tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Närvivalu

Närvivalu ehk neuralgia on ühe või mitme närvi valu. Närvivalu ei ole seotud valuretseptorite ärrituse, vaid närvi funktsiooni või struktuuri kahjustusega.
RHK-10-s kodeeritakse närvivalu koodiga M79.2.
Kolmiknärvi põletikku esineb 4% elanikest (4–8 mln inimest üle maailma). Sageli jääb see eluaegseks haiguseks, millest ei saagi vabaneda. Kolmiknärvi neuralgiale on iseloomulik hootine, tugev, torkav, 30–60sekundiline ühepoolne näovalu kolmiknärvi ühe või kahe haru piirkonnas näol, põsel, meelekohas ja kõrva juures. Valuhood esinevad enamasti kobaratena. Naha, limaskesta ja hammaste ärritamisel puudutuse, mälumise, rääkimise või neelatamisega stimuleeritakse vastavaid päästikpunkte. 
Ravi oleneb sellest, kas närvivalu põhjus on teada. Selleks võib olla näiteks hambajuurepõletik, vöötohatis vm. Enamasti on aga põhjus selgusetu ja siis määratakse patsiendile ravim, mille toimeaine on karbamasepiin ja mis toimib 80% juhtudest. Kasutusel on ka teisi närviimpulssi mõjutavaid ravimeid. Kirurgilist ravi kohaldatakse ainult kontrollimatu valu korral, mis ei allu ravimitele.
Kolmiknärvi neuralgiat põdevate inimeste päeva tähistatakse 7. oktoobril, mil on kombeks valgutada kõrghooned sinise valgusega. 2015. aastal osales selles aktsioonis ka Tallinna Teletorn.
Kolmiknärv

Kolmiknärv ehk V peaajunärv ehk viies kraniaalnärv ehk 5. kraniaalnärv (ladina keeles "nervus trigeminus [V]", "nervus trigeminus") on paljude kesknärvisüsteemiga loomadel kraniaalnärvide hulka liigitatud seganärvide paar. Kolmiknärv on paarisnärv ja innerveerib vastavalt vasakut või paremat näo poolt."
Kolmiknärvide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui indiviiditi.
Madude kolmiknärvidega seotut on vähe uuritud. Arvatavasti osalevad kolmiknärvi harud tunnetuse, valu- ja temperatuuriretseptorite toimimises. Osadel madudel, lõgismadudel, pärisboalastel (silehuulboa, puuboa, "Sanzinia"), püütonlastel ja aafrikarästikutel innerveerib kolmiknärv termolokatsioonielundit. 
Inimestel lähtuvad kolmiknärvid ajusillast. Sensoorsed harud, mis on kolmiknärviganglioni ("ganglion trigeminale") neuronite perifeersed jätked, kulgevad näopiirkonda. Ganglionist lähtuvad 3 suurt haru: ülalõuanärv ("n. maxillaris"), alalõuanärv ("n. mandibularis") ja silmanärv ("n. ophthalmicus"). 
Ülalõuanärv innerveerib ülalõuga koos hammaste, kõrvalurgete ja vastavate nahapiirkondadega. Alalõunärv innerveerib alalõuga koos hammaste ja vastavate nahapiirkondadega. Silmanärv innerveerib ninaselga ja pealage kuni silmadeni. 
Kolmiknärvi motoorsed harud kulgevad mälumislihastele.
Metsvits (perekond)

Metsvits ("Lysimachia") on rohttaimede perekond nurmenukuliste sugukonnast mürsiineliste alamsugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 200 liiki. Valdavalt kasvavad need põhjapoolkeral.
Metsvitsa perekonna liigid on sageli lopsaka kasvuga ning neil on kollased õied. Nad eelistavad niiskeid kasvukohti. Perekond on nimetuse saanud legendaarse Sitsiilia kuninga Lysimahhose järgi, kes olevat legendi kohaselt taltsutanud metsiku härja, söötes talle metsvitsa.
Rudolf Prants

Rudolf Prants (1903 Peterburi kubermang – 12. juuli 1972) oli NSV Liidu sõjaväelane ja riikliku julgeoleku ohvitser, Eesti NSV SARK-i Tartu Linnaosakonna ülem (1944).
Rudolf Prants sündis 1903. aastal Venemaal Peterburi kubermangus. Tema vanemad olid pärit Võrumaalt. 
Rudolf Prants astus ÜK(b)P-sse 1925. aastal ja omandas Nõukogude sõjakoolis kõrgema sõjaväelise hariduse. 
1939. aastal asus R. Prants tööle NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaati ning saadeti 1940. aastal koos baasidelepinguga NSV Liidu baasidesse saadetud Nõukogude vägedega Eestisse, kus tegutses Tartus ja Tallinnas asunud 65. üksiku laskurkorpuse juures SARK-i eriosakonna tõlgina, kuna valdas eesti ja soome keelt, ning hiljem juba operatiivvoliniku abina. 
1940. aastal määrati R. Prants 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 182. Eesti laskurdiviisi SARK-i eriosakonna operatiivvolinikuks Tartus ja alates 1941. aasta märtsist 22. laskurkorpuse 180. Eesti laskurdiviisi SARK-i eriosakonna ülemaks. 
R. Prants osales Teise maailmasõja alguses koos 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpusega Leningradi rinde lahingutes, kuid evakueeriti raske haiguse tõttu tagalasse. Teise maailmasõja ajal tegutses R. Prants NSV Liidu SARK-i Novosibirski valitsuse allüksustes. 
Pärast Nõukogude vägede Eestisse jõudmist määrati R. Prants 1944. aasta septembris Eesti NSV SARK-i Tartu Linnaosakonna ülemaks. 
Aastatel 1945–1949 oli R. Prants Tallinnas asuva Eesti NSV Siseministeeriumi Ohvitseridekooli ülema asetäitja. 
1949. aastal määrati R. Prants Eesti NSV Siseministeeriumi Miilitsavalitsuse ülema asetäitjaks. Alampolkovnik R. Prants vabastati 1954. aastal haiguse tõttu teenistusest.
Sügav uni (film 1946)

"Sügav uni" (inglise "The Big Sleep") on 1946. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide "film noir", mille lavastas Howard Hawks. Linateos põhineb Raymond Chandleri samanimelisel romaanil. 
Aastal 1997 tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu National Film Registrysse.
Nicholas Hawkins

Nicholas Hawkins, ka Nicholas Hawkyns (umbes 1495 – 1534) oli Inglismaa vaimulik ja diplomaat.
1527. aastal sai vaimuliku õiguse alal doktorikraadi omandanud Hawkins Ely kiriku ülemdiakoniks. 1533. aastal, oma vanema sugulase ja ristiisa, piiskop Nicholas Westi surma järel, valiti Hawkins Ely piiskopiks, kuid ta suri enne, kui ta jõudis piiskopiametisse astuda. 1532. aastal oli kuningas Henry VIII saatnud Hawkinsi Mandri-Euroopasse otsima toetust kuninga ja Aragóni Catherine'i abielu tühistamiseks. Hawkins jõudis 1533. aastal Catherine'i õepoja, Saksa-Rooma keisri ja Hispaania kuninga Karl V (Carlos I) õukonda Hispaanias, kus ta püüdis keisrit veenda lahutuse õiguspärasuses ning ka selles, et Katherine'i ja tema tütart Maryt koheldakse hästi. Hawkins tõlkis ladina keelde ka Henry VIII abielulahutust õigustava teksti "The Glass of Truth". Lahutust ja kuninga uut abielu Anne Boleyniga aitas õigustada ka Canterbury peapiiskop Thomas Cranmer, kes saatis 1533. aastal Hawkinsile neid küsimusi puudutava kirja.
Hawkinsi üritus siiski nurjus ning Henry VIII ja keisri suhted halvenesid. Hawkins suri ootamatult 1534. aastal, kui ta oli tagasiteel Hispaaniast Inglismaale, sel puhul kahtlustati ka mürgitamist.
Timuti tänav

Timuti tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. Tänav algab Heina tänavalt, ristub Õle ja Ristiku tänavaga ning lõpeb Roo tänaval.
Ajalugu.
Aastatel 1910–1939 kandis tänav Albert Koba koera järgi Tarabella tänava nime. 1930. aastate esimesel poolel peeti Tarabella (Timuti) 26 asuvas endises tööstushoones Peeteli koguduse jumalateenistusi.
Signe Lomp

Signe Lomp (sündinud 31. augustil 1969) on eesti lavastuskunstnik.
Ta lõpetas juunis 1995 Eesti Kunstiakadeemia stsenograafia erialal.
Soomusauto C15TA

Soomusauto C15TA (inglise keeles "C15TA Armoured Truck") oli Kanadas Teise maailmasõja ajal toodetud neljarattaveoga soomustatud sõiduk.
Ajalugu.
Soomusauto C15TA töötas välja General Motors Kanada USA M3 Scout Cari eeskujul. Soomusauto põhines Chevrolet' C15 CMP veokil. Aastatel 1943–1945 toodeti Oshawas Ontarios 3961 sõidukit. Soomuskered tootis Hamilton Bridge Company.
C15TA-d kasutasid Briti ja Kanada üksused Loode-Euroopas soomustransportööride ja kiirabiautodena. Pärast sõja lõppu jäid paljud sõidukid Euroopasse ja sattusid vabastatud riikide relvajõududesse. Soomusautosid said Belgia, Holland (vähemalt 396 masinat), Norra ja Taani (M6 Mosegrise nime all). Lisaks müüs Kanada Hispaaniale 150 masinat. Inglaste poolt Vietnami jäetud sõidukid võttis algul üle Prantsusmaa, kes kasutas neid Indohiinas, ja hiljem võttis need üle Lõuna-Vietnam. Malaisia Föderatsiooni politseijõud kasutasid mitmeid masinaid. Portugal sai 1955. aastal hulga sõidukeid (nimega "Granadeiros") ja kasutas neid Aafrika sõdades.
Mõned masinad jäid kasutusele 1960. aastateni.
Suure Rannavärava eesvärav

Suure Rannavärava eesvärav on keskaegse Tallinna kaitseehitise Tallinna linnamüüri osa linna põhjaküljel, Pika tänava ja Rannamäe tee ristmikul.
Eesvärava ehitus.
Tallinna linnamüüri 15. sajandi ümberehituste valmimise järel hakati sellele ehitama eeskaitsesüsteemi. Müüris asuvate linnamüüri väravakaitsetornide ette ehitati täienevad eesväravad: 1448-1452 Harju värava eesvärav, 1453-1454 Väikese Rannavärava eesvärav, 1454 Viru värava eesvärav, 1456 Karja värava eesvärav, 1461 Nunne värava eesvärav.
Suure Rannavärava eesvärav ehitati algselt 15. sajandil aastatel 1448–1460 ning see koosnes kahest sihvakast tornist ja allalastavast võreväravast analoogselt Viru värava eesväravaga. Eesväravast kirde pool oli 15. ja 16. sajandil üks Tallinna vanemaid aedu – Roosiaed.
Järjekordsed ehitustööd 16. sajandil olid nähtavasti tingitud suhete teravnemisest Liivi ordu ja Vene suurvürstiriigi vahel.
1510. aastal alustati töid, mille käigus lisati uus eesvärav ja idapoolse torni asemele ehitati eelkõige sadama kaitseks uut tüüpi suurtükitorn, mis pidi juba oma välisilmega mõjuma imposantselt. Läänepoolne väike sihvakas torn säilis.
Ehitustöid juhtis aastatel 1518–1529 Vestfaalist pärit ehitusmeistri Gert Koningki poolt. Tööd lõpetati 1531. aastal. 
Eesvärava hilisem aeg.
Algul nimetati uut ehitist "väravaks", siis lihtsalt "uueks torniks". 
Aastatel 1518–1529 rajati eesvärava kõrvale Suure Rannavärava bastion.
1570. aastal toimunud Tallinna piiramisest on jäänud Moskva suurvürsti Ivan Groznõi vägede poolt torni pommitamise vigastused "uue torni" välimikku. 
17. sajandil lammutati suurtükitorni mašikulii ja ehitati tornile katus. Suurtükitorn omas tähtsust veel Tallinna piiramise ajal 1710. aastal ning ka 1790. aastal Rootsi laevastiku poolt Tallinna ründamise ajal. Selle lahingu mälestuseks paigutati hävinenud Rootsi laevadelt pärit laevakahurid lahtiselt Suure Rannavärava bastionile. 
1842. aastast tuntakse torni Paksu Margareetana. 1870. aastal lammutati eesvärava kõige merepoolsem vallivärav.
19. sajandi keskpaigast hakati Paksu Margareeta torni kasutama vanglana, milleks ehitati ka tornist edela poole (torni ja Suure Rannavärava vahihoone vahele) uus vangla kantseleihoone. 
1902. aastal rajati Margareeta aiast Tallinna sadama poole vanakraamiturg ja seal korraldati laatu.
1917. märtsirevolutsiooni ajal vallutasid ülestõusnud vangla ja põletasid hooned.
2018. aasta leiud.
2018. aastal ehitustööde käigus leiti Paksu Margareeta tornist seniteadmatuid müürikatkeid ilmselt Suure Rannavärava eesvärava varasemast ehitusetapist (15. sajandi keskpaigast). 16. sajandi alguse müür kulges läänepoolsest eesväravatornist sadama suunas. Tõenäoliselt pöördus see ilmselt üsna pea piki looduslikku nõlva Väikese Rannavärava suunas.
Taebla staadion

Taebla staadion on staadion Taebla alevikus Staadioni tänaval. 
Staadionil on üks vähestest täismõõtmelistest jalgpalliväljakutest Lääne-Eestis.
Kaili Viidas

Kaili Viidas (sündinud 20. mail 1984 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Gustav Adolfi Gümnaasiumi hõbemedaliga ja 2007. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (6. lend, "cum laude"). Tema teoreetilise lõputöö teema oli "Näitleja ja mängu suhe teatris ja ühiskonnas". Alates 2011. aastast õppis ta Pärnu Saksa Tehnoloogiakoolis multimeedia kujundaja erialal. Ta on end täiendanud ka teatri ja psühholoogia õppestuudios AlterEgo ja Tiiu Luhti Grimmikoolis.
Kaili Viidas on alates 2007. aastast Endla teatri näitleja ja lavastaja. Kuulub Eesti Näitlejate Liitu.
Kaubamärgi Little Dots Films all on ta koos tunnustatud lastefotograafi Katrina Tangiga loonud lühivideosid.
Rollid Endlas.
2007:
2008:
2009:
2010:
2011:
2012:
2013:
2014:
Rollid mujal.
2005:
2006:
2007:
2013:
Lavastused Endlas.
2011 – "PÕRRR...!!!" – autor, lavastaja ja kunstnik Kaili Viidas; kostüümikunstnik Kris Lemsalu; valguskunstnik Margus Vaigur; muusika autor Janek Kivi; videomeister Argo Valdmaa; liikumisjuht Hellar Bergmann.
Osades: Ireen Kennik, Liis Laigna, Triin Lepik, Bert Raudsep, Tambet Seling, Priit Loog
Esietendus 8. oktoobril 2011
2012 – "Seljatas sada meest" – autor Andres Ehin; lavastaja Kaili Viidas; dramatiseerija Triinu Ojalo; kunstnik Mari Ann Ahas
Peaosades: Triin Lepik ja Kaire Vilgats. Teistes osades: Carmen Mikiver, Sepo Seeman, Jüri Vlassov, Jaanus Mehikas, Tambet Seling
Esietendus 5. juulil Pärnu Vanalinna Põhikooli võimlas
Lavastused mujal.
2013 – "Totu kuul" – autor Nikolai Nossov; lavastaja Kaili Viidas; dramatiseerijad Sven Karja ja Kaili Viidas.
Osades: Priit Strandberg, Rein Pakk, Ragne Pekarev, Ott Sepp, Aivar Kallaste, Jaanus Tepomees, Hendrik Vissel.
Esietendus 16. novembril 2013 Vanemuise väikses majas
Lokaalne muutuja

Lokaalne muutja ehk lokaalmuutuja on informaatikas muutuja, mis on kättesaadav ainult piiritletud programmiosas, näiteks alamprogrammis.
Kuna lokaalsed muutujad omavad tähendust ainult ühe alamprogrammi piires, siis saavad mitu erinevat alamprogrammi kasutada sama nimega lokaalseid muutujaid. Globaalsed muutujad on seevastu igale alamprogrammile ühised. Lokaalsed muutujad vähendavad riski, et mitu erinevat programmilõiku muudavad samal ajal üksteise teadmata muutuja väärtust.
Enamasti salvestatakse lokaalsed muutujad pinumällu.
Näide programmeerimiskeeles C.
int c = 2; // c on globaalne muutuja
int summa(int a, int b) {
 int x = a + b; // x on lokaalne muutuja
 return x;
Aleksei Sorokin

Aleksei Sorokin (17. märts 1888 Tallinn – 1. aprill 1933 Tallinn) oli Eesti advokaat ja poliitik.
Aleksei Sorokin õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis, lõpetas aastal 1912 Peterburi Ülikooli õigusteaduskonna ja tegutses seejärel Tallinnas advokaadina.
Aleksei Sorokin oli Eesti Asutava Kogu, I Riigikogu ja V Riigikogu liige Vene Kodanikkude Kogu poolt ja vene rahvusminister Eesti Ajutises Valitsuses 28. veebruarist kuni 8. maini 1919.
Eduard Säkk

Eduard Säkk VR III/1 (1. veebruar 1875 Narva – 12. oktoober 1943 Novosibirsk) oli Eesti insener, tööstur ja poliitik.
Ta oli Eesti Asutava Kogu liige, teedeminister 27. novembrist 1918 kuni 8. maini 1919 ja 18. novembrist 1919 kuni 30. juulini 1920. 
Arreteeriti NKVD poolt 19. oktoobril 1940 Nõmmel, suri vangilaagris.
Sügav uni (film 1978)

"Sügav uni" (inglise "The Big Sleep") on 1978. aastal linastunud Suurbritannia "neo-noir"-film, mille lavastas Michael Winner. See põhineb Raymond Chandleri samanimelisel romaanil.
Filmi sündmustik toimub Inglismaal Londonis. Michael Winneri kirjutatud stsenaarium järgib täpselt raamatu teksti. Linateos kajastab avameelselt ning julgelt homoseksuaalsuse, pornograafia ja alastioleku teemat, mis 1946. aasta filmiversioonis olnuks mõeldamatu.
Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja Vaga Egiptuse Maria kirik

Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja Vaga Egiptuse Maria kirik kuulub EAÕK haldusalasse ja asub Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kaarepere külas.
Kogudus.
Kaarepere kogudus toonasel Tartumaal asutati 1892. aastal ja iseseisvus Kärkna-Lähte ja Saduküla kogudusest. Esialgu peeti teenistusi õigeusu koolimajas.1900. aastal kuulus kogudusse 681 ja 1938. aastal 152 inimest. Nõukogude ajal kogudust ei suletud. Kogudust teenis ülempreester Ermil Allik aastatel 1943–2003.
Kirikuhoone.
Kaarepere õigeusu kirik ehitati 1896. aastal ja pühitseti 1897. aastal Riia ja Miitavi piiskopi Arseni (Brjantsevi) poolt. Krohvitud tellisseintega ja ladina risti kujulise põhiplaaniga kirikuhoones on lihtne interjöör historitsistliku kujuseina – ikonostaasiga. 
1941. aastal sai Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja Vaga Egiptuse Maria kirik sõjas kannatada, kuid kogudus jätkas tegevust. Kirikut rüüstati 1973. aastal, 1990. aasta algul ja 2006. aastal, mil varastati kaheksa ikooni. Samal aastal rööviti ikoone ka Välgi, Luhamaa ja Mõniste- Ritsiku õigeusu kirikuist.
Tänapäeval kasutab Kaarepere õigeusu kirikut EAÕK Kaarepere Vaga Suzdali Eufimi ja Vaga Egiptuse Maria kogudus.
Õigeusu koolid.
Juba üsna usuvahetusliikumise algul 25. aprillil 1845 kinnitas keiser Nikolai I instruktsiooni, mis nägi ette usuvahetajatele õigeusu kihelkonnakoolide loomist. Konfessionaalne koolikorraldus kinnitati 1849. aasta talurahvaseadusega. Kaarepere koguduse juures avati õigeusu abikool.
Robert Mitchum

Robert Charles Durman Mitchum (6. august 1917 – 1. juuli 1997) oli Ameerika Ühendriikide filminäitleja, helilooja ja laulja.
Tunnustus.
1945. aastal kandideeris Robert Mitchum parima meeskõrvalosatäitja Oscarile filmiga "Story of G.I. Joe".
1984. aastast on Mitchumil Hollywoodi kuulsuste alleel ("Hollywood Walk of Fame") aadressil 6240 Hollywood Boulevard ka omanimeline täht.
1999. aastal avaldatud edetabeli "AFI's 100 Years...100 Stars" (Ameerika Filmiinstituut) tulemuste põhjal asub näitleja meesstaaride edetabelis 23. kohal.
Pärnu Alevi kalmistu

Pärnu Alevi kalmistu on kalmistu, mis asub Pärnu linnas Riia maantee ääres.
Kalmistu on rajatud aastal 1773 (tollal linnast välja), pärast Katariina II edikti, millega keelati matmine kirikutesse ja nende ümbrusse. Kalmistu jäi (saksa keeles "Annenhof") ja Vaskrääma (saksa keeles "Waldhof") väikemõisate piirile.
Kalmistu Suur-Jõe ja Vanapargi tänava nurgal kuulus algselt Pärnu Eliisabeti kogudusele, kuid 1773. aastal sai kogudus uue kalmistu ala Tallinna–Riia postimaantee servas ning algselt nimetati seda „uueks kirikaiaks alevis“. Pärnu Eliisabeti eesti kogudusele jäi keskaegne Alevi-Johannese kalmistu kitsaks ja uus surnuaed rajati „Saksa“ alevi kalmistu kõrvale. Luterlik kirikaed jagati piiretega Nikolai (läänes) ja Eliisabeti (idas) koguduse matmispaikadeks ning selle kujundamine klassitsistlikuks linnakalmistuks toimus aastatel 1809–1846 Eliisabeti koguduse pastorina teeninud Johann Heinrich Rosenplänteri juhtimisel. 1821. aastal otsustas Pärnu raad surnuaeda laiendada ja Johann Wilhelm Krause kavandite järgi rajati Suur-Jõe tänava äärde jutlustamise küngas ja kalmistu peasissepääsuna kivist „Surnuhall“, mis oli enne kasutusel linnakabelina. Selle linnakabeli avalik funktsioon vähenes 1825. aastal, kui pastor Johann Heinrich Rosenplänter mattis sinna Pärnu komandandi (1807–1835) Gotthardt Wilhelm von Budbergi abikaasa ja hiljem ka Gotthardt Wilhelm von Budbergi.
Sellele kalmistule on maetud teiste seas Evald Ammende, Johann Heinrich Rosenplänter, Amandus Heinrich Adamson ning Johann Friedrich Sommer (kirjanikunimega Suve Jaan). Seal on Teises maailmasõjas hukkunud Saksa sõjameeste kalmistu, mis taasavati pärast korrastamist 1993. 
Kalmistul asuvad Pärnu suurkaupmehe Jacob Jacke kabel (ehitatud 1779), raehärra ja töösturi J. Spechti kabel (ehitati 1882) ja kaubamajaomaniku Hans Dietrich Schmidti kabel (ehitatud 1880). Kokku seitsmest kalmistul olnud kabelist on säilinud 5.
Vana-Pärnu kalmistu

Vana-Pärnu kalmistu on kalmistu Pärnus.
Vana-Pärnu kalmistu pärineb hiljemalt 15. sajandist. Kalmistu asub Haapsalu maantee ja Sauga jõe vahelisel alal, selle suurus on 4 hektarit.
Vana-Pärnu kalmistu on arvatavasti Pärnu vanim kristlik matmispaik, sest seal või praegusele kalmistule väga lähedal asus 1251. aastal sisseõnnistatud Vana-Pärnu toomkirik koos selle juurde kuulunud surnuaiaga. Toomkiriku koos linnaga põletasid maha 1263. aastal röövretkele tulnud leedulased, kuid matmispaik sellest ajast ilmselt jäi.
Vana-Pärnu kalmistut kasutasid luteri Pärnu Eliisabeti koguduse ja õigeusu Pärnu Issandamuutmise kogudus.
Kalmistule on teiste seas maetud kirjanikud Elisabeth Aspe, August Sang, Kersti Merilaas ja Melania Krimm.
Kalmistu on võetud muinsuskaitse alla.
Riia maantee (Pärnu)

Riia maantee on tänav Pärnus Eeslinna, Mai ja Raeküla linnaosas.
Riia maantee algab Laia, Pika ja Vanapargi tänava kohtumiskohas, kulgeb üldiselt kagusse ning lõpeb linna piiril. Tänavaga ristuvad veel Väike-Sepa (vasakult), Suur-Sepa (paremalt), Henno (vasakult), Suur-Posti (paremalt), Kalamehe (vasakult), Laatsareti, Rähni, Liiva, Kanali (paremalt), Kastani (vasakult), Karjamaa (paremalt), A. H. Tammsaare pst, Luule (paremalt), Laine (paremalt), Mere, Papiniidu, Raja (paremalt), Kännu (paremalt), Nõmme (paremalt), Saare, Viru (paremalt), Lääne (paremalt), Harju (paremalt), Järva (paremalt), Liivi tee (vasakult), Haraka (paremalt), Lennuki (paremalt), Paide mnt (vasakult) ja Vambola (paremalt).
Riia maantee on Pärnu pikim tänav. Tänava pikkus on ligikaudu 5,9 km. 
Tänava lõik Liivi teest kuni linnapiirini on osa Via Balticast.
Nimi.
Riia maantee ajalooline saksakeelne nimi on "Rigasche Straße". Seetõttu oli ka tänava eestikeelne nimi algul Riia tänav, kuid 8. märtsil 1935 nimetati see linnavalitsuse korraldusega Riia maanteeks.
Ajalugu.
Keskaegse Pärnu peatänavaks oli Pikk tänav, mis ristus turuplatsil Riia tänavaga. Riia tänav lõppes siis Riia värava juures, mis oli üks seitsmest Pärnu linnaväravast. Värava juurest sai alguse kaubatee Riiga. Esimene Riia värav lammutati ümberehituste käigus 17. sajandi lõpus, Riia tänavast sai siis Nikolai tänav.
Pärnust välja on viinud ajalooliselt kaks erinevat Riia tänavat. Neist esimene algas Riia värava juurest ja kulges Karja tänavast lõuna poole. Selle Riia tänava täpne lõpp on teadmata, kuid Suur-Sepa tänav ühendas seda Riia tänavat praeguse Riia maanteega.
Riia tänav, mida tunneme tänapäeval Riia maanteena sai alguse umbes Vingi tänava juures, kus said kokku Suur-Jõe ja Väike-Jõe tänav. Hiljem pikenes tänav jõeni. Jõe kaldal olnud tänavalõik kandis ka Kalda tänava nime, kuid 8. märtsil 1935 ühendati see Riia tänavaga ja uue tänava nimeks sai Riia maantee. 2003. aastal lahutati tänava jõeäärne osa uuesti Riia maanteest. Eraldatud tänavalõigu nimeks sai Lai tänav.
Linna kasvades ehitati Riia tänava äärde aina uusi hooneid ja tänava ümber tekkinud eeslinna hakati kutsuma selle peatänava järgi Riia eeslinnaks. Riia tänav oli ka tähtis kaubandustänav, kuna maanteed mööda sõitsid linna maaelanikud, kes tegid tänava ääres peatusi.
Hooned ja kinnistud.
Riia maantee ääres asuvad pargid ja kalmistud:
Riia maantee ääres asuvad hooned ja asutused:
Sogndal Fotball

Sogndal Fotball on jalgpalliklubi, mis mängib aastal 2017 Norra kõrgliigas.
Klubi tegutseb Sogndali vallas.
Wolfgang Schleidt

Wolfgang Schleidt (sündinud 1927) on saksa etoloog.
Ta töötas muuhulgas Konrad Lorenzi assistendina. Ta onn uurinud huntide ja inimeste varaseid kokkupuuteid ning koera ja inimese koevolutsiooni.
Kanuti aed

Kanuti aed on haljasala Tallinnas Kesklinna linnaosas Mere puiestee, Inseneri, Aia ja Kanuti tänava vahelisel alal, endise Väikese Rannavärava bastioni ja Kalev Spa juures, aadressiga Mere puiestee 5.
Aia piirid.
Kanuti aia piir kulgeb Mere puiestee ja Kanuti tänava ristumiskohast mööda Kanuti tänava pargipoolset teemaad läände kuni Kalevi ujula krundini, sealt mööda nimetatud krundi piiri lõunasse kuni korvpalliplatsi ääristava betoonaiani, edasi mööda betoonaeda kuni pargi piirdeks oleva kiviaiani, mööda seda lõunasse kuni Mere pst 5 hooneni, mööda hoone seina ning piki selle sirgjoonelist pikendust itta kuni Mere puiesteeni ning mööda Mere puiestee pargipoolset teemaad põhja suunas kuni ristumiseni Kanuti tänavaga.
Ajalugu.
Praeguse Kanuti aia pargi kohal oli kuni 19. sajandini Tallinna kaitserajatisena veega täidetud vallikraav. 1866. aastal anti praeguse pargi territoorium Tallinna linna poolt rendile Kanuti gildile, kes pidi rajama sinna avaliku suveaia ning sellest ajast kannab haljasala Kanuti aia nime.
19. sajandi lõpul peatusid haljasalal mitmed Tallinna külastavad rändtsirkused ja hiljem, kahe Maailmasõja vahelisel perioodil, tegutses lõbustuspark, kus oli köisraudtee, karussell ja vaateratas ning jalgrattalaenutus. Kanuti aia kõrval asus alates 1913. aastast kino "Grand Marina" (hiljem "Ars"), mis oli asutamise ajal suurim kino kogu Venemaa keisririigis.
9. juunil 1920 võttis Eesti Asutav Kogu vastu Seisuste kaotamise seaduse, millega kaotati Eestis seisused (aadel, vaimulikud, linnaelanikud ja talupojad). Seisuslikuks kuulutatud asutused tuli likvideerida, sh gildid ja nende varad võõrandada. 1921. aasta suvel (9.07.–30.08) võeti Kanuti gildi liikuv ja liikumatu varandus koos arhiivide, kirjade ja raamatutega ja tema poolt ülalpeetavate asutustega Töö- ja hoolekandeministeeriumi poolt üle riigi haldusesse, Kanuti gildi varad võeti üle sama aasta oktoobri lõpul. Kanuti gildi liikumatu varana võeti üle Kanuti gildi maja Pikk tänav 20, Maria Varjupaik Uus tänav 16 ja Kanuti gildi aed (ülevõtmisaktis Rahwa aed) Aia tänav 14/ Merepuiestee 5.
Teise maailmasõja käigus 1944. aastal hävis Grand Marina kinohoone ja selle asemel ehitati Tallinna Laevastiku ohvitseride maja, mis valmis 1953. aastal. Koos Ohvitseride majaga viidi läbi ka kõrvalasuva pargi ümberkujundamine uusklassitsistlikus stiilis.
Pärast Eesti iseseisvuse taastamist muudeti Ohvitseride maja Vene Kultuurikeskuseks ja park kujundati taas ümber. 2002. aastal paigaldati parki Fjodor Dostojevski mälestussammas (kujur Valeri Jevdokimov).
2008. aastal rajati parki purskkaev Mare Mikofi skulptuuriga „Poisid vihmavarjuga”.
Lembitu tänav

Lembitu tänav on mitmes Eesti asulas:
Lembitu tänav (Tartu)

Lembitu tänav on tänav Tartus.
Tänav algab Riia tänavalt ja lõpeb Ludvig Puusepa tänaval. Tänava pikkus on 630 meetrit. Tänav ristub Väikese kaarega.
Lembitu tänavani ulatub Lembitu park. Lembitu tänava ääres asub Lembitu Konsum. Lembitu 6 asub D. R. sanitaartehnika kauplus ja trükikoda Sulemees.
Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 24. septembrist 1923.
Lembitu park

Lembitu park leidub mitmes Eesti asulas:
Lembitu park (Tartu)

Lembitu park on park Tartus, Maarjamõisa kliinikute juures.
Park asub Riia tänava, Ludvig Puusepa tänava ja Lembitu tänava ääres.
Park rajati 1930. aastail. Pargis kasvab palju kaski.
Pistikprogramm

Pistikprogramm ehk plugin on tarkvaramoodul, mis annab mõnele teisele tarkvarasüsteemile lisavõimalusi. Pistikprogramme kasutatakse tihti näiteks veebibrauserites uute failitüüpide kuvamiseks.
Pistikprogrammid võimaldavad kolmandatel osapooltel laiendada tarkvara funktsionaalsust kasutades selleks pakutud rakendusliidest. Tihti luuakse tarkvara komponendid eraldi pistikprogrammidena, et vähendada paigaldatava tarkvara ruumikasutust.
Kiip

 
Kiip (ka mikrokiip) on väike räniplaat, mille pindkihis on pooljuhttehnoloogia kohaselt moodustatud integraallülitus. Kiipe valmistatakse kindlaks otstarbeks, nt leedlambi valgusdioodidega kiip, RFID-kiip (nt lemmiklooma kiibistamiseks), biokiip (kiiplabor).
Laiemas tähenduses nimetatakse kiibiks ka integraallülitusel põhinevat elektroonikakomponenti, millel on väljaviikudega korpus, nt püsimälu kiip, protsessori kiip.
Kuna tänapäeval valmistatakse valdav osa elektroonikalülitusi integraallülitustena, on termin kiip laialt kasutusel integraalkomponendi sünonüümina.
Maailma suurim kiibitootja on ettevõte Taiwan Semiconductor Manufacturing Co..
Viited.
Wade Belak

Wade William Belak (sünninimi Wade William Aadland; 3. juuli 1976 Saskatoon – 31. august 2011 Toronto) oli Kanada jäähokimängija.
Wade Belak sündis Lionel ja Lorraine Aadlandi pojana ning on pooleldi sloveeni päritolu. Kui Wade oli nelja-aastane, abiellus ema Barry Belakiga, ja poiss võttis tema perekonnanime. Wade'i noorem vend Graham mängis paljudes madalamate liigade meeskondades ja 1997 sõlmis Colorado Avalanche temaga lepingu, ehkki Graham ei mänginud kunagi NHL-is.
Belak mängis 1996–2011 sellistes NHL-i klubides nagu Colorado Avalanche, Calgary Flames, Toronto Maple Leafs, Florida Panthers ja Nashville Predators. Tema parim aasta klubiga oli 2002, mil Toronto jõudis NHL-i poolfinaali (kaotas seal Carolina Hurricanesile 2:4). Isiklikus plaanis parim aasta oli järgmine hooaeg (2002/3), mil ta lõi 3 väravat ja andis 6 resultatiivset söötu, kuid teenis ka meeskonnas kõige rohkem ehk 196 karistusminutit.
Belak mängis kokku 549 NHL-i mängus, lõi 8 väravat, andis 25 resultatiivset söötu ja teenis 1263 karistusminutit.
20. juulil 2002 abiellus Belak Jennifer Jordan Russelliga. Neil on 2004. aastal sündinud tütar Andy Mary ja 2006. aastal sündinud tütar Alex Grace.
Belak suri ootamatult. Surma ametlikku põhjust teada ei antud. Toronto politsei käsitles tema surma enesetapuna. Tõenäoliselt suri ta poomise läbi. Elu lõpupoole kannatas Belak depressiooni käes ja võttis antidepressante.
Kolmikliit (Eesti)

Kolmikliit oli kolme Eesti partei – Eesti Reformierakonna, Isamaaliidu ja Mõõdukate – valimisliit ja järgnev valitsuskoalitsioon, mis oli võimul aastatel 1999–2002.
Hirmu neem (film 1991)

"Hirmu neem" (inglise "Cape Fear") on 1991. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide triller, mille lavastas Martin Scorsese. Linateos põhineb John D. MacDonaldi romaanil "The Executioners".
Tunnustus.
1992. aastal kandideeris "Hirmu neem" kahele Oscarile:
Aleksander Kruuspere

Aleksander Kruuspere (kuni 1937 Aleksander Kruusberg; 12. september 1879 Väätsa vald, Türi kihelkond, Järvamaa – 12. november 1937 Tartu) oli eesti pangaametnik ja ajaloolane.
Isiklikku.
Tema poeg oli tõlkija Valdek Kruuspere.
Max Kölbel

Max Kölbel (sündinud 19. mail 1968) on Saksamaa ja Hispaania filosoof, kes tegeleb eelkõige analüütilise keelefilosoofia, kuid ka filosoofilise loogika, epistemoloogia, metafüüsika ja metaeetikaga.
Kölbel alustas filosoofiaõpinguid Freie Universität Berlinis. Seejärel omandas ta Londonis King's College'is 1992. aastal magistrikraadi (MA), 1994. aastal filosoofiamagistri kraadi (MPhil) ning 1997. aastal doktorikraadi (PhD) filosoofias.
Tema esimene akadeemiline ametikoht oli järeldoktorantuur Méxicos Universidad Nacional Autónoma de México filosoofiainstituudis. Sellele järgnesid Swansea Ülikool, Cambridge'i Ülikool ja Birminghami Ülikool Suurbritannias. 2008. aasta jaanuarist töötab Kölbel Barcelona Ülikooli Instituti Catalana de Recerca i Estudis Avancatsis (ICREA). Ta kuulub uurimisrühma LOGOS.
Poikovski

Poikovski on alev Venemaal, suurim Handi-Mansi autonoomses ringkonnas. Asub Neftejuganski rajoonis 55 km Neftejuganskist Poigi jõe ääres. 
Elanike põhiliseks tegevuseks on nafta ja maagaasi tootmine.
Ajalugu.
1964. aastal asutati Muškino alevik, 1967. aastal nimetati see ümber Poikovskiks. 1968. aastal sai aleviks.
Alates 2000. aastast toimub Poikovskis Karpovi nimeline maleturniir (suurim Venemaal).
Slavjanka (Primorje krai)

Slavjanka on alev Venemaal Primorje krais Jaapani mere Slavjanka lahe ääres, Hassani rajooni ja Slavjanka linnaasunduse keskus.
Vladivostokini on maanteed pidi 199 km, meritsi 50 km. 
Alev jaguneb neljaks osaks: Staraja Slavjanka, Novaja Slavjanka ning eraldi asuvad Nerpa ja Rõbak. 
Loodus.
Alevi keskmine kõrgus merepinnast on 4 m, maksimaalne kõrgus on 177 m.
Kliima.
Alevis on parasvöötme mussoonkliima. Jaanuari keskmine õhutemperatuur on –9,5 ja augusti keskmine õhutemperatuur on 20,7 kraadi. Aasta keskmine temperatuur on 6,8 kraadi. Jaanuaris võib õhutemperatuur langeda –24 °C ja tõusta 7 soojakraadini. Augustis võib õhutemperatuur tõusta 32,6 °C ja langeda 12,3 soojakraadini.
Transport.
Tegutseb raudteejaam Bljuhher liinil Ussuriisk–Hassan.
Maasikapuu

Maasikapuu ("Arbutus") on taimeperekond kanarbikuliste sugukonnast.
Perekonda kuuluvad madalakasvulised puud ja põõsad, millel on punane koor ja söödavad punased marjad. Et marjad hakkavad kasvama alles viis kuud pärast viljastumist, hakkab taim uuesti õitsema juba siis, kui viljad alles valmivad
Perekonda kuulub vähemalt 14 liiki, mille looduslik levila on Vahemere maade, Lääne-Euroopa ja Põhja-Ameerika parasvööde.
Kalle Mälberg

Kalle Mälberg (sündinud 13. oktoobril 1948 Räpinas) on eesti ajakirjanik, kujunduskunstnik ja filmirežissöör.
Ta lõpetas 1967. aastal Nõo Keskkooli ja 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal ning 1989. aastal Sydney Ülikooli juures asuva kolledži rahvusvahelise turunduse alal.
Kuni 1981. aastani töötas ta ajakirjanikuna ajalehtedes Õhtuleht ja Kodumaa ning Eesti Televisioonis 
Aastatel 1982–1986 töötas ta ehitajana. 1987–1996 elas ta alaliselt Austraalias ning reisis. Töötas Rootsi MUST, USA Informatsiooniagentuuris ja BBC Ida-Euroopa Monitooringus.
1994. aastast alates on Mälberg teinud raadiosaateid (Raadio 2, Kuku Raadio) ning telesaateid (RTV, Kanal 2, TV3, Eesti Televisioon), eelkõige ühiskonna ja looduse teemadel. 1996–2002 juhtis ta sihtasutuse Eesti Loodus teletoimetust, seejärel MTÜ Vabaakadeemia loominguline juht.
Töö keskkonnaministeeriumis ja kohtuasi.
Alates 1996. aastast töötas Kalle Mälberg keskkonnaminister Villu Reiljani meedianõunikuna.
1998. aastal mõistis Tallinna linnakohus keskkonnaministri eksnõuniku Kalle Mälbergi süüdi aastatetaguses ametiseisundi kuritarvitamises, karistades teda kolmeaastase vabadusekaotusega tingimisi sama pika katseajaga. 2003. aastal mõistis Tallinna linnakohtunik Leo Kunman "Eesti Looduse" teletoimetuse loomingulise juhi Kalle Mälbergi keskkonnaministri Heiki Kranichi algatatud kohtuasjas õigeks. Kõik kohtuastmed kuni Riigikohtuni kinnitasid õigeksmõistmist.
Raamatud ja artiklid.
2004. aastal ilmus Mälbergil raamat "Perävald. Maailm omaette", ajalooline burleskromaan "Melanhoolia" ilmus 2016. aastal. Kirjutanud teksti koguteosele "Räpina vald sõnas ja pildis", elulooraamat "Kallegooria" 2024..
Töötanud kujunduskunstnikuna (KUMU fuajee valgustid, Ivo Nikkolo kauplus, Savoy hotelli baar jms). Teleinstallastioone - Puuparlament, VEEESTI, Kaak ja Pügisoolikas, SOOEESTI, Euroopa Aknad, PUUEESTI, Pöörlev Päikesemaja, skulptuurid Hannes Varblasele ja Leonhard Lapinile. Jõuluinstallatsioon 1995. aastal koos Kalev Mark Kostabiga, maalinäitused Räpina Loomemajas 2016. aastal, Ahja Tuglase muuseumis 2020. maalid Päpina Võhandu Kelleris ja Urvastes Kalevi Palutederi talus. Osalenud Tartu kunsti aastanäitustel 2018., 2019., 2020. 2022. 2024. aastal.
Avaldanud artikleid ja luulet väljaannetes Financial Review, Estonian Review, Mana, Aja Kiri, Postimees, Eesti Ekspress, Delfi, Teater Muusika Kino, Maaleht, Õhtuleht, Uued Uudised, Objektiiv, ERR Kultuuriportaal jm.
Isiklikku.
Tal on kuus last. Maalib ja avaldab publitsistikat Eesti ajakirjanduses, kujundab maastikku järve ja metsaga Kõrvõotsa talus Lämmijärve ääres Naha külas. Osales Räpina vallavolikogu kultuurikomisjoni töös.
Konföderatsiooni Patendiamet

Konföderatsiooni Patendiamet oli Ameerika Riikide Konföderatsioonis aastail 1862–1865 tegutsenud patendiamet.
Patendiameti ülem oli Rufus R. Rhodes. Välja anti vähemalt 266 patenti.
Lüümik

Lüümik ehk esitluskile on grafoprojektorites kasutatav õhuke läbipaistev leht. Lüümikuid valmistatakse harilikult tselluloosatsetaadist, mille peal võib kujundeid joonistada, et neid projektoril auditooriumile näidata. Neid on võimalik täita nii markeri kui ka laserprinteriga. Paljud ettevõtted kasutavad projektorite ja lüümikute süsteemi koosolekutel ja töörühmades, kus on vaja teha näitlikustavaid ettekandeid. Uuemal ajal on kasutusel videoprojektorid ja interaktiivsed tahvlid.
Lüümikute printimine.
Lüümikuid võib printida kahel viisil.
Laseriprinteri võib ühendada arvutiga ja selle peale saab panna tahmakasseti koos tselluloosatsetaadist lehtedega. Seejärel valmistatakse kujund või dokument arvuti sees (kuigi kujundid on rohkem levinud, sest tekst võib mingil kaugusel projektorist olla ebaselge) ning seadistatakse printimiseks. Pärast printeri tööle panemist kantakse dokument paberi peale. Mõned inimesed eelistavad lüümikut enne edastamist katsetada.
Mõned mustvalged või värvilised koopiamasinad on võimelised printima atsetaatlehti. Sellised masinad kasutavad enamasti toonerit, sest tindile rajatud tehnoloogia pole veel atsetaatlehte võimeline printima. Lüümikutest omakorda saab paljundusmasina abil teha paberkoopiaid.
Suurbritannia kuninglik õhuvägi

Suurbritannia kuninglik õhuvägi (inglise keeles "Royal Air Force", lühendatult RAF) on Suurbritannia õhuvägi.
Ajalugu.
Suurbritannia kuninglik õhuvägi moodustati 1. aprillil 1918 ning on vanim väeliigina eraldiseisev õhuvägi maailmas. 
2011. aasta keskel oli Suurbritannia kuninglikus õhuväes teenistuses 998 ühikut õhutehnikat ja 42 200 inimest. 
Struktuur.
RAF-i juhib õhuväe staabiülem. 
Enamik Briti õhuväe tehnikast ja isikkoosseisust paikneb Suurbritannias, kuid osa teenib operatsioonidel, peamiselt Afganistanis ja Lähis-Idas. Osa Briti õhuväe tehnikat ja isikkoosseisu paikneb baasides väljaspool Suurbritanniat, näiteks Ascensioni saarel, Kanadas, Küprosel, Diego Garcias, Gibraltaris, Falklandi saartel ja Saksamaal.
Billy Wilder

Billy Wilder (õieti Samuel Wilder; 22. juuni 1906 – 27. märts 2002) oli juudi päritolu Ameerika Ühendriikide filmilavastaja, stsenarist ja filmiprodutsent.
Wilder töötas 1920. aastate lõpus Berliinis stsenaristina. Pärast Natsionaalsotsialistliku Partei võimuletulekut suundus ta Pariisi, kus tegi lavastajadebüüdi. 1933. aastal läks ta Hollywoodi. Esimene suurem edu saabus filmiga "Ninotška" ("Ninotchka") peaosas Greta Garboga; Wilder oli üks filmi stsenariste. Lavastajana tegi ta endale nime 1944. aastal filmiga "Kahekordne hüvitis" ("Double Indemnity") ning koos Raymond Chandleriga oli ta lisaks filmi stsenarist. Aasta hiljem pälvis ta filmi eest "Kaotatud nädalavahetus" ("The Lost Weekend") Oscari parima lavastaja ja parima kohandatud stsenaariumi eest. 1950. aastal lavastas ta filmi "Päikeseloojangu bulvar" ("Sunset Boulevard") ja oli ka filmi kaasstsenarist. Film pälvis kriitikutelt väga kõrgeid hinnanguid ja Wilder sai parima algupärase stsenaariumi Oscari.
Alates 1950. aastatest tegi Wilder põhiliselt komöödiaid. Sellest ajast pärinevad tema lavastatud filmid "Kohustuslik abielukriis" ("The Seven Year Itch"; 1955), "Džässis ainult tüdrukud" ("Some Like It Hot"; 1955) ja "Korter" ("The Apartment"; 1960) kuuluvad Hollywoodi kuldajastu filmiklassikasse.
Wilder pälvis kokku 21 Oscari nominatsiooni, neist kaheksa režissöörina, 12 stsenaristina ja ühe produtsendina. Kaheksa nominatsiooniga on ta neljas enim nomineeritud lavastaja ning 12 nominatsiooniga Woody Alleni järel teine enim nomineeritud stsenarist. 1960. aastal võitis ta esimesena (filmiga "Korter") Oscari parima filmi, lavastaja kui ka stsenaristi kategoorias.
1986. aastal pälvis ta Ameerika Filmiinstituudi elutööauhinna, 1988. aastal Irving G. Thalbergi mälestusauhinna ja 1990. aastal Kennedy keskuse elutööauhinna. 1993. aastal anti talle National Medal of Arts.
Kulumisastang

Kulumisastang ehk kuesta on kaldu asetsevate kivimikihtide erinevast kulumiskindlusest tulenev pikaajalise kulumise tagajärjel kujunenud ebaühtlase ristlõikega pinnavorm.
Eesti aluspõhja reljeef on kuestalaadne kuna erineva kõvadusega aluspõhja kivimikihid on lõunasuunalise kallakuga.
Garage48

Garage48 on üritus (inglise keeles "hackathon" ), mis võimaldab inimestel ja iduettevõtetel uusi äriideid ellu viia. Selles osalejad peavad 48 tunni jooksul oma idee prototüübiks realiseerima ja võimalusel küsima ideele ka klientide tagasisidet. 
Seni on toimunud mitusada üritust. Sageli on üritusel teema, millel ideid oodatakse ja teostatakse, näiteks tarkvara- ja mobiilirakendused, kosmos, riistvara, tervishoid, haridus, küberkaitse, puidutooted jne. 
Garage48 üritused said alguse Eestist 2010. aasta aprillis ja on nüüdseks levinud ka mujale maailma. Garage48 Sihtasutuse algatasid tehnoloogiaettevõtjad Jüri Kaljundi, Rain Rannu, Ragnar Sass, Martin Villig, Priit Salumaa ja Asko Seeba. 
Selline üritus toimub skeemi järgi, kus mitukümmend osalejat kogunevad reede õhtul, kõik saavad oma ideid lühidalt tutvustada. Ideed pannakse seinale ja iga osaleja peab valima oma lemmikidee. Neid ideid, mis saavad kokku 4–7-liikmelise meeskonna, hakatakse ellu viima. Korraldajad pakuvad meeskondadele ruume, mentoreid ja süüa-juua ning koordineerivad tegevust. 
Meeskonnad peavad 48 tundi hiljem esitlema oma prototüüpe, mida hindavad žürii ja publik. Paremaid tunnustatakse nii rahaliste kui ka mitterahaliste auhindadega.
Juhan Kahk (tõlkija)

Juhan Kahk (sündinud 4. detsembril 1961) on eesti filosoof ja tõlkija.
Pere.
Tema isa oli ajaloolane Juhan Kahk.
Väikese Illimari tänav

Väikese Illimari tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Rahumäe asumis.
Tänav algab Sihi tänavalt, ristub Kurni ja Ilo tänavaga ning lõppeb Vabaduse puiesteel.
Selle tänava ääres asub 1976. aastal avatud Underi ja Tuglase maja-muuseum (Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse muuseumiosakond), Väikese Illimari tn 12. Majas elasid aastail 1933–1944 Marie Under ja Artur Adson ning 1944–1971 Elo ja Friedebert Tuglas.
Alates 27. septembrist 1929 oli tänava nimi Veere tänav. Praeguse nime sai Väikese Illimari tänav 2. juulil 1971.
Revo Jõgisalu

Revo Jõgisalu (9. juuli 1976 – 30. august 2011) oli eesti hiphopmuusik.
Jõgisalu oli bändide A-Rühm ja Toe Tag asutajaliige.
Ta suri 30. augustil 2011 melanoomi.
Kalev Stoicescu

Grigore-Kalev Stoicescu (sündinud 2. septembril 1965 Constanțas) on Eesti riigiametnik ja endine diplomaat, XV Riigikogu liige. Ta on Riigikaitsekomisjoni esimees.
Haridus.
Ta lõpetas aastal 1983 Tallinna 1. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatika erialal.
Diplomaadi ja analüütikuna.
1993. aastal sai Grigore-Kalev Stoicescu Eesti esimeseks suursaadikuks OSCE juures Viinis.
1996. aastal oli ta Eesti–Venemaa piiriläbirääkimistel Eesti delegatsioonijuhi kohusetäitja. 
1997. aastal sai ta Eesti erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Ameerika Ühendriikides ja Kanadas, hiljem sai suursaadikuks Mehhiko Ühendriikides. 2000. aastal kutsuti ta tagasi.
Hiljem on ta töötanud Eesti NATO Ühingu nõukogu julgeoleku- ja kaitsepoliitika eksperdina ja kaitsenõunikuna Pariisis.
Aastatel 2002–2014 töötas ta kaitseministeeriumis. Alates augustist 2014 on ta Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse teadur.
Poliitiline karjäär.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti 200 ridades ja sai 395 häält.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 3663 häält ning osutus valituks.
Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kogus 1678 häält ning ei osutunud valituks.
Võit (sovhoos)

Sovhoos Võit oli sovhoos Võru rajoonis. Selle keskus asus Vana-Vastseliinas, osakond oli Meremäel.
Sovhoos moodustati 1960. aastal. Endisest masinatraktorijaama keskusest sai sovhoosi keskus. 
Sovhoos likvideeriti 1993. aastaks.
Sovhoosi Võit Illi vaatluspunktis on 1974. aastal mõõdetud Eesti suurim ööpäevane sademehulk – 154 mm.
Tõstamaa sovhoos

Tõstamaa sovhoos oli sovhoos Pärnu rajoonis.
Sovhoos moodustati aastal 1961. Selle keskus oli Tõstamaal Tõstamaa külanõukogus.
Sovhoosi pindala oli 1978. aastal 14 700 ha.
1985. aastal liideti sovhoos kolhoosiga Pärnu Kalur.
Kristlikud voorused

Kristlikud voorused on seitse voorust katoliiklikus katekismuses. 
Kolm jumalikku voorust on usk (fides), lootus (spes) ja armastus (caritas). 
Neli inimlikku ehk kardinaalset voorust on tarkus (prudentia), õiglus (iustitia), kindlameelsus (fortitudo) ja mõõdukus (temperantia).
Oskar Kuul

Oskar Kuul (6. november 1924 Omski maakond, Omski kubermang, Vene NFSV, NSV Liit – 10. detsember 1992) oli eesti majandijuht, Kirovi kalurikolhoosi esimees (1955–1990).
Ta sündis Siberis Omski lähedal eesti külas, teenis Nõukogude–Saksa sõja ajal Punaarmees. 1945. aastal oli NKGB vägedes Narvas. Töötas 1946–1949 komsomolijuhina Lihulas ja Haapsalus. Aastatel 1949–1951 õppis ta Vilniuse KGB ohvitseride koolis, seejärel töötas Eesti NSV KGB-s, kust saadeti 1955. aastal aktiivsesse reservi vanemleitnandi auastmes.
Alates 1955. aasta 22. detsembrist kuni 1990. aasta 20. juulini oli ta S. Kirovi nimelise näidiskalurikolhoosi esimees. 
Kuuli järgi on saanud nime Miiduranna lähedal Tallinna lahes asuv laevade tankimisehitis Kuuli Muna ehk Reidikai. Kuul sai palju NSV Liidu autasusid, millest tähtsamad olid sotsialistliku töö kangelase kuldtäht (1980) ning kaks Lenini ordenit. 1987. aastal anti talle NSV Liidu riiklik preemia.
L.A. Woman

"L.A. Woman" on ansambli The Doors kuues stuudioalbum ja ühtlasi viimane, mis salvestati koos laulja Jim Morrisoniga, kes suri 1971. aasta juulis – vähem kui kolm kuud pärast albumi ilmumist. Selle tuntuimad lood on singlitena ilmunud "Riders on the Storm", "Love Her Madly" ja "The WASP (Texas Radio and the Big Beat)".
2003. aastal ajakirja Rolling Stone koostatud kõigi aegade 500 parima albumi seas on "L.A. Woman" 362. kohal.
Albumi "L.A. Woman" ilmumise 40. aastapäeva tähistamiseks valmis Eagle Rock Entertainmentil 2011. aastal dokumentaalfilm "Mr. Mojo Risin': The Story of L.A. Woman" (ETV-s pealkirjaga "The Doors. Kuidas sündis "L.A. Woman""), milles käsitletakse üksikasjaliselt selle stuudioalbumi loomist. Dokumentaalfilm tuli välja DVD/BD-na 24. jaanuaril 2012.
1958. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis

1958. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 16. novembril Lappeenrannas Maneežis. Soome võitis 6:4.
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Pentti Saviaro (Soome) - Rein Pajur (Eesti NSV) tulemus pole teada
Kukk-kaal (kuni 54 kg): Paavo Roininen (Soome) - Lembit Peegel (Eesti NSV) tulemus pole teada
Sulgkaal (kuni 57 kg): Jorma Limmonen (Soome) - Aleksandr Zemirov (Eesti NSV) tulemus pole teada
Kergekaal (kuni 60 kg): Olli Mäki (Soome) - Vello Kaunismäe (Eesti NSV) 3 - 0
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Ülo Valk (Eesti NSV) - Mauri Ruonala (Soome) 3 - 0
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): Jaak Sõerd (Eesti NSV) - Ennu Vesalainen (Soome) 2 - 1
I keskkaal (kuni 71 kg): Mauri Backman (Soome) - Heino Villum (Eesti NSV) TKO 3 
II keskkaal (kuni 75 kg): Peeter Lõuk (Eesti NSV) - Juhani Huuskonen (Soome) KO 1 
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Matti Aho (Soome) - Harry Buddel (Eesti NSV) 2 - 1 
Raskekaal (üle 81 kg): Lembit Maurer (Eesti NSV) - Reino Kivekäs (Soome) 3 - 0
Kõlleste mänd

Kõlleste mänd on looduskaitsealune põlispuu (mänd) Põlva maakonnas Kanepi vallas Krootuse külas. 
Puu ümbermõõt on umbes 3,8 m ja kõrgus 17 m.
Villem Maasik

Villem Maasik (1883 Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 3. september 1919 Irboska) oli eesti advokaat, ametiühingutegelane ja poliitik (ESDTP).
Villem Maasik oli Eestimaa kubermangu Eesti Ajutise Maavalitsuse Tööosakonna, Töö- ja hoolekandmise osakonna juhataja ja Konstantin Pätsi esimeses ajutises valitsuses Töö- ja Hoolekandeministeeriumi esimene töö- ja hoolekandeminister 24. veebruarist kuni 12. novembrini 1918. Seejärel Töö- ja Hoolekandeministeeriumi hoolekande osakonna juhataja kt.
Lasti maha Irboska veretöö käigus.
Eesti Maavalitsus

Eesti Maavalitsus (Eesti Ajutine Maavalitsus) oli Autonoomse Eestimaa kubermangu täidesaatev organ 2. augustist 1917 kuni 24. veebruarini 1918.
Vastavalt Venemaa Ajutise Valitsuse määrusele 30. märtsist 1917. aastal moodustati Eestimaa kubermangu valitsemiseks Eesti Ajutine Maanõukogu ja selle täidesaatev organ Eesti Ajutine Maavalitsus. Ajutine Maavalitsus alustas varade ülevõtmist Eestimaa kubermanguvalitsuselt, millega alustati 22. augustil 1917. aastal ja seejärel seoses Eestimaa ja Liivimaa rüütelkondade likvideerimisega anti Maavalitsusele üle ka nende varad ja asutused.
Ülesanded.
Eesti Ajutise Maavalitsus Maavalitsuse ülesannete hulka kuulusid juulist 1917. aastal, märtsini 1918.aastal:
Eesti Ajutise Maavalitsuse organisatsioon (1917).
Eesti Ajutise Maavalitsuse koosseisus olid:
Otto von Uexküll (surnud 1601)

Otto von Uexküll (rootsi keeles Otto Yxkull; maetud 3. veebruaril 1601 Tallinnas) oli Rootsi sõjaväelane feldmarssal (1594), Eestimaa maanõunik Virumaalt ja Narva asehaldur (1599). 
Otto von Uexküll oli sõjaväelane Taani, Brandenburgi kuurvürsti, Oranje Willemi ja Poola kuninga teenistuses, Grobiņa asehaldur (1581) ning ka Rootsi sõjaväelane, feldmarssal (1590), Eestimaa maanõunik Virumaalt ja Narva asehaldur (1599), Rootsi Ingeris. 
1584. aastast oli ta Vigala mõisnik, pärast Antsla Otto von Üxkülli poolt mõisa talle pärandamist. Suguvõsaliini valduses oli Vigala mõis kuni 1630. aastateni.
Talle kuulusid Kivi-Vigala mõis (Kivi-Vigala vasallilinnus) Vigala kihelkonnas Läänemaal ja 1592. aastast abikaasa kaudu päritud Kiltsi mõis (Kiltsi vasallilinnus) Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. 
Ta suri Rootsi-Poola sõja ajal ja maeti 3. veebruaril 1601 Tallinna toomkirikusse. Tema hauamonumendi valmistas skulptor Arent Passer.
Perekond.
Tema vanemad olid Läänemaa Vigala kihelkonna Päärdu mõisnik Johann von Uexküll (surnud 1563) ja Liivimaalt Sooru mõisast pärit Barbara von Anrep. 
Ta abiellus esmalt Kiltsi vasallilinnuse omaniku Robert von Gilseni tütre Margaretha von Gilseniga. Abielust sündisid:
Hiljem abiellus ta Sophia von Vietinghoffiga, kes oli Kuusnõmme mõisniku Reinhold von Vietinghoffi ja Järvajõe mõisa pärijanna Anna von Bremeni tütar. Abielust sündisid:
Sándor Garbai

Sándor Garbai (27. märts 1879 Kiskunhalas – 7. november 1947 Pariis) oli Ungari Nõukogude Vabariigi peaminister ja Kesktäitevkomitee esimees 21. märtsist kuni 1. augustini 1919.
Mátyás Rákosi järgi võeti ta valitsusse seepärast, et ta võis mittejuudina surmaotsustele alla kirjutada ka laupäeviti.