tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Charlton Athletic FC

Charlton Athletic Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Londonis Charltoni paikkonnas. See mängib Inglismaa jalgpalli esiliigas Championship.
Klubi asutati 1905. aastal.
Inglismaa jalgpalli kõrgliigas mängis Charlton Athletic viimati hooajal 2006–07.
Coventry City FC

Coventry City Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi Coventryst, mis mängib tugevuselt kolmandas liigas.
Klubi asutati 1883. aastal ja liigamängudes hakati osalema 1919. aastal. 1898. aastani oli klubi nimi Singers FC. 1987 võitis klubi Inglismaa karika, alistades finaalis Tottenham Hotspuri. Aastatel 1967–2001 mängis klubi Inglismaa kõrgliigas.
Aastatel 1899–2005 pidas Coventry oma kodumänge Highfield Roadi staadionil. 2005. aastast mängitakse 32 609 pealtvaatajat mahutaval Ricoh Arenal, mis avati 2005. aasta augustis.
Crystal Palace FC

Crystal Palace Football Club on 1905. aastal asutatud Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Londonis. 1924. aastast on klubi kodustaadioniks on 26 456 pealtvaatajat mahutav Selhurst Park.
Crystal Palace oli üks Premier League'i asutajatest, aga klubi langes liigast välja samal hooajal. Kokku on Crystal Palace Premier League'ist välja langenud neljal korral, mis on liiga rekord. Kõrgeim koht Premier League'is on olnud kolmas (hooajal 1990–1991).
1990. aastal mängis Crystal Palace FA Cupi finaalis Manchester Unitedi vastu: mäng lõppes 3:3 viigiga, kordusmängus oli aga United tugevam (1:0). 2016. aasta FA Cupi finaalis jäädi taas Manchester Unitedile alla tulemusega 1:2.
Praegune koosseis.
"Seisuga 8. veebruar 2022"
Leicester City FC

Leicester City Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi, mis mängib Inglismaa jalgpalli esiliigas EFL Championship. Klubi asutati 1884. aastal Leicester Fosse nime all. Leicester City FC kodustaadioniks on King Power Stadium, kuhu klubi kolis 2002. aastal. Enne kolimist 111 aasta jooksul oli klubi koduväljakuks Filbert Street. 
Leicester City on üks seitsmest klubist, mis on tulnud Inglismaa jalgpalli kõrgliiga Premier League'i võitjaks. Hooajal 2015–16 tuli klubi esimest korda oma ajaloos Inglismaa meistriks. Eelnev parim koht Inglismaa meistrivõistlustel pärines hooajast 1928–29, kui klubi lõpetas hooaja teise kohaga, ja parim koht Premier League'is hooajast 1999–2000, mil saadi kaheksas koht. Hooaeg 2015/16 oli Leicester City jaoks Premier League'is alles teine hooaeg järjest pärast seda, kui sinna 2014. aastal Inglismaa esiliigast tagasi jõuti. Paar hooaega varem (2008/09) mängis Leicester City isegi alles Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas.
Inglismaa meistri tiitel kindlustas klubile hooajaks 2016–2017 koha UEFA Meistrite Liigasse. Leicester City jõudis sel hooajal ainsa Inglismaa klubina veerandfinaali, kus kaotati kahe mängu kokkuvõttes Madridi Atléticole tulemusega 1:2. Hooajal 2021/22 jõudis Leicester City Euroopa Liiga kaudu Euroopa Konverentsiliigasse, mille poolfinaalis kaotati hilisemale meistrile Itaalia klubile Napoli.
Inglismaa karikavõistlused FA Cupi võitis Leicester City esimest korda 2021. aastal, alistades karikafinaalis Chelsea tulemusega 1:0. Enne seda oldi karikafinaali jõutud neli korda.
Hooajal 2023/24 jäi Leicester City Premier League'is 18. kohale, mistõttu langeti pärast üheksa hooaega Inglismaa kõrgliigas tagasi esiliigasse.
Praegune meeskond.
"Seisuga 22. jaanuar 2024"
Norwich City FC

Norwich City Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Norwichis. See mängibInglisma jalgpalli esiliigas Championship.
Klubi on asutatud 1902. aastal. 1935. aastast on klubi kodustaadion olnud Carrow Road. Ajalooliselt on Norwich City suurimaks rivaaliks olnud Ipswich Town.
Inglismaa kõrgliigasse jõudis Norwich City esimest korda 1972. aastal. Klubi parim koht Inglismaa kõrgliigas on kolmas (hooajal 1992–1993). Aastatel 1962 ja 1985 on võidetud Inglismaa liigakarikas.
2019. aastal mängis Norwich City pärast kolme hooaega end Inglismaa kõrgliigasse tagasi. Hooajal 2019–20 jäädi kõrgliigas ülekaalukalt viimaseks. Sellest hoolimata võideti järgmisel hooajal taas esiliigas ning tõusti tagasi kõrgliigasse. Sarnaselt hooajaga 2019–20 saadi ka hooajal 2021/22 Inglismaa kõrgliigas viimane koht ja langeti esiliigasse.
Norwich City fännide laulu "On the Ball, City", mis on kirjutatud 1890. aastatel, peetakse vanimaks jalgpallilauluks maailmas.
Praegune koosseis.
"Seisuga 19. jaanuar 2024"
Queens Park Rangers FC

Queens Park Rangers Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi. 
Klubi loodi 1882. aastal Londonis. Klubi kodustaadion on Loftus Road. Klubi mängib Inglismaa tugevuselt teises liigas Football League Championship. Premier League'is mängiti viimati hooajal 2014-2015.
QPR võitis Football League Cupi 1967. aastal.
Reading FC

Reading Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Readingis. Klubi mängib Inglismaa tugevuselt teises liigas Championship. Premier League'is mängiti viimati hooajal 2012–2013.
Sheffield Wednesday FC

Sheffield Wednesday Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi Sheffieldis Lõuna-Yorkshire'i krahvkonnas.
Klubi mängib Inglismaa tugevuselt kolmanda liigas League One. Premier League'is mängiti viimati hooajal 1999–2000 ja Inglismaa esiliigas hooajal 2020–2021.
Sheffield on maailma üks vanemaid elukutseliste jalgpalliklubisid. 1820. aastal asutatud The Wednesday Cricket Clubi ('kolmapäevane kriketiklubi' – mänge mängiti kolmapäeviti) juurde loodi jalgpallimeeskond 1867. aastal.
Southampton FC

Southampton Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi. Klubi baseerub Southamptonis ja selle kodustaadioniks on alates 2001. aastast St Mary's Stadium, mis mahutab 32 384 pealtvaatajat. Klubi on asutatud 1885. aastal.
Pärast enam kui 20 aastat Inglismaa jalgpalli kõrgliigas langes klubi 2005. aastal esiliigasse. 2009. aastal langes Southampton ka esiliigast välja ja mängis kaks järgmist hooaega Football League One'is. Peatreener Nigel Adkinsi juhtimisel jõudis klubi kaks aastat hiljem tagasi Inglismaa kõrgliigasse, kui hooajal 2011–2012 saadi Championshipis teine koht. Premier League'is mängis Southampton uuesti alates hooajast 2012–2013. 2023. aastal langes Southampton Inglismaa esiliigasse, kuid ühe hooajaga tõusti tagasi Premier League'i.
1976. aastal on klubi võitnud Inglismaa karikavõistlused (FA Cup). Parim koht Inglismaa kõrgliigas on teine (hooajal 1983–1984).
Southamptoni suurim rivaal on Portsmouth ning nende klubide vaheline derbi on tuntud kui Lõunaranniku derbi ("South Coast derby").
Praegune meeskond.
"Seisuga 31. august 2024"
 
"Vaata ka ".
Statistika.
"Seisuga 11. august 2019"
Swindon Town FC

Swindon Town Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Swindonis. Klubi mängib Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas Football League One.
Klubi asutati 1879. aastal. 1894. aastast mängib see elukutselisena. The Football League's hakati mängima 1920. aastal.
1969. aastal alistati Football League Cupi finaalis Arsenal tulemusega 3:1 ning kindlustati sellega pääs teise liigasse. 1969. aastal osaleti Anglo-Italian League Cupil ja 1970. aastal Anglo-Italian Cupil, mille mõlemad Swindon Town võitis. Mõlemad võistlused võideti tänu klubi tolleaegsele parimale ründajale Don Rogersile.
Hooaeg 1993–1994 on olnud ainus, mil klubi on mänginud Inglismaa kõrgliigas. See hooaeg ei kujunenud kuigi edukaks, kui koguti ainult 30 punkti ja lasti endale lüüa 100 väravat.
Klubi kodustaadion on alates 1896. aastast olnud County Ground.
Gerli Liinamäe

Gerli Liinamäe (sündinud 21. märtsil 1995) on eesti iluuisutaja.
Ta lõpetas 2014. aastal Pirita Majandusgümnaasiumi.
Tema treener on Tiiu Valgemäe ja tema koduklubi on Uisuklubi Gliss. 
Karjäär ja saavutused.
Juunioride GP-etapil Courchevelis augustis 2010 sai ta kümnenda koha 107,82 punktiga.
Detsembris 2010 tuli ta Eesti meistriks naiste arvestuses.
Iluuisutamise 2011. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bernis saavutas ta 13. koha.
Iluuisutamise juunioride maailmameistrivõistlustel Kangnŭngis sai ta 117,86 punktiga 15. koha (lühikavas 44,34 punkti, vabakavas 73,52 punkti). Võitja Adelina Sotnikova sai 175,96 punkti. 
Detsembris 2011 tuli ta Eesti meistrivõistlustel Jelena Glebova järel teiseks. 2014. aasta Eesti meistrivõistlustel tuli Gerli Liinamäe taas Eesti meistriks.
Tanel Leok

Tanel Leok (sündinud 1. juunil 1985 Võrus) on Eesti mootorrattasportlane. 
Tanel Leok on 2000 aasta (FIM) juunioride motokrossis 80 cm3 ja 2001 125 cm3 klassis maailmameister. Tähtsamad rahvusvahelised saavutused:
MM-i sarjas 2002 20. ja 2003 15. (125 cm3), 2004 6., 2005 11., 2006 5., 2007 8., 2008 8., 2009 7., 2010 6., 2011 12., 2012 8., 2013 14. (MX1), 2014 18., 2015 41., 2016 17., 2017 15., 2018 18., 2019 15. ja 2020 23. koht (MXGP).
MM-etapi võidud MX1 klassis: 2008 Iirimaa, 2009 Itaalia ja 2010 Hispaania 
Motokrossi EM-il 1999 5. ja 2000 7. koht (80 cm3) ning 2001 6 ja 2003 10 koht (125 cm3).
Leok on kuulunud ka aastatel 2001–19 kokku 19 korral meeskondlikul MM-il (parimad tulemused 2004, 2015 ja 2019 4. koht) Eesti koondisse.
Isiklikku.
Ta on Arvo Leoki poeg, Väino Leoki pojapoeg, Aivar ja Avo Leoki vennapoeg, Aigar ja Martin Leoki onupoeg. Nad on kõik tegelenud motospordiga.
Oldham Athletic AFC

Oldham Athletic Association Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Oldhamis.
Klubi asutati 1895. aastal nime Pine Villa F.C all.
The Baltic Times

The Baltic Times on Baltimaade – Eesti, Läti ja Leedu – ühine ingliskeelne ajaleht.
Ajaleht moodustus 1996. aastal kahe ajalehe – The Baltic Independent ja The Baltic Observer – liitumise tulemusel.
Ajalehel on esindused Tallinnas ja Vilniuses ning peakorter Riias.
Premier League'i väravarohkemate mängude loend

Siin on loetletud Inglismaa jalgpalli kõrgliiga Premier League'i väravaterohkemad mängud alates liiga asutamisest 1992. aastal. Läbi aegade suurim võit kuulub Manchester Unitedile, mis 4. märtsil 1995 alistas Ipswich Towni 9:0. Tottenham Hotspur on ainus teine klubi, mis suutis ühes mängus lüüa 9 väravat. See toimus hooajal 2009–2010 mängus Wigan Athleticu vastu (lõpptulemus 9:1).
The Baltic Times (1932)

The Baltic Times oli aastal 1932 Tallinnas ilmuma hakanud ingliskeelne nädalaleht.
Ajalehe päises oli nime juures lisateave: "The First International English Newspaper in The Baltic States and Scandinavia. Publisher and editor John J. Järv."
Leht ilmus maist 1932 kuni 1933. aastani ja seejärel septembrist 1937 kuni juunini 1940.
Ajalehe väljaandja ja toimetaja oli 1939. aastani John Järv, kes täitis ka toimetaja ülesandeid. Aastail 1939–1940 oli ajalehe väljaandja Paul Kogerman. 1939–1940 oli toimetaja N. Pihlakas ja 1940 lühikest aega Evald Tammlaan.
Eeri Vahtra

Eeri Vahtra (sündinud 2. veebruaril 1988 Luual) on Eesti murdmaasuusataja.
Maailma karikasarjas osales Vahtra esimest korda 27. jaanuaril 2007 Otepää etapil 15 km klassikasõidus, kus ta sai 54. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale ehk 30 parema hulka 2010.–2011. aasta maailma karikasarjas 4. veebruaril 2011 Rõbinskis 20 km suusavahetusega sõidus, kus sai 18. koha.
Siim Sellis

Siim Sellis (sündinud 5. mail 1987 Talis) on Eesti murdmaasuusataja.
Maailma karikasarjas osales Sellis esimest korda 7. jaanuaril 2006 Otepääl 15 km klassikasõidus, kus sai 52. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale ehk 30 parema hulka 2010.–2011. aasta maailma karikasarjas 23. jaanuaril 2011 Otepääl sprindi klassikasõidus, kui sai 27. koha.
Vahur Teppan

 
Vahur Teppan (sündinud 22. veebruaril 1985 Tartus) on Eesti endine murdmaasuusataja. 
Maailma karikasarjas osales Teppan esimest korda 8. jaanuaril 2006 Otepääl 1,5 km sprindi klassikasõidus, kus ta sai 48. koha. Esimest korda jõudis ta punktikohale ehk 30 parema hulka 23. jaanuaril 2008 Canmore'is 1,2 km sprindi klassikasõidus, kui sai 19. koha. Teppan on veel korra (seisuga 19. veebruar 2011) punktikohale jõudnud ja see juhtus 2010.–2011. aasta maailma karikasarjas 23. jaanuaril 2011 Otepääl sprindi klassikasõidus, kui ta sai 29. koha. 
Augustis 2011 teatas ta, et loobub tippspordist.
Ida-sinivutt

Ida-sinivutt ("Synoicus chinensis") on faasanlaste sugukonda põldvuti perekonda kuuluv lind, maailma väikseim kanaline.
Teaduslikult kirjeldas ida-sinivutti esimesena Linnaeus 1766. Ta tegi seda kõige laiema levilaga alamliigi "S. c. chinensis" põhjal, kes elab kõikjal Indohiinas Sri Lankalt kuni Lõuna-Hiina ja Taiwanini. Ülejäänud alamliigid elavad Filipiinidel ja Indoneesias, lääne suunas Andamanide ja Nicobarideni, ida suunas Bismarcki saarestikuni ning lõuna suunas Põhja- ja Ida-Austraaliani. Mõni alamliik on kohastunud eluga mägimetsades. Uus-Guineas kohtab teda kuni 2,2 km kõrgusel.
Ida-sinivutte on paljudes värvitoonides: siniseid, pruune, halle, valgeid ja mitut sorti kirjuid. Jalad on tal oranžid. Nokk on must. Rind on punakaspruun, kõri valge.
Ida-sinivutt on kuni 14 cm pikk ja kaalub 45–70 g.
Hea hoolitsuse korral võivad nad elada 13 aastat vanaks, aga tavaliselt elavad nad 5–7 aastat.
Pesa ehitab ja haub üksnes emaslind. Täiskurn koosneb 5–13 munast. Munade välimus sõltub alamliigist ja võib olla erinev: see on kollakas või pruun, vahel mustjaspruunide tähnidega. Emaslind hakkab hauduma alles pärast seda, kui kõik munad on munetud. Vangistuses muneb emaslind liga palju ja sellepärast tuleb osa mune talt ära võtta, sest kui muna 10 päeva jooksul hauduma ei hakata, siis ta jahtub ära ja sealt enam tibu ei tule. Kurna soovitatav suurus on 6–8 muna. Vutitibud kooruvad 19 päeva pärast ja näevad välja nagu kanatibud, ainult väiksemad. Tibud lahkuvad pesast juba esimesel päeval ja nad on kohe valmis sööma kõike seda, mida täiskasvanud linnudki, näiteks jahuusse ja putukaid. Suguküpsus saabub juba 14–18 nädala vanuselt.
Ida-sinivutt kodustati juba ammuilma Hiinas, kus teda kasvatati ilu pärast. Talvel oli kombeks neid taskus kanda ja nendega siis käsi soojendada. See tava kajastub põldvuti perekonna endisaegses ladinakeelses nimes "Excalfactoria", mis tähendab 'soojendav'. Euroopasse toodi nad 1794.
Ida-sinivutti on väga kerge kodus pidada ja paljundada. Temast on aretatud mitu tõugu. Kui nad on oma elupaigaga kohanenud, siis on nad vastupidavad. Nad ei reosta oma eluruumi põrandat plekkidega. Nad on odavad ja vajavad väga vähe hooldust. Ühele linnule on vaja vähemalt 2 × 2 meetri suurust ruumi. Nad vajavad palju vähem süüa ja juua kui kanad ja on teada juhtumeid, kus neid on õpetatud peost sööma. Emaslind teeb isase ligimeelitamiseks pehmeid kraaksatusi. Nad on hüperaktiivsed paljunejad: soodsa toidu korral muneb emane iga päev muna.
Ida-sinivutt kui liik tervikuna on soodsas seisundis, aga mõnel pool on mõni alamliik looduskaitse all. Näiteks Austraalia keskvalitsus ei pea liiki ohustatuks, aga Victoria osariik võttis oma maa-alal ida-sinivuti 2007 ohustatuna kaitse alla.
Vladimir Drake

Vladimir Drake (vene keeles "Владимир Людвигович Драке"; 8. september 1874 Vilno – 13. oktoober 1932 Kohila) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane ja hiljem Eesti kindralmajor. 
Vladimir Drake lõpetas 1894. aastal Paažide Korpuse ja 1910. aastal ohvitseride suurtükiväekooli.
Oli alates 1898. aastast suurvürst Mihhail Nikolajevitši adjutant kuni suurvürsti surmani 1909. aastal ning 1910. aastast suurvürst Mihhail Mihhailovitši adjutant. 
Osales Esimeses maailmasõjas ja teenis mitmes rindelõigus. 26. veebruarist 1917 kindralmajor, 24. aprillist 1917 oli 46. armeekorpuse suurtükiväe inspektor. 
1919. aastal vabatahtlikult Judenitši Loodearmees, Pavlovski linna komandant.
Jäi Eestisse, oli 16. oktoobrist 1920 Eesti sõjakooli teenistuses. 1921. aastast õpetas kursusi kõikides sõjaväelistes õppeasutustes, sealhulgas Kindralstaabi kursustel. Viimased aastad oli Kohila paberivabriku teenistuses.
Isiklikku.
Tema isa oli kindralleitnant Ludwig von Drake. Ema Maria Skorinskaja oli pärit Vene pärusaadlist, perekond oli aadliseisusse tõstetud keisrinna Jelizaveta Petrovna poolt, kuna esivanem teenis tema ihukutsarina. Ka Vladimir Drake vanaisa, kes samuti kandis nime Ludwig von Drake, oli Vene keiserriigi sõjaväelane, jalaväekindral. Vanavanaisa James Lawrence Drake oli Londonist pärit suurkaupmees, Briti konsul Memelis. 
Abikaasa Tatjana (sündinud Iljina; 1889–1942).
Johann Briesmann

Johann või Johannes Briesmann (ka Briessmann, Brießmann, Brismann; 31. detsember 1488 Cottbus – 1. oktoober 1549 Königsberg) oli saksa usureformaator ja teoloog.
Briesmann sündis Brandenburgis Cottbusis, kus tema pere kuulus linna patritsiaadi hulka. 1510. aastal astus Briesmann frantsisklaste mungaordu liikmeks, 1518. aastal asus ta õppima Oderi-äärse Frankfurdi ülikoolis. 1520. aastal siirdus ta aga Wittenbergi, kus liitus peagi Martin Lutheri juhitud reformatsiooniga. 1522. aastal sai ta sealt teoloogiadoktori kraadi. Samal aastal läks ta Cottbusi, kus ta väitles frantsisklastega mungatõotuse ja muude teoloogiliste probleemide üle. Sama aasta lõpus pöördus ta Wittenbergi tagasi.
1523. aastal siirdus Briesmann Lutheri soovitusel ja reformatsioonist mõjustatud Saksa ordu kõrgmeistri Albrecht von Hohenzollerni kutsel Königsbergi, kus ta 1525. aastal aitas välja töötada evangeelset kirikukorraldust. Samal aastal ta ka abiellus, olles esimene abielus jutlustaja Preisimaal. Briesmann oli kõrgmeistrist hertsogiks saanud Albrechti lähikondne, olles tema lossijutlustajaks.
1527. aastal kutsuti Briesmann aga Riia linna, et ta seal üldise kirikukorralduse välja töötaks. Koos Andreas Knopkeniga koostasidki nad 1529. aastal Riia kirikukorralduse, mis 1533. aastal ka Tallinna ja Tartusse laienes. Briesmann ise tegutses Riias kuni 1531. aastani, misjärel ta Preisimaale tagasi pöördus. Tema tagasipöördumise põhjusteks olid halvenev tervis ja ilmselt ka poliitilised vastuolud, kuna hertsog Albrechti usaldusalusena äratas ta eestkätt umbusaldust Liivi ordu leeris.
Liivimaalt naasmise järel oli Briesmann jutlustajaks Königsbergi toomkirikus. 1544. aastal aitas ta välja töötada uut Preisimaa kirikukorraldust. Seejärel tekkisid tal aga vastuolud hertsog Albrechti soosiku Andreas Osianderiga, kelle usuõpetus kaugenes luterluse põhivoolust. 1549. aastal muutus tüli avalikuks, kuid samal aastal suri Briesmann katku.
Jussi Ahlroth

Jussi Ahlroth (sündinud 1973) on Soome ajakirjanik, kriitik ja endine muusik. 
Aastast 2003 on ta töötanud ajalehe Helsingin Sanomat kultuuritoimetajana. Ta arvustab muu hulgas rokkmuusikaesitusi ning ulme-, fantaasia- ja religioosset kirjandust.
Aastal 2006 ilmus tema kirjutatud teos "Mie oon Lordi" ("Mina olen Lordi"), mis räägib Soome bändi Lordi ajaloost bändiliikmete lapsepõlvest tänapäevani. 
Ahlroth mängis aastatel 1989–1990 bassi bändis Abhorrence. Hiljem on Ahlroth mänginud rokkansamblis Spiha.
Jerry Ahrlin

Jerry Ahrlin (sündinud 15. jaanuaril 1978 Östersundis) on rootsi murdmaasuusataja.
Ta on võitnud Tartu maratoni 2007. ja 2011. aastal.
Premier League'i staadionite loend

Siin on loetletud Inglismaa jalgpalli kõrgliiga Premier League'i praegused ja endised staadionid.
Minu loomad

"Minu loomad. Aleksei Turovskiga loomaaias" on Aleksei Turovski 2008. aastal kirjastuses AS Ajakirjade Kirjastus ilmunud lasteraamat loomaaia loomadest.
Selles raamatus jutustab zooloog tõestisündinud lugusid loomaaias elavatest loomadest: Vaskast (kass), Johnnyst (koer), Allast (kassikakk), Filipist (kassikakk), Kassandrast (ilves), Astinist (dagestani tuur), Naf-Nafist ja Teresast (metssead), Sultanist ja Johnnyst (lõvid), Pöial-Liisist (hallhüljes), Gabrielast (kuningboa), Pinost, Bettyst ja Quinsist (šimpansid), Tutist, Fruttist ja Rigmarist (marmosetid), Donna Klaarast (kondorkilpkonn), Vanamehest (harikrokodill), Mei-meist ja Huan-huanist (alligaatorid), Glückist, Küürakast ja Jõhvikast (leeguanid), Villist ja Šebast (surikaadid), Jaškast (ronk), Vaidast (jääkaru), Oliviast (lumeleopard), Dimkast (hunt), Vilhelminest ja Frederikist (rebased), Bangast (tiiger), Mörrist (ninasarvik), Karlist (elevant), Holgerist ja Puppast (jõehobud), Brontikust (harjasvöölane), Madrusest ja Pootsmannist (pelikanid), Saidist, Budurist, Fatimast ja Gürsast, (kaamelid) ja miiludest. 
Toredad seigad on põimitud faktidega loomade elukorralduse ja käitumise kohta looduses. Lugusid illustreerivad fotod, mille autorid on Maaja Kitsing, Priit Grepp ja Tavi Grepp. Turovski raamatus leidub ka ta enda joonistusi loomadest.
Saint John's (Kanada)

Saint John's (inglise "St. John's"; prantsuse "Saint-Jean"; iiri "Naomh Seán") on linn Kanadas, Newfoundlandi ja Labradori keskus ja suurim linn.
Saint John'si peetakse Ameerika vanimaks inglaste asutatud linnaks.
Asend.
Saint John's asub Newfoundlandi saarel, Avaloni poolsaare idatipus. See on Põhja-Ameerika idapoolsem linn, kui Gröönimaa välja arvata.
Rahvastik.
2006. aasta rahvaloenduse järgi elas Saint John'sis 100 646 inimest.
Keel.
96,1% elanikkonnast räägib emakeelena inglise keelt.
Majandus.
2006. aastal tootis Saint John's poole Newfoundlandi ja Labradori SKP-st.
Sadam.
Linn on lähtesadamaks paljudele ekspeditsioonidele (sealhulgas Titanicu vrakile).
Sandra Hansson

Sandra Hansson (sündinud 2. aprillil 1980 Bäckeforsis) on rootsi murdmaasuusataja.
Ta esindab Rootsi Uddevalla ja Norra Trondheimi spordiklubi.
Aastatel 2008 ja 2009 võitis ta naiste arvestuses Vasaloppeti ja oli FIS maratonide sarjas teine, aastatel 2010 ja 2011 oli ta juba sarja üldvõitja. Ta on Tartu maratoni naiste arvestuses võitnud 2009. aastal (aeg 3:13.04), 2010. aastal (aeg 3:20.59), 2011. aastal (aeg 3:08.35) ja 2013. aastal (aeg 2:58.53).
Sandra Hansson on võitnud 21 Rootsi meistrivõistluste medalit suusatamises, rullsuusatamises ja kergejõustikus. Ta on võitnud medaleid rullsuusatamise Euroopa ja maailmameistrivõistlustel.
Harri Lehiste

Harri Lehiste (kuni 1935 Harri Beekmann; 14. oktoober 1931 Lehtse vald, Järvamaa – 19. juuni 1984) oli eesti ajakirjanik ja följetonist.
Aastatel 1973–1984 oli ta ajakirja Pikker peatoimetaja.
Harri Kärtner

Harri Kärtner (4. september 1925 Narva – 1. veebruar 2011) oli eesti jurist, õppejõud ja ühiskonnategelane.
Ta sündis väikeettevõtja peres. Aastatel 1933–1937 õppis Narva linna algkoolis, 1937–1944 Narvas keskkoolis ja 1944–1945 koos perekonnaga sõja eest pagenduses olles Haapsalus keskkoolis.
1945–1951 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas 1951. aastal "cum laude". Aastatel 1951–1954 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli riigi ja õiguse teooria ning ajaloo aspirant. Kärtner oli õigusteaduse kandidaat (1955).
Ta täiendas end üleliidulises uurijate täiendusinstituudis Leningradis isiku- ja varavastaste kuritegude uurimises (1962–1963), ametialaste, majandus- ja korruptsiooniga seonduvate kuritegude uurimises (1968) ning Moskva Riiklikus Ülikoolis riigiõiguses (1968).
õigusnõunik (1968), justiitsteenistuse reservkapten (1972).
Aastatel 1955–1961 oli ta ajalehe Edasi toimetuse kirjanduslik kaastööline, 1961–1963 Tartu Linna Prokuratuuri uurija, 1963–1971 Eesti Prokuratuuri eriti tähtsate asjade uurija.
1971–1991 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kriminoloogia laboratooriumi vanem teaduslik töötaja, 1971–1991 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna õppejõud, riigiõiguse dotsent (1980), 1991–1993 Tartu Ülikooli ametiühingu juriskonsult.
1993–1995 oli Kärtner Riigikogu Maaliidu ühenduse fraktsiooni konsultant sotsiaal- ja õigusküsimustes, 1993–1995 Tartu Linnavolikogu aseesimees.
Samuti oli ta Eesti Karskusliidu ning Dotsentide ja Teadurite Klubi asutajaliige, Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi asutajaliige, Eesti Pensionäride Liidu esimees 1990–1995 ja 1998–2003.
Eesti Pensionäride Liidu esindajana pöördus Kärtner korduvalt Riigikogu, Vabariigi Valitsuse ja teiste kõrgemate riigi- ja omavalitsusorganite poole ettepanekutega pensionäride olukorra parandamiseks ja demokraatliku õigusriigi kaitsmiseks ning osalenud pensionäride õiguste ja seaduslike huvide kaitseks korraldatud aktsioonide organiseerimisel ja läbiviimisel.
Elmar Saar

Elmar Johannes Saar (6. veebruar (vkj) / 19. veebruar 1908 Tallinn – 19. detsember 1981 Tallinn) oli eesti jalgpallur, jäähokimängija, treener ja spordikohtunik.
Õppis Tallinna kolledžis ja Nõukogude–Saksa sõja ajal aastatel 1943–1944 Nõukogude tagalas Moskvas Kehakultuuri Keskinstituudi kursustel. 
Sportlasena.
Jalgpallist hakkas huvituma 13-aastaselt. Tuli aastatel 1926 ja 1928 Tallinna Jalgpalliklubi meeskonnas ning 1934–1936 Estonia meeskonnas Eesti meistriks. Kuulus aastatel 1928–1936 kokku 19 korda Eesti jalgpallikoondisse.
Aastatel 1946 ja 1948 oli Eesti NSV meiser ka jäähokis.
Treenerina.
Töötas 1936–1940 Eesti Spordi Keskliidus. Tema juhendamisel tuli Estonia aastatel 1938–1939 Eesti meistriks. Ta oli 1939. aastal Eesti jalgpallikoondise peatreener.
Oli aastatel 1940–1941 ja 1945–1954 jalgpalli- ja jäähokitreener Dünamos ja 1954–1976 Kalevis. Tema juhendamisel tuli Tallinna Dünamo aastatel 1945, 1947, 1950, 1953 ja 1954 jalgpallis; aastatel 1946, 1948–1949 ja 1952–1954 jäähokis ning 1941. aastal jääpallis Eesti NSV meistriks; Kalev võistles aastatel 1960–1962 NSV Liidu meistrivõistlustel. 
Jalgpallikohtunikuna.
Kohtunikuna (1945 üleliiduline kategooria) juhtis 1944–1961 üle 200 korra mänge NSV Liidu meistri- ja karikavõistlustel ning ka maavõistlusi Bukarestis, Budapestis ja Helsingis. Oli kauaaegne Eesti NSV Jalgpalliföderatsiooni kohtunikekogu esimees.
Sporditegelasena.
Kuulus alates 1945. aastast Eesti NSV Jalgpallisektsiooni/-föderatsiooni presiidiumi.
Ferenc Nagy

Ferenc Nagy (21. veebruar 1884 – 1962) oli Ungari jalgpallur ja jalgpallitreener. Ta oli Eesti jalgpallikoondise ungarlasest peatreener aastatel 1925–1926.
Aastatel 1903–1907 mängis ta 8 korda Ungari koondises. Jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 11. juunil 1903 mängus Austria vastu.
MTK Budapest FC koosseisus mängis ta 1903–1911 ning tuli 3 korral Ungari meistriks.
Esimeses maailmasõjas sattus ta Venemaale sõjavangi. Pärast sõda töötas ta treenerina Saksamaal, Šveitsis ja Prantsusmaal.
Ta harrastas ka maadlust ja tõstmist.
Albert Vollrat

Albert Vollrat ( Tallinn – 10. aprill 1978 Tallinn) oli Eesti maadleja ja jalgpallitreener.
Sportlaskarjäär.
Alustas sportlaseteed jalgpalliklubis Olümpia. Maadlusega hakkas tegelema 1919. aastal karskusseltsis Valvaja. 1921. aastal Valvaja likvideeriti ning Vollrat astus võimlemisseltsi Sport liikmeks. Samal aastal osales Vollrat Helsingis toimunud maailmameistrivõistlustel, kus saavutas Kreeka-Rooma maadluses kärbeskaalus neljanda koha. Pärast seda elas ja treenis paar aastat Soomes, kus õppis ühtlasi massaaži. Omandatud massöörioskused tulid hiljem kasuks jalgpalliklubide juures töötades.
Treenerikarjäär.
Aastatel 1926–1927 töötas jalgpalliklubis Tallinna VS Sport massöörina ja peatreeneri Antal Mally assistendina.
1927–1928 töötas Ungaris jalgpalliklubi Ferencváros massöörina ja abitreenerina. Töötas massöörina ka Amsterdami olümpiamängudel Ungari jalgpallikoondise juures. Aastatel 1928–1931 oli Hispaania jalgpalliklubi CE Europa hooldaja-abitreener.
1932. aastal sai Vollratist Eesti jalgpallikoondise esimene eestlasest peatreener. Vollrati juhendamisel peetud seitsmest kohtumisest võideti üks ja kaotati kuus.
Hooajal 1932–1933 oli üks Londoni Arsenali abitreeneritest, kui klubi tuli Inglismaa meistriks. 1933–1938 juhendas Tallinna Puhkekodu ja 1942–1943 Pärnu Tervise jalgpallimeeskonda.
1944–1945 oli Tallinna Spartaki treener.
1945–1947 oli Moskva Spartaki peatreener. Võitis Spartakiga kaks Nõukogude Liidu karikat (1946 ja 1947). Moskvast tagasi tulnuna juhendas 1948–1951 Nõukogude Liidu meistrivõistluste B-grupis esinenud Tallinna Kalevit ning oli spordikooli treener.
Geezer Butler

Geezer Butler (sündinud Terence Michael Joseph Butler 17. juulil 1949 Birminghamis Inglismaal) on inglise muusik ja laulukirjutaja. 
Eeskätt on ta tuntud Black Sabbathi basskitarristi ja laulusõnade kirjutajana. 
2006–2010 oli ta bändi Heaven &amp; Hell liige.
Reinickendorf

Reinickendorf on Berliini linnarajoon, mis asub linna loodeosas ning mille piiresse jäävad Tegeli lennujaam ja Tegeli järv. Nime on saanud linnarajoon selles asuva Reinickendorfi linnaosa järgi.
Pärast Teist maailmasõda kuulus piirkond Prantsuse haldustsooni ning oli kuni Saksamaade taasühendamiseni osaks Lääne-Berliinist.
Linnaosad.
Reinickendorfi linnarajoon koosneb kümnest linnaosast:
Reinickendorfi linnarajoon piirneb edelas Spandau rajooniga, lõunas Charlottenburg-Wilmersdorfiga, kagus Mitte rajooniga ning idas Pankowiga. Kogu linnarajooni põhjapiir asub naabruses Brandenburgi liidumaa Oberhaveli kreisiga.
Linnarajooni areng.
Reinickendorfi rajoon moodustati 1920. aastal Reinickendorfi, Wittenau, Tegeli, Heiligensee, Hermsdorfi ja Lübarsi külast ning kolmest põllumajandusmõisast.
Linnarajooni ilmestavad metsad ja veekogud, kuigi lõunapoolseim osa Reinickendorfist on linnaehituse käigus omandanud suure sarnasuse naabruses asuva Mitte rajooni Weddingi linnaosaga. Lisaks sellele asub Reinickendorfis aastatel 1929–1931 ehitatud asum Weiße Stad ('valge linn') ning korterelamupiirkonnana aastatel 1963–1974 rajatud Märkisches Viertel, kus praegu elab enam kui 30 000 inimest. Linnarajooni teistes linnaosades domineerivad ühepereelamud, mis on näiteks Hermsdorfis ja eriti Frohnaus ehitatud paljuski villa stiilis.
Mootorrattapäevik

"Mootorrattapäevik" (hispaania keeles "Diarios de motocicleta") on Ernesto Che Guevara raamat, mis kirjeldab tema 23-aastaselt koos sõber Alberto Granadoga ette võetud reisi mootorrattal läbi kogu Ladina-Ameerika. Reis oli tähtis tema arenguloo seisukohalt: enda tunnistust mööda kujunes keskklassi perest pärit Guevara just selle retke käigus revolutsionääriks.
Guevara ja Granado lahkusid 1952. aasta jaanuaris Buenos Airesest 1939. aastal valminud 500cc Nortoni mootorrattal, millele nad andsid iroonilise hüüdnime "La Poderosa" ("Võimas"). Seda ratast on nimetatud karburaatoriga versiooniks Don Quijote hobusest Rocinantest. 
Reisi eesmärk oli õppida tundma Lõuna-Ameerikat, mida noored teadsid seni vaid raamatutest. Retkeks kulunud üheksa kuu vältel sõitsid nad mootorratta, aurulaeva, parve, hobuse, bussiga ja hääletades ning läbisid umbes 13 000 kilomeetrit. Teel läbiti erinevaid maastike, sealhulgas Andide mäestik, Atacama kõrb ja Amazonase jõe bassein.
Autor kirjeldab sotsiaalset ebaõiglust, mida peavad ühtviisi taluma nii ekspluateeritud kaevurid, tagakiusatud kommunistid, ühiskonnast kõrvale tõrjutud leeprahaiged kui ka kunagise suure inkade tsivilisatsiooni järeltulijad. Raamatu lõpus kuulutab Guevara oma soovi võidelda ja surra vaeste eest ning oma unelmat tervikuks ühendatud Ladina-Ameerikast.
Raamatus anti välja käsikirja põhjal alles pärast Guevara surma. Sellest sai menuk, näiteks on see olnud korduvalt New York Timesi bestseller. "Mootorrattapäevik" on tõlgitud paljudesse keeltesse, 2004. aastal valmis selle põhjal film "The Motorcycle Diaries" ("Mootorrattapäevikud"; režissöör Walter Salles).
2012. aastal ilmus "Mootorrattapäevik" eesti keeles Riina Valmseni tõlkes hispaania keelest kirjastuses IlmaPress.
2011. aasta Haapsalu lastekodupõleng

2011. aasta Haapsalu lastekodupõleng oli Haapsalu lastekodus (Kastani tänav 9) 20. veebruaril 2011 toimunud tulekahju, milles hukkus vingumürgistuse tagajärjel kolm tüdrukut, viis 7–16-aastast poissi ja kaks 20–21-aastast hooldusalust. Haapsalu äärelinnas paikneva asutuse kasvandikud on raske või sügava puudega noored inimesed. 
Tragöödia on Eesti taasiseseisvusaja ohvriterohkeim tulekahju, kus ohvriteks lapsed. 
Vabariigi valitsus kuulutas 21. veebruari leinapäevaks. Sama päeva lõuna ajal viibis õnnetuspaigal president Toomas Hendrik Ilves. Õhtul toimus Haapsalu Toomkirikus mälestusteenistus.
Sündmuste kulg.
Ühekorruselise puithoone põlengust teatati häirekeskusse kell 14.30, samas hakkas tööle ka tulekahjusignalisatsioon. Kohe reageeris neljaliikmeline päästemeeskond Haapsalust, hiljem lisandusid Risti, Nõva ja Lihula komando päästjad. Päästjate kohale jõudes põles maja lahtise leegiga. 20-kraadises pakases tegutsenud tuletõrjujatega liitusid reservpäästerühma liikmed ja kaitseliitlased. Sama päeva õhtuks kell 19.17 lõpetati Haapsalu lastekodu kustutustööd. Hilisem õnnetuspaiga vaatlus näitas, et põleng oli alanud voodihaigete ruumist.
1950. aastal rajatud väikelastekodus viibis tulekahju puhkemise ajal 37 last ja 9 täiskasvanut. Evakueeritud paigutati kõrval olevasse Haapsalu noortekodusse ja sotsiaalmajja. Seejärel paigutati lapsed Vidruka Kooli ja Haapsalu Sanatoorsesse Internaatkooli ning Haapsalu Neuroloogilisse Rehabilitatsioonikeskusse. Kohe reageerinud vabatahtlike abiga suudeti majast välja tuua suurem osa asutuse majapidamistarbeist. 
Kolmandik hoonest hävis ja umbes 200 ruutmeetrit majast muutus kasutuskõlbmatuks. Haapsalu lastekodu oli kindlustatud 13 miljonile kroonile. Taastamistööde esialgseks maksumuseks hinnati kuni 1 miljon eurot.
Kannatanute abistamiseks laekusid rahalised annetused Rahandusministeeriumi kontodele, UNICEFi Eesti annetuskontole (märksõna "Haapsalu lapsed") ja Eesti Punase Risti kontole. Valitsus otsustas eraldada reservfondist raha kannatanute abistamiseks ja hoone taastamiseks.
Hukkunud.
Tragöödia ohvrid olid 21-aastane Sergei, 20-aastane Enar ja 16-aastane Liisi, 13-aastased Jan, Maarja ja Sten, 12-aastased Björn, Kristo ja Valeria ning 7-aastane Kevin.
Kurioosumid.
Tallinna abilinnapea Taavi Aasa nõunik Keskerakonna liige Priit Kutser kirjutas 20. veebruaril oma Twitteri kontole: "Meid on niigi vähe siin Eestimaal ja nüüd on meid veel 10 võrra vähem! Eesti vajab võimuvahetust!" ning "Haapsalu lastekodu põleng on näiteks sellest, kuidas IRLi ja Reformierakonna valitsuse kärpekirves on laastanud Eesti sotsiaalsüsteemi". Pärast avalikkuse pahameelt see sissekanne kustutati ja asendati kaastundeavaldusega.
Spandau

Spandau on Berliini kõige läänepoolsem linnarajoon. Rajoon asub Haveli ja Spree jõe ühinemiskohas. See on küll pindala poolest linna rajoonidest neljas, kuid kõige väiksema elanike arvuga. Spandau rajoon loodi 1920. aastal varasemast Spandau linnakreisist ning mitmest lähikonnas asuvast kogudusest ja mõisast. 
Piirkond oli Teise maailmasõja järel Briti haldusalas Lääne-Berliinis. Linnarajoonis asus kurikuulus Spandau vangla, mis lammutati 1987. aastal.
Linnaosad ja asend.
Spandau linnarajoon koosneb kümnest linnaosast:
Läänes piirneb Spandau Brandenburgi liidumaa Oberhaveli ja Havellandi kreisi ning Potsdami linnaga.
Ajalugu.
Piirkonna teadaolev ajalugu ulatub 6. sajandisse, mil Havelland ja Havellern asustati. 1197. aastast pärinevates ürikutes on esmamainitud Spandow' kindlust. Kindlusest kasvas välja Spandau linn, millest sai piirkonna keskus. 
Asula nime kirjapilt muudeti 1878. aastal Spandow’st Spandauks ning 1. aprillil 1887 eraldati linn Osthavellandi kreisist ning muudeti linnakreisiks. Seoses Suur-Berliini loomisega 1920. aastal muudeti linnakreis linnarajooniks. 
Pärast Teist maailmasõda kuulus Spandau rajoon Briti haldusalasse, välja arvatud West-Staakeni piirkond, mis läks Nõukogude Liidu haldusse. Kuni 1987. aastani asus Wilhelmstraßel sõjakurjategijate kinnipidamiseks mõeldud Spandau vangla, kus viimase kinnipeetavana elas eluaegset karistust kandnud Rudolf Heß. Pärast tema surma vangla lammutati ning sellele kohale ehitati Spandaus elanud Briti sõjaväelaste kaubanduskeskus. 1990. aastal liideti West-Staaken taas Spandauga. 
Linnaosa üldilme.
Spandau rajoonis asuvad Berliini teenindavad energia ja prügifirmad, aga ka mitmed tehased (Siemens, Osram, BMW), muutes rajooni oluliseks majanduspiirkonnaks. Samas asuvad rajoonis suured metsa- ja veealad, mida kasutatakse puhkamiseks. 
Rajooni kultuurikeskuseks on Spandau vanalinn, mille algupärasest arhitektuurist on säilinud Teise maailmasõja purustuste tõttu vaid väike osa. 1970. aastatel renoveeriti seal mitmed majad ning tühjadele kruntidele ehitati uued, ühekorruselised ärihooned. Ühtlasi muudeti vanalinn jalakäijate tsooniks. Hoolimata sõjapurustustest asuvad Spandaus endiselt mitmed Berliini vanimatest hoonetest.
Rajooni lõunaosas asub endine Gatow lennuväli, mida sõjajärgsel perioodil kasutas Briti lennuvägi. 1995. aastal muudeti see Luftwaffe muuseumiks.
Geoffrey Rush

Geoffrey Rush (sündinud 6. juulil 1951) on Austraalia filminäitleja ja -produtsent.
Tunnustus.
Auhinnad.
Oscar
Ekraaninäitlejate Gildi auhind
Briti Akadeemia auhind
Kuldgloobus
Los Angelese filmikriitikute parima meesnäitleja auhind
Nominatsioonid.
Oscari
Briti Akadeemia auhinna
Friedrich Kerr

Friedrich Kerr (ka Fritz Kerr; 2. aprill 1892 – 9. oktoober 1974) oli Austria jalgpallur ja treener.
1916–1918 mängis ta Austria rahvuskoondises 7 mängu. Aastatel 1924–1955 oli ta erinevate meeskondade treener.
Ta oli Eesti jalgpallikoondise peatreener 1930. aastal.
Antal Mally

Antal Mally (21. september 1890 Budapest – 1958) oli ungari jalgpallur ja jalgpallitreener.
Hooajal 1911/12 mängis ta Terézvárosi TC meeskonnas. Treenerina alustas tööd juba Ungaris. Ta oli Eesti jalgpallikoondise peatreener 1927 ja 1935. Nende aastate vahel töötas ta Itaalias, hiljem ka Belgias ja Tšehhoslovakkias. Eestis töötas ta ka Tallinna võimlemisseltsi Sport juures.
Aili Vahtrapuu

Aili Vahtrapuu (26. jaanuar 1950 – 11. detsember 2024) oli eesti skulptor ja graafik.
Ta lõpetas 1980. aastal ERKI skulptuuri erialal.
Ta on tegelenud muu hulgas veeinstallatsioonidega.
Rainer Saks

Rainer Saks (sündinud 19. septembril 1967) on Eesti julgeolekuekspert ja endine riigiametnik. Ta on juhtinud Vabariigi Presidendi Kantseleid, Teabeametit ja olnud Välisministeeriumi kantsler.
Elulugu.
Ta on lõpetanud Pärnu 1. Keskkooli ja Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena.
Aastatel 1993–1999 töötas ta Pärnu Sütevaka Humanitaargümnaasiumi ajalooõpetajana, 1999–2001 välisministri nõunikuna ning seejärel Riigikantselei koordinatsioonidirektorina.
Aastatel 2006–2011 oli ta Vabariigi Presidendi Kantselei direktor, ühtlasi oli ta 2007–2011 Rahvusvahelise Kaitseuuringute Keskuse nõukogu esimees. 
10. veebruarist 2011 kuni 1. detsembrini 2015 oli ta Teabeameti peadirektor. 1. detsembrist 2015 kuni 30. novembrini 2020 oli ta Välisministeeriumi kantsler. 
1. detsembril 2020 asus ta tööle küberturbeettevõtte CybExer Technologies välissuhete juhina.
Aastast 2024 on ta TÜ Skytte instituudi küberpoliitika keskuse juhataja. 
Tegevus julgeolekueksperdist arvamusliidrina.
Alates Venemaa sissetungist Ukrainasse avaldab Rainer Saks oma Facebooki lehel igapäevaseid ülevaateid Ukraina sõja ja ka muudes konfliktikolletes toimuva kohta. Tema ülevaateid on laialdaselt tsiteeritud ning neid avaldatakse iga päev Eesti suuremates päevalehtedes. 
Ta esineb julgeolekueksperdina sageli Eesti Rahvusringhäälingu poliitikasaadetes ja arvamusveergudel. 2024. aasta veebruaris pälvis ta ajalehe Postimees Aasta Arvamusliidri auhinna.
Poliitiline tegevus.
Rainer Saks kuulub alates 12. aprillist 2024 erakonda Parempoolsed. Ta kandideeris selle erakonna nimekirjas 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ning sai 12 384 häält, millega ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Merike Saks.
Georgi Trajkov

Georgi Trajkov Girovski (bulgaaria "Георги Трайков Гировски") (14. aprill 1898 Varbeni küla – 14. jaanuar 1975 Sofia Bulgaaria) oli Bulgaaria poliitik, Bulgaaria Rahvavabariigi Rahvusassamblee Presiidiumi esimees aastail 1964–1967.
Aasta noorsportlane

Aasta noorsportlane on aunimetus, mida antakse aastast 2006. Aasta noorsportlane valitakse spordiliitude hinnangute ja spordiajakirjanike valikute liitmisel. Võitja kuulutatakse välja Eesti Olümpiakomitee auhinnagalal "Spordiaasta tähed".
Aastatel 2006–2010 premeeris A. Le Coq võitjaid 63 912 euroga (1 miljoni krooniga). Stipendiumist 600 000 krooni läks EOK kaudu Sportlasele stipendiumi maksmiseks ja 400 000 krooni sportlastega kokku lepitud ettevalmistuskulude katteks.
Imre Nagy

Imre Nagy (7. juuni 1896 Kaposvár – 16. juuni 1958 Budapest) oli Ungari poliitik. 
Ta oli 1944–1949 ja 1951–1955 Ungari Töörahvapartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Aastatel 1953–1955 oli ta Ungari Rahvavabariigi Ministrite Nõukogu esimees.
Ungari ülestõusu ajal oktoobris ja novembris 1956 oli ta jälle Ministrite Nõukogu esimees. Ta taaskehtestas mitmeparteisüsteemi ja kuulutas välja Ungari väljaastumise Varssavi Lepingu Organisatsioonist. 
Aastal 1958 mõisteti ta surma ja hukati.
Colorado (täpsustus)

Colorado on Ameerika Ühendriikide osariik. Samuti kannab seda nime mitu jõge Ameerika mandril.
Jõed:
Muu:
Vaata ka:
Alexandre Desplat

Alexandre Michel Gérard Desplat (sündinud 23. augustil 1961 Pariisis) on prantsuse filmihelilooja.
Alexandre Desplat on kirjutanud põhiliselt filmimuusikat. Temalt pärineb järgmiste filmide muusika:
Tunnustus.
Alexandre Desplat on neljal korral olnud Oscari ning viiel korral Kuldgloobuse kandidaatide hulgas. Ta võitis Kuldgloobuse 2007. aastal filmi "Petlik pealispind" muusika eest. 
Kahel korral on ta võitnud Euroopa filmiauhinna muusika eest filmis "Kuninganna" (2007) ja "Variautor" (2010).
Aastal 2011 võitis Desplat Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna parima filmimuusika eest filmis "Kuninga kõne".
FIAT

Fiat Automobiles S.p.A. (lühend itaalia sõnadest Fabbrica Italiana Automobili Torino) on Itaalias Torino maakonnas asuv autode ja automootorite tootja. Ettevõte asutati 1899. aastal, alates 2021. aastast on see Stellantise tütarettevõte. Varem on Fiat tootnud ka raudtee- ja õhusõidukeid ning tanke. 
1966. aastal ehitas Fiat Nõukogude Liitu vabriku Žiguli tootmiseks. 
2009. aasta seisuga on Fiat maailmas üheksas suurim ja Itaalias suurim autode tootja. 
20. jaanuaril 2009 ostis Fiat pankrotistunud Chrysleri aktsiatest 20%, 10. jaanuariks 2011 oli see suurenenud 25%-ni. 21. jaanuariks 2014 oli Fiat ostnud ära kõik Chrysleri aktsiad. 29. jaanuaril teatati, et Fiat ja Chrysler ühinevad ühiskorporatsiooniks Fiat Chrysler Automobiles (FCA), mis registreeriti lõplikult 12. oktoobril 2014. 2019. aastal teatati FCA ühinemisest Groupe PSAga korporatsiooniks Stellantis. Ühinemine jõudis lõpule 16. jaanuaril 2021. 
Fiati autosid toodetakse üle terve maailma: Itaaliast väljaspool enim Brasiilias, kuid tehaseid asub ka Poolas ja Argentinas.
Ingerimaa rüütelkond

Ingerimaa rüütelkond ("saksa Ingermannländische Ritterschaft", vene "Ингерманландское дворянство") oli Ingerimaa kubermangu aadelkonna seisuslik omavalitsusorganisatsioon (rüütelkond) 17. ja 18. sajandil.
Rüütelkonna moodustumine.
Ingerimaa rüütelkond kujunes välja pärast Liivi sõda, Stolbovo rahu alusel Rootsi kuningriigi koosseisu liidetud Ingerimaal 16.–17. sajandi vahetusel. Ingerimaal ei olnud Rootsi võimu eelsel perioodil oma (ingerlastest) aadelkonda ning moodustasid venelastest mõisnikud (bojaarid), kellest paljud aga Rootsi-Vene sõdade perioodil lahkusid või astusid Rootsi kuninga teenistusse ja Ingerimaale ümberasunud Rootsi ja baltisaksa aadlikud, kes said Rootsi riigilt donatsioonidena maavaldusi. 
Rüütelkond lakkas eksisteerimast koos Ingerimaa kubermangu kadumisega 1703. aastal, mil Ingerimaa alad vallutati Põhjasõja käigus ja liideti Venemaaga.
Roja

Roja on küla ("ciems") Lätis Kurzemes Talsi piirkonnas, Roja valla halduskeskus. Asub Liivi lahe kaldal 126 km kaugusel Riiast.
Rojas on raamatukogu. Külas asuvad bussipeatused AAS, Roja, Rojnieki, Ķirkrags, Klapeni, Dārzniecība ja Banga.
Külas asuvad Roja muinaskalmed on kohaliku kaitse all. Looduskaitse all on Ķirķragsi hiidrahn, Roja Merekivi ja kaks külas kasvavat sangleppa.
Roja alad kuulusid Vanema muinasmaakonda. esimesed teated küla kohta pärinevad aastast 1387, mil see koos Ruhnuga Dundaga kihelkonda kuulus. Toona olid Rojas sadam ja turuplats. Aastal 1434 liideti Roja Kuramaa piirkopkonnaga. XVI sajandil oli Roja üks kolmest Kuramaa sadamast, millel oli õigus välismaaga kaubelda. Küla allus toona Lubezere mõisale. Aastal 1873 asutati seal Lubezere merekool. Aastal 1916 valmis küla sisemaaga ühendav kitsarööpmeline raudtee. Aastani 1949 jagunes küla kahe valla vahel, mille piiriks oli Roja jõgi. Lõunapoolsem osa kuulus Talsi kreisi ja jäi Lubezere valda. Põhjapoolsem osa jäi Ventspilsi kreisi ja kuulus Dundaga valda. Aastal 1947 moodustati külas artell Staļina ceļš. Aastal 1967 moodustati selle baasil kalurikolhoos Banga. 1969. aastal sai aleviks. 1990. aastast on küla. 2009. aastani kuulus Talsi rajooni. Aastail 2009–2021 oli küla Roja piirkonna halduskeskuseks.
Jens Byggmark

Jens Pontus Byggmark (sündinud 22. augustil 1985 Örebros) on Rootsi mäesuusataja. 
Byggmark tõusis maailma karikasarjas slaalomis tipptegijate hulka 2007. aastal. Tema 2007. aasta jaanuaris saadud kaks slaalomivõitu Kitzbühelis ja teine koht Schladmingis tulid suure üllatusena. Hooaja lõpus sai ta slaalomi maailma karika arvestuses 3. koha. 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Årea kuulus Byggmark Rootsi meeskonda, kes sai võistkonnavõistluses teise koha.
2007.–2008. aasta maailma karikasarjas sai Byggmark slaalomis kolm korda teise koha: Bad Kleinkirchheimis, Wengenis ja Kitzbühelis. Kahel järgmisel hooajal MK-võistluste etappidel jõudis ta parimal juhul kümnendaks. 2011. aasta MM-il Garmisch-Partenkirchenis sai ta slaalomis hõbemedali.
Byggmark elab Tärnabys, kust on ka pärit mäesuusatamise tippu tõusnud Ingemar Stenmark ja Anja Pärson.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Jens Byggmark on osalenud () 108 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 8 korda, millest 2 korral kõige kõrgemale astmele.
Jakob Heinrich von Lilienfeld

Jakob Heinrich von Lilienfeld (vene Яков Генрих фон Лилиенфельд; 1. detsember 1716 Andja – 12. juuli 1785 Riia) oli baltisaksa näitekirjanik, esseist ja juhuluuletaja.
Jakob Heinrich von Lilienfeld sündis Rootsi armee kapteni, laamani (kohtunik), Andja, Tolli ja Mõisamaa mõisniku Karl Gustav von Lilienfeldi ja Sophia Gertrude Rosencroni pojana.
Lilienfeld asus 1733. aastal teenistusse kadetikorpuses Peterburis, sai majori auastme, töötas 1741–1743 Pariisis Vene diplomaadi vürst Antioch Kantemir`i (1708–1744) saatkonnas sekretärina, oli Holsteini asevalitseja salajane saatkonnanõunik ja hiljem salanõunik.
Jakob Heinrich von Lilienfeld oli 1744. aastast Hiiumaa Pühalepa, Partsi, Putkaste ja Kõrgessaare kroonumõisade rentnik.
Ta oli Uue-Põltsamaa, Kaavere, 1746 Mõisamaa ja 1760. aastast Vaida mõisa omanik.
2009. aastal andis Euroopa Liidu Nõukogu sekretariaat Brüsselis välja raamatu „Europe giving shape to an idea“, milles Jakob Heinrich von Lilienfeldi on tänu tema poliitilisele traktaadile "Neues Staats-Gebäude in drey Büchern" („Uus riigiehitus“) peetud üheks esimeseks Euroopa Liidu idee autoriks.
Perekond.
Jakob Heinrich von Lilienfeld abiellus 1746. aastal Uue-Põltsamaa ja Kaagvere mõisa pärijanna Christine von Fickiga (1722–1788), kes oli Heinrich von Ficki tütar. Abielust sündisid:
Tema vanem vend, Andja mõisnik Karl Gustav von Lilienfeld (1711–1755) oli kammerhärra ja Anna Leopoldovna õuedaami vürstitar Sofia Odojevskaja abikaasa, Moskva Relvapalati ülema vürst Vassili Odojevski (1672–1752) väimees.
Tiit Land

Tiit Land (sündinud 25. septembril 1964) on eesti biokeemik. Ta oli 2011–2020 Tallinna Ülikooli rektor ning on alates 2020. aasta sügisest Tallinna Tehnikaülikooli rektor. 
Elulugu.
Ta lõpetas 1982. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna. Aastatel 1990–1994 oli Stockholmi Ülikooli doktorant. Kaitses 1994. aastal Stockholmi Ülikoolis filosoofiadoktori (PhD) väitekirja. Väitekirja teema oli "Galanin receptor ligands: agonists and the first antagonists". 
Aastatel 1994–1999 töötas ta teadurina . 1999–2006 oli ta Stockholmi Ülikooli Neurokeemia ja Neurotoksikoloogia Instituudi teadur ja õppejõud. Aastail 2007–2011 töötas ta Tallinna Ülikoolis keemia õppetooli professorina (Matemaatika ja Loodusteaduste Instituudi loodusteaduste osakonnas).
Tiit Land valiti 14. veebruaril 2011 Tallinna Ülikooli rektoriks. 8. veebruaril 2016 valiti ta tagasi teiseks ametiajaks.
18. mail 2020 valiti ta Tallinna Tehnikaülikooli rektoriks. Tiit Land asus Tallinna Tehnikaülikooli rektorina ametisse 1. septembril 2020.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Kadri Land. Neil on kaks tütart.
Gatineau

Gatineau on linn Kanadas Québeci provintsi lõunaosas. 
Gatineau'd piirab lõunast Ottawa jõgi, mis eraldab teda nii Ottawa linnast kui ka Ontario provintsist. Need kaks linna koos moodustavad Kanada pealinnapiirkonna ("Canada Capital Region" või ka "National Capital Region") 
Rahvastik.
Gatineau on provintsis rahvaarvult neljas omavalitsusüksus. Seal elas 2006. aastal 242 124 inimest.
Keel.
Arvestades ka neid, kellel on kaks emakeelt, on prantsuse keel emakeeleks 80,0% elanikkonnast. Inglise keelt rääkis emakeelena 13,9% elanikest.
Sport.
1978. aastal hakati Kanadas korraldama murdmaasuusamaratoni "Rivière Rouge" (55 km), mis esialgu küll toimus linnast kaugemal, kuid 1982. aastal viidi üle "Parc de Gatineau'sse" ja sai nime "la Gatineau 55". 1989. aastal lisati maratonile ka lühemaid distantse ja 1996. aastal anti uus nimi "la Keskinada Loppet". Maratoni 30. aastapäeval (2008) ristiti see taas ümber ja kannab nüüd nime "la Gatineau Loppet". Maraton kuulub Worldloppeti murdmaasuusamaratonide sarja ja seda peetakse tavaliselt veebruari teisel poolel samal nädalavahetusel Tartu Maratoniga.