Kurski oblast

Kurski oblast on föderatsiooni subjektina 1. järgu haldusüksus (oblast) Venemaal Keskföderaalringkonnas. Kurski oblast moodustati 13. juunil 1934 ja selle kaasaegsed piirid kehtestati 1954. aastal.
Ajalugu.
1. aastatuhandel eKr elasid piirkonnas sküütide hõimud. 1. aastatuhandel asusid siin mitmed rändhõimud ning 8. sajandil liikusid sellele alale slaavi hõimud. Aastal 882 üritas Kiievi suurvürst Oleg alustada praeguse Kurski oblasti alade liitmist Kiievi-Vene feodaalriigiga. Lõplikult alistas piirkonna Kiievi-Vene võimu alla Jaroslav Tark oma sõjakäikudega 11. sajandi esimese pooles. Põhjus, mis põhjustas hiljem Lõuna-Vene vürste omavahel suuri vastuolusid, oli asjaolu, et 11.–13. sajandil läbis seda ala kaubatee Kiievist Volga suunas, mida mööda saabusid kaubad Bütsantsist, Lähis-Idast ja Kesk-Aasiast. 
Kurski oblasti alad vallutasid ja laastasid mongolid-tatarlased oma sõjakäikudel Lõuna-Venemaa vastu aastatel 1239–1240. Kurski piirkond oli üle saja aasta mongolite ikke all.
15. sajandi keskel vallutas Kurski piirkonna Leedu vürst Algirdas ja kuulus see Jagelloonide dünastia ajal Leedu Suurvürstiriigi koosseisu üle 150 aasta. Pärast neljandat Moskva-Leedu sõda, aastal 1523 allutati Kurski oblasti territoorium lõplikult Moskva suurvürstiriigile.
Suure näljahäda ajal (1601–1603) liikus Kurski maadele põgenikena vene talupoegade voog. Riik värbas need talupojad sõjaväeteenistusse ja nad pidid lisaks oma põhiülesannetele ehitama kaitserajatisi. 1606. aastal toimus siin Ivan Bolotnikovi juhitud talupoegade ülestõus.
17. sajandil peeti Kurski maid Moskva tsaaririigi piirimaaks ning seda ründasid nogaid ja krimmitatarlased. Tatarlaste viimane suurem sissetung Kurski maadele toimus 1664. aastal.
Pärast Vene-Poola sõja lõppu liideti 1667. aastal Ukraina Venemaaga.
Aastal 1708, kui Venemaa jagati 8 provintsiks, sai tänapäevase Kurski oblasti territoorium Kiievi provintsi osaks. 1779. aastal moodustati Kurski kubermang , mille territoorium jaotati 15 maakonnaks (okrug). Aastatel 1891–1892 näljahäda ajal toiduabi saanud piirkondade hulka kuulus 11 Kurski kubermangu maakonda.
Pärast bolševike korraldatud Oktoobrirevolutsiooni, kehtestati ajavahemikul november 1917 – jaanuar 1918 Kurski kubermangu kõigis rajoonides nõukogude võim. 1918. aasta kevadel okupeerisid piirkonna lõuna- ja lääneosa Saksa väed ning see kuulus kuni 1918. aasta lõpuni hetman Pavel Skoropadski juhitud Ukraina riigi koosseisu, millel oli Saksamaa ja Austria-Ungari relvajõudude toetus. 1919. aastal toimusid Kurski kubermangus lahingud Anton Denikini juhitud Lõuna-Venemaa relvajõudude ja Punaarmee üksuste vahel. 1919. aasta septembrist detsembri alguseni hoidsid kogu Kurski kubermangu territooriumi enda kontrolli all Denikini väed.
1928. aastal moodustas Nõukogude Liit Vene NFSV koosseisus endise Kurski kubermangu territooriumil 3 ringkonda: Kursk (14 rajooni), Belgorod (14 rajooni) ja Lgovsk (11 rajooni). Aastatel 1929–1931 viidi piirkonnas läbi talupoegade kollektiviseerimine, mille tagajärjel oli aastatel 1932–1933 siin massiline näljahäda. Kurski oblast moodustati 13. juunil 1934. Teise maailmasõja ajal toimus oblasti territooriumil Kurski lahing.
Vene-Ukraina sõda.
Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse toimusid 12. märtsist 21. märtsini 2024 Belgorodi oblasti ja Kurski oblasti territooriumil, oblasti piiride läheduses sõjalised kokkupõrked. Ukraina poolelt osalesid lahingutegevuses Vene Vabatahtlike Korpus, Leegion Venemaa Vabadus ja Siberi pataljon. 
Lahingud Kurski oblastis algasid 6. augustil 2024 seoses Ukraina relvajõudude oblasti territooriumile tungimise sõjalise operatsiooniga. 10. augustiks olid Ukraina väeüksused tunginud rohkem kui mõnekümne kilomeetri sügavuselt Venemaa territooriumile ning lahingutegevusega oli hõivatud ligi 650 km². Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi ütles 19. augustil, et Ukraina vägede kontrolli all on Kurski oblastis 92 asulat ja 1250 ruutkilomeetrit Venemaa territooriumi.
Rahvastik.
1926. aastal elas Kurski kubermangus rahvaloenduse andmetel 2 905 563 inimest, nendest 80,4% venelasi ja 19,1% ukrainlasi. Linnaelanikke oli alla 10%. Kubermangus elas ka 118 eestlast. 
Rahvaarv oli Kurski oblastis 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 1 235 091, kellest 95,9% olid venelased ja 1,7% ukrainlased. Linnades elas 61% rahvastikust. Oblastis on 10 linna, neist suuremad on Kursk, Železnogorsk ja Kurtšatov. 2009. aasta alguses oli oblasti rahvaarv 1 155 400, 2024. aasta alguses 1 060 892 inimest. Linnaelanikke osakaal oli tõusnud 68%-ni.
Haldusjaotus.
Kurski oblastis on 5 piirkondliku tähtsusega linna (Kursk, Kurtšatov, Lgov, Štšigrõ, Železnogorsk); 5 rajoonilise tähtsusega linna; 22 linnatüüpi asulat ja 28 rajooni.
Rajoonide loend:
Alates 16. septembrist 2019 kuni 12. maini 2024 oli oblasti kuberneri Roman Starovoit. Seejärel sai oblasti kuberneri kohusetäitjaks Aleksei Smirnov. 
Majandus.
Oblasti majandus põhineb kahe peamise loodusvara kasutamisel, need on: viljakad põllumaad ja Mihhailovski karjääris kaevandatav Kurski magnetanomaalia rauamaak. Kurski ja osaliselt naaberoblastite alal paiknevad ühed maailma suurimad rauamaagi varud. Vene Föderatsioonis paistab Kurski piirkond silma põllumajandussaaduste tootmise, rauamaagi kaevandamise, suhkru- ja elektritootmise (Kurski tuumaelektrijaam) ning kergetööstuse toodete poolest.
2020. aasta lõpu seisuga töötas Kurski oblastis 12 elektrijaama koguvõimsusega 4326 MW, sealhulgas üks tuumaelektrijaam ja 11 soojuselektrijaama. 2019. aastal tootsid nad 25 046 miljonit kWh elektrit.
Kurski piirkonda iseloomustab suhteliselt arenenud transpordiinfrastruktuur. 2015. aasta andmetel oli piirkonnas kõvakattega avalikult kasutatavaid teid 10 700 kilomeetrit. 2010. aasta seisuga on Kurski oblasti raudteeliinide tööpikkus 850,6 km. Raudteede tiheduse poolest on Kurski piirkond Venemaal esikohal.