tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Autorihüvitusfond

Autorihüvitusfond (lühendatult AHF) on Eesti sihtasutus, mille eesmärk on maksta hüvitisi (autorihüvitis) autoritele ja autoriõiguste omajatele avalikest raamatukogudest teoste laenutamise ja reprograafilise reprodutseerimise eest.
AHFi asutasid 2004 Eesti Kirjanike Liit, Eesti Kirjastuste Liit ja Eesti Kujundusgraafikute Liit.
Uno Sibula fond

Uno Sibula fond (ka Professor Uno Sibula fond) on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks allfonde, mille eesmärk on toetada kirurgide ja kirurgia residentide koolitust ja täiendusõpet. Fond asutati 1997 perekond Sibula eestvedamisel.
Fondist jagatakse igal aastal 3000 eurot.
Boulogne-Billancourt

Boulogne-Billancourt on linn Prantsusmaal Hauts-de-Seine'i departemangus, Pariisi eeslinn. Piirneb Pariisi 16. linnaosaga ja põhjas Boulogne'i metsaga.
Linnas asub Renault' peakontor.
Adelaide'i Eesti Muinsuskaitse Selts

Adelaide'i Eesti Muinsuskaitse Selts on Austraalia eestlaste selts, mis tegeleb muu hulgas muinsuskaitse küsimustega.
1994 asutas selts Adelaide'i Eesti Muinsuskaitse Seltsi fondi, millega toetatakse Estonia teatri tegevust.
Peiupoisid

Peiupoisid olid Eesti talupojapulmas vallalised noormehed, peigmehe saatjad ja isamehe abilised. 
Peiupoiss oli isamehe järel tähtsam saajarahva pulmategelane (algselt peiu sugulane). Tunnusmärgiks pulmamõõk, lehv või roos rinnas (pruutneitsi kingitus), risti üle õla köidetud valge linik (tavaliselt seoti mõrsjakodus). Peiupoiste arv oli vaba, tavaliselt 2-3 (jõukamas pulmas ka rohkem), peiupoiste arv vastas pruuttüdrukute arvule. Peiupoiss oli peiu (ja mõrsja) vahetu saatja ja otsene abiline. Tal paiguti erinevad ülesanded olid: peiu ja mõrsja kirikusse saatmine ning koju toomine, pulmarongi saatjate ees sõitmine või ratsutamine, pulmarongist etteruttamine, õlletoomine, mõrsja saatmine vanemate kodunt peiukoju. Ta oli veimekirstu valvaja, äia-ämma kohaletooja, pulmasõitudel peiu kutsar, raha korjamisele õhutaja. Peiupoiss ja pruuttüdruk moodustasid paari, olid tegevad noorpaari magamaviimisel ja hommikusel äratamisel. Lääne-Eestis oli nõutav koosmagamine. Annete jagamisel sai peiupoiss täied anded.
Emme ja Viliemes

Emme ja Viliemes olid eestlastest abielupaar 13. sajandil mõõgavendade meistri Volkewini valitsusajal.
Nad päästsid kahe (1223. aastal?) Viljandis vangistatud orduvenna elu. Emme toitis oma mehe nõuandel neid salaja, loopides neid selle varjamiseks kividega. See tõi talle hiljem palju kasu: ta jäi kõigist maksudest vabaks. Lugu on kirjeldatud Liivimaa vanemas riimkroonikas (värsid 759–802).
Europos Parkas

Europos Parkas (ka Euroopa park, Euroopa Keskpunkti Muuseum) on vabaõhumuuseum Leedus Vilniuse rajoonis Joneikiškėsi külas. Muuseum on keskendunud nüüdisaegse kunsti eksponeerimisele. Muuseumi eksponaadid rõhutavad ja viitavad koha erilisusele: Euroopa geograafilisele keskpunktile. See muuseum on Leedu üks külastatavamaid kohti.
Muuseum asutati 1991 Leedu skulptori Gintaras Karosase initsiatiivil. 
Muuseumis on muu hulgas näha maailma suurimat kunstiteost: LNK Infopuud.
Eloff

Eloff on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas Victor Khanye vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Eloffi elanikest valgeid 66,73%, mustanahalisi aafriklasi 31,28%, värvilisi 1,56% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,40%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 63,84% inimesi, suulu keelt 11,92%, inglise keelt 7,33%, ndebele keelt 4,61%, pedi keelt 2,92% ja sotho keelt 2,32%.
Achtung! Lobjakas

"Achtung! Lobjakas" on Ahto Lobjaka Euroopa-teemaline autorisaade Raadio 2 eetris.
Saatetund on eetris iga nädal esmaspäevast neljapäevani kell 13.05 ja koosneb kolmest osast. Esimeses tutvustab Lobjakas Euroopa lehtede päevateemasid, teises saavad kuulajad stuudiosse helistada või võtta osa saate kodulehe ja sotsiaalmeedia kaudu, kolmandas toimub intervjuu päevakülalisega.
Avasaade läks eetrisse 3. septembril 2018. Esimeste saatekülaliste seas olid näiteks välisminister Sven Mikser ja kaitseminister Jüri Luik.
Awwinorm

Awwinorm oli Avinurme valla ajaleht. Nimi "Awwinorm" on Avinurme saksakeelne nimi. Ajaleht ilmus vahemikus 2009 juuni – 2017 november, enne seda ilmus 1997– 2008 aastatel Avinurme Valla Leht. Ajalehte andis välja Avinurme vallavalitsus. Ajalehel oli 12 lk ja oli tasuta. Trükiti trükikojas Vali Press.
Pärl (kohvik)

Pärl oli kohvik Tallinnas aadressil Pikk tänav 1.. 
Kohvik avati 1934. Aastani 1944 kandis see nime Toomi. Nõukogude ajal nimetati kohvik ümber Pärliks..
Kohvik oli eriti hinnatud oma kondiitritoodete pärast..
Linden (kohvik)

Linden oli kohvik Tallinnas aadressil Narva maantee 4. Kohvik tegutses aastatel 1917–1929. 
Kohvikut külastasid peamiselt loomeinimesed, näiteks kirjanikud.
Kohvikuhoone hävis 1944. aastal märtsipommitamise käigus.
Maikrahv (restoran)

Maikrahv on restoran Tallinnas aadressil Raekoja plats 8.. Restorani omanik on OÜ Honeywell.
Varem tegutses samas kohas kohvik Marcelle.
Tuljak (restoran)

Tuljak on restoran Tallinnas aadressil Pirita tee 26e. Restorani omanik on OKO Restoranid OÜ.
Restoran avati 1960. aastate lõpus. Hiljem on restoran kandnud nime "Carina". Kohvik avati pärast pikemat vaheaega uuesti suvel 2015.
Kultus (kohvik)

Kultus oli kohvik Tallinnas Vabaduse väljakul.
Kohvik alustas tegevust 2. veebruaril 1937 nime all Kultas. Kohvik nimetati asutaja Nikolai Kultase järgi. Eesti esimesel iseseisvusajal oli see üks tähelepanuväärsemaid kohvikuid. Näiteks pakuti seal 70 sorti torte, kohviliike oli 12. Kohvikus ei müüdud alkoholi. 
Kohvikus Kultas kasutati sisearhitekt Jaan Siiraku Vikeri mööblitehase kaudu siia jõudnud kuulsaid Mart Stami kujundatud toole ja modernseid klaasnõusid, mis olid lastud kujundada spetsiaalselt Lorupi klaasitehases.
1950. aastatel nimetati kohvik ümber Moskvaks.
2009. aastal nimetati kohvik ümber Kultuseks.
2011-2019 tegutses kohvik Wabaduse nime all.
2020-2025 pidas Sten-Erik Jantson samas kohas kohvikut Mood.
Tallinn (kohvik)

Tallinn oli kohvik Tallinnas aadressil Harju tänav 6 (varem Harju tänav 48). 
Kohvikut külastasid eeskätt loomeinimesed. Näiteks oli see Artur Alliksaare meeliskoht.
Kohvik oli tuntud muu hulgas oma kondiitritoodete pärast. Kohviku sisekujunduse autor oli kunstnik Jaan Siirak. 1948. aastal valmisid tema ja kunstnik Peeter Linzbachi teostatud seinapannood teemadel "Saluut", "Vana Tallinn", "Uus Tallinn", "Start" ja "Moskva Kreml".
Ülikooli kohvik

Ülikooli kohvik on Tartu Ülikooli peahoone kõrval tegutsev kohvik, aadressil Ülikooli tänav 20.
Kohvik asub 1924. aastal valminud hoones, mis on ehitatud uusrenessanss-stiilis. Varem on regulaarselt seal tegutsenud ka džässiklubi.
Nick Payne

Nick Payne (sündinud 1984) on Suurbritannia näitekirjanik ja stsenarist.
Payne on õppinud Yorki Ülikoolis ja hiljem Londoni Ülikooli kõne- ja draamakoolis ("Royal Central School of Speech and Drama"). Ta on osalenud Royal Courti teatri pakutavas noorte näitekirjanike programmis.
2008. aastal töötas tulevane kirjanik kohanäitajana Old Vicis ja müüjana National Theatre'i raamatupoes. Oma 2009. aastal ilmunud esimese näidendiga "If There Is I Haven't Found It Yet" äratas ta kriitikute tähelepanu ja võitis George Devine'i auhinna ("George Devine Award", legendaarse Londoni teatrijuhi järgi nimetatud auhind kõige paljutõotavamale noorele näitekirjanikule). Kirjaniku teine näidend "Wanderlust" toodi lavale 2010. aastal Royal Courtis, ka see pälvis mitmeid kiitvaid arvustusi ning esitati London Evening Standardi näitekirjanduse auhinna kandidaadiks. 2018. aastal kirjutas Payne näidendi alusel stsenaariumi BBC samanimelisele kuueosalisele TV-minisarjale.
Nick Payne'i tuntuim teos on näidend "Constellations". See esietendus 2012. aasta jaanuaris Royal Courtis ja sai erakordselt soosiva vastuvõtu osaliseks. Novembris 2012 võitis see Evening Standardi teatriauhinna parima näidendi eest ("Evening Standard Theatre Award, Best Play") ja nomineeriti Laurence Olivier' auhinnale parima uue näidendi kategoorias ("Laurence Olivier Award for Best New Play"). Huvi on tuntud selle teose alusel filmi tegemise vastu.
"Constellations" on tõlgitud ka eesti keelde, pealkirja all "Tähtede seis" (tõlkinud Laura Kalle, 2017).
Nick Payne tegutseb aktiivselt näitekirjaniku ja stsenaristina, temalt on ilmunud näidendid "The Same Deep Water As Me" (2013), "Incognito" (2014) ja "Elegy" (2016) ning stsenaarium Julian Barnesi romaani "The Sense of an Ending" (eesti keeles "Kui on lõpp", 2013) järgi samanimelisele filmile (2017).
Hazyview

Hazyview on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Mbombela vallas.
Hazyview on asutatud 1959. aastal. Põhilisteks tegevusaladeks linnas on turism ja troopiliste puuviljade kasvatamine.
Linnast voolab läbi raftinguks sobiv Sabie jõgi. Hazyview's asub elevantide kaitseala.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hazyview' elanikest mustanahalisi aafriklasi 47,73%, valgeid 43,13%, India või Aasia päritolu inimesi 7,37%, värvilisi 0,90% ja teisi 0,87%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 33,69% inimesi, tsonga keelt 19,65%, inglise keelt 16,74%, svaasi keelt 9,87%, sotho keelt 4,88%, pedi keelt 4,78% ja suulu keelt 2,31%.
Inglikala Grupp

Inglikala Grupp on Eesti plaadifirma. Plaadifirma kanti Äriregistrisse 2000. 
Firma on tootnud muu hulgas Kosmikute ja Metro Luminali albumeid. Firma on kirjastanud ka ühe audioraamatu: Markus Saksatammi "Võlur Sinku-Vinku ja nõiatrall" (2008).
U.L.A. Jazz

TÜ U.L.A. Jazz on Eesti plaadifirma. Firma kanti Äriregistrisse 2004. Firma on tootnud muu hulgas ansambli Eriti Kurva Muusika Ansambel albumeid. 
Firma on üks ImproTesti korraldajatest.
Ö Stuudio

Ö Stuudio on Eesti plaadifirma. Ettevõte kanti äriregistrisse 2008. 
Ettevõte on tootnud näiteks Galvanic Elephantsi albumeid.
Hargla Company

Hargla Company (läti keeles "Kompānija Hargla") on Lätis Riias asuv filmiettevõte. Ettevõte asutati 1997. aastal ja seda juhib Laila Pakalnina.
Ettevõte on koostööd teinud ka Eesti filmitegijatega. Koostöös on valminud kaks filmi:
Boshof

Boshof on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Lejweleputswa ringkonnas, Tokologo valla halduskeskus.
Boshof on asutatud 1856. aasta aprillis, linnaõigused sai 1872. aastal. Linn on saanud nime Oranje Vaba Riigi teise presidendi Jacobus Nicolaas Boshofi järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Boshofi elanikest mustanahalisi aafriklasi 78,5%, värvilisi 10,5%, valgeid 10,1%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,5%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 57,9% inimesi, afrikaani keelt 28,7%, sotho keelt 4,4%, koosa keelt 3,8% ja teisi keeli 5,1%.
STS-113

STS-113 oli NASA Space Shuttle'i programmi missioon Rahvusvahelisse Kosmosejaama, mida teenindas kosmosesüstik Endeavour. 
2002. aasta lõpus toimunud missioon viis jaama Integrated Truss Structure'i P1 sõrestiku ja vahetas 5. ekspeditsiooni meeskonna välja 6. ekspeditsiooniga. Endeavour põkkus jaamaga 25. novembril ja viibis jaamas nädala. See oli kosmosesüstiku Endeavour viimane missioon enne korralist hooldust, mis kestis 2007. aastani. STS-113 oli ka viimane edukas missioon enne kosmosesüstiku Columbia katastroofi.
Meeskond.
Meeskonda kuulus seitse inimest, kellest kolm olid jaama suunduvad või sealt naasvad ekspeditsiooni meeskonnaliikmed. Missiooni komandör oli Jim Wetherbee, kes oli oma kuuendal lennul.
STS-125

STS-125 või HST-SM4 oli NASA Space Shuttle'i programmi viies ja viimane kosmoseteleskoop Hubble'i hooldusmissioon. Missiooni teenindas kosmosesüstik Atlantis ja see startis 11. mail 2009. Missioon kestis umbes 13 päeva ja süstik maandus 24. mail.
Atlantis viis Hubble'ile kaks uut teadusseadet ning vahetas välja ühe teadusseadme, kuus güroskoopi ja kaks akut. Missiooni ajal asendati ka termokaitsepaneelid ja lisati mehhanism, mida saab kasutada teleskoobi kontrollitult atmosfääri kukutamiseks. Missiooni meeskonda kuulus 7 astronauti, kellest kolm olid osalenud varasematel Hubble'i hooldusmissioonidel.
STS-125 oli ainus Hubble'i hooldusmissioon, mida teenindas kosmosesüstik Atlantis. Teleskoopi olid varem külastanud korra Columbia ja Endeavour ning kaks korda Discovery.
Taung

Taung on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas, Suur-Taungi valla halduskeskus. Taung asub Vryburgist ligikaudu 67 km lõunas.
Linn on saanud nime 18. sajandil elanud kohaliku pealiku Tau järgi. Taung tähendab lõvi kohta.
Taung on tuntud nn. Taungi lapse ("Australopithecus africanus") kolju järgi, mis leiti 1924. aasta novembris. Kolju on ligikaudu 2,5 miljonit aastat vana.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Taungi elanikest mustanahalisi aafriklasi 98,81%, India või Aasia päritolu inimesi 0,47%, värvilisi 0,42%, valgeid 0,13% ja teisi 0,17%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 89,61% inimesi, koosa keelt 2,79%, inglise keelt 1,53%, sotho keelt 1,11%, ndebele keelt 1,04%, suulu keelt 0,96% ja afrikaani keelt 0,61%.
Glaudina

Glaudina on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Mamusa vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Glaudina elanikest mustanahalisi aafriklasi 93,29%, värvilisi 2,91%, valgeid 2,62%, India või Aasia päritolu inimesi 0,80% ja teisi 0,38%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 88,01% inimesi, afrikaani keelt 3,21%, sotho keelt 2,74%, inglise keelt 2,28%, ndebele keelt 1,22% ja koosa keelt 1,01%.
Tekla (täpsustus)

Tekla oli varakristlik pühak, kes arvatavasti oli apostel Pauluse järgija. Tekla võib tähendada ka järgmist:
Anastasia Lemberg-Lvova

Anastasia Lemberg-Lvova (sünninimi Anastasia Lvova; sündinud 9. jaanuaril 1992) on Eesti kunstnik.
Ta lõpetas 2010. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 2017. aastal Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna maali eriala. 2021. aastal asutas Lemberg-Lvova MTÜ De Structura, mille eesmärk on luua kunstivaldkonnas rohkem võimalusi noortele kunstitöötajatele. 2023. aasta juulist ta on Reset! võrgustiku täidesaatva komitee liige. 
Looming.
Lemberg-Lvova loomingu keskmeks on inimene. Tema portreed tõstavad esile indiviidi potentsiaali, ilu ja eripära; sealjuures on tema jaoks väga oluline ilme ja poosi ekspressiivsus ning värvi taastõlgendamine. Tema projekt "Don't Avoid What is Easy – Diplomacy Meets Art" võitis Karl Suure Euroopa noorteauhinna Eesti vooru 2021. aastal.
Ta tegutseb ka Alicantes.
Hani Park

Hani Park on linn ("township") Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Lejweleputswa ringkonnas Matjhabengi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hani Parki elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,63%, värvilisi 0,21%, valgeid 0,02%, India või Aasia päritolu inimesi 0,01% ja teisi 0,13%. Sotho keelt pidas emakeeleks 62,69%, koosa keelt 26,60%, tsonga keelt 2,06%, suulu keelt 1,77%, inglise keelt 1,70%, afrikaani keelt 1,04% ja viipekeelt 1,04%.
Loode Tammiku õpperada

Loode Tammiku õpperada on Nasva külas Saare maakonnas asuv õpperada. Raja pikkus on 2,8 km. See asub Loode tammiku looduskaitsealal. 
Raja tutvustus.
Rada algab Kuressaare–Sõrve maantee teisel kilomeetril Loode parklast. Loode tammik oli kunagi Kuressaare linnalähedane karjamaa, mis praegu asub Kuressaare kesklinnast u kolm kilomeetrit edelas. 
Vaatamisväärsused.
Loode tammiku vaatamisväärsus on keelemees Johannes Aavikule pühendatud tamm. See kuulub tammiku vanimasse põlvkonda, 2000. a oktoobris mõõdeti selle vanuseks 450–500 aastat. Tõenäoliselt jäid Loode tammiku vanima põlvkonna puud järele Peeter I algatatud laevastikuehituse kampaaniast. Tammikus kasvab haruldasi rohttaimi, nt on sealt leitud orhideesid – 14 liiki käpalisi. Lisaks liigirohkele mereäärsele elujõus tammikule on seal parkmets, puisniit, puiskarjamaa, rannaniiduna hooldatavad alad. 
Välislingid.
Harvet Toots: "Loode tammik Saaremaal" Õhtuleht, 19. aprill 1998
Megan McArthur

Katherine Megan McArthur (sündinud 30. augustil 1971) on Ameerika Ühendriikide okeanograaf ja NASA astronaut. Ta valiti astronaudiks 2000. aastal ja ta on olnud sideohvitser Space Shuttle'i missioonidele ja Rahvusvahelisele Kosmosejaamale. McArthur osales 2009. aastal missioonil STS-125, mis oli Hubble'i kosmoseteleskoobi viimane hooldusmissioon.
Juulis 2020 teatas NASA, et McArthur on määratud SpaceX-i Crew Dragoni teisele mehitatud missioonile SpaceX Crew-2. Aprillist kuni novembrini 2021 oli McArthur 65. ja 66. ekspeditsiooni liige.
Siiri Jüris

Siiri Jüris (sündinud 23. mail 1992 Jõgeval on eesti maalikunstnik. 
Ta on lõpetanud Tartu Kunstikooli ning õppinud nii Tartu Ülikooli maaliosakonnas (BFA/MFA) kui ka Rootsi Kuninglikus Kunstiinstituudis (Kungliga Konsthögskolan) Stockholmis. 
Aastast 2018 on ta Tartu Kunstnike Liidu liige.
Tema töid on Eesti Kunstimuuseumi ja Dalarna ning Jönköpingu kommuuni kogudes.
Reivilo

Reivilo on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Suur-Taungi vallas.
Linn on asutatud 1883. aastal. Esialgu oli linna nimi Cathcart West ja alates 1890. aastast Klein Boetsap. Hiljem sai linn nimeks Reivilo, mis moodustati kohaliku vaimuliku A. J. Olivier' perekonnanime tagurpidi pöörates.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Reivilo elanikest mustanahalisi aafriklasi 79,70%, värvilisi 13,87%, valgeid 5,07%, India või Aasia päritolu inimesi 0,38% ja teisi 0,98%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 78,00% inimesi, afrikaani keelt 17,56% ja inglise keelt 1,51%.
Tog

Tog on termilise takistuse (kuumuskindlus) ehk soojusisolatsiooni mõõtühik (1 tog = 0,1 "R"SI).
Tekstiilitööstuses kasutatakse ühikut näiteks tekkide soojusisolatsiooni tähistamiseks. Kaubandusvõrgus on saadaval ka nn "kombitekid" – 3,5 togine tekk (kasutamiseks suvel) ja 9,5 togine tekk (kasutamiseks kevadel/sügisel) on omavahel ühendatavad (kasutamiseks talvel).
Mõõtühikut kasutatakse ka põrandakatete, näiteks vaipade jms tehnilisel kirjeldamisel.
Schweizer-Reneke

Schweizer-Reneke on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas, Mamusa valla halduskeskus.
Schweizer-Reneke on asutatud 1888. aastal. Linn on saanud nime kapten C. A. Schweizeri ja välikornet C. M. Reneke järgi, kes hukkusid lahingus koronna hõimu liikmetega 1885. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Schweizer-Reneke elanikest mustanahalisi aafriklasi 92,47%, valgeid 4,28%, värvilisi 2,36%, India või Aasia päritolu inimesi 0,52% ja teisi 0,37%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 86,15% inimesi, afrikaani keelt 5,82%, sotho keelt 2,23% ja inglise keelt 1,76%.
Magogong

Magogong on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Dr Ruth Segomotsi Mompati ringkonnas Suur-Taungi vallas.
Magogong on asutatud 1934. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Magogongi elanikest mustanahalisi aafriklasi 97,77%, värvilisi 1,73%, valgeid 0,14%, India või Aasia päritolu inimesi 0,14% ja teisi 0,22%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 88,93% inimesi, koosa keelt 3,90%, afrikaani keelt 1,67%, ndebele keelt 1,14%, sotho keelt 1,07%, viipekeelt 0,98% ja inglise keelt 0,92%.
Pisuhänd (ajakiri)

Pisuhänd : "huumori ja pilke album", oli väliseesti huumoriajakiri, mis ilmus 1946. aastal Rootsis Stockholmis.
Selle tegevtoimetaja oli Edgar V. Saks, kunstnikud olid Arnold Sirkel, Aleksander Ristmägi, Henn Arvo ja Eduard Ole.
Ajakirja andis välja kirjastus Välis-Eesti Förlag Förening U. P. A.
Hind oli 1,50 kr.
Ajakirja ilmus vaid üks number.
Harz (Göttingen)

Haldusringkond ("Verwaltungsbezirk") Harz (Landkreis Göttingen) on inkorporeerimata ala Saksamaa Göttingeni kreisis.
Kuni vanade kreiside Osterode ja Göttingeni ühendamiseni oli see tuntud kui "Harz (Landkreis Osterode am Harz)". Ala pindala on 267,35 km². Inimesi seal ei ela. See on suuruselt teine inkorporeerimata ala Saksamaal.
Geograafia.
Kuigi seal ametlikult inimesi ei ela, on sel halduslikel põhjustel ametlik vallavõti ("Amtlicher Gemeindeschlüssel"). Ala katab suuri osi Göttingeni kreisist ja üleminekuid kirde suunas Goslari kreisi.
Haldus.
Vallavabade alade haldust Göttingeni ja Goslari kreisides (millest umbes 98% on riigimets) teostab Alam-Saksimaa metsaamet Clausthalis, kes väljastab tsiviilstaatuse juhtumite korral vastavaid tunnistusi (sünni- ja surmatunnistusi), samuti tagab see turvalisuse ja korra. See praktika pärineb Harzi kaevandusajaloost.
Bad Grund (Harz)

Bad Grund (Harz) on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Linna pindala on 41,18 km². 31. detsembril 2015 elas seal 8522 inimest. Linn asub Lääne-Harzis, umbes 7 km Clausthal-Zellerfeldist läänes ja 10 km Osterode am Harzist põhjas.
Bad Grund on ka endise valdade ühenduse Samtgemeinde Bad Grund, mille osa Bad Grund varem oli. See kaotati märtsis 2013 ja seda asendas "Einheitsgemeinde" Bad Grund.
Eesti Laul 2019

Eesti Laul 2019 oli üheteistkümnes Eesti Laulu võistlus ja 26. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Poolfinaalid toimusid 31. jaanuaril ja 2. veebruaril Tartu Ülikooli spordihoones. Finaal toimus 16. veebruaril 2019 Saku Suurhallis.
Poolfinaale juhtisid Ott Sepp ja Piret Krumm
Finaali juhtisid Piret Krumm ja Karl-Erik Taukar
Mõlemas poolfinaalis osales 12 laulu. Mõlemast poolfinaalist pääses finaali 6 laulu. Finaalis osales kokku 12 laulu.
Võistluse võitis ja Eestit esindas 2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Victor Crone lauluga "Storm".
1. poolfinaal.
1. poolfinaal toimus 31. jaanuaril 2019 Tartu Ülikooli spordihoones.
2. poolfinaal.
2. poolfinaal toimus 2. veebruaril 2019 Tartu Ülikooli spordihoones.
Finaal.
Finaal toimus 16. veebruaril 2019 Saku Suurhallis.
Bad Lauterberg im Harz

Bad Lauterberg on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Linna pindala on 41,54 km². 31. detsembril 2015 elas seal 10 548 inimest. Linn asub Lõuna-Harzis, umbes 15 km Braunlagest edelas ja 20 km Osterode am Harzist kagus.
Bad Lauterberg on muu hulgas tuntud likööride "Schierker Feuerstein" ja "Harzer Grubenlicht" poolest, mida mõlemat siin toodetakse ja villitakse.
Vaatamisväärsused.
Linnast idas mägedes on vaatluspunkt "Hohe Tür", mis on mägijärve ja peamise Weser-Elbe veelahkme juures. See on kontrollpunkt 43 Harzer Wandernadeli matkavõrgustikus.
Heiki Kortspärn

Heiki Kortspärn (sündinud 22. juunil 1951 Tartus) on eesti korvpallur, literaat ja ettevõtja.
Töökäik.
Alates 2010. aastast on Heiki Kortspärn invaliidsuspensionär.
Sportlasena.
Kortspärn on viiekordne Eesti NSV meister korvpallis (1970, 1975, 1976, 1977, 1978).
Ühiskondlik tegevus.
Heiki Kortspärn oli Kambjas Kodanike Komiteede liikumise juht ning Rahvarinde liikumise üks algatajaid ja juhte. 
Ta oli kauaaegne Kambja vallavolikogu liige ja volikogu korrakaitsekomisjoni esimees ning Kambja valla esindaja Eesti Maaomavalitsuste Liidus.
Ta oli Kambja Laulu- ja Mänguseltsi asutajaliige, Kambja spordihoone rajamise ettepaneku autor, projekti kaasautor ja ehitusele kaasaaitaja, Kambja spordiklubi juhatuse liige, Kambja Vallamuuseumi rajamise ettepaneku autor.
Looming.
Ta on Kambja valla tunnuslause "Kambja – Eesti koorilaulu häll" ja Kambja valla teenetemärgi autor. Ta on filmi "Pildikesi Kambja lähiajaloost 1988–2005" autor ja režissöör.
Luule.
Pseudonüüm Maria Martin (Kambja kiriku kaitsepühakute järgi).
Isiklikku.
Heiki Kortspärn oli aastatel 1976–2011 abielus Malle Kortspärnaga (sündinud Müntel). Tütar Krista (sündinud 1989).
Vadbolski

Vadbolski (vene keeles "Вадбольский") oli Rjurikust põlvnenud Venemaa aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Vadbolskid põlvnesid Beloozero vürstidest. Suguvõsaliin algab vürst Ivan Andrejevitš Vadbolskiga, kes oli Rjuriku järeltulija 18. põlves. Tema kahest pojast põlvesid suguvõsa pealiinid: vanema esiisaks oli vürst Grigori Ivanovitš Vadbolski (suri pärast 1549), noorema liini rajas vürst Mihhail Ivanovitš Vadbolski (suri pärast 1551).
Vadbolskid võeti Jaroslavli, Kaasani, Kaluuga (1833), Kostroma, Moskva, Poltava, Rjazani (1844, 1858, 1889), Tambovi (1843) ja Vladimiri kubermangu aadliraamatusse.
Hy-Brasil

Hy-Brasil (ka Brasil, Hy Breasil, Hy Breasail, Hy Brazil, I-Brasil vms) on müütiline saar Atlandi ookeanis Iirimaast läänes, mida on kujutatud mitmetel kesk- ja uusaegsetel kaartidel. Iiri mütoloogias varjas saart kogu aeg udu, välja arvatud ühel päeval aastas iga seitsme aasta tagant, mil saart võis merelt näha, kuid selleni ei olnud võimalik jõuda.
Merekaartidel esines saar nimega Bracile Iirimaast läänes juba 1325. aastal, mil selle kaardistas Angelino Dulcert. Insula de Brasili nime kandis see Veneetsia kartograafi Andrea Bianco kaardil 1436. aastast, kus saar asus suurema saarestiku lähedal, mida mõnda aega samastati Assooridega.
Ligikaudu 1480. aastast pärinev katalaani kaart nimetab kaht saart "Illa de brasil". Neist üks paikneb Iirimaast edelas (kus pidi asuma müütiline saar) ja teine lõunas Illa verde saarest ehk Gröönimaast.
Kaartidel kujutati Hy-Brasili ümmargusena. Sageli läbis seda ida-läänesuunaline väin või jõgi.
Ehkki saart leida ei õnnestunud, seisis see Galway lahest edelasse jääva mereala kaartidel kuni 1865. aastani, kui seda nimetati Brasil Rock ehk "Brasili kalju".
Vaatamata nime sarnasusele tänapäeva Brasiilia nimega on nende nimede päritolu erinev. Iiri allikates seostatakse Hy-Brasili nime iirikeelse kujuga "Uí Breasail", mis viitab ühe iiri klanni asutajale Bresailile. Tänapäeva keeleteaduses ei ole nime päritolu suhtes konsensust. Brasiilia nimi tuleneb aga puuliigist portugalikeelse nimetusega "pau-brasil", mille aluseks on ladina sõna "brasa", mis tähendab tuletukki.
Bad Sachsa

Bad Sachsa on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Göttingeni kreisis.
Valla pindala on 33,13 km². 31. detsembril 2015 elas seal 7476 inimest.
Linn oli üks väheseid omavalitsusi Lääne-Saksamaal, kes importis elektrienergiat endiselt Ida-Saksamaalt. See toimus Neuhofi alajaama kaudu.
Bad Sachsa asub Lõuna-Harzis, umbes 15 km Braunlagest lõunas ja 25 km Osterode am Harzist kagus.
Ajalugu.
Vanim olemasolev dokument, milles Sachsat on mainitud, kirjutati 1229. aastal. Asula sai ametlikult linna staatuse 1525. aastal. Turism algas 1860. aasta paiku. Pärast seda, kui valitsus tunnistas 1905. aastal linna tervisekuurordiks, sai see nimeks Bad Sachsa ("Bad" tähendab spaad).
Bad Sachsa oli linn, kuhu natsid saatsid 1944. aastal Berthold Maria Schenk Graf von Stauffenbergi ja tema neli õde-venda pärast nurjunud 20. juuli vandenõud. Nende isa Claus von Stauffenberg hukati ja nende rase ema saadeti kahe vanema lapsega koonduslaagrisse. Stauffenbergi lapsed elasid Bad Sachsas aastatel 1944–1945. Teised hukatud ohvitseride pered olid seal vangistuses. Kõik lahkusid sealt ilma vanemateta ja muudetud nimedega.
Talisport.
Ravensbergi mäel (660 m), mis pakub maalilist vaadet kogu Harzile, saab harrastada mitut talispordiala.
Vaatamisväärsused.
Raekoda ehitati juugendstiilis, mis oli 20. sajandi alguses Saksamaal väga populaarne. Sellel on mitu ärklit, veranda ja paviljon. Konverentsisaal esindab juugendstiili väga tüüpilisel moel. Raekoda, mis on ümbritsetud poolpuit häärberitest, on väikeses pargis.
Protestantlik Püha Nikolause kirik ehitati väikesele künkale linna keskel, kust avanes maaliline vaade Marktstrassele, mis on Bad Sachsa peatänav, ja värvikale turuplatsile. Kiriku romaani stiilis kellatorn ehitati 12. sajandi keskpaigas. Lööv lisati 1300. aasta paiku. Altar pärineb 1595. aastast, seda rahastas Hansen Hartmann, toonane Bad Sachsa linnapea. 1691. aastal lisati kirikule poolpuit külglööv, kiriku kantsel pärineb 1711. aastast.
Steina eeslinna lähedal Bad Sachsast edelas on külastamist väärt Römersteini kaljud. Korallilised kaljud moodustusid umbes 250 miljonit aastat tagasi. Lähedusest on leitud asula jäänused. Need arvatakse olevat umbes 10 000 aastat vanad.
Sachsenburgi lossi varemeid saab külastada linnast edelas. Loss ehitati 11. sajandil ja purustati 1074. aastal. Kõige muljetavaldavam osa on torn läbimõõduga üle kümne meetri. Väljakaevamisi tehti seal aastatel 1891–1993. Lossini saab jõuda vaid jalgrada pidi, alustades "Blombergi" tänavalt linna kaguosas. See asub metsas raudtee lähedal, mida jalakäijad ei tohi ületada.
Grenzlandi muuseum asutati Tettenborni eeslinnas 1992. aastal ja käsitleb Saksamaa sisepiiri, mis oli Bad Sachsast vähem kui 2 km kaugusel.
Liiklusühendused.
Bad Sachsasse jõuab kergesti rongiga, kuna seal on raudteejaam Lõuna-Harzi raudteel. Naaberlinnadesse ja -küladesse saab bussiga.
Aksel Soosaar

Aksel Soosaar (sündinud 1956) on eesti bioloog.
Ta lõpetas C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli 1974. aastal.
Ta on lõpetanud Tartu Riiklik Ülikooli bioloogina ning kaitses samas 1996. aastal doktoritöö väitekirjaga "Role of helix-loop-helix and nuclear hormone receptor transcription factors in neurogenesis".
Are Kont

Are Kont (sündinud 25. mail 1952) on eesti geograaf ja ökoloog.
Ta lõpetas 1970. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafina. Ta kaitses 1987. aastal doktoriväitekirja Eesti mõhnastike ja nende kasutamise teemal.
Ta on töötanud Tartu Ülikooli füüsilise geograafia kateedri dotsendina, Ökoloogia Instituudi Tartu osakonna vanemteadurina maastikuökoloogia erialal, samuti Tallinna Ülikooli Loodus- ja terviseteaduste instituudi ökoloogia keskuse vanemteadurina.
Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti arhitektuuriga seotud tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "aidata kaasa arhitektuuri loomingulisuse ja sotsiaalse tundlikkuse edendamisele". 
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali aastapreemiaid.
Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti audiovisuaalse kunstiga seonduvaid tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "eesti audiovisuaalkultuuri edendamine, toetades eeskätt filmide tootmist, filmiürituste korraldamist ja muid tegevusi, mis tugevdavad audiovisuaalkunsti kandepinda eesti kultuuris". 
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali aastapreemiaid.
Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti helikunstiga seotud tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "professionaalse muusikakultuuri edendamine ja säilitamine".
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali helikunsti sihtkapitali aastapreemiaid.
Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti kirjandusega seonduvaid tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "eesti kirjandusliku kõrgkultuuri ja kirjanduse populariseerimise edendamine". 
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemiaid.
Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti spordi ja kehakultuuriga seotud tegevusi. 
Sihtkapitali eesmärk on "toetada üleriigiliselt või rahvusvaheliselt oluliste spordiürituste ja erinevate liikumisharrastuse sündmuste korraldamist Eestis, rahvusvahelisteks võistlusteks treeningettevalmistust, rahvusvahelistel võistlustel osalemist, spordile pühendunud inimeste tunnustamist ja innustamist ning regionaalse spordielu arendamist". 
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali kehakultuuri ja spordi sihtkapitali aastapreemiaid.
Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti kujutava ja rakenduskunstiga seonduvaid tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "eesti professionaalse kunsti edendamine, säilitamine ja populariseerimine". 
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapitali aastapreemiaid.
Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti näite- ehk teatrikunstiga seotud tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "eesti professionaalse teatrimaastiku arendamine, jäädvustamine ja säilitamine". 
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali aastapreemiaid ehk Eesti teatri aastaauhindu.
Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapital

Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapital on üks Eesti Kultuurkapitali sihtkapitale, mis toetab Eesti rahvakultuuriga seotud tegevusi. Sihtkapitali eesmärk on "on säilitada, arendada, elavdada ning toetada igakülgselt rahvakultuuri valdkonda ning rahvusliku identiteedi hoidmist".
Sihtkapital annab igal aastal välja Eesti Kultuurkapitali rahvakultuuri sihtkapitali aastapreemiaid.
Dinokana

Dinokana on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Ramotshere Moiloa vallas.
Dinokana kuulus kuni 1994. aastani Bophuthatswana bantustani koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dinokana elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,41%, India või Aasia päritolu inimesi 0,20%, värvilisi 0,16%, valgeid 0,09% ja teisi 0,14%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 92,45%, inglise keelt 2,61%, suulu keelt 1,34%, ndebele keelt 1,21%, viipekeelt 0,46% ja afrikaani keelt 0,44%.
Taimo Mühlbaum

Taimo Mühlbaum (29. mai 1929 – 1993) oli eesti kirjastustegelane.
Ta oli EKP Keskkomitee Kirjastuse direktori asetäitja.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Ivi Tingre

Ivi Tingre (perenimi kuni 7. aprillini 1936 Tinger; 5. jaanuar 1932 Tallinn – 3. detsember 2012 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane.
Ta lõpetas 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kunstiajaloo eriala.
Aastatel 1957–1992 töötas ta kultuuriministeeriumi raamatukogunduse juhina.
Aastatel 1989–1995 oli ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatuse liige, 1992–1993 ühingu esimees.
Ivi Tingre pani 1995. aastal rändauhinnana käiku omanimelise kullast safiiridega sõrmuse teenekale raamatukogutöötajale, et väärtustada raamatukoguhoidja elukutset ja teadvustada raamatukoguhoidja loomingulist, sihipärast ja vastutustundlikku tööd.
2010. aastal asutas ta Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde omanimelise allfondi raamatukogunduse arengu toetamiseks.
Itsoseng

Itsoseng on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Loodeprovintsis Ngaka Modiri Molema ringkonnas Ditsobotla vallas.
Itsoseng on asutatud 1963. aastal. Linn kuulus aastatel 1977–1994 Bophuthatswana bantustani koosseisu.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Itsosengi elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,22%, värvilisi 0,37%, India või Aasia päritolu inimesi 0,22%, valgeid 0,04% ja teisi 0,16%. Tsvana keelt pidas emakeeleks 87,17%, inglise keelt 2,82%, sotho keelt 2,63%, koosa keelt 2,25%, suulu keelt 1,49%, ndebele keelt 1,24%, viipekeelt 0,65% ja afrikaani keelt 0,57%.
Trichardt

Trichardt on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Gert Sibande ringkonnas Govan Mbeki vallas.
Trichardt on asutatud 1906. aastal. Linn on saanud nime Carolus Johannes Tregardti järgi (1811–1901), kes oli voortrekkerite juhi Louis Tregardti poeg.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Trichardti elanikest valgeid 61,57%, mustanahalisi aafriklasi 20,05%, India või Aasia päritolu inimesi 14,33%, värvilisi 3,06% ja teisi 0,99%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 59,85% inimesi, inglise keelt 19,89%, suulu keelt 7,19% ja sotho keelt 1,90%.
Slagsmålsklubben

Slagsmålsklubben (SMK) oli Rootsi elektroonilise muusika ja "synthpop-i" ansambel.
SMK asutati 2000. aastal Norrköpingis Joakim Nybomi, Björn Anders Nilssoni ja Joni Mälkki poolt, kes kõik olid "punk rock" ansambli The Solbrillers endised liikmed. Hiljem liitusid ansambliga Hannes Stenström (2001), Frej Larsson (2003) ja Kim Nilsson (2004).
Järve tänav (täpsustus)

Järve tänav on tänav mitmes Eesti linnas, alevis, alevikus ja külas:
Kagu tänav (täpsustus)

Kagu tänav on tänav mitmes Eesti linnas:
Kanepi tänav (täpsustus)

Kanepi tänav on tänav mitmes Eesti linnas ja alevikus:
Fii-omadused

Fii-omadused ehk φ-omadused on keeleteaduses predikaadi ja argumendi vahelised vastavused isiku, soo ja arvu osas.
Fii-omadusi on uuritud eelkõige generatiivse grammatika vallas. 
Fii-omadused on väga üldised, nende olemasolu on tõendatud ka eelkeelelistes märgisüsteemides.
Centralny rajoon

Centralny rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski linna koosseisus Valgevenes. Rajooni pindala on 22 km². 2018. aasta seisuga elas seal 118 257 inimest.
Rajoon loodi aastal 1969. Aastal 2001 arvati selle koosseisu osa Frunzenski rajooni maid. Tänapäevastes piirides on see aastast 2014, mil selle koosseisu arvati mitmed Minski ümberringteest sissepoole jäänud külad, mis seni Minski koosseisu ei kuulunud. Rajoon asub Svisłači jõe kallastel.
Täitevkomitee hoone asub aadressil вул. Мэльнікайтэ 6, rajooni juhib Dmitri Petruša, kes oli ametisse astudes kõige noorem Valgevene rajoonijuht. Tööstusettevõtetest asuvad seal mitmed toiduainetetööstuse ettevõtted, elektroonikatehas Horizont, Minski kodumasinate tehas Atlant ja Silvano Fashionile kuuluv Euroopa suurim nahatöötlemivabrik Milavitsa. Raamatukogusid on neli, lisaks asuvad seal veel viis teatrit ja kolm kino.
Rajooni läbib Minski metroo. Selle territooriumile jääb Minski ajalooline linnasüda koos linna raekojaga ja arvukate ajalooliste kirikutega, arhitektuuri- ja kultuurimälestistega. Rajoonis asuvad Valgevene Muusikaakadeemia, Valgevene Riiklik Kehakultuuriülikool, Valgevene Ooperi- ja Balletiteater ning Parlamentarismi ja Ettevõtluse Instituut. Kutsekoole on seal kaks: Valgevene riiklik muusikakolledž ja Minski Suvorovi sõjaväekool. Aastal 2001 ehitati sinna Vabariigi Palee nimeline kultuuri- ja konverentsikeskus. Centralny rajoonis asuvad ka kaks linna tähtsamat näituseväljakut.
Rajooni territooriumile jäävad sellised linnaosad nagu Lebiadziny, Asmałoŭka ja Navinki.
Smita Nair Jain

Smita Nair Jain (sündinud 20. novembril 1969) on India näitleja, autor, stsenarist, laulja ja ettevõtte juht. Enamik filme, milles ta mänginud, on hindikeelsed, kuid ta on mänginud ka ingliskeelsetes filmides. Ta on abielus näitleja Rajiv Jainiga. Usutunnistuselt on ta hindu. 
Ta sai tuntuks eelkõige oma 2008. aastal avaldatud romaaniga "Kkrishnaa's Konfessions" ("Kṛṣṇa ülestunnistused"), mis pälvis seltsi Young Achievers auhinna.
Kamennaja Gorka

Kamiennaja Horka (vene keeles "Kamennaja Gorka", transkribeerituna Kamennaja Gorka) on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, Kamiennaja Horkas asub ka aastal 2005 avatud Minski metroo kõige läänepoolsem jaam – Kamiennaja Horka metroojaam.
Kamiennaja Horka koosneb viiest mikrorajoonist. Autode parkimist korraldatakse seal nii, et autosid pargitakse mitte hoovides, vaid linnaosa lõunaserva jääval parkimisalal. Sealsete parkimisprobleemide lahendamiseks kavandatakse sinna metallist kahekorruseliste 39-kohaliste parkimismajade rajamist.
Kamiennaja Horka arvati Minski koosseisu 2004. aastal. Linnaosa ehitus algas 2008. aastal.
Linnaosas asub endisele Tallinna vikaarpiiskopile Jaapani Nikolaile pühitsetud kirik.
Suhharava

Sucharava (vene keeles "Suhharevo", transkribeerituna Suhharava) on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid.
Sucharava piiril Minski ümberringtee taga asub üks Minskit elektriga varustavatest soojuselektrijaamadest. Linnaosa koosneb kaheksast mikrorajoonist.
Sucharava kohal asus varem samanimeline küla, mida on esimest korda mainitud aastal 1557. Aastal 1827 rajati sinna metsapark, mille kesksel platsil asus itaalia skulptori Bernini loodud purskkaevu koopia (park asub tänapäeval Sucharava ja Zachadi linnaosa vahel). Küla arvati Minski koosseisu aastal 1992. Linnaosa hakati ehitama aastal 2009.
Karbiküla (Tallinn)

Karbiküla oli Tallinna kvartal, mis asus tänapäevase Niidi ja Sitsi tänava piirkonnas.
Kvartal tekkis 1920. aastatel, kui Sitsi, Sõle ja Kopli tänava vahelisele alale planeeriti rajada 100 krundiga aedlinn. Kruntide kasutamisel oli nõue, et hooned ei võinud enda alla võtta üle 20–25% krundi pindalast. Kruntide piirid tuli ümbritseda 1,2–2 m kõrguse piirdega. Ehitamisjärgus kvartal oli paljude valmisjärgus hoonete ("majakarpide") ja kasutamata tühja ala tõttu eriilmeline, mistõttu nii rahvasuus, aga ka ajakirjanduses ja ametlikes dokumentides nimetati seda karbikülaks.
Ott Valdma

Ott Valdma (sündinud 2. detsembril 1984 Tartus) on poliitik ja viimane Kõue vallavanem.
Haridus.
2001. aastal lõpetas Valdma Ardu Põhikooli, 2004. aastal Kose Gümnaasiumi ja 2007. aastal Tartu Ülikooli riigiteaduste erialal. 
Ühiskondlik tegevus.
Aastatel 2007–2008 läbis ajateenistuse Eesti Mereväes (madrus, hiljem nooremmaat).
Poliitiline tegevus.
2005. aastal kandideeris Kõue vallavolikogu valimistel Eestimaa Rahvaliit nimekirjas ning kogus 18 häält, millega oli Eestimaa Rahvaliit 1. volikogu asendusliige Kõue vallavolikogus. Asendusliikmena osales 2009. aastal Kõue vallavolikogu töös.
2009. aastal kandideeris Kõue vallavolikogu valimistel Valmisliit Siin Me Elame nimekirjas ning kogus 138 häält (18% kõigist hääletanutest ning 38% Siin Me Elame häältest) ehk poole rohkem hääli kui ametis olev vallavanem Andres Õis (69 häält) ning valiti Kõue vallavolikogu liikmeks ning hiljem Kõue vallavanemaks. Siin Me Elame sai 5 Kõue vallavolikogu 9 kohast.
Ott Valdma on alates 27. jaanuarist 2011 Sotsiaaldemokraatlikku Erakonna liige.
2013. aastal kandideeris ta ühineva Kose valla vallavolikokku SDE nimekirjas ja kogus 239 häält (7% kõigist hääletanutest ning 32% SDE nimekirja häältest), jäädes häälte arvult alla ametis olevale Kose vallavanemale Vello Jõgisoole (260 häält). Oli Kose vallavolikogu liige kuni vallavalitsuse liikmeks kinnitamiseni ning nimetati veebruarist 2014 Kose abivallavanema ametikohale. SDE sai valimistel 4 Kose Vallavolikogu 19 kohast ning moodustas koalitsiooni koos VL Meie Vald nimekirjaga (4+7).
2017. aastal kandideeris Kose valla vallavolikokku SDE nimekirjas ja kogus 155 häält (5% kõigist hääletanutest ja 33% SDE nimekirja häältest) ning valiti Kose vallavolikogu liikmeks, töötas samal ajal edasi Kose vallavalitsuse liige ning Kose vallavalitsuse abivallavanema ametikohal. Kinnitati Kose valla vallavalitsuse liikmeks ning jätkas samal ametikohal. SDE sai valimistel 3 kohta 19-st ning moodustas koalitsiooni koos VL Meie Vald nimekirjaga (3+9).
2018. aasta märtsis soovisid SDE vallavolikogu liikmed koalitsioonist lahkuda seoses VL Meie Vald ebaterve käitumise, haridusnõuniku probleemide ning vallavolikogu esimehe koalitsiooni nõrga juhtimisega. VL Meie Vald algatas umbusaldusemenetluse vallavalitsuse liikme Ott Valdma, hariduskomisjoni esimehele Margit Mikule ja vallavolikogu aseesimehele Astrid Ojasoonele. VL Meie Vald nimekirjaga liitus VL Uus Aeg nimekirjast Tiiu Jalg. Umbusaldamine läks läbi ning Ott Valdmal tuli valida, kas jätkata ametnikuna abivallavanema ametikohal ja loobuda vallavolikogu mandaadist või loobuda abivallavanema ametikohast ning jätkata Kose vallavolikogu liikmena. Ott Valdma valis vallavolikogu liikme töö.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 102 häält ning ei osutunud valituks.
Lagedi tee (Tallinn)

Lagedi tee on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Väo asumis.
Marloth Park

Marloth Park (afrikaani keeles Marlothpark) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Ehlanzeni ringkonnas Nkomazi vallas.
Marloth Park on asutatud 1977. aastal. Linn on saanud nime saksa botaaniku Rudolf Marlothi järgi. Marloth Park piirneb Krügeri rahvuspargiga. Põhiliseks tegevusalaks linnas on turism.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Marloth Parki elanikest valgeid 67,50%, mustanahalisi aafriklasi 30,80%, India või Aasia päritolu inimesi 0,80%, värvilisi 0,50% ja teisi 0,50%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 48,13% inimesi, svaasi keelt 22,81%, inglise keelt 21,35%, tsonga keelt 2,92% ja suulu keelt 1,04%.
Saehammasfriis

Saehammasfriis, ka saehammasornament (saksa keeles "Sägezahnfries", "Spitzzahnfries", ka "Sägenzahnverzierung", prantsuse keeles "dent-de-scie" , inglise keeles "sawtooth" või "indented moulding", itaalia keeles "denti di lupo" 'hundi hambad') on ehisliist, mille ornamendi moodustavad ühest servast seotud ja ruumiliselt eenduvad, otsevaates saehambaid meenutavad kolmnurgad.
Levinud ornament romaani arhitektuuris ja romaanikalt gootikale üleminekustiili ehitistes, kaunistades katuse- ja vahekarniise hoonete välisseintel ja arkaadide kaari ning portaalide arhivolte, harvem talumeid või sambabaase. Portaalidel võib esineda koos siksakfriisiga. Motiiv esineb ka mujal, näiteks moodustab ta rikkaliku dekoori Ammani tsitadellis asuva Omaijaadide palee vastuvõtusaalis Jordaanias.
20. sajandi arhitektuuris on saehammasfriisi motiivi kasutatud "art déco" ja ekspressionistlikus stiilis ruumikujunduses ning ehitiste välisdekooris. Eesti arhitektuurist on parimad näited riigikogu hoone istungitesaali saehammaskarniis ja teravnurksete saehambamotiividega aknapalendid.
Sõnavara.
Seda ornamenti on nimetatud mõnes allikas koerahambafriisiks ("dog-tooth") ja siksakfriisiks ("cheveron").&lt;br&gt;Metallehistöös (näiteks sõlgede, sõrmuste kaunistusena) kannab saehambataoline sakiline ornament nimetust "hundihammasornament".
Amiga

Amiga on Commodore'i aastatel 1985–1996 toodetud personaalarvutite perekond.
Seeria esimene mudel Amiga 1000 tuli müügile 1985. aasta juulis, kuid tootmis- ja turundusprobleemide tõttu ei saavutanud see laiemat edu. Seeria suurima läbimüügiga mudeliks saanud Amiga 500 ilmus 1987. aastal ning osutus üheks 1980. aastate lõpu ja 1990. aastate alguse populaarsemaks koduarvutiks: seda müüdi ainuüksi 1991. aastal maailmas miljon tükki. 1990. aastal ilmunud A3000 pani aluse Amiga teisele põlvkonnale, kuhu kuulusid veel A500+ (1991) ja A600 (1992). 1992. aasta lõpus ilmus Amiga kolmas ja ühtlasi viimane põlvkond, mille populaarsemad arvutid olid A1200 ja A4000.
Krasnõ Bor

Krasny Bor (valgevene keeles Красны Бор, valgevene-eesti transkriptsioonis Krasnõ Bor; vene keeles Красный Бор "Krasnõi Bor") on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. 
Linnaosa läbivad bussid ja trollid, aastaks 2030 kavandatakse sinna ka metroojaama rajamist.
Linnaosa koosneb kolmest mikrorajoonist. Haridust annavad üks keskkool ja üks gümnaasium. Linnaosa ehitus algas 1990. aastatel. Seda läbib suur veetrass, mis varustab veega ka Kuncaŭščyna, Sucharava ja Masiukoŭščyna linnaosa.
Zahhad

Zachad (vene keeles "Zapad", transkribeerituna Zahhad) on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, linnaosa piiril asub ka kaks metroojaama.
Zachad koosneb tänapäeval neljast mikrorajoonist. Esimene mikrorajoon, mis Zachadi linnaossa rajati, kuulub tänapäeval aga hiljem rajatud Kuncaŭščyna linnaosa koosseisu. Tegemist pole tüüpilise magalaga, linnaosa lõunapoolsemas osas asub ka tööstuspiirkond, kus asuvad elektroonikatehased, lisaks asub seal haigla. Sinna kavandatud kino ja raamatukogu asemele rajati aga korterelamud. Haridust annavad seitse kooli.
2. mikrorajoonis asus Tallinna järgi nime saanud kauplus Tallin.
Ajalugu.
1827. aastal rajati endise Sucharava küla juurde metsapark, mille kesksel platsil asus itaalia skulptori Bernini loodud purskkaevu koopia (park asub tänapäeval Sucharava ja Zachadi linnaosa vahel). Linnaosa maad arvati Minski koosseisu 1970. aastate alguses, ehitustööd algasid seal 1978. aastal.
Dambrovka

Dambroŭka (vene keeles "Dombrovka", transkribeerituna Dambrovka) on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad üksnes bussid.
Linnaosa koosneb neljast mikrorajoonist (puuduvad esimene ja teine). Seda hakati rajama 2000. aastal samanimelise varasema karjamõisa kohale. Algselt rajati sealsed mikrorajoonid Masiukoŭščyna linnaosa osana. Dambroŭka nimi võeti kasutusele 2006. aastal. Haridust annab üks keskkool. Linnaosa suurim probleem on teenuseid osutava infrastruktuuri puudumine või liig vähene ulatus, samas on sinna kavandatud suured hoovid, nii et erinevalt paljudest teistest Minski magalarajoonidest seal parkimisprobleeme ei esine.
Ronk (ajakiri)

Ronk : "perekonna ja noorsoo ajakiri", oli meelelahutusajakiri, mis ilmus aastatel 1923–1927 Tallinnas. 
Ajakiri ilmus alapealkirjadega: 
Ajakiri ilmus kaks korda kuus ja seda trükiti Tallinnas trükikojas Vaba Maa.
Väljaandjad 
Vastutav toimetaja ja tegevtoimetajad
Kaastöölised
Hilisem pealkiri oli Kodukolle (1927–1928).