tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon

"Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon" (lühend EKABL) on Eesti Entsüklopeediakirjastuses 1996. aastal välja antud biograafiline leksikon, mis sisaldab 1877 Eesti kunstniku, arhitekti ja kunstitegelase eluloolisi andmeid.
Leksikoni peatoimetaja oli Mart-Ivo Eller.
EKABL-i standardnumber on ISBN 589900049x.
Samanimeline andmekogu.
Sama nimega, kuid hoopis teise sisuga on veebiandmekogu "EKABL".
Elafonísi

Elafonísi (ka Elafónisos) on Kreeka saar Kreeta lääneranniku lähedal. Selle pindala on 1,5 km².
Saare geograafilised koordinaadid on .
Enderbury

Enderbury on saar Polüneesias, üks Fööniksisaartest. 
Saare pindala on 510 ha. Saar on madal, kõrgus kuni 4 m. 
Saar kuulub Kiribatile. Seal ei elata.
Ungava laht

Ungava laht on laht Labradori poolsaare põhjakaldal. 
Laht ulatub maasse 320 km pikkuselt, laius suudmes on 265 km, sügavus kuni 268 m. Põhjas avaneb Hudsoni väina. 
Lahes esineb kõrgeid loodeid, nende kõrgus on umbes 17 m. Sarnase kõrgusega loodeid on ka Fundy lahes, mistõttu ei ole teada, millises mere osas on kõige kõrgemad looded.
Ungava lahes asub Akpatoki saar.
Juss Tamm

 
Juss Tamm (sündinud 5. märtsil 1977 Haapsalus) on eesti muusik. 
Õppis Tallinna Muusikakeskkoolis eriklaverit (õpetaja Tiina Kurik) ja metsasarve (õpetaja Ado Tamm). On õppinud ka Tallinna Georg Otsa nimelises Muusikakoolis "jazz"-klaverit. 
1994. aastal asutas Tamm koos Mihkel Mattiseniga popansambli Jam. Koos Aarne Valmisega loodud helistuudios on ta teinud koostööd paljude Eesti artistidega: Kuldsed Lindid, Üllar Jörberg, Cool D, Push Up, Super Boys, Smilers, Rumal Noorkuu, El Cumba, Meie Mees jt. 
2006. aastast on ta lepinguline laulja Eesti Rahvusmeeskooris. Ta on laulnud ka Rahvusmeeskoori lauljatest koosnevas improkvartetis Improloo ja Rahvusmeeskoori liikmetest koosnevas kaheliikmelises ansamblis Jämm.
Conrad Peter von Bylow

Conrad Peter von Bylow (vene Конрат Петерсон Биллоу; Кондрат (Кондратий) Петрович Билоу (Биллов); surnud märtsis 1796) oli Venemaa mereväeohvitser.
Ta teenis Vene-Rootsi sõja ajal Balti laevastikus, oli 1788 Tallinna reidil "Paros" (Парос) komandör ja osales 1789 "Slava" (Слава) komandörina laevastikupiiramisel Soome lahes Porkkala saarestikus.
16. maist 1790 kuni 1793 oli ta Balti laevastiku liinilaeva "Mstislav" (“Мстислав”) komandör ja osales Vassili Tšitšagovi juhtimisel 1790. aasta merelahingus Viiburi lahel. 1785. aastal valminud Mstislavil teenis mitšmanina Adam Johann von Krusenstern ja sama laeva komandöriks olid varem olnud Samuel Greighi poeg Alexis Greigh, 1789 Saaremaa lahingus hukkunud Grigori Mulovski, Otto Wilhelm von Essen ja hiljem 1798–1799 briti päritolu Robert Crown ja 1799–1800 Otto von Möller.
6. juulil 1790 sai ta kaptenleitnandi auastmes Püha Georgi ordeni 4. järgu kavaleriks ja samal aastal ülendati 2. järgu kapteniks.
23. märtsil 1793 abiellus ta Tallinnas Gerdrute Christine Zöge von Manteuffeliga (sündinud 1753), kes oli Saaremaal Kärla kihelkonnas Liiva-Nõmpa ja Vana-Nõmpa (1726–1731), ning Kaarma kihelkonnas Igi mõisnik Christian Berend Zöge von Manteuffeli ja Helene Eleonore Duncani tütar.
Väinakari

Väinakari on kari (madal) Väinameres Muhu ja Kassari vahel.
Geograafilised koordinaadid on 58°42,5′N 23°04,0′E. Kari on kitsapiiriline. Lähim üle merepinna ulatuv koht on 4 kilomeetrit kirdes asuv väike Hiiumaa laid Hanerahu. Muhu looderannik jääb 5,5 kilomeetrit kagusse ja Kassariga ühendatud Taguküla laid 13 kilomeetrit loodesse.
Väinakari vähim sügavus on 0,6 meetrit.
Madal on tähistatud Väinakari lõunatoodriga, millest on ohutu mööduda lõuna poolt.
Hiiu väina laevatee kulgeb karist lõunas.
Väinakarist 6 kilomeetrit idas, Muhu ja Hiiumaa laidude vahel, asub Viinakari.
Hanerahu (Jausa laht)

Hanerahu on endine väikesaar Jausa lahe suudmes. Varem Hiiumaast 0,1 kilomeetrit kagus asunud madala taimkattega maalapp on maakerke tõttu Hiiumaaga ühinenud.
Hanerahu on kirde–edela suunas veidi piklik.
Hanerahu saare ja Hiiumaa vahel on väga madal liivase põhjaga ala.
Russian Roulette (Rihanna)

"Russian Roulette" on laulja Rihanna laul. Laulu on kirjutanud Ne-Yo ja Rihanna ning produtseerinud Ne-Yo ja Chuck Harmony. Laul oli esimene singel Rihanna neljandalt stuudioalbumilt "Rated R". Selle esmaesitlus raadios oli 20. oktoobril 2009.
Ajalugu.
14. oktoobril postitas Rihanna oma ametlikule kodulehele fraasi "The Wait Is Ova. Nov 23 09". See pani paljud spekuleerima, kas ta annab sel kuupäeval uue albumi välja ja kas see on albumi pealkiri. 16. oktoobril 2009 pandi leheküljele ametlik loenditaimer uue singli väljaandmise ootuses. 20. oktoobril avaldati Rihanna ametlikul kodulehel "Russian Roulette'i" täispikkuses versioon.
Rihanna esitas loo 22. novembril 2009 Ameerika Muusikaauhindade galal.
Muusikavideo.
Video režissöör on Anthony Mandler.. Video esmaesitlus oli 13. novembril 2009.
2010. aasta Ukraina presidendivalimised

2010. aasta Ukraina presidendivalimised olid Ukraina presidendi valimised, mille esimene voor toimus 17. jaanuaril ja teine voor 7. veebruaril 2010 kahe parema tulemuse saanud kandidaadi vahel.
Teises voorus hääletas Viktor Janukovõtši poolt 48,95 protsenti valimas käinutest ja Julija Tõmošenko poolt 45,47 protsenti.
Paldiski ühisgümnaasium

Paldiski ühisgümnaasium on gümnaasium Paldiskis aadressil Rae 56.
Gümnaasiumiosas on võimalik õppida nii statsionaarses kui ka mittestatsionaarses vormis. Koolihoones asub ka Lääne-Harju Muusika- ja Kunstide Kooli Paldiski õppekoht.
Aastatel 1918–1919 tegutses linnas Paldiski Linna Reaalprogümnaasium, 1919–1922 täiendusklassidega rahvakool, 1922–1935 Harjumaa Paldiski Ühisreaalgümnaasium, 1918–1940 Paldiski Linna 6-klassiline Algkool, 1945–1954 Paldiski Mittetäielik Keskkool ja alates 1954. aastast Paldiski Keskkool. Praegune koolihoone ehitati 1964. aastal. 1977. aasta sügisel lõppes eestikeelne õpe Paldiski Keskkoolis, eestikeelsed õpilased jätkasid Keila Keskkoolis. 
31. mail 1994 võeti vastu otsus avada eestikeelne Paldiski Algkool (esimene direktor Lea MIller, hiljem Irina Hendrikson), 1996. aastal sai sellest Paldiski Põhikool (direktor 1998. aastast Liilia Kärp), 1999. aastal Paldiski Gümnaasium. 2013. aastal lahutati koolist gümnaasiumiosa, mis liideti Paldiski Vene Gümnaasiumi gümnaasiumiosaga, kooli nimeks sai Paldiski Ühisgümnaasium. 2020. aastal liideti kooliga Paldiski Põhikool.
Ignace Lepp

Ignace Lepp (sündinud John Robert Lepp; 26. oktoober 1909 Orajõe – 29. mai 1966 Pariisi lähedal) oli Eestist pärit kirjanik, ajakirjanik, publitsist, psühholoog ja katoliku preester. Ajakirjanikuna kasutas ta pseudonüüme Jean Flamo ja Uip Leete.
Varasem tegevus.
Lepp õppis Häädemeeste vallas Kabli algkoolis, kuni põgenes kodunt. Ta kirjutas 1920. aastatel vasakpoolsetele väljaannetele artikleid ja rajas Viljandis Kultuuritahtelise Noorsoo Koondise osakonna. 1928. aastal oli ta ajalehe Sakalamaa Teataja toimetaja; kui ajaleht 1929. aastal kinni pandi, hakkas ta kaastööd tegema Eesti Tööliste Partei häälekandjale Töölised, edasi!. Seikles valenimede all välismaal, sealhulgas Nõukogude Liidus. Ta oli arreteeritud ja teda saadeti mitu korda maalt välja. Aastatel 1926–1934 oli Lepp Eestis kuus korda ebaseadusliku piiri ületamise ja kelmuste eest kohtu all. Ta lahkus Eestist 1930. aastal, tegutses marksistliku aktivistina paljudes riikides 1934. aastani, mil ta Eestisse tagasi saadetuna mõisteti neljaks kuuks vangi.
Tegevus katoliiklasena.
Lepa elus kujunes pöördepunktiks tutvumine 1934. aastal hilisema Eesti katoliku piiskopi Eduard Profittlichiga, kelle mõjul ta minetas marksistliku maailmavaate ja astus katoliku usku. Lepp õppis aastatel 1935–1939 dominiiklaste koolis filosoofiat ja teoloogiat, ordineeriti 1941. aastal Lyonis õpingute lõpetamise järel preestriks, oli seejärel Marseilles kogudusepreester ja aastatel 1949–1955 ajalehe Maroc-Monde toimetaja. Lepp õppis 1957. aastal Carl Gustav Jungi juures ja asutas seejärel Pariisis psühhosünteesi instituudi. Ta kirjutas esperanto keeles ka näidendeid ja lühiproosat, 1947–1955 prantsuse kirjanduse arvustusi ning 1947–1966 prantsuse ja saksa keeles 27 raamatut filosoofia, psühholoogia ja religiooni alalt, mida on tõlgitud paljudesse keeltesse ja mis on saanud suure menu osaliseks.
Töid.
Eesti keeles on Maarjamaa kirjastuse väljaandel 2017. aastal ilmunud tema 1961. aastal kirjutatud "Moodsa ateismi psühhoanalüüs" Elmar Salumaa tõlkes. Mitmed Lepa eestikeelses ajakirjanduses avaldatud artiklid ja enamik kirjutisi tema enda kohta on kogutud ajakirja Häädemeeste ELU kaante vahele.
Töid prantsuse keeles
 Töid saksa keeles
Mälestustahvel.
Ignace Lepa mälestustahvel püstitati 17. oktoobril 2009 Treimani kalmistule, kuhu on maetud ka tema omaksed (ema, onu jt).
Paldiski Nikolai kirik

Paldiski Nikolai kirik on kirik Paldiskis Mere tänav 12, mida kasutab EELK Paldiski Nikolai kogudus.
Ajalugu.
Luterlikke jumalateenistusi peeti Paldiskis kevadest 1770, algul kroonult renditud kahekorruselises puumajas, mille kogudus ostis sügisel 1775 ja kohandas kirikuks. Hoone oli koguduse kasutuses 70 aastat.
Kiriku püstitamine.
1840. aasta juunis pandi nurgakivi Johann Schelbachi projekteeritud ühelöövisele klassitsistlikule kirikule, mis sai Nikolai nime Myra piiskopi Nikolause ja Venemaa keisri Nikolai I auks. Kirik valmis 1841. aastal või 1842. aastal ning pühitseti 18. oktoobril 1842. 
Kirikut remonditi põhjalikult 1927. ja 1933. aastal (fassaadiremont) ning 1937. aastal (siseremont).
1939. aastal sõlmitud baaside lepinguga, kui Paldiski linn muudeti Paldiski mereväebaasina kinniseks linnaks. 1940. aastal kolis Paldiski Nikolai kogudus kogu oma varaga Nõmmele.
Kiriku likvideerimine.
Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal kasutati hoonet ohvitseride klubina ja hiljem laohoonena. Kiriku edelaotsale (peafassaadile) tehti paekivist umbes 9 m pikkune ning kiriku laiune paekivist juurdeehitus, kusjuures ehitusmaterjalina kasutati paekivist kirikuaeda. See juurdeehitis on tänaseni säilinud, selle katusekattematerjal on ebasobiv profiilplekk.
Uuesti kirikuna.
Paldiski Nikolai kogudus pääses kirikusse taas 1993. aasta novembris. Vaatamata hoone funktsiooni korduvatele muutustele oli kiriku välisilme (välja arvatud esikülg) ning sisemine ruumijaotus säilinud üllatavalt hästi. Algne sisustus oli küll hävinud, säilinud oli vaid altarimaal "Ülestõusmine" (1888). Hästi olid säilinud ka üksikud puitdetailid, uksed, aknad, torni balustri pulgad, luugid, uste sepishinged. Katusekonstruktsioon oli suures osas algne ja rahuldavas korras. 
Kirik taaspühitseti 3. jaanuaril 1999. 2016. aastal leiti üles kogudusele kuulunud armulauakarikas ja pateen. Oktoobris 2022 tähistati jumalateenistuse ja kirikukella üleandmisega pühakoja 180. aastapäeva. EELK peapiiskop Urmas Viilma pühitses koguduse seniste vaimulike nimedega mälestustahvli.
Paldiski kirik

Paldiski kirikuks võidakse nimetada üht paljudest Paldiski linnas asuvatest pühakodadest:
Paldiski Suurmärter Panteleimoni kirik

Paldiski Suurmärter Panteleimoni kirik on õigeusu pühakoda Paldiskis aadressil Muuli 4, mis on pühitsetud püha Panteleimoni auks.
Kirik on ümber ehitatud endise linnamuuseumi hoonest 2003. aastal ja ehitustööd jätkuvad.
Kirikut kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Paldiski Püha Suurmärter Panteleimoni kogudus.
Aile Asszonyi

Aile Asszonyi (sündinud 22. juulil 1975 Väike-Maarjas) on eesti laulja (sopran).
Õpingud.
Aile Asszonyi lõpetas 1994. aastal koorijuhtimise erialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli (Hirvo Surva klass), 1999. aastal lauluerialal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia (Ludmilla Dombrovskaja ja Ivo Kuuse klass) ja aastal 2002 samas magistrantuuri (Matti Pelo ja Helin Kapteni juhendamisel). Seejärel õppis Asszonyi aastatel 2002–2004 Amsterdamis Hollandi Ooperistuudios, ta täiendanud end Carlo Bergonzi, Henk Smiti, Christina Deutekomi ja Montserrat Caballé meistrikursustel. 
Loominguline töö.
Aastatel 1995–1998 laulis ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris, aastal 2000 tegi Asszonyi debüüdi ooperilauljana Vanemuise teatris Wolfgang Amadeus Mozarti koomilises ooperis "Così fan tutte" Despina rollis. 
Aile Asszonyi on esinenud ooperirollidega paljudes teatrites: Estonia, Vanemuise, Viini Kammerooper, Moskva Novaja Opera, Ooper Graz, Theater Bonn, Staatsheater Oldenburg, Theater Koblenz, Deutsche Oper Berlin, Teatro Siena, Kammeroper Wien, Opéra Royal de Versailles, Oper Frankfurt, Valgevene Riigiooper, Läti Rahvusooper, Leedu Rahvusooper, Teater Regensburg jne. 
Lisaks on ta laulnud paljudes kontserdisaalides ja festivalidel nagu Amsterdam Concertgebouw, Newport Music Festival, Settimana Musicale Sense Siena, Music Biennale Zagreb, Belgrade Bemus Festival, Grafenegg Festival, Birgitta festival, Saaremaa ooperipäevad jne. 
Ta on olnud solist vokaalsümfooniliste teoste esitusel ( Bachi "Matteuse passioon" ja "Johannese passioon", Haydni "Loomine" ja "Nelson Mass", Mozarti "Reekviem", Beethoveni missa C-duur ja IX sümfoonia, Brahmsi "Saksa reekviem" jne.). Asszonyi on esitanud kammerlauljana Timo Steineri ja Ülo Kriguli loomingut, salvestanud Eesti Rahvusringhäälingu fondi kõik Veljo Tormise miniatuurid, andnud kontserte USA-s, Belgias, Eestis, Hollandis, Itaalias, Rootsis, Saksamaal, Soomes, Venemaal jm. 
Isiklikku.
Aile Asszonyi ema oli arhitekt Aino Asszonyi. Vanaisa John Pori oli orkestrijuht ja tantsumuusik. 
Aile Asszonyi oli 2004–2013 abielus Iisraeli päritolu lavastaja Ran Arthur Brauniga. Aastast 2014 on ta abielus Hollandi lavastaja ja stsenograafi Michiel Dijkemaga, neil on poeg András. Pere elab Amsterdamis. 
Ta on 1997. aastast Vabaduspartei – Põllumeeste Kogu liige.
Paldiski Püha Georgi kirik

Paldiski Püha Georgi kirik on õigeusu kirik Paldiskis aadressil Pakri tänav 2, mida kasutab EAÕK Tallinna peapiiskopkonna Paldiski Püha Georgi kogudus.
Ühelöövilisel kirikuhoonel on traditsiooniline kesktelje suhtes sümmeetriline ladina risti kujuline põhiplaan. Kirikul on piklik kellatorn ja apsiid.
Ajalugu.
Balti laevastiku sõjalaevade sadama Paldiski asunduse tekkimisega rajati sinna Suurmärter Georgios Võidukandja telkkirik, kus teenisid Venemaa keisririigi Balti laevastiku preestrid. 1728. aastal rajati Paldiski sõjasadamasse puukirik.
Klassitsistlik barokisugemetega kirik ehitati aastail 1784–1787 arhitekt Johann Caspar Mohri projekti järgi. 1892. aastal ehitati kirik ümber arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi.
Baaside lepinguga seoses olid Paldiski linnaelanikud ja ümberkaudsete külade elanikud sunnitud 1940. aasta mais-juunis Paldiskist lahkuma. Kirikusse tehti Nõukogude mereväe klubi, ikonostaas ja kirikuvara viidi põhiliselt Nõmme Ristija Johannese kirikusse. 
Esimene jumalateenistus vabanenud Paldiskis toimus 1994. aastal.
Chungin &amp; The Strap-On Faggots

Chungin &amp; The Strap-On Faggots oli Eesti punkansambel, mis alustas tegevust aastatel 2003/2004. Bändi nime leidis solist Chungin ühe ajakirja artiklist, kus üks noormees kurtis, et tänapäeva tüdrukutele ei meeldi traditsioonilised sugulised rituaalid.
2009. aastal kandideeriti koos Popidiotiga MTV EMA 2009 "Parima Balti artisti" tiitlile ("Best Baltic Act"). Korrektsuse huvides kasutati MTV Europe'i survel bändinime Chungin &amp; The Cats Of Destiny.
Chungin &amp; The Strap-On Faggots võitis 2010. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel "Parima uue tulija" auhinna. Kandideeriti ka kategoorias "Aasta punk/metal artist".
Ansambel lagunes sujuvalt aastal 2010, kui kiirest ja kõrgest lennust tingitud sisepingete tõttu lahkusid selle ajutrusti võtmeliikmed trummar Jarmo Nagel ning kitarrist Mart Niineste. 
Järelejäänud liikmed eesotsas Chunginiga proovisid sama nime all jätkata, kuid panid seejärel kokku uue ansambli, mis peale mõnda nimevahetust sai tuntuks St. Cheatersburgina. 
Muusika ja kuvand.
Chungin &amp; The Strap-On Faggotsi muusikat iseloomustasid žanrimääratlused punkrock, "new wave", postpunk ja "electro "ning nende segamine viisil, mis oli ansambli tegevusaastatel Eesti muusikas uudne ning on tänaseni jäänud ainulaadseks. 
Bänd oli tuntud heatasemelise kontsertansamblina.
Bändi lugude peamiseks autoriks oli solist Chungin, kuid ansambli visuaalse kuvandi ning praktilise toimimise taga seisid pigem Jarmo Nagel ja Mart Niineste. Bänd toimis oma tegevuses punk-DIY põhimõtete järgi.
Paldiski Püha Suurmärter Panteleimoni kogudus

Paldiski Püha Suurmärter Panteleimoni kogudus on Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku koosseisu kuuluv õigeusu kogudus Paldiski linnas. Kogudus asutati 2001. aastal ja registreeriti 2002. aastal.
Kuigi õigeusu ajalugu Paldiskis ulatub tagasi aastasse 1721, ei olnud linnas alates pärast selle ülevõtmist Punaarmee poolt 1939. aastal tegutsevat õigeusu kogudust. Kui 1996. aastal taastati Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Paldiski Püha Georgi kogudus, siis valdav osa linna venekeelsetest õigeusulistest selle kogudusega ühineda ei soovinud. Nad asutasid 26. märtsil 2001 uue koguduse, mis registreeriti 2002. aastal. Praeguse põhikirja alusel tegutseb kogudus alates 2004. aastast.
Kogudus kasutas aastatel 2003–2015 kirikuna 2002. aastal Paldiski linna poolt kingitud endist linnamuuseumi hoonet, mis ehitati 2003. aastal ümber Paldiski Suurmärter Panteleimoni kirikuks.
2015. aastal valmis Paldiski Radoneži Vaga Sergi kirik.
Kogudust on teeninud järgmised vaimulikud:
FC Otepää

FC Otepää on Eesti jalgpalliklubi, mis on asutatud 2004. aastal. 2009. aastast on FC Otepää kodustaadioniks Pühajärve ääres olev jalgpallistaadion Aedlinna Arena.
Ajalugu.
Klubi alustas tegevust 2004. aastal FC Kääriku nime all meistrivõistluste V liiga lõuna tsoonis. 2005. aastal sai klubi nimeks FC Otepää.
Aatsaoja

Aatsaoja (ka "Haatsa peakraav") on oja Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Ertsma, Kodesmaa, Langerma ja Roodi külas.
Oja pikkus on 5,3 km ning see suubub Langerma ja Roodi küla piiril paremalt Kõverojja (4 km suudmest). Oja valgla on 3,8 km². Oja lähe on Pärnu-Jaagupi – Kalli teest põhjas. 
Oja on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Aatsaoja keskkonnaregistri kood on VEE1115000.
Chris Wallace

Christopher Wallace (sündinud 12. oktoobril 1947 Chicagos) on Ameerika Ühendriikide ajakirjanik. 
Tema isa oli telereporter Mike Wallace, kelle vanemad olid juutidest immigrandid Venemaalt. Christopheri vanemad lahutasid abielu, kui poiss oli üheaastane.
Ta juhib alates 2003. aastast Fox News Channeli saadet "Fox News Sunday".
Ta on saanud kolm Emmy auhinda.
Põldetaguse peakraav

Põldetaguse peakraav on kraav Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Kodesmaa ja Langerma külas.
Peakraavi pikkus on 5,3 km ning see suubub Langerma külas paremalt Kõverojja (3 km suudmest). Peakraavi valgala on 3,6 km². Kraavi lähe on Kodesmaa külas, selle juures on Edasi ja Väike-Edasi järv. Suudme vastas asub Vahenurme looduskaitseala.
Peakraav on mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m.
Põldetaguse peakraavi keskkonnaregistri kood on VEE1115100.
Niinisaari

Niinisaari on asum Helsingis Vuosaari linnaosas.
Seal asub 2008. aastal avatud Vuosaari sadam.
Niinisaaris ei ole elumaju, kuid 31. detsembri 2003 seisuga sai Niinisaaris tööd 522 inimest.
Dana Perino

Dana Marie Perino (sündinud 9. mail 1972) on Ameerika Ühendriikide riigiametnik.
President George W. Bushi ametiajal oli ta aastatel 2007–2009 Valge Maja pressisekretär.
2012. aasta noorte taliolümpiamängud

2012. aasta noorte taliolümpiamängud toimusid 13.–22. jaanuarini 2012 Innsbruckis Austrias.
Veebruar 2010

Veebruar 2010, kroonika
2010. aasta veebruar algas esmaspäeval ja lõppes 28 ööpäeva pärast pühapäeval.
Astangu

Astangu on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. Asum piirneb Väike-Õismäe, Kadaka, Vana-Mustamäe ja Mäeküla asumiga ning Harku vallaga. Astangu asumi pindala on 2,07 km².
Astangu nimi viitab asumi maastikule, mis on tõusev. Astangu nimi võeti kasutusele 1984. aastal ning asumi peamiseks tänavaks on Astangu tänav.
Ajalugu.
Kõige vanemad kirjalikud märkmed nüüdse Astangu asumi piirkonna kohta pärinevad 1561. aastast. Sel aastal liideti Kotipere talu Rootsi kuninga Erik XIV käsul lähiümbruses asuvate talude maadega. Talumaad anti Tallinna raehärrale Johann Snedmannile ning 1585. aastaks oli neist välja kujunenud väikemõis. Hilisemal ajal liideti kunagisele Kotipere talule kuulunud maad Harku mõisaga.
Lisaks Kotipere talule on piirkonna üheks vanimaks taluks Kaldapea talu. Mitmed tänapäevased kohad on saanud nime kunagi Astangul asunud talude järgi (näiteks Rehe, Kivinuka, Kotermaa).
1915. aastal alustati Peeter Suure merekindluse laskemoonaladude rajamist Astangu piirkonda, mille ehitustööd katkesid pärast tsaarivalitsuse kokkuvarisemist. Laskemoonaladude ehitamiseks toodi Astangule 5000 töölist Valgevenest ja Pihkvamaalt, lisaks osalesid töödes Austria päritolu sõjavangid. Tööliste tulekuga kaasnes väikese elektrijaama rajamine, mis tähendas, et ka ümbruskonnas asunud talud said ligipääsu elektrile. Laskemoonaladude rajamine tekitas kohalikele elanikele palju tüli, sest aeglaselt liikuvad puuküttega auruvedurid tõid kaasa tuleohu ning elanikud pidid seepärast olema pidevas valves. Pärast esimese maailmasõja lõppu lammutati tööliste barakid ja muud ehitised ning sõjaväerajatis jäi aastakümneteks tühjalt seisma. Laskemoonalaod võeti sama eesmärgiga uuesti kasutusele Nõukogude ajal.
Elanikkond.
Astangu elanikkond on koosseisult võrdlemisi noor: 2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi rahvastikust 18–22% ja üle 68-aastased 3–9%.
Territoorium.
Astangu maastiku teeb eriliseks järsult tõusev, 6–10 meetri kõrgune paekallas. Asumi põhja- ja idaosas on kergliiklusteed, mis kulgevad mööda vanu raudteeharusid. Varem Astangut läbinud raudtee on likvideeritud.
Astangu asumi tänavad.
Asumit läbivad Astangu tänav, Harkumetsa tee, Jalami tänav, Kadaka tee, Kotermaa tänav, Moonalao tänav, Paldiski maantee, Rehe põik, Rehe tänav, Tagala tänav ja Tasandi tänav.
Haridus ja kultuur.
Asumis aadressil Astangu 27 asub Astangu Kutserehabilitatsiooni Keskus, kus õpetatakse erivajadustega inimestele tööoskusi.
Haabersti asum

Haabersti on asum Tallinnas Haabersti linnaosas.
Asum piirneb Rocca al Mare, Õismäe, Pikaliiva, Väike-Õismäe, Veskimetsa ja Mustjõe asumiga. Asumi pindala on 0,97 km2.
Haabersti on saanud nime kunagise Haabersti linnamõisa (saksa k "Habers hof" 'kaeramõis') järgi. Linnamõisa rajamine toimus arvatavasti 16. sajandi lõpul ning mõisa renditi esialgu Tallinna rae liikmetele, kes tasusid selle eest peamiselt kaeraga. Haabersti linnamõis on kandnud ka Proviandimõisa ja Hospidalivaeste mõisa nime.
Ajalugu.
Juba 1265. aastal peeti praeguse Haabersti asumi alasid osaks linnakogukonna ühisest maavaldusest.
Haabersti nime märgiti esimest korda 1557. aastal seoses Tonnies Haberes´iga, kes elas Lahepea külas. Lahepea küla asus Kopli lahe lõunakaldal Mustjõe ja praeguse Haabersti asumi kandis.
Haabersti linnamõisale, mille järgi on nime saanud nii tänapäevane asum kui ka linnaosa, kuulusid 18. sajandil Kadaka, Kakumäe, Õismäe, Mustjõe ja Vismeistri asumi alad. 1817. aastast kuni 1930. aastateni kuulus Haabersti väljapoole linnapiiri. Haabersti mõis kaotas linnamõisa staatuse 1931. aastal.
Tallinna linnaaednik Hans Lepp omandas Haabersti asumis 1920. aastatel 1,6 hektari suuruse valduse, kuhu rajas Lillevälja talu-puukooli. Need maavaldused olid kunagi kuulunud endisele Strandheimi suvemõisale. Puukoolis kasvas haruldasi puuliike (näiteks valge mänd, punane tamm, mägi-ebaküpressi kultivar jt). Hans Lepa aiast pärit haruldasi puid on kasutatud näiteks Tammsaare pargi ilustamiseks ning Lepp on annetanud hulgaliselt puu- ja ilupõõsaistikuid linna haljastamiseks. Endine Lillevälja talu-puukool võeti 1993. aastal looduskaitse alla.
Elanikkond.
Haabersti asumi elanike vanuseline koosseis on võrdlemisi noor – 2016. aastal moodustasid 0–17-aastased elanikkonnast 23–31%, üle 68-aastasi oli 3–9%.
Olulisemad objektid.
Asumi üks tähtsamaid rajatisi on 1998. aastal avatud Rocca al Mare kaubanduskeskus, mis on üks Tallinna suuremaid kaubanduskeskusi. Haabersti asumis on lisaks veel Škoda Jäähall ja tennisekeskus. Asumi territooriumile jääb Haabersti mets.
Haridus ja kultuur.
Haabersti asumi territooriumile jääb Saku Suurhall, mis valmis 2001. aastal. Saku Suurhallis korraldatakse kontserte, messe, spordiüritusi jm, näiteks 2002. aastal toimus seal Eurovisiooni lauluvõistlus. 2010. aastal toimusid Saku Suurhallis veel näiteks Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises.
Haabersti asumi tänavad.
Mitmed asumi tänavad on saanud nime kunagise Haabersti mõisa järgi, asumis on näiteks Mõisa, Kaeravälja ja Mõisapõllu tänav. Lillevälja tänav on nimetatud endise Lillevälja talu-puukooli (Hans Lepa puukool-aed) järgi, Kärneri tänav on saanud nime Haabersti mõisa kärneri (aedniku) järgi. Asumisse kuuluvad veel Haabersti tänav, Mäekõrtsi tänav, Paldiski maantee, Rannamõisa tee, Lõuka tänav ja Vabaõhumuuseumi tee.
Kakumäe

Kakumäe on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. Asum asub Kakumäe poolsaarel ning piirneb Kakumäe lahe ja Kopli lahega. Lõunas piirneb asum Õismäe, Vismeistri ja Tiskre asumiga. Kakumäe asumi pindala on 2,51 km². Asumis tegutseb Kakumäe Selts.
Nimi.
Kakumäe nimi pärineb arvatavasti nimetusest "kakumaja", mis ilmselt viitab linnunimetusele 'kakk'. Katkuaegse matmiskoha järgi on paiga nime seostatud ka sõnaga 'katk'. Kakumäe liideti alles 1975. aastal Tallinnaga.
Ajalugu.
Esimesed andmed Kakumäe kohta pärinevad 1467. aastast, mil märkimist leidis Kakumäe ("Kakamaye") küla. Asumi territooriumil on asunud üks Peeter Suure merekindluse rannapatareisid, mis õhiti 1918. aastal taganevate Vene sõdurite poolt.
Asumis tegutses 1962. aastani kolhoos Kakumäe Kalur, millest hiljem sai S. M. Kirovi nimelise näidiskalurikolhoosi Kakumäe osakond. Kakumäel asusid paadisadam, päästeparvede hooldejaam, kalatöötlemistsehh, külmhoone ja vikerforellitsehh, samuti Eesti Kalatööstuse püünisetsehhi jaoskond.
Suurem ehitustegevus hakkas asumis pihta pärast Eesti taasiseseisvumist. Kunagised aiandusühistute maad ja talud jaotati ehituskruntideks, paljude suvilate asemele rajati väikeelamud. Kuna Kakumäe on määratletud metsalinnana, tuleb uushoonestusaladel säilitada kõrghaljastus.
Elanikkond.
Kakumäe elanikkond on vanuseliselt koosseisult võrdlemisi noor: 2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi elanikest 23–31%, üle 68-aastased 3–9%.
Territoorium.
Kakumäe asumi suurim kõrgus merepinnast on 15 meetrit. Kakumäe poolsaare maastik kujutab endast liivakivikünnist, mis on kaetud liiva ja kruusaga. Künnise edelanõlv on võrdlemisi lauge, kuid künnise kirdenõlv on merelainete uhtumise tulemusel muutunud järsuks. Asumi territooriumile jäävad Kakumäe raba ja tuletorn, samuti asub seal looduskaitsealune Lesta kivi. Asumis asub Kakumäe sadam ja rand, mille juurde jääb ka terviserada ja korvpalliväljak.
Kakumäe asumi tänavad.
Kakumäe asumis peegeldavad endiste talude nimesid Oti tänav, Vainutalu tänav, Põlde tänav, Jõeoti tänav, Otsatalu tänav, Suurevälja tänav ja Rajapere tänav. Asumi paljud tänavanimed on seotud merega. Asumis asuvad lisaks veel Ahvena tänav, Havi tänav, Kaheküla tee, Kahva tänav, Kakumäe tee, Kammelja tänav, Kessi tänav, Kilu tänav, Kiviranna tee, Kruusaranna tee, Kudu tänav, Landi tänav, Laose tänav, Latika tänav, Lehtmäe tänav, Lesta tänav, Liivaranna tee, Loigu tänav, Loomuse tänav, Lõhe tänav, Merihärja tänav, Merinõela tänav, Mäepere tänav, Nata tänav, Nigli tänav, Nooda tee, Ojakääru tänav, Poru tänav, Põlde põik, Räime tänav, Selise tänav, Siia tänav, Sikuti tänav, Silgu tänav, Silmu tänav, Soolahe tee, Sooranna tänav, Säina tänav, Särjesilma tänav, Teivi tänav, Tindi tänav, Tirgu tänav, Tursa tänav, Uime tänav, Ujuki tänav, Unna tänav, Vabaõhumuuseumi tee, Vabe tänav, Vainutalu põik, Vana-Umboja tänav, Viidika tänav, Vimma tänav, Võrgukivi tänav ja Vähi tänav.
Mäeküla asum

Mäeküla on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. Asum piirneb Astangu ja Vana-Mustamäe asumi ning Harku vallaga. Asumi pindala on 1,45 km2.
Mäeküla asum on nime saanud 19. sajandi lõpuks Kadaka panga lähedale tekkinud Mäeküla järgi, mis kuulus Harku mõisale. Selle nime allikaks võis olla Harku-Mäe kõrts, mis toimis 19. sajandil küla keskusena. Kõrtsi kunagine asukoht jääb tänapäeval linna piiridest välja, jäädes Tähetorni tänava ja Paldiski maantee ristumiskoha lähedale.
Mäeküla küla järgi on nimetatud Billingeni lademe Leetse kihistu Mäeküla kihistik.
Ajalugu.
Mäeküla kunagine kõrts toimis ka tee- ja öömajana. Kõrtsisaal ja ööbimisruumid olid ehitatud palkidest, muud ruumid laotud paekivist. Hoones oli ka osa, mida nimetati poeruumiks ning kus müüdi kompvekke, küpsiseid, viina jm. Teeolud olid Mäeküla piirkonnas sageli väga kehvad ning kuni Eesti Vabariigi algusaastateni oli talupoegade kohustuseks hoida teid korras.
Suurem osa Mäekülast liideti 1975. aastal Tallinna linnaga, Paldiski maanteest loodesse jääv osa liideti Laabi külaga.
Elanikkond.
Mäeküla asumit eristab teistest Tallinna asumitest väga väike elanike arv. 
Territoorium.
Tänapäeval on Mäeküla asumis peamiselt laokompleksid ja kaubanduskeskused, lisaks asub seal Tallinn-Harku Aeroloogiajaam. Mäeküla territooriumile jääb Mäeküla mets, asumi idapiiril asub kergliiklejatele mõeldud Harkumetsa tee. Asumit läbib ka Järveotsa oja.
Mäeküla asumi tänavad.
Mäeküla asumis on Harkumetsa tee, Härgmäe tänav, Karjatse tänav, Mäeküla tänav, Mäevälja tänav, Paldiski maantee, Piimamehe tänav, Rehelepa põik, Rehelepa tänav, Tähetorni tänav, Veerme tänav ja Ääre tänav.
Pikaliiva

Pikaliiva on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. 
Asum piirneb Vismeistri, Õismäe, Haabersti ja Väike-Õismäe asumi ning Harku vallaga. Harku järv jääb Pikaliiva asumi territooriumile. Asumi pindala on 4,47 km2.
Asum on saanud nime Pikaliiva küla järgi, mis kuulus Haabersti mõisale. Küla tekkis 20. sajandi alguses ning selle nimi oli mõjutatud ümberkaudsest pikast liivaseljandikust.
Ajalugu.
Tollikontrolör Johann Crameri eestvedamisel loodi 18. sajandil Harku järve kaldale mõis, mis esialgu kandis nime "Cramers Höfchen". Mõisa tunti hiljem apteeker Eduard Wilhelm Ficki nime järgi, mille järgi on nime saanud ka Pikaliiva asumi territooriumil asuv Vikimõisa mets. Endises mõisas tegutseb 1958. aastast sõudespordibaas, mis renoveeriti aastail 2002–2004.
1960. aastatel oli plaanis rajada Pikaliivale Õismäe elamurajoon (plaanides kutsuti asumit juba Suur-Õismäeks), kuid hiljem sellest plaanist loobuti. Suurem osa Pikaliiva alast liideti Tallinnaga 1960. aastal, ülejäänu liideti 1975. aastal.
Elanikkond.
Pikaliiva elanikkond on aastatel 2011–2017 peaaegu kahekordistunud. Pikaliiva elanikkond on vanuseliselt koosseisult võrdlemisi noor: 2016. aastal moodustasid 0–17-aastased elanikkonnast 23–31%, üle 68-aastased aga 3–9%. Eestlasi oli 50–79%.
Territoorium.
Harku järv on suuruselt Tallinna teine järv ning see moodustab ligi poole Pikaliiva asumist. Harku järve suubuvad Harku, Soone (Iisaku soon) ja Järveotsa ojad, järvest voolab välja Tiskre oja. Harku järve idakaldal on supelrand. Pikaliival asub Harku sõudebaas.
Pikaliiva asumi tänavad.
Mitmed Pikaliiva asumi tänavad on saanud nime endiste talude järgi, näiteks Aedvere tänav, Keskküla tänav, Kilde tänav, Räga tänav, Sagari tänav, Sepapere tänav ja Volmre tänav. Paljud asumi tänavanimed on seotud põllupidamisega. Asumis on lisaks veel Alemaa tänav, Hargi tänav, Järvekalda tee, Kaaruti tänav, Kabli tänav, Kahlu tänav, Kivipere tänav, Koogu tänav, Kubu tänav, Kuhja tänav, Kurmu tänav, Käia tänav, Luisu tänav, Noorkuu tänav, Nõgikikka tänav, Oja tänav, Paldiski maantee, Pikaliiva tänav, Printsu tee, Põlendiku tänav, Rangu tänav, Rannamõisa tee, Reha tänav, Rõugu tänav, Saadu tänav, Sarra tänav, Sepapoisi tänav, Sõudebaasi tee, Sõõru tänav, Sädeme tänav, Tuki tänav, Tulimulla tänav, Tuudi tänav, Tähistaeva tänav, Vaalu tänav, Vanakuu tänav, Vana-Rannamõisa tee, Vigla tänav, Vihu tänav, Võsara tänav ja Äkke tänav.
Rocca al Mare

Rocca al Mare (eestikeelne hääldus [ˈrokˑˈɑlˑˈmɑ:re]) on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. Asum piirneb Õismäe ja Haabersti asumi ning Kopli lahega. Asumi pindala on 0,84 km2.
Rocca al Mare asum on saanud nime Rocca al Mare (itaalia k 'kalju mere ääres') mõisa järgi, mis rajati 1863. aastal. Mõisa nimi laienes hiljem kogu ümbrusele. 
Praeguse Rocca al Mare asumi eripäraks on see, et seal pole elanikke.
Ajalugu.
Rocca al Mare mõis ehitati praeguse Eesti Vabaõhumuuseumi territooriumile ning selle rajajaks oli kaupmees Arhur Girard de Soucanton. Mõisast Kopli lahele vaadates on näha üks rändrahn, millele mõisa algomanik pani nimeks Salas y Gomez. See nimi võeti kirjanik Adelbert von Chamisso luuletuse järgi, mis kirjeldab kaljusaart Polüneesia vetes.
Teine oluline mõis Rocca al Mare asumis on Liberty (Liberté) suvemõis, mille kohta vanimad andmed pärinevad 1771. aastast. See mõis on kuulunud Kochide suguvõsale ning 1986. aastal liideti suvemõis muuseumi territooriumiga.
Rocca al Mare mõisa viidi 1882. aastal dominiiklaste kloostrist hulgaliselt hauaplaate, millest vanim pärines 14. sajandist. Hauaplaadid seati püsti pargitee äärde ning kuna tulemus meenutas Rooma iidset Appiuse teed, nimetati tee Via Appiaks. Rahvasuus levisid jutud, et hauaplaatide vahel jalutamine toob kaasa haigused ja surma, kuid inimesed hindasid Via Appiat siiski kui huvitavat vaatamisväärsust. Nõukogude armee tankid hävitasid 1944. aastal suurema osa hauaplaatidest. 1950. aastate lõpul tagastati allesjäänud katkised hauaplaadid dominiiklaste kloostrile.
Rocca al Maresse rajati 1957. aastal Eesti NSV Riiklik Vabaõhumuuseum, mis tegutseb tänapäevalgi Eesti Vabaõhumuuseumi nime all. Muuseumi territooriumi suuruseks on 79 hektarit ning muuseumi eesmärk on Eesti külaarhitektuuri ja eluolu tutvustamine. Kuni 1986. aastani tegutses Liberty suvemõisa alal Rocca al Mare pioneerilaager.
Territoorium.
Rocca al Mare asum asub Kopli lahe ääres.
Rocca al Mare asumi tänavad.
Rocca al Mare asumi alla kuulub üks tänav, milleks on Rocca al Mare tänav. 
Haridus ja kultuur.
Asumi territooriumil tegutseb Rocca al Mare Kool, mis avati 2000. aastal. Kooli näol on tegemist era-üldhariduskooliga.
Veskimetsa

Veskimetsa on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. Asum piirneb Haabersti, Mustjõe, Lilleküla, Kadaka ja Väike-Õismäe asumiga. Veskimetsa asumi pindala on 1,4 km2.
Asum on saanud nime Veskimäel kasvava metsa järgi. Veskimetsa näol on tegemist tamme- ja pärnametsaga, mis on linnaelanike seas olnud juba ajalooliselt populaarne jalutuskoht.
Ajalugu.
Asumi kõige vanem ehitis oli tuuleveski, mis asus praeguse Tallinna loomaaia territooriumil Veskimäel. Tuuleveski kuulus Haabersti linnamõisale ning nüüdseks on vana tuuleveski kohale ehitatud uus.
1868. aastal loodi praeguse Veskimetsa asumi alale Haabersti vallakool (hiljem kandnud nime Haabersti 1. Algkool). Kolmeklassilises vallakoolis käimine oli kohustuslik, seal õpiti lugemist, kirjutamist, kirikulaulu jm. Koolimajas tegutses pikka aega ka Haabersti vallamaja. Kool suleti 1962. aastal.
Tallinna Loomaaed on tegutsenud 1939. aastast saadik, kuid Veskimetsa koliti alles 1983. aastal. Esialgu kasutati loomapidamiseks endisi Nõukogude mereväe ladusid. Uute ehitiste püstitamine oli tollal raskendatud, kuna pärast Moskva olümpiamänge keelati uute kultuuri- ja spordiehitiste rajamine kümneks aastaks. 1989. aastal valmis esimene uusehitis.
Elanikkond.
Veskimetsa asumit eristab paljudest teistest Tallinna asumitest väga väike rahvaarv.
Territoorium.
Asumi territooriumil asub Veskimets. Asumi kõige tuntum asutus on Tallinna Loomaaed.
Veskimetsa asumi tänavad.
Asumis on Ehitajate tee, Kõrgepinge tänav, Meistri tänav, Paldiski maantee, Tuuleveski tänav, Tuuliku tee, Veskilise tänav ja Veskimäe tänav.
Vismeistri

Vismeistri on asum Tallinnas Haabersti linnaosas. Asum piirneb Kakumäe, Õismäe, Pikaliiva ja Tiskre asumi ning Harku vallaga. Vismeistri asumi pindala on 1,43 ruutkilomeetrit.
Ajalugu.
Asum on saanud nime Vismeistri küla järgi, mille kohta vanimad andmed pärinevad 1515. aastast. Küla nimi on esinenud eesti keeles ka kujudel Fischmeistri ja Fišmeistri. Nimi pärineb keskajast, kui külas elas Toompea linnuse kalameister (saksa keeles "Fischmeister"). Kalameister tegeles kalapüügi korraldamisega Liivimaa ordule kuulunud Harku järvel, samuti Tiskre ojal ja merel ning vastutas Toompea komtuuri kaladega varustamise eest. Kalameistri ülesanne oli paastuajaks söögiks kala hankida.
Asumit läbib Tiskre oja, mille kaldal paiknes Fischmeistri suvemõis. 18. sajandi teisel poolel kuulus mõis Eestimaa kubernerile hertsog Peter August Friedrich von Holstein-Beckile, kes lõi ojaäärsele maa-alale hirveaia. Seda hirveaeda meenutas veel hiljemgi Hirveaia heinamaa nimi. 
19. sajandil oli Vismeistri mõis Haabersti mõisa karjamõis ja kuulus Keila kihelkonda. 
Praeguse Vismeistri asumi alale kuulub ka endise Jõeküla ala Kakumäe teest lääne pool.
Vismeistri küla liideti Tallinna linnaga 1975. aastal.
Elanikkond.
Vismeistri elanikkond on vanuseliselt koosseisult võrdlemisi noor: 2016. aastal moodustasid 0–17-aastased asumi elanikkonnast 23–31% ja üle 68-aastased 3–9%.
Eestlasi oli 2021. aasta alguses Vismeistri elanikest 74 protsenti ja venelasi 20 protsenti.
Territoorium.
Vismeistri asumis on tänapäeval peamiselt individuaalelamud. Asumi maa-alale jääb Tiskre oja.
Vismeistri asumi tänavad.
Asumi paljud tänavanimed on seotud kalastusvahendite või muldadega. Mitmed tänavanimed meenutavad endisi talusid, näiteks Tedrepere tänav, Uuepere tänav, Uustalu tänav jm. Asumisse kuuluvad veel Abara tänav, Ahingu tänav, Jõeküla tee, Jõeoti tänav, Kaheküla tee, Kakumäe tee, Kaladi tänav, Kiini tänav, Kiviräha tänav, Korese tänav, Käba tänav, Laurimaa tänav, Lauripere tänav, Lemle tänav, Loigu tänav, Lõimise tänav, Maimu tänav, Mardipere tänav, Mirta tänav, Müta tänav, Nõeliku tänav, Parve tänav, Piiritsa tänav, Põlde tänav, Põllumäe tänav, Ründi tänav, Saviliiva tänav, Sumba tänav, Tiskre tee, Trahteri tänav, Tõnu tänav, Vabaõhumuuseumi tee, Vana-Rannamõisa tee, Veerise tänav, Viige tänav, Vismeistri tänav, Vähi tänav ja Västra tänav.
Langerma oja

Langerma oja (ka "Langerma peakraav") on oja Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Kodesmaa ja Langerma külas ning Raplamaal Märjamaa vallas Naravere külas.
Oja pikkus on 8,7 km ning see suubub Langerma ja Naravere küla piiril paremalt Kõverojja (1,7 km suudmest). Oja valgla on 14,4 km². Oja lähe on Kodesmaa külas Edasi järve kirdeotsas. Keskjooksul jäävad oja lähistele Maidla tiigid ja Tuhhino tiik.
Oja on tugevasti muudetud mitteavalik veekogu, mille piiranguvöönd on 50 m. Kraavi vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) AS MAKO.
Langerma oja keskkonnaregistri kood on VEE1115200.
Paljassaare

Paljassaare on asum Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas. Asum on kolmest küljest ümbritsetud merega, Paljassaare lahe ja Tallinna reidiga ning piirneb Kopli, Sitsi ja Karjamaa asumiga. Paljassaare asumi pindala on 3,95 km2.
Paljassaare poolsaare põhiosa on kaks saart (Väike ja Suur Paljassaar). Kuna karjamaadena kasutatavad saared olid üsna lagedad, hakati neid kutsuma Paljassaareks.
Ajalugu.
Vanimad andmed Paljassaarte kohta pärinevad 1250. aastast, mil neid on mainitud taanikeelses allikas Karlsø (Karisaarte) nime all. Poolsaar koosneb põhiliselt kahest saarest (Väike ja Suur Paljassaar) ning Tükipealse poolsaarest. Saared kuulusid 13. sajandil tsistertslaste nunnakloostrile, kuid 1348. aastal läksid Väike Paljassaare ja Suur Paljassaare saared Tallinna linna omandusse. 1689. aastal anti saared Rootsi riigile, kuid 18. sajandil sai Tallinn need tagasi.
Aastatel 1821–1823 rajati Väikese Paljassaare tipu lähedale Valge torn, mida ümbritses veega täidetud vallikraav. Krimmi sõja ajal (1853–1856) fort lõhuti, sest kardeti selle langemist inglaste ja prantslaste kätte. Selle torni ümbrust hakati kasutama merelt märkilaskmiseks.
Saartele kolisid 20. sajandi algul kaluripered. Peeter Suure Sadama süvendamisel saadud pinnast kasutati aastatel 1912–1917 Paljassaarte ja Tükipealse poolsaare vahelise väina täitmiseks. Selle tegevuse tulemusel hakkas moodustuma Paljassaare poolsaar.
Pärast kindlustuste ehitajate lahkumist asusid saarele taas elama kaluripered. Paljassaarel oli enne 1940. aastat kaks kaluriküla. Poolsaare Kopli-poolses osas asus umbes 70 elumaja, kus elas 400 inimest. Selles piirkonnas asus ka merekarantiini hoone. Paljassaare tagumises osas oli kuue taluga Tagasaare küla.
1950. aastatel rajati Paljassaare lõunaossa väike stalinistliku arhitektuuriga linnaosa. Paljassaare idarannikul valmis 1969. aastal Tallinna Merekalasadam, mis kuulub 1992. aastast AS Tallinna Sadamale. 1970. aastal rajati poolsaarele Eesti Kalatööstuse tootmiskoondis Ookean.
Elanikkond.
Paljassaare asumi elanikkond on võrdlemisi eakas: 2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 12–17%, üle 68aastased aga 20–31%. Eestlased moodustasid asumi elanikkonnas alla poole.
Tähtsamad ehitised.
Asumi territooriumile jäävad Paljassaare sadam, Lahesuu sadam ja Katariina kai. Üks olulisemaid ehitisis on reoveepuhastusjaam, mida on mitu korda laiendatud ja rekonstrueeritud (viimati aastatel 2006–2007). 
Loodus.
Paljassaare poolsaare põhja- ja lääneosas paikneb Natura 2000 võrgustikku kuuluv Paljassaare hoiuala. See hoiuala on üleeuroopalise tähtsusega linnuala, kus on registreeritud 229 liiki linde (oktoober 2012). Paljassaare hoiuala moodustati 16. juuni 2005 Eesti Vabariigi valitsuse määrusega “Hoiualade kaitse alla võtmine Harju maakonnas” määruses nimetatud linnu- ja loomaliikide ning nende elupaikade kaitseks.
Paljassaare asumis asub Pikakari rand, mis on avalik supelrand. See rand avati 2007. aastal.
Paljassaare asumi tänavad.
Paljassaares asuvad Kopli tänav, Laevastiku tänav, Liivamadala tänav, Paagi tänav, Paljassaare tee ja Paljassaare põik.
Kuni 1984. aastani olid seal Taagi tee ja Toodri tee.
Merimetsa

Merimetsa on asum Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas. Asum paikneb Kopli lahe ääres ning piirneb Pelguranna, Pelgulinna, Lilleküla ja Mustjõe asumiga. Merimetsa asumi pindala on 1,34 km2.
1991. aastal moodustatud asum on saanud nime Merimetsa tee järgi, mille nimi on omakorda tõlge sealse kunagise suvemõisa saksakeelsest nimest "Seewald." Algul Winckleri nime kandnud suvemõis rajati 19. sajandil.
Ajalugu.
Seewaldi suvemõisa hilisem omanik Marie Girard de Soucaton kinkis mõisa Eestimaa Vaimuhaigete Hoolekande seltsile. Selts rajas sinna vaimuhaigla, mille esimesed ravikorpused ja katlamaja-elektrijaam valmisid 1903. aastal. 1910. aastaks oli valminud juba neli ravikorpust (kaks naistele, kaks meestele) ning 1913. aastal lisandus arsti elamu. Seevaldi vaimuhaigla juurde kuulus rannani ulatuv metsapark.
1930. aastatel rajati Pelgulinna Ranna Heakorrastamise ja Kaunistamise Seltsi eestvedamisel Paldiski maanteelt randa viiv Merimetsa tee. Tol ajal korrastati nii rand kui ka metsapark, ehitati kahekorruseline restoran, tantsutare jm.
1939. aastal määrati Merimetsas asuva ranna ametlikuks nimeks Pelgurand. Kuna Stroomi ranna nimetus on rahva seas aga laialt käibel, võeti see 2012. aastal kasutusele ranna ametliku rööpnimena. Stroomi nimi tuleneb B. F. Strohmi rajatud kõrtsist, mis asus randa viiva sihitee lähedal. Selle sihitee algus kannab praegu Merelahe tee nime ning algul kutsuti Stroomi rannaks ainult seda rannaosa, kuhu sai sihiteega ligi.
1945. aastal hakkas Nõukogude sõjavägi rajama Kopli kaubajaama ja Astangut ühendavat raudteed, mis kulges läbi Merimetsa. Tänapäevaks on see raudtee likvideeritud.
Paldiski maanteel avati 1961. aastal lastehaigla, mis 1963. aastast kannab Tallinna Merimetsa Haigla nime. 1992. aastast hospitaliseeritakse seal nii lapsi kui ka täiskasvanuid. 1978. aastal sai valmis Meremeeste haigla, mis asub samuti Paldiski maanteel. 2001. aastast on mõlemad haiglad osa Lääne-Tallinna Keskhaiglast.
Elanikkond.
Merimetsa asumis on väga vähe elanikke. 2011. aastal oli sinna registreeritud 13 elanikku, 2012. aastal viis elanikku. Aastatel 2013–2017 oli asumis neli elanikku.
Loodus.
Suure osa asumi territooriumist moodustab Merimets, milles asub Stroomi metsapargi terviserada. Pelgurand (Stroomi rand) jääb osaliselt asumi piiresse.
Olulisemad objektid.
Merimetsas asuvad SA Põhja-Tallinna Regionaalhaigla Psühhiaatriakliinik (endine Seevaldi vaimuhaigla), AS Lääne-Tallinna Keskhaigla Meremeeste Polikliinik, Lääne-Tallinna Keskhaigla Nakkuskliinik, AS Lääne-Tallinna Keskhaigla Nakkuskliiniku Polikliinik ja Merimetsa Tugikeskus.
Merimetsa asumi tänavad.
Merimetsas asuvad Lahepea tänav, Merelahe tee, Merimetsa tee ja Pelguranna tänav.
Lou Dobbs

Louis Carl Dobbs (24. september 1945 – 18. juuli 2024) oli Ameerika Ühendriikide raadio- ja telesaatejuht, kes juhtis CNN-i saadet "Lou Dobbs Tonight". Novembris 2009 teatas ta otse-eetris, et lahkub saatejuhi kohalt.
Superpositsiooniprintsiip

Superpositsiooniprintsiip on kõikides lineaarsetes süsteemides kehtiv printsiip, mille järgi süsteemi reaktsioon mitmele mõjurile on sama, mis üksikute mõjurite tekitatud reaktsioonide summa. 
Matemaatiliselt väljendatuna saab superpositsiooniprintsiibi kirja panna kujul
 formula_1
kus "A(x)" on süsteemi reaktsioon mõjurile "x". Matemaatikas nimetatakse viimast omadust aditiivsuseks. Enamikul realistlikel juhtudel viitab ülalantud samasus sellele, et A on lineaarne operaator, mis mõjub teatud vektorruumi elementidele (näiteks elementidele formula_2).
Rakendusnäited.
Lainete superpositsioon.
Samas keskkonnas võib asuda ja võnkumisi tekitada ükskõik kui palju laineallikaid. Kõik need võnked levivad keskkonda üheaegselt, mistõttu üks ja seesama osake võtab osa paljudest võnkumistest. 
Näiteks lainete interferents on näide superpositsiooniprintsiibist lainete korral:
Elektromagnetism.
Superpositsiooniprintsiip kehtib näiteks elektromagnetväljas, kus laengute süsteemi poolt tekitatud väljatugevus võrdub sama süsteemi üksikute laengute poolt tekitatud väljatugevuste vektoriaalse summaga.
Kvantmehaanika.
Kvantteoorias, kui osake või osakeste süsteem võib asuda olekutes formula_3 ja formula_4, siis võib see asuda ka nende olekute superpositsioonis formula_5. Kvantsüsteemi ajalise evolutsiooni lineaarsuse tagab Schrödingeri võrrand. Avatud süsteemides (või ka alamsüsteemides), kus ajaline evolutsioon enam Schrödingeri võrrandiga kirjeldatav ei pruugi olla, ei pruugi ka superpositsiooniprintsiip enam olekuvektorite jaoks kehtida. Alamsüsteemi tihedusoperaatori jaoks kehtib superpositsiooniprintsiip siiski edasi.
Märts 2010

Märts 2010, kroonika
2010. aasta märts algas esmaspäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast kolmapäeval.
Aprill 2010

Aprill 2010, kroonika
2010. aasta aprill algas neljapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast reedel.
Mai 2010

Mai 2010, kroonika
2010. aasta mai algas laupäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast esmaspäeval.
Juuni 2010

Juuni 2010, kroonika
2010. aasta juuni algas teisipäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast kolmapäeval.
Juuli 2010

Juuli 2010, kroonika
2010. aasta juuli algas neljapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast laupäeval.
August 2010

August 2010, kroonika
2010. aasta august algas pühapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast teisipäeval.
Iru (Tallinn)

Iru on asum Tallinnas Pirita linnaosas. Asum piirneb Priisle, Kose, Kloostrimetsa ja Laiaküla asumi ning Viimsi vallaga. Iru asumi pindala on 0,43 km2.
Iru asum on saanud nime ajaloolise Hirve küla ja jõe nimest.
Asum asub tervikuna Pirita jõeoru maastikukaitsealal. Sinna kuulub grupp eramuid ja väike osa Tallinna Botaanikaaia territooriumist. Asumisse uusi elamupiirkondi kavandatud ei ole.
Ajalugu.
I aastatuhande teisel poolel asus praeguse Priisle asumi territooriumil Iru linnus, mis oli omal ajal oluline piirkondlik keskus. Iru linnus hävis arvatavasti 11. sajandi esimesel poolel ning uueks keskuseks sai Toompea linnus. Iru linnuse järgi on pandud Iru küla ja Priisle asumi piirile jääva Linnuse tee nimi.
Kõige vanemad kirjalikud andmed Iru küla kohta pärinevad 1241. aastast, mil küla mainiti Taani hindamisraamatus. Tol ajal kandis asum Hirve küla nime ning kuulus Schermbeckedele. Iru külal oli oluline mõju piirkonna arengule, sest küla kogukonnamaa ulatus kaugele – arvatavasti kuulus selle alla osa tänapäevasest Lasnamäest ning Laiaküla ja Lepiku asumi maadest. Iru küla kogukonna õigused küündisid veelgi kaugemale, ulatudes Aegna saareni välja.
Rüütel Schermbecke kinkis Iru küla 1359. aastal Püha Vaimu seegile. Küla liideti 1733. aastal Nehatu linnamõisaga. Sada aastat hiljem, 1834. aastal kuulus küla Väo mõisa valdusse.
1868. aastal rajati Nehatu vallakool, mis hiljem kandis Iru algkooli nime. Pirita jõest ida pool avati 1919. aastal algkool vanematele õpilastele. Koolid liideti 1932. aastal ja asusid tegutsema täiesti uues majas. 1941. aastal hävisid nii uus koolimaja kui ka Iru rahvamaja.
Iru oli algul osa Nehatu vallast, kuid kuulus alates 1939. aastast Iru valla koosseisu. Aastatel 1945–1946 liideti Tallinnaga Iru-Lepiku küla ja Iru vanadekodu maa-ala, 1970. aastatel ühendati linnaga ka Iru küla.
Rahvastik.
Iru asum on nii pindalalt kui ka rahvaarvult Pirita linnaosa kõige väiksem asum.
Iru asumi tänavad.
Iru asumis asuvad Irusilla tänav, Kiviaia tee, Miku tee Narva maantee ja Pärnamäe tee.
September 2010

September 2010, kroonika
2010. aasta september algas kolmapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast neljapäeval.