George H. W. Bush

George Herbert Walker Bush [džoodž hööbört uooker buš] (12. juuni 1924 Milton, Massachusetts – 30. november 2018 Houston, Texas) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, kes oli aastatel 1989–1993 Ameerika Ühendriikide 41. president.
George Bushi isa oli Prescott Bush ja ema oli Dorothy Walker Bush. Peagi pärast poja sündi kolis Miltonis elanud pere Greenwichi Connecticuti osariigis, kus poeg õppis ka keskkoolis. Pärast rünnakut Pearl Harborile lükkas ta oma ülikooliõpingud edasi, astus 18. sünnipäeval väeteenistusse ning temast sai üks riigi nooremaid piloote. USA mereväes teenis Bush kuni 1945. aastani. Seejärel asus ta õppima Yale'i ülikooli, mille lõpetas 1948. aastal.
Bush kolis Lääne-Texasesse, kus ta asus tegelema naftaäriga. Ta asutas ka oma naftaettevõtte. 40-aastaselt oli temast saanud miljonär. 1964. aastal kandideeris ta senatisse, kuid ei osutunud valituks. Kaks aastat hiljem valiti ta esindajatekotta Texase 7. ringkonnast, mis paiknes Houstonis ja selle lähiümbruses. 1968. aastal valiti ta sinna tagasi. 1970. aastal kandideeris Bush uuesti senatisse, ent kaotas taas. 1971. aastal määras president Richard Nixon Bushi USA saadikuks ÜRO-s. 1973. aastal sai ta Vabariikliku Rahvusliku Komitee esimeheks ning vastutas selles ametis Vabariikliku Partei vara ja kampaaniate korraldamise eest. Aastatel 1974–1976 oli ta USA sidekontori juht Hiinas, 1976–1977 Luure Keskagentuuri direktor, 1977–1980 Houstoni First International Banki esimees.
Presidendiks kandideeris Bush esimest korda juba 1980. aastal, kuid sai Vabariikliku Partei eelvalimistel Ronald Reaganilt lüüa. Siiski oli ta valimistel Reagani kaaskandidaat asepresidendi kohale. Reagan võitis presidendivalimised suure ülekaaluga ja Bush sai asepresidendiks. Selles ametis oli ta kogu Regani presidendiameti jooksul.
1988. aastal, Reagani teise ametiaja lõpus, kandideeris Bush USA presidendiks. Vabariikliku partei eelvalimistel toetas teda Reagan ning Bush lubas tema poliitikat jätkata. Et võita ka mõõdukamaid valijaid, ütles ta augustis New Orleansis toimunud parteikonverentsil, et tahab "lahkemat ja leebemat rahvust" ("I want a kinder, and gentler nation"), kuid lubas ka makse mitte suurendada. Sellelt konverentsilt pärineb tema kuulus fraas "Lugege mu huultelt: ei mingeid uusi makse" ("Read my lips: no new taxes"). Esimestel eelvalimistel Iowas jäi Bush Kansase senaatori ja senati vähemuspartei juhi Bob Dole'i ning teleevangelist Pat Robertsoni järel kolmandaks, kuid järgmistel eelvalimistel New Hampshire'is võitis. 8. märtsil 1988 toimunud "Super Tuesday" eelvalimistel kindlustas ta oma võidu. Asepresidendiks valis Bush Indiana senaator Dan Quayle'i. Demokraatide eelvalimised võitis Massachusettsi kuberner Michael Dukakis, asepresidendiks valis ta Texase senaatori Lloyd Bentseni. Bush kujutas Dukakist elitistliku "Massachusettsi liberaalina", Dukakis ei suutnud ta kriitikale tõhusalt vastata. Valimised võitis Bush valimiskogu 426 häälega, võites 40 osariigis ja saades 48 886 597 häält. Dukakis võitis ainult 10 osariigis ja Columbia ringkonnas, kokku 111 valimiskogu häält, rahvahääletusel 41 809 074 häält. Bush oli viimane Teise maailmasõja veteran, kes sai Ameerika Ühendriikide presidendiks.
Bush pani suurt rõhku välispoliitikale. Tema ametiajal lagunes Nõukogude Liit ja taasühendati Saksamaa, lisaks toimus Lahesõda ja kukutati Panama diktaator Manuel Noriega. Samuti peeti Kanada ja Mehhikoga läbirääkimisi NAFTA üle, mis jõustus pärast Bushi ametist lahkumist.
Sisepoliitikas Bushil nii palju edu ei olnud. Ta oli sunnitud murdma vabariiklaste konverentsil antud lubadust makse mitte suurendada.
1992. aasta alguses, kui Bush teatas, et kandideerib teiseks ametiajaks, oli ta veel populaarne tänu võidule Pärsia lahe piirkonnas. Tema populaarsust vähendas majanduskriis: kui veebruaris 1991 oli Bushi populaarsus 89%, siis juuliks 1992 oli see kukkunud 29%-le. Vabariikliku Partei eelvalimistel oli ta kaotanud populaarsust maksutõusu tõttu, tema vastu kandideeris kommentaator Patrick Buchanan. Juba esimestel eelvalimistel New Hampshire'is jäi Bush napilt peale ning teistes osariikides võitis otsustavalt.
Kuna Bush oli aasta alguses veel väga populaarne, otsustasid paljud kõrgetel ametikohtadel demokraadid, näiteks New Yorgi kuberner Mario Cuomo, mitte kandideerida. Kandideerida otsustasid aga näiteks Arkansase kuberner Bill Clinton, endine California kuberner Jerry Brown ja endine Massachusettsi senaator Paul Tsongas. Lõpuks jäi Clinton peale ning asepresidendiks valiti Al Gore. Lisaks kandideeris parteituna Texase ärimees Ross Perot, kes valis oma asepresidendikandidaadiks mereväe viitseadmirali James Stockdale'i. Perot kujundas oma põhiväärtusteks vastuseisu NAFTA-le ja riigivõla vähendamise.
Valimistel sai majanduskriis Bushile saatuslikuks, tema põhitugevust – välispoliitikat – ei peetud pärast külma sõja lõppu enam nii tähtsaks, ning palju hääli läks ka Perot'le. Clinton sai valimiskogus 370 häält ning saavutas võidu 32 osariigis koos Columbia ringkonnaga. Rahvahääletusel kogus ta 44 909 889 häält. Bush sai 168 valimiskogu häält ja võitis 18 osariigis 39 104 550 häälega. Perot ei võitnud üheski osariigis, kuid saavutas võidu mõnes maakonnas ning tuli Maine'i osariigis Bushi ja Utah' osariigis Clintoni ees teiseks. Ta sai kokku 19 743 821 häält.
Bush oli 33. kraadi vabamüürlane.
Tunnustus.
Bushi järgi on nimetatud lennukikandja USS George H.W. Bush.
Perekond.
George W. H. Bush oli abielus Barbara Bushiga. Neil on neli poega ja kaks tütart, kellest vanem tütar suri nelja-aastaselt leukeemiasse.
John Adamsi järel on George Bush teine USA president, kelle poeg (George W. Bush) on saanud USA presidendiks.
Tema teine poeg Jeb Bush oli aastatel 1999–2007 Florida kuberner.