tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tannheimi mäestik

Tannheimi mäestik (saksa: "Tannheimer Berge") on Allgäu Alpide alamgrupp Baieri-Tirooli piirialal. Nimi tuleb Tannheimi külalt Tannheimer Tali orus Austria Tirooli liidumaal.
Tannheimi mägede kõrgemad tipud on Kellenspitze (2238 m) ja Gimpel (2176 m); mõlemale saab hõlpsasti tõusta Nesselwänglest Tannheimer Talis. Teised tipud on Gehrenspitze (2163 m), Rote Flüh (2111 m), Schartschrofen (1968 m), "Schneidspitze" (2009 m) ja "Kelleschrofen" (2091 m), millelt kerkib Babüloni torn ("Babylonischer Turm"). Tannheimist põhjas kerkib Einstein, silmatorkav, isoleeritud tipp.
Matkabaasid Tannheimi mägedes on Gimpelhaus, Tannheimi hütt, Otto Mayri hütt ja "Füsseni hütt". Kohaliku mäepääste teenistuse baas on operatsioonide tuba mitmeotstarbelises keskuses Nesselwängles ja Gimpelalmis.
Aivaras Stepukonis

Aivaras Stepukonis (sündinud 1972 Kaunases) on Leedu laulja.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Leedut lauluga "Happy You", mis kogus 12 punkti ja saavutas 23. koha.
Linas &amp; Simona

Linas &amp; Simona oli Leedu ansambel.
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Leedut lauluga "What's Happened To Your Love?".
Leighton Meester

Leighton Marissa Meester (sündinud 9. aprillil 1986 Texase osariigis Fort Worthis) on Ameerika näitleja, modell ja laulja. 
Ta on tuntud teismeliste telesarjast "Kõmutüdruk" ("Gossip Girl").
Laura &amp; the Lovers

Laura &amp; the Lovers oli Leedu ansambel.
2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Leedut lauluga "Little by Little".
LT United

LT United oli Leedu ansambel.
2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Leedut lauluga "We are the winners".
4Fun

4Fun oli Leedu ansambel.
2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Leedut lauluga "Love Or Leave".
Plansee (Tirool)

Plansee on järv Austrias Tiroolis. Järve pindala on ligikaudu 2,87 km² ja selle maksimaalne sügavus on 78 m.
See asub Austria liidumaanteel B 179, mis läheb üle Ammeri sadula Saksamaale. Järvest voolab välja Archbach.
Ajalugu.
Teise maailmasõja ajal oli seal Dachau koonduslaagri alamlaager meestele ja naistele.
Jeronimas Milius

Jeronimas Milius (sündinud 11. oktoobril 1984 Vilniuses) on Leedu laulja.
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Leedut lauluga "Nomads in the Night", mis kogus teises poolfinaalis 30 punkti ja saavutas 16. koha ning finaali ei pääsenud.
Mel Brooks

Mel Brooks (sünninimi Melvin Kaminsky; sündinud 28. juunil 1926 New Yorgis Brooklynis) on Ameerika näitleja, filmirežissöör, stsenarist, produtsent.
Isiklikku.
1964. aastal abiellus ta Anne Bancroftiga.
Heiterwangi järv

Heiterwangi järv on järv Austrias Tirooli liidumaal.
Selle pindala on ligikaudu 1,37 km² ja maksimaalne sügavus 61 m. Järv asub merepinnast 976 m kõrgusel.
On üldteada, et Heiterwangi järv on hea kalastamisjärv. Seal kalastas sageli ka keiser Maximilian I.
Sasha Song

Sasha Song (sündinud 18. septembril 1983 Vilniuses) on Leedu laulja.
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Leedut lauluga "Love".
Vilsalpsee

Vilsalpsee on järv Tiroolis, Austrias. Järv asub 1165 m kõrgusel merepinnast. Selle pindala on 57,22 hektarit. 
Järve suurim sügavus on 30 m.
InCulto

InCulto oli Leedu ansambel.
2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Leedut lauluga "East European Funk". Poolfinaalis said nad 12 punkti ja edasi finaali ei pääsenud.
2011. aasta jaanuaris teatas ansambel laialiminekust.
Evelina Sašenko

Evelina Sašenko-Statulevičienė (sündinud 26. juulil 1987 Rūdiškėses) on poola-ukraina päritolu Leedu laulja.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Leedut lauluga "C‘est Ma Vie", mis kogus finaalis 63 punkti ja saavutas 19. koha.
Bach (Tirool)

Bach on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 1070 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 56,9 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 629 inimest. Vald asub Lechtali ülemises otsas ja seda on kirjalikult esmamainitud 1427. aastal. Paljud elanikud pendeldavad sealt mujale tööle. Muidu on peamine sissetulekuallikas turism.
1 x Band

1 x Band oli Sloveenia ansambel.
1993. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Sloveeniat lauluga "Tih deževen dan".
Berwang

Berwang on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 1336 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 42,7 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 554 inimest.
Regina (laulja)

Irena Jalšovec (esinejanimega Regina, sündinud 4. juulil 1965) on Sloveenia laulja.
1996. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveeniat lauluga "Dan najlepših sanj".
Vili Resnik

Vili Resnik (sündinud 27. novembril 1963 Ljubljanas) on Sloveenia laulja.
1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveeniat lauluga "Naj bogovi slišijo", mis kogus 17 punkti ja sai 18. koha.
Nuša Derenda

Nuša Derenda (sünninimi Anuška Žnideršič; sündinud 30. märtsil 1969) on Sloveenia laulja.
2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveenia lauluga "Energy", mis kogus 70 punkti ja saavutas 7. koha.
Sestre

Sestre oli Sloveenia ansambel.
2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Sloveeniat lauluga "Samo ljubezen", mis kogus 33 punkti ja saavutas 13. koha.
Karmen Stavec

Karmen Stavec (sündinud 21. detsembril 1973) on Sloveenia laulja.
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveeniat lauluga "Nanana", mis kogus 7 punkti ja jäi 23.kohale.
Platin

Platin oli Sloveenia ansambel.
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Sloveeniat lauluga "Stay Forever", mis kogus poolfinaalis 5 punkti ja saavutas 21. koha.
Loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühm

Loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühm Rahvusvahelise Rahvajutu-Uurijate Seltsi (ISFNR) juures (inglise keeles "The ISFNR Committee on Charms, Charmers and Charming") ühendab alates 2003. aastast mitmete maade teadlasi, kes on huvitatud erinevate perioodide verbaalsete (jm vormis) loitsude, loitsimispraktikate, loitsijate ja nende patsientide akadeemilisest uurimisest. Loitsude uurimine oli Euroopas edukas 20. sajandil kuni Teise maailmasõja alguseni ja tugines suurtele rahvaluulekogudele, antiik- ja keskaja tekstidele; levinud oli võrdlev ja tüpoloogiline uurimismeetod. Õpetlashuvi tõusulaine algas uuesti 1990. aastatel.
Töörühma juhtkomiteesse kuuluvad Elenora Cianci, James Kapalo, Mare Kõiva, Lea Olsan, Haralampos Passalis, Éva Pócs, Jonathan Roper, Emanuela Timotin, Andrei Toporkov ja Daiva Vaitkevičiene.
Konverentsid.
Alates aastast 2003 toimuvad regulaarsed konverentsid jooksva uurimistöö ja pikema perioodi uurimuste kokkuvõtmiseks. 
Konverentsid on toimunud Londonis (2003 ja 2005), Pécsis (2007, 2015), Tartus (2008), Ateenas (2009), Bukarestis (2010), Moskvas (2011), Vilniuses (2013), Corkis (2016), Budapestis (2017).
Väljaanded.
Töörühm annab välja ajakirja Incantatio. An International Journal on Charms, Charmers and Charming.
Koostatakse annoteeritud bibliograafiat (International Annotated Charms Bibliography).
Ilmub uudiskiri The Power of Words in Traditional European Culture (koordineerib J. Borsje). 
Töörühma liikmetel ilmub igal aastal kogumikke ja monograafiaid:
Andmebaasid.
Üks püsisuundasid on loitsusid puudutavate andmebaaside ettevalmistamine ja avamine, mis on kasvavate digitaalkorpuste loomulik tulemus.
Juulikriis

Juulikriis oli 1914. aasta suvel Euroopas toimunud diplomaatiline kriis, mis päädis Esimese maailmasõja puhkemisega kuu aega hiljem. Kriis algas 28. juunil 1914, kui Jugoslaavia natsionalist, panslavistlikku salaorganisatsiooni Noor Bosnia liige Gavrilo Princip tegi Sarajevos atentaadi Austria-Ungari troonipärijast ertshertshogile Franz Ferdinandile. Euroopat hõlmanud sõjalistele liitude võrgustiku ning mitmete juhtivate poliitikute ja sõjaväelaste otsuste ja valearvestuste (potentsiaalset sõjalist konflikti peeti riiklike huvisid arvestades kasulikuks või arvati, et seda ei tule üldse) tõttu olid peaaegu kõik Euroopa suurriigid augusti alguseks omavahel sõjas.
Juba enne Franz Ferdinandi tapmist oli Austria-Ungari valitsus riigis tegutsevaid irredentislikest ideedest kantud lõunaslaavlaste liikumisi, mida toetas omalt poolt ka naaberriik Serbia, käsitlenud ohuna riiklikule julgeolekule ja terviklikkusele. Atentaadi järel otsustas Austria-Ungari juhtkond sõjalise löögiga Serbiat karistada, et demonstreerida oma jõudu ja üleolekut ning lõpetada riigi toetus Austria-Ungari panslavistidele. Et Serbia oli sõjalises liidus Vene keisririigiga, konsulteeris Viin esmalt oma liitlastega Berliinis, et kindlustada tulevaste konfliktide korral Saksamaa tugi. Saksa juhtivates ringkondades levis sel ajal kohati arvamus, et Venemaa kasvava majandusjõu tõttu, mis ohustab kahe riigi vahelist jõudude tasakaalu, on sõda tulevikus nagunii vältimatu ning konflikt oleks kasulikum pigem varem kui hiljem. Saksamaa andis Austria-Ungarile sõjalise garantii, kuid soovitas rünnata võimalikult kiiresti, et kasutada ära rahvusvahelist sümpaatiat Ferdinandi suhtes ja vältida seekaudu Venemaa sõtta tõmbamist. Austria-Ungari juhid otsustasid juuli keskpaigani kestnud arutelude järel aga kiirrünnaku asemel oodata ära riigi relvajõudude täielik mobiliseerimine, mis pidi teostuma 25. juuliks, ning esitada seniks Serbia valitsusele 48-tunnise tähtajaga ultimaatum niivõrd karmide nõudmistega, et need poleks Belgradile aktsepteeritavad. 23. juulil esitatud dokumendis süüdistati Serbia valitsust atentaati organiseerimisele kaasaaitamises ning ähvardati sõjaga, kui keeldutakse ultimaatumi tingimustest, mille hulgas olid muu hulgas nõue sulgeda Austria-Ungari vastu "viha õhutavad" väljaanded, lubada Austria-Ungari esindajatel osaleda väidetavate organiseerijate suhtes algatavates politseijuurdlustes ja eemaldada riiklikest ametitest Austria-Ungari valitsusele sobimatud inimesed.
Serbia lükkas ultimaatumi tagasi ja 28. juulil 1914 kuulutas Austria-Ungari Serbiale sõja.
Stradi vald

Stradi vald (läti keeles "Stradu pagasts") on vald Lätis Gulbene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Gulbene linnaga, Beļava, Stāmeriena, Litene ja Daukstese vallaga ning Balvi piirkonna Rugāji vallaga.
Valla pindala on 173,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1916 inimest. Valla halduskeskus on Gulbene linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Parka iela 10, vallavanem on Juris Duļbinskis.
Ajalugu.
Aastal 1945 loodi Vecgulbene valla alal Stradi külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti sellega likvideeritav Krope külanõukogu. Aastal 1965 liideti Daukstese külanõukoguga Stari külanõukogu Stari sovhoosi maad, aastal 1977 veel osa Stradi külanõukogu aladest, aga Stari külanõukoguga liideti osa Beļava ja Stāmeriena külanõukogu maid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Gulbene piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Antani muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu ja Antani II muinaskalmed. Kohaliku kaitse all on Dziesnieki talu hooned. Regionaalse kaitse all on Jaunpommeri muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu.
Loodus.
Suurim jõgi on Pedetsi jõgi, teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Pogupe, Krustalīce ja Audīle. 
Looduskaitse all on Vecupe tamm, Vainagi tamm, Krustalīce Lejasstradi tamm, Siljāņi tammed, Zeltaleja tammed, Pededze Osmoderma tamm, Osmoderma tamm, Kaļņa riests, Avenāji tamm, Skudri tamm ja Aizvēji tamm. Lisaks neile kasvab vallas veel mitu nimetut põlist looduskaitsealust tamme. Valla lõunaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale, idaosa aga Mugurve luha hoiualale.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1600 lätlast, 166 venelast, 15 valgevenelast, 25 ukrainlast, 9 poolakat ja 8 leedulast. 
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Rebeka Dremelj

Rebeka Dremelj-Škaler (sündinud 25. juulil 1980) on Sloveenia laulja.
2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveeniat lauluga "Vrag naj vzame".
Kurnamissõda

Kurnamissõda on sõjastrateegia, mis seisneb vaenlase järjepidevas "kurnamises" (st kaotuste põhjustamises nii inimjõus kui ressursside näol) kuni punktini, mil vastasel pole enam võimalik sõdimist jätkata. Sellise strateegia korral võidab sõja osapool, kelle varud on suuremad.
Kurnamissõja kasutamise tuntuimaks näiteks on esimese maailmasõja läänerindel asetleidnud sõjategevus. Täpsemalt näiteks 1916. aasta Verduni lahing, mis kestis järjest üheksa kuud. Saksa kindralstaabi ülem Erich von Falkenhayn on hiljem väitnud, et ta eesmärk Verduni all ei seisnenud üldsegi linna enda vallutamises, vaid seda kaitseva Prantsuse maaväe hävitamises, lastes nad järjestikuste rünnakutega "verest tühjaks".
Martina Majerle

Martina Majerle (sündinud 2. mail 1980 Rijekas) on Horvaatia laulja.
Ta esindas koos ansambliga Quartissimo Sloveeniat 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Love Symphony", mis kogus teises poolfinaalis 14 punkti ja jäi 16. kohale.
Līgo vald

Līgo vald (läti keeles "Līgo pagasts", latgali keeles "Leigū pogosts") on vald Lätis Gulbene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Daukstese ja Jaungulbene vallaga ning Madona piirkonna Dzelzava ja Indrāni vallaga.
Valla pindala on 79 km². 2016. aasta seisuga elas seal 409 inimest. Valla halduskeskus on Līgo küla, vallamaja asub aadressil Krasta iela 12. Vallavanem on Uldis Doņuks.
Suurim jõgi on Liede. Looduskaitse all on Līkumi tammed ja Meldri tamm.
Ajalugu.
Aastal 1945 moodustati Jaungulbene vallas Siltāji, Jaungulbene, Līgo ja Daukstese külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1965 liideti Līgo külanõukoguga likvideeritav Siltāji külanõukogu. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Gulbene piirkonda.
Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Ušuri muinaskalmed ehk Sõjahauad.
Asustus.
2011. aastal elas vallas 369 lätlast, 12 venelast, 1 valgevenelane, 1 ukrainlane ja 1 poolakas. 
Vallas on järgmised külad.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Asümmeetriline sõda

Asümmeetriline sõda on sõda osapoolte vahel, kelle sõjaline võimsus, strateegia ja taktika oluliselt üksteisest erinevad. 
Tüüpiline näide sellisest sõjast on võitlus elukutselise sõjaväe ja sisside vahel.
Quartissimo

Quartissimo oli Sloveenia ansambel. 
2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel koos laulja Martina Majerleiga Sloveeniat lauluga "Love Symphony".
Līgo

Līgo on küla ("ciems") Lätis Gulbene piirkonnas, Līgo valla halduskeskus. Küla asub piirkonna keskusest Gulbenest 24 kilomeetri kaugusel. 
Külas on postkontor, raamatukogu, kultuurimaja ja Siltaisi algkool. Seal asub mälestusmärk II maailmasõjas hukkunud valla elanikele. Külas on Līgo bussipeatus.
Küla tekkis Jaungulbene mõisa Līgo karjamõisa kohale. Nõukogude ajal oli küla kohaliku Leons Paegle nime kandva kolhoosi keskasula.
Ansambel Roka Žlindre

Ansambel Roka Žlindre ('Rok Žlindra ansambel') oli Sloveenia ansambel.
Ta esindas koos ansambliga Kalamari Sloveeniat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Narodnozabavni rock".
Biberwier

Biberwier on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 989 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 29,4 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 628 inimest.
Kalamari (ansambel)

Kalamari oli Sloveenia ansambel.
Ta esindas koos ansambliga Ansambel Roka Žlindre Sloveeniat 2010. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Narodnozabavni rock".
Maja Keuc

Maja Keuc (sündinud 16. jaanuaril 1992 Mariboris) on Sloveenia laulja.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveenia lauluga "No One", mis kogus 96 punkti ja saavutas 13. koha.
Eva Boto

Eva Boto (sündinud 1. detsembril 1995) on Sloveenia laulja.
2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveenia lauluga "Verjamem", mis kogus teises poolfinaalis 31 punkti ja saavutas 17. koha, kuid finaali ei pääsenud.
Tinkara Kovač

Tinkara Kovač (sündinud 3. septembril 1978) on Sloveenia laulja.
2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Sloveeniat lauluga "Spet/Round and Round", mis kogus finaalis 9 punkti ja jäi 25. kohale.
Viive Ligi

Viive Ligi (sündinud 24. juunil 1956) on Eesti jurist ja endine riigikohtunik (halduskolleegiumi liige).
Ta lõpetas 1981. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta on kohtunikuna töötanud 1982. aastast. Vabariigi President nimetas ta 19.08.1993 otsusega nr 166 kohtunikuks Tallinna Ringkonnakohtusse. Ta oli ringkonnakohtu halduskolleegiumi liige.
Konkursil Riigikohtu kohtuniku ametikohale konkureeris ta Tartu Ringkonnakohtu kohtuniku Tiina Papli (Pappel) ja õiguskantsleri asetäitja-nõuniku Nele Parresti (Parrest) kõrval.
16. detsembril 2014 otsustas Riigikogu nimetada ta riigikohtunikuks alates 1. veebruarist 2015. Otsuse poolt hääletas 71 Riigikogu liiget, vastu oli 1 liige ning erapooletuid ei leidunud. Ta andis ametivande Riigikogu ees 15. jaanuaril 2015.
Bichlbach

Bichlbach on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Reutte ringkonnas. Vald asub 1079 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 30,6 km², 1. jaanuaril 2016 elas seal 756 inimest.
Bichlbach asub Zwischentorenis, orus, mis ühendab Ehrwaldi basseini Lechtaliga. Üle valla territooriumi jookseb veelahe Lechi ja Loisachi vahel. Vallas on kolm küla: väljavenitatud Bichlbachi ridaküla ning kaks peaaegu külgnevat küla Lähn (1112 m) ja Wengle (1083 m). Bichlbach on baas tõusule Kohlbergspitzele (2202 m) viitadega teel, mis võtab umbes 3 tundi.
Litene vald

Litene vald (läti keeles "Litenes pagasts") on vald Lätis Gulbene piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Stāmeriena ja Stradi vallaga, Alūksne piirkonna Jaunanna vallaga ning Balvi piirkonna Kubuli ja Rugāji vallaga.
Valla pindala on 127 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1018 inimest. Valla keskus on Litene küla, vallavanem on Vilnis Lapiņš.
Ajalugu.
Vald moodustati aastal 1866, selle vana saksakeelne nimekuju oli "Lettin". Aastal 1935 oli valla pindala 149 km². Aastal 1945 moodustati vallas Priednieki ja Litene külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Litene külanõukoguga likvideeritav Priednieki külanõukogu, aastal 1960 aga osa Vecgulbene külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Gulbene piirkonda.
Kaitstavad mälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Akmeņrūčise muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu, Läti sõjaväe Litene suvine välilaager, kommunistliku massimõrva ohvrite mälestusmärk koos matmispaigaga ja Kraukļi muinaskalmed.
Regionaalse kaitse all on Podnieki muinaskalmed ehk kalmemägi, Grīva muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu, Lešķi muinaskalmed ehk Kalmepõld, Litene kalmistu kabel ja Litene mõisakompleks, sealhulgas tall, pesuköök, häärber, kaks teenijate maja, park, magasiait, ait, küün ning apteek.
Loodus.
Tähtsamad jõed on Pedetsi jõgi ja selle lisajõgi Sita jõgi. Järvedest asub Stāmeriena valla piiril 23,9 ha suurune Kauguri järv.
Looduskaitse all on Ozolciemsi tammed, Litene paberivabriku tamm, Pedetsi jõe tammed, Litene vabaõhulava tamm, Litene mõisa jalakas, Litene tamm ja arvukalt nimetuid põlispuid. Valla lõunaosa jääb osaliselt Mugurve luha kaitsealale, valla ida- ja keskosa aga Sita ja Pedetsi luha kaitsealale.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 856 lätlast, 126 venelast, 11 valgevenelast, 1 ukrainlasne, 1 poolakas ja 2 leedulast. 
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Norbit

Norbit on 2007. aasta USA fantaasiafilm.
Eduard Kuuskor

Eduard Kuuskor (2. jaanuar 1918 Russalu mõis, Varbola vald – 18. jaanuar 2022) oli Eesti sõjaväelane ja radist, Raua tänava lahingu veteran.
Kuuskor õppis Tallinna 21. Koolis ning Tallinna poeglaste täienduskoolis, raadiotehnikat õppis ta Noorte Meeste Kristliku Ühingu raadiokoolis. Aega teenis ta Sidepataljoni raadiorühmas. 1940. aastal, NSV Liidu okupatsiooni alguses, viidi pataljon üle 21. kooli hoonesse Raua tänaval, kus 21.–22. juunil toimus Raua tänava lahinguna tuntuks saanud episood, kui sidepataljonlased (sh ka ta ise) hakkasid vastu riigipöörajate katsele neid relvituks teha. 1941. aastal arvati Kuuskor Punaarmee koosseisu, kuid sõjategevuse käigus põgenes ta üle rindejoone ja andis end Saksa sõjaväe kätte. Peagi vabastati ta terviseprobleemide tõttu tegevteenistusest. Seejärel tegutses Kuuskor Tallinnas luurerühma Haukka sidemehena.
Märtsipommitamise ajal hävis Kuuskori sideaparatuur, kuid sellest hoolimata süüdistati teda nõukogudevastases tegevuses (välisriikide kasuks raadioaparaatide abil spioneerimises) ning 1944. aastal mõisteti ta 10 aastaks vangi. Ta viibis ka asumisel Komimaal, kus ta töötas kaevanduses ning jäi ka pärast vabastamist sinna mõneks ajaks elama, sest põhjas töötades oli pereisal võimalik pensionile saada juba 50-aastaselt. 1968. aastal naasis ta Eestisse ning elas alates sellest ajast Keilas. Eestis viibides töötas ta siiski Eesti NSV Geoloogia Valitsuses geofüüsika alal. 
Kuuskorile kui Raua tänava lahingu veteranile on antud mitu sõjalist autasu. 2002. aastal sai ta Kotkaristi IV klassi teenetemärgi ning 2016. aastal Staabi- ja sidepataljoni kõrgeima autasu – pataljoni rinnamärgi. 3. jaanuaril 2018 kinkis Riho Terras Kuuskorile kaitseväe juhataja lipu. 2018. aastal anti talle Vabaduse Tammepärja aumärk.
Isiklikku.
Eduard Kuuskori abikaasa Astrid suri 2008. aastal. Nad mõlemad on maetud Keila lähedale Karjaküla kalmistule.
Daiva Vaitkevičienė

Daiva Vaitkevičienė-Astramskaitė (sündinud 1969) on leedu folklorist ja mütoloogiauurija.
Daiva Vaitkevičienė on lõpetanud 1992. aastal Vilniuse Ülikooli. Ta töötab 1991. aastast Leedu Kirjanduse ja Rahvaluule Instituudi rahvajuttude osakonnas: esmalt assistendina, 1999–2002 teadurina ja vanemteadurina, 2005–2010 rahvajuttude osakonna juhatajana Leedu Kirjanduse ja Rahvaluule Instituudis (Lietuvių literatūros ir tautosakos institute). 1999. aastal kaitses väitekirja "Tule sümbolid leedu ja läti mütoloogias" (Ugnies raiškos lietuvių ir latvių mitologijoje"). 
Ta õpetab Vilniuse Ülikooli filoloogiateaduskonnas antropoloogiakursust.
Teadustöö.
Peamised uurimisvaldkonnad on Balti mütoloogia, leedu rahvajutud, loitsud, kombestik, leedu rahvaluule allikad, eriti mütoloogia, rahvakultuuri digiteerimine – on avaldanud neil teemadel raamatuid ja artikleid.
Leedu loitsude juures huvitavad teda struktuur, funktsioonid, tüpoloogia, rahvusvahelised paralleelid; rahvausundi juure semantika ja funktsioonid, leedu rituaalid ja maagilised praktikad. On avaldanud artikleid folklooriliikide struktuuri ja semiootika kohta. 
Vaitkevičienė on Rahvusvahelise Rahvajuttude Uurimise Seltsi loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühma juhtkomitee liige ning ajakirja Incantatio. An International Journal kohta Charms, Charmers and Charming toimetuskolleegiumi liige.
James Kapaló

James Alexander Kapaló on Ungari päritolu usundi- ja folklooriuurija.
James Kapaló on saanud magistrikraadi Londoni Ülikooli Slaavi ja Ida-Euroopa Uuringute kolledžist ja kaitsnud doktoriväitekirja Londoni Ülikooli Orientaal- ja Aafrika-uuringute ülikooli religiooniuuringute osakonnas. 
Kapaló töötab Corki Ülikooli Kolledži religiooniuuringute osakonnas, kus õpetab tänapäeva globaalse kristluse, religiooniuurimise teooria ja metodoloogia ja etnograafiliste välitööde kursusi. James Kapaló on gagauusi kultuuri ja usundi uurija, teda huvitavad loitsupraktikad ja rahvapärased ravimisviisid, samuti religioossed vähemused.
Uurimissuunad.
Peamised uurimisvaldkonnad hõlmavad etniliste usuvähemuste ja vähemuste religioonide vaatlemist Kesk- ja Ida-Euroopas, õigeusku kaasaegses maailmas, rahvausundi akadeemilist diskursust, Euroopa rahvapäraseid ravi- ja loitsupraktikaid.
Doktoritöös käsitles ta Moldaavia türgikeelsete kristlaste – gagauuside – rahvausundit ja identiteeti.
2016. aastast juhib ta Euroopa Teadusnõukogu nelja-aastast projekti "Creative Agency and Religious Minorities: Hidden Galleries in the Secret Police Archives in Central and Eastern Europe", mille eesmärk on jälgida Ungari, Rumeenia ja Moldaavia julgeolekuarhiivides leiduvat visuaalset ja materiaalset andmestikku religioossete vähemuste kohta. Üks viimase aja kesksed uurimisvaldkonnad on olnud Inochentismi, Moldaavia ja Rumeenia uusreligioosse liikumise ja Iirimaa õigeusu käsitlemine.
Kapaló on õigeusklike migratsiooni uurimise võrgustiku asutajaliige, "Journal of the Irish Society for the Academic Study of Religions (JISASR, ilmub maikuust 2014, (http://jisasr.org/)" tegevtoimetaja, Iiri Akadeemilise Usundiuurimise Seltsi president, Loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühma juhtkomitee liige ja Incantatio toimetuskolleegiumi liige.
2013. aastal asutas ja juhib koos Lidia Guzyga MEWSC (Marginalised and Endangered Worldviews Study Centre) Corki Ülikooli juures. Keskus on postdistsiplinaarne foorum õpetlaste jaoks, kes töötavad tänapäeva ohustatud maailmavaadete ja marginaliseerimisprotsessidega (http://mewsc.wordpress.com/).
Arnold Toome

Arnold Toome (21. august 1919 Koosa, Kavastu vald, Tartumaa – 16. aprill 1985 Moskva) oli eesti majandus-, partei- ja riigitegelane.
Enne sõda õppis Tallinna Tehnikainstituudis elektrotehnikat. 1941. aastal mobiliseeriti Punaarmeesse, teenis Tatarstanis Zelenodolskis tööpataljonis, seejärel Eesti Laskurkorpuse 354. laskurpolgus. Lahingutes Velikije Luki all sai ta raskesti haavata.
1946. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi masinaehituse eriala. Hiljem lõpetas ka NSV Liidu Elektrijaamade Ministeeriumi Energeetika Akadeemia.
1940. aastal töötas ta konstruktorina tehases "Punane Krull". Pärast sõda töötas Eesti NSV Riiklikus Plaanikomisjonis vaneminspektorina, hiljem põlevkivi- ja keemiatööstuse osakonna juhatajana. Aastatel 1948–1961 töötas Eesti Energias.
Aastatel 1961–1971 oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Plaanikomitee esimehe esimene asetäitja.
1971. aastast surmani oli ta Eesti NSV Ministrite Nõukogu alaline esindaja Moskvas NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures.
Aastatel 1971–1985 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VIII, IX, X ja XI koosseisu saadik.
1951. aastast oli ta NLKP liige, hiljem EKP Keskkomitee liige.
Anna Kütt

Anna Kütt (18. veebruar 1911 – 10. detsember 2018) oli alates 6. juunist 2018 kuni surmani Eesti vanim elanik.
Ta sündis Valgamaal Aheru külas Saarte talus moonaka peres. Tal oli kaks vanemat venda. Kuna talutöö tahtis tegemist, lehmad lüpsmist ja karjatamist, koolis ta palju käia ei saanud. Külakoolis käis ainult viis klassi.
Anna abiellus Vabadussõjas käinud Jaan Arbeiteriga (1903–1938), kes oli Karulast pärit ja kellega neil sündis poeg Rahuleid (26. märts 1934 – 7. detsember 2011). 
1934. aastal kolis pere Valka ja sellest peale oli naine Valga linna kodanik. Abikaasa Jaan oli sugulaste mäletamist mööda härrasmees, kandis kaabut ja käis sametkraega mantlis ning oli linnas väikeettevõtja. Kaasa suri 1938. aastal kopsupõletikku.
Mõni aasta hiljem abiellus leseks jäänud naine Theodor Kütiga (1917–1955). Abielust sündisid tütar Eha ja poeg Aare. 1955. aastal said abikaasa ja tollal 10-aastane poeg Aare õnnetult surma.
Anna Kütt töötas raudteel, tegi õmblejatööd ning oli mitukümmend aastat müüja ajalehekioskis.
Maarja-Liisa Pilvik

Maarja-Liisa Pilvik (sündinud 26. veebruaril 1989 Kärdlas) on eesti keeleteadlane.
Haridus.
2007 lõpetas Maarja-Liisa Pilvik Noarootsi Gümnaasiumi. 2010 omandas ta Tartu Ülikoolis eesti ja soome-ugri keeleteaduse erialal bakalaureuse-, 2013 magistri- ja 2021 läänemeresoome keelte alal doktorikraadi ("Action nouns in a constructional network: A corpus-based investigation of the productivity and functions of the deverbal suffix -mine in five different registers of Estonian"). Maarja-Liisa Pilvik on olnud vahetusüliõpilane Helsingi ja Leuveni Ülikoolis ning õppinud Eesti Infotehnoloogia Kolledžis IT-süsteemide arendust.
Teadustöö.
2013 töötas Maarja-Liisa Pilvik TÜ murdekorpuse spetsialistina, 2016–2021 rakendusliku dialektoloogia nooremteadurina, 2021–2022 korpuste ja kvantitatiivse lingvistika spetsialistina ning alates 2022 eesti keele teadurina.
Tema uurimisvaldkonnad on dialektoloogia, läänemeresoome keeled, korpuslingvistika, murdesüntaks, süntaktiline varieerumine ja kognitiivne lingvistika ning ta kuulub Eesti Kognitiivse Keeleteaduse Ühingusse (ECLA), Liivi Sõprade Seltsi ja Societas Linguistica Europaeasse.
Marion Welter

Marion Welter (sündinud 1965 Luxembourgis) on Luksemburgi laulja.
1992. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Kontinentiga Luksemburgi lauluga "Sou fräi".
António Calvário

António Calvário da Paz (sündinud 17. oktoobril 1938) on Portugali laulja.
1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Oração".
Simone de Oliveira

Simone de Macedo e Oliveira (sündinud 11. veebruaril 1938) on Portugali laulja.
1964. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Sol de inverno".
1969. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Desfolhada portuguesa".
Eduardo Nascimento

Eduardo Nascimento (26. juuni 1944 Luanda – 22. november 2019 Lissabon) oli Angola laulja.
1967. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "O vento mudou".
Carlos Mendes

Carlos Eduardo Teixeira Mendes (sündinud 23. märtsil 1947) on Portugali laulja.
1968. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Verão".
1972. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "A festa da vida".
Tonicha

Antónia de Jesus Montes Tonicha (sündinud 8. märtsil 1946) on Portugali laulja.
1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "A festa da vida".
Fernando Tordo

Fernando Travassos Tordo (sündinud 29. märtsil 1948) on Portugali laulja.
1973. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Tourada", mis kogus 80 punkti ja saavutas 10. koha.
Paulo de Carvalho

Paulo de Carvalho (täisnimi Manuel Paulo de Carvalho da Costa; sündinud 15. märtsil 1947) on Portugali laulja.
1974. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "E Depois Do Adeus".
Duarte Mendes

José Henrique Duarte Mendes (sündinud 7. augustil 1947 Lissabonis) on Portugali laulja.
1975. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Madrugada".
Carlos do Carmo

Carlos Manuel de Ascenção do Carmo de Almeida (21. detsembril 1939 – 1. jaanuar 2021) oli Portugali laulja.
1976. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Uma flor de verde pinho".
Os Amigos

Os Amigos oli Portugali ansambel.
1977. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Portugali lauluga "Portugal no coração", mis kogus 18 punkti ja saavutas 14. koha.
Gemini (ansambel)

Gemini oli Portugali ansambel.
1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ansambel Portugali lauluga "Dai li dou".
Manuela Bravo

Maria Manuela de Oliveira Moreira Bravo (sündinud 7. detsembril 1957) on Portugali laulja.
1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Sobe, sobe, balão sobe".
José Cid

José Albano Cid de Ferreira Tavares (sündinud 4. veebruaril 1942) on Portugali laulja.
1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Portugali lauluga "Um grande, grande amor".
Võõpsu tulekahju

Võõpsu tulekahju oli 2. mail 1939 Võrumaal Võõpsus toimunud tulekahju. Tulekahjus hävis pool asulast ehk 31 elamut. Võõpsus elas tollal umbes 500 elanikku.
Tartu ülikooli peahoone tulekahju

Tartu ülikooli peahoone tulekahju oli ööl vastu 21. detsembrit 1965 Tartu ülikooli peahoones toimunud tulekahju.
Tulekahjus hävis 900 m² põrandapinda (kogu peahoone põrandapind oli 6255 m²). Eeluurimise käigus tuvastati, et põleng oli saanud alguse hoone teisel korrusel asunud üldfüüsika kateedri üldpraktikumi pimedas (ilma akendeta) ruumis elektririkkest. Peahoone taastati 1. septembriks 1966, ülikooli aula aga 28. aprilliks 1967. Esimest kontserti dirigeeris Neeme Järvi.
Ob (linn)

Ob on linn Venemaal Novosibirski oblastis. Asub Novosibirskist 5 km lääne pool, 10 km kaugusel Obi jõest.
Ajalugu.
Asula tekkis raudteejaama juurde ja kandis 1934. aastani nime Tolmatšovo. Aastal 1947 sai aleviks ja 1969 sai linnaõigused.
Sviby tulekahju

Sviby tulekahju oli 13. juunil 1932 Vormsi saarel Sviby külas toimunud tulekahju. Tulekahjus hävis peaaegu kogu küla hoonestus.
Tulekahju sai alguse Nibundase talu elumajast. 
Tulekahju põhjus.
Sel päeval oli pererahvas läinud kaugemale toimetama, koju jäi peremehe 73aastane ema Maria Österlin, kes tegi pliidi alla tule ja käis õues puid toomas, kuid pliidi ette oli jäetud peremehe hööveldamisest jäänud laastuhunnik, kuhu sattus koldest säde, laastud süttisid ning neist tõusnud leegid süütasid seejärel tapeedi.
Kuna sel päeval oli ilm kuum, kuiv ja tuuline, levis tuli tihedalt hoonestatud ja paljuski õlgkatustega külas kiiresti teistesse taludesse. Samuti olid paljud teistegi talude elanikud kas põllutöödel või merel. Külas polnud tuletõrje veepritsi.
Tule kahju.
Küla 36 talust põles ära 21, koduta jäi 118 inimest. Rahaline kahju oli 150 000 krooni. Tulekahju järel toetasid toiduga ümbruskonna külad, samuti tuli appi Punane Rist ja kuna peagi pidi toimuma Rootsi kuninga visiit, andis ka kuningas annetusi. Pärast tulekahju planeeriti uute hoonete paigutus senisest hajutatumalt.
Eesti Mesinduse Koostöökogu

Eesti Mesinduse Koostöökogu (EMK) on 19. detsembril 2014 loodud omavahelise koostöö ja mesinduse kui majandusharu edendamiseks mõeldud avatud ja demokraatlik ühingute koostöövorm, mille peamiseks eesmärgiks on liikmete omavaheliste arutelude tulemusena kujundada võimalikult ühised ja selged seisukohad suhtlemiseks partneritega nii avalikus, era- kui ka kolmandas sektoris. EMK on Eesti riigiasutustele partneriks mesindust puudutavate õigusaktide väljatöötamisel ja täiendamisel. 
MTÜ Eesti Kutseliste Mesinike Ühingu, MTÜ Saaremaa Meetootjate Ühingu ja MTÜ Eesti Mesilaste Tõuaretajate Seltsi asutatud Koostöökogu koondab endasse mesindusorganisatsioone, mille liikmete jaoks on mesindus eluviis, elukutse ja osa Eesti põllumajandusest. Koostöökogu on avatud liitumiskõnelusteks nendele mesindusorganisatsioonidele, kelle eesmärgid ühtivad Koostöökogu eesmärkide ja tööpõhimõtetega. 
Valdkonnad, millele EMK keskendub:
Eesti Mesinduse Koostöökogu käsitlus Eesti mesinduse probleemvaldkondadest ja ettepanekud kitsaskohtade kõrvaldamiseks esitati 19.jaanuaril 2015 mesinduse ümarlaul Maaeluministeeriumis.
Langobardide kuningate loend

Langobardide kuningad või reges Langobardorum (ainsuses "rex Langobardorum") valitsesid seda germaani rahvast 6. sajandi algusest kuni langobardide identiteedi kadumiseni 9. ja 10. sajandil. Pärast aastat 568 kutsusid langobardi kuningad endid mõnikord Itaalia kuningateks ("rex totius Italiae"). Pärast aastat 774 ei olnud nad langobardid, vaid frangid. Lombardia raudkrooni ("Corona Ferrea") kasutati langobardi kuningate ja hiljem Itaalia kuningate kroonimisel sajandeid.
Esmased allikad langobardide kuningate kohta enne frankide vallutusi on anonüümne 7. sajandi "Origo Gentis Langobardorum" ja Paulus Diaconuse 8. sajandi "Historia Langobardorum". "Origo"s loetletud esimesed kuningad (Letingite-eelsed) on peaaegu kindlasti legendaarsed. Nad valitsesid arvatavasti Suure rahvasterände ajal. Esimene langobardide traditsioonist sõltumatult tõendatud on valitseja Tato.
Varajased valitsejad.
Letingite dünastia.
Letingid olid esimene dünastia Lethuci ajast alates. Viimane Lethuci järglastest valitseja oli Walthari, kelle poja kõrvaldas Audoin Gausi perekonnast.
 "Hertsogite valitsemine" "(kümme aastat interregnumit)"
Itaalia kuningad.
Karolingide dünastia.
Karl Suur vallutas langobardid aastal 774 paavst Hadrianus I kutsel.
Tiitel "rex Langobardorum", sünonüümne tiitliga "rex Italiae", kestis kõrgkeskajani, kuid hilisemad valitsejad olid juba Itaalia kuningad.
Luule Allika

Luule Allika (sünninimi Luule Saareke; 7. mai 1929 Valga – 27. juuni 2004 Tallinn) oli eesti tööstusjuht ja rahvasaadik.
1948. aastal lõpetas ta Tallinna 7. Keskkooli. 1963. aastal lõpetas Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi tehnik-tehnoloogina. 1969. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi rahvamajanduse planeerimise erialal.
1948. aastast töötas ta Tallinna pesumajas õmblejana. Hiljem omandas praakeri ja juurdelõikaja eriala, seejärel töötas vahetusmeistri, konstruktori, vanemmeistri, peakonstruktori ja peainsenerina.
1975. aastast oli ta V. Klementi nimelise Õmblustootmiskoondise direktor, 1987–1990 peadirektor.
Aastatel 1990–1993 oli ta AS Elina direktori asetäitja tootmise alal, 1994–1995 AS Schmidt ja Ko meister, 1996. aastast OÜ Klotax meister.
Aastatel 1980–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu X ja XI koosseisu saadik. Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseisus oli ta naiste töö ja olme ning emade- ja lastekaitse komisjoni sekretär, Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisus sama komisjoni esimehe asetäitja.
NLKP liige 1971. aastast, oli ka EKP revisjonikomisjoni liige. 1986. aastast EKP Keskkomitee liige.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Kannmikser

Kannmikser (ka "blender") on külgeehitatud kannuga mikser ainete segamiseks, vahustamiseks või peenestamiseks.
Kannmikser on üldiselt kasutusel köögis ja laboratooriumites. Seadet kasutatakse söögi ja teiste ainete segamiseks, püreestamiseks või emulgeerimiseks. Kannmikser koosneb kannust ja selle põhjas olevast metallist terast, mille paneb pöörlema elektriline mootor. Tugevamad seadmed suudavad purustada jääd.
Jausa palvela

Jausa palvela on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Jausa külas asuv baptistide palvela.
Palvela ehitati 1923. Palvela sarnaneb ehituse poolest Hiiumaa vallas asuva Luguse palvelaga.
Keele Infoleht

Keele Infoleht on eesti keelekorralduse teemasid kajastav kvartalileht.
Keele Infoleht on ilmumist alustanud kahel korral: esmalt Eesti keelenõukogu teatajana ja siis selle väljaandena 31. oktoobril 2006. Teist korda hakkas Keele Infoleht ilmuma 21. septembril 2007, kui ilmus Sirbi lisalehena numbri all 1(3). Väljaandjaks on sealtpeale SA Kultuurileht, kuid lehe aluseks on jätkuvalt Eesti keelenõukogu avanumbri sedastus, et keeleküsimustega seoses räägitakse sageli "vaid ebamäärasest eesti keele ja selle puhtuse säilitamise vajadusest, omamata ülevaadet, mis vahenditega seda tegelikult on võimalik teha ja mis projektid-programmid-tegemised meie riigis selle nimel juba käimas on". 
Paberkujul ilmub leht HTMi rahastatuna neljal leheküljel neli korda aastas sama kuupäeva Sirbi vahel, elektrooniliselt leiab selle Sirbi kodulehelt. Lehe toimetaja on Aili Künstler, kujundaja Piia Ruber. Adressaadina on silmas peetud laia silmaringiga lugejat, kes huvitub eesti kultuurist, mille põhikandja on põhiseaduse järgi eesti keel.
Sadala palvela

Sadala palvela on Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Sadala külas asuv baptistide palvela. Palvelat kasutab Sadala baptistide kogudus.
Palvela ehitati 1911.
Els Heinsalu

Els Heinsalu (sündinud 13. aprillil 1980) on eesti füüsik ja Eesti Noorte Teaduste Akadeemia president.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1998. aastal Rakvere Gümnaasiumi, pälvides Harald Henno Jänese nimelise preemia. 2002. aastal sai ta Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi füüsikas (bakalaureusetöö teema oli Browni liikumine perioodilistes jõuväljades) ja 2004 samas magistrikraadi (väitekiri "Diffusion and coherence of Brownian particles in tilted periodic potentials", juhendajad Teet Örd ja Risto Tammelo).
2008. aastal sai ta doktorikraadi teoreetilises füüsikas (väitekiri "Normal and anomalously slow diffusion under external fields", juhendaja Teet Örd). Doktorantuuri raames viibis ta Saksamaal Marburgi ja Augsburgi ülikoolis ning 2007–2008 Itaalias Camerino ülikoolis, järeldoktorantuuri ajal Hispaanias Baleaari saarte ülikoolis ja Taanis Kopenhaageni ülikoolis.
Töökäik.
Aastatel 2007–2014 oli ta Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi teadur. 
2015. aastast on ta vanemteadur ja KBFI teadusnõukogu liige.
Teadustöö.
Heinsalu on tegelenud Browni liikumise ja difusiooni, doktorantuurist alates aga komplekssüsteemide uurimise, sealhulgas lingvistika ja ökosüsteemidega seonduvate probleemidega, analüüsides koostöös abikaasa Marco Patriarcaga näiteks keeleteadlaste Põhja- ja Lõuna-Ameerikas kogutud andmeid ning baski keele murdeid.
Poliitiline tegevus.
2017. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Els Heinsalu Tallinnas Nõmme valimisringkonnas valimisliidu Vaba Tallinna Kodanik nimekirjas.
Muu ühiskondlik tegevus.
Ta on Eesti Noorte Teaduste Akadeemia asutajaliige ning alates maist 2017 selle president, teaduspoliitika komisjoni ja teaduskommunikatsiooni rakkerühma liige. Ta on lasteaia Südameke hoolekogu liige.
Isiklikku.
Els Heinsalu on abielus itaalia päritolu Eesti füüsiku Marco Patriarcaga, neil on neli last. Tema hobi on restaureerimine.
Hüdrauliline press

Hüdrauliline press on seade, mis kasutab hüdraulilist silindrit, et luua survejõudu.
Seade põhineb Pascali seadusel – surve on suletud süsteemis konstantne. Press kasutab mehaanilise hoova hüdraulilist ekvivalenti ehk ühe osa süsteemist moodustab pumbana töötav kolb, mille nõrk mehaaniline jõud mõjutab väikest ristlõikepindala. Teine osa süsteemist on suurem kolb, mis tekitab võrdlemisi suurt mehaanilist jõudu. Muutes silindrite diameetreid, on võimalik jõudu suurendada ja tõsta või vormida väga raskeid ning tugevaid esemeid. Peamiselt kasutatakse seadet sepistamiseks, kinnitamiseks ja metallist osade vormimiseks, kuid ka veel mahla pressimiseks ja lihtsalt erinevate esemete purustamiseks.
Mitmepealine kaal

 
Mitmepealine kaal on kiire, täpne ja töökindel kaalumisvahend, mida kasutatakse nii toidu kui ka toiduks mittekasutavate toodete pakendamisel.
Ajalugu.
Mitmepealine kaal leiutati 1970. aastatel Ishida inseneride poolt ning võeti peagi kasutusele paljudes toiduainetööstuste ettevõtetes üle maailma.
Tänapäeval on mitmepealine kaal tänu suurele kaalumise kiirusele ja täpsusele pakenditööstuses laialdaselt levinud ning seda valmistavad mitmed tootjad kogu maailmas. Mõned tootjad pakuvad terviklikke pakendamisliine mitmepealise kaalu ja teiste pakkeseadmetega.
Tööpõhimõte.
Tavaline sihtkaal iga paki kohta võib olla 100 grammi toodet, mis sisestatakse mitmepealise kaalu pealt osast, kust see jaguneb salvedesse. Iga salv kukutab toote kaalsalve, kui salv tühjaks saab.
Jagunemine toimub tavaliselt kas gravitatsiooni, vibratsiooni või tsentrifugaaljõul. Sisestamist kontrollib vibratsioon, gravitatsioon, rihmad või kruvisüsteemid.
Mitmepealine kaal ettevõtetes.
Mitmepealine kaalumine on abiks järgmistel töödel:
Kottide täitmine
Kottide arv võib olla suur. Kaal suudab täita väga erineva suurusega kotte, alustades imetillukestest ja lõpetades mitmeid kilosid kaaluvate toitlustuskottidega.
Segakaalumine
Mitmepealine kaal suudab segada ja jagada pakkidesse tooteid, kus on kuni kaheksa erikomponenti. Kaal on jagatud sektsioonideks, igaühel neist on oma sisestus. Näiteks hommikuhelbeid suudab kaal pakkidesse jaotada nii, et samal ajal satub igasse pakki võrdsetes kogustes muid lisandeid.
Rakendused.
Algselt kasutati seadeldisi juurviljade kaalumiseks, 1970. ja 1980. aastatel lisati veel võimalused snäkkide ja kondiitritoodete pakendamiseks. Algul oli kergem kaaluga kasutada ümaraid tooteid, hiljem arendati seadet nii palju edasi, et sellega oli võimalik väga kiiresti ja efektiivselt kaaluda põhimõtteliselt kõike.
Mitmepealise kaaluga saab kaaluda ja pakenditesse jaotada: kleepuvaid tooteid (kala, linnuliha, juust); graanuleid ja pulbreid (kohvioad, teepurud); õrnad tooted (käsitööšokolaadid, gurmeeküpsised); komplekssed tooted (ühel alusel asuvad erinevad toidud, kus igat toodet on õiges koguses).
Mootori juhtaju

Mootori juhtaju on väikesemõõtmeline kontroller, mis kontrollib sisepõlemismootori täiturseadmete rida, et tagada mootori optimaalne töötamine. Optimaalne töö toimub läbi andurite väärtuste lugemise, tõlgendades andmeid mitmemõõtmeliste tulemuskaartidega ja kohandades vastavalt mootori täiturmehhanisme. Enne mootori juhtmooduli kasutuselevõttu kohandati mootori tööd mehaaniliselt. Mehaaniliselt kontrolliti õhu-kütuse segu, süüte ajastust ja tühikäigu kiirust.
Ajalugu.
Enne elektrooniliste juhtimisseadmete laialdast kasutuselevõtmist autodes tuli kõike mehaaniliselt kontrollida, nt karburaator. Algselt sai mootoritel temperatuuri ja muude sisendite põhjal mehaaniliselt reguleerida kütuse segu koostist ning sissepritse ja süüte ajastust. Kui autodes hakati kasutama elektroonikaseadmeid, ühendati need olemasolevate mehaaniliste süsteemidega. 1980. aastatel võeti laialdaselt kasutusel e hübriidsed digitaalsed analoogjuhtimissüsteemid. Nende süsteemide andurid olid kõik analoogsed, kuid elektroonilisel ROM-kiibil olid väärtused otsingutabelis. Andmeid kasutati erinevate mehaaniliste seadmete reguleerimiseks, et tagada mootori parem töökindlus. Elektrooniliste komponentide kiire areng on seotud ka keskkonnaalaste eeskirjadega. Heiteohje seadmed, näiteks katalüütilised muundurid, tegid edusamme heitgaaside vähendamise suunas, kuid elektroonilised juhtimisseadmed võimaldasid mootori palju tõhusaimaid töörežiime. Tänapäeval suudab elektrooniline juhtaju mootori tööd täielikult reguleerida, seejuures tagab oluliselt efektiivsema töö.
Traathari

Traathari on väga levinud tööriist, mida kasutatakse peamiselt pindade puhastamiseks lihvimise teel. Traatharjade kasutusalad, materjalid, tegumoed ja seega ka omadused varieeruvad olenevalt harja otstarbest.
Kasutusalad.
Traatharju kasutatakse peamiselt lihvimise eesmärgil, näiteks rooste või vana värvi eemaldamiseks, elektrit juhtivate pindade puhastamiseks kontakti parandamise eesmärgil ning isegi suurte loomade (näiteks hobuste) hammaste ja kapjade puhastamiseks. 
Materjalid.
Traatharjadel on tihti kergesti vormitavast materjalist (plast, puit) käepidemed, mille külge on kinnitatud traadid vaigu, liimi või klambriga. On ka variante, kus kinnitatud on üks pikk paika “õmmeldud” traat. On olemas ka pöörlevate elektritööriistadega kasutatavad harjad, mille käepide on asendatud universaalse ühendusega. 
Üldiselt kasutatakse traatharja harjaste valmistamisel suure süsinikusisaldusega terast, kuid on harju, mis on valmistatud ka muust materjalist, näiteks alumiiniumist, messingust, pronksist, või on terasharjased kaetud teise metalliga (näiteks brass). Varieeruvad metallide füüsikalised ning mehaanilised omadused defineerivad ka eri materjalist harjaste kasutusalad.
Traatharjade tüübid.
Traatharju on väga palju tüüpe ning neid jagatakse nii kuju kui ka ettenähtud kasutusala järgi. Näiteid traatharjade eritüüpidest:
Eriomadused.
Eriomaduste hulka kuuluvad harjaste sirgus või sissepressitud mustrid, ümardatud lõiked, lõikamata traat ja palju muud. Traatharjad võivad ka olla kuivlibesti või muu lõikamist hõlbustava ainega, mida pühitavale pinnale lisatakse. Keerlevate traatharjade harjaseid hoidvad rattad on tihti kinnitatud metallist kinnitusvarre külge. 
Rakendused.
Traatharju kasutatakse peamiselt puhastamiseks. Jäigad harjased võimaldavad agressiivsemat ja sügavamale ulatuvat puhastust kui tavalised harjad ning olenevalt harjase tüübist kattematerjali, oksiidikihi ja materjali pindmise kihi eemaldamist (tavaliselt reageerimata materjali paljastamise ja pinna homogeensuse tagamise eesmärgil).
Square One (BLACKPINK)

Square One on Lõuna-Korea ansambli BLACKPINK (stiliseeritult BLΛƆKPIИK) 2016. aastal ilmunud debüütalbum. 
Album sai avalikult saadavaks 8. augustil 2016. Mõlemad lood sellel albumil said esimese ja teise koha Billboard World Digital Songs edetabelis samuti 8. augustil 2016.
Kärdla palvela

Kärdla palvela on Hiiu maakonnas Kärdlas aadressil Kabeli tänav 3 asuv baptistide palvela.
Palvela ehitati 1895.
1949 võõrandati palvela Kärdla baptisti koguduselt. Eesti taasiseseisvumise ajal oli palvela halvas seisukorras. Palvela taastamistööd lõpetati augustis 2007.
Antsla baptisti palvemaja

Antsla baptisti palvela on Võru maakonnas Antslas aadressil Jaani tänav 24 asuv baptistide palvela. Antslas on ka vennastekoguduse kasutatav Antsla Nahksepa palvela.
Palvela valmis veski ümberehitamise tulemusena 1939.
Kehra palvela

Kehra palvela on Harju maakonnas Kehras asuv baptistide palvela.
Palvela valmis 1990 endise Kehra sovhoosi kontor-klubi (projekteerinud Vilen Künnapuu) ümberehitamise tulemusena. Enne seda kasutas Kehra baptisti kogudus Raja tänaval 3 asunud palvelat.
Rapla palvela

Rapla palvela on Rapla maakonnas Raplas asuv baptistide palvela.
Palvela ehitati 1997.