tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ērgļi mõis

Ērgļi mõis (saksa keeles "Schloß Erlaa", läti keeles "Ērgļu muiža") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Võnnu kreisis Ērgļi-Ogre kihelkonnas. Praegu paikneb Lätis Ērgļi piirkonnas Ērgļi vallas Ērgļi asulas.
Ajalugu.
Mõisat on omanud Tiesenhausenid.
Ķieģeļi mõis

Ķieģeļi mõis (saksa keeles "Kegeln", läti keeles "Ķieģeļu muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Rubene kihelkonnas. Praegu asub Lätis Valmiera piirkonnasKocēni vallas Ķieģeļi asulas.
Ajalugu.
Mõisa algne nimi oli "Cammen". Mõis on kandnud ka nime "Jaunekalpen". Aastal 1453 müüs Andreas Kegel selle mõisa Ewold Patkullile maha, Kegelite järgi on mõis ka nime saanud. Samal aastal müüs Jürgen Üxküll Ewoldi isale Andreasele Jaunekalpeni mõisale kuulunud Cammeni küla. Patkullid omandasid ka Podzēni mõisa, pannes aluse oma suurvaldusele. Aastal 1738 ostis need valdused Dietrich Zimmermann. Mõisa päris tema kasupoeg Johann Christoph von Campenhausen, kelle tütar abiellus Budbergide suguvõssa. Aastal 1821 ostis Ķieģeļi ja Pāpēni mõisa 111 010 rubla eest Franz von Koskull.
Aastal 1852 ostis mõisad 130 000 rubla eest Gustav Ludwig Magnus von Krüdener. Aasta hiljem läks valdus 150 000 rubla eest Ludwig von Grotthussile. Aastal 1858 ostis mõisad 200 000 rubla eest Julius Irmer. Aastal 1861 omandas mõisad pärast aastast pandis olekut 300 000 rubla eest Charlotte von Holst. Aastal 187d ostis mõisad temalt ära Alexander von Vegesack. Hiljem on nende omanikeks olnud Brevernid.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 18 ja 1/8 adramaad, sellele allus 349 mees- ja 404 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus 18 ja 1/8 adramaad, aastal 1823 aga 14 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 14 ja 11/20, aastal 1881 aga 18 ja 13/80, lisaks allus mõisale 8 ja 10/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad.
Mõisale kuulus 1816. aastal kolm karjamõisa: Brandelis ("Brinkenhof"), "Friedrichshof" ja Mazkiegeļi ("Klein-Kegeln").
Liepupe

Liepupe on küla ("ciems") Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas. Ajalooliselt jäi asula Liepupe kihelkonda.
Küla nimi on tekkinud Liepupe jõe vana liivikeelse nime "Pernigele" (moonutus sõnadest pārn — pärn, joug — jõgi) tõlkimisel läti keelde, tähendades läti keeles samuti Pärnajõge (liepa — pärn, upe — jõgi). XVII sajandil hakkas Liepupet läbima Tallinna–Pärnu–Riia postimaantee vana trass, seal oli ka hobupostijaam. XVIII sajandi lõpus postijaam suleti ja avati postimaantee uus trass. Nüüdisaegne asula on endisaegse Liepupe mõisa (Pernigal) keskus. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.
Liepupes on raamatukogu. Seal asub Liepupe bussipeatus.
Külas kasvavad Armastuse tamm (kõrgus 23 m) ja Liepupe tamm (ümbermõõt 4.1 m) on looduskaitse all. Liepupe mõisakompleks, sealsed park ja eluhoone ning eluhoone kaheksa toa interjöörid, fassaadi dekoratiivsed reljeefid ja uksed, suur moonakamaja ja tõllakuur on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Liepupe kirik jääb Jelgavkrasti külla.
Levašovo memoriaalkalmistu

Levašovo memoriaalkalmistu oli NKVD rajatud salajane matmispaik Levašovo asulas Peterburis Viiburi rajoonis.
Nii nagu paljud teised Nõukogude Liidus 1937. aastal moodustatud salajased, kinnised objektid (näiteks Kolpaševo), oli ka see osaliselt ette nähtud mahalaskmisteks, osaliselt surnukehadest vabanemiseks. Levašovo objektile maeti salaja umbes 50 000 sõjaeelsetel aastatel maha lastud inimest, nende seas üle 4500 eestlase.
Nõukogude Liidus elavate rahvuste represseerimine nende rahvustunnuse põhjal sai alguse NKVD rahvakomissari käskkirjast nr 00439 25. juulist 1937 "Operatsioonist saksa päritoluga kodanike represseerimiseks, keda kahtlustatakse spionaažis NSV Liidu vastu". "Sakslaste nimekirja" võis sattuda igaüks, kellel oli NKVD ametnike arvates saksapärane nimi või kes oli "tabatud", sest oskas saksa keelt. Sakslastele järgnesid poolakate, rumeenlaste, soomlaste, leedulaste, lätlaste, eestlaste, isurite ja teiste vahistamised ja mahalaskmised rahvustunnuse põhjal.
Levašovo memoriaalkalmistule on püstitatud mälestusmärgid paljudele rahvastele, kes hukati suure terrori käigus toimunud genotsiidi tunnustega repressioonide käigus, sealhulgas ka eestlastele.
Lander (Wyoming)

Lander on linn Ameerika Ühendriikides Wyomingi osariigis Fremonti maakonnas
Linn on saanud nime maadeuurija, sõjaväelase ja luuletaja Frederick William Landeri järgi.
Mose Allison

Mose John Allison Jr. (11. november 1927 Tippo, Mississippi osariik – 15. november 2016 Hilton Head Island, Lõuna-Carolina) oli USA džäss- ja bluusipianist, laulja ning laulukirjutaja.
Allison sündis Tippos Mississippi osariigis. Viieaastaselt hakkas ta õppima klaverimängu, keskkoolis mängis veel ka trompetit. Ta asus õppima Mississippi Ülikoolis, kuid pidi õpingud sõjaväekohustuse tõttu kaheks aastaks katkestama. Seejärel läks ta Louisiana osariigi ülikooli, mille lõpetas 1952. aastal.
1956. aastal kolis Allison New Yorki, kus alustas muusikukarjääri. Ta esines koos paljude džässmuusikutega, teiste seas Stan Getzi, Gerry Mulligani, Al Cohni, Zoot Simsi ja Phil Woodsiga. Allisoni debüütalbum "Back Country Suite" ilmus 1957. aastal. Tema muusika on segu bluusist ja kaasaegsest džässist.
Allisoni looming on mõjutanud paljusid bluusi- ja rokkartiste, kelleks on teiste seas Tom Waits, The Rolling Stones, John Mayall, J.J. Cale ja The Who. The Who on kaverdanud näiteks Allisoni esitatud laulu "Eyesight to the Blind", mis ilmus nende albumil "Tommy" (1969) nime all "The Hawker", ja Pete Townshend laulu "Young Man Blues", mis ilmus The Who kontsertalbumil "Live at Leeds" (1970). Allisoni laule on kaverdanud ka paljud teised artistid, näiteks avaldasid 1996. aastal Allison, Van Morrison, Georgie Fame ja Ben Sidran ühise albumi, mis koosnes ainult Allisoni lauludest.
Allisoni nimetatud 20. sajandi bluusimuusika üheks kõige paremaks laulukirjutajaks.
Märt Volmer

Märt Volmer (sündinud 3. juunil 1966 Tallinnas) on Eesti diplomaat ja riigiametnik. 
Ta on lõpetanud Tallinna Mustamäe Gümnaasiumi, Tallinna Ülikooli ja Eesti Diplomaatide Kooli. Rahvusvahelise ärijuhtimise magistrikraadi omandas Volmer EBS-is.
Alates 1993. aastast on Märt Volmer Eesti välisteenistuses, ta on töötanud erinevatel ametikohtadel välisministeeriumis ja Eesti välisesindustes. Aastatel 2004–2008 oli ta Eesti suursaadik Türgis ja Aserbaidžaanis, 2011–2015 peaministri välisnõunik ja 2015–2019 Eesti suursaadik Taanis. 2020. aastast oli ta välisministeeriumi Euroopa küsimuste asekantsler. 2023. aastal sai temast Kultuuriministeeriumi kultuuriväärtuste asekantsler.
Arnaud Montebourg

Arnaud Montebourg (sündinud 13. augustil 1962 Clamecys) on Prantsusmaa poliitik, ta kuulub Sotsialistlikku Parteisse. Ta oli 16. maist 2012 kuni 25. augustini 2014 Prantsusmaa majandusminister.
Ta on sündinud aastal 1962 Clamecys Nièvre'i departemangus. Ta on õppinud Pariisi 1. Ülikoolis ja Pariisi Poliitikauuringute Instituudis.
Leon Russell

Leon Russell (sünninimi Claude Russell Bridges; 2. aprill 1942 Lawton, Oklahoma – 13. november 2016 Nashville, Tennessee) oli Grammy auhinnaga pälvinud USA laulja, laulukirjutaja, kitarrist ja klahvpillimängija.
Russell oli hinnatud stuudiomuusik, kes töötas teiste seas koos Jerry Lee Lewise, Phil Spectori, The Rolling Stonesi, Bob Dylani, Frank Sinatra, Ike &amp; Tina Turneri, Glen Campbelli ja paljude teistega. Ta kuulus stuudiomuusikute rühma The Wrecking Crew. Klahvpillimängijana andis ta karjääri algusaastatel oma panuse The Beach Boysi albumitele.
Russelli esimene edukas laul sündis 1969. aastal, kui Joe Cocker salvestas laulu "Delta Lady" oma albumi "Joe Cocker!" jaoks. Hästi võeti vastu ka tema kirjutatud laul "Superstar", mida on teiste seas esitanud Rita Coolidge ja The Carpenters. Russelli tuntuim hitt on aga "A Song for You" (1971), mida on salvestanud paljud artistid.
Russell tegutses ka sooloartistina ja tema esimene sooloalbum ilmus 1970. aastal. Tema esimesel, omanimelisel sooloalbumil tegid teiste seas kaasa Eric Clapton, Ringo Starr ja George Harrison. Ta avaldas kokku 33 albumit ja salvestas vähemalt 430 laulu. Soolokarjääri ajal esitas paljusid erinevaid stiile, muu hulgas kantrit, rokki, folki, rütmi ja bluusi, bluusi ning gospeli, kuid samal ajal jätkas ta tööd ka stuudiomuusikuna.
Elton John on nimetanud Russelli oma suurimaks mõjutaks pianisti, laulja ja laulukirjutajana. Russell ja John on teinud koostöös albumi "The Union" (2010), mille ajakiri Rolling Stone valis 2010. aasta parimate albumite seas kolmandale kohale.
2016. aasta juulis oli tal südameinfarkt, misjärel tehti talle südameoperatsioon. Ta suri aga mõni kuu hiljem, 13. novembril 74-aastaselt oma kodus Nashville'is.
Roberta Flack

Roberta Cleopatra Flack (10. veebruar 1937 Black Mountain, Põhja-Carolina – 24. veebruar 2025 New York) oli Grammy auhinna pälvinud USA džäss-, souli- ja folklaulja.
Elulugu.
Flack sündis Põhja-Carolina osariigis Black Mountaini linnas muusikute perekonnas. Tema lapsepõlv möödus Virginia osariigis Arlingtonis. Klaverimängu hakkas ta õppima üheksa-aastaselt. Ta lõpetas 19-aastaselt Washingtonis Howardi Ülikooli. Washingtoni džässiklubides klaverit mänginud ja laulnud Flacki ande avastas Les McCann, kes aitas tal sõlmida plaadilepingu Atlantic Recordsiga.
Tema esimene album "First Take" ilmus 1969. aastal, kuid tuntuse saavutas ta 1972. aastal, kui tema esituses kõlanud Ewan MacColli kirjutatud ballaad "The First Time Ever I Saw Your Face" oli Clint Eastwoodi filmi "Mängi mulle mahedalt" ("Play Misty for Me") filmimuusikas. Laul tõusis USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikohale ja jäi sinna kuueks nädalaks. Laul oli pärit tema debüütalbumilt, mis tõusis 1972. aastal USA plaadimüügiedetabelis esikohale ja mida müüdi USA-s üle miljoni eksemplari. 1973. aastal pälvis "The First Time Ever I Saw Your Face" Grammy auhinna kategoorias "Record of the Year".
1972. aastast hakkas ta regulaarselt laulma koos Donny Hathawayga, kellega koos salvestas ka Grammy auhinna pälvinud laulu "Where Is the Love" (1972) ja hiljem "The Closer I Get to You" (1978) – mõlemad laulud said kuldsingliks.
1973. aastal salvestas Flack oma teise esikohahiti, milleks oli "Killing Me Softly with His Song". 1974. aastal pälvis laul Grammy auhinna parima naisvokaalesituse eest popmuusikas ja auhinna kategoorias "Record of the Year". Laul ilmus tema albumil "Killing Me Softly". Laulu on hiljem kaverdanud paljud teised artistid, teiste seas Fugees. Flack oli esimene ja on seni ainus sooloartist, kes on võitnud kategoorias "Record of the Year" Grammy kahel aastal järjest. 1974. aastal avaldas Flack laulu "Feel Like Makin' Love, millest sai tema kolmas ja viimane esikohahitt.
1982. aastal salvestas ta laulu "Making Love", mille üks autoreid oli Burt Bacharach. Laul oli samanimelise filmi tunnuslaul ja jõudis USA singlite edetabelis 13. kohale. 1983. aastal ilmus album tema duettidest koos Peabo Brysoniga. Flacki viimane esikümne singel oli duett Maxi Priestiga "Set the Night to Music", mis jõudis kuuendale kohale.
Glenn Frey

Glenn Lewis Frey (6. november 1948 Detroit, Michigan – 18. jaanuar 2016 New York) oli USA laulja, laulukirjutaja ja näitleja. Ta oli ansambli Eagles üks asutajaliikmetest aastal 1971.
Ta oli ansambli Eagles kitarrist, lisaks oli ta Don Henley kõrval ansambli üks peamistest lauljatest ja laulukirjutatest. Ta esitatud on näiteks Eaglesi laulud "Take It Easy", "Peaceful Easy Feeling", "Tequila Sunrise", "Already Gone", "Lyin' Eyes", "New Kid in Town" ja "Heartache Tonight".
Pärast ansambli lahku minemist 1980. aastal alustas Frey edukat soolokarjääri. Aastal 1982. aastal avaldas ta debüütalbumi "No Fun Aloud", millel ilmunud kümnest laulust kaheksa jõudsid edetabelites esineljakümnesse. Lisaks saavutas ta edu kahe filmimuusika lauluga: 1984. aastal jõudis "The Heat Is On" filmist "Beverly Hillsi võmm" ja 1985. aastal "You Belong to the City" telesarjast "Miami Vice" Billboard Hot 100 edetabelis mõlemad teisele kohale.
1987. aastal pidi Frey lindistama ka "Shakedowni" "Beverly Hillsi võmm 2" jaoks, kuid talle ei meeldinud laulu sõnad ning vahetult enne lindistamist haigestus ta larüngiiti, mispeale lindistas laulu hoopis tema sõber Bob Seger, kes oli samuti pärit Detroitist. 1. augustil 1987 jõudis laul Billboard Hot 100 edetabelis esikohale, mispeale Frey helistas Segerile, et teda õnnitleda ja märkis seejuures: "Vähemalt jäi raha Michigani!" ("At least we kept the money in Michigan!")
Näitlejana mängis ta mitmes telesarjas.
Frey suri 2016. aasta 18. jaanuaril 67-aastaselt mitmest haigusest tulenenud tüsistustesse.
Ventspilsi olümpiakeskuse staadion

Ventspilsi olümpiakeskuse staadion (läti keeles "Olimpiskais centrs "Ventspils"") on Lätis Ventspilsis asuv mitmeotstarbeline staadion. 
Staadioni kasutatakse peamiselt jalgpalliväljakuna, mille tribüünidel on ligikaudu 3200 istekohta. See on FK Ventspilsi kodustaadion.
Olümpiakeskuses on lisaks staadionile ka korvpallihall, kus mängib BK Ventspils; see mahutab ligikaudu 3000 pealtvaatajat.
Edgar Mitchell

Edgar Dean Mitchell (17. september 1930 Hereford, Texas – 4. veebruar 2016 Lake Worth, Florida) oli USA mereväe ohvitser ja astronaut.
1952. aastal sai Carnegie Tehnoloogiaülikoolis bakalaureusekraadi. Mereväekoolis Naval Postgraduate School sai ta 1961. aastal insenerikraadi ning 1964. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis lennunduse ja kosmonautika alal doktorikraadi.
Ta osales 1971. aasta jaanuarist kuni veebruarini Apollo 14 meeskonnas, mis sooritas kolmanda mehitatud lennu Kuule. Mitchell viibis Kuu pinnal paikneva Fra Mauro kõrgustiku lähedal kokku ligi viis tundi. Ta oli kuues inimene Kuu pinnal.
Pärast mereväekarjääri lõpetamist tegeles ta parapsühholoogiaga. Aastal 1972 asutas ta Californias Palo Altos instituudi Institute of Noetic Sciences. Külastas septembris 1988 Tallinna ning S. Kirovi nimelist näidiskalurikolhoosi Viimsis. Käis muuhulgas ka Kirovi lasteaias ja andis intervjuu Eesti raadiole.
Aleph (lühijuttude kogumik)

"Aleph" (hispaania keeles "El Aleph") on Argentina kirjaniku Jorge Luis Borgese 1949. aastal Buenos Aireses ilmunud novellikogumik.
Eesti keeles ilmus see esmakordselt 1987. aastal Ott Ojamaa tõlkes Loomingu raamatukogus ja seejärel kirjastuse Varrak väljaandel 2000. aastal ühiste kaante vahel koos Borgese novellikogumikuga "Fiktsioonid".
Vesi elevantidele

"Vesi elevantidele" (inglise keeles "Water for Elephants") on Sara Grueni ajalooline romaan, mis ilmus inglise keeles 2006. aastal ja eesti keeles 2011. aastal.
Sisu.
Lugu räägitakse 93-aastase vanadekodus elava Jacob Jankowski mälestustena. Jacobile öeldakse ette, mida süüa ja mida teha.
Mälestuste alates on Jacob 23-aastane Poola päritolu ameeriklasest veterinaariaüliõpilane, kes valmistub parasjagu lõpueksamiteks Cornelli ülikoolis, kui temani jõuab uudis tema vanemate sattumisest autoõnnetusse. Jacobi isa oli veterinaar ning Jacob oli kavatsenud tema praksises tööle asuda.
Alūksne kõrgustik

Alūksne kõrgustik (varem ka "Ida-Vidzeme kõrgustik") on kõrgustik Kirde-Lätis; Haanja kõrgustiku Läti alale jääv osa. Kõrgustik on Koiva ja Daugava jõe valglate veelahe. Läänes külgneb kõrgustik Tālava madalikuga ja idas Ida-Läti madalikuga. Kõrgustiku kõrgeim punkt on Dēliņkalns (271 m üle merepinna).
Kõrgustikul asub Alūksne linn.
Hamilton (muusikal)

"Hamilton: Ameerika muusikal" (inglise keeles "Hamilton: An American Musical") on muusikal Ameerika Ühendriikide ühe rajaja Alexander Hamiltoni elust. 
Muusikali muusika, libreto ja raamatu on koostanud Lin-Manuel Miranda. Lavastus on inspireeritud 2004. aastal avaldatud ajaloolase Ron Chernow' elulooraamatust "Alexander Hamilton".
Muusikali esiettekanne, mis müüdi välja, toimus 2015. aasta veebruaris The Public Theatre'is, mitte Broadwayl. Hamilton viidi üle Broadway lavale 2015. aasta augustis Richard Rodgers Theatre'isse, kus see sai kriitikutelt heakskiidu ja ennenägematu varajase piletimüügiedu. 
Auhindu.
2016. aastal sai "Hamilton" rekordilise 16 Tony auhinna nominatsiooni, võites 11, sealhulgas parima muusikali kategoorias. Seda auhinnati ka 2016. aasta Grammy auhinnaga parima muusikateatri albumi eest ja Pulitzeri preemiaga draama kategoorias. Selleaegne Broadway-väline "Hamilton" võitis 2015. aasta Drama Deski auhinna parima muusikali kategoorias lisaks seitsmele võidetud auhinnale 14 võimalikust nominatsioonikategooriast.
Muusikali produktsioon algas eeletendustega 2016. aasta septembris.
Patty Duke

Patty Duke (sünninimi Anna Marie Duke; 14. detsember 1946 New York – 29. märts 2016 Coeur d'Alene, Idaho) oli Oscariga auhinnatud USA teatri-, filmi- ja seriaalinäitleja.
Juba 16-aastaselt võitis ta Helen Kelleri rolli eest filmis "Imetegija" ("The Miracle Worker"; 1962) parima naiskõrvalosatäitja Oscari. Sama rolli oli ta varem esitanud Broadway teatris. 
1963. aastal sai ta oma telesaate "The Patty Duke Show", kus ta mängis paljusid tegelaskujusid. Järgmisena keskendus ta küpsematele rollidele, sh filmis "Nukkude oru taga" ("Valley of the Dolls"; 1970).
Ta võitis kokku kolm Emmy auhinda ja kaks Kuldgloobust.
Aastatel 1985–1988 oli ta Näitlejate Gildi (Screen Actors Guild) president.
2004. aastal sai ta Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe.
1982. aastal diagnoositi tal bipolaarne häire, misjärel hakkas ta tegelema vaimse tervisega seotud probleemide tutvustamisega avalikkusele.
Üks tema kolmest lapsest on näitleja Sean Astin.
Daugava staadion

Daugava-nimeline staadion on mitmes Läti linnas, millest voolab läbi Daugava jõgi:
Alan Young

Alan Young (sünninimi Angus Young; 19. november 1919 North Shields, Northumberland, Inglismaa – 19. mai 2016 Los Angeles, California, USA) oli Briti päritolu Kanada dublaažinäitleja, koomik ning raadio- ja telesaatejuht.
Ta oli tuntud Wilbur Posti rolliga telekomöödiasarjast "Mister Ed". Ta luges Walt Disney Television Animationi animasarja "Onu Roberti seiklused" ("DuckTales") tegelase Onu Roberti dublaažiteksti.
1940. ja 1950. aastatel juhtis ta raadios ja televisioonis endanimelist meelelahutussaadet "The Alan Young Show".
Ta mängis ka mitmes mängufilmis, sealhulgas filmis "Ajamasin" ("The Time Machine"; 1960).
1950. aastal pälvis ta Emmy auhinna.
Gordie Howe

Gordon Howe (31. märts 1928 Floral, Saskatchewan, Kanada – 10. juuni 2016 Sylvania, Ohio, USA) oli Kanada jäähokimängija. Ta mängis NHL-is aastatel 1946–1980 kokku 26 hooajal ja kuuel hooajal World Hockey Associationis (WHA). Esimesed 25 hooaega mängis ta Detroit Red Wingsis.
Howe sündis Kanada Saskatchewani provintsis Floralis. Tal oli kaheksa õde-venda. Varsti pärast tema sündi kolis pere Saskatooni. Howe hakkas jäähokit mängima üheksa-aastaselt. Tal oli koolis probleeme, näiteks jäi ta kolmandat klassi kordama.
Red Wingsiga liitus ta 1946. aastal. Ta oli aastatel 1950–1954 ja 1957–1963 NHL-i suurim väravakütt. 1953. aastal püstitas ta liigas ühel hooajal kogutud punktide rekordi (95). Ta võitis Red Wingsiga neli Stanley karikat, kuus korda sai ta liiga kõige väärtuslikuma mängija auhinna Hart Memorial Trophy ja samuti kuus korda liiga resultatiivseima mängija auhinna Art Ross Trophy. Ta valiti 23 korral NHL-i tähtede mängule.
Howe lõpetas mängimise 1971. aastal ja valiti järgmisel aastal jäähoki kuulsuste halli liikmeks. Ta naasis aga kaks aastat hiljem koos oma poegade Marki ja Martyga mängima WHA meeskonda Houston Aeros. Pärast WHA tegevuse lõppu mängis Howe veel ühe hooaja (1979–1980) NHL-is meeskonna Hartford Whalersi ridades. Ta lõpetas sportlaskarjääri 52-aastaselt.
Howe pidas NHL-is 1767 põhihooaja kohtumist. Ta lõi põhihooaegadel 801 ja "play-off"ides 68 väravat ning andis vastavalt 1049 ja 92 väravasöötu. Ta lõi 22 hooajal järjest vähemalt 20 väravat (1949–1971). NHL-i põhiturniiril lõi ta 801 väravat – selles on temast edukam olnud ainult Wayne Gretzky. NHL-i edetabelis on Howe 1850 punktiga kolmandal kohal. Ta on kõige vanem hokimängija, kes NHL-is jääl olnud. 1980. aastal seda tehes oli tema vanus 52 aastat ja 11 päeva. Lisaks on ta ainus mängija NHL-is, kes on mänginud viiel kümnendil (1940.–1980. aastad).
Tema hüüdnimi oli "Mr. Hockey". Teda peetakse üheks kõige aegade parimaks jäähokimängijaks. 2008. aastal pälvis ta esimesena NHL-i elutöö auhinna.
2014. aastal elas ta üle kaks infarkti. Ta suri 2016. aasta 10. juunil 88-aastaselt.
Nate Thurmond

Nathaniel Thurmond (25. juuli 1941 Akron, Ohio – 16. juuli 2016 San Francisco, California) oli USA korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 14 hooaega.
NBA karjäär.
Thurmond mängis suurema osa oma 14-aastasest NBA karjäärist Warriorsis, kokku 11 hooaega (1963–1974). Sel ajal valiti ta seitsmel korral NBA tähtede mängule ja viiel korral NBA parimate kaitsjate sekka. Thurmondi statistiliselt üks parimaid hooaegu oli 1967/68, mil ta tõi keskmiselt 20,5 punkti, 22 lauapalli ja 4,2 resultatiivset söötu mängus.
1965. aastal hankis Thurmond ühes mängus 42 lauapalli, mida on hiljem suutnud NBA-s ületada vaid Wilt Chamberlain ja Bill Russell. Karjääri jooksul hankis ta kokku 14 464 lauapalli, millega on NBA kõigi aegade edetabelis 10. kohal.
Karjääri lõpus mängis Thurmond veel ka Chicago Bullsis (1974–1975) ja Cleveland Cavaliersis (1975–1977). 
18. oktoobril 1974 Bullsis debüüdi teinud Thurmond kogus esimese mängijana NBA ajaloos nelikduubli, kui sai lisaajale läinud 120 : 115 võidumängus Atlanta Hawksi vastu kirja 22 punkti, 14 lauapalli, 13 tulemuslikku söötu ja 12 viskeblokeeringut (enne 1974/74. hooaega blokeeritud viskeid ametlikult ei arvestatud).
Surm.
Thurmond suri 74-aastaselt leukeemiasse.
Kandava ordulinnus

Kandava ordulinnus (saksa keeles "Ordensburg Candau") oli Liivi ordu linnus (ordulinnus), mis asus Kandavas. 
13.–16. sajandil oli linnus Kandava foogtkonna halduskeskus ja hiljem oli linnus Kuramaa hertsogiriigi Kandava linnuseülema (läti keeles "Kandavas pilskungs") residents. 
Tänapäeval on linnus varemetes, ent säilinud on püssirohutorn.
Jiří Hájek

Jiří Hájek (6. juuni 1913 Krhanice Benešovi lähedal – 22. oktoober 1993 Praha) oli Tšehhoslovakkia riigitegelane ja diplomaat.
Jiří Hájek lõpetas Karli Ülikooli juristina. Aastatel 1937–1939 töötas ta rahanduse alal. Pärast Tšehhia okupeerimist Saksamaa poolt osales ta vastupanuliikumises ja vahistati. 1939. aasta novembris mõisteti talle 12-aastane vabadusekaotus. Teise maailmasõja lõpuni oli Hájek Saksamaal vangis. 1945. aastal pöördus ta Tšehhoslovakkiasse tagasi ja töötas lühikest aega Tšehhoslovakkia Ametiühingute Keskliiidu sekretärina. 1946–1948 oli ta Töölisakadeemia peasekretär. Alates 1948. aastast oli ta Tšehhoslovakkia Rahvakogu liige. 1948. aasta juunis sai ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmeks. Alates 1948. aasta veebruarist töötas ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee aparaadis. 1950. aastal sai ta Poliitiliste ja Majandusteaduste Kõrgkooli prorektoriks. 1954. aastal sai Hájek Karli Ülikooli Rahvusvaheliste Suhete Teaduskonna dekaaniks. 1954. aasta oktoobris asus ta tööle välisministeeriumis. 1955–1958 oli ta Tšehhoslovakkia saadik Londonis. 1957. aasta detsembrist kuni 1962. aasta veebruarini oli Jiří Hájek Tšehhoslovakkia välisministri asetäitja. 1962–1965 oli ta Tšehhoslovakkia alaline esindaja Ühinenud Rahvaste Organisatsioonis. 1965–1968 oli Hájek Tšehhoslovakkia hariduse- ja kultuuriminister.
1968. aasta 9. aprillist kuni 19. septembrini oli Jiří Hájek Tšehhoslovakkia välisminister.
1968–1972 oli ta Tšehholovakkia Teaduste Akadeemia teadur. 1970. aastal heideti ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikust Parteist välja. Alates 1972. aastal oli pensionil. 1977. aastal kirjutas ta alla Harta 77 manifestile.
Trump Building

Trump Building on pilvelõhkuja New Yorgi kesklinnas Lower Manhattanil tänavate Nassau Street ja William Street vahel aadressil Wall Street 40. 
Varem oli selle ametlik nimi Bank of Manhattan Trust Building, ka Manhattan Company Building. 1995. aastal ostis hoone ärimees Donald Trump, kes andis kõrgehitisele oma nime. 1998. aastast on tegu New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjoni poolt kaitsealuseks mälestusmärgiks ("New York City Landmark") kuulutatud ehitisega. 16. juunil 2000 kanti see samuti Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse ("National Register of Historic Places").
71-korruselise ja 282,5 meetri kõrguse kõrghoone arhitektid olid Harold Craig Severance ja Yasuo Matsui ning konsulteeriv arhitektuuribüroo Shreve &amp; Lamb. Kõrghoone 11 kuud kestnud ehitus lõppes 1930. aasta aprillis. Seejärel jõudis see umbes poolteist kuud olla maailma kõrgeim ehitis, enne kui New Yorgi kesklinnas valmis niisamuti "art déco" arhitektuuristiilis uue kõrgeima hoonena Chrysler Building (319 m). Viimasele ootamatult lisatud tornitipp koos 38 lisameetriga tuli halva üllatusena, kuna Bank of Manhattan Trust Building koos oma uusgooti stiilis tornitipuga oli ise teadlikult pürginud maailma kõrgeimaks ehitiseks.
1946. aasta 20. mai õhtul rammis hoone põhjakülge United States Army Air Forcesi kerglennuk Beechcraft Model 18, mis oli Louisianast teel Newarki lennujaama poole. See tabas hoone 58. korrust, tekitades seina 3×6 meetri suuruse augu. Õnnetuses hukkusid kõik viis pardal viibinut. Õnnetuse peapõhjuseteks loeti udu ja halba nähtavust.
Dmitri Sokolov

Dmitri Sokolov on mitme tuntud inimese nimi:
Wendell Anderson

Wendell Richard Anderson (1. veebruar 1933 Saint Paul, Minnesota – 17. juuli 2016 Saint Paul, Minnesota) oli USA poliitik ja jäähokimängija. Ta oli demokraat.
Ta lõpetas 1954. aastal Minnesota Ülikooli (1960. aastal õigusteaduste kooli) ja teenis aastatel 1956–1957 sõjaväes. Ta oli aastatel 1959–1963 Minnesota esindajatekoja ja seejärel kuni 1971. aastani senati liige. Aastatel 1971–1976 oli ta Minnesota kuberner.
30. detsember 1976 sai ta Walter Mondale'i asemel USA Senatisse. Ta oli sellel ametikohal kuni 1978. aastani.
Anderson mängis noorpõlves heal tasemel jäähokit. 1956. aasta taliolümpiamängudel Cortina d'Ampezzos võitis ta USA meeskonnaga hõbemedali.
Hugh O'Brian

Hugh O'Brian (sünninimi Hugh Charles Krampe; 19. aprill 1925 Rochester, New Yorgi osariik – 5. september 2016 Beverly Hills, California) oli USA näitleja.
Ta teenis Teises maailmasõjas USA merejalaväes.
Ta oli eelkõige tuntud nimirolliga ABC vesternisarjas "The Life and Legend of Wyatt Earp" (1955–1961). Hiljem mängis ta peaosa teadusulmesarjas "Search".
O'Brianil oli väike roll John Wayne'i viimases filmis "Laskur" ("The Shootist"; 1976). O'Brian oli selles filmis viimane mees, kelle Wayne tappis.
1992. aastal sai ta töö eest televisioonis Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe.
O'Brian suri 91-aastaselt 5. septembril 2016 oma kodus Beverly Hillsis.
Norbert Schemansky

Norbert Schemansky (tuntud ka kui Norb Schemansky; 30. mai 1924 Detroit, Michigan – 7. september 2016 Dearborn, Michigan) oli USA tõstja. Ta oli esimene, kes võitis tõstmises neli olümpiamedalit.
Enne sportlaskarjääri algust võitles Schemansky Teises maailmasõjas õhutõrjeüksuses ja võttis osa Bulge lahingust.
Schemansky võitis 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis hõbemedali raskekaalus (üle 82,5 kg) tulemusega 425 kg. 1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis võitis ta poolraskekaalus (kuni 90 kg) kuldmedali, püstitades maailmarekordi 445 kilogrammiga. 1956. aasta suveolümpiamängudest Melbourne'is jäi ta seljaprobleemide tõttu eemale. 1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis ta raskekaalus (üle 90 kg) pronksmedali tulemusega 500 kg. 1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta samas kaalukategoorias samuti pronksmedali tulemusega 537,5 kg.
Maailmameistrivõistlustel võitis ta kaks kuldmedali poolraskekaalus (alla 90 kg) aastatel 1951 ja 1953 ning ühe kuldmedali raskekaalus (üle 90 kg) aastal 1954. Ta saavutas maailmameistrivõistlustel hõbemedali aastatel 1947, 1962 ja 1963.
Schemansky püstitas kokku 24 maailmarekordit.
Pan-Euroopa liikumine

Pan-Euroopa liikumine oli 1920. aastatel Richard Nikolaus von Coudenhove-Kalergi eestvedamisel alguse saanud liikumine, mille eesmärk oli saavutada üleüldine Euroopa riikide vaheline rahulik koostöö.
Coudenhove-Kalergi avaldas 1923. aastal raamatu "Paneuroopa Liit", mis ilmus 1929. aastal ka eesti keeles Karl Robert Pusta eessõnaga. 1923 oli ka Paneuroopa Liidu asutamisaasta. Liit asutati Viinis, 1926. aastal toimus seal ka esimene Paneuroopa kongress üle 2000 osalisega.
Eestis oli liikumise eestvedajaks Pusta, kes 1926. aastal tegi ebaõnnestunud katse asutada Paneuroopa Eesti Ühing. Ühingu asutamiseni jõuti alles 1929. aastal ja selle esimeheks sai Ants Piip.
Lupita Tovar

Lupita Tovar (sünninimi Guadalupe Natalia Tovar; 27. juuli 1910 Matías Romero, Oaxaca – 12. november 2016 Los Angeles, California) oli Mehhiko näitleja.
Ta sai tuntuks filmi "Dracula" hispaaniakeelsest versioonist "Drácula" (1931) Eva rolliga. Tovar mängis peaosa ka Antonio Moreno filmis "Santa" (1932), mis oli Mehhiko esimene helifilm.
2001. aastal pälvis ta Mehhiko filmiinstituudi ("Academia Mexicana de Artes y Ciencias Cinematográficas") elutööauhinna.
Tovar sündis Mehhikos ja suundus Hollywoodi 1929. aastal, mille järel omandas ta inglise keele väga kiiresti. 1932. aastal abiellus ta produtsendi Paul Kohneriga. Abielu kestis kuni mehe surmani 1988. aastal.
Tovari ja Kohneri tütrest Susanist (sündinud 1936) sai samuti näitleja. Lapselapsed Chris (sündinud 1969) ja Paul Weitz (sündinud 1965) on omakorda olnud edukad stsenaristid ja lavastajad.
Tovar suri 12. novembril 2016 Californias Los Angeleses 106-aastaselt.
Scott McKenzie

Scott McKenzie (sünninimi Philip Wallach Blondheim; 10. jaanuar 1939 Jacksonville, Florida – 18. august 2012 Los Angeles, California) oli USA laulja ja laulukirjutaja. Ta on eelkõige tuntud oma 1967. aasta hittsingli "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)" poolest, mida on nimetatud 1960. aastate hipiliikumise mitteametlikuks hümniks.
Elulugu.
Philip Wallach Blondheim sündis 10. jaanuaril 1939 Florida osariigis Jacksonville'is. Tema perekond kolis Põhja-Carolinasse Asheville'i, kui ta oli kuuekuune. Ta kasvas üles Põhja-Carolina ja Virginia osariigis, kus ta sai sõbraks oma ema ühe sõbra poja John Phillipsiga, kes oli hiljem ansambli The Mamas &amp; the Papas juhtfiguuriks. 1950. aastate keskel laulis ta mõnda aega Tim Rose'iga keskkooliansamblis The Singing Strings. Hiljem moodustas ta Phillipsi, Mike Borani ja Bill Clearyga "doo-wop"-ansambli The Abstracts.
New Yorgis muudeti ansambli nimi The Smoothies'iks ning Decca Recordsiga salvestati kaks singlit, mille produtseeris Milt Gabler. The Smoothiesi ajal otsustas Blondheim võtta oma esinejanimeks Scott McKenzie.
1961. aastal kohtusid Phillips ja McKenzie Dick Weissmaniga ning nad moodustasid keset folkmuusikahullustust folkansambli The Journeymen. Nad andsid Capitol Recordsiga välja kolm albumit ja seitse singlit. 1964. aastal läks ansambel laiali. McKenzie ja Weissman alustasid soolokarjääri, samas kui Phillips moodustas Denny Doherty, Cass Ellioti ja Michelle Phillips'iga ansambli The Mamas &amp; the Papas.
Phillips kirjutas ja produtseeris McKenzie'le laulu "San Francisco (Be Sure to Wear Flowers in Your Hair)". Phillips mängis salvestamisel kitarril, Gary L Coleman kelladel, Joe Osborn basskitarril ja Hal Blaine trummidel.
Laul avaldati USA-s singlina 13. mail 1967 ja see sai kohe hitiks, jõudes singliedetabelis Billboard Hot 100 neljandale ja Kanadas teisele kohale. Suurbritannias jõudis see edetabeli tippu. Kokku müüdi singlit maailmas üle seitsme miljoni eksemplari.
McKenzie järgmine laul "Like An Old Time Movie", mille looja ja produtsendiks oli samuti Phillips, jõudis USA-s 24. kohale. Tema debüütalbum "The Voice of Scott McKenzie" ilmus veel samal aastal. Teine album "Stained Glass Morning" tuli müügile 1970. aastal. Need kaks albumit jäidki tema ainsateks.
1968. aastal kirjutas ta Kanada lauljale Anne Murrayle laulu "What About Me", millega algas Murray karjäär.
1988. aastal oli ta The Beach Boysi laulu "Kokomo" üks kaasautoritest.
1986. aastal liitus McKenzie The Mamas &amp; the Papasi uue koosseisuga ja esines ansambliga kuni 1998. aastani.
2001. aastal esines ta John Phillipsi mälestuskontserdil Los Angeleses.
McKenzie suri 2012. aasta augustis 73-aastaselt. Ta kannatas 2010. aastast Guillaini-Barré sündroomi all.
Suurjalg

Suurjalg (inglise keeles "bigfoot"), ka Sasquatch, on ahvi või hominiidi meenutav olend, kes väidetavalt elutseb Põhja-Ameerika metsades. Suurjalga on sageli kirjeldatud suure karvase kahel jalal kõndiva humanoidina. Ta on inimest pikem, umbes 2,5 meetri pikkune.
Kanadas on ta eelkõige tuntud nimetusega "sasquatch"; nimetus on tulnud halkomelemikeelsest sõnast "sásq'ets".
Esimene arvatav teade suurjala kohta pärineb 1811. aastast Kanada lääneosast, kui kaupmees David Thompson leidis praeguse Jasperi linna lähedalt lumest mitu suurt jalajälge, mis olid väidetavalt üle 40 cm pikkused. Teadaolevalt nähti esimest korda suurjalasarnast olendit 1884. aastal Briti Columbias Yale'i linna lähedal, kui ühes rongis olnud sõitjad nägid pikkade kätega inimesesarnast olendit, kes oli kaetud paksu musta karvkattega.
Kõige enam on teatatud suurjala esinemisest Põhja-Ameerika lääneosas (Pacific Northwest): USA California, Oregoni ja Washingtoni osariigi ning Kanada Briti Columbia provintsi aladel. Tema kohta on teateid tulnud aga siiski peaaegu kõigist USA osariikidest. Suurjalasarnast olendit, keda enamasti hüütakse lumeinimeseks, on kohatud veel paljudes kohtades mujal maailmas, näiteks Malaisias, Hiinas, Venemaal, Austraalias ja Lõuna-Ameerikas. Arvatakse, et suurjalg oli üks neid liike, kes võis üle Beringi maa- ja jääsilla Alaskale jõuda ning sealt kaugematesse metsadesse levida. 
Pealtnägijad on täheldanud jäledat lehka, mida on "sasquatch"'ide läheduses tunda olnud. Kirjeldatud on ka valjusid kutsehüüdeid või ulgumist, mis ei sarnane ei karude, kaslaste ega hundi häälitsemisele. Mõned inimesed väidavad, et suurjalg on nende poole kive visanud. Teised on metsadest leidnud okstest, murtud puudest või muust seesugusest moodustatud struktuure. Ilmselt kõige tuntum tõend suurjalast pärineb 1967. aastast, kui Roger Patterson ja Robert Gimlin said selle olendi USA California osariigi kirdeosas Bluff Creeki juures videolindile.
Ohtrale tunnistusmaterjalile vaatamata puuduvad siiani suurjala olemasolu kohta teaduslikult veenvad tõendid. Leitud ei ole ka nende säilmeid, mille kohta on arvatud, et nad võivad oma kaaslasi matta. Siiski on teada, et enne inimlaste saabumist elasid Kagu-Aasias hiiglaslikud, tänapäevaks välja surnud inimahviliigid "Gigantopithecuse" perekonnast.
Metropolitan Life Insurance Company Tower

Metropolitan Life Insurance Company Tower, kõnekeeles tuntud ka kui Met Life Tower, on New Yorgi kesklinnas Madison Square'i pargi lähedal Madison Avenue puiestee ja East 23rd Street tänava ääres asuv maamärgilise tähendusega historitsistliku kunstisuuna uusrenessanss-stiilis kõrgehitis. See oli üks varasemaid täiskõrguses pilvelõhkujaid.
Selle projekteeris arhitektuuribüroo Napoleon Lebrun &amp; Sons, kes võttis eeskujuks Campanile di San Marco kellatorni Veneetsias Itaalias. 50-korruselise ja 213,36 meetri kõrguse hoone valmimise järel 1909. aastal oli see kolm aastat, kuni all-linnas Lower Manhattanil asuva kõrghoone Woolworth Building (241,4 m) valmimiseni 1912. aastal, maailma kõrgeim ehitis. Kõrgusrekordi võttis see üle Woolworthi peakontori lähedal asunud kõrghoonelt Singer Building (187 m). 
Algne torn oli kaetud Tuckahoe marmoriga, kuid 1964. aasta renoveerimine ajal asendati see tavalise lubjakiviga, mis vahetas voolujoonelise uusrenessansliku ornamentika modernselt tahumatuma ilme vastu välja. Muuhulgas eemaldati paljud algupärased kaunistused. Hoone torniosas asub tänapäeval New York Edition Hoteli 273 numbritoaga luksushotell, alumises osas asuvad kontorid.
29. jaanuaril 1972 kanti see Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse ("National Register of Historic Places"). 1978. aastast on see USA Rahvuslik Ajalooline Mälestusmärk ("National Historic Landmark").
Winston Churchill (romaanikirjanik)

Winston Churchill (10. november 1871 Saint Louis, Missouri osariik – 12. märts 1947 Winter Park, Florida) oli USA kirjanik. Tema ajalooromaanid olid 20. sajandi alguses USA-s ühed müüdumad.
Churchill sündis Missouri osariigis Saint Louises. Churchill lõpetas 1894. aastal Ameerika Ühendriikide Mereväeakadeemia, kuid valis kirjanduskarjääri. Pärast mereväeakadeemia lõpetamist sai ta ajakirja Army and Navy Journal toimetajaks. Mõnda aega oli ta ka ajakirja Cosmopolitan Magazine toimetaja.
Tema esikromaan "The Celebrity" ilmus 1896. aastal. Churchilli järgmine romaan, iseseisvussõja sündmustel põhinev ajalooromaan "Richard Carvel" (1899) osutus ülipopulaarseks, seda müüdi üle kahe miljoni eksemplari. Ka tema järgmised romaanid "The Crisis" (1901) ja "The Crossing" (1904) olid edukad. Tema hilisemad romaanid käsitlevad tema kaasaja poliitilisi ja sotsiaalseid teemasid.
1899. aastal kolis Churchill New Hampshire'i osariiki Cornishi, kus elas ligi 50 aastat. Aastatel 1903 ja 1905 valiti ta New Hampshire'i osariigi seadusandliku kogu liikmeks. 1906. aastal kandideeris ta Vabariikliku Partei liikmena edutult New Hampshire'i kuberneri kohale. 1912. aastal kandideeris ta teist korda Progressiivse Partei liikmena. 1917. aastal külastas ta Esimese maailmasõja lahinguvälja ja kirjutas nähtu põhjal oma esimese mitteilukirjandusliku teose "A Traveller In War-Time" (1918). Ta kirjutas karjääri jooksul ka novelle ja näidendeid.
1910. aastate lõpus loobus ta kirjutamisest ja taandus avalikkuse eest. Churchill suri 1947. aastal Floridas Winter Parkis 75-aastaselt südamerabanduse tagajärjel.
Tänapäevaks on ta jäänud, isegi kirjanikuna, samanimelise Suurbritannia riigitegelase varju.
Karl Koljo

Karl Koljo (5. september 1897 Patküla vald, Helme kihelkond – 9. detsember 1986 Burlington, Vermont, USA) oli eesti haridustegelane.
1917. aastal lõpetas ta Tartu Õpetajate Seminari. 1924. aastal asus õppima Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonda, hiljem läks üle õigusteaduskonda, mille lõpetas 1928. aastal. 1932. aastal sai eesti keele ja kirjanduse alal gümnaasiumi õpetaja kutse.
Aastatel 1917–1918 töötas Tallinnas Jaan Kirsipuu Eraprogümnaasiumis õpetajana, 1918–1919 võttis osa Vabadussõjast, teenis Omakaitses ja Tallinna kaitsepataljonis. Aastatel 1919–1934 oli ta Tallinna Reaalkooli õpetaja, 1934–1935 inspektor, 1935–1936 Haridusministeeriumi teaduse ja kunsti osakonna direktor, 1936–1940 Tallinna Reaalkooli direktor, 1940–1944 Tallinna 10. Keskkooli direktor.
Ta oli ka Tallinna Meestelaulu Seltsi juhatuse liige ja Kaarli koguduse juhatuse liige.
1944. aastal põgenes Saksamaale. Aastatel 1944–1950 oli Augsburgis Eesti gümnaasiumi õpetaja ja direktor. 1950. aastal siirdus edasi USA-sse. Aastatel 1954–1971 töötas Cornell Medical College'is.
Gleason

Gleason on USA-s Wisconsini osariigis Lincolni maakonnas asuv kohaliku omavalitsuseta piirkond.
See asub maantee Wisconsin Highway 17 ääres Merrilli linnast kirdes. Lähim linn on Russell. Gleasonis asub postkontor.
Asula on saanud nime Salem Gleasoni järgi, kes asus sinna koos abikaasa Sarah Jane'iga elama 1880. aastal.
Gleasonis asub eestlaste esimene luteri kirik USA-s. See ehitati 1914. aastal.
Esimesed eestlased saabusid Gleasoni ja lähedal asuva Irma asula piirkonda 1900. aastal. Seda soosis asjaolu, et sealne ümbruskond sarnanes üsna palju Eesti omaga.
Kiriku surnuaed rajati 1909. aastal. Kirikut kasutati 1964. aastani. Hiljem on see kannatada saanud vandaalide tõttu.
1960. aastatel kolis Gleasonisse filmitegija Bill Rebane, kes avas seal oma filmistuudio. Seal on filmitud sellised väikese eelarvega õudusfilmid nagu "Devonsville'i terror" ("The Devonsville Terror") ja "Hiidämblike sissetung" ("The Giant Spider Invasion").
Vivian (Lõuna-Dakota)

Vivian on rahvaloendustel arvestatav kohaliku omavalitsuseta ala ("census-designated place") USA-s Lõuna-Dakota osariigis Lymani maakonnas. Asula lähedalt möödub kiirtee Interstate 90.
Viviani pindala on 4,4 km², kõik maismaa.
Elanike arv on 2010. aasta rahvaloenduse kohaselt 119. 2000. aastal oli elanikke 131, kes jagunesid 55 majapidamisse ja 36 perekonda. Peaaegu kõik olid valged, üksnes paar indiaanlast. Mehi oli pisut rohkem kui naisi. Alaealisi oli 25. Keskmine sissetulek elaniku kohta oli 13 502 USA dollarit, aga 18 inimest elas allpool vaesuspiiri.
Asula on saanud nime raudteeametniku abikaasa Vivian Hunteri järgi.
Asula rajati praegusele kohale 1906. aastal. Aastal 1907 jõudis asulasse Chicago, Milwaukee, St. Paul and Pacific Railroadi raudteeliin. Vivianis asus kuni 1978. aastani kool.
Vivianis on mõõdetud maailma suurim rahetera. 23. juulil 2010 mõõdeti maha sadanud rahetera läbimõõduks 20 sentimeetrit ja kaaluks 0,88 kg. Eelmine rekordrahetera läbimõõduga 17,8 sentimeetrit langes 2003. aastal Nebraskas Auroras ja rekordmassiga (0,76 kg) rahetera 1970. aastal Kansases Coffeyville'is.
Aleksandr Trapeznikov

Aleksandr Trapeznikov (1908 Permi kubermang – ?) oli Nõukogude partei- ja julgeolekutöötaja. Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja kaadrialal ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi kaadriosakonna ülem.
Elulugu.
Tööliste poeg, venelane. NLKP liige 1929. Haridus: keskharidus, 1937 ÜK(b)P KK juures asuv Kõrgem propagandistide kool.
1929–1930 komsomoli rajoonikomitee sekretär Sverdlovski oblastis, 1930–1932 kaevanduste grupi parteikomitee sekretär Kamenski rajoonis Sverdlovski oblastis, 1932–1933 Lenini nimelise Kõrgema kommunistliku põllumajanduskooli tudeng Sverdlovskis, 1933–1934 ÜK(b)P Sverdlovski oblasti Kamenski rajoonikomitee agitmassilise osakonna instruktor ja juhataja, 1934–1935 Uurali alumiiniumitehase parteikomitee sekretäri asetäitja ja sekretär Kamenskis, 1937 NSVL NKVD GUGB operatiivvolinik, 1937–1944 Kirovi oblasti UNKVD/UNKGB vanemoperatiivvolinik, 2. osakonna jaoskonnaülem, osakonnaülema abi, vanglate osakonna ja 3. eriosakonna ülem, 1944 Mogiljovi oblasti UNKGB jaoskonnaülem, 2. osakonna ülema asetäitja Mogiljovis ja Bobruiskis, 1945–1946 UNKGB ülema asetäitja kaadrialal Bobruiskis, 1946–1947 Valgevene NSV MGB parteikomitee sekretär, 1947–1950 Novgorodi oblasti UMGB ülema asetäitja kaadrialal, 1950–1951 NSVL MGB Kõrgema kooli juures asuvate juhtivkoosseisu ümberõppe kursuste kuulaja, 06.1951–04.1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja kaadrialal ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi kaadriosakonna ülem. 1953 kutsuti Moskvasse NSVL Siseministeeriumi käsutusse.
Liepkalne

Liepkalne (varem "Liepmuiža" või "Liepiņi") on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Sausnēja valla lääneosas. Ajalooliselt jäi asula Liepmuiža kihelkonda. Liepkalne jääb valla keskusest Sidrabiņist 6, endisest piirkonna keskusest Ērgļist 14 ja Riiast 106 kilomeetri kaugusele.
Nüüdisaegne asula on endisaegse Liepkalne kirikumõisa (Linden, Liepmuiža) keskus. Teise maailmasõja järel oli see Liepkalne kolhoosi keskasulaks. Aastail 2006–2021 kuulus küla Ērgļi piirkonda.
Asulas on Liepkalne luteri kirik. Selle juures asuvas Liepkalne kiriku muinaskalmed on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Liepkalne asuvad raamatukogu ja Sausnēja kultuurimaja, külas on Liepkalne bussipeatus.
Liezēre

Liezēre on küla ("ciems") Lätis Madona piirkonnas, Liezēre valla halduskeskus. Ajalooliselt jäi asula Liezēre kihelkonda.
Nüüdisaegne asula on endisaegse Liezēre mõisa (Löser) keskus. Külas on raamatukogu. Sinna jääb Liezēre bussipeatus.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Liezēre järve asulakoht ja Stārķi saarekese asulakoht. Kohaliku kaitse all on Dārznieki muinaskalmed. Looduskaitse all on kaks külas kasvavat tamme.
Aleksandr Tšernov

Aleksandr Tšernov (1911 Moskva – 1978 Dimitrovgrad, Uljanovski oblast) oli Nõukogude julgeolekutöötaja. 1951–1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, polkovnik.
Elulugu.
Vedurimasinisti poeg, venelane. NLKP liige 1940. Haridus: 1930–1934 metsandustehniline instituut Arhangelskis, 1939–1940 NSVL NKVD kõrgema kooli kuulaja
Töökohad: 1934–1939 oblasti maaosakonna insener-hüdrotehnik ja sektorijuhataja Arhangelskis, 1940 Komi ANSV NKVD majanduse osakonna (EKO) 2. jaoskonna ülem, 1940–1941 samas 1. jaoskonna ülem ja EKO ülema asetäitja, 1941 Komi ANSV NKGB salajase-poliitilise osakonna (SPO) ülema asetäitja, 1941–1943 Komi ANSV NKVD SPO ülem, 1943–1945 Komi ANSV NKGB 2. osakonna ülem, 1945–1946 NKVD/MVD Berliini operatiivsektori 4. osakonna ülema asetäitja, 1945–1948 Komi ANSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, 1948–1951 Tadžiki NSV Stalinabadi oblasti UMBG ülem, 1951 NSVL MGB kaadrivalitsuse käsutuses, 10.8.1951–16.3.1953 Eesti NSV riikliku julgeoleku ministri asetäitja, 23.3.1953–23.5.1953 Eesti NSV siseministri asetäitja, 1953–1954 Poola julgeolekuministeeriumi juures asuva NSV Liidu Siseministeeriumi vanemnõuniku asetäitja vastuluure alal, 1954–1958 Brjanski oblasti, 1958–1959 Smolenski oblasti UKGB ülema asetäitja, 1959–1963 asutuse „postkast nr. 30“ direktori abi režiimi alal Melekessis Uljanovski oblastis. Alates 1963 pensionär Dimitrovgradis.
Tegevus Eesti NSV julgeoleku ministri asetäitjana.
Ministri asetäitjana vastutas ta võitluse eest Eesti "natsionalistide" ja "bandiitidega". Tšernovi kohta on andmeid, et ta võttis isiklikult osa arreteeritud inimeste peksmisest, sealhulgas koos Eesti NSV julgeolekuministri Moskalenkoga. "Samal ajal, kui Moskalenko peksis A. P-d, peksid kõrvaltoas Tšernov ja MGB jaoskonnaülema asetäitja A.P. ema. 20. oktoobril 1951 peksid Moskalenko ja Tšernov ülekuulamise käigus julmalt läbi O. V., kes oli ennast Raplamaal metsatalus varjanud ja tulevahetuses haavata saanud. 1952. aasta aprillis peksid ENSV MGB töötajad Tšernovi juhtimisel Raplamaal kinnivõetud "bandiitide käsilasi" T. M-i ja E. K-d, kui need "vajalikke tunnistusi" ei andnud. Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomiteel said Tšernovi vägivallatsemised teatavaks, kuid ka teda ametisoleku ajal parteiliselt ei karistatud."
De Wahli reegel

De Wahli reegliks nimetatakse Edgar von Wahli poolt 1911. aastal välja töötatud sõnamoodustusreeglit, mida ta kasutas enda loodud tehiskeele oktsidentaali (pärast 1949. aastat interlingue) grammatikas.
Reegli abil saab luua teatud grammatilisi vorme, näiteks omadus- ja nimisõnu tegusõna infinitiivist. 
Reegel.
Oktsidentaali tegusõna infinitiivil on kolm lõppu: -ar, -ir või -er. Sõna tüvest uute sõnade moodustamise reegel on kolmeosaline:
Kuus erandit on:
Erandite alla kuuluvad ka kõik prefiksite abil neist moodustatud tegusõnad.
Kuna reegel koosneb kolmest osast, on seda vahel nimetatud ka "de Wahli kolmeks reegliks".
Ehkki reegel oli loodud oktsidentaali jaoks, on seda mugandades on võimalik kasutada sõnamoodustusel ka romaani keeltes või keeltes, mille sõnavara pärineb romaani keeltest.
Vladimir Vedejev

Vladimir Vedejev (vene k. "Владимир Ильич Ведеев"; 1914 Rasskazovo, Venemaa – 1966 Moskva) oli NSV Liidu julgeolekutöötaja. 1944–1951 Eesti NSV riikliku julgeoleku rahvakomissari/ministri asetäitja kaadrialal ja kaadriosakonna ülem.
Vladimir Vedejev õppis 1935–1938 Stalini nimelises Raudteetranspordi Instituudis, kuid ei lõpetanud kooli. 1938. aastal sai temast NSV Liidu SARKi Moskva kraidevahelise kooli kursant. 1938–1940 töötas ta SARKi Moskva linna ja oblasti valitsuse vaneminspektori ja vanemoperatiivvolinikuna. VK(b)P liige 1940. 1940–1942 oli NSV Liidu SARKi/RJRK Moskva linna ja oblasti valitsuse jaoskonnaülema asetäitja. 1942–1943 samas jaoskonnaülem, 1943–1944 samas kaadriosakonna ülema asetäitja. 
12. oktoobrist 1944 kuni oktoobrini 1951 oli ta Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Rahvakomissariaadi/Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi rahvakomissari/ministri asetäitja ja kaadriosakonna ülem. Autasustati 1945. aastal, võitluse eest natsionalistliku vastupanuliikumise vastu Baltimaades, Punatähe ordeniga 1949. aasta Eesti märtsiküüditamise ettevalmistamisel Nõukogude julgeoleku poolt nimetati Vedejev Tallinnas asuva Eesti NSV MGB operatiivstaabi ülemaks. ning autasustati alampolkovnik V. Vedejev sõjalise 2. järgu Isamaasõja ordeniga 1950. aastal lõpetas Tartu ülikooli õigusteaduskonna. 
Aprillis 1951 kutsuti ta Moskvasse NSVL RJM käsutusse. Oktoobrist 1951 töötas NSVL RJM Miilitsa Peavalitsuse Kriminalistika teadusliku uurimise instituudi ülema asetäitjana Moskvas.
Metsakaugused

"Metsakaugused" (vene keeles "Лесные дали") on Ivan Šiškini 1884. aastal valminud õlimaal.
Poeetiline maal on valminud kunstniku kodukoha Jelabuga ümbruse maastike motiividel.