Šveits

Šveits, ametlikult Šveitsi Konföderatsioon, on merepiirita riik Kesk-Euroopas. See piirneb põhjas Saksamaa, läänes Prantsusmaa, idas Austria ja Liechtensteini, ning lõunas Itaaliaga. Põhjast lõunasse ulatub Šveits kuni 220 kilomeetrit, idast läände kuni 360 kilomeetrit. Šveits jaguneb geograafiliselt Šveitsi Alpide, Šveitsi kõrgplatool ja Juura mäestiku vahel. Alpide alla kuulub enamus riigi territooriumist, kuid suurem osa u. 9 miljonist elanikust elab platool. Seal asuvad ka suurimad linnad ja majanduskeskused, sealhulgas Zürich, Genf, Lausanne, Winterthur ja Luzern.
Šveits on liitvabariik, mis koosneb 26 kantonist, kusjuures "de facto" pealinn Bern toimib föderaallinnana ning on riigi valitsuse asukoht. Ametlikku pealinna riigil ei ole. Riik hõlmab nelja peamist keele- ja kultuuripiirkonda: saksa, prantsuse, itaalia ja romanši, mis peegeldab pikaajalist mitmekeelsuse ja kultuurilise pluralismi traditsiooni. Šveits väldib ühe riigikeele eelistamist teisele, mistõttu näiteks tippdomeeni tähise .ch jaoks on võetud aluseks riigi ametliku nime ladina variant "Confoederatio Helvetica". Vaatamata kultuurilisele mitmekesisusele püsib rahvuslik identiteet tugevana, tuginedes ühisele ajaloolisele taustale, väärtustele nagu föderalism ja otsedemokraatia, ning Alpi sümboolikale. Šveitsi identiteeti peetakse sageli keelt, rahvust ja religiooni ületavaks — seetõttu on Šveitsi mõnikord nimetatud "tahtenatsiooniks" ("Willensnation"), mitte tüüpiliseks rahvusriigiks.
Šveits sai alguse Vana Šveitsi Konföderatsioonina, mis loodi hiliskeskajal kaitse- ja kaubandusliiduna. Riigi asutamisdokumendiks peetakse 1291. aasta Föderaallepingut. Konföderatsioon laienes ja tugevnes järk-järgult, hoolimata välistest ohtudest ja sisepoliitilistest ning usulistest konfliktidest. Šveitsi iseseisvust Saksa-Rooma riigist tunnustati ametlikult Vestfaali rahuga 1648. aastal. Šveits oli varauusaja väheseid vabariike ning ainus koos San Marinoga, mis elas üle Napoleoni sõjad. Riik jäi iseseisvate kantonite võrgustikuks 1798. aastani, mil Šveitsi tungis Prantsusmaa ja kehtestas tsentraliseeritud Helveetsia Vabariigi. Napoleon kaotas selle vabariigi 1803. aastal ja taastas konföderatsiooni. Pärast Napoleoni sõdu taastas Šveits endise süsteemi, kuid 1830. aastaks tekkisid sisemised pinged liberaalsete ja konservatiivsete jõudude vahel. Pinged viisid 1848. aasta põhiseaduse kehtestamiseni, mis sätestas tänapäevase föderaalriigi, koos individuaalsete õiguste, võimude lahususe ja kahekojalise parlamendiga.
Riigil on tugev neutraliteeditraditsioon. Šveits on säilitanud relvastatud neutraalsuse poliitika alates 16. sajandist ega ole osalenud üheski rahvusvahelises sõjas pärast 1815. aastat. Riik liitus Euroopa Nõukoguga 1964. aastal ja ÜROga alles 2002. aastal. Šveits on Punase Risti sünnipaik ja seal asuvad paljude tähtsate rahvusvaheliste organisatsioonide peakorterid või kontorid, sealhulgas WTO, WHO, ILO, FIFA, WEF ja ÜRO. Šveits on Euroopa Vabakaubanduse Assotsiatsiooni (EFTA) asutajaliige ning osaleb Euroopa Liidu siseturul ja Schengeni alal.
Šveits on üks maailma kõige arenenumaid riike ja kaheksas kõrgeim SKT inimese kohta. Šveitsil on tugev pangandus- ja finantssektor, arenenud farmaatsia- ja biotehnoloogiatööstus ning pikk traditsioon kellassepatööstuses, täppistehnikas ja tehnoloogias. Riik on tuntud ka šokolaadi ja juustu tootmise poolest ning sel on hästi arenenud turismitööstus.
Loodus.
Pinnamood.
Šveitsi kümme kõrgemat mäge on järgmised:
Geoloogia.
Šveitsi geoloogiline ehitus on tekkinud viimaste aastamiljonite jooksul Aafrika ja Euroopa laamade kokkupõrke tulemusel.
Geoloogiliselt jaotatakse Šveits viieks põhiliseks regiooniks: Alpid koosnevad põhiliselt graniidist, Juura mäestik on noor kurdmäestik, mis koosneb lubjakivist. Juura ja Alpide vahel on osalt tasane, osalt künklik Mittelland. Peale selle on veel Lombardia madalik Chiasso ümbruses ja Põhja-Reini madalmik Baseli ümbruses, suurem osa neist asub väljaspool Šveitsi.
Veekogud.
Šveits moodustab veelahkme, millest vesi jõuab Reini kaudu Põhjamerre, Rhône'i jõe kaudu Vahemere lääneossa, Ticino jõe kaudu Aadria merre ja Inni jõe kaudu Musta merre.
Tuntumad järved on Genfi järv, Bodeni järv, Neuchâteli järv, Luzerni järv, Zürichi järv ja Lago Maggiore.
Kliima.
Šveits jaguneb viieks regiooniks, mille vahel on suured kliimaerinevused: Juura mäestik, Šveitsi kiltmaa (Mittelland), Ees-Alpid, Alpid ja Alpidest lõuna poole jääv ala.
Metsad.
Kolmkümmend protsenti Šveitsi territooriumist on kaetud metsaga.
Alpides valdavad okasmetsad (nulud, kuused, lehised, alpi seedermännid). Alpides kaitsevad metsad laviinide ja kõrgvee eest (mets võtab vee vastu ja peab seda kinni).
Mittellandis, Juuras ja Alpidest lõuna pool 1000 meetrist allpool kasvavad segalehtmetsad ja lehtmetsad.
Tessini kantonis on suured kastanimetsad, millel oli varem tähtis koht toiduallikana.
Rahvastik.
Šveitsil on neli ametlikku riigikeelt: saksa keel (63,7% kogu rahvastikust; koos teiste riikide kodanikega 72,5%), prantsuse keel (20,4%; 21,0%), itaalia keel (6,5%; 4,3%). Romanši keelt, mis kuulub retoromaani keelte hulka, räägib ainult väike kogukond (0,5%; 0,6%) riigi kaguosas Graubündeni kantonis.
Majandus.
Šveits on moodsa turumajandusega riik, kus töötus on väike ja tööjõud on kõrgelt kvalifitseeritud. Samuti on SKP ühe elaniku kohta väga kõrge.
2009. aasta andmetel oli tööga hõivatud 4,103 miljonit inimest ja töötus 2010. aasta veebruaris oli 4,4%.
7,4% elanikkonnast elab alla vaesuspiiri.
Šveitsi frangi inflatsioonitase on −0,5%.
Väliskaubandus.
Šveitsi suurimad ekspordiartiklid on masinad, kemikaalid, metallid, käekellad ja põllumajandustooted. Tähtsaimad ekspordipartnerid (2009) on Saksamaa (20,98%), Ameerika Ühendriigid (9,09%), Prantsusmaa (8,62%), Itaalia (8,08%) ja Austria (5,38%).
Šveitsi suurimad impordiartiklid on masinad, kemikaalid, sõidukid, metallid, põllumajandustooted ja tekstiilid. Tähtsaimad impordipartnerid (2009) on Saksamaa (27,19%), Itaalia (10,42%), Ameerika Ühendriigid (9,61%), Prantsusmaa (7,69%), Holland (4,35%).
Riik.
Riigikord.
1999. aasta põhiseaduse järgi on kantonitel kogu võim, mis ei ole konkreetselt konföderatsioonile delegeeritud.
Šveitsi parlament on kahekojaline Liidukogu, mis koosneb Kantonite Nõukogust ja Rahvusnõukogust. Kodade õigused on kõigis punktides, kaasa arvatud seadusloomes, võrdsed.
Kantonite Nõukogu 46 liiget (kaks igast kantonist ja üks endistest poolkantonitest) valitakse otseselt igas kantonis. Rahvuskogu 200 liiget valitakse otseselt ja proportsionaalse esindatuse põhimõttel. Kummagi koja liikmete ametiaeg on 4 aastat.
Iga seaduse üle, mille Liidukogu on vastu võtnud, võib rahvas hääletada referendumil (vt Šveitsi referendumid). Seadusandliku algatuse teel võib rahvas teha ka muudatusi konföderatsiooni põhiseadusse. Nõnda on tegemist poolotsese demokraatiaga.
Kõrgeim täidesaatev organ on Liidunõukogu, seitsmest liikmest koosnev kollegiaalne organ. Kuigi põhiseadus näeb ette, et Liidukogu valib ja juhendab Liidunõukogu liikmeid, on viimane järk-järgult võtnud endale väljapaistva rolli seadusloomeprotsessi suunamisel ja föderaalseaduste täitmisel.
Šveitsi liidupresident valitakse Liidunõukogu seitsme liikme seast. Üheaastase ametiaja jooksul täidab ta esindusfunktsioone.
Haldusjaotus.
Šveits koosneb 26 kantonist:
Šveitsis on ka kaks enklaavi: Büsingen kuulub Saksamaale ja Campione d'Italia Itaaliale.
Kantonid jagunevad ringkondadeks (olemas 19 kantonis) ja ringkonnad valdadeks. Šveitsis on kokku 2212 valda (2019. aasta jaanuari seisuga).