Suurlaht (laev)

Suurlaht (endise nimega Suurlaid) on algsest STB-tüüpi kalalaevast ümber ehitatud õppelaev. 
Laev on säilinud, kuid pole kasutusel.
Ajalugu.
Nõukogude aeg.
Laev ehitati 1954. aastal Saksamaal Fürstenbergis sõjakahjude kompensatsioonina Nõukogude Liidule paaristraaleriks. 
Kokku ehitati aastail 1953–1955 69 STB ("СТБ-71 ja СТБ-150") tüüpi laeva, aastail 1951–1952 oli samalaadseid SMB tüüpi laevu ehitatud 60.
1972. aastal sai kalalaevast Noorte Meremeeste Klubi õppelaev Suurlaid. Õppetegevusteks tuli laev mõnevõrra ümber ehitada. Olulisim töö oli laadruumi ehitatud kursantide kajut. 
Suviti tehti õppelaevaga tavaliselt praktikantidega 7–10-päevaseid merereise Eesti rannikul. Praktikantide ülesandeks olid laevatööd, roolivaht, masinavaht, köögitoimkond, tööd sildumisel ja öövaht. Sügiseti ja kevaditi toimusid mõnikord ka paaritunnised lühisõidud Tallinna lahel. 
Laeva merereisid ulatusid ka välismaale, kaugeimad Lätis Riiga ja Saksa DV-s Rostockisse.
1978. aastal filmitud populaarses mängufilmis "Siin me oleme!" seisis Suurlaid ühes stseenis tagaplaanil ankrus.
Pärast Eesti taasiseseisvumist.
Pärast Eesti taasiseseisvumist 1991. aastal nimetati laev ümber Suurlaheks, sest Eesti Merelaevandusel juba oli ro-ro-laev Suurlaid. Jätkusid õppesõidud Mereklubi kursantide-õpilastega. 
2000. aastal andis Eesti Haridusministeerium klubi laevastiku üle Tallinna linnavalitsusele ja Suurlahte renditi edaspidi sümboolse tasu eest Eesti Mereakadeemia Merekoolile. 
Alates 2002. aastast jäi Tallinna spordi- ja noorsooametile kuuluv laev sõidukõlbmatuna Pirita sadamasse unarusse seisma. Laeval hoidsid oma algatusel silma peal veel endised mereklubi töötajad. 
2004. aastal ostis endise mereklubi tegevuse jätkamiseks moodustatud MTÜ Suurlahe 13 000 krooniga endale. Laevakere plaadistus vajas vahetamist, tekiplangutus oli mädanenud ja metallosad roostetanud nii, et tekk tilkus läbi. Noorte Mereklubi MTÜ plaanis laeva taastada, kuid linn lõpetas klubi rahastamise 2005. aastal ja asi jäi pooleli. 
Hiljem tõsteti alus Lahesuu sadamas kaile ja jäi remondi ootel seisma. Laeva edasine saatus pole selge, kuid teadaolevalt pole teda plaanis maha kanda, vaid on üritatud (tagajärjetult) leida rahalisi võimalusi ja toetust taastamiseks.
Kirjeldus.
Iseloomustus.
"Suurlaht" on teraskere ja terastekiehitisega, kuigi roolimaja on tegelikult puidust. Kontseptsioonilt on tegemist tüüpilise sõjajärgse Saksa ja üldisemalt läänemaailma merekindla kalapüügilaeva projektiga, mille väliskuju on säilinud. 
Meeskonnale oli vööris kuuekohaline kajut ja laeva keskosas oli laadruumist ümber ehitatud 10-kohaline kajut praktikantidele. Ahtris asusid masinaruum ja ahterpiik. Roolimaja oli puidust ja navigatsioonivahendid algelised. Vasakusse pardasse oli tekile ehitatud metallist kambüüsiputka. Paremasse pardasse oli tekile paigutatud aerupaat. Laeval oli 4-silindriline 80 hj peamasin 4NVD24 ja 1 abimasin. Peamasinaga oli kiiruseks 7–8 sõlme. Laeval oli ka bermuuda-ketši purjestus kolme purjega (foka, groot, besaan), millega oli võimalik saavutada kiirus u 5 sõlme. Mageveevarust piisas kuni nädalaks. Nõudepesuks kasutati merel näiteks sageli esmalt peamasina jahutusvett ja seejärel loputamiseks külma magevett. Algul oli laeva korpus värvitud roheliseks, hiljem 1990. aastate lõpul värviti ilmselt õppelaeva Juku eeskujul siniseks.
Mereklubi õppelaevana oli meeskonnas 4–5 täiskasvanut (vähemalt kapten, mehaanik, pootsman ja kokk; vahel ka tüürimees) ja 10 alaealist praktikanti ehk jungat.