tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Baden-Baden

Baden-Baden on kreisivaba linn Baden-Württembergi liidumaal Saksamaal.
Asub Edela-Saksamaal Schwarzwaldi piirkonnas Oosi jõe orus.
Baden-Badeni kuumaveeallikaid hindasid juba roomlased, kes rajasid sinna oma asula Aurelia Aquensis.
Linnaõigused sai umbes 1250. aastal.
18. sajandi lõpus sai tuntud kuurortlinnaks.
Harkiv

Harkiv (ukr. "Харків"; varem oli eesti keeles kasutusel venepärane nimi "Harkov") on linn Ukrainas, Harkivi oblasti keskus.
Linna elanike arv oli 2021. aasta seisuga 1 433 886, millega oli see Ukrainas Kiievi järel rahvaarvult teisel kohal.
Harkivi keskväljakuks on Vabaduse väljak, mis varem kandis nime iseseisvuse väljak ("Площа незалежності") ja kuni 1996. aastani Dzeržinski väljak ("Площа Дзержинського"). See kuulub maailma suurimate väljakute hulka (119 000 m²).
Harkiv on tähtis tööstuslinn ja transpordisõlm. Linnas on metroo, mille kogupikkus on 34 km ja millel on 26 jaama.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Harkivi elanikest ukrainlasi 62,8% ja venelasi 33,2%. Põhiline suhtluskeel linnas oli vene keel.
Linnas tegutsevad jalgpalliklubid Harkivi FK Metalist ja Harkivi FK Metalist 1925. Mõlema klubi kodustaadion on Metalist.
Ajalugu.
Harkivi asutasid 1656. aastal ukraina kasakad.
1805. aastal asutati linnas Harkivi ülikool.
Linn oli aastail 1919–1934 Ukraina NSV pealinn.
1941. aasta oktoobris peeti Esimene Harkivi lahing, mille käigus Saksamaa vallutas linna.
Sõjategevus 2022. aastal.
2022. aasta Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse algas ka Harkivi lahing. Ukraina väed surusid Vene armee riigipiiri taha 13. maiks, kuigi linna pommitamine jätkus.
2022. aasta maikuus eemaldati linnast Aleksander Nevski mälestusmärk, mis oli sinna paigaldatud 2004. aastal.
Haridus.
Linnas paiknevad Harkivi ülikool, Harkivi pedagoogikaülikool, Harkivi Polütehniline Instituut (HPI) ja Jaroslav Targa nimeline õigusteaduste ülikool. Sõjalistest õppeasutustest paiknevad linnas Tankivägede Sõjaväeinstituut ja Harkivi Rahvuslik Õhujõudude Ülikool.
2022. aasta sõjategevuses said kannatada haridusasutused. 27. veebruaril 2022 puhkes Harkivi 134. koolis tulekahju, mille tagajärjel suurem osa koolimajast hävis. 2022. aasta juuni alguses tabas Vene raketirünnak Harkivi 17. kooli. 2022. aasta juuni teises pooles sai sõjategevuses kannatada HPI spordikompleks, mis osaliselt hävis.
Lobsand Dorje

Lobsand Dorje oli eesti "indie" ja "triphop"'i ansambel.
Ansambli koosseis on aja jooksul olnud erinev, ühtede andmete kohaselt on see järgmine:
Lobsand Dorjest on läbi käinud ja oma panuse andnud üle 10 inimese. Kurb fakt on, et kolm neist surid noorelt.
Kogumikplaadil "Vibratsioon" on antud järgmine koosseis: Reio Remma, Hans Lillemets, Liina Vahtrik. Praegune näitleja Liina Vahtrik peab kunagist laulmist Lobsand Dorjes "armsaks noorpõlvemälestuseks".
Julija Tõmošenko

Julija Volodõmõrivna Tõmošenko (ukraina "Юлія Володимирівна Тимошенко", sündinud 27. novembril 1960) on Ukraina poliitik ja ettevõtja, Ukraina peaminister 24. jaanuarist kuni 8. septembrini 2005 ja 18. detsembrist 2007 kuni 3. märtsini 2010. Oktoobris 2011 mõisteti talle peaministriks oleku ajal ametivolituste ületamise eest seitsmeaastane vanglakaristus. Tõmošenko toetajad ja mitmete lääneriikide juhid pidasid kohtuasja poliitiliseks arveteõienduseks. Tõmošenko vabanes vanglast 2014. aasta 22. veebruaril.
Tõmošenko on pikka aega juhtinud parteid Üleukrainaline Ühendus Isamaa (Всеукраїнське об’єднання Батьківщина) ning parteiblokki (Julija Tõmošenko Blokk).
Elulugu.
Enne poliitikasse asumist oli Tõmošenko edukas ettevõtja, kes kogus varanduse Nõukogude Liidu lagunemise järel erastatud gaasitööstuses.
1996. aastal valiti ta Kirovogradi oblastist Ülemraadasse. Ta kogus oma valimisringkonnas üle 90 protsendi häältest.
2004. aastal juhtis Tõmošenko koos Viktor Juštšenkoga Oranži revolutsiooni.
2005. aastal pidas peaministriametit.
21. juunil 2006 lõppenud koalitsiooniläbirääkimistel jõuti samuti kokkuleppele, et Tõmošenkost saab Ukraina peaminister, kuid tookord ei kogunud ta parlamendis piisavalt hääli.
2007. aasta parlamendivalimistel saavutas Tõmošenko Blokk teise tulemuse Regioonide Partei järel. Pärast pikaleveninud koalitsioonikõnelusi ja ühte ebaõnnestunud hääletusvooru valis Ülemraada 18. detsembril 2007 226 parlamendiliikme toetusel Tõmošenko uuesti Ukraina valitsusjuhiks. 3. märtsil 2010 kaotas Julija Tõmošenko häältega 243:10 umbusaldushääletuse Ülemraadas.
2010. aasta presidendivalimistel saavutas ta esimeses voorus teise koha ja pääses teise vooru, kuid kaotas teises voorus Viktor Janukovõtšile.
Pärast kaotust presidendivalimistel algatati Tõmošenko vastu mitu kriminaalasja. Teda süüdistati ametivõimu kuritarvitamises Venemaaga gaasilepingute sõlmimisel ning riigi süsinikukvootide müügist teenitud 425 miljoni dollari väärtarvitamises. Tõmošenko nimetas süüdistusi poliitiliseks tagakiusamiseks, lääneriigid aga valikuliseks kohtupidamises poliitiliste vastaste üle. 2011. aasta 5. augustil võeti ta kohtureeglite korduvas eiramises süüdistatuna vahi alla. 11. oktoobril 2011 mõistis Kiievi Petšerski rajooni kohus Tõmošenko süüdi ametivolituste ületamises seoses 2009. aastal Venemaaga sõlmitud maagaasilepinguga ning määras talle seitsmeaastase vanglakaristuse ja kohustas maksma 1,5 miljardit grivnat (139 miljonit eurot) Naftogazile tekitatud kahju hüvitamiseks. USA ja Euroopa Liit on Tõmošenko vangistamise hukka mõistnud, öeldes, et sellel on poliitiline tagapõhi.
Ukraina peaprokuratuur kahtlustab Tõmošenkot seotuses 1996. aasta novembris toimunud rahvasaadiku ja ärimehe Jevgen Štšerbani mõrvaga. 
Isiklikku.
Julija Tõmošenko on abielus ettevõtja Oleksandr Tõmošenkoga. Neil on tütar Jevgenija (sündinud 20. veebruaril 1980), kes on lõpetanud Londoni Majanduskooli.
Kirjandus.
Temast on eesti keeles ilmunud raamat "Oranž printsess" (Olion 2007, tõlkija Andres Jaaksoo).
Anni Holdmann

Anni Holdmann (28. jaanuar 1900 Hamburg – 2. november 1960) oli Saksamaa jooksja.
21. juulil 1925 Hamelnis saavutas ta 100 m jooksus tulemuse 12,6, mis oli mitteametliku naiste maailmarekordi mitteametlik kordamine. 
1928. aastal tuli ta Saksamaa kergejõustiku meistrivõistlustel 100 m jooksus teiseks. 
Amsterdami olümpiamängudel 1928 sai ta naiste 4×100 m teatejooksus Saksamaa võistkonna koosseisus koos Rosa Kellneri, Leni Schmidti ja Leni Junkeriga pronksmedali (aeg 49,0; kulla võitis Kanada ja hõbeda USA võistkond). Samadel mängudel võistles ta ka 100 m jooksus, kuid langes vahejooksus välja. Ta võitis esimese eeljooksu, saades esimeseks naiseks, kes võitis olümpiamängudel jooksuvõistluse. 
Anni Holdmanni kasv oli 1.60 ja võistluskaal 50 kg. 
Ta kuulus spordiklubisse Hamburger Turnerbund 1862.
Leni Junker

Leni Junker (õieti Helene Junker, abielus (1927. või 1928. aastast) Helene Thymm (Leni Thymm); 8. detsember 1905 Kassel – 9. veebruar 1997 Wilhelmshaven) oli saksa kergejõustiklane.
30. augustil 1925 püstitas ta Leipzigis ajaga 12,4 oma esimese (mitteametliku) maailmarekordi naiste 100 m jooksus. 15. septembril 1925 Wiesbadenis parandas ta mitteametlikku maailmarekordit 12,2 sekundile. Seda tulemust kordas 22. augustil 1926 Gundel Wittmann, kelle nimele läks ametlik maailmarekord. Leni junker kordas tulemust 12,2 mitteametlikult veel 29. augustil 1926 Hannoveris ja 14. augustil 1927 Berliinis. 17. juunil 1928 püstitas ta uue mitteametliku maailmarekordi 12,1. Seda tulemust kordas 31. augustil 1930 Tollien Schuurman, kelle nimele läks ametlik maailmarekord. 1. augustil 1931 püstitas Leni Junker Magdeburgis uue mitteametliku maailmarekordi 12,0 ning kordas seda samadel võistlustel kaks korda. 5. juunil 1932 kordas seda tulemust Haarlemis Tollien Schuurman, kelle nimele läks ametlik maailmarekord. 
1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis võitis Leni Junker-Thymm naiste 4×100 m teatejooksus Saksamaa võistkonna koosseisus koos Rosa Kellneri, Leni Schmidti ja Anni Holdmanniga pronksmedali ajaga 49,0 (kulla sai Kanada ja hõbeda USA võistkond). Samadel mängudel jooksid Leni Junker-Thymm ja Leni Schmidt olümpiarekordi naiste 100 m jooksus. 
Saksamaa kergejõustikumeistrivõistlustel tuli ta naiste 100 m jooksus 1928. aastal kolmandaks ja 1931. aastal esimeseks. Aastal 1932 võitis ta tõkkejooksu. 1923. aasta meistrivõistlustel tuli Leni Junker kõrgushüppes teiseks.
Tema koduklubi oli ATV 1845 Leipzig.
Lisa Gelius

Lisa Gelius (õieti Elisabeth Gelius; 23. juuli 1909 München – 14. jaanuar 2006) oli saksa kergejõustiklane.
Lisa Gelius pärines jõukast kodust. Tema elukutseks märgiti "peretütar" "(Haustochter"). Tema isa oli muuseumi Deutsches Museum ehituse töödejuhataja ja direktor. 
Enne kergejõustiklaseks hakkamist tegeles Lisa ujumisega ning oli andekas tennisemängija ja vehkleja. 
Saavutused.
Saksamaa meistrivõistlused.
Ta tuli aastatel 1928–1940 12 korda Saksamaa meistriks: 
Teatejooksu võitis ta kõigil kolmel kohal klubi TSV 1860 München koosseisus. Võistkonda kuulusid veel Rosi Kellner ning Holzer ja Karrer. Lisa Gelius jooksis viimases vahetuses. 
Odaviskes tuli ta 1932. aastal kolmandaks ja 1934. aastal teiseks. Viievõistluses tuli ta 1932., 1937. ja 1938. aastal teiseks ning 1943. aastal kolmandaks. 100 m jooksus tuli ta 1927. aastal teiseks. 200 m jooksus tuli ta 1930. aastal teiseks. 
Rekordid.
15. juulil 1928 osales ta Berliinis naiste 4×100 m teatejooksu maailmarekordi 49,8 püstitamisel. 
30. juunil 1929 kordas ta Mannheimis mitteametlikult mitteametlikku naiste 100 m jooksu maailmarekordit 12,1. See oli ühtlasi Euroopa rekord. 
21. juulil 1929 osales ta Frankfurdis naiste 4×100 m teatejooksu maailmarekordi 49,0 püstitamisel.
Aastal 1929 püstitas ta ka Baieri rekordi odaviskes (32.48). 
20. juulil 1930 osales ta Nürnbergis naiste 4×100 m teatejooksu maailmarekordi 49,0 püstitamisel.
9. septembril 1934 püstitas ta Münchenis maailmarekordi 62.43 odaviskes mõlema käega. 
14. juunil 1936 püstitas ta naiste odaviskes Saksamaa rekordi 45.22. 
30. juulil 1938 kordas ta Breslaus (praegu Wrocław) kolmanda sportlasena Ruth Engelhardi maailmarekordit 80 m tõkkejooksus 11,6.
11. septembril 1938 püstitas ta naiste odaviskes uue Saksamaa rekordi 45.74. 
Hilisem sportlaskarjäär.
Berliini olümpiamängudel 1936 ei saanud ta vigastuse tõttu võistelda. 
Lisa Gelius jätkas võistlemist ka pärast Teist maailmasõda kuni 1952. aastani. Aastal 1950 tuli ta Saksamaa meistrivõistlustel viiendaks. 
Pärast sportlaskarjääri.
Elisabeth Gelius töötas mitmes Müncheni koolis kehalise kasvatuse õpetajana. 56-aastaselt tegi ta ära ladina keele eksami "großes Latinum". Ta töötas umbes 30 aastat Baieri liidumaa spordiliidu ametnikuna. 
Elu lõpus elas ta Tegernsee ääres. Ta mängis kirglikult börsil.
Spordiklubid.
Algul (1926–1931) kuulus ta spordiühingusse TSV München 1860, kus oli loodud esimene naistesektsioon Saksamaal, alates 1932. aastast ühingusse Turnerschaft Jahn München. Pärast sõda kuulus ta alates 1. jaanuarist 1948 klubisse MTV 1879 München.
Isiklikku.
Lisa Geliuse kasv oli 168 cm ja võistluskaal 62 kg.
Darmstadt

Darmstadt on linn Saksamaa lääneosas Hesseni liidumaal. Asub 30 km Frankfurdist lõunas.
Ajalugu.
Darmstadti on esmamainitud 11. sajandi lõpus. 1330. aastal sai see linnaõigused.
20. sajandi alguses oli Darmstadt juugendstiili keskuseks.
Linnas asub Darmstadti Tehnikaülikool.
Selle linna järgi on nimetuse saanud keemiline element darmstadtium (Ds).
Bamberg

Bamberg on linn Saksamaal Baieri liidumaal Ülem-Frangimaa ringkonnas. See asub Regnitzi jõe ääres.
Bambergi linna on esmamainitud 902. aastal. 1007. aastal sai Bambergist piiskopilinn.
Bambergi vanalinn on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse kui üks suuremaid ja paremini säilinud Saksamaa ajaloolisi linnu.
Linnas on elanud Friedrich Hegel ja E. T. A. Hoffmann.
Bambergis asub ka ülikool (Otto-Friedrich-Universität).
Linn on tuntud paljude pruulikodade poolest.
Pildigalerii.
&lt;br&gt;
Hamamatsu

Hamamatsu on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Vaikse ookeani kaldal.
Ajalugu.
Tokugawa Ieyasu laskis ehitada Hamamatsu lossi 1570. aastal. Hamamatsu linn moodustati 1911. aastal.
2005. aastal liideti Hamamatsuga mitu ümbruskonna linna.
Hamamatsus on Suzuki ja Yamaha peakorter.
FSFI

Fédération Sportive Féminine Internationale ('Rahvusvaheline Naiste Spordi Föderatsioon'; lühend FSFI) oli aastatel 1921–1936 naiste spordi juhtiv rahvusvaheline organisatsioon. 
Selle asutasid 31. oktoobril 1922 Suurbritannia, Prantsusmaa, Itaalia, Tšehhoslovakkia ja USA esindajad. Organisatsiooni eesmärk oli eeskätt naiste kergejõustiku tunnustamine. 
Organisatsiooni tegevuse tähtsamad tulemused olid naiste maailmamängude korraldamine ning naiste kergejõustiku maailmarekordite registreerimine. 
FSFI president oli Alice Milliat Prantsusmaalt. 
FSFI survel lubati naistel osaleda 1928. aasta suveolümpiamängude kergejõustikuvõistlustel, kuid FSFI nõudmine korraldada naiste võistlused kümnel võistlusalal jäi täitmata. Sellepärast korraldas FSFI olümpiamängudega konkureerivad maailmamängud ka 1930 ja 1934. 
Aastal 1936 saadeti FSFI ROK-i survel laiali. 
FSFI tegevuses osales 30 maad:
Suzuki

Suzuki (inglise keeles "Suzuki Motor Corporation", jaapani keeles スズキ株式会社) on Jaapani ettevõte, mis toodab tänapäeval peamiselt autosid, mootorrattaid ja paadimootoreid.
"Suzuki Loom Works" nimelise ettevõtte asutas Michio Suzuki 1909. aastal Jaapani mereäärses külas Hamamatsus ning ettevõte tootis Jaapani siiditööstuse jaoks kangastelgi. 1920. aastal ettevõte reorganiseeritakse, lisatakse 500 000 jeeni kapitali ning ettevõtte uueks nimeks saab "Suzuki Loom Manufacturing Co". 1929. aastal leiutas Michio Suzuki uut tüüpi kudumismasina, mida eksporditi edukalt ka teistesse riikidesse.
1937 hakkas Suzuki tootma laskemoona keiserlikule armeele ja sai järgmisel aastal Jaapani sõjalis-tööstusliku kompleksi osaks. Seetõttu pommitati Teise maailmasõja ajal Suzuki tehaseid tugevasti.
1952 hakkas ta tootma mootorrattaid. Esimese mudeli mootor oli 36 cm³-ne ja see kandis nime Suzuki Power Free. Järgmisel aastal lisandus 60 cm³ ja ülejärgmisel 90 cm³ mootoriga mudel. 
1954. aastal tootis Suzuki juba 6000 mootorratast kuus ja ettevõtte uueks ametlikuks nimeks sai Suzuki Motor Co., Ltd-ks. Mootorrataste suurest edusti tiivustatuna valmistas Suzuki 1955. aastal ka oma esimese sõiduauto Suzuki Suzulighti, millel oli 2-silindrilise 360 cm³ mootor. Suzulight oli oma ajas vägagi uuenduslik oma esiveo, nelja ratta sõltumatu vedrustuse ja hammaslatt-rooliga, mis sai paljudel autodel tavaliseks alles aastakümneid hiljem. Suzulighti toodeti kuni 1969. aastani.
1963 asutas Suzuki esimese tehase USAs Los Angeleses. Tänapäeval on Suzukil umbes 14 000 töötajat Egiptuses, Hiinas, Hispaanias, Indias, Indoneesias, Pakistanis, Tais ja Ungaris.
Naiste maailmamängud

Naiste maailmamängud olid rahvusvaheline naiste spordivõistlus, mida hakati korraldama enne naiste võistluste sisseseadmist olümpiamängudel. Üritus konkureeris olümpiamängudega. 
Nende korraldaja oli Rahvusvaheline Naiste Spordi Föderatsioon (FSFI). 
Esimesed maailmamängud toimusid naiste olümpiamängude nime all pärast seda, kui IAAF oli keeldunud lisamast 1924. aasta suveolümpiamängude programmi naiste võistlusalasid. Sellest nimetusest oldi IAAF-i ja ROK-i protesti tõttu sunnitud 1926. aastal loobuma. 
Võistlusi peeti kokku neljal korral. Pärast seda saadeti FSFI ROK-i survel laiali ja FSFI andis rahvusvahelise naiste kergejõustiku juhtimise 1936 üle IAAF-ile.
Naiste olümpiamängud

Naiste olümpiamängude nime all toimusid Pariisis 20. augustil 1922 esimesed naiste maailmamängud.
Medalivõitjad.
Kuulitõuge.
"Tõugati kahe käega 8-naelast (3,63 kg) kuuli
Odavise.
"Visati kahe käega
Naomi Wolf

Naomi Wolf (sündinud 12. novembril 1962 San Franciscos) on ameerika kirjanik ja kolmanda laine feminist.
Tema isa on kirjanik Leonard Wolf.
Ta sai kuulsaks juba oma esimese raamatuga "Ilu müüt" ("The Beauty Myth", 1991), millest sai rahvusvaheline bestseller. Raamatus kirjeldab ta, kuidas moe- ja ilutööstus ründab naist. Wolf kirjutab: "Naisel peab olema õigus valida, mida ta teeb oma näo ja kehaga, ilma et teda hukka mõistaks ideoloogia, mis rõhutab vaid välimuse osatähtsust ja seeläbi õõnestab meid nii psühholoogiliselt kui poliitiliselt." Naomi Wolf deklareeris raamatus "Beauty Myth", et ilu on pooleldi varjamatu, pooleldi salajane kriteerium, mille alusel naisi läänemaailmas tööle võetakse, sellega diskrimineerides neid võrreldes meeskonkurentidega. Sugupool meediatekstides on konstrueeritud keha ja seksuaalsust kirjeldavate keelenditega. Ilu on muutunud poolavatud, poolvarjatud kriteeriumiks naiste töölevõtmisel läänemaailmas.
Wolfi raamatud "Tulega tuli" ("Fire with Fire", 1993) räägib poliitikast ja naisõiguslusest. "Lodev seksuaalelu" ("Promiscuities", 1997) on noorukieast ja naiste seksuaalsusest, kus ta soovitab tugevat flirti ja pettingut varase suguühte alternatiiviks. Raamat "Väärarvamused" ("Misconceptions", 2001) on sünnitusest.
Wolf oli seotud Bill Clintoni tagasivalimise kampaaniaga 1996. aastal. Ta nimetas ühes vestluses Gore’ile alfa- ja beetameeste erinevusi ja soovitas Al Gore’il saada beetamehest alfameheks. Nii kirjutas meedia, Wolf eitas, et ta oleks Gore’ile riietumise soovitusi ja muud selleteemalist õpetust andnud. Wolf koostas asepresidendile memosid küsimuste kohta, mis puudutasid naisi, ja aitas Gore’i poolele võita noori valijaid. 
Wolf oli abielus Clintoni endise kõnede kirjutaja David Shipleyga, kuid lahutas 2005. aastal.
2005. aastal avaldas ta raamatu "Puumaja: Ekstsentriline tarkus minu isalt, kuidas elada, armastada ja näha" ("The Tree House: Eccentric Wisdom from my Father on How to Live, Love, and See"). See on kroonika tema keskea kriisist. Ta hindab seal ümber oma armastuse isa vastu ja isa mõjuvõimu kunstniku ja õpetajana. Raamat sai peamiselt positiivseid arvustusi, kuid ka kriitikat, näiteks Germaine Greer kritiseeris ta leppimist patriarhaalsusega. Wolf ütles, et ta tahtis feminismist ja poleemikast välja areneda.
2006. aasta intervjuus ajalehele üllatas ta paljusid oma südamesse Jeesus Kristuse võtmisega.
Artur Taska

Artur Taska (20. jaanuar 1912 Kopli talu, Väike-Verevi küla, Meeri vald – 29. september 1994 Lund, Rootsi) oli eesti õigusteadlane ja kultuuriloolane. Temalt on ilmunud töid Eesti lipust ja vapist, õigusteooriast jm.
Elukäik.
Õppis Elva Algkoolis ja Tartu Ühiskommertsgümnaasiumis. Aastatel 1931–1942 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust. 1952. aastal sai Taska õigusteaduste doktorikraadi, kui oli kaitsnud Kieli Ülikoolis doktoritöö "Die Grenzen des Küstenmeeres Estlands". 1931. aasta sügissemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Alates 1988. aastast Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlane.
Aastatel 1933–1938 oli ta ajalehe Lõuna-Eesti toimetaja Valgas, hiljem Päevalehe toimetuses, peale juunipööret ajalehe Kommunist kompartei elu osakonna kaastööline, seejärel 1941–1944 Kalurite Keskuse ametnik.
1944. aastal põgenes Suure põgenemise ajal Rootsi.
1945–1946 oli Eesti Komitee büroojuhataja ja 1946–1962 Svenska Diamant-Bergborrnings AB ametnik Stockholmis.
1962–1975 oli Malmöhusi lääni haigekassa osakonnajuhataja ja asedirektor Lundis.
Ta oli E.E.L.K. Stockholmi koguduse esimees.
Maetud Elva kalmistule.
Kriminaalromaan

Kriminaalromaan on romaaniliik, mille traditsioonilised osad on kuritegu, selle uurimine ja lahendus ning traditsioonilised tegelaskujud on ohver, kuriteo uurija ja kurjategija.
Ajalugu.
Esimeseks tänapäevaseks kriminaaljutuks peetakse Edgar Allan Poe teost "Mõrvad Rue Morgue'il" (1841). Seda on nimetatud ka romaaniks, ehkki see ei vasta pikkuselt romaani nõuetele. Esimene kriminaalromaan oli Wilkie Collinsi "Kuukivi". Tuntud klassikaliste detektiivromaanide autorid on Arthur Conan Doyle (tegelased Sherlock Holmes ja doktor Watson), Agatha Christie (Hercule Poirot ja Arthur Hastings), Georges Simenon (inspektor Maigret), John Dickson Carr (ka pseudonüümi Carter Dickson all), Erle Stanley Gardner (advokaat Perry Mason, tema erasekretär Della Street ja neid abistav detektiiv Paul Drake) jt.
USA-s 1930. aastatel esile kerkinud nn karmi koolkonna romaanides püütakse kriminaalset olustikku ja tegelaste kõnepruuki esitada võimalikult realistlikult ja nende romaanide õhustik on mõrvatagi kuritegudest läbi imbunud. Ühtlasi taotletakse nendes romaanides sotsiaalset kommentaari ja suuremat psühholoogilist usutavust. Näiteks Eestis tõlgituima selle suuna esindaja Raymond Chandleri eeskujuks olid Dashiell Hammetti vähesed romaanid.
Süžee ja selle komponendid.
Detektiivromaanis, mis on kriminaalromaani tüüpidest kõige levinum, on peategelaseks enamasti kuriteo uurija. Uurija on traditsiooniliselt detektiiv, kes peab detektiivibürood, töötab vabakutselisena või siis teeb detektiivitööd muu tegevuse kõrvalt, kuid võib olla ka politseiametnik või advokaat. Traditsiooniliselt vastandub detektiiv muudele tegelastele oma intellektuaalse võimekuse ning suutlikkuse poolest näha läbi kurjategija plaane.
Kuigi enamasti rajatakse tegevus kõige äärmuslikumale kuriteole inimese vastu, mõrvale, pole klassikalises detektiivromaanis niivõrd tähtis kuritegu kui ebamoraalne akt. Olulisem on selle lahenduskäik, millele lugeja saab kaasa elada. Kurjategija on kriminaalromaanis tavaliselt antikangelane, kes püüab kuriteo avastamist takistada, peites asitõendeid ja jälgi, lavastades süüta isikuid süüdi ja tekitades valejälgi. Lugeja ülesandeks on püüda kurjategijale siiski narratiivi arenedes jälile saada. Detektiiv on käsitletav kurjategija jälgedes orienteeruva ideaalse lugejana, kelle poole reaalne lugeja püüdleb. Ingliskeelsetes romaanides on detektiiv tavaliselt kas briti või ameerika tüüpi:
Tavaline tegelaskuju on ka detektiivi abiline, kes püüab detektiivi meetodit ja mõtlemisviisi mõista, kuid ei suuda seda lõpuni, ja on mingis mõttes lugeja "alter ego". Tihti on vabakutseline ja oma iseäralikest meetoditest lähtuv detektiiv vastandatud ka politseiuurijale, kelle tavameetoditest kõigi kuritegude lahendamiseks ei piisa. Vastavalt sellele on näiteks Sherlock Holmesil enda välja töötatud "deduktiivne meetod", Hercule Poirot rõhutab salapäraselt, et kasutab kuriteo lahendamiseks "oma halle ajurakke" jne.
Nora Callebout

Nora Eveline Callebout (29. aprill 1895 – 1995) oli Briti jooksja. 
20. augustil 1922 naiste olümpiamängudel tuli ta 100 jardi jooksus esimeseks (12,0) ja 60 m jooksus kolmandaks (7,8). 4×110 jardi teatejooksus võitis Suurbritannia võistkond koosseisus Mary Lines, Nora Callebout, Daisy Leach ja Muriel Porter ajaga 51,8. See oli maailmarekord. Sama jooksu vaheaeg 51,4 oli naiste 4×100 m teatejooksu maailmarekord. 
Nora Callebout oli 1922. aasta WAAA meister 100 meetri jooksus (12,2).
Nora Callebouti nimel olid ka Belgia rekordid (parimad Belgias saavutatud tulemused) 80 m jooksus (10,6) ja 300 m jooksus (45,4).
Milano provintsi vapp

Milano provintsi vapp on Itaalia Vabariigi Lombardia maakonna Milano provintsi vapp.
Vapi ülaosas on kujutatud Milano lippu, Püha Jüri risti. Päikese ja kuu kujutis on Milano lähedase Mirasole kloostri sümbolid. Sinine taust valiti sellepärast, et see on Euroopa ja tuleviku värvus.
Jälgelement

Jälgelement on geokeemias keemiline element, mis moodustab kivimi koostisest vähem kui 0,1% ehk 1000 ppm.
Keemilisi elemente, mille kontsentratsioon kivimis on 1000...10 000 ppm (0,1...1%), nimetatakse kõrvalelementideks. Elemendid, mille kontsentratsioon kivimis ületab 1% ehk 10 000 ppm, on kivimit moodustavad elemendid.
Jälgelemendid on olulised näiteks kivimi päritolu, radioaktiivsed jälgelemendid ka kivimi vanuse selgitamisel.
Palagoniit

Palagoniit on hüdrotermaalselt muutunud tahhüliit.
Tahhüliit ehk basaltse koostisega vulkaaniline klaas moodustub ookeani põhjas basaltse laava kokkupuutel mereveega. Palagoniidiks muutub ta läbi reaktsiooni mereveega. Palagoniit on oranžikas kuni pruun peamiselt hematiidi, savimineraalide ning tseoliitide segu.
Meremäe valla lipp

Meremäe valla lipp on Võru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Meremäe valla lipp.
Lipp kinnitati 19. novembril 1996.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp on ruudukujuline vapilipp, sinisel kanga ülaservas valge horisontaallaid, millel on kõrvuti kolm punast otstest laienevat pügalristi. Sinise välja keskel valge sõlg.
Lipu noormaalmõõtmed on 105x105 cm.
Mineraloid

Mineraloid on looduslik mineraali taoline aine, millel erinevalt tõelistest mineraalidest puudub kristallstruktuur.
Ajaloost.
Esimesena kasutas terminit "mineraloidne" 1909. aastal mineraloog ja geoloog Julian Niedzwiedzki amorfsete ainete kirjeldamisel, mis väliselt meenutasid mineraale.
Näited.
Mineraloidide keemiline koostis varieerub, sageli ka mineraalide puhul üldtunnustatud piiridest väljapoole. Obsidiaan on amorfne vulkaanilise päritoluga klaas; ligniit on tekkinud puidu kõdunemisest äärmusliku surve all maa all; pärl on mineraloid, kuna kaltsiidikristallid ja aragoniidikristallid selles on seotud orgaanilise materjaliga ning selle koostisosade omavahelised proportsioonid varieeruvad laiades piirides. Pärl on erandlikult biogeense tekkega mineraloid.
Mineraloidid on ka opaal, merevaik, allofaan, gagaat, Liibüa kõrbeklaas, diatomiit, moldaviit, radiolariit, pimss, šungiit, tektiit, vedel elavhõbe jne.
Mikitamäe valla lipp

Mikitamäe valla lipp oli Põlva maakonnas asunud Eesti haldusüksuse Mikitamäe valla lipp.
Lipp on kinnitatud 19. mail 1994. 
Lipu kirjeldus.
Lipp on lainelõikega horisontaalselt kaheks jaotatud, ülemine väli on roheline ning selle keskel on valge setu sõle kujutis. Alumine laid on valge ning moodustab 1/3 lipu laiusest.
Lipu normaalmõõtmed on 100x150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 2:3.
Põhjendus.
Setu sõlg viitab sellele, et vald asub põlisel setude alal. Roheline osutab valla elanike põhilistele tegevusaladele - põllundusele ja metsandusele. Valge lainelõikeline laid meenutab, et vald asub Pihkva järve ääres.
Botoșani

Botoșani on linn Rumeenias, Botoșani maakonna keskus. Linn asub ajaloolises Moldova piirkonnas.
Linna on kirjalikult esmamainitud 1493. aastal seoses tatarlaste sissetungiga.
Linnas olid suured juudi ja armeenia kaupmeeste kogukonnad.
Botoșani lähedal on sündinud rumeenia luuletaja Mihai Eminescu.
Datsiit

Datsiit on ränirikas vulkaaniline kivim.
Datsiidi süvakivimist analoogid on granodioriit ja tonaliit. Datsiiti esineb peamiselt subduktsiooniga seotud vulkaanide purskeproduktide seas. Värvuselt on datsiit enamasti helehall.
TAS-diagrammil on datsiidivälja koordinaatideks 63, 0; 63, 7; 69, 8; 77, 0.
Hunedoara maakond

Hunedoara maakond on Rumeenia 1. järgu haldusüksus. Asub Transilvaanias.
92% elanikest on rumeenlased, suurim vähemus on ungarlased, kes moodustavad 5% elanikest.
Basaltne andesiit

Basaltne andesiit on vulkaaniline kivim.
Basaltne andesiit on värvuselt must kuni tumehall kivim. Omadustelt ja koostiselt on ta basaldi ja andesiidi vahepealne kivim. 
TAS-diagrammil on basaltse andesiidi koordinaadid 52, 0; 52, 5; 57, 0; 57, 5,9.
Aunus

Aunus on linn Venemaal Karjalas Aunuse kannasel, Aunuse rajooni keskus.
Aunust on kirjalikult mainitud juba 1137, linnaõigused sai 1649.
Jätkusõja ajal hõivasid Soome väed linna 5. septembril 1941. Punaarmee vallutas Aunuse tagasi 25. juunil 1944.
Aunus on ainuke linn Karjala Vabariigis, kus karjalased moodustavad enamuse elanikkonnast. 
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Aunuse elanikkonnast karjalasi 58%, venelasi 37%, valgevenelasi 2%, ukrainlasi 1,5% ja soomlasi 1,3%.
Maribor

Maribor on linn Sloveenias Drava jõe ääres; Štajerska (Sloveenia Steiermargi) ja Maribori valla keskus.
Ajalugu.
Maribori lossi ("Marchburch") on kirjalikult esmamainitud 1163. aastal. Sõnaga "march" tähistati keskülemsaksa keeles marke, Frangi riigi piirialasid, ning "burch" oli kindlus, need andsid kokku 'piirikindluse'. Maribor kuulus Steiermarki. Linna on esmamainitud 1204. aastal. 1254. aastal sai Maribor linnaõigused. Linn hakkas kiiresti kasvama pärast Rudolf I Habsburgi võitu Böömimaa kuninga Otokar II Přemysli üle 1278. aastal.
1532. ja 1683. aastal piirasid linna türklased.
Linn jäi Habsburgide ja Austria valdusse kuni Esimese maailmasõjani, mille eel oli linnaelanike seas 80% sakslasi ja 20% sloveene. Seevastu linnaümbruse talupojad olid peaaegu eranditult sloveenid. Austria-Ungaris kuulus Maribor Austriale.
Maailmasõja ajal deporteeris Austria Kärntenist ja Steiermargist sloveene, kahtlustades neid kui slaavlasi venemeelsuses. Õigupoolest see õhutaski sloveenide ja sakslaste vahelisi konflikte. Pärast sõda taotlesid Maribori endale nii Austria kui ka Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriik (Jugoslaavia). 27. jaanuaril 1919 hõivasid linna sloveenist väejuhi Rudolf Maisteri väed ning ilma rahvaküsitluseta kuulutati Maribor koos ümbruskonna aladega Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide Kuningriigi osaks.
Suur hulk sakslasi emigreerus, ent ometi oli 1930. aastatel veel veerand linlastest sakslased. Nagu Austria-Ungari oli enne alla surunud slaavlaste rahvuslust, nii sulges ka Jugoslaavia kõik saksakeelsed klubid, koolid ning muud asutused ja organisatsioonid.
1941. aastal okupeeris Saksamaa Štajerska. Adolf Hitler lubas selle piirkonna uuesti germaniseerida. Ta külastas sama aasta aprilli lõpus Maribori, kus kohalikud sakslased teda vabastajana vastu võtsid. Nende üldise natsimeelsuse tõttu aeti kõik sakslased 1945. aastal Štajerskast välja. Teise maailmasõja ajal pommitasid liitlased Maribori kui tööstuskeskust süstemaatiliselt.
Maribor oli Jugoslaavia tähtis tööstuskeskus. 1961. aastal asutati Maribori ülikool. Pärast Jugoslaavia lagunemist, kui suure riigi turg kadus, ulatus tööpuudus Mariboris 25%-ni. 1990. aastatel olukord paranes väikeettevõtluse arenemisega.
Maribor oli 2012. aastal Euroopa kultuuripealinn.
Kostamus

Kostamus on linn Karjala Vabariigis Venemaal.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kostamuse linnaringkonna elanikest venelasi 76,9%, karjalasi 8,0%, ukrainlasi 5,3%, valgevenelasi 4,1%, tatarlasi 1,0% ja soomlasi 0,97%.
2020. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kostamuse linnaringkonna elanikest venelasi 79,51%, karjalasi 3,47%, ukrainlasi 1,82%, valgevenelasi 1,38%, tatarlasi 0,60%, soomlasi 0,21%, sakslasi 0,18%, baškiire 0,17%, tšuvašše 0,15% ja teistest rahvustest inimesi 12,51%.
Basaniit

Basaniit on aluseline vulkaaniline kivim.
Mineraloogiliselt koosneb basaniit peamiselt kaltsiumirikkast plagioklassist, monokliinsest pürokseenist ja feldšpatoididest.
Basaniidi süvakivimist analoogid on foiddioriit ja foidgabro.
Välimuselt sarnaneb basaniit enamasti väga basaldiga. Neid aitab eristada keemiline analüüs või kivimist valmistatud õhiku uurimine polarisatsioonimikroskoobiga.
Basaniit on suhteliselt tavaline kivim ookeanilistel saartel. Paljud ookeaniliste saarte "basaldid" on tegelikult basaniidid.
Kui kivim ei sisalda oliviini, siis nimetatakse teda basaniidi asemel tefriidiks.
Nimetuse "basaniit" pakkus välja Alexandre Brongniart aastal 1813.
Saitama

Saitama on linn Jaapanis, Saitama prefektuuri keskus. 
Linn loodi 2001. aastal Urawa, Ōmiya ja Yono linna liitmisel. 2005. aastal liideti Iwatsuki linn.
Saitamas toimusid 24. – 30. märtsil 2014 iluuisutamise maailmameistrivõistlused. 
Haldusjaotus.
Saitama on jaotatud 10 ringkonnaks (区, "ku"), millel on alates aprillist 2005 ametlikud värvid:
Paljud elanikud käivad tööl Tōkyōs, mis asub 15 minuti rongisõidu kaugusel.
Karhumäki

Karhumäki ('karumägi') on linn Venemaal Karjalas Äänisjärve loodekaldal, Karhumäki rajooni keskus.
Linnaks sai 1938. aastal. Selle ajani kandis vene keeles tõlkenime "Медвежья Гора".
Jätkusõja ajal vallutasid Soome väed linna 5. detsembril 1941. Punaarmee vallutas Karhumäki tagasi 23. juunil 1944.
Puudosi

Puudosi on linn Venemaal Karjalas Vodlajoki ääres, Puudosi rajooni keskus.
Asulat mainitakse esimest korda 1382. aastal. Linnaõigused sai 16. mail 1785. Oli aastatel 1926–1943 küla, sai aga seejärel linnaõigused tagasi.
Naisekandmine

Naisekandmine on spordiala, kus mees peab naist kandes läbima takistustega raja. Võisteldakse kaheliikmeliste segavõistkondadena.
Naisekandmise võistlusi korraldatakse alates 1992 Sonkajärvi vallas Soomes ning alates 1996 peetakse seal maailmameistrivõistlusi naisekandmises. Esimesed võistlused Eestis korraldati Sonkajärvi sõprusvallas Väike-Maarja vallas 1998.
Malaisia grand prix

Malaisia "grand prix" on Vormel 1 etapp, mida peetakse Malaisias Sepangi ringrajal alates 1999. aasta Vormel 1 hooajast.
Sarov

Sarov on kinnine linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis. Suur osa linna territooriumist asub Mordva Vabariigis.
Sarov on kinnine linn, mille territooriumil on presidendi ukaasiga kehtestatud eriline riigisaladuse hoidmise ja julgeolekurežiim.
Linnas paikneb Venemaa föderaalne tuumakeskus, ülevenemaaline eksperimentaalfüüsika teadusliku uurimise instituut (РФЯЦ-ВНИИЭФ — Российский федеральный ядерный центр, Всероссийский научно-исследовательский институт экспериментальной физики).
Linnas asub tuumapommimuuseum.
Alates 1993. aastast on Sarov Los Alamose linna, kus paikneb Ameerika Ühendriikide tuumauuringute keskus, sõpruslinn.
Ajalugu.
Sarovi kohal asus 12. sajandil mordvalaste asula. 1298. aastal vallutasid selle tatarlased.
17. sajandil asusid sinna elama mungad ja 18. sajandil ehitati kirikud ja klooster. Sarovi kloostris elas ka Sarovi vaga Serafim. Vaga Serafimi pühakuks kuulutamise puhul külastas 1903. aastal linna keisri perekond. Tollal oli kloostris 9 kirikut ja seal elas 320 munka. 1923. aastal klooster suleti, paljud mungad hukati. Teise maailmasõja ajal kasutati kloostri ehitisi katjuuša-tüüpi rakettide tootmiseks. 17. juulil 2006 otsustas Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod kloostri taastada.
Sarovis loodi 1939. aastal salajane tuumauuringute keskus Arzamass-16 (Арзамас-16). Sarovi linn kustutati maakaartidelt. 1954. aastal sai Arzamass-16 linnaõigused. 
1991. aastal nimetati linn ümber Kremljoviks (seda nime oli kasutatud 1954. aastast salajase koodnimena). Praegust nime kannab taas alates 1995. aastast. Linna on dokumentides nimetatud veel ka Arzamass-60, Arzamass-75, Moskva-300 ja Gorki-130.
Sarovis töötasid Igor Kurtšatov, Andrei Sahharov ja veel mitu tippfüüsikut.
László Sólyom

László Sólyom [l'aasloo š'oojom] (ungaripäraselt Sólyom László, 3. jaanuar 1942 Pécs – 8. oktoober 2023 Budapest) oli Ungari jurist ja poliitik.
5. augustist 2005 kuni 6. augustini 2010 oli ta Ungari president.
Kulno Kala

Kulno Kala (14. juuli 1936 Võhma – 29. märts 2021 Tallinn) oli eesti ajaloolane ja pedagoog. 
Ta lõpetas 1955. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1960. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena. Ta kaitses Eesti NSV Teaduste Akadeemias 1970. aastal väitekirja "Eesti NSV elektrifitseerimise ajalugu" ning sai kandidaadikraadi.
Ta töötas aastatel 1962–1992 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. Ta tegeles peamiselt tööstusajalooga, mistõttu tema tööd on kasutatavad ka peale NSV Liidu kokkuvarisemist. 
Kala töötas alates 1992. aastast ajalooõpetajana. Ta oli Pelgulinna Gümnaasiumi ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetaja.
Isiklikku.
Tema tütar on ajaloolane Tiina Kala.
Kroisos

Kroisos (umbes 595–546 eKr) oli viimane Lüüdia kuningas, valitses 560–547 eKr.
Kroisos vallutas Väike-Aasia lääneosa, välja arvatud Lüükia ja Kiliikia. Alistatud rahvad, sealhulgas Väike-Aasia kreeka linnad, jäid siiski suhteliselt iseseisvaiks.
Kroisos oli tuntud oma enneolematu rikkuse poolest, mille ta sai maksudest ja sundvõõrandamistest. Eesti keelde on tulnud tema nimest sõna "kröösus". Üldtuntud on ka tema heldus (annetused Delfi heaks). Tema ajal arenes rahamajandus (müntimine).
Ta võõrustas Herodotose järgi (Historia I 30) Ateena riigimeest Solonit, kes nende kohtumisel Kroisost tema upsakuse pärast kritiseeris, väites, et ei saa Kroisost nimetada õnnelikuks ("eudaimoniēs") enne, kui see on oma elu lõpuni elanud. Enim, mis Solon sellise inimese kohta oli nõus väitma, et ta on rõõmus ("olbios"), kuid mitte hea õnnega ("eutychēs").
Kui Pärsia, keda valitses toona Kyros II (Suur), oli alistanud Meedia, tekkis tal Lüüdiaga konflikt. Lüüdia plaanis alustada sõda Pärsiaga ja legendi järgi saatis Kroisos käskjala Delfi oraakli juurde, et küsida nõu algavaks sõjakäiguks. Oraakel olevat vastanud: "Kui ületad Halyse jõe, hukutad suure riigi." Kroisos arvas, et ennustus tähendab, et sõjakäik kujuneb võidukaks, aga Pärsia vallutamise asemel hukutas ta hoopis Lüüdia. Kyros pani Kroisose vallutatud alade satraabiks.
Tõnu Oja

Tõnu Oja (sündinud 4. juulil 1958 Tallinnas) on eesti näitleja, luuletaja ja laulutekstide autor.
Haridus.
Ta lõpetas 1976. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1980. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri IX lennu.
Töökäik ja loominguline töö.
1980–1998 oli Tõnu Oja Tallinna Linnateatri näitleja, 1996–1997 ka kirjandusala juhataja. 1998–2003 oli ta vabakutseline. Alates 2003. aastast töötab ta Eesti Draamateatris.
Tõnu Oja on mänginud telelavastustes (lastesari "Pätu" 1990, "Intermezzo" 1997), kuuldemängudes ("Vee voog" 1991, "Täna hommikul" 1997, "Üks üsna kummaline armulugu" 2000, "Kas kuulete?" 2000, "Aabitsa kukk" 2006 jt.). Ta on esinenud Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni laste‑ ja meelelahutussaadetes (olnud ka stsenarist, lavastaja ja saatejuht). Oja on teinud lavastusi – Andrus Kivirähki "Kakand ja kakand" 1998 Endlas ning "Hiired pööningul" 2001, samuti Endlas.
Kirjanduslik tegevus.
Ta on tõlkinud näidendeid ja muusikale (Claude-Michel Schönbergi ja Alain Boublili "Hüljatud", koos Villu Kanguriga, saanud tõlkeauhinna), kirjutanud teatriartikleid, luuletusi ja laulusõnu (ansamblitele Zorbas, L'Dorado, Kuldne Trio jt).
Tema kirjanduslik pseudonüüm on Laur Lomper.
2024. aastal ilmus tal raamat "Vahi kuue paiku vahi kuue paiku. Vaata umbes kell kuus valvuri pintsaku paranduslappe", kuhu on mahutatud valik Laur Lomperi parimatest ja ka tuntumatest tekstidest, samuti Tõnu Oja isiklikumad emotsioonid ja juhtumised.
Poliitiline tegevus.
Tõnu Oja on kandideerinud Eesti kohalike omavalitsuste volikogude valimistel aastatel 1993–2021 erinevates valimisnimekirjades ja erakondades Haaslava vallas ja Harku vallas. Ta on olnud valitud 1993. ja 1996. aastal Haaslava vallavolikogu ja 2017. aastal Harku vallavolikogu liikmeks.
Riigikogu valimistel on ta kandideerinud aastatel 1992, 1995, 1999, 2007 ja 2019, kuid valituks ei ole osutunud.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 328 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema vend on näitleja ja lavastaja Rein Oja. Tema abikaasa on Mare Oja, pojad aga näitleja Pääru Oja ja teatritegelane Kaarel Oja.
Lombardia romaanika

Lombardia romaanika hõlmab Põhja-Itaalias 9. ja 10. sajandil püstitatud arhitektuuri.
Lombardia stiili kandjad olid Como järve saare järgi Commancini nime kandva gildi ehitusmeistrid.
Üheks Lombardia stiili iseloomustavaks tunnuseks on apsiidivõlvi kohale ehitatud räästagalerii. Ka on Lombardia romaani stiilis kirikutel fassaad ehitatud tihti oluliselt kõrgemaks katuse tasapinnast.
Lombardia stiili parimaid näiteid:
Gustaf VI Adolf

Gustaf VI Adolf (ka Gustav VI Adolf, sünninimi Oskar Fredrik Vilhelm Olaf Gustaf Adolf, 11. november 1882 – 15. september 1973) oli Rootsi kuningas 29. oktoobrist 1950 kuni surmani. Ta oli Gustaf V vanim poeg.
Perekond.
Gustaf VI Adolf abiellus 15. juunil 1905 Suurbritannia ja Iiri printsessi Margaretiga (1882–1920) ja pärast viimase surma 3. novembril 1923 leedi Louise Mountbatteniga (1889–1965). Esimesest abielust sündis neli poega ja tütar: 
Gustaf Adolf oli laialdaste teadmiste ja huvidega, eriti arhitektuuri, botaanika ja arheoloogia vallas. Oma botaanikaalaste tööde eest võeti ta Briti Akadeemia liikmeks. Ta osales arheoloogilistel väljakaevamistel Hiinas, Kreekas ja Itaalias ning asutas Rootsi Instituudi Roomas. 1932. aastal külastas ta Tartu ülikooli 300. aastapäeva pidustusi ning 2. juunil 1932 sai Tartu Ülikooli õigusteaduse audoktoriks 2. juulil Narva aukodanikuks.
Kuningas käitus tagasihoidlikult ning vältis igasugust uhkeldamist, mis tegi ta rahva seas armastatuks.
Gustaf Adolfi eluajal hakati töötama välja uut Rootsi põhiseadust, mis asendas eelmise, 1809. aasta põhiseaduse. Põhiseadus võeti vastu pärast Gustaf Adolfi surma 1975. Kuninga isiklik populaarsus aitas kaasa sellele, et vabariiklik liikumine oli Rootsis nõrgal järjel.
20. novembril 1972 võttis Gustaf VI Adolf vastu Eesti Komitee esimehe Artur Reintamme, Eesti Rahvusfondi esimehe Endel Kreppi ja Eesti Rahvusnõukogu esimehe Tõnis Kindi, kes andsid talle Otto Paju kujundatud auaadressi.
Võru valla lipp

Võru valla lipp on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Võru valla lipp.
2017. aastal ühinesid Võru vallaks Lasva, Orava, Sõmerpalu, Võru ja Vastseliina vald. 14. märtsil 2018 võttis valla volikogu vastu uue Võru valla põhimääruse, millega kinnitati ka valla sümboolika.
Uue valla lipu õnnistamine toimus 1.juunil 2018. Lippu tulid õnnistama EELK Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja ja Võru praostkonna praost Üllar Salumets, EELK Pindi koguduse õpetaja Argo Olesk ning EELK Vastseliina Katariina koguduse õpetaja Toivo Hollo. Esines Kungla puhkpilliorkester.
Lipu kirjeldus.
Võru valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud lainelõikes kaheks võrdseks väljaks, vardapoolsest ülanurgast lehvipoolsesse alanurka. Vardapoolne väli on sinine ning sellel on kujutatud kolme kollase lehega kaldasendis tammeoks. Lehvipoolne väli on kollane ning sellel on kujutatud sinine võru.
Lipu normaalmõõtmed on 105 × 165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Põhjendus.
Kuldne kaldjaotus on tuletatud ühinenud Lasva, Võru ja Orava valla vappidest, sinine laineline pool Sõmerpalu vapist ja Vastseliina vapil esinevast jõe motiivist. Sinine sümboliseerib piirkonna veerohkust ning puhast loodust. Kuldne tähistab piirkonna kaunidust ja kuldset tulevikku, samuti Piusa kvartsliiva ning põllumajandust.
Võru valla endine lipp.
Lipp kinnitati 22. veebruaril 1999.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud diagonaalselt (vardapoolsest alanurgast lehvipoolsesse ülanurka) kaheks võrdseks väljaks. Vardapoolne ülemine väli on kollane ning sellel on roheline ristikuleht, lehvipoolne alumine väli on aga roheline ja sellel on kollane võru.
Lipu normaalmõõtmed on 105 × 165 cm. Laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Võnnu valla lipp

Võnnu valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Võnnu valla lipp.
Lipp kinnitati 9. juunil 2000.
Lipu kirjeldus.
Võnnu valla ristkülikukujuline lipp on jaotatud kaheks võrdseks horisontaalseks laiuks, ülemine on sinine ja alumine valge. Kanga vardapoolses osas on kollane võrdhaarne kolmnurk, mille tipp ulatub nelja ühiku kaugusele ning haarad lipu vardapoolsetesse nurkadesse. Kollase keskele on paigutatud püstiselt roheline tamme kaksikleht tõruga. 
Lipu normaalsuurus on 105x165 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.
Tääksi Põhikool

Tääksi Põhikool on põhiharidust andev kool Eestis, mis asub Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Tääksi külas. Kool alustas tööd 1875. aastal (Tillu-Reinu vallakool). Tääksi Põhikool kuulub rahvusvahelisse üldhariduskoolide keskkonnaprogrammi GLOBE.
2014. aastal muudeti Tääksi Põhikool Suure-Jaani Kooli tegevuskohaks ja avati lasteaiarühm.
Charles Taylor

Charles Taylori nime all on tuntud mitmed silmapaistvad isikud:
Vara valla lipp

Vara valla lipp on endise Eesti haldusüksuse Vara valla lipp.
Lipp kinnitati 8. mail 1996.
Lipu kirjeldus.
Valla lipp on ristkülikukujuline vapilipp. Kangas on jaotatud horisontaalselt kolmeks laiuks. Ülemine ja alumine laid on kollased ning moodustavad kumbki ühe ühiku lipu laiusest. Keskmisel, nelja ühiku laiusel rohelisel laiul on kõrvuti kolm kollast nartsissiõit.
Kolm kollast nartsissi sümboliseerivad valla territooriumil Sookalduse külas asunud Eesti ja Baltikumi ainust kollase nartsissi looduslikku kasvukohta. Roheline on lootuse ja nooruse, kollane aga aususe, lojaalsuse ja jõukuse värv. 
Lipu normaalmõõtmed on 100×150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe on 6:9 (2:3).
Peedu (Elva)

Peedu on eraldiseisev Elva linnaosa Tartu–Valga raudtee ja Elva jõe ääres. 
1638. aastast on teateid Peedu vesiveski kohta Elva jõel.
Peedu on pikka aega olnud suvitusasula, eriti Tartu elanikele. Tihedam hoonestus, peamiselt suvilad, ehitati pärast 1925. aastat. Esialgu oli see Nuti alevik, mis kuulus Pangodi valda. Peedu nimi võeti kasutusele 1936 ja Elvaga liideti 1958.
Aastatel 1948–1991 tegutses Peedul endise veski natsionaliseeritud valdustes suurt valget tõugu sigade riiklik tõulava.
Aastatel 1949–1968 tegutses Peedu lastesanatoorium.
Peedu naabruses asuvad Peedu Kerikmägi ja Vapramägi.
Peedul asub Peedu raudteepeatus.
Frederik IX

Frederik IX (Christian Frederik Franz Michael Carl Valdemar Georg; 11. märts 1899 – 14. jaanuar 1972) oli Taani kuningas aastatel 1947–1972. 
Tema isa oli kuningas Christian X ja ema kuninganna Alexandrine ning tal oli noorem vend prints Knud.
Frederik sai hariduse Taani Mereväeakadeemias, murdes traditsiooni sellega, et valis armee asemel mereväe, ja Kopenhaageni Ülikoolis. Enne kuningaks saamist sai ta kontradmirali auastme ning oli pikka aega olnud aktiivteenistuses. 
Tema isa Christian X suri 1947 ja Frederik krooniti kuningaks. Tema valitsusajal muutus Taani põllumajanduslikust ühiskonnast heaoluühiskonnaks. Ning 1960. aastatel pääsesid majandusõitsengu tagajärjel tööturule ka naised. Taanist sai moodne riik, mis tähendas uusi nõudmisi ka monarhiale ja selle kohanemisvõimele.
Perekond.
1922. aastal oli Frederik kihlatud Kreeka printsessi Olgaga, kes oli tema vanaonu lapselaps, kuid nad ei abiellunud. 
Frederik abiellus 24. mail 1935 Rootsi printsessi Ingridiga, kes oli Rootsi kroonprintsi Gustav Adolfi ainus tütar. Paaril oli kolm tütart:
Kuna kuningal ei olnud poegi, eeldati, et järgmiseks kuningaks saab tema noorem vend Knud. Kuid 1953. aastal muudeti troonipärimisseadust nii, et kui monarhil puudus otsene meessoost järeltulija, siis võis trooni pärida ka naine. Uue seadusega sai printsess Margrethest troonipärija. 
1972. aasta alguses jäi kuningas haigeks ning suri 14. jaanuaril 1972. Ta maeti Roskilde katedraali Kopenhaagenis ning erinevalt eelmistest monarhidest mitte kabeli sisse, vaid kirikuaeda.
Juliana (Madalmaade kuninganna)

Juliana (täisnimega Juliana Emma Louise Wilhelmina van Oranje-Nassau; 30. aprill 1909 Haag – 20. märts 2004 Baarn) oli Madalmaade kuninganna 1948–1980. Ta sai võimule pärast oma ema, kuninganna Wilhelmina troonist loobumist 4. septembril 1948. 30. aprillil 1980 loobus ta ise troonist oma tütre Beatrixi kasuks.
Perekond.
Kuninganna Juliana abikaasa oli prints Bernhard ja neil on neli last:
Plagioklassporfüriit

Plagioklassporfüriit on aluseline vulkaaniline kivim.
Plagioklassporfüriidid on porfüürilise struktuuriga vulkaanilised kivimid, mille peeneteralises põhimassis sisalduvad prismalised plagioklassi fenokristallid.
Tegemist on ajaloolise kiviminimega, mida tänapäeval kasutatakse harvem. 
Enamasti on tegemist gabro ja basaldi vahepealse kivimi diabaasiga.
Plagioklassporfüriidid paljanduvad näiteks Suursaare põhjaosas.
Brno

Brno (hääldus ; saksa "Brünn") on linn Tšehhis, Lõuna-Morava maakonna keskus. Brno on elanike arvult teine linn Tšehhis.
Linnaõigused aastast 1243.
Linnast voolab läbi Svitava ja Svratka jõgi.
Auripigment

Auripigment (ladina "aurum" 'kuld' ja "pigmentum" 'värvaine') on kuldkollase värvusega mineraal, arseenimaak (keemilise ainena arseentrifosfaat, As2S3).
Šveitsi linnade loend

"Siin on loetletud Šveitsi linnad"
A.
Aarau - Adliswil - Affoltern am Albis - Allschwill - Altdorf - Amriswil - Appenzell - Arbon - Arolla
B.
Baar - Baden - Basel - Bellinzona - Bern - Biel (Bienne) - Binningen - Birsfelden - Brig-Glis - Brugg - Buchs - Bulle - Burgdorf - Bülach
C.
Cham - Chiasso - Chur - Crouge
D.
Davos - Delémont - Dietikon - Dübendorf
E.
Ebikon - Ecublens - Einsiedeln - Emmen
F.
Frauenfeld - Freienbach - Fribourg
G.
Genf - Gland - Glarus - Gossau - Grenchen - Grindelwald 
H.
Herisau - Horgen - Horw
I.
Illnau-Effretikon - Ittigen
K.
Kloten - Kreuzlingen - Kriens - Köniz - Küsnacht - Küssnacht am Rigi - Koniz
L.
Laax - Lachen - Lancy - Langenthal - Lausanne - Le Chatelard - Le Locle - Lenzburg - Leysin - Liestal - Littau - Locarno Lugano - Luzern - Lucerne - Lyss
M.
Martigny - Meilen - Meyrin - Monthey - Morges - Muri - Muttenz - Münchenstein - Münsingen
N.
Neuchâtel - Neuhausen am Rheinfall - Nyon
O.
Oftringen - Olten - Onex - Opfikon - Ostermundigen
P.
Pratteln - Prilly - Pully
R.
Regendsdorf - Reinach - Renens - Rheinfelden - Richterswill - Riehen - Rüti
S.
Sarnen - Schaffhausen - Schlieren - Schwyz - Sierre - Sion - Solothurn - Spiez - Stans - Steffisburg - Sankt Gallen - Sankt Moritz - Stäfa
T.
Thalwil - Thun
U.
Uster - Uzwil
V.
Vernier - Versoix - Villeneuve - Volketswil
W.
Wallisellen - Wettingen - Wetzikon - Wil - Winterthur - Wohlen - Worb - Wädenswil
Z.
Zofingen - Zollikon - Zug - Zürich
Y.
Yverdon-les-Bains
1133

1133. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad 1120. aastad - 1130. aastad - 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 1180. aastad 
Aastad: 1128 1129 1130 1131 1132 - 1133 - 1134 1135 1136 1137 1138