tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rafael Caldera

Rafael Antonio Caldera Rodríguez (24. jaanuar 1916 San Felipe – 24. detsember 2009 Caracas) oli Venezuela poliitik, aastatel 1969–1974 ja 1994–1999 Venezuela president.
Rafael Caldera jäi varakult orvuks ning kasvas üles oma tädi ja tema juristist abikaasa jõukas peres. Aastatel 1931–1938 õppis ta Venezuela Keskülikoolis õigusteadust ning omandas doktorikraadi. Hiljem oli ta mitmes ülikoolis sotsioloogia ja õigusteaduse õppejõud.
Poliitilist tegevust alustas ta noorte- ja üliõpilasorganisatsioonides. 1946. aastal oli ta üks kristlik-demokraatliku partei COPEI asutajaid. 1947. aastal oli ta esimest korda oma partei presidendikandidaat, kuid kaotas valimised.
Aastatel 1959–1962 oli ta Venezuela parlamendi alamkoja esimees.
Rafael Caldera kandideeris ka kõikidel järgmistel presidendivalimistel, kuni 1968. aastal osutus valituks. Ta oli president 11. märtsist 1969 kuni 12. märtsini 1974. Seejärel kuulus ta kuni 1994. aastani parlamendi ülemkotta.
1983. aastal kandideeris ta taas presidendiks, kuid kaotas Jaime Lusinchile. 1988. aasta valimistel ei valitud teda enam partei presidendikandidaadiks.
1993. aastal lahkus ta COPEI-st ja asutas uue partei, Convergencia Nacionali, mille esindajana kandideeris presidendiks, ning võitis valimised. 2. veebruaril 1994 alustas ta oma teist ametiaega presidendina, mis kestis 2. veebruarini 1999.
Elu viimastel aastatel kannatas ta Parkinsoni tõve all.
Rapla–Järvakandi–Kergu tee

Rapla–Järvakandi–Kergu tee (registrinumbriga 27) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Tallinna–Rapla–Türi tee 48. kilomeetril Rapla linnas (Rapla linna tänavana Tallinna maantee). Tee pikkus on 40,8 km. Tee lõpeb Aluste–Kergu tee ja Pärnu-Jaagupi – Kergu tee lõikumiskohas Kergu külas. Järvakandi alevi tänavatena kannab maantee nimesid Tallinna maantee, Tehaste ja Pargi.
Asulad Rapla–Järvakandi–Kergu teel.
Rapla linn, Tuti küla, Mahlamäe küla, Väljataguse küla, Juula küla, Raela küla, Raikküla, Kaigepere küla, Põlma küla, Purku küla, Vahakõnnu küla, Ahekõnnu küla, Järvakandi alev, Selja küla, Kõnnu küla, Kaisma küla, Sohlu küla, Kergu küla.
Setsessioon

Setsessioon on territooriumi eraldumine olemasolevast riigist või muust ühtse õiguskorraga territooriumist, mille käigus saavutavad eralduva territooriumi võimuorganid vähemalt vormilise sõltumatuse senise riigi keskvalitsusest ning moodustub uus suveräänne ja iseseisev riik. 
Setsessiooni taotlemise ehk setsessionismi puhul on sageli tegemist mõne vähemusrahvuse püüdega saavutada esmalt kultuurilist ja poliitilist sõltumatust ning sellega kaasneva eraldumispüüdega iseseisva riigi loomiseks. Setsessionistlike liikumiste programmides on esmaste eesmärkidena sageli kirjas autonoomia ja föderaalse või konföderaalse staatuse saavutamine ning liikumise koduterritooriumi (oma)valitsuse sõltumatus senisest (võõr)keskvalitsusest, mille järel võib eraldunud territoorium hiljem saavutada täieliku iseseisvuse. 
Setsessionistlikke püüdlusi ehk separatismi on esinenud kogu 20. sajandi jooksul, mil iseseisvate riikide arv suurenes sajandi jooksul ligi neli korda, ulatudes 2011. aasta novembri seisuga 195-ni. 
Setsessionistlikke ühinguid tuntakse terves maailmas, aga olemuselt on tegemist siiski territoriaalsete ühingutega.
Protsess.
Setsessiooniprotsess toimub Wayne Normani sõnul järgmiselt: vähemusrahvastega riigiosad nõuavad autonoomiat, mis viib rahvuse loomiseni, mis omakorda viib suuremate autonoomsete nõudmisteni. See omakorda viib setsessiooniideedeni. Setsessionistlikud nõudmised tekivad tihti sellest, et riigi sees ei anta vähemusgruppidele autonoomsemaid õigusi. See võib omakorda viia mingi piirkonna ühepoolse iseseisvuse väljakuulutamiseni, millele järgneb reeglina suurvõimu sõjaline sekkumine. Seetõttu ongi vaid vähemus Taiwani saare elanikest nõus iseseisvusdeklaratsiooni vastu võtmisega, sest nad ei taha sõda Hiinaga. Setsessionistlikud liikumised ei pelga ka ise kasutada terrorit. Selle eesmärgiks on saada tuntust ja suurendada oma propaganda mõju. Taoline strateegia kuulub nõrkadele gruppidele, kuna puhtfüüsiliselt ei suuda nad varuda suurel hulgal relvastust või treenida ja üleval pidada suurt armeed.
Setsessioon võib olla nii vähemus- kui ka enamusliikumine. Eraldumise käigus võidakse tahta nii suuremat kui ka väiksemat osa riigi territooriumist ja reeglina nõuavad seda territooriumi grupp inimesi, mitte indiviidid. Kolm suuremat eraldumisideed on: inimese õigus oma riigile, ebaausalt kaotatud riigipiiride taastamine ning enesekaitse riigi rõhumise ja vägivalla eest.
Vastuseise.
Wayne Normani järgi:
Will Kymlicka ja Wayne Normani järgi:
Metsatundravöönd

Metsatundravöönd on ülemineku loodusvöönd, mis paikneb Põhja-Ameerika ja Euraasia põhjaosas tundra- ja okasmetsavöötme vahel.
Moodustab riba laiusega 30 kuni 300 km kogu Põhja-Ameerika üle ja Koola poolsaarest Indigirka jõgikonnani ning kohati ka ida pool.
Metsatundravöötmele on iseloomulik metsatundra bioom.
Autonoomne ringkond

 
Autonoomne ringkond (自治州 "zìzhìzhōu") on Hiinas 2. järgu haldusüksus, mis on asustatud vähemusrahvustega.
Neid on kokku 30.
Wuzhi

Wuzhi (hiina 五指山; "pinyin"is "Wuzhi Shan" ("Wǔzhǐ Shān"); 'viie sõrme mägi') on mägi Hiinas, Hainani saare kõrgeim tipp. Mäe kõrgus on 1840 m.
Mäe järgi on nime saanud Wuzhishani linn.
Wuzhi ümbruses elavad peamiselt liid. Mäega on seotud mitmed legendid ja sellest on kirjutatud palju luuletusi.
Kunming Shi

Kunming (hiina keeles 昆明; "pinyin"'is "Kūnmíng") on ringkonna õigustega linn Hiinas, Yunnani provintsi halduskeskus.
Linn asutati aastal 765 eKr ja kandis alguses nime Tuodong. Tänapäevase nime sai 1276. aastal.
Mõõduka kliima tõttu on Kunming tuntud kui Kevade linn või Igavese Kevade linn (春城). Kunmingi keskus on turismikeskus, kus on palju pilvelõhkujaid ja luksushotelle. Keskus asub Diani järve põhjakaldal.
Kunmingis elab palju vähemusrahvuste esindajaid. Suuremad neist on jiid, hueid ja baid.
Haldusjaotus.
Ringkonna õigustega linn koosneb ühest maakonna õigustega linnast, kolmest maakonnast, kolmest autonoomsest maakonnast ja seitsmest linnarajoonist:
Wenshani Tšuangi-Miao autonoomne ringkond

Wenshani Tšuangi-Miao autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Yunnani provintsis. Piirneb lõunas Vietnamiga.
Haldusjaotus.
Jaguneb kaheksaks maakonnaks: 
2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli ringkonna rahvuslik koosseis järgmine:
Pu'er

Pu'er (hiina 普洱市, "pinyin"'is "Pǔ'ěr") on ringkonna õigustega linn Hiinas Yunnanis. Piirneb läänes Birmaga ning kagus Laose ja Vietnamiga.
1950–2007 oli linna nimi Simao. 
Haldusjaotus.
Ringkonna õigustega linn koosneb Simao linnarajoonist ja üheksast autonoomsest maakonnast:
Majandus.
Pu'eri üks peamisi tooteid on Pu-erhi tee.
Yuxi

Yuxi (hiina 普洱市) on ringkonna õigustega linn Hiinas Yunnani provintsis. 
31,76% elanikest kuulus 2003. aastal vähemusrahvustesse.
Haldusjaotus.
Ringkonna õigustega linn jaguneb üheks linnarajooniks, viieks maakonnaks ja kolmeks autonoomseks maakonnaks:
PS Troika - 20

20 - Best Of on ansambli PS Troika 2007. aastal album.
Seewald (album)

"Seewald" on ansambli PS Troika 2006. aastal ilmunud album.
Vaapo Vaher

Vaapo Vaher (27. jaanuar 1945 Tallinn – 17. märts 2024) oli eesti ajakirjanik, kriitik, kirjandusuurija, esseist ja luuletaja.
Elukäik.
Ta õppis Tallinna 17. Keskkoolis, 1954 siirdus Hiiumaale, kus lõpetas Kärdla Keskkooli. Aastatel 1965–1968 õppis Vaher Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis arhitektuuri.
Ta on töötanud laadijana, puusepana, maalrina, teetöölisena, betoneerijana. 1974–1976 oli Vaher Hiiumaa Keskraamatukogus vanembibliograaf ja 1976–1978 ajalehe Nõukogude Hiiumaa keelekorrektor.
1979–1982 oli ta Õhtulehe korrespondent, 1982–1985 ajakirja Pikker vanemtoimetaja ning 1992–1996 ajalehe Eesti Aeg ja 1996–1999 ajakirja Luup kultuuritoimetaja. Edaspidi vabakutseline.
Looming.
Vaher avaldas sadu artikleid, uurimusi ja esseid, samuti luulet koguteostes "Noori autoreid 77", "Eesti murdeluuleantoloogia" jm, Loomingus, Nooruses, Edasis, Noorte Hääles jm ajakirjanduses. 
Ta on kirjutanud ka lastejutte ja -luulet, filmistsenaariumi "Klaaside taga", kuuldemänge, laulutekstid Valter Ojakääru operettidele "Maskeraad Ungrus" ja "Winnetou", hiiumurdelisi laulumänge (helilooja Arved Haug) jm. 
Vaheri luulet on tõlgitud vene, inglise ja valgevene, esseistikat vene, soome ja saksa keelde.
Isiklikku.
Vaapo Vaher oli abielus luuletaja Ave Alavainu ja tõlkija Tiia-Mai Nõmmikuga ning elanud koos raadioajakirjanik Lea Veelmaga. Tema viimane abikaasa oli muusikateadlane Evi Arujärv.
Priima (album)

"Priima" on ansambli Vennaskond kogumikalbum 1999. aastast.
Ajavaim

Ajavaim (saksa keeles "Zeitgeist") on üldine kultuuriline, intellektuaalne, eetiline, vaimne või poliitiline kliima koos moraali ja moega mingis kultuuris mingil perioodil. 
Mõiste päritolu.
Mõiste pärineb Johann Gottfried Herderilt, kes aastal 1769 kirjutas kriitika filoloog Christian Adolph Klotzi teosele "Genius seculi" ning võttis selles kasutusele saksakeelse sõna "Zeitgeist" ladinakeelse väljendi "genius seculi" (ladina keeles: "genius" – 'vaim', ja "saeculi" – 'sajandi') tõlkena. Selle mõiste võtsid kasutusele ka teised saksa romantikud, kuid laialt tuntuks sai see Hegeli ajaloofilosoofia kaudu.
Christian Adolph Klotz

Christian Adolph Klotz (13. november 1738 Bischofswerda – 31. detsember 1771 Halle) oli Saksa filoloog.
Ta õppis Leipzigi Ülikoolis ja Jena Ülikoolis ning töötas seejärel Göttingeni Ülikoolis ja Halle Ülikoolis.
Ta oli väga populaarne oma heastiililiste kirjutistega mitmete kultuuriteemade kohta. 
Tema mõjukaiks oponentideks olid Johann Gottfried Herder ja Gotthold Ephraim Lessing.
Segu

Segu on kahe või enama aine koosesinemine, kus komponendid pole omavahel keemiliselt ühinenud; ühtlasi ka erilaadsete ainete mehaanilise segamise või segunemise tulemus. Näiteks õhk või sulamid.
Mida külvad...

"Mida külvad…" on dokumentaalfilm Peeter Simmi filmi "Ideaalmaastik" valmimisest.
Vello Orumets

Vello Orumets (28. juuni 1941 Viljandi – 26. mai 2012 Tartu) oli eesti laulja. 
Haridus.
Vello Orumets lõpetas 1959. aastal Viljandi I Keskkooli ja seejärel 1960. aastal Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudio laulu erialal. Aastatel 1959–1962 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis muusikapedagoogikat.
Lavakarjäär.
Vello Orumets astus lavale juba II klassis tüdrukuteansambli solistina, ta osales ka Viljandi balletistuudio etendustes. Hiljem laulis ta meesansamblis ning esines Viljandi Tikuvabriku estraadiorkestriga. Tema lauluõpetajad olid Salme Laar (Mart Laari vanaema) ja Erika Ader (Karl Adra abikaasa). 1959. aasta suvekontserdil avastas noore talendi helilooja Gennadi Podelski, kes suunas ta filharmoonia laulustuudiosse õppima. Seejärel kutsus Podelski Orumetsa enda loodava naisansambli solistiks. Ansamblis Laine laulis Orumets solistina aastatel 1960–1977. Ansambliga sõideti läbi praktiliselt kogu Nõukogude Liit ja esineti ka Ida-Euroopa sotsialistlikes riikides. 
Gennadi Podelski: "Vello Orumets paistis silma oskusega laulu sisu hästi edasi anda. Ta oli võimeline kiiresti uut repertuaari omandama, laulusse süvenema ja õigeid väljendusvahendeid otsima."
Vello Orumets on saavutanud kõrgeid kohti nii Eestis kui ka mujal Nõukogude Liidus toimunud estraadilauljate võistlustel. Aastatel 1978–1988 oli tal oma ansambel Erfia ning seejärel esines ta vabakutselisena.
Laulud.
Vello Orumetsa repertuaaris oli üle 500 laulu. Enda esitatud lauludest pidas ta kõige ilusamaks laulu "Hüvasti, Maria" (Emil Dimitrov / Vally Ojavere).
Tuntud laule: "Kui kõnnib mannekeen" (Arved Haug / Heldur Karmo), "Okkaline lill" (Joe Dassin / Vally Ojavere), "Rannapiiga" (Arved Haug / Kalju Kass), "Miniseelik" (Arne Oit / Heldur Karmo), "Vihm" (Mario Panzeri / Heldur Karmo), "Kolme tuvi kohvik" (P. Kartner, J. Artney / Heldur Jõgioja), "On õnnest puudu veel üks samm" (Antoni Kopff / Heldur Karmo) jt.
Isiklikku.
Vello Orumetsa isa oli August Orumets (kuni 1938. aastani August Nilson, hukkus Teises maailmasõjas) ja ema Adele-Helene Orumets (Nilson, sündinud Lensin). Tal oli vanem õde.
Orumets teenis sundaega Nõukogude armees aastatel 1962–1965. Ta viibis teenistuses Severomorskis ning viidi ka Novaja Zemlja polügoonile, kus oli 1961. aastal lõhatud vesinikupomm. Seal saadud kiirituse tagajärjel kaotas Orumets juuksed.
Kuna Orumetsa laule esitati üleliidulises raadios, viidi ta sõjaväes oleku ajal solistiks Arhangelski ohvitseride majja.
Vello Orumets on maetud Tallinna Metsakalmistule teatritegelaste kvartalisse.
Kevadkülvi volinik

"Kevadkülvi volinik" ehk täieliku pealkirjaga "Kevadkülvi volinik. Ühe noore inimese 30 elupäeva kroonika" on Karl Helemäe jutustus 16 peatükis.
Jutustus ilmus ajakirjas Looming (nr 9 ja 10) 1977. aastal ning selle alusel valmis 1980. aastal mängufilm "Ideaalmaastik".
James Mancham

Sir James Richard Marie Mancham (11. august 1939 Victoria – 8. jaanuar 2017) oli Seišellide poliitik, riigi esimene president aastatel 1976–1977.
James Manchami isa oli edukas ärimees, kes saatis poja Suurbritanniasse õigusteadust õppima. 
Kui Seišellide iseseisvumise plaanid teatavaks said, asutas James Mancham 1964. aastal Seišellide Demokraatliku Partei, mille juhiks ta jäi kuni 2005. aastani. Suurbritannia ülemvõimu ajal oli ta koloonia peaminister ning pani eelkõige turismi edendamise abil aluse riigi majanduslikele edusammudele. Kui Seišellid 1976. aastal iseseisvusid, valiti ta presidendiks. Ta astus ametisse 29. juunil 1976.
Juunis 1977 kõrvaldas France-Albert René James Manchami Tansaania abiga tehtud riigipöörde tulemusel võimult. Demokraatliku partei tegevus keelati 1979. aastal ning kehtima hakkas Seišellide Progressiivse Rahvarinde ainuvõim. James Mancham läks seejärel pagulusse ning tegeles Suurbritannias äriga. Aastatel 1978–1981 püüdis ta Lõuna-Aafrika Vabariigis elavate Seišelli pagulaste kaudu palgasõdurite abil Renéd võimult kukutada, kuid riigipöördekatse kukkus läbi.
Pärast France-Albert Renéd toetanud Nõukogude Liidu lagunemist demokraatia taastati ning James Mancham pöördus kodumaale tagasi ja asus taas turismiga tegelema.
Aastal 1993 kandideeris ta presidendiks. Ta sai 36,72 protsenti häältest, kuid kaotas France-Albert Renéle. 1998. aasta presidendivalimistel jäi ta 13,8 protsendiga häältest France-Albert René ja Wavel Ramkalawani järel kolmandaks. Aastal 2001 ta enam presidendiks ei kandideerinud.
James Mancham kirjutas kaks raamatut. "Paradise Raped" räägib riigipöördest ja "War on America Seen from the Indian Ocean" 11. septembri sündmustest.
Ta oli abielus Austraalia ajakirjaniku Catherine Olseniga.
Kuidas kuningas kuu peale kippus

"Kuidas kuningas kuu peale kippus" on Joachim Knauthi näidend, mis põhineb Lääne-Euroopas tuntud muinasjutul.
Esimest korda ilmus see muinasjutt eesti keeles sarja "Saja rahva lood" raamatus "Prantsuse muinasjutte".
1976. aastal valmis Eesti Televisioonis samanimeline telelavastus (lavastaja Elvi Koppel, muusika Peeter Volkonski, osades Urmas Kibuspuu, Eero Spriit, Anne Paluver, Külliki Tool jt).
2004. aastal valmis ansamblitel Kosmikud ja No-Big-Silence lavastuse muusikast samanimeline album ("Kuidas kuningas kuu peale kippus").
2009. aastal lavastati näidend Vanemuise teatris (lavastaja Uku Uusberg).
Robert Frost

 
Robert Frost (26. märts 1874 – 29. jaanuar 1963) oli ameerika luuletaja.
Seišelli ruupia

Seišelli ruupia (seišellikreooli keeles "roupi") on Seišellide rahaühik. Üks ruupia jaguneb sajaks sendiks. 
Paberraha võeti kasutusele 1914. aastal, mündid 1939. aastal.
Raha emiteerib Seišellide keskpank. Seišelli ruupia ISO 4217 kood on SCR, kasutatakse ka lühendeid SR ja SRe.
Käibel on paberraha nominaalväärtustega 10, 25, 50, 100 ja 500 ruupiat ning mündid väärtusega 1, 5, 10 ja 25 senti ning 1 ja 5 ruupiat.
Vello Orumets LP

"Vello Orumets" on Vello Orumetsa 1982. aasta album.
Koste Seselwa

"Koste Seselwa" ('tulge kokku, seišellased') on Seišellide riigihümn. See võeti kasutusele 18. juunil 1996. 
Hümni viisi ja kreoolikeelsete sõnade autorid on David François Marc André ja George Charles Robert Payet. 
Sesel ou menm nou sel patri
Kot nou viv dan larmoni
Lazwa, lanmour ek lape
Nou remersye Bondye
Preserv labote nou pei
Larises nou losean
En leritaz byen presye
Pour boner nou zanfan 
Reste touzour dan linite
Fer monte nou paviyon
Ansanm pou tou leternite
Koste Seselwa
Polaarpaju

Polaarpaju ("Salix polaris") on pajuliste sugukonda paju perekonda kuuluv puhmaliik.
Polaarpaju lehed on veidi läikivad, terve servaga. Ta talub vaevapajuga võrreldes kuivemaid kasvukohti ja eelistab lubjarikast mulda. 
Kõikidest pajudest leidub polaarpaju kõige kaugemal põhjas, näiteks Norra mägedes või Hibiinides Koola poolsaarel, ka Islandi saarel.
Polaarpaju kasvas pärast mandrijää taganemist praeguse Eestimaa tundralikult karmides oludes, aga kliima soojenedes taandus ta põhja poole.
Filoloog

Filoloog on filoloogia eriala lõpetanud spetsialist, kes on keele ja kirjanduse asjatundja.
Lehtmetsavöönd

Lehtmetsavöönd on loodusvöönd, mis on levinud peamiselt põhjapoolkeral, Põhja-Ameerikas ja Euroopas parasvöötme lääneosas üsna katkendlikult okas- ja segametsavööndist lõuna pool.
Nende katkendliku leviku on tinginud paljuski inimtegevus. Kuna lehtmetsavööndis on väga viljakad mullad, on metsad suuresti maha võetud ning üles haritud.
Lehtmetsavööndis kasvavad lehtmetsad, mille hulka kuuluvad nii kitsalehised kui ka laialehised metsad. Selletõttu sõltuvalt loodusvööndite klassifikatsioonist eristatakse parasvöötmes mõnikord laialehiste metsade vööndit, teinekord moodustatakse aga vöönd laialehiste ja segametsade kokkuarvestamisel (laialehiste ja segametsade vöönd).
Avo Kittask

Avo Kittask (sündinud 1944 Stockholmis) on eesti ooperilaulja.
Avo Kittask on lõpetanud Michigani ja Toronto ülikooli muusika ja ooperi alal.
Ta on organisatsiooni Eestlaste Kesknõukogu Kanadas esimees ja Korp! Fraternitas Estica liige.
Ta elab Kanadas Torontos.
Avo Kittask on esinenud filmides "Iolanthe" (1984) ja "The Mikado" (1983).
Eestlaste Kesknõukogu Kanadas

Eestlaste Kesknõukogu Kanadas (inglise keeles "Estonian Central Council in Canada") on väliseesti organisatsioon Kanadas. See on asutatud 1951. aastal.
Eduard Profittlich

Eduard Gottlieb Profittlich (11. september 1890 Birresdorf, Reinimaa – 22. veebruar 1942 Kirovi vangla, Venemaa) oli saksa rahvusest katoliku vaimulik ja jesuiit, kes tegutses Eestis apostelliku administraatorina alates 1931. aastast. 1936. aastal pühitseti ta piiskopiks ning talle anti Adrianoopoli titulaarpeapiiskopi tiitel.
Elulugu.
Eduard Profittlich sündis taluniku perekonnas. Aastal 1912 alustas ta teoloogiaõpinguid, 1913 liitus Jeesuse Seltsiga ja 27. augustil 1922 pühitseti ta preestriks. Profittlich sai 1924 Krakówi Ülikoolist filosoofia ja teoloogia doktorikraadi.
Profittlich alustas vaimulikku teenistust 1924 Poolas, alates 1925. aastast töötas ta Saksamaal ja alates 1930. aastast Eestis.
Aastal 1931 nimetati ta Eesti apostellikuks administraatoriks ja 27. detsembril 1936 pühitseti ta piiskopiks. Profittlichist sai esimene katoliku piiskop Eestis pärast Eesti alade minekut Rootsi võimu alla 17. sajandil.
Profittlich oli tunnustatud jutlustaja ja hingehoidja. Ta hakkas tegelema eestikeelse usuteemalise kirjanduse väljaandmisega ja asutas Eesti katoliiklaste ajakirja Kiriku Elu. Ta proovis muuta pilti katoliku kirikust kui Poola kirikust avatumaks ja lähedasemaks eestlastele.
Kui Eesti 1940. aastal Nõukogude Liidu poolt okupeeriti, taotles Profittlich Saksa saatkonnalt luba katoliku preestrite ja nunnade Saksamaale sõiduks, kuid jäi ise Tallinna. 27. juunil 1941 ta arreteeriti ja küüditati Venemaale, kus ta mõisteti 21. novembril surma mahalaskmise läbi. Eduard Profittlich suri 22. veebruaril 1942 Kirovi vanglas enne surmaotsuse täideviimist.
Peapiiskop Profittlich oli valmis vastu võtma märtrisurma usu eest. Kirjas sugulastele ja tuttavatele 8. veebruarist 1941 kirjutas ta, et karjase koht on oma karja juures, kus ta jagab karjaga nii rõõme kui ka kannatusi. Ta kirjutas, et on suur rõõm kogeda Jumala ligiolekut, kellele me oleme andnud kõik, ning et ta on valmis andma Jumalale kogu oma elu: "Minu elu – ja kui vaja, siis ka mu surm – on elu ja surm Kristuse eest."
Õndsakskuulutamine.
30. mail 2003 algatati Peterburis mitteametlik kiriklik protseduur peapiiskop Eduard Profittlichi ja tema 15 saatuskaaslase, Nõukogude Liidus toimunud tagakiusamiste ohvrite õndsakskuulutamiseks. Et Peterburi protseduur soikus, algatas piiskop Philippe Jourdan 2017. aastal Profittlichi ametliku õndsakskuulutamise protsessi, mis jätkus 2019. aastast Roomas, "Phase Romana". 
Paavst Franciscus andis loa peapiiskop Eduard Profittlichi õndsakskuulutamiseks 18. detsembril 2024. Uus paavst Leo XIV kinnitas 20. juunil 2025 kauaoodatud peapiiskop Eduard Profittlichi õndsakskuulutamise kuupäeva. 
Õndsakskuulutamise pidulik missa toimus laupäeval, 6. septembril 2025 Tallinna Vabaduse väljakul, algusega kell 11.00. Õndsakskuulutamise riitust viis läbi paavsti nimel Viini kardinal Christoph Schönborn. 
Õndsakskuulutamine on vastavalt Rooma-Katoliku traditsioonile esimene etapp kellegi pühakuks kuulutamisel. 
Mälestuse jäädvustamine.
Tema auks on nimetatud Tartu Katoliku Hariduskeskuse üks ruum ning tema mälestuseks on paigutatud mälestustahvel (avatud 11. septembril 1990) Tallinna Peeter-Pauli roomakatoliku kirikusse.
Kasarm

Kasarm ("kasarmu" nimetava käände vormina ei ole korrektne) on ehitis, mis on mõeldud sõjaväestatud formeeringute (allüksused või üksused) alaliseks või ajutiseks majutamiseks. 
Kirjeldus.
Alalised kasarmud paiknevad tavaliselt sõjaväelinnakutes, ajutise või hooajalise kasutusiseloomuga primitiivsed kasarmubarakid on ehitatud näiteks polügoonide välilaagritesse.
Kasarmu ruumid projekteeritakse nii, et isikkoosseisu saaks paigutada-eraldada allüksuste kaupa ja üldjuhul üks kompanii (harvem rühm) paikneks juhtimise ja ülevaate hõlbustamises samal korrusel. 
Kasarmus on tavaliselt järgmised ruumid:
Sisekord.
Kasarmus on kehtestatud kindlad sisekorranõuded. Kasarmus valvab sisekorrast kinnipidamist kompanii sisetoimkond. Sisetoimkonna teenistuskoht on tavaliselt korruse peakoridoris, peaukse lähedal või/ja relvaruumide nägemisulatuses.
Zhaotong

Zhaotong (hiina 昭通市) on ringkonna õigustega linn Hiinas Yunnanis. 
Haldusjaotus.
Zhaotong jaguneb 1 linnarajooniks ja 10 maakonnaks:
Savoy ball

"Savoy ball" (originaalis saksa keeles "Ball im Savoy") on Pál Ábrahámi operett kolmes vaatuses Alfred Grünwaldi ja Fritz Löhner-Beda libretole.
Esmaettekanne toimus 23. detsembril 1932 Berliini Metropol-Theateris ("Großes Schauspielhaus"). Esimesed osatäitjad olid Arthur Schröder (Aristide), Oszkár Dénes (Mustafá), Gitta Alpár (Madeleine), Victor de Kowa (Célestin), Trude Berliner (Tangolita).
Opereti saamislugu.
Helilooja populaarsuselt kolmas ja muusikaliselt kõige džässilikum ja 1930. aastate tantsumuusikat esindav teos. Tantsitakse tangot, foksi, Inglise valssi, pasodooblit. Väljatulekul mängiti katkematult paljudes Euroopa riikides ja ka Austraalias (Sydneys). Olnud pärast Teist maailmasõda esitamisel peamiselt Saksamaal, aga eriti sageli Ungari teatrites. 1993.–1996. aastal esitati Ungaris seda operetti korraga kuues teatris. Väljaspool saksa mõjuga kultuuriruumi on see olnud tähelepanuväärne Põhja-Euroopas ja Balti riikides, mujal aga praktiliselt tundmatu.
Tegelased.
Markii Aristide de Faublas (bariton), Madeleine de Faublas (sopran), Daisy Darlington (subrett, sopran), Mustafá Bei ("buffo" tenor), Célestin Formant (kõneroll), La Tangolita (metsosopran), Archibald ("buffo" bariton), Bébé (kõneroll), Pomerol (kõneroll).
Faabula.
Tegevus toimub 1932. aastal Veneetsias, Nizzas ja Pariisis ning käsitleb mesinädalatega seotud aastaselt pulmareisilt naasnud abielupaari Aristide'i ja Madeleine de Faublas' üleelamisi. Tunda on Aristide'i endiste aegade lõbusa seltskonnaelu järellainetusi. Tal oli varem armuke, tantsijanna Tangolita. Too oli kunagi mehelt välja pressinud tšeki üheks õhtusöögiks, mille koht ja aeg jäi naise määrata. Tangolita esitabki nüüd tšeki. Aristide peab minema temaga Savoy hotelli kuulsa balli ajal erakabinetis õhtustama. Aristide on kimbatuses, sest ei soovi petta oma armastatud noort naist. Minemata ka jätta ei saa, sest Tangolita ähvardab skandaaliga.
Oma türklasest sõbra Mustafá Bei nõuandel selgitab ta Madeleine'ile, et läheb kohtuma vana sõbra, džässihelilooja Paso Doble'iga, kes samal õhtul juhatab Savoy hotellis kontserti. Paso Doble pole aga vana mees, vaid selle nime taga varjub Madeleine'i sõbranna. Noor, ilus ja temperamentne Daisy Darlington. Neiu varakas isa ei soovi, et tütar tegeleks nii kergemeelse ametiga nagu komponeerimine.
Daisy on just oma saladuse avaldanud Madeleine'ile, kui Aristide esitab versiooni ballile mineku põhjustest. Madeleine läheb nüüd samuti Savoy ballile, et seal truudusetule mehele kätte maksta. Ta valib oma plaani läbiviimiseks noore advokaadi Célestin Formant'. Koos ujeda noormehega läheb Madeleine Tangolita ja Aristide'i erakabineti kõrval asuvasse ruumi samuti õhtustama. Mustafá Bei on heitnud silma Daisyle. Nende suhted on kiiresti arenenud nii kaugele, et kihlutakse mikrofoni ees raadio otse-eetris. Pärast mitmeid seiklusi, segadusi ja ohtu, et Aristide'i ja Madeleine'i abielu lahutatakse, laabub lõpuks kõik hästi. Aristide ja Madeleine lepivad ära.
Savoy ball (Eesti film)

"Savoy ball" on 1985. aastal valminud Eesti muusikaline draama, mille on lavastanud Ago-Endrik Kerge.
Film on Pál Ábrahámi opereti "Savoy ball" ekraniseering.
Alfred Grünwald

Alfred Grünwald (16. veebruar 1884 Viin – 24. veebruar 1951 New York) oli Austria libretist. 
Eluloolist.
Alfred Grünwald sündis Budapestist Viini elama asunud juudist mütsivabrikandi Moritz Grünwaldi ja tema naise Emma pojana. Õppis Viini reaalgümnaasiumis. Töötas esialgu isa ettevõttes ja laulis Viini teatrite koorides. Seejärel tegutses teatriagendina ja teatrikriitikuna ajakirja Neues Wiener Journal juures.
Alates 1907. aastast pidas Grünwald vabakutselise libretisti ametit. Alustas 20. sajandi alguses koostööd näitleja ja kirjaniku Julius Brammeriga, kellega kirjutas kahasse esialgu lühilugusid varietee- ja draamateatritele ning ühevaatuseliste teoste tekste. Nendel kirjatöödel oli menu. 1911. aastal Robert Winterbergi operetile "Die Dame in Rot" ('Daam punases') kirjutatud libreto käivitas väga tulemusliku koostöö operettide loomisel.
Operetilibretist.
Grünwald kirjutas aastatel 1907–1951 libreto 42 operetile, millest suurem osa valmiski koostöös Brammeriga ning hilisema partneri Fritz Löhner-Bedaga. Loomingu hulgas oli arvukalt esimese maailmasõja järel suurt publikumenu pälvinud teoseid. Grünwald tegi koostööd peaaegu kõigi 20. sajandi esimese kolmandiku väljapaistvate Viini ja Berliini koolkonna operetiheliloojatega, kelle hulka kuulusid Pál Ábráham, Leo Ascher, Edmund Eysler, Leo Fall, Imre Kálmán, Ferenc Lehár, Robert Stolz, Oscar Straus jt. Ta paistis silma selle poolest, et põimis operettide faabulasse aktuaalseid sotsiaalseid probleeme, mida hilisemates lavastustes oli vaja alati asendada, kuna muidu poleks publik nendest kalambuuridest aru saanud.
Emigreerumine USA-sse.
Natside võimuletuleku järel põgenes Grünwald oma juudi päritolu tõttu Saksamaalt Pariisi ja sealt USA-sse, kus kirjutas tekste lööklauludele ja tegi ameerikapäraseks saksa sõdurilaule. Ta töötas teatriagentuuridele ümber oma seniseid operetilibretosid, et neid teoseid saaks esitada Broadway teatrites. Kirjutas ka lühijutte ja teatriarvustusi. Oli Ameerika Heliloojate, Autorite ja Kirjastajate Ühingu (American Society of Composers, Authors and Publishers, ASCAP) liige. Grünwald sai USA kodakondsuse.
Xishuangbanna

Xishuangbanna Tai autonoomne ringkond on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Yunnani provintsis. Piirneb lõunas Birma ja Taiga. Ringkonna halduskeskus Jinghong asub Mekongi ääres.
Ringkonna nimi tähendab tai-lõõ keeles 'kaksteist tuhat riisipõldu'.
Ringkonnas valitseb troopiline kliima. Sealsete vihmametsade elusloodus on väga mitmekesine. Seal elutsevad Hiina viimased looduses elavad metsikud india elevandid. Ringkonna järgi on nime saanud endeemne kannatuslille liik "Passiflora xishuangbannaensis".
Haldusjaotus.
Jaguneb üheks maakonna õigustega linnaks ja kaheks maakonnaks: 
2000. aasta rahvaloenduse andmeil oli ringkonna rahvuslik koosseis järgmine:
Ringkonnas asub Xishuangbanna Gasa lennujaam.
Charles Bally

Charles Bally (4. veebruar 1865 Genf – 10. aprill 1947) oli Šveitsi keeleteadlane Genfi koolkonnast.
Aastail 1913–1939 oli ta üldkeeleteaduse ja võrdlevate indogermaani uuringute professor Genfi Ülikoolis, Ferdinand de Saussure'i järglasena sel ametikohal.
Tema tuntumaid teoseid on "Le langage et la vie" (1913).
Koos Albert Sechehayega andis ta välja Ferdinand de Saussure'i peateose "Üldkeeleteaduse kursus".
Kollektiivleping

Kollektiivleping on tööandjate ja töötajate vahelisi suhteid reguleeriv leping. Tavaliselt on kollektiivlepingu osapoolteks tööandja ning organiseerinud töötajad (ametiühingud, töötajate liidud). Kollektiivlepingute sõlmimine annab töötajatele suurema võimu töötingimuste üle kauplemisel. 
Eestis reguleerib kollektiivlepingute sõlmimist kollektiivlepingu seadus.
France-Albert René

France-Albert René (16. november 1935 – 27. veebruar 2019) oli Seišellide poliitik ja jurist. Aastatel 1977–2004 oli ta Seišellide president.
France-Albert René õppis Suurbritannias õigusteadust ning töötas aastatel 1957–1961 Seišellidel juristina.
Aastal 1964 asutas ta vasakpoolse Seišellide Ühinenud Rahvapartei, mille nimeks sai hiljem Seišellide Progressiivne Rahvarinne. See on siiani Seišellide juhtiv partei.
Aastal 1976 määras president James Mancham France-Albert René peaministriks. Aastal 1977 kukutas ta Tansaania toetusel veretu riigipöördega president James Manchami ning astus 5. juunil 1977 ise presidendi ametisse. Aastal 1979 jõustunud põhiseaduse muudatusega kehtestas ta üheparteisüsteemi.
Aastatel 1979, 1984 ja 1989 toimunud presidendivalimistel valiti ta ainsa kandidaadina ametisse tagasi. Aastal 1993 taaslubati ka teiste parteide tegevus ning France-Albert René võitis presidendivalimistel oma vastaskandidaati James Manchamit. Ta valiti tagasi ka 1998. ja 2001. aastal. Kuigi teda süüdistati inimõiguste rikkumises, sai Seišellidest tema valitsusajal üks piirkonna jõukamaid riike.
14. aprillil 2004 astus France-Albert René tagasi ning presidendiks sai tema asepresident James Michel.
Concurrent Versions System

Concurrent Versions System (CVS) on vaba versioonihalduse tarkvara. See süstematiseerib ja säilitab informatsiooni faili muutmise ajaloo kohta (kes tegi, mida ja millal). Lisaks kehtestab CVS faili muutmise tingimused ja jälgib nende täitmist, mis võimaldab vältida muudatuste hävimist kui ühe ja sama failiga töötab paralleelselt mitu inimest.
Failis toimuvad muudatused jagunevad ajaliselt järjestatud versioonide vahel, mida CVS nimetab väljaanneteks ("revision"). Iga väljaanne kannab faili kontekstis unikaalset järjekorranumbrit, mis näitab väljaande loomise aega – suurem number tähendab hilisemat väljaannet. Seda nimetab CVS väljaande numbriks ("revision number"). Failid ja nende erinevad väljaanded koonduvad mooduliteks ("module").
Väljaandeid säilitab keskhoidla ("repository"), mille käest saab pärida ajutist töökoopiat ("working copy"). Andmevahetus keskhoidla ja ajutise töökoopia vahel toimub käskjalana tegutseva programmi ("CVS client") abil. Uus väljaanne tekib keskhoidlasse kahel juhul. Sagedamini siis kui kasutaja saadab sinna mõne varasema väljaande põhjal ehitatud uue versiooni. Harvemini lisab kasutaja mooduli töökoopiasse täiesti uue faili ja saadab selle keskhoidlasse – esialgne fail saab esimeseks väljaandeks. Ühel failil võib olla kuitahes mitu väljaannet, millest omakorda moodustub faili väljaannete ajalugu ("revision history"). Olemasolevat väljaannet pole võimalik muuta ega püsivalt kustutada, välja arvatud juhul kui toimub kogu keskhoidla kustutamine.
Keskhoidlas olevate failide kõige värskemad väljaanded moodustavad erilise hulga, mida CVS nimetab keskhoidlas säilivate väljaannete tipuks (HEAD). See kajastab keskhoidla kui terviku ”olevikku”, kuhu toimub väljaannete lisamine. Keskhoidla väljaannetest muu suvalise komplekti moodustamiseks saab kasutada silte ("tag") – samasse komplekti kuuluvatele väljaannetele tuleb külge riputada ühesugune silt.
Hotani ringkond

Hotani ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb läänes Pakistaniga.
Haldusjaotus.
Jaguneb 1 maakonna õigustega linnaks ja 7 maakonnaks:
Daniil Ratnikov

Daniil Ratnikov (sündinud 10. veebruaril 1988) on Eesti jalgpallur.
Isiklikku.
Tema isa Sergei Ratnikov on endine jalgpallur ja praegune jalgpallitreener ning tema vend Eduard Ratnikov oli samuti jalgpallur.
Hami ringkond

Hami ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. Piirneb põhjas ja kirdes Mongooliaga. 
Hõlmab Tian Shani idaosa. Kõrgeim tipp on Karlik (4925 m). Madalaim punkt asub Hami nõos ja on ligi 150 m allpool merepinda.
Ringkonnas valitseb mandriline kliima. Õhutemperatuur kõigub 43 °C-st suvel –32 °C-ni talvel. 
Hami ringkonnas on rikkalikud nikli- ja vasemaagi leiukohad.
Ringkonna elanikest oli 2000. aastal 68,95% hiinlasi, 18,42% uiguure, 8,76% kasahhe ja 2,97% hueisid.
Haldusjaotus.
Ringkond jaguneb Hami maakonna õigustega linnaks, Aratürüki maakonnaks ja Barkoli Kasahhi autonoomseks maakonnaks.
Aarand Roos

Aarand Roos (28. mai 1940 Tartu – 9. august 2020 Tallinn) oli eesti keeleteadlane, kirjanik, diplomaat ja poliitik.
Rootsis.
Tema perekond põgenes 1944. aastal Rootsi, kus ta elas kokku 33 aastat.
Doktorikraadi sai ta 2. aprillil 1980 Lundi Ülikoolist, kus kaitses keeleteaduskonnas väitekirja fennougristika alal (oponent oli professor Seppo Sulonen Helsingi Ülikoolist). 
Ta töötas Lundi Ülikoolis soome-ugri keelte professori kohustustes.
Ameerika Ühendriikides.
Roos elas 16 aastat Ameerika Ühendriikides, ta tegutses Ameerika Hääle eesti osakonnas Washingtonis ja oli aastail 1982–1995 Eesti Vabariigi konsul New Yorgis.
Eestis.
Roos naasis Eestisse 1996. aastal, asudes elama Tallinna. Sellest saadik kuni pensionile jäämiseni töötas ta välisministeeriumis 9,5 aastat tõlgina.
Ta oli Eesti Kristliku Rahvapartei presidendikandidaat.
Roos kritiseeris väliskapitali osakaalu tõusu Eesti majanduses ja eesti keele taandumist ajalehes Vaba Eesti Sõna (24. veebruar 2000): "Vaikselt likvideerub – otsekui iseenesest, kuid ometi kellegi käe läbi – kõik riigile kuuluv vara, majandusharud, infrastruktuur, riigipiirid, oma vääring, oma keel, kultuur ja identiteet. Riigile kuuluv maa ja varad erastatakse võõrastele – nii ettevõtetele kui ka eraisikutele. Välismaalaste kätte lähevad – või juba läksid – elektrijaamad, raudteed-rongid, sadamad, pangad, suuremad ajalehed. Loogiliselt peaks nendele järgnema raadio- ja televisioonijaamad, postiasutused ja miks mitte koolid ja haiglad? Eesti keel tõrjutakse välja kõigepealt kõrgkoolidest, siis keskkooli üha madalamatest klassidest. See kõik käib valutult ja vastupanuta, sest suurem osa rahvast ei usu niikuinii, mis on toimumas. Sest tegijaiks on meie oma demokraatlikud institutsioonid – rahva poolt otseselt või kaudselt valitud".
Tunnustus.
2003. aastal loobus Aarand Roos teenetemärgist ja tagastas selle Teenetemärkide Komiteele. Selle sammuga avaldas Aarand Roos protesti valitsusringkondade kümme aastat kestnud Eesti Vabariigi põhiseaduse vastasele poliitikale riigi lammutamisel ja Euroopa Liidule allutamisel.
Isiklikku.
Tema isa oli klassikaline filoloog Ervin Roos, tema vend on klassikaline filoloog ja arheoloog Paavo Roos.
Tema abikaasa Maaja Duesberg on helilooja Rudolf Tobiase tütretütar. Neil on poeg Taavo Roos (sündinud 16. novembril 1983 New Yorgis), kes on tennisist, ja tütar Leila. 
Aarand Roos valdas mitut keelt. Ta oli baptist ja ta oli Erakonna Eesti Kristlikud Demokraadid juhatuse liige.
Ta oli lapsest saadik suur spordihuviline ning kogus Eesti spordi (peamiselt kergejõustiku) statistikat.
Roos oli tubakavaba ühiskonna poolt ning andis valimislubaduse Riigikogusse pääsemisel teha propagandat tubakavaba ühiskonna eest.
Robert I. Frost

 
Robert I. Frost (sündinud 20. juunil 1958 Edinburghis) on Suurbritannia ajaloolane, Briti Akadeemia liige.
Ta on Aberdeeni Ülikooli ajalooprofessor. Ajaloolasena uurib ta Põhja- ja Ida-Euroopa 14.–19. sajandi ajalugu, eelkõige selle perioodi sõdade ajalugu Poolas ja Leedus.
Ta õppis aastatel 1976–1980 Saint Andrewsi Ülikoolis Šotimaal ja 1980–1981 Jagiełło ülikoolis Krakówis. 1990. aastal sai ta doktorikraadi Londoni Ülikooli slaavi ja Ida-Euroopa uuringute koolist, kaitstes Norman Daviesi juhendamisel valminud doktoritöö. 
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta kolm aastat kooliõpetajana, seejärel õppejõuna King's College Londonis (2001. aastast lektorina). Aastatel 2004–2009 töötas ta varauusaja professorina Šotimaal Aberdeeni Ülikooli teoloogia, ajaloo ja filosoofia koolis. Seejärel oli ta kolm aastat Briti Akadeemia uurija-teadur ("Research Chair"), mis võimaldas tal süvenenult tegeleda oma uurimistööga – Poola-Leedu unioonide ajalooga. Uurimistöö esimene osa publitseeriti 2015. aastal. Uurimistöö teise osa kirjutamiseks hankis ta Leverhulme Trustilt kolmeaastase grandi.
2013. aastast töötab ta Aberdeeni Ülikooli Burnett Fletcheri õppetooli professorina.
ÜRO Abistamis- ja Taastamisadministratsioon

ÜRO Abistamis- ja Taastamisadministratsioon (inglise keeles "United Nations Relief and Rehabilitation Administration"; lühend UNRRA) oli pärast Teist maailmasõda Ameerika Ühendriikide algatusel loodud organisatsioon, mis pakkus Euroopale tagastamatut abi.
Organisatsiooni asutasid 44 riigi valitsused 9. novembril 1943 Washingtonis. Alates 1945. aastast kuulus see ÜRO alluvusse.
ÜRO Abistamis- ja Taastamisadministratsioon vahendas abiraha sõjajärgsetesse taastamisfondidesse, korraldas miljonite interneeritute kojupöördumist ning asutas põgenikelaagreid.
Kuni 30. juunini 1947 tegutses organisatsioon Euroopas, seejärel abistas kuni 31. märtsini 1949 Hiinat. Pärast seda andis ta oma varad üle UNICEF-ile. Tema funktsioonid võtsid üle Rahvusvaheline Põgenikeorganisatsioon ning ÜRO Toitlus- ja Põllumajandusorganisatsioon.
Tarbagatay ringkond

Tarbagatay ringkond on ringkond Hiinas Xinjiangis Ili Kasahhi autonoomses ringkonnas. Piirneb läänes ja põhjas Kasahstaniga.
Ringkonna elanikest olid 2000. aastal 58,59% hiinlased, 24,21% kasahhid, 7,45% hueid, 4,12% uiguurid ja 3,33% mongolid.
Haldusjaotus.
Ringkond jaguneb 2 maakonna õigustega linnaks, 4 maakonnaks ja 1 autonoomseks maakonnaks:
Turpani ringkond

Turpani ringkond on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Hiinas Xinjiangis. 
Ringkond hõlmab Turpani nõo, mille madalaim punkt on 154,5 m allpool merepinda.
Ringkonna elanikest olid 2000. aastal 70,01% uiguurid, 23,3% hiinlased ja 6,38% hueid.
Haldusjaotus.
Ringkond jaguneb Turpani maakonna õigustega linnaks ning Piqani ja Toksuni maakonnaks.
Usu

Usu (hiina 乌苏市 Wusu Shi) on maakonna õigustega linn (linnaks nimetatav haldusüksus) Hiinas Xinjiangi Uiguuri autonoomses piirkonnas Tarbagatay ringkonnas.
Karikakramäng

"Karikakramäng" on Eestis tehtud 1977. aasta episoodfilm ehk filmikassett, mis koosneb kolmest lühifilmist: "Promenaad", "Salakütt" ja "Tätoveering". Filmide tegevus toimub 1930. aastatel Eestis.
Film on mustvalge ja monoheliga.
Promenaad.
Film on tehtud Kurt Vonneguti jutustuse ainetel.
Sisu.
Naine avaldas kosjalehes kuulutuse ja sellele vastas keegi Hans-Erik. Nad on olnud kirjavahetuses, neil on ka abiellumise kuupäev paika pandud ning naine ootab Hans-Erikut esimest korda külla. Kuid ootamatult on ukse taga naise kooliaegne sümpaatia, kes palub naist hoopis endaga abielluda.
Tätoveering.
Film on tehtud Kalju Saaberi novelli "Mustlased" ainetel. 
Filmi kunstiline juhendaja on Andrei Tarkovski .
Sisu.
Tragikoomilises armastusloos armub Margus mustlastüdrukusse ja satub seetõttu korduvalt vastuollu oma konstaablist isaga.
Promenaad

Promenaad on jalutustee või jalakäijate puiestee.
Sageli kasutatakse mõistet "promenaad" veekoguäärse jalutustee kohta. Näiteks leidub Haapsalus, Pärnus ja Tallinnas mereäärseid rannapromenaade, Võrus ja Viljandis aga järveäärseid promenaade.
Linxia Huei autonoomne ringkond

Linxia Huei autonoomne ringkond (hiina (临夏回族自治州; "Línxià Huízú Zìzhìzhōu") on 2. järgu haldusüksus (autonoomne ringkond) Hiinas Gansu provintsis. Asub Lanzhoust lõunas.
Haldusjaotus.
Ringkond jaguneb kaheksaks maakonna tasemel haldusüksuseks.
Aizarnazabal

Aizarnazabal on asula ja vald Hispaanias Baski autonoomses piirkonnas Gipuzkoa provintsis. Asub Urola jõe orus 29 km kaugusel Donostiast.
Roland Lessing

Roland Lessing (sündinud 14. aprillil 1978 Tartus) on Eesti endine laskesuusataja.
1998. aastal sai Lessing juunioride talvistel Euroopa meistrivõistlustel Minskis jälitussõidus 9. koha. Aasta hiljem samas peetud laskesuusatamise suvistel maailmameistrivõistlustel oli ta sprindis 24., jälitusjooksus 19. ja teatejooksus kolmas. 2000. aasta laskesuusatamise suvistel maailmameistrivõistlustel Hantõ-Mansiiskis oli ta sprindis 6., jälitusjooksus 5. ja teatejooksus teine.
7. septembril 2007 Otepääl toimunud suvisel laskesuusatamise MM-il sai Lessing 10 km sprindis pronksmedali.
Eesti kaitseväes on tal kaprali auaste.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
2002 Salt Lake Citys
2006 Torinos
2010 Vancouveris
2014 Sotšis
Maailma karikasari.
Maailma karikasarja etappide punktikohad.
Roland Lessing on osalenud () MK-etappidel 80 korda ja jõudnud punktikohale 12 korral, millest korra olnud poodiumi teisel astmel.
Salaküttimine

"Märksõna "salakütt" suunab siia. Samanimelise filmi kohta vaata alajaotust Karikakramäng#Salakütt"
Salaküttimine on ebaseaduslik küttimine, mille käigus jahiulukeid jälitatakse, püütakse, surmatakse ja omandatakse jahiluba omamata, keelatud kohas, keelatud ajal, keelatud viisil või keelatud jahipidamisvahenditega. Salaküttimisega tegeleja on salakütt. Salaküttimisega kahjustatakse loodust, kuna keelatud ajal ja keelatud viisil või keelatud liikide küttimine vähendab asurkonna hulka ettenähtust rohkem ja rikub liikide tasakaalu, ohustab liikide ellujäämist.
Salaküttimine Eestis.
Eesti tänapäevast jahipidamist reguleerib 2013. aasta jahiseadus. Seaduse järgi teevad salaküttimise järelevalvet näiteks keskkonnakaitseinspektorid. Salaküttimine on karistatav väärteo- või kriminaalkorras.
Keskkonnaametil tuli 2020-aastatel tegeleda keskmiselt 20 salaküttimise juhtumiga aastas. 2024. aastal esitati kriminaalkaristus neljale salakütile.
Nakayoshi

Nakayoshi (なかよし "hea sõber", latiniseeritud ka kui Nakayosi) on shōjo manga ajakiri, mis ilmub kord kuus ja on suunatud tüdrukutele. Seda avaldab Kodansha Jaapanis. Esimene number ilmus 1954. aasta detsembris. Ajakirjanumbritega on kaasas väikseid kingitusi, kujukesi, mänge, kotte, postreid ja kleepse. 
1990. aastate keskpaigas maksis ajakirjanumber 400 jeeni ja oli keskmiselt 448 lehekülge paks. Trükiarv oli sel ajal 1,8 miljonit. 2007. aastal oli trükiarv 400 000.
Nakayoshi ajakirjas ilmunud mangad.
Mangad on tähestikulises järjekorras. Sulgudes on autorid.
Fritz Löhner-Beda

Fritz Löhner-Beda (sündinud Friedrich Löwy; 24. juuni 1883 – 4. detsember 1942) oli Austria kirjanik ja libretist.
Ta on Savoy balli libreto kaasautor (koos Alfred Grünwaldiga).
Unimog

Unimog (saksa keeles "UNiversal-MOtor-Gerät" – vabatõlkes 'üldotstarbeline mootoriga seadeldis') on Saksamaal ettevõtte Mercedes-Benzi omaniku allettevõttes toodetav põllumajandus- ja tööveoautode seeria.
Ajalugu.
Unimogi esmase mõtte, kujunduse ja teostuse autor oli Albert Friedrich. Ta sõlmis 1. detsembril 1945 firmaga "Erhard &amp; Söhne" lepingu uut tüüpi põllumajandusliku masina loomiseks.
Jaanuaris 1946 alustas tööd väikefirma Allzwecktraktor. Esimene mudel U1 valmis Saksamaal inseneride Heinrich Rößleri ja Hans Zabeli abiga 1946. aasta lõpuks.
Alates 1951. aastast jätkus tegevus firma Daimler-Benz alluvuses, ametlikuks nimetuseks Mercedes-Benz Unimog.
Alates 1953. aastast valmistati osa masinaid suletud ehk kõva kabiinikatusega – seni olid kõik mudelid olnud presentkatusega.
1955 alustati eriti hea maastikuläbivusega veoautode Unimog-S 404 tootmist, mis leidsid lisaks tsiviilsektorile väga laia kasutuse mitme riigi relvajõududes (taktikaline veoauto). Kokku toodeti S 404 mudelit aastail 1955–1980 64 242 tükki.
1966. aastal valmis saja tuhandes Unimog.
1975 läks tootmisse seeria U 435, mis võeti üle laia militaarkasutusse 404 järglasena.
1976 korrigeeriti sõidukite tüübinimetusi. Uued masinad, kandilise kabiiniga (senised olid peamiselt ümarad), hakkasid kandma nimetusi alates U 1000, pikendatud raamiga versioonidele lisatakse lõppu täht "L". Uued nimetused tekitasid esmalt parasjagu segadust.
1982 saavutasid Unimogid Pariisi-Dakari rallil kaksikvõidu.
1993 asutati Saksamaal Gaggenaus Unimogi klubi.
2000. aasta paiku nihutati mitme töömasina mootor esisillast tahapoole, mis oli ka algselt olnud A. Friedrichi teostamata jäänud idee.
2006 avati Saksamaal Gaggenaus seoses 50. aasta tootmisjuubeliga Unimogi muuseum.
Kasutus.
Unimog on nõutud ja efektiivne universaalne sõiduk. Mudelid on leidnud kasutust väga erinevates valdkondades. Näiteks põllumajandus, metsandus, teedeehitus, sõjandus, päästeteenistus, raudtee, teehooldus, ekstreemturism.
Eestis on Unimoge kasutatud peamiselt militaarsõidukite ja teetöömasinatena. Samuti on Eestis olnud näha selle erikerelisi tuletõrjeautosid ja raudteesõidukeid.
Militaarvariantidest on kaitseväes ja Kaitseliidus kasutusel peamiselt
Veoalajaam

Veoalajaam on alajaam, mis varustab elektrisõidukeid (tramme, trollibusse, metroo- või raudteeronge) kontaktvõrgu kaudu elektrivooluga.
Elektrisõidukeid ei toideta üldisest elektrivõrgust eelkõige seetõttu, et neile on vajalik teistsugune pinge. Madalamat pinget (550–750 V) kasutatakse reeglina linnatranspordis, kõrgemat (näiteks 3 kV, 15 kV) raudteel. Veoalajaamad võivad varustada sõidukeid nii alalisvooluga (sel juhul on alajaamas lisaks transformaatorile ja muudele seadistele ka alaldi) kui ka vahelduvvooluga. Alalisvoolu tarbivad esmajoones linnatranspordivahendid: trammid, trollid, metroo- ja linnalähirongid. Raudteedel kasutatakse nii vahelduvvoolu (sagedusega 50 Hz, 60 Hz, või ülimadala sagedusega 16 2/3Hz) kui ka alalisvoolu (Itaalias, Hispaanias, Poolas, Tšehhi vabariigis, Belgias, Slovakkias, Serbias, Horvaatias, Sloveenias, Venemaal, Ukrainas, Eestis ja Lätis).
Ülimadala sagedusega vahelduvvoolu 16 2/3Hz kasutatakse Saksamaa, Austria, Šveitsi, Taani, Norra ja Rootsi raudteedel.
Üks veoalajaam võib elektriga varustada nii tramme kui ka trolle, samuti võib veoalajaam toita ka muid elektrisüsteeme. Vähegi suuremal transpordisüsteemil on veoalajaamu mitu. See võimaldab jagada kontaktvõrgu üksteisest sõltumatuteks lõikudeks ja tagada toite ühe alajaama rikke korral. Ka vähendab mitme alajaama kasutamine nende kaugust toidetavatest liinilõikudest ja ühtlasi ühe veoalajaama poolt toidetava liinilõigu pikkust. See oluline, kuna kontaktvõrgus on suhteliselt madala pinge tõttu suur voolutugevus. Liiga pikkade liinilõikude korral tekiks kontaktvõrgus suur pingelangus ja energiakadu.
Veoalajaamad Eestis.
Eestis on kaks eri pingega töötavat avalikku elektertranspordisüsteemi.
Aksai Chin

Aksai Chin (ka Aksayqin, Akesaiqin, Akesai Qin (hindi अक्साई चिन, hiina 阿克赛钦, Ākèsàiqīn) on Hiina okupeeritud ala Tiibeti kiltmaa loodeosas Kashmiris. Selle pindala on umbes 37 250 km². Hiina väed okupeerisid selle 1959. aastal. India peab seda oma Jammu ja Kashmiri osariigi osaks.
Halduslikult kuulub suurem osa Hiina Xinjiangi Hotani ringkonna Hotani maakonda.
Piirkonda läbib Hiina riiklik maantee nr 219.
Kontaktvõrk

Kontaktvõrk on elektrivõrk, mis on mõeldud elektrisõidukite toitmiseks elektriga. See koosneb veoalajaamadest, ühenduskaablitest, mastidest, riputus- ja kinnituselementidest ning sõiduki vooluvõtturiga otseses kontaktis olevatest osadest – kontaktliinist ja/või toiterööpast. Trammidel ja rongidel tagab elektriühenduse enamasti ka rööbastee, kuid seda tavaliselt kontaktvõrgu osaks ei loeta. Vahel nimetatakse kontaktvõrguks ekslikult ka kontaktliini.
Kontaktvõrk on jaotatud liinilahutitega üksteisest elektriliselt isoleeritud lõikudeks. See võimaldab toita kontaktvõrgu eri osi üksteisest sõltumatult, mis on oluline näiteks remonditööde korral. 
Kontaktliini konstruktsioonist sõltub maksimaalne lubatav sõidukiirus.