tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Louis Lachenal

Louis Lachenal (17. juuli 1921 Annecy, Haute-Savoie – 25. november 1955 Vallée Blanche) oli prantsuse alpinist.
1947. aastal ronis ta koos Lionel Terrayga Berni Alpides Eigeri tippu põhjaseina kaudu. See oli teine õnnestunud tipputõus põhjaseina kaudu pärast esmatõusu 1938. aastal.
Ta võttis osa 1950. aastal Prantsuse Himaalaja mägiekspeditsioonist Annapurnale (8091 m) ja tõusis 3. juulil koos Maurice Herzogiga selle tippu. Annapurna oli esimene kaheksatuhandeline mäetipp, millest mägironijad jagu said. 
Hukkumine.
Ta hukkus 25. novembril 1955 Vallée Blanche'is, kui suuskadega laskumisel Aiguille du Midi tipust kukkus liustiku 25 meetri sügavusse lõhesse. 
Ta on maetud kalmistule Chamonix's.
Hermann Buhl

Hermann Buhl (21. september 1924 Innsbruck, Austria – 27. juuni 1957 Chogolisa, Pakistan) oli Austria alpinist.
Ta on esimene mägironija, kes osales kahes esmatõusus kaheksatuhandelistele mäetippudele ja ta on ainus kaheksatuhandeliste tippude esmavallutaja, kes tegi seda soolotõusus.
6. juulil 1952 tegi ta esimese alpinistina soolotõusu Piz Badile'i kirdeseinal. Cassini marsruudi läbis ta 4 tunni ja 30 minutiga.
Kaheksatuhandeliste tippu tõusud.
Ta võttis osa 1953. aastal Austria Himaalaja mägiekspeditsioonist Nanga Parbatile (8125 m) ja tõusis 3. juulil üksi ja lisahapnikuta selle tippu. Nanga Parbat oli kolmas kaheksatuhandeline mäetipp, mis mägironijatele alistus. 
1957. aastal osales ta Austria Karakorami ekspeditsioonist Broad Peakile (8051 m) ja tõusis koos kolme kaaslasega 9. juunil selle tippu. Tõusul lisahapnikku ei kasutatud.
Hukkumine.
Mõni nädal hiljem pärast edukat kaheksatuhandelise Broad Peaki vallutamist üritas ta koos Kurt Diembergeriga tõusta alpistiilis Broad Peakist 30 km lõuna suunas jääva siis veel vallutamata Chogolisa (7668 m) tippu. Tõusul kõrgusel 7300 m sundis ootamatult alanud lumetorm neid tagasi pöörduma. Buhli jalge all varises lumekarniis ja viis mehe endaga kaasa. Diembergeril õnnestus 27 tunni pärast pääseda baaslaagrisse. Kõik katsed organiseerida Buhli päästetööd nurjusid.
Isiklikku.
Tema tütar Kriemhild Buhl on kirjanik.
Mihhail Devjatkin

Mihhail Devjatkin (vene keeles Михаил Константинович Девяткин; 5. oktoober 1916 Petrograd – 14. november 2003 Peterburi) oli vene näitleja.
1936. aastal lõpetas ta Leningradi teatrikooli.
Aastatel 1938–1956 oli ta Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, töötas ka Tallinnas. Aastatel 1956–1960 oli Petrozavodski teatri näitleja, 1961. aastast surmani töötas Lensoveti-nimelises teatris. Ta on mänginud ka filmides.
Ta on maetud Sestroretski kalmistule.
Izvestija

Izvestija (vene keeles Известия – 'sõnumid') on venekeelne päevaleht. 
Ajalehe esimene number ilmus 13. märtsil 1917, selle andis välja Petrogradi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu. Enne Nõukogude Liidu lagunemist andsid seda välja Ülevenemaaline Kesktäitevkomitee ja seejärel NSV Liidu Ülemnõukogu. Aastatel 1917–1991 oli Izvestija Venemaa tähtsamaid ajalehti.
Praegu annab ajalehte välja National Media Group.
Historisk tidskrift

Historisk tids(s)krift ('ajalooajakiri') on mitme ajakirja nimi:
Maia Sandu

 
Maia Sandu (sündinud 24. mail 1972 Risipenis) on Moldova poliitik ja riigitegelane, alates 24. detsembrist 2020 Moldova president. Ta oli 8. juunist kuni 14. novembrini 2019 Moldova peaminister.
Sandu sündis aastal 1972 Fălești rajoonis Risipenis. Ta õppis aastatel 1989–1994 Moldova Majandushariduse Akadeemias. Aastatel 1995–1998 spetsialiseerus ta Chișinăus Avaliku Juhtimise Akadeemias rahvusvaheliste suhete valdkonnale. Aastal 2010 täiendas ta ennast Harvardi Ülikooli juures olevas John F. Kennedy Valitsuse Koolis.
Ta töötas aastatel 2010–2012 Maailmapanga tegevdirektori nõunikuna. 24. juulist 2012 kuni 30. juulini 2015 oli ta Moldova haridusminister.
8. juunil 2019 valis Moldova parlament Sandu uueks peaministriks ja ta astus oma valitsusega ka samal päeval ametisse. Samal päeval kuulutas Moldova Konstitutsioonikohus tema valimise seadusevastaseks.
Novembris 2020 kandideeris ta presidendivalimistel. Valimiste teises voorus 15. novembril valiti ta 57,7%-ga häältest riigi uueks presidendiks. 2024. aastal valiti ta tagasi teiseks ametiajaks.
Mihhail Ladõgin

Mihhail Ladõgin (vene keeles Михаил Дмитриевич Ладыгин; 22. detsember 1912 Vjatka kubermang – 30. mai 1990 Leningrad) oli vene näitleja.
1934. aastal lõpetas ta Leningradi estraadi-tsirkusetehnikumi. Aastatel 1934–1956 oli ta Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, töötas ka Tallinnas. Aastatel 1956–1967 töötas ta V. Komissarževskaja nimelises Leningradi draamateatris, 1967–1971 Leninliku komsomoli nimelises Leningradi teatris. Aastatel 1955–1970 mängis ta enam kui 20 filmis.
Kadrioru lossivalitsus

Kadrioru lossivalitsus (saksa keeles Schlossverwaltung von Katharinenthal, vene keeles Управление Ревельского Екатеринтальского дворца) oli aastatel 1827–1918 eksisteerinud asutus, mis juhtis Kadrioru lossi majandamist.
Lossivalitsus allus Õukonna- ja Udellide ministeeriumi Udellide departemangule. 1893. aastal hakkas lossivalitsus alluma Udellide Peavalitsusele (saksa keeles Hauptverwaltung der Apanagen, vene keeles главное управление уделов).
Akadeemiline Anglo-Eesti Ühing

Akadeemiline Anglo-Eesti Ühing oli 1931 asutatud ühing, mis ühendas Eestis tegutsevaid anglosaksi kultuuri uurijaid. Ühingu eesmärkide seas oli uurida anglosaksi kultuuri, samuti luua kontakte Inglismaa ja Ameerikaga, et nendega vahetada infot.
Ühing asutati 1. veebruaril 1931 ja selle põhikiri registreeriti 24. veebruaril 1931 Tartu ülikooli nõukogus.
Ühingu president oli lektor Henry C. C. Harris.
Ahti-Veikko Pietarinen

Ahti-Veikko Juhani Pietarinen (sündinud 4. novembril 1971) on soome semiootik, kes töötab Tallinnas.
Haridus.
Ta lõpetas Turu Ülikooli magistrikraadiga arvutiteaduses ja filosoofias 1997 ning kaitses doktoriväitekirja filosoofia alal 2002. aastal Helsingi Ülikoolis. 
Töökäik.
Ta on töötanud semiootikaprofessorina Helsingi Ülikoolis (2009–2014). Oli külalisprofessor Hiinas 2011-2012 ja Xiameni Ülikoolis 2014-2015. 2011. aastast töötab ta Tallinna Tehnikaülikooli Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudis: professor 2011-2022, alates 2022 juhtivteadur. Aastast 2023 on ta Hongkongi Baptisti Ülikooli Hiina ajaloo, religiooni ja filosoofia akadeemia professor ja asedirektor.
Ta on põhjalikult tegelenud Charles Peirce'i pärandi uurimisega.
Teoseid.
Tema toimetatud on ajakirja Sign Systems Studies erinumber – kd. 43(2/3), 2015 – Charles Peirce'ist.
Ripcord

"Ripcord" on Uus-Meremaal sündinud Austraalia kantrilaulja Keith Urbani üheksas stuudioalbum. Albumi andis 2016. aastal välja Capitol Records Nashville. Albumi lauludes teeb Urban koostööd selliste muusikutega nagu Carrie Underwood, Pitbull ja Nile Rodgers.
Albumi esimene singel "" avaldati 9. juunil 2015. Laul pälvis Grammy-nominatsiooni parima soolokantrilaulu kategoorias, kuid kaotas selle Chris Stapletoni laulule "Traveler". Albumilt on avaldatud veel singlid "Break on Me", "Wasted Time" ja "Blue Ain't Your Color".
Astrid Villup

Astrid Villup (6. oktoober 1926 – 18. jaanuar 2004) oli eesti keeleteadlane.
1949. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna diplomitööga "Haiguste nimetused rahvakeeles". 1954. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis filoloogiateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Viisiadverb ja selle arenemine eesti keeles".
Töötas Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse kateedri õppejõuna.
Ta oli Emakeele Seltsi liige.
Boxes (Goo Goo Dollsi album)

"Boxes" on USA rock bändi Goo Goo Dolls üheteistkümnes stuudioalbum. Albumi andis välja plaadifirma Warner Bros. Records 6. mail 2016. Album on saadaval CD-l, digitaalselt allalaaditavana ja ka vinüülplaadil.
Laulude loend.
Allikas: ASCAP
Tekla Koha

Tekla Koha (1938. aastani Thekla Koch, 1940. aastatel Tekla Juhvelt, 1948. aastast Tekla Rajala; 25. veebruar 1910 Valga (teistel andmetel Novgorod) – 20. märts 1977 Tallinn) oli eesti pianist.
Ta lõpetas 1933. aastal Tallinna Konservatooriumi Peeter Ramuli ja Theodor Lemba klaveriklassi. Aastatel 1933–1941 ja 1944–1945 oli ta Riigi Ringhäälingu kontsertmeister. Teise maailmasõja ajal kuulus Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. 1945. aastast oli Estonia teatri kontsertmeister.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
1948. aastast oli ta abielus näitleja ja teatritegelase Lembit Rajalaga (1914–1956).
Õlilind

Õlilind ehk guahaaro või guatšaaro ("Steatornis caripensis") on öösorriliste seltsi õlilindlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Õlilinnud elavad Lõuna-Ameerikas. Nad pesitsevad koobastes kolooniatena. 
Õlilinnud on aktiivsed öösel ja kasutavad kajalokatsiooni.
Frederik VIII

Frederik VIII (3. juuni 1843 – 14. mai 1912) oli Taani kuningas 1906–1912. Ta pärines Oldenburgi dünastia Glücksburgi harust (Schleswig-Holstein-Sondenburg-Glücksburg) ja oli kuningas Christian IX poeg. Enne 62-aastaselt kuningaks saamist oli ta 43 aastat kroonprints.
1869. aastal abiellus ta Norra-Rootsi printsessi Louisega, kellega sai kaheksa järglast: lapsed Christian, Carl, Harald, Gustav, Louise, Ingeborg, Thyra ja Dagmar.
Voldemar Valge

Voldemar Valge (1. oktoober 1909 Narva – 5. aprill 2002 Tallinn) oli eesti laulja (tenor).
Aastatel 1937–1941 õppis ta Tallinna konservatooriumis Ludmilla Hellat-Lemba lauluklassis. 
Teise maailmasõja ajal kuulus Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. 
Ta oli Riikliku Akadeemilise Meeskoori asutajaliige, aastatel 1944–1980 RAM-i solist.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Rimantė Šalaševičiūtė

 
Rimantė Šalaševičiūtė (sündinud 10. veebruaril 1954 Varniais) on Leedu poliitik ja jurist. Ta oli aastatel 2014–2016 Leedu tervishoiuminister.
Ta on lõpetanud 1971. aastal Varniais keskkooli ja 1976. aastal Vilniuse Riikliku Ülikooli (õppis õigusteadust).
Ta töötas aastatel 1976–1979 Vilniuse Ehitusinseneride Instituudis juristi ning töö- ja majandusõiguse õppejõuna ning 1990–1995 Vilniuse linnavalitsuses. 
Aastatel 1995–2003 oli ta Leedu Seimi ombudsmani nõunik ja 2003–2005 Leedu Seimi ombudsman. 
Aastatel 2012–2016 oli ta seimi liige ning 17. juulist 2014 kuni 17. veebruarini 2016 Leedu tervishoiuminister.
Ta oli aastatel 1986–1990 Leedu Kommunistliku Partei liige, aastatel 1990–2001 oli ta Leedu Demokraatliku Tööpartei liige, 2001. aastast on ta Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.
Karsakiškise vald

Karsakiškise vald (leedu keeles "Karsakiškio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 
Valla pindala on 31631 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 2831 inimest. Valla keskus on Karsakiškise küla, vallamaja asub aadressil Lėvens g. 16. Vallavanem on Rima Jaškūnienė. Vallas asub ka Geležiai alev (2011. aasta seisuga 317 elanikku). Samuti on vallas Karsakiškise raudteejaam, kus aastal 2011 oli 10 elanikku.
Aastal 2008 liideti kuus valla küla Panevėžysi vallaga
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Tallinna Majaomanikkude Selts

Tallinna Majaomanikkude Selts (vene keeles Ревельское (Таллинское) общество домовладельцев) oli 1907–1940 Tallinnas tegutsenud selts, mis kaitses Tallinna majaomanike huvisid.
Seltsi põhikiri kinnitati 10. märtsil 1907. Seltsi esimene esimees oli Jaan Poska. ja seejärel ka Jaan Sitska.
Seltsi liikmetel aidati soodsamalt hankida ehitusmaterjali ja küttepuid, samuti aitas selts tegelda liikmete olmeprügi küsimustega.
Aastast 1923 ilmus nädalaleht Majaomanik, mis oli seltsi häälekandja.
1924 asutati Tallinna Majaomanike Pank.
Vene Heategev Selts Tartus

Vene Heategev Selts Tartus (vene keeles Русское благотворительное общество в Дерпте (Юрьеве, Тарту)) oli 1859-1940 Tartus tegutsenud selts, mis aitas eelkõige vene rahvusest õigeusklikke vaeseid elanikke. 
Seltsi tegevus algas 1859, kui Tartu Uspenski kiriku juures hakati tegelema vaestehoolekandega. Kiriku juures hakkas tegutsema tütarlaste algkool. 
13. mail 1875 kinnitas siseminister seltsi põhikirja.
27. oktoobril 1919 registreeris Tartu-Võru rahukogu seltsi uue põhikirja.
Selts lõpetas tegevuse oktoobris 1940.
Sergei Prohhorov

Sergei Prohhorov (20. juuni 1909 Peterburi – 5. detsember 1985 Tallinn) oli vene päritolu Eesti fagotimängija, dirigent, helilooja ja muusikapedagoog.
Sergei Prohhorov sündis Peterburis, tema vanemad olid muusikud. 1928. aastal astus ta Tallinna Konservatooriumi, 1934. aastal lõpetas ta kompositsiooni erialal Artur Kapi klassi ja 1936. aastal fagoti erialal Andrei Meri klassi.
Aastatel 1933–1941 oli ta Riigi Ringhäälingu Sümfooniaorkestri fagotimängija. Aastatel 1940–1960 oli ta ERSO dirigent. 1950.–1970. aastatel juhatas ta mitmeid orkestreid Venemaa linnades: 1958–1962 oli ta Leningradi Väikese Ooperiteatri orkestri, 1963–1966 Petrozavodski Televisiooni ja Raadio sümfooniaorkestri, 1966–1967 Tomski sümfooniaorkestri ja 1967–1973 Voroneži filharmoonia orkestri dirigent.
Aastatel 1944–1960 õpetas ta Tallinna Muusikakoolis ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis fagoti eriala ja muusikateoreetilisi aineid, 1947. aastast oli ta dotsent. Tema õpilasi on Gennadi Taniel, Eugen Saanpere, Rein Olspert ja Ilmar Aasmets.
Heliloojana on ta kirjutanud instrumentaal- ja vokaalkammermuusikat ja ühe sümfoonia.
Konrad Gerretz

Konrad Gerretz (näitlejanimi Jüri Koger; 5. veebruar 1907 Riia – 23. veebruar 1969 Tallinn) oli eesti näitleja.
Aastatel 1935–1941 ja 1944–1945 oli ta Estonia teatri näitleja. Aastatel 1942–1944 kuulus ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite koosseisu. Aastatel 1946–1948 oli ta Tallinnas Punalipulise Balti Mere Laevastiku teatri näitleja, aastatel 1949–1954 mängis Eesti NSV Riiklikus Vene Draamateatris.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Olga Lund, Jüri Gerretz oli nende poeg.
Konrad Gerretz on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Eesti ravimtaimede loend

Eesti ravimtaimede loend loetleb Eestis pärismaistena kasvavaid ravimtaimi.
Mitch Hedberg

Mitch Hedberg (õieti Mitchell Lee Hedberg; 24. veebruar 1968 Saint Paul, Minnesota – 30. märts 2005 Livingston, New Jersey) oli Ameerika Ühendriikide koomik ja näitleja.
Rein Olspert

Rein Olspert (1. mai 1935 – 10. juuli 1985 Tallinn) oli eesti fagotimängija ja muusikapedagoog.
1953. aastal lõpetas ta Tallinna 1. Keskkooli, hiljem Tallinna Riikliku Konservatooriumi Sergei Prohhorovi fagotiklassi.
Aastatel 1960–1985 töötas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi fagotiklassi õppejõuna, ühtlasi oli ta Tallinna Muusikakeskkooli fagotiõpetaja.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Tuukrilaev

Tuukrilaev on veealuste tööde ehk tuukrite tegevuse toetamiseks mõeldud laev. 
Tavaline tuukrilaev.
Rannikulähedasteks tuukritöödeks võib tuukrilaev olla väikeste mõõtmetega (alla 50 m pikk) abilaev. Tuukrilaeval on tavaliselt spetsiaalne trepp tuukrite vette liikumiseks ja sageli ka dekompressioonikamber ehk barokamber. Samuti võivad laeval olla kajutid tuukrite majutamiseks ja sukeldumiseks ettevalmistamiseks ning sukeldumisvarustuse hoiuks. 
Avamere tuukritööde abilaev.
Avamerel ja ookeanil väljaspool tuukrilaevade sõidupiirkonda võidakse allveetööde toetamiseks kasutada suuremaid paigalhoiuvõimekusega uurimislaevu või merepäästelaevu, millel on tavaliselt samuti tuukritööde toetamise võimekus. Kasutatakse ka tuukritööde abilaevu (inglise keeles "diving support vessel", "DSV"), millel on tuukrite väljumisava läbi laevakere, tuukrikell, barokamber ja muud võimalused tuukrite töö toetamiseks.
Andres Tambek

Andres Tambek (7. juuli 1952 – 12. mai 2003) oli eesti arhitekt.
1972. aastal lõpetas ta Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. 1984. aastal lõpetas Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi.
Aastatel 1972–1983 töötas Eesti Projektis konstruktorina, 1983–1995 samas arhitektina.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Tõnu Tarum

Tõnu Tarum (3. juuni 1942 Narva – 25. mai 1984 Tallinn) oli eesti trompetist ja muusikapedagoog.
Haridus.
1961. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli trompeti erialal August Metsa klassis. 1969. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Helmut Orusaare klassis.
Töö.
Aastatel 1975–1984 mängis trompetit Eesti Televisiooni ja Raadio Estraadiorkestris, 1969–1973 oli ERSO trompetirühma kontsertmeister.
Aastatel 1972–1984 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi trompeti eriala õppejõud, ühtlasi töötas Tallinna Muusikakeskkooli trompeti õpetajana.
Tema õpilasi on Aavo Ots ja Paul Mägi. 1977. aastast oli ta ka Eesti NSV Kultuuriministeeriumi muusikaosakonna juhataja.
Isiklikku.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Kamloops

Kamloops on linn Kanadas Briti Columbia provintsis.
Warrumbungles

Warrumbungles on mäestik Austraalia mandri idaosas Uus-Lõuna-Walesi osariigis.
Mäestiku kõrgeim tipp on Mount Exmouth (1206 m).
Warrumbunglesi mäestik on osa Suurest Veelahkmeahelikust.
2006. aastal toimusid selles mäestikus rogaini maailmameistrivõistlused.
Maria vald

Maria vald (saksa keeles "Marien-Gemeinde", vene keeles "Marienskaja") oli vald Viru kreisis aastatel 1894–1917.
Maria vald moodustati 1894. aastal kui liideti varasemad Varangu, Selja, Kandle ja Andja vald ning nendega ühendati Essu, Tatruse ja Idavere küla. Valla nimi tulenes Romanovite dünastiasse kuulunud Venemaa keisri Aleksander III abikaasa ja keisri Nikolai II ema Maria Fjodorovna nimest.
1917. aastal jagati Maria valla külad Haljala ja Varangu valla vahel. 14.05./3.06.1917 nimetati vald uuesti Varangu vallaks.
Korrakaitseseadus

Korrakaitseseadus (KorS) on terviklik, kogu valdkonda reguleeriv õigusakt, mis alates 1. juulist 2014 on aluseks kogu Eesti korrakaitsele ja riiklikule järelevalvele.
Sätestatud on üldkorrakaitseorgan (Politsei- ja Piirivalveamet) ning erikorrakaitseorganid (kõik teised riigi- ja KOV asutused (Tallinna Munitsipaalpolitsei Amet), millel on riikliku järelevalve pädevus). 
Seadus defineerib esmakordselt kogu valdkonnale ühisomased põhimõisted (avalik kord, riiklik järelevalve, korrakaitseorgan, üldmeede, erimeede, vahetu sund jt). 
Seadus toob sekkumise alusena sisse ohu ja selle hindamise kontseptsiooni ning kodifitseerib ühtselt üle 20 erimeetme, mis on enim kasutatavad või üldomased kõigile või mitmele korrakaitseorganile.
Taniel Kirikal

Taniel Kirikal (sündinud 18. augustil 1971) on eesti laulja (bariton ja kontratenor).
Vabakutselise muusikuna on ta teinud koostööd paljude Eesti vanamuusikaansamblitega.
Ta on ansamblite Vox Clamantis ja Heinavanker asutajaliige.
German Pekarevski

German Pekarevski (30. november 1934 Assekejevo küla, Orenburgi oblast, Vene SFNV – 14. märts 2001 Tallinn) oli Eesti trombonist.
Elulugu.
1952. aastal lõpetas trombooni erialal Rimski-Korsakovi nimelise Leningradi Muusikakooli. 1963. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi. 
Aastatel 1952–1956 mängis Tallinna garnisoni puhkpilliorkestris, 1956–1958 mängis bigbändis Mickeys. Aastatel 1958–1964 mängis ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia Estraadiorkestris, 1964–1995 Eesti Televisiooni ja Raadio Estraadiorkestris. Ta on mänginud veel Horre Zeigeri Bigbändis ja ansamblis Synthesis ning salvestas muusikat koos ansambliga Collage ja Jaan Kumani ansambliga.
1977. aastast oli ta Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis trombooniõppejõud.
Puiatu Haridusselts

Puiatu Haridusselts (1919-1926 "Puiatu Valla Rahvaraamatukogu Selts") oli 1919-1940 Viljandimaal Puiatu vallas tegutsenud haridusselts.
Puiatus avati raamatukogu (Puiatu raamatukogu) 1906 ja see asus Puiatu vallakooli juures.
1919 registreeriti Viljandi-Pärnu rahukogus Puiatu Valla Rahvaraamatukogu Selts, mis alustas tegevust 1920.
1925 võeti seltsi raamatukogu avalike raamatukogude võrku. 
1926 nimetati selts peakoosolekul ümber Puiatu Haridusseltsiks.
1940 lõpetas selts tegevuse.
Nikolai Noskov

Nikolai Noskov (vene keeles Николай Иванович Носков, sündinud 12. jaanuaril 1956 Gžatskis (praegu Gagarin)) on Venemaa muusik, laulja ja laulusõnade autor. Ta on viiekordne muusikaauhinna "Kuldne grammofon" võitja, Venemaa Föderatsiooni teeneline kunstnik (2018). Aastatel 1987–1990 oli ta ansambli Gorky Park (Park Gorkogo) laulja. 
Nikolai Noskov on andnud kaks kontserti Eestis: 2011. aasta 18. mail (pealkirjaga "Nikolai Noskovi kontsert") ja 2013. aasta 27. oktoobril (pealkirjaga "Nikolai Noskov &amp; "Magnetic Fantasy" kontsert "Ma naeratan""). Tema 2016. aasta 24. märtsil Eestis toimuma pidanud kontsert pealkirjaga "Asi on seda väärt" tühistati.
Krekenava vald

Krekenava vald (leedu keeles "Krekenavos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 
Valla pindala on 30 429 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 4271 inimest. Valla keskus on Krekenava alev (2011. aasta seisuga 1636 elanikku). Vallamaja asub aadressil Birutės g. 6. Vallavanem on Vaidas Kaušakys.
Lisaks küladele on vallas ka mitmed huutorid:
Boriss Viktorov-Karolinski

Boriss Viktorov-Karolinski (vene keeles Борис Викторович Викторов-Каролинский; 11. aprill 1889 – 14. september 1956) oli vene näitleja Eestis.
Ta alustas näitlejateed 16-aastaselt Odessas karskusseltsi teatris. 1909. aastast mängis ta Varssavi vene draamateatris. Pärast Oktoobrirevolutsiooni töötas ta pikemat aega Voroneži Draamateatris. 
1949. aastast surmani töötas Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitlejana.
Boriss Viktorov-Karolinski on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Klorosoom

Klorosoomid on bakterites leiduvad valgust neelavad organellid, mis paiknevad plasmamembraani all ja võimaldavad tänu suurele hulgale bakterklorofüllidele fotosünteesida väga väikese valguse intensiivsusega paikades. Neid leidub kõigis rohelistes väävlibakterites (hõimkond "Chlorobi"), mõnedes filamentsetes mitteoksügeensetes bakterites hõimkonnast "Chloroflexi" ja "Acidobacteria" hõimkonda kuuluvas aeroobses fototroofis "Candidatus Chloroacidobacterium thermophilum".
Klorosoomide ehitus.
Klorosoomid on teadaolevalt suurimad valgusantennid, tüüpiliselt 150 × 50 × 20 nm suurused, kuid eri liikide vahel võib varieeruvus olla isegi viiekordne. Need on seotud rakumembraani tsütosoolipoolse küljega ning ühes rakus võib leiduda umbes 200–250 klorosoomi. Need mahutavad 50 000 – 250 000 bakterklorofüll "c", "d" või "e" molekuli, mis on omavahel agregeerunud. Krüo-elektronmikroskoopia abil on kindlaks tehtud, et bakterklorofüllid on klorosoomide sisemuses agregeerunud kõverdunud lamellideks ja osaliselt mitmekihilisteks silindriteks. Ellipsoidne, kooniline või ebaregulaarse kujuga kehake on ümbritsetud lipiidse üksikkihiga, milles lipiidide hüdrofoobsed sabad on suunatud organelli sisemusse. Lipiidses üksikkihis leidub ka mitmeid valke, mida nimetatakse csm-valkudeks. Valkude täpsed funktsioonid pole teada, kuid mõnede valguperekondade kohta on leitud, et need mõjutavad pigmentide sünteesi taset ja kokkupanekut, teised jällegi seovad [2Fe-2S] klastrit ja võtavad osa redokstingimuste taastamisest. Klorosoom on rakumembraani külge seondunud peamiselt bakterklorofüll "a" molekulidega seondunud valkudest moodustunud alusplaadi (inglise keeles "baseplate") kaudu. Lisaks valkudele ja bakterklorofüllidele sisaldavad klorosoomid ka karotenoide, mille võimalikud ülesanded on bakterklorofülli agregaatide stabiliseerimine, valguskiirguse neelamine ja ka kaitse fotodegradatsiooni eest.
Energiaülekanne.
Klorosoomides toimub väga efektiivne energiaülekanne, mis võimaldab osal bakteritest fotosünteesida väga väikese valgusintensiivsusega keskkonnas, nagu näiteks veekogude footilise tsooni põhjaosas, kus valguse intensiivsuse tase on vaid mõni μmol footonit m-2·s-1 ehk ligi miljon korda madalam kui maapinnal. Mõned "Chlorobi" hõimkonna liigid saavad elada isegi süvavee termaalavauste läheduses, kasutades fotosünteesiks vaid sealt emiteeruvat geotermaalset kiirgust.
Omavahel agregeerunud bakterklorofüllides neeldunud valgusenergia liigub ergastusena edasi klorosoomi alusplaati ja selle kaudu kas järgmisesse bakterklorofüllidega seotud valgukompleksi või otse reaktsioonitsentrisse, kus toimub ergastusenergia abil juba elektronide liikumine.
Peter Serkin

Peter Adolf Serkin (24. juuli 1947 New York – 1. veebruar 2020) oli Ameerika Ühendriikide pianist ja muusikapedagoog.
Peter Serkin oli pianist Rudolf Serkini poeg ja viiuldaja Adolf Buschi tütrepoeg. Aastal 1958, 11-aastaselt alustas ta klaveriõpinguid Philadelphias Curtise muusikainstituudis. Esinemist alustas ta aasta hiljem.
Aastal 1966 pälvis Serkin Grammy auhinna klassikalise muusika parima uustulnuka kategoorias. Oma lindistuste eest on ta kokku saanud kolm Grammyt.
Aastal 2001 sai ta New Englandi konservatooriumi audoktoriks.
Serkin on õpetanud muu hulgas Juilliard Schoolis, Curtise muusikainstituudis ja Bardi kolledži konservatooriumis.
Martin Canin

Martin Canin (1930 New York – 9. mai 2019) oli Ameerika Ühendriikide pianist ja muusikapedagoog.
Ta õpetas muuhulgas Juilliard Schoolis.
Vladimir Horowitz

Vladimir Horowitz (ukraina Володимир Горовиць; Volodõmõr Horovõts; 1. oktoober 1903 Kiiev – 5. november 1989 New York) oli Ukraina juudi päritolu Ameerika Ühendriikide pianist. Teda peetakse üheks kõigi aegade tähelepanuväärsemaks pianistiks. Aastatel 1963–1993 sai ta kokku 26 Grammy auhinda.
Aino Sillaots

Aino Sillaots (kuni 1960 Aino Luik; 17. veebruar 1935 Antsla – 22. oktoober 2016 Sangaste) oli Eesti kergejõustikutreener ja spordipedagoog.
Ta lõpetas 1954. aastal Antsla Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Sportima hakkas ta 1950. aastal koolis õpetaja Aksel Kersna juhendamisel, Tartu Riiklikus Ülikoolis oli tema treener Fred Kudu. 
Tuli kettaheites ja viievõistluses Eesti NSV noortemeistriks, 1972. aastal Eesti NSV meistrivõistlusteltel VTK mitmevõistluses hõbe.
Võistles veteranide kergejõustikuvõistlustel (maailmameistrivõistlustelt 1995. aastal kõrgushüppes hõbe ja Euroopa meistrivõistlustelt 1996. aastal 300 m tõkkejooksus pronks). 
Ta töötas aastatel 1958–1960 Puurmani Keskkoolis ja aastatel 1960–1999 Põltsamaa Ühisgümnaasiumis kehalise kasvatuse õpetajana ning aastatel 1960–1999 Põltsamaal Jõgeva Laste ja Noorte Spordikoolis kergejõustikutreenerina. Tegutses ka kergejõustikukohtunikuna, kuulus Haridusministeeriumi kehalise kasvatuse ainekomisjoni.
Valmistanud õppevahendeid ja hoolitses Põltsamaa Ühisgümnaasiumi mängu- ja spordiväljakute eest (kuuluvad Eesti parimate hulka). Ta oli üks Põltsamaa Ühisgümnaasiumi sporditöö kroonika (1919–1992) koostajaid. 
Isiklikku.
Tema vend on suusataja Tõnu Luik.
Harku raudteejaam

Harku raudteejaam oli pooljaam Liiva–Vääna raudteel, tänapäeval asub Saue vallas, Tammi tee 15. 
Kindluseraudtee.
Peeter Suure merekindluse transpordivõrgu kitsarööpmelise kindlusraudtee ehitati lihtsustamaks ja kiirendamaks ehitusmaterjalide vedu Peeter Suure merekindluse peapositsioonile rajatavatele kindlustustele. 22 kilomeetri pikkune Liiva–Vääna raudteeharu oli Nõmme-Väikse ja Sõrve raudteejaamade vahel kindluseraudtee peaharu. 
Liinil olid mitu haruteed, sealhulgas (kavandatud) PSM Maarinde Humala positsioonile ja Suurupi sadamasse.
Mari Rääk

Mari Rääk (28. oktoober 1907 Tarvastu – 28. august 1986 Tartu) oli eesti keraamik ja metallikunstnik.
Elulugu.
Mari Rääk õppis keraamikat professor Géza Jakó õpilasena Riigi Kunsttööstuskoolis aastatel 1925–1928. 1936. aastal lõpetas rakenduskunstniku tunnistusega Keraamika Tööstuskooli. Aastatel 1938–1940 õppis ta skulptuuri Riigi Kõrgemas Kunstikoolis, aastatel 1945–1948 Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis.
1930. aastatel hakkas ta Eestis esimesena maalima keraamikat saviglasuuridega. 
1936. aastal asus ta tööle Jüri Jüriloo asutatud Eesti I Portselanitööstuse keraamikatöökotta.
Ta on maetud Tartu Raadi kalmistule.
Looming.
Mari Räägu keraamikat on esile tõstetud vormi pehmuse ja tundlikkuse, glasuuride ilu ja kompositsiooni täiuslikkuse poolest. 
Metallehistöös ehete valmistamisel kasutas ta tehnikana hõbe- ja vaskpleki kohrutamist, peamisteks dekoorimotiivideks olid inimene ja loodus.
Phanthog

 
Phanthog (hiina 潘多 ("Pan Duo"); 1939 Nyingchi – 31. märts 2014 Wuxi, Jiangsu) oli Hiina tiibeti alpinist, kes teise naismägironijana oli tõusnud Džomolungma tippu.
Ta valiti viiel korral alates 1970. aastate keskpaigast Ülehiinalise Rahvaesindajate Kogu liikmeks.
Mägironimises tõusis Phantong 1959. aastal Xinjiangi territooriumile jääva Pamiiris asuva Muztagata (7509 m) tippu. See oli naisalpinistide uus kõrgusrekord maailmas, senine oli see prantsuse naismägironijate käes.
27. mail 1975 tõusis ta teise naisena Džomolungma (8848 m) tippu. Kui 11 päeva varem jõudis jaapanlanna Junko Tabei tippu standardset marsruuti mööda (mäe lõunaküljelt, nn Hillary-Tenzingi marsruut), siis Phanthog tegi seda esimese naisena mäe põhjaküljelt (Tiibeti poolt).
Karl Feyerabend

Karl Feyerabend (u. 1775 – u. 1829) oli saksa rännumees, kes sai tuntuks oma raamatuga „Kosmopoliitilised rännakud. Kiri Eestimaalt 1797”. 
Ta sündis ilmselt Gdanskis (saksa keeles Danzig) või mõnes Vana-Preisi provintsis umbes 1775. aastal. Täpset sünni- ega surmaaega ei teata, kuid on teada, et aastaks 1829 oli ta juba surnud, arvatavasti suri Danzigis (Preisimaal). Oli pärit vaesest Danzigi perekonnast. Tema rahvus on teadmata, ilmselt oli ta kašuub, poolakas või sakslane.
Feyerabendi täieliku nime kohta on teada vaid niipalju, et ta eesnimi või eesnimed võisid olla Karl, Karl B., Carl, Carl B., Karol, Kar. Bor. või ka Car. Beniam. Teda on nimetatud ka Danzigi Feyerabendiks. Urmas Sutrop on leidnud Interneti poolakeelsetelt lehekülgedelt Karl Feyerabendi nime kujul Karl Borromaeus Fayerabend ja sama poolapäraselt Karol Boromeuz Fayerabend. Mõlemal juhul koos epiteediga "saksa rännumees" ("niemiecki podroznik"), kes külastas 1798. aastal Bierunit Ülem-Sileesias.
Õppis Danzigi koolides ja Königsbergi ülikooli õigusteaduskonnas (1793–1795). Ainuke sissekanne Königsbergi ülikooli matrikliraamatus, mis võiks olla seotud Karl Feyerabendiga on 1793. aasta suvesemestrist. Sissekanne nr. 19: (tõlgitult) Car. Beniam. Feyerabend Danzigist, Preisimaalt, on 13. mail 1793 immatrikuleeritud Königsbergi ülikooli õigusteaduskonda. Paari aasta pärast (1795) on ta juba oma kosmopoliitilistel rännakutel.
Pärast õpinguid Königsbergis, tuli sealt soovitustega varustatult Liivimaale, kus oli koduõpetaja ühe Vene kindrali perekonnas ning lühikese aja pärast, kui ta oli asunud militaarteenistusse, sai temast sama kindrali adjutant.
Danzigis Püha Maria (St. Marien) koguduse ülemkooli ("Oberpfarrschule") kolmas õpetaja. Enne kui ta Danzigisse ametisse asus, oli mõned aastad koduõpetaja Liivimaal ning seejärel taas ühe Vene kindrali adjutant.
Reisis palju (võimalik, et ta pidi kodust lahkuma ja rännuteele asuma oma poliitiliste vaadete tõttu), 1795. aastal oli ta juba oma kosmopoliitilistel rännakutel ja kirjutas nende põhjal reisikirju, mida ta ka avaldas (anonüümselt). Neid loeti palju ja need on kultuurilooliselt olulised.
Side Eestiga.
Oma reisiraamatu 40. kirja pühendas ta Eestile (see leidub tema anonüümselt avaldatud "Kosmopoliitiliste rännakute" kolmandas köites (1801). Tegelikult algab Eesti teema seal juba 35. kirjaga. Oma rännakutel tuli ta Riiast (jalgsi) Tallinna, ilmselt 1797. a. kevadel. Sügiseks aga oli ta juba Tallinnast lahkunud. Edasi rändas ta Narva, et sealt Peterburi minna. Eestimaale pühendatud 40. kiri on kirjutatud Narvas 1797. aastal. K. F. hindab kõrgelt eestlasi ja nende vabadusiha ning peab sakslasi röövliteks, suhtub suure sümpaatiaga lätlastesse ja liivlastesse.
Teoseid.
=Allikad=
Po pojass v nebe

"Po pojass v nebe" ('Vööni taevas') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi neljas stuudioalbum, mis ilmus 7. märtsil 2006.
Bez nazvanija

"Bez nazvanija" ('Pealkirjata') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi viies stuudioalbum, mis ilmus aastal 2012. Album salvestati Saksamaal.
Dõšu tišinoi

"Dõšu tišinoi" ('Hingan vaikust') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi kolmas stuudioalbum, mis ilmus aastal 2000
Blaž

"Blaž" ('Arulagedus', tuntud ka kui "Ja tebja ljublju", 'Ma armastan sind') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi debüütstuudioalbum, mis ilmus 1998. aastal.
Paranoija

"Paranoija" ('Paranoia'; tuntud ka kui "Stjokla i beton", 'Klaasid ja betoon') on Venemaa rokkmuusiku Nikolai Noskovi teine stuudioalbum, mis ilmus 1999. aastal.
Aleksander Monakov

Aleksander Monakov-Rogozkin (sündinud 15. juunil 1945 Tallinnas) on Eesti matemaatik ja õppejõud.
1963. aastal lõpetas ta Tallinna 23. Keskkooli. 1968. aastal lõpetas Leningradi Riikliku Ülikooli matemaatika-mehaanikateaduskonna, aastatel 1970–1973 oli samas ülikoolis aspirantuuris. 1975. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Liftinguteooriast mõõtuvate funktsioonide ruumides".
1968. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis, algul õpetajana, seejärel vanemõpetajana, 1976. aastast dotsendina. Aastatel 1991–1992 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika-füüsikateaduskonna prodekaan, 1992–1994 sama teaduskonna dekaan. Aastatel 1995–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli akadeemiline prorektor. 1998. aastast matemaatikaosakonna dotsent, aastatel 2003–2004 matemaatika didaktika õppetooli hoidja. Käesoleval ajal on ta Tallinna Ülikooli digitehnoloogiate instituudi emeriitdotsent.
Ta on õpetanud peamiselt matemaatilise analüüsi kursusi. Ta on kirjutanud kõrgkooli matemaatika õpikuid ning tõlkinud eestikeelseid matemaatikaõpikuid ja töövihikuid vene keelde.
Tallinna sõjakuberner

Tallinna sõjakuberner (vene keeles "Pевельский военный губернатор", saksa keeles "Kriegsgouverneur von Reval") oli aastatel 1800−1858 Venemaa keisririigi haldusametnik Tallinnas.
Ajalugu.
Tallinna sõjakuberneri ametikoht seati ametlikult sisse 1800. aastal. Aastatel 1797−1800 oli Tallinna sõjaülemjuhatajaks krahv Diego de Castro-Lacerda, kes sisuliselt täitis sõjakuberneri ülesandeid. Alates 1838. aastast oli sõjakuberner ühtlasi Tallinna sadama peakomandör; selline korraldus kehtis 1854. aastani. Mõlemad ametikohad oli ühendatud juba varem: aastatel 1813−1825 oli admiral Spiridov nii sõjakuberner kui sadama peakomandör.
Belgradi kunstiülikool

Belgradi kunstiülikool (serbia keeles Универзитет уметности у Београду) on ülikool Serbia pealinnas Belgradis.
Õppeasutus moodustati 1957. aastal, kui ühinesid neli akadeemiat. Neist said hiljem ülikooli teaduskonnad. Uue kooli nimeks sai esialgu Kunstiakadeemia.
Praeguse nime ja ülikooli staatuse sai kool 1973. aastal.
Ülikoolis on neli teaduskonda – muusika-, kujutava kunsti, draamakunsti- ja tarbekunstiteaduskond.
Oleg Popov

Oleg Popov (; 31. juuli 1930 Võrubovo, Moskva oblast – 2. november 2016 Rostov Doni ääres) oli vene tsirkuseartist ja näitleja, üks maailma kuulsamaid kloune. 
1944. aastal astus ta NSV Liidu riiklikus tsirkuse- ja estraadikunsti kooli, mille lõpetas 1950. aastal.
Ta alustas karjääri ekvilibristina. 1951. aastal debüteeris klounina Saratovi tsirkuses. 
Oleg Popov lõi Päikeseklouni tegelaskuju, kes tuli lavale õlgedest tehtud kollase paruka, lohvakate punaste pükste ja musta-valge-ruudulise soniga.
Etteastetes kasutas ta ekvilibristika, akrobaatika, žongleerimise ja paroodia elemente.
Popov võttis osa esimestest Nõukogude tsirkuse ringreisidest Lääne-Euroopas, mis tõid talle ülemaailmse kuulsuse.
1991. aastal kolis ta Venemaalt Saksamaale, kus hakkas esinema oma tsirkuseprogrammiga Õnneliku Hansu () pseudonüümi all.
Pärast 24 aasta pikkust vaheaega külastas Popov uuesti Venemaad 2015. aasta suvel ning esines oma kavaga Sotši tsirkuses.
2015. aasta detsembris esines ta Peterburi Suure Riikliku Tsirkuse renoveerimisjärgse taasavamise pidustustel.
2016. aasta oktoobri lõpul suundus 86-aastane Oleg Popov ringreisile Rostovisse, kus toimus tema lavakava "Olgu jääv meile päike" esietendus. Ta suri 2. novembri õhtul pärast etendust hotellis südame seiskumise tagajärjel. Hüvastijätt Oleg Popoviga toimus 7. novembril Rostovis, naise ja tütre otsusel maeti ta 9. novembril Saksamaale Egloffsteini linna Baieri liidumaal. Popovi viimne soov oli, et ta maetaks klounikostüümis.
Gerard De Geer

Gerard Jakob De Geer (20. november 1858 Stockholm – 24. juuli 1943 Stockholm) oli Rootsi geoloog. 
1884. aastal oletas ta, et sarnaselt puude aastarõngastega on viirsavi varvid tekkinud ühe astronoomilise aasta jooksul. Ta oli ka esimene, kes väitis, et kliimatingimused mõjutavad varvide paksust ja koostist. Näiteks mida rohkem sulab liustik, seda rohkem on setteid ja seda paksem varvikiht. De Geeri järgi nimetatakse aastakihte varvideks. Enne seda nimetati varvideks heledamaid ja tumedamaid kihte eraldi. De Geer oli varvokronoloogia rajaja ning 1910. aastal avaldas ta esimese varvokronoloogia, mis hõlmas kogu Rootsit.
Maria Zahharova-Bruns

Maria Zahharova-Bruns (vene "Мария Александровна Захарова"; 24. juuli 1900 Peterburi – 14. august 1994 Tallinn) oli vene päritolu Eesti näitleja.
Aastatel 1910–1917 õppis ta Peterburi tütarlastegümnaasiumis. 1921. aastal lõpetas Petrogradi Suure Draamateatri stuudio.
Aastatel 1921–1923 töötas ta Tallinna vene teatris, 1923–1941 Riia Vene Draamateatris, 1944–1945 Eesti NSV Riiklikus Filharmoonias, 1945–1946 Punalipulise Balti Laevastiku Teatris.
Aastatel 1948–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Vene Draamateatri näitleja.
Isiklikku.
Tema poeg oli arhitekt Dmitri Bruns.
Maria Zahharova

Maria Vladimirovna Zahharova (vene keeles Мария Владимировна Захарова; sündinud 24. detsembril 1975 Moskvas) on alates 10. augustist 2015 Vene Föderatsiooni Välisministeeriumi Teabe- ja Pressiosakonna juhataja ehk Venemaa välisministeeriumi pressiesindaja. Ta on Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklikust Rahvusvaheliste Suhete Instituudist saanud ajalooteaduste kandidaadi kraadi.
Põltsamaa linna aukodanik

Põltsamaa linna aukodanik on Põltsamaa linna tunnustusavaldus, mis antakse üksikisikule Põltsamaa linnale osutatud väljapaistvate teenete eest või linnapoolse erilise austuse avaldusena.
Aukodaniku nimetuse andmise otsustab Põltsamaa linnavolikogu ajutise komisjoni tehtud ettepanekute põhjal. Aukodanikuks nimetamisega kaasneb vapimärgi andmine. Põltsamaa linna vapimärk on rinnamärk, millel on Põltsamaa täisvapi kujutis pärjatud altpoolt 2/3 ulatuses. 
Alates 2008. aastast on igal aastal antud välja kuni üks aukodaniku nimetus.
Miežiškiai vald

Miežiškiai vald (leedu keeles "Miežiškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Panevėžysi rajoonis. 
Valla pindala on 20 740 hektarit. 2011. aasta seisuga elas vallas 2424 inimest. Valla keskus on Miežiškiai alev (2011. aasta seisuga 651 elanikku). Vallamaja asub aadressil Taikos g. 1. Vallavanem on Albinas Jacevičius. Vallas asub ka asula staatusega [[Raguvėlė raudteejaam], kus 2011 aastal oli 38 elanikku.
[[Pilt:Šilelio_kapinių_koplyčia_1.JPG|pisi|Kabel Šileliai kalmistul]]
[[Pilt:Juostos_uztvanka.jpg|pisi|Juosta jõgi]]
[[Pilt:Tarusku_gelezinkelio_stotis.jpg|pisi|Taruškos]]
Lisaks küladele on vallas ka mitmed [[huutor]]id:
Viited.
[[Kategooria:Leedu vallad]]
[[Kategooria:Panevėžysi rajoon]]
Ang Tharkay

Ang Tharkay (1907 Kunde, Solukhumbu – 28. juuli 1981 Kathmandu) oli Nepali šerpa mägironija. Ta on üks neljast Tenzing Norgay, Gyalzen Norbu ja Pasang Dawa Lama kõrval väljapaistvamaid šerpasid 20. sajandil. Ta oli esimene šerpa, kes sai Euroopa riigi autasu.
Mägironimine.
Ta võttis osa 1931. aastal Saksa ekspeditsioonist Kanchenjungale (8586 m), 1930. aastatel sirdarina Shiptoni–Tilmani Nanda Devi ekspeditsioonidest, mitmest Briti Himaalaja ekspeditsioonist Džomolungmale (1933, 1935, 1938), 1937. aastal sirdarina Eric Shiptoni juhitud Karakorami ekspeditsioonist.
1950. aastal palgati ta sirdarina Prantsuse ekspeditsiooni Annapurnale (8091 m), mis lõppes edukalt kahe mehe tipputõusuga. 
1951. aastal oli ta Shiptoni juhitud Briti Himaalaja rekognostseerimisekspeditsiooni teenistuses. 1952. aastal tegi ta sirdarina kaasa ekspeditsiooni Cho Oyule (8188 m), 1953. aastal Dhaulagirile (8167 m) ja Nun Kunile (7135 m), 1954. aastal Makalule (8485 m) ja 1955. aastal (tipputõusuga) Kameti (7756 m) tippu. 
1962. aastal võttis ta osa India ekspeditsioonist Džomolungmale. Selle käigus tõusis ta Lõunasadulale. 1978. aastal juhtis ta šerpasid Prantsuse ekspeditsioonis Dhaulagirile.
Ta suri 1981. aastal vähki.
Pasang Lhamu Sherpa

 
Pasang Lhamu Sherpa (10. detsember 1961 Lukla, Solukhumbu ringkond, Koshī provints – 22. aprill 1993 Džomolungma, Nepal) oli Nepali šerpa alpinist.
Ta vallutas esimesena Nepali naismägironijaist maailma kõrgeima mäe Džomolungma (22. aprillil 1993).
Pärit oli ta mägironijate perekonnast ja alpinismiga hakkas tegelema noores eas.
Pasang on roninud Euroopas Mont Blanci tippu ja tõusnud Himaalajas kahe kaheksatuhandlise tippu (Cho Oyu ja Džomolungma). 
Pasang Lhamu Sherpa jäi kadunuks 22. aprillil 1993 Džomolungma tipust laskumisel. Tema surnukeha avastas 10. mail 1993 Leedu mägironija Vladas Vitkauskas ja viimase kaasosavõtul toodi 15. mail Pasangi surnukeha mäelt alla.
Alma Kuula

Alma Johanna Kuula (sündinud Silventoinen; 5. veebruar 1884 Peterburi – 8. oktoober 1941) oli soome laulja, sopran.
Kuula vanemad olid tööstur Pekka Silventoinen ja tema abikaasa Hanna Håggson. Ta oli 1914. aastast abielus helilooja Toivo Kuulaga. Kuula lõpetas tüdrukutekooli 1901, Helsingi muusikakooli 1908 ning õppis seejärel Milanos aastatel 1908–1909, 1911–1912 ja 1913–1914, Pariisis 1909–1910, Berliinis 1922 ja Roomas 1928.
Kuula andis kontserte ja esines solistina mitmel pool Soomes 1911. aastast alates. Ta esines ka Peterburis, Milanos, Tallinnas, Budapestis, Riias, Oslos ning mitmes linnas Rootsis ja Saksamaal.
Kuula õde oli laulja Oili Siikaniemi.
Toivo Kuula

Toivo Timoteus Kuula (7. juuli 1883 Vaasa – 18. mai 1918 Viiburi) oli soome helilooja. Fennomaanide hulka kuulunud Kuula looming oli rahvusromatiline, hilisemates töödes on tunda impressionismi mõju. Ta sai surma 34-aastaselt Soome kodusõja järel Viiburis juhuslikult puhkenud tülis, mis muutus relvastatud kokkupõrkeks. Kuula maeti Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Kuula õppis Helsingi muusikakoolis (hilisem Sibeliuse Akadeemia) 1900–1903, kuid pidi rahapuudusel õpingud katkestama. Tema esimesed silmapaistvad laulud ”Aamulaulu” ja ”Syystunnelma” valmisid enne kui ta sai 1906. aastal õpinguid jätkata. 1908–1909 õppis ta Bolognas, Leipzigis ja Pariisis.
1907 kirjutas ta oma tuntud laulud ”Tuijotin tulehen kauan” ja ”Suutelo” .
1905 abiellus ta oma klassiõe Rauha Nelimarkaga (Silja Valo). Nende 1905. aastal sündinud tütar suri paar kuud hiljem. 1907. aastast elasid nad lahus. Pärast lahutust 1913. aastal abiellus Toivo 1914 laulja Alma Silventoisega. 1917 sündis neil tütar Sinikka Kuula, kellest sai hiljem tuntud pianist.
Kurt Diemberger

Kurt Diemberger (sündinud 16. märtsil 1932 Villachis Kärntenis) on Austria alpinist. 
Ta on Hermann Buhli järel teine alpinist, kes on teinud kaks esmatõusu kaheksatuhandelistele.
Ta on tegutsenud dokumentaalfilmirežissööri ja fotograafina ning kirjutanud raamatuid. 
Tipputõusud kaheksatuhandelistele.
Ta osales 1957. aastal Austria Karakorami mägiekspeditsioonis Broad Peakile (8051 m) ja sooritas 9. juunil esmatõusu koos kolme kaaslasega selle tippu. Tõusul lisahapniku ei kasutatud.
Ta võttis osa 1960. aastal Austria Himaalaja ekspeditsioonist Dhaulagirile (8167 m) ja 13. mail esmavallutas koos kaaslastega selle tipu.
Nawang Gombu Sherpa

Nawang Gombu Sherpa (1. mai 1936 Minzu, Tiibet – 24. aprill 2011, Darjeeling, India) oli Nepali šerpa alpinist.
Nawang Gombu oli Tenzing Norgay õepoeg. 1953. aastal võttis ta noore mehena osa Briti ekspeditsioonist Džomolungma (8848 m) tippu, kus kõrgkandjana viis mitmel korral varustust Lõunasadulale. 
1. mail 1963 tõusis ta ameerika ekspeditsiooni koosseisus koos Jim Whittakeriga Džomolungma tippu. Enne neid oli selles tipus käinud vaid üheksa mägironijat. 1964. aastal tõusis ta kolmanda alpinistina maailmas ja esimese India kodanikuna India kõrguselt teise mäe Nanda Devi (7816 m) tippu. 
1965. aastal sai temast esimene mägironija maailmas, kes oli roninud Everesti tippu kaks korda. Teistkordne tipputõus toimus India ekspeditsiooni koosseisus.
Mir Iskusstva

Mir Iskusstva (vene keeles "Мир искусства", 'kunstimaailm') oli aastatel 1899–1927 tegutsenud vene modernistide ühendus (liikumine) ja nende samanimeline ajakiri. 
Mir Iskusstva motoks oli puhas kunst ehk “kunst kunsti pärast”, millega nad vastandasid ennast nii ametlikule akadeemilisele kunstile kui ka peredvižnikute moraliseerivale realismile. 
Rühmituse asutasid 1898. aastal üliõpilased Aleksandr Benois, Konstantin Somov, Dmitri Filosofov, Léon Bakst ja Jevgeni Lansere. Ühenduse alguseks sai vene ja soome kunstnike näituse korraldamine Stieglitzi muuseumis Peterburis samal aastal. Ajakiri hakkas ilmuma 1899. aastal. Selle asutasid Aleksandr Benois, Léon Bakst ja Sergei Djagilev (peatoimetaja).
Ühendus korraldas Peterburis ja Moskvas arvukalt kunstinäitusi, viimane näitus oli 1927. aastal Pariisis.
Nature

Nature on Londonis asutatud ingliskeelne multidistsiplinaarne peamiselt loodus- ja tehnikateaduslik teadusajakiri, üks vanemaid teadusajakirju üldse. Ajakirja peatoimetus Londonis toimetusi on ka USAs, Mandri-Euroopas ja Aasias. Ajakiri ilmub kord nädalas. 
Ajakirja esimese numbri kirjastas 4. novembril 1869 inglise teadlane ja astronoom Norman Lockyer.
Tänapäeval annab ajakirja välja kirjastus Nature Publishing Group Springer Nature.
Ajakirja mõjufaktor 2022. aastal oli 50,5.
Fama Keskus

Fama Keskus kuulub Astri Gruppi, mis on Eesti suurim kaubanduskinnisvara arendaja. 
Keskus asub Narvas aadressil Fama tänav 10. Fama nime kannab Narvas asuv Fama bastion. 
Fama Keskuses on enam kui 80 kauplust ja teenuseosutajat. Keskuse pindala on 30 000 ruutmeetrit, keskust külastab aastas üle 3,8 miljoni inimese.
Sinikka Kuula

Sinikka Kuula-Marttinen (4. aprill 1917 Helsingi – 18. august 1981) oli soome pianist. Ta oli Pro Finlandia teenetemärgi kavaler.
Ta lõpetas 1943. aastal Sibeliuse Akadeemia, tema õpetajad olid Elli Rängman-Björlin, France Ellegaard ja Timo Mikkilä.
Isiklikku.
Tema isa oli helilooja Toivo Kuula, ema laulja Alma Kuula, tädi (ema õde) oli laulja Oili Siikaniemi. Ta oli 1942. aastast abielus Lassi Marttineniga (1913–1999), nende tütar on pianist Marja Väisänen (s. 1944), poeg Markku Marttinen (s. 1954) on bioloog.
Helene Fischer

Helene Fischer (kodanikunimi Helene Seitel-Fischer, venepäraselt "Елена Петровна Фишер"; sündinud 5. augustil 1984 Krasnojarskis) on saksa laulja, tantsija ja meelelahutaja. 
Tema vanavanemad olid volgasakslased, kes küüditati 1941. aastal Siberisse. 1988. aastal kolis ta koos vanemate ja vanema õega Saksamaale Wöllsteini.
Helene Fischer on plaatide läbimüügilt üks edukamaid saksa lauljannasid; ta on pälvinud arvukalt auhindu.
Johannes von Diest

Johannes von Diest (surnud 21. septembril 1259 Essenis) oli aastatel 1251–1254 Samlandi piiskop (Johannes I) ja 1254–1259 Lübecki piiskop (Johannes II).
Johannes von Diest pärines Brabandist Liege'i diötseesist, ta kuulus frantsisklaste ordusse. 1249. aastast jutlustas ta paavst Innocentius IV ülesandel ristisõda keiser Friedrich II ja tema poja Konrad IV vastu. Alates 1251. aasta algusest oli Diest Hollandi krahvi ning Saksa vastukuninga Willemi kaplan ja nõunik ning tänu tema soosingule sai Diestist samal aastal Samlandi piiskop; seda vastu Preisi-, Liivi- ja Eestimaa peapiiskopi (hiljem Riia peapiiskop) Albert Suerbeeri soovi, kes oli Samlandi piiskopiks nimetanud Thetwardi. 1252. aastaks suutis Diest end Samlandi piiskopina lõplikult kehtestada.
Kuna Samlandi piiskopkonna ala oli toona Saksa Ordu poolt veel vallutamata, siis ei viibinud Diest tegelikult mitte kunagi Preisimaal ning ta tegutses selle asemel Utrechti piiskopi kohusetäitjana; 1258–1259 oli ta sarnaselt Trieri peapiiskopi kohusetäitja vaimulikes asjades (sisuliselt tema vikaarpiiskop). 
Tänu Hollandi krahvist Saksa kuninga ja paavsti soosingule sai Diest 1254. aastal ka Lübecki piiskopiks, sundides Albert Suerbeeri sellest kohast loobuma. Ta viibis sageli aga Lübeckist eemal, kuna täitis nii Willem II kui ka hiljem Saksa kuningaks valitud Cornwalli Richardi nimel diplomaatilisi ülesandeid. 1258. aastal vandus ta Richardile riigivürstina truudust. Tänu võimsatele toetajatele õnnestus Diestil Lübecki piiskopivõimu oluliselt tugevdada. Ta sõlmis lepituse Holsteini krahviga ning saavutas piiskopi ilmalike valduste (stifti) sõltumatuse temast. 1257. aastal andis ta oma residentsile Eutinile ka Lübecki linnaõiguse.
Johannes von Diest suri 1259. aastal Essenis, ta maeti Neussi.