tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aminorühm

Aminorühm (tähistatakse -NH2) on orgaanilistes ühendites leiduv lämmastikku sisaldav funktsionaalrühm. Aminorühma saab vaadelda ammoniaagi (NH3) derivaadina, milles ühe vesinikuaatomi asemel on alküül- või arüülrühm. Aminorühm on seega iseloomulik primaarsetele amiinidele (nii alifaatsetele kui aromaatsetele). Aminorühmaks ei tohi nimetada sekundaarsetele amiinidele omast funktsionaalrühma R-NH-R’.
Aminorühma koostises on lämmastikuaatomil vaba elektronpaar, mis tingib aminorühma nukleofiilseid omadusi. Tänu sellele, et lämmastik on vesinikust elektronegatiivsem, on aminorühm võimeline esinema nii vesiniksideme doonori kui aktseptorina. Seepärast lahustuvad väiksema alküülasendajaga primaarsed amiinid hästi vees.
Aminorühmi leidub nii looduslikes kui sünteetilistes ainetes. Näiteks sisaldavad aminorühma looduslikud aminohapped (välja arvatud proliin), nukleotiidid adeniin, guaniin ning tsütosiin (sellisel juhul kuulub aminorühm nn lämmastikaluse koostisse) ja mõned närviimpulsi ülekande eest vastutavad virgatsained (serotoniin, dopamiin).
Aminorühma sisaldavate lihtsamate ühendite nomenklatuur.
Aminorühma sisaldavate ühendite nimetamisel võib kasutada nii eesliidet amino- kui amiinide aineklassi tähistavat liidet -amiin. Näiteks ühendi CH3CH2CH2NH2 saab nimetada nii 1-aminopropaaniks kui n-propüülamiiniks. Samuti võib aromaatset ühendit C6H5NH2 (triviaalne nimetus: aniliin) nimetada nii aminobenseeniks kui fenüülamiiniks.
Nukleofiilsed omadused ja aluselisus.
Tänu nukleofiilsetele omadustele seob aminorühm kergesti prootonit, moodustades positiivselt laetud ammooniumrühma (-NH3+). Vesilahuses käituvad primaarsed amiinid Brønstedi alustena. Kuna aminorühma protoneerumisel tekib keemiline side lämmastiku algselt vaba elektronpaari osavõtul, siis ei ole protoneeritud aminorühm e ammooniumrühm enam nukleofiilne.
Aminorühma puhul, mis on aromaatse tuuma asendajaks, on lämmastiku elektronpaar delokaliseerunud (ühinenud aromaatsele tuumale omase π-elektronide pilvega), mistõttu aromaatsed primaarsed amiinid on nõrgemad nukleofiilid kui alifaatsed amiinid. Ka aluselised omadused on aromaatsetel primaarsetel amiinidel alifaatsetest primaarsetest amiinidest nõrgemad. Kuivõrd Brønstedi teooria järgi tekib aluse protoneerumisel selle konjugeeritud hape, siis saab aluse tugevust hinnata konjugeeritud happe tugevuse alusel: mida suurem on konjugeeritud happe dissotsiatsioonikonstant Ka, seda tugevam on konjugeeritud hape ning seda nõrgem on alus. Näiteks on vesilahuses 25 °C juures protoneeritud 1-aminoheksaani jaoks Ka väärtus väiksem kui 10-10, samas protoneeritud aminobenseeni jaoks ligi 10-5 (vastavad pKa väärtused on 10,64 ja 4,6). Seega esineb pH 7 juures 1-aminoheksaan põhiliselt protoneeritud kujul (st ammooniumioonina), samas aniliin põhiliselt mitteprotoneeritud aminorühmaga.
Aminorühma võib käsitleda ka keerulisemate funktsionaalrühmade koostisosana. Näiteks aminorühmas, mis on ühendatud karbonüülrühma koostisse kuuluva süsiniku külge, moodustavad lämmastiku- ja hapnikuaatomi vabad elektronpaarid ühise π-elektronide süsteemi ning tekkinud amiid on primaarsest amiinist oluliselt teistsuguste keemiliste omadustega.
Robert Karunga

Robert Johannes Karunga VR I/3 (9. september 1880 Ambla vald, Järvamaa – 20. veebruar 1951 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1920).
Tema poeg oli nooremleitnant Robert Karunga (1911–1976)
Glāznieki

Glāznieki on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.
Küla asub valla lääneosas merepinnast 48–53 meetri kõrgusel Urdziņa jõe kaldal. Glāznieki jääb valla keskusest Suntažist 9 ja piirkonna keskusest Ogrest 12 kilomeetri kaugusele. Külla jäävad Glāznieki ja Ozoli bussipeatused.
Asula on tekkinud sinna XVIII sajandil rajatud väikese klaasitööstuse juurde. Vabriku sulgemise järel jäid sinna Glāznieki nime kandvad talud. Teise maailmasõja aegadel tegutsesid küla ümbruse soisel ja metsasel maastikul nõukogude partisanid. Partisanidele toimetati regulaarselt medikamente ja toiduaineid, mida need siis kohalikele elanikele jagasid. 19. mail 1943 langes seal võitluses sakslaste vastu partisan Mārtiņš Rudzītis.
Aastal 1988 rajati sinna Glāznieki aianduskooperatiiv, millele eraldati 45 hektarit maad. Aianduskooperatiivile rajati põhiliselt aiamajakesi, elumajaks sobilikke hooneid ehitati vähe. Aianduskooperatiivis olid põhiliselt Ogre linna kortermajade elanikud.
Alincthun

Alincthun on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajanduslik vald koosneb 12 asundusest, asub u. 16 km Boulogne'ist idas, teede D238e2 ja D137 ristumiskoha ümbruses. Liane'i jõgi voolab läbi valla.
Trametopsis

Trametopsis on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Trametopsis cervina

Trametopsis cervina on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente liik.
Secession

Secession (saksa keeles varem "Secessionsgebäude", baieri keeles "Weana Secessionsgebaide"; otsetõlkes 'setsessioonihoone') on 19. sajandi lõppedes "la belle époque"'i ideedest valminud näitusehall, mis asub Austria pealinnas Viinis. 
Innere Stadti piiril Wiedeni ja Mariahilfi linnaringkondade alguses paiknev juugendstiilis ehitis on arhitektuurne austusavaldus Viini Setsessioonile. Rühmitus liitis austria mässulisi graafilisi kunstnikke, maalijaid, skulptoreid ja arhitekte (kelle hulgas olid Josef Hoffman, Koloman Moser, Otto Wagner ja Gustav Klimt). Nad hakkasid eralduma kaua kestnud kujutava kunsti institutsioonist.
Õitsengut väljendava ehitise tähelepanuväärsuse tõttu on see kujutatud Austria 50sendise euromündi tagaküljel.
Kirjeldus.
Hoone ehitamist rahastas Austria-Ungari terasetööstur Karl Wittgenstein, kes oli päritolult sakslane. Kuldsed dekoorid moodustavad katusel kupli ja seintel kaunistusi. Peaukse kohal on kujutatud reljeefselt kolme gorgot ehk vanakreeka mütoloogia koletistütreid Euryalet, Medusat ja Sthennot. Peasissekäigu kohal on kaherealine kiri, mis eesti keelde tõlgitult tähendab: “Igale ajastule oma kunst. Igale kunstile oma vabadus”.
Ver Sacrum (ladina keele otsetõlkes 'Püha Kevad') vasemal peafassaadi seinal märgib rühmituse ajakirja, mida trükiti vaid aastail 1898–1903.
Külgedel on märgatavad öökullide ja taimestike sümmeetrilised motiivid, kuplil on kujutatud puulehti.
Keldrikorrusel on alaliselt nähtav Klimti friis “Beethoven Frieze”.
Kasutus.
Setsessiooni rühmituse hoone on tänapäeval kunstnike juhitav nn "kunsthalle", mis rahvusvaheliselt keskendub kaasaegsele kunstile.
Ümbruskond.
Ehitis toetub 8-meetrilistele betoonsammastele, mis ulatuvad keldrikorruse kaudu alla Viini jõeni. Steggasse tänavast alates voolab see pikalt maa-aluses kollektoris, mis hoone esiselt kulgeb kaarjalt edasi Stadtparki poolitavasse Wientali kanalisse.
Ümbruskonnas asuvad MuseumsQuartier, Maria-Theresien-Platz, Wiener Staatsoper, Karlskirche ja Naschmarkt.
Jimmy Vicaut

Jimmy Vicaut (sündinud 27. veebruaril 1992 Bondys) on Prantsusmaa sprinter.
Ta võitis 2010. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel 100 meetri jooksus pronksmedali. Euroopa meistrivõistlustel Barcelonas võitis ta Prantsusmaa meeskonna koosseisus kuldmedali 4 × 100 meetri teatejooksus.
2011. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel Tallinnas võitis Vicaut kuldmedali 100 meetri jooksus ja 4 × 100 meetri teatejooksus. Maailmameistrivõistlustel Daegus pääses ta 100 meetri jooksus finaali ja sai ajaga 10,27 kuuenda koha. Sellega sai temast Darrel Browni järel teine alla 20 aastane sportlane, kes jooksnud meeste 100 meetri jooksu MM-finaalis.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis võitis Vicaut 100 meetri jooksus kaasmaalase Christophe Lemaitre'i järel hõbemedali ajaga 10,12 ja jooksis pronksmedali võitnud Prantsusmaa teatemeeskonnas. Londoni olümpiamängudel lõpetas Vicaut 4 × 100 meetri teatejooksu koos Prantsusmaa nelikuga neljandana, kuid tõusis pärast Tyson Gay positiivset dopinguproovi ja Ameerika Ühendriikide diskvalifitseerimist pronksmedalile.
2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis tuli Vicaut 60 meetri jooksus Euroopa meistriks ajaga 6,48.
2015. aastal jooksis Vicaut Pariisis 100 meetri jooksus isikliku rekordi 9,86, millega kordas 2004. aastast Francis Obikwelule kuulunud Euroopa rekordit. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis oli ta 100 meetri jooksus kaheksas ja 4×100 meetri teatejooksus Prantsusmaa meeskonnaga viies.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis Vicaut 100 meetri jooksus pronksmedali, kaotades kuldmedali võitnud Churandy Martinale ja hõbemedali võitnud Jak Ali Harveyle ühe sajandikuga. 4 × 100 meetri teatejooksus oli Prantsusmaa nelik Suurbritannia järel teine. Olümpiamängudel Rio de Janeiros oli Vicaut 100 meetri jooksus ajaga 10,04 seitsmes. 
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis sai ta 100 meetri jooksus ajaga 10,08 6. koha ja oli Prantsusmaa meeskonnaga teatejooksus viies.
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis jooksis Vicaut 100 meetri jooksu poolfinaalis võistluste rekordi 9,97. Finaalis ta vigastuse tõttu ei startinud. 
2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis Viacaut 4 × 100 meetri teatejooksus Prantsusmaa võistkonnaga hõbemedali. 
Isiklikku.
Jimmy Vicaut' isa on prantslane ja ema Elevandiluuranniku päritolu. Jimmy noorem vend on kuulitõukaja Willy Vicaut.
Marc Augé

Marc Augé (2. september 1935 – 24. juuli 2023) oli prantsuse antropoloog.
Kunsthalle

Kunsthalle (eesti keeles kui "kunstihoone") on kunstigaleriiga sarnane ehitis, kus korraldatakse ajutisi kunstinäitusi. Kunstimuuseumist eristab seda püsikollektsiooni puudumine.
Mandri-Euroopa valdavalt saksakeelses kultuuriruumis haldavad "kunsthallen"-eid üldjuhul kunstilised mittetulundusühingud ehk "kunstverein"-id. Nad teevad sealjuures kaastööd kunstnikega, sümpoosionitega, stuudiotega ja töökodadega. Neid kutsutakse vahel ka "kunsthaus"-ideks.
Semetron AS

Semetron AS on meditsiinitehnikaga tegelev Eesti ettevõte. Semetroni tegevusvaldkondadeks on nii meditsiinitehnika ja -seadmete müük, hooldus kui ka remont. AS Semetroni missiooniks on pakkuda raviteenuse osutajatele tipptasemel ja kaasaegset meditsiinitehnikat. AS Semetron asutati aastal 1992, mis tähendab, et ettevõttel on enam kui 30 aasta jagu kogemust meditsiinitehnika valdkonnas.
Ettevõtte nimi tuleneb sõnadest Saksa (S), Eesti (E), MEditsiiniTehnika (MET) ja RONtgen (RON).
Asutamine ja ajalugu.
Semetron asutasid Saksa ja Eesti ettevõtjad 8. aprillil 1992. Aktsiakapitaliks kujunes 12,6 miljonit rubla. Esmase omanikeringi moodustasid Eesti poolelt Alvar Kaur, Tiia Kaur, dr Toomas Adams, Haimar Soosalu, Raivo Ratasepp ja Ülo Treial. Sakslastest aktsionärideks said Erich Behr ja Wolfgang Weber Hoffmann Meditronicu omanikena ja Edmund Nagel firmast Nagel&amp;Goller.
Esimeseks ärijuhiks valiti Alvar Kaur ning müügijuhiks dr Toomas Adams (tolleaegne Eesti Radioloogia Ühingu president), algselt renditi tolleaegses Õismäe Polikliinikus aadressil Ehitajate tee 137 mõned toad, millest sai Semetroni Tallinna kontor kuni aastani 1998.
1996. aastal ostis Semetron Tartus professor Karelli elamu aadressil Lembitu 24, mis peale renoveerimist ja juurdeehitust sai Tartu büroo asukohaks.
1997. aasta lõpul ostis Semetron Tartu Maja peahoone asukohaga Betooni 9, kus 1998. aastal peale AS Medipharm’iostu käivitati ravimite ja apteegikaupade hulgimüük.
1998. aastal valmis Tallinnas Kotka 26 (endises Välgu jalatsitööstuse hoones) moodne kontorihoone, mis sai Semetroni Tallinna bürooks kuni aastani 2020.
Aastatel 1998–1999 asutati Läti ja Leedu tütarettevõtted SIA Semetrons ning UAB Semetronas.
2005. aastal valisid aktsionärid Alvar Kauri aktsiaseltsi nõukogu esimeheks ning uueks juhatuse esimeheks määratud dr Toomas Korneti eestvedamisel toimus Saksa ning USA (Balti Väikekapitali Fond BSEF) aktsionäride väljaost läbi MBO – Semetronist sai täielikult Eesti kapitalil põhinev ettevõte.
2006. aastal juurutati aktsiaseltsis ISO 9001 kvaliteedisüsteem, millele on järgnevatel aastatel lisatud GDP, AQAP ning ISO 13485 vastavused.
2019. aastal viis MM Grupp OÜ lõpule 2014. aastal alustatud osaluse suurendamise.
2020. aasta sügisest töötab Semetroni meeskond Confido meditsiinimajas, aadressil Veerenni 51, Tallinn. Üle õue asuvad inseneride ja tehnikute töökohad, ruumid meditsiinitehnika hoolduseks ja remondiks ning külmaahela ja ravimite laod.
2021. aastal liideti Semetroni grupiga laboritoodete turul tegutsev Inbio OÜ, mis omab harusid Lätis ning Leedus.
2022. aastal liideti Semetroniga desinfektsioonitoodete ja antiseptikaga tegelev Hygeia OÜ.
2022. aastal asutati tütarettevõte MM Hospital OÜ, mille tegevusalaks on mobiilsete välihaiglate arendamine.
2022. aastast on Semetron LV ja LT turul nimedega Semetron SIA ja Semetron UAB.
Kaunissaari

Kaunissaari (rts "Fagerö", eesti keeli ka "Vagrina") on saar Soome lahes Uusimaa maakonnas Sipoo vallas. 
Saar paikneb Helsingi lähistel ja on populaarne puhkusepaik. Seal asub 60 kohaga paadisadam. Saare rannad on kivised ja kaljused. Kaunissaaril on viis laagriplatsi, mujal on lõkke tegemine keelatud. Suvisel ajal peab mandri ja saare vahel ühendust laev Christina.
1728. aastal omandas Fagerö Magnus Otto Nordenberg. Koos oma venna Carl Fredrikuga rajasid nad saarele, mis oli seni olnud hülgepüügi keskus, seebivabriku. Nad asutasid sinna ka laevatehase, lubjavabriku, trükikoja, veski ja rauasulatusahju. Samuti valmis korralik sadam. Vennad unistasid sellest, et rajada saarele vabakaubandustsoon, kuid Helsingi linna vastuseisu tõttu see ei teostunud.
Teise maailmasõja ajal oli saar üks Eesti pagulaste Soome toimetamise tugipunkte, mis seetõttu sai ka pagulastelt eestikeelse nime Vagrina.
Neja jõgi

Neja (vene keeles "Нея") on jõgi Venemaal Kostroma oblastis, Unža parempoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 253 km, valgala pindala 6060 km².
Jõe ääres asuvad Neja ja Parfenjevo.
Black Hornet Nano

Black Hornet Nano on militaarotstarbeline mehitamata õhusõiduk, mille on välja töötanud Norra ettevõtja Prox Dynamics AS ja mida kasutavad Norra, Ameerika Ühendriikide, Prantsusmaa, Ühendkuningriigi, Saksamaa, Alžeeria, Iirimaa, Austraalia, Madalmaade, Poola, Uus-Meremaa, India, Türgi, Lõuna-Aafrika Vabariigi, Ukraina ja Maroko relvajõud.
Mihhail Muraško

Mihhail Muraško (vene keeles "Михаил Альбертович Мурашко"; sündinud 9. jaanuaril 1967 Sverdlovskis) on Venemaa arst-günekoloog ja riigitegelane. Ta on 21. jaanuarist 2020 Venemaa tervishoiuminister.
Ta lõpetas 1984. aastal Sverdlovskis keskkooli. Samal aastal astus ta Sverdlovski Riiklikku Meditsiiniinstituuti. Aastatel 1986–1988 viibis ta ajateenistuses sisevägedes.
Pärast meditsiiniinstituudi lõpetamist töötas ta aastatel 1992–1996 arst-internina ja akušöör-günekoloogina Komi vabariigis Sõktõvkaris. 1996. aastal sai ta peaarsti asetäitjaks, hiljem aga peaarstiks Komi Vabariiklikus Perinataalkeskuses. 
2006. aastal sai temast Komi Vabariigi tervishoiuminister. Lisaks juhtis ta aastatel 2011–2012 Kirovi Meditsiiniakadeemia Sõktõvkari filiaali günekoloogia- ja ämmaemanduskateedrit.
Anel Ahmedhodžić

Anel Ahmedhodžić (sündinud 26. märtsil 1999 Malmös) on Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United ja Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondises.
Ta sündis Rootsi Bosnia päritolu vanemate perekonnas. Aastatel 2004–2016 kuulus ta Malmö FF-i noortesüsteemi. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Nottingham Forest. Ainsal korral mängis ta Nottingham Foresti põhimeeskonnas 30. detsembril 2016, kui Inglismaa esiliigamängus kohtuti Newcastle Unitediga.
2019. aasta jaanuaris naasis ta Malmösse, kellega sõlmis kolmeaastase lepingu.. Ametliku debüüdi tegi ta Malmö meeskonnas 30. juunil 2019 mängus AIK-i vastu. Hooaja 2019/20 esimeses pooles mängis ta Malmöst laenul Taani kõrgliigaklubis Hobro. Alates 2020. aastas hooajast mängis Ahmedhodžić Sheffield Unitedi põhimeeskonnas. Aastatel 2020 ja 2021 tuli ta Malmöga Rootsi meistriks. 2020. aastal valiti Ahmedhodžić Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks kaitsjaks ja parimaks nooreks mängijaks. Hooaja 2021/22 teises pooles mängis ta Malmöst laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Bordeaux' Girondins.
2022. aasta juulis siirdus ta Sheffield Unitedi. 2023. aastal kindlustas ta Sheffield Unitediga pääsu Inglismaa kõrgliigasse, lisaks valiti ta hooaja 2022/23 Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.
Aastatel 2014–2019 mängis Ahmedhodžić Rootsi noortekoondistes. Rootsi jalgpallikoondises debüteeris ta 9. jaanuaril 2020 sõprusmängus Moldova vastu. Seejärel otsustas ta Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise kasuks ning debüteeris 8. oktoobril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Põhja-Iirimaa vastu. Bosnia ja Hertsegoviina koondises lõi ta esimese värava 12. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Ukraina vastu.
Anis Ben Slimane

Anis Ben Slimane (araabia keeles أنيس بن سليمان; sündinud 16. märtsil 2001 Kopenhaagenis) on Taanis sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Sheffield United ja Tuneesia jalgpallikoondises.
Ta kuulus noorena paljudesse Taani klubidesse. 2018. aastal debüteeris ta Taani tugevuselt kolmanda liiga klubis AB. 2019. aasta juunis liitus ta Brøndby IF-iga. Brøndby meeskonnas debüteeris ta Taani kõrgliigas 16. veebruaril 2020 mängus OB vastu. Taani kõrgliigas lõi ta esimese värava sama aasta 8. märtsil mängus FC Nordsjællandi vastu. 2020. aasta juulis sõlmis ta Brøndbyga uue lepingu. Hooajal 2020/21 tuli ta Brøndbyga Taani meistriks.
2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Sheffield Unitediga.
2019. aastal mängis Ben Slimane Taani kuni 19-aastaste koondises. Seejärel otsustas ta Tuneesia koondise kasuks. Tuneesia jalgpallikoondises debüteeris ta 9. oktoobril 2020 sõprusmängus Sudaani vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Tuneesia koondisega osales ta 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Punajalg-sametpuravik

Punajalg-sametpuravik ("Xerocomellus chrysenteron") on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv liik seeni. Varem arvati see sametpuraviku perekonda.
C-terminaalne ots

C-terminaalne ots (ka C-ots või C-terminaal) on osa valgu molekulist ning vastab valgu primaarstruktuuri üleskirjutuses kõige parempoolsema aminohappejäägi karboksüülrühmale (sellest ka lühend „C“). Valgu molekuli teine ots kannab nime N-terminaal ning see vastab omakorda valgu primaarstruktuuri üleskirjutuses kõige vasakpoolsema aminohappejäägi aminorühmale (sellest ka lühend „N“). Sõna terminaal tuleneb ladinakeelsest "terminus" (lõpp, piir).
Valgu molekul moodustub looduslike α-aminohapete polükondensatsioonil, kusjuures tekkinud ahela keskel paiknevad aminohappejäägid, kus iga eelneva happe karboksüülrühmast ning iga järgneva happe aminohappe aminorühmast on tekkinud peptiidside (funktsionaalrühmana amiid). Erandiks on järjestuses kõige esimene aminohappejääk, mille aminorühm ei moodusta peptiidsidet (selle kohta öeldakse ka „jääb vabaks“), ning kõige viimane aminohappejääk, mille karboksüülrühm ei osale samuti peptiidsideme loomises. Viimatimainitud karboksüülrühm ongi valgu C-terminaaseks otsaks.
Struktuurse analoogia põhjal on C-terminaalne ots olemas ka peptiidides. C-terminaalse otsana ei tohi käsitleda karboksüülrühmi, mis esinevad valgu või peptiidi koosseisu kuuluvate aminohappejääkide külgahelatesse (näiteks asparagiinhappe või glutamiinhappe puhul).
Keemilised omadused.
Esmalähenduses kehtib põhimõte, et valgu C-terminaalse otsa happelisus on ligikaudu sama, mis C-terminaalse aminohappe karboksüülrühma happelisus (looduslike aminohapete jaoks pKa vahemikus 1,8-2,8). Seega on füsioloogilise pH juures (ligikaudu 7,45) valkude C-terminaalne ots deprotoneeritud (negatiivselt laetud). See ei kehti, kui C-terminaalse ots on modifitseeritud (vt allpool).
Bioloogilised erirollid.
Valkude C-terminaalse otsa vahetus läheduses paikneb mitmetes valkudes nn retentsioonisignaal (ka peetusesignaal või sorteerimissignaal), tänu millele valgud jäävad voltumise järel endoplasmaatilisse retiikulumi. Tuntud aminohappeliseks järjestuseks, mis omab retentsioonisignaali rolli, on KDEL (ehk Lys-Asp-Glu-Leu).
Nagu paljud valkude koostisse kuuluvad funktsionaalrühmad, allub ka C-terminaalne ots nn translatsioonijärgsetele modifikatsioonidele. Sageli modifitseeritakse C-terminaalse karboksüülrühm lipiidse ankruga (nt prenüülimise kaudu), tingides modifitseeritud valgu eelistatult membraanset paiknemist rakus. Samuti on suhteliselt levinud C-terminaalse otsa amideerimine (näiteks on amideeritud tuntud peptiidhormooni oksütotsiini C-terminaalne ots) või metüülimine.
Lisamine valgu- või peptiidahelasse.
Looduses lisatakse ribosoomidel toimuva valgusünteesi käigus C-terminaalne aminohape valguahelasse viimasena (st ribosoomidel kulgeb valgusüntees suunas N → C). Laboratoorselt teostatava peptiidisünteesi käigus on kasutusel erinevad võtted. Neist ühes populaarseimas, nn tahke faasi peptiidsünteesis, lisatakse C-terminaalne aminohape sünteesiks kasutatava vaigu ehk resini külge esimesena ning seejärel jätkatakse ahela kasvatamist (st süntees kulgeb suunas C → N).
Andrus Muld

Andrus Muld (muusikunimega Hunt; sündinud 23. märtsil 1987 Põlvamaal Mustajõel) on eesti laulja ja helilooja.
Tunnustus.
Andrus Muld pälvis 2023. aastal Kuldse Plaadi aasta meesartisti ja aasta albumi auhinna.
Isiklikku.
Andrus Muld on ettevõtte Muusik Hunt OÜ juhatuse liige. 
Ta on 204 cm pikk. Tema harrastus on jooksmine.
Ikšķile lennuväli

Ikšķile lennuväli on lennuväli Ogre piirkonnas Ikšķiles. 
Lennuvälja haldab ettevõte "Classic Air" ning see on üldotstarbeline. Lennuväli on sertifitseeritud visuaalseks maandumiseks ööpäeva valgel ajal.
Lennuväli rajati sinna piirkonda aastal 1993 lihtsate kuni 5700 kg. kaaluvate sportlennukite tarbeks. See sertifitseeriti aastal 2003. Aastal 2006 hävis seal porgandipõldu lennuväljaks pidanud piloodi eksimuse tõttu lennuk Cessna 512, mille järel lennuraja suunda muudeti.
Tavalehtrik

Tavalehtrik ("Infundibulicybe gibba") on kandseente hulka kuuluv seeneliik.
Ambleteuse

Ambleteuse (lääneflaami: "Ambeltuwe") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Ajalugu.
Ambleteuse sai alguse mõnest hütist koosneva asundusena luidete vahel, millest omal ajal andsid naabrid Audresselles'ist selle elanikele pilkava nimetuse "carcahuttes" (vanadest paadikeredest valmistatud hütid). Selle olemasolu põhjus on seotud erinevate sissetungijate ajutiste vajadustega vallutada inimesi mõlemal pool La Manche'i. Ambleteuse on üks kandidaatidest sadamale, kust Julius Caesar 54. aastal eKr sissetungiks Suurbritanniasse teele asus, kuigi Boulogne-sur-Mer on tavaliselt aktsepteeritud koht.
Ambleteuse'i nime päritolu on endiselt ebakindel. Mõned teadlased väidavad, et sellel on keldi päritolu ("Ambleat"), kuid see ei välista etümoloogiat "Hamel Thuys", mille said saksid 6. sajandil, kuna ka nemad kasutasid sadamat Suurbritannia saarele rändamisel.
Inglismaa kuningas Henry VIII lasi sinna 1546. aastal kaks kindlust ehitada, et säilitada võimudemonstratsioon Prantsuse kuningate suhtes. Ambleteuse valiti alternatiivseks sadamaks ja seda kutsuti Newhaveniks. Teist kindlust Gris-Nezi neemel kutsuti Blacknessiks. Prantsuse Henri II väed vallutasid need lõpuks 1549. aastal. Henri, olles tapnud kõik inglise vangid, leidis seejärel kindlusest kivisöevaru. See oli esimene kord, kui selle kasutamist kontinendil märgati.
17. sajandi lõpus ehitas Vauban Slacki jõe suudmesse Fort Mahoni. See on ainus tollest ajastust pärit rannikukindlus, mis on Prantsusmaal säilinud tänu taastamisele, mida propageerisid dr. Méraut ja geoloog Monsieur Destombe, kes lõid 1960. aastal koos Ambleteuse'i Fordi sõprade ühingu.
Napoleon muutis Slacki estuaari, et luua sadam, kust ta kavatses 1805. aastal Inglismaale tungida. Sadama vundamendid on näha tänaseni.
19. sajandi lõpus sai Ambleteuse'ist Lille'i ja Pariisi elanike jaoks populaarne puhkusepaik. Keskklass oli hakanud huvi tundma meres suplemise ja jahipidamise, laskmise ja kalapüügi vastu. Kodanliku elu õhkkonna täiendamiseks ehitati lahte austripeenrad.
Teise maailmasõja ajal langes piirkond Saksa sõjaväe okupatsiooni alla. Ümbruskonda oli ehitatud koonduslaager. Aastatel 1941–1943 paigaldasid Organisation Todti Saksa insenerid Atlandi valli kallal töötades kindlusse suurtükiväe jaoks punkrid. Jõe lahte ehitasid nad ka oru üleujutamiseks lüüsid, et vältida liitlaste dessanti.
Slacki jõgi

Slack ([slak], pikardi: [s̟laːk]) on 22 km pikk rannikujõgi Pas-de-Calais' departemangus, Põhja-Prantsusmaal.
See algab Hermelinghenis Binôt' mäelt, voolab läbi Rinxenti, Marquise'i, Beuvrequeni, Slacki (küla Ambleteuse'i lähedal) ja suubub Ambleteuse'is Fort Mahoni juures La Manche'i.
Kontserdikoht

Kontserdikoht ehk kontserdipaik (inglise keeles "concert venue") on mistahes sise- või väliruum, mida kasutatakse kontserdi või muusikaetenduse läbiviimiseks. 
Kontserdikoht võib olla erineva suuruse ja asukohaga, alates mõnd kuulajat mahutavast muusikakohvikust või -salongist kuni hiiglasliku muusikateatri, kontserdisaali või isegi staadionini. 
Tavaliselt on eri tüüpi kontserdikohtades spetsialiseerutud eri muusikažanritele. Näiteks ooperiteatrites ja kontserdisaalides korraldatakse tavaliselt klassikalise muusika kontserte ja etendusi, samas kui lokaalid, ööklubid ja diskoteegid pakuvad muusikat rokist kantri ja popini.
Kontserdikohad võivad olla statsionaarsed või ajutised. Näiteks suurte vabaõhufestivalide jaoks ehitatakse tihti ajutine lava ja publikutribüünid. Muusikale lisaks võivad suurte festivalide aladel toimuda ka muid tegevusi, nagu vaatamisväärsuste külastamine ja toitlustamine.
Kontserdikohad võivad olla nii era-, avalikus kui ka segaomandis ning nendesse sissepääs võib olla tasuline või tasuta. 
Kontserdikohas ei pruugi tingimata toimuda muusika elav esitamine. Näiteks diskoteegis ja ööklubis mängitakse salvestatud muusikat helivõimendussüsteemi kaudu fonogrammilt.
Kontserdikoha tüübist sõltuvalt võib sellel olla erinev lahtioleku aeg, muusikaesituste pikkus, samuti muusika esitamiseks vajalik tehniline varustus. 
Kontserdikohas põhitegevuseks võivad olla hoopis jumalateenistused, teatri- või tsirkusetendused, kinoseansid, kooli õppetöö, harrastustegevus, sportimine või seltskondlikud ettevõtmised nagu näiteks perekondliku tähtpäevade tähistamine või peod.
Alexia Hilbertidou

Alexia Hilbertidou (sündinud 10. veebruaril 1999 Küprosel) on Uus-Meremaa naisõiguslane ja ühiskondlik aktivist. Ta on asutanud ettevõtte GirlBoss New Zealand, mille eesmärgiks on aidata Uus-Meremaa noortel naistel tööturule jõuda.
Elukäik.
Alexia Hilbertidou sündis Küprosel, tema vanemad kolisid Uus-Meremaale, kui Alexia oli alles beebieas. 
Ta on kreeka ja samoa päritolu.
Ta õppis Aucklandis "(Albany Senior High School)", kus ta oli IT- ja füüsikatundides sageli klassi ainuke tüdruk.
Alexia Hilbertidou asutas GirlBoss New Zealand'i, kui ta oli 16. Tema eesmärgiks oli julgustada teismelisi tüdrukuid minema õppima teaduse, tehnnoloogia, inseneritehnika ja matemaatikaga seotud erialasid, et olla hiljem konkurentsivõimelised üha enam tehnika ja teaduse poole liikuval tööturul.
Tunnustus.
2016. aastal võitis Hilbertidou Noore Juhi auhinna ("Young Leader Award", mida jagatakse Uus-Meremaal kõige mõjukamatele alla 25-aastastele naistele). Ta esindab Uus-Meremaad rahvusvahelises Teismeliste Juhtide Kogus ("Global Teen Leader Summit"). 2018. aastal sai Hilbertidou Buckhinghami palees toimunud tseremoonial Kuninganna Noore Juhi Auhinna ("Queen's Young Leader Award").
Alexia Hilbertidou ja SOFIA.
2017. aasta juulis sai Alexia Hilbertidou NASA'lt kutse veeta üks öö maailma suurima lendava observatooriumi SOFIA pardal. Tema osalusega lend toimus 14.–15. juulil (lennuk väljus 14. juuli õhtul Christchurch'i lennujaamast) ja kestis 10 tundi. Toona 18-aastane Alexia Hilbertidou oli noorim inimene, kes NASA-saksa koostööprojekti "Stratospheric Observatory for Infrared Astronomy" 12-aastase käigusoleku jooksul SOFIA'ga lendas.
Cho Gue-sung

Cho Gue-sung (korea keeles 조규성; "Jo Gyu-seon"; sündinud 25. jaanuaril 1998 Ansanis) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib Taani kõrgliigaklubis FC Midtjylland ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.
2019. aastal debüteeris ta Lõuna-Korea esiliigaklubis FC Anyang ning lõi kohe esimesel hooajal 14 väravat, millega oli paremuselt kolmas väravalööja liigas.
2020. aastal liitus ta Lõuna-Korea kõrgliigaklubiga Jeonbuk Hyundai Motors. Ta lõi sel aastal Lõuna-Korea kõrgliigas neli väravat ja tuli klubiga riigi meistriks. Aastatel 2021–2022 läbis ta Lõuna-Korea kohustusliku sõjaväeteenistuse ning mängi seal ajal klubis Gimcheon Sangmu. 2022. aasta septembris naasis Cho Jeonbuk Hyundai Motorsi meeskonda. 2022. aastal oli Cho Jeju Unitedi mängija Joo Min-kyu kõrval Lõuna-Korea kõrgliiga suurim väravakütt (14 väravat Gimcheon Sangmus, 3 väravat Jeonbuk Hyundai Motorsis). 2022. aasta oktoobris alistas Jeonbuk Hyundai Motors Lõuna-Korea karikavõistluste finaalis FC Seouli kahe mängu kokkuvõttes 5:3 ning Cho lõi Jeonbuki viiest väravast kolm.
2023. aasta juulis sõlmis Cho kolmeaastase lepingu Midtjyllandiga. Taani kõrgliigas debüteeris ta hooaja avamängus 22. juulil 2023, mil Midtjylland võitis Cho väravast Hvidovret 1:0.
2020. aastal tuli Cho Lõuna-Korea kuni 23-aastaste koondisega Aasia omavanuste meistriks. Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris ta 7. septembril 2021 MM-i valikmängus Liibanoni vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. jaanuaril 2022 sõprusmängus Islandi vastu. 2022. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta kaks väravat Ghana vastu.
Reinaldo

Reinaldo Manoel da Silva (tuntud ka lihtsalt kui Reinaldo; sündinud 28. septembril 1989 Porto Calvos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Grêmio.
Ta alustas klubikarjääri 2010. aastal São Paulo osariigi meistrivõistluste tugevuselt kolmanda liiga klubis Penapolense. 2011. aastal läks ta sealt laenule São Paulo osariigi meistrivõistluste kõrgeima divisjoni klubisse Paulista. 2012. aastal debüteeris ta Brasiilia kõrgliigaklubis Sport Club do Recife.
2013. aastal läks Reinaldo Penapolensest laenule Brasiilia kõrgliigaklubisse São Paulo. 25. augustil 2013 lõi ta mängus Fluminense vastu oma esimese värava Brasiilia kõrgliigas. 2013. aastal sõlmis ta São Pauloga püsiva lepingu. 2016. aastal oli ta São Paulost laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Ponte Preta ja 2017. aastal samasse liigasse kuuluvas Chapecoenses. 2021. aastal tuli Reinaldo São Pauloga osariigi meistriks. 2022. aastal jõudis ta São Pauloga Lõuna-Ameerika klubide tugevuselt teises sarjas Copa Sudamericana finaali, kus kaotati Ecuadori klubile Independiente del Valle 0:2.
2022. aasta detsembris sõlmis ta kaheaastase lepingu Grêmioga.
Eestiluoto

Eestiluoto (rts "Estlotan", eesti keeli ka "Järvsaar") on saar Soome lahes Uusimaa maakonnas Sipoo vallas. 
Saar paikneb Helsingi lähistel. Püsiühendus puudub, ent saare põhja- ja idarannal asuvad paadisadamad.
Saarel kasvavad haisev jooksjarohi ja mitmeõiene kuutõverohi.
Esimene kaluritare rajati saarele XIX sajandi alguses. Sajandi lõpus kolis saarele Gustav Fredrik Liljeberg, kes oli abielus eestlannaga. Paljud Liljebergid võtsid naise Eestist. Gustav Fredrik rajas saarele ka vaatetorni. 1918. aastal aitasid saare elanikud valgetel Soomest Eestisse põgeneda, hiljem tegeleti piirituseveoga. 1929. aastal läks saar Soome kaitsejõudude valdusse ning elanikud ei saanud oma krunte välja osta, kuigi sõjaväega sõlmiti soodsad rendilepingud.
Teise maailmasõja ajal oli saar üks Eesti pagulaste Soome toimetamise tugipunkte. Saarele rajati tulejuhtimistorn, mis on veel säilinud. Sõja järel jäid erinevalt Pirttisaarist sealsed eestlased sinna elama, kuigi hiljem hakati sealseid elamuid kasutama pigem suvilatena ja püsiasustus kadus. 1974. aastal ostis suurema osa saarest Helsingi linn. 2021. aastani asus saarel ilmavaatluspunkt, mida haldas Soome Meteoroloogiainstituut.
Merike Kütt

Merike Kütt (sünninimi Merike Metsa, sündinud 2. aprillil 1968 Elvas) on eesti luterliku kiriku vaimulik, aastast 2022 EELK Narva-Jõesuu koguduse õpetaja. 
Merike Kütt on lõpetanud Nõo Keskkooli (1986, hõbemedal), Eesti evangeelse luterliku kiriku usuteaduse instituudi usuteaduse erialal (1999) ning saanud samast õppeasutusest religioonipedagoogika magistrikraadi (2011). Ristitud ja konfirmeeritud aastal 1990 EELK Vigala koguduses. 
16. septembril 1999 ordineeriti ta diakoniks ja 31. detsembril 2000 preestriks. 
Ta teenis aastatel 1999–2013 kaitseväe kaplanina (kaitseväe staabi- ja sideüksuste väljaõppekeskuse üksik-sidepataljoni kaplan 1999–2005, logistikakeskuse lahinguteenindustoetuse väljaõppekeskuse tagalapataljoni kaplan 2005–2007, jalaväe väljaõppekeskuse Üksik-Vahipataljoni kaplan 2007–2009, Põhja kaitseringkonna kaplan 2009–2013). 
Alates 1. oktoobrist 2013 oli ta justiitsministeeriumi vanglate osakonna nõunik-peakaplan. 
Aastal 2019 määrati Kütt EELK Viru praostkonna vikaarõpetajaks. 
Alates 1. septembrist 2022 on ta EELK Narva-Jõesuu koguduse õpetaja.
Mania Grandiosa

"Mania Grandiosa. Tallinnast Pariisi" oli kunstnike Lisette Sivardi ja Karl Joonas Alamaa loodud viiepäevane kestvus-"performance", mille käigus korraldati kümne modelli osalusel Põhja-Eesti maastikel maailma pikim moekõnd Tallinnast Pariisi külla. See toimus 4.–8. juulil 2023.
“Tallinnast Pariisi”.
Mõttelise moelava pikkus oli kokku 124 kilomeetrit ja see ulatus Tallinna Lennujaamast peamiselt mööda külavaheteid Pariisi ratsamaneeži.
"Mania Grandiosa. Tallinnast Pariisi" oli mõtteavaldus nii moest, kohalikust kultuurimaastikust kui ka väikeriigi mõttemallidest ja väärtusruumist laiemalt. 
Rännakuga nihestasid modellid teele jäävate kogukondade argipäeva, millele vastasid omakorda kohalikud elanikud kogukonnaspetsiifiliste sekkumistega. Läbitavateks paikadeks olid näiteks Maardu, Jõelähtme, Paasiku, Kehra, Mustjõe, Aegviidu, Tapa ja Moe. 
Teekonna läbinud olid riietatud samasugustesse magentaroosadesse kostüümidesse.
8. juulil jõudsid modellid kell 19.00 kohale Pariisi külla Lääne-Virumaal.
Publikul näidati videoklippe eelnenud viiepäevasest retkest, millele järgnes kunstnikuvestlus ja giidituur külaellu. Lõppvaatuse lavastas Henri Hütt.
Teostajate sõnul tõstatas teos küsimuse, mis saab siis, kui unistused teisenevad ja ihaldatu kaugeneb, kui unistatud moepealinna ja metropoli asemel ootab pärast rasket katsumust ees hoopis maakodu? Kas ja millal lõppeb teekond? 
Toetus.
Ürituse toetajad olid Eesti Kultuurkapital, EKA Üliõpilasesindus, Tiina Talumees ja Maire Milder. Nautica Keskuse kui peasponsori kõrval spondeerisid üritust Abakhan, Samelin, Moe peenviinavabrik, SYS print, Tartu Mill, Tallinna Lennujaam, Relais Liimock, Tactical Foodpack, Saku Läte ja A. Le Coq.
Ateena Akadeemia

Ateena Akadeemia (, "Akadimía Athinón") on Kreeka rahvusülikool ja riigi kõrgeim teadusasutus.
Ülikool asutati 1926. aastal. Selle eelkäijaks peetakse ajaloolist Platoni Akadeemiat. Ülikool tegutseb Kreeka haridusministeeriumi järelevalve all.
Akadeemia peahoone on üks Ateena linna peamisi vaatamisväärsusi. 
Hoone arhitektuur.
Akadeemia peahoone projekteeris 1859. aastal Taani arhitekt Theophil Hansen. Tema vanem vend Christian Hansen oli varem projekteerinud Ateena ülikooli hoone. Ateena Akadeemia peahoone arhitektuurilise lahenduse loomisel on võetud eeskuju klassikalise ajajärgu Vana-Kreeka templitest, nagu neid võis näha 5. sajandil eKr Ateena linnas ringi liikudes. Hoone seinu kaunistavad ajastukohased reljeefid ning seda ümbritsevad linna ja ülikooli patrooni, jumalanna Athena, teiste antiikmütoloogia jumaluste ja Vana-Kreeka filosoofide marmorist skulptuurid. Sisekujunduses ehivad hoone seinu ja lagesid detailirohked maalingud ja ruume ilmestavad marmorist kunstiteosed.
Välislingid.
Volodõmõr Štšerbõtskõi

Volodõmõr Štšerbõtskõi (ukraina keeles "Володимир Васильович Щербицький" 17. veebruar 1918 Verhnjodniprovsk – 16. veebruar 1990 Kiiev) oli Nõukogude Liidu ja Ukraina NSV poliitik, ta oli aastatel 1971–1989 Ukraina KP Keskkomitee I sekretär, aastatel 1971–1989 oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Ta sündis aastal 1918 Verhnjodniprovskis. Tema elus mängis rolli see, et tema vanemad ja Leonid Brežnevi vanemad elasid Verhnjodniprovskis ühel tänaval.
Audembert

Audembert (lääneflaami: "Hondsberg") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajandusvald, u. 23 km Boulogne-sur-Merist põhja pool, teede D238 ja D249 ristumiskoha ümbruses.
Merit Alliku

Merit Alliku (sündinud Moro; 30. jaanuar 1991 – 17. juuli 2023) oli eesti käsipallur ja treener, Eesti naiste käsipalli eestvedaja. 
Ta ehitas üles klubi HC Tabasalu ja oli selle juht ning töötas abitreenerina naiste koondises.
Mihhail Tolstõhh

Mihhail Sergejevitš Tolsõhh (hüüdnimega Givi) (19. juuli 1980, Ilovaisk, Donetski oblast, Ukraina – 8. veebruar 2017, Makijivka, Ukraina) oli isehakanud Donetski Rahvavabariigi väejuht (tankikomandör), venemeelne separatist ja sõjakurjategija. 
Enda jutu järgi oli ta rahvuselt isa poolt grusiin ja ema poolt valgevenelane.
Audinghen

Audinghen (hollandi: "Oudinghen") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusvald, koosneb mitmest asundusest, u. 23 km Boulogne-sur-Merist põhja pool, teede D940 ja D191 ristumiskoha ümbruses. Gris-Nezi neem, lähim Prantsusmaa osa Inglismaa rannikule, moodustab valla läänepiiri.
Ajalugu.
Linnale andsid algse nime "Odingehem", 'Odini kodu', viikingid, kes sinna germaani jumalale Odinile pühendatud templi ehitasid. Audingheni on pärast täielikku hävitamist mitu korda uuesti üles ehitatud, sealhulgas:
Ahoi (ansambel)

Ansambel Ahoi on Eesti rahvalikku tantsumuusikat viljelev muusikaline koosseis, mis tegutseb alates 2019. aasta sügisest. 
Ansambel on tantsumuusikat esitanud paljudes Eesti kultuurimajades, simmanitel, sünnipäevadel, pulmades ja muudel tähtpäevadel. 
25. novembril 2023 võitis ansambel Viljandimaa bändide päeval auhinna "Viljandimaa bänd 2023".
Alli Haapasalo

Alli Haapasalo (sündinud 3. oktoobril 1977 Keravas) on Soome filmirežissöör ja kirjanik.
Tahavaatepeegel

Tahavaatepeegel on peegel, mis võimaldab juhil vaadata läbi sõiduki tahapoole – tavaliselt läbi tagumise akna.
Autode puhul on tahavaatepeegel tavaliselt kinnitatud esiklaasi ülaossa topeltpööratava kinnitusega, mis võimaldab seda reguleerida vastavalt juhi kõrgusele ja vaatenurgale. Kui keegi või miski tahavaatepeegli vastu kogemata või kokkupõrke korral paiskub, liigub peegel ohutult eest ära.
Audresselles

Audresselles (hollandi: "Oderzele"; pikardi: "Auderselle") on küla ja vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus, Gris-Nezi neemest lõunas.
Vallas on u. 810 ha haritavat maad, kaks randa ja mereäärsed kaljud. 12. sajandil oli see tuntud kui "Oderzelle".
Ajalugu.
Inglise okupatsiooni lõpust 1558. aastal kuni 17. sajandi keskpaigani hõlmas Audresselles'i isandkond Haringzelle'i asundust; praegu on see mets, mis peidab endisi Saksa Audingheni suurtükipatareisid. See isandkond kuulus Acary perekonnale, mis andis Prantsuse laevastikule mõned admiralid ja kellest pärineb enamik kohalikke kalureid.
Vana kaluriküla Audresselles on säilitanud oma iseloomulikud jooned: selle pikkmajad, mille seinte alumises osas on värviline riba, küla keskuses ja mõned "Belle Époque" villad La Manche'i ääres. Audresselles'is elavad endiselt elukutselised kaluripered ja üks neist kasutab oma laeva lossimiseks küla liivaranda. Traditsioonilisi flobarte (väikesed kärbitud pikklaevad) kasutavad puhkusepurjetajad endiselt.
Ranna- ja luiteloomastik.
Linnud.
Kajakad, kormoranid, hakid, kaurid, pardid, haigrud, kurvitsad, jämejalad, koovitajad, algid, pistrikud, luiged ja haned.
Mereimetajad.
Mõned mustpea-hülged on asunud elama küla taga asuvatesse ojakestesse alates 2006. aasta juulist ja neile ei meeldi, kui neid segavad randa suunduvad ujujad. Kohal on ka mõõkvaalad, grindad, delfiinid ja pringlid.
Taimestik.
Selle piirkonna taimed on need, mis taluvad soolast edelatuult. Sagedased põõsad on harilik taralõng, harilik kikkapuu, liguster, viirpuu ja võõrliigina 1980. aastast hõbepuu. Ekspansiivne võõralamliik on randpeet. Üheaastaste taimede seas on merikapsas, kukeharjad, paiseleht, metsistunud porgand ja aed-moorputk, merikannid (sealhulgas harilik merikann) ja kõrrelised, sealhulgas luidekaer, samuti mailane.
Sinilill (täpsustus)

Sinilill ("Hepatica nobilis") on taimeliik tulikaliste sugukonnast sinilill perekonnast.
Sinilill võib olla:
Birjussinsk

Birjussinsk (vene keeles Бирюсинск) on linn Venemaal Irkutski oblastis Taišeti rajoonis. Birjussink asub Birjussa jõe ääres, Taišetst ligikaudu 12 km lääneloodes.
Linna läbib Siberi raudtee.
Asula tekkis 1897. aastal seoses Siberi raudtee ehitamisega. Birjussinsk sai aleviks 1935. aastal ja linnaks 1967. aastal.
Siuru (kultuurikeskus)

Siuru on 2020. aastate teises pooles Tartusse ehitatav ning holistiliselt rohekoridore järgiv kogukas avalik hoone, mis hakkab mahutama Tartu Linnaraamatukogu ja Tartu Kunstimuuseumi. 
Nimetus põhineb eestlaste rahvuseepose "Kalevipoja" müütilisel Siuru-linnul, mille järgi on nime saanud ka Siuru kirjandusrühmitus.
2024. aasta veebruaris määrati kultuurikeskuse juhiks Aavo Kokk.
Kirjeldus.
Lugemissaalidega raamatukogule ja näitusesaalidega kunstimuuseumile lisandub kahe saaliga mitmeotstarbeline ürituste keskus. Suures saalis saab korraldada kontserte, etendusi ja konverentse. Väikese saali juures hakkab tegutsema telestuudio Eesti Rahvusringhäälingule. Kolme suunitluse hulka on arvestatud väärtfilmikino, tööruumid ja kaks toitlustuskohta. Maa alla rajatakse sõiduautodele üle paarisaja ja mikrobussidele alla kümne parkimiskoha, hoone ümbrusse tekkib üle viiesaja jalgrattakoha. Üle-eestilise kokkutulemise paigana edendatakse kvartalit kaasaegsete lahendustega terviklikuks kultuuriliseks tõuke- ja tõmbekeskuseks Lõuna-Eestis. 
Ehitusprojekt teostatakse vastavalt 14. juulil 2023 avalikustatud arhitektuurikonkursi võidutööle "Paabel" (3+1 arhitektid). Maastikuarhitektuuri osa sellest ja väliruumist kujundasid Kino Maastikuarhitektid. Keskpark kahandatakse tarindustööde käigus Teises maailmasõjas hävitatud klassitsistliku kaubahoovi kunagise krundi piiresse, mis külgneb tänaseni Poe tänavaga. Vallikraavi tänava algusse luuakse jalakäijatele kõnnitee (kunsti- ja mängutänav), mis hakkab eraldama laiemat pargiala ja ehitist. Elurikkusega arvestavad rohealad säilivad Küüni tänava ääres kõrghaljastusena ning ürgsema madalama haljastusena turuhoone ette rajatava väljaku tagusel. Emajõeni rajatakse Vabaduse puiesteed ületav peaväljak, mis astmestikuna jõuab kaldani, eelduste kohaselt saaks sealt lähtuma püsiv randumissild väikelaevadele. 
Paviljone meenutavate külgedega ning eenduva ülemise korrusega hoone esinduslikkus on eelkõige rõhutatud jõepoolsel küljel. Suviti üleni rohelusega kaetud katusemaastikult ning katusekohvikust ja väliterrassidelt avaneksid head vaated Emajõele, Ülejõele, Kaarsillale, vanalinnale ja Toomemäele. Inimestele luuakse liiklemiseks eriilmelised frondid kui ka promenaad, peamine sissepääs hakkab fuajeesse avanema esindusväljakult. Turuhoone ette moodustub turuplats, kus on ruumi nii välimüügile, kalaturule kui tegevuste jaoks noortele. Kauba tänava ajalooline ulatus markeeritakse ja lahendatakse mängualana, sealjuures on tagatud liikumine jalakäijatele. Uueturu 1 krundil olemasolev mänguväljak tõstetakse ümber Uueturu parki.
Tähtsus.
Eesti Vabariigi parlamendi Riigikogu täiskogu otsusega ja eelnõu lõpphääletusega määrati riiklikult tähtsate kultuuriehitiste pingereas prioriteedilt esimeseks Tartu Kesklinna loodav kultuurikeskus.
Arheoloogia.
Tartu keskpargist võib enne ehitustöid saada suurim arheoloogiline uurimisplats Eestis. Eeluuringud maatükil näitasid, et 8000-ruutmeetrisel rohealal on säilinud rikkalik kesk- ja varauusaegne eeslinna kultuurkiht, mis vajab edasisi väljakaevamisi.
Suillellus queletii

Suillellus queletii on puravikuliste sugukonda kivipuraviku perekonda kuuluv seeneliik. 
Eesti ainus leid osutus punajalg-kivipuravikuks ("Sutorius luridiformis").
Šelehhov

Šelehhov (vene keeles Шелехов) on linn Venemaal Irkutski oblastis, Šelehhovi rajooni halduskeskus. Šelehhov asub Irkutski kesklinnast ligikaudu 15 km lääneedelas.
Linnas asub Irkutski alumiiniumitehas.
Šelehhov sai aleviks 1956. aastal ja linnaks 1962. aastal.
Vihhorevka

Vihhorevka (vene keeles Вихоревка) on linn Venemaal Irkutski oblastis Bratski rajoonis. Vihhorevka asub Bratskist ligikaudu 38 km edelas.
Linna läbib Baikali-Amuuri magistraalraudtee.
Vihhorevka raudteejaam rajati 1947. aastal. Raudteejaama juurde tekkinud Vihhorevka asula sai aleviks 1957. aastal ja linnaks 1966. aastal.
Kinel

Kinel (vene keeles Кинель) on linn Venemaal Samara oblastis, Kineli linnaringkonna ja Kineli rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Kinel asub Samara kesklinnast ligikaudu 33 km idas.
Linna läbib Samara–Orenburgi raudteeliin. 
Asula on rajatud 1837. aastal. Kineli raudteejaam ehitati 1877. aastal. Kinel sai aleviks 1930. aastal ja linnaks 1944. aastal.
Maarja Meeru

Maarja Meeru (23. novembril 1968 Tartu) on eesti teatrikunstnik. Alates sügisest 2011 on ta Vanemuise teatri peakunstnik.
Haridustee.
1989–1994 Tartu Kunstikool, dekoratsiooni eriala
1992–1993 Olavskolen Folkehøyskole (Rahvaülikool), teatri eriala, Norra
1998–2004 Accademia di Belle Arti di Venezia, stsenograafia eriala, Itaalia
Baincthun

Baincthun on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandus- ja karjäärivald, u. 6,4 km Boulogne-sur-Merist kagus, teede D341 ja D234 ristumiskoha ümbruses.
Bazinghen

Bazinghen on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
See on väike põllumajandusvald, mis asub umbes 13 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede D191 ja D191e ristumiskoha ümbruses.
Marcin Kamiński

Marcin Kamiński (sündinud 15. jaanuaril 1992 Koninis) on Poola jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Schalke 04.
Jalgpalli hakkas ta mängima kodulinnaklubis Konini Aluminium. 2005. aastal liitus ta Poznańi Lechi noortesüsteemiga. Poznańi Lechi meeskonnas tegi ta Poola kõrgliigas debüüdi 2009. aasta novembris. Klubi põhikoosseisu kuulus ta alates hooajas 2011/12. Hooaegadel 2009/10 ja 2014/15 tuli ta Poznańi Lechiga Poola meistriks.
Alates hooajast 2016/17 mängis Kamiński Saksamaa klubis VfB Stuttgart. Hooaegadel 2017/18 ja 2020/21 mängis ta klubiga Saksamaa kõrgliigas. Hooajal 2018/19 oli ta Stuttgardist laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Düsseldorfi Fortuna.
2021. aasta mais sõlmis ta lepingu Schalkega. Hooajal 2021/22 tuli ta klubiga Saksamaa esiliiga võitjaks ning hooajal 2022/23 mängiti Bundesligas. Kamiński lõi sel hooajal Bundesligas kaks väravat – 14. aprillil 2023 mängus Hertha BSC vastu ja 27. mail 2023 hooaja viimases mängus RB Leipzigi vastu.
Poola jalgpallikoondises tegi Kamiński debüüdi 22. mail 2012 sõprusmängus Läti vastu. Samal aastal kuulus ta Poola koondisse kodustel 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud.
Ólga Kefalogiánni

Ólga Kefalogiánni (kreeka keeles Όλγα Κεφαλογιάννη; sündinud 29. aprillil 1975 Ateenas) on Kreeka poliitik, erakonna Uus Demokraatia liige. 
Kefalogiánni lõpetas aastal 1992 kiitusega Ateena kolledži ja astus seejärel Ateena ülikooli õigusteaduskonda. Oktoobrist 1994 kuni märtsini 1995 õppis ta Erasmuse programmi raames Essexi Ülikooli õigusteaduskonnas. Pärast Ateena ülikooli lõpetamist aastal 1997 astus ta Londoni Ülikooli King's College'isse äri- ja äriõiguse alale, mille lõpetas aastal 1998 magistrikraadiga. Aastal 2006 sai ta teise magistrikraadi Tuftsi Ülikooli Fletcheri õigus- ja diplomaatiakoolist rahvusvaheliste suhete alal.
Ta on aastast 1999 Ateena advokatuuri kolleegiumi liige.
Ta oli 21. juunist 2012 kuni 27. jaanuarini 2015 Kreeka turismiminister (Antónis Samaráse valitsuses). 27. juunist 2023 on ta uuesti Kreeka turismiminister (Kyriákos Mitsotákise valitsuses).
Jaanika Merelaht

 
Jaanika Merelaht (sündinud 12. jaanuaril 1989) on laulja ja muusikakirjutaja. Osalenud ansamblis Cherryland jm.
2006 - 2013, 2023 - .. projektis Släm.
2013 - .. Sooloprojektid Janice ja Jaanika Merelaht.
2015 Eesti Laulus looga "Kuum".
2023 Släm tagasitulek.
2025 Släm hittsingel "Sigma Boy"
Vorsma

Vorsma (vene keeles Ворсма) on linn Venemaal Nižni Novgorodi oblastis Pavlovo rajoonis. Vorsma asub Kišma jõe ääres, Pavlovost umbes 13 km idas ja Nižni Novgorodist ligikaudu 58 km edelas.
Vorsma küla on esmamainitud 16. sajandil. 18. sajandil kujunes Vorsma metallitöötlemise ja sepatöö keskuseks, 1820. aastal avati linnas vasest tööriistade tootmise tehas. Vorsma sai aleviks 1927. aastal ja linnaks 1955. aastal.
Vorsmas asub meditsiiniinstrumentide tehas.
Bellebrune

Bellebrune (lääneflaami: "Bellebronne") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Väike põllumajandusvald, u. 13 km Boulogne-sur-Merist kirdes, teede N42, D252 ja D238 ristumiskoha ümbruses.