tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Matthias Budde

Mat(t)hias Budde (?–1591) oli Pommerist pärit aadlik, Taani diplomaat ja Liivimaa ametnik.
Matthias Budde oli Taani saadik Inglismaal ja Poolas, 1584–1589 oli ta Taani valitsusaegse Saaremaa asehaldur ja Tõlluste mõisnik.
Matthias Budde oli abielus Ursula von Behriga, kes oli Kuramaa Piltene stifti asehalduri (1583) Johann von Behri (1543–1613) tütar. 
Järglased:
Puttkamer

Puttkamer oli Saksamaa Hinterpommerni päritolu aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa kohta on teateid 13. sajandist.
16. sajandist on teada Puttkamerite liin Liivimaal ja Liivimaalt jõudsid selle liini esindajad edasi Poolasse.
Idiomorfne mineraal

Idiomorfne mineraal on tardkivimi kivimit moodustav mineraal, mille kristallivorm võtab magma kristallisatsiooni käigus talle omased kristallograafilised piirjooned,; lihtsamalt öeldes – mineraal, mis on idiomorfne.
Peeneteraline struktuur

 
Peeneteraline struktuur (inglise "fine-grained texture") on kivimi makrokristalliline struktuur, mis tähendab kivimi koosnemist kristalliteradest suurusega alla ühe millimeetri. Terade alampiiriks loetakse 0,5 millimeetrit.
Kivimi peeneteraline struktuur on makroskoopiliselt eristatav ja liigituselt jääb ta keskmiseteralise (tera suurus 1–5 mm) ja afaniitse struktuuri (terad on näha ainult mikroskoobi kasutades) vahele. 
Peeneteralise struktuuriga võivad olla näiteks nii tardkivimid (vulkaanilised kivimid, soonkivimid) kui ka moondekivimid ja settekivimid.
Lõhekivimägi

Lõhekivimägi on eesti muinasaegse matmispaiga kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Kaeveres.
Dateering.
Muistis on kirjeldustele viidates dateeritud 2. aastatuhande esimesse poolde.
Muistise kirjeldus.
Rombja kujuga kivikalme asetseb ümbruskonna kõrgemas kohas põllumaal, mille kõrgus maapinnast on ligi 1 m ning läbimõõt kirdest edelasse ja kagust loodesse 15 m. Kui kivikalme on paremini säilinud põhja- ja kirdeserval, siis keskkohast on 10 m pikkuselt ja 3 m laiuselt kruusavõtmisega lõhutud. Muistis on riikliku kaitse alla võetud 31. detsembril 1964.
Jõõdre kivikalme

Jõõdre kivikalme on muinasaegne kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Jõõdres.
Kivikalme dateering.
Muistis on dateeritud I aastatuhande I poolde.
Kivikalme asukoht.
Kivikalme asub Jõõdre küla territooriumil, Haapsalu–Laiküla maanteest 185 m idas, korterelamust lääne pool.
Muistise kirjeldus.
Kõrgel rohumaal asetseva ovaalse põhiplaaniga muistise pikkus on 32 m, laius 14 m ja kõrgus 1,5 m. Lõuna suunas sopistub välja madalam, 0,5 m kõrgune osa. Nõukogude režiimi ajal rikuti kivikalmet siloaugu rajamise käigus, mis on tänaseks ajaks täielikult täis aetud. Muistise avastas Vello Lõugas 1972. aastal. Kivikalmest on leitud savinõukilde ja põlenud luid.
Käsilased

"Käsilased" ("Minions") on 2015. aastal Ameerika Ühendriikides valminud 3D-arvutianimatsiooniline koomiline lastefilm, eellugu filmidele "Mina, supervaras" ("Despicable Me") ja "Mina, supervaras 2" ("Despicable Me 2"). Filmi tootis Illumination Entertainment stuudiole Universal Pictures, lavastasid Pierre Coffin ja Kyle Balda, stsenarist oli Brian Lynch ning produtsendid Chris Meledandri ja Janet Healy. Filmi peaosades olid dublaažinäitlejad Pierre Coffin (käsilased), Sandra Bullock, Jon Hamm, Michael Keaton, Allison Janney, Steve Coogan ning jutustajana Geoffrey Rush. Esimene vihje "Käsilastele" anti filmi "Mina, supervaras 2" lõputiitrites, kus kolm käsilast Stuart, Kevin ja Bob olid uue filmi katsetel. Filmi pikkus on 1 tund ja 31 minutit.
"Käsilased" esilinastus 11. juunil 2015 Londonis Leicester Square'il ning läks laia kinolevisse USA-s 10. juulil 2015. Kriitikute reaktsioonid on olnud mitmesugused: mõned arvustajad on kiitnud filmi koomilisi aspekte, sama kui teised on leidnud, et nimitegelased ei suuda omaenda filmi välja kanda ning nende vastaseid on kujutatud üheplaaniliselt. Filmi ülemaailmne piletitulu oli üle 861 miljoni USA dollari.
Film kujutab "Supervarga" filmidest tuntud väikeste kollaste käsilaste kujunemislugu ürgaegadest kuni 1960. aastateni, mil toimub "Käsilaste" põhitegevus. Seetõttu on filmis olulisel kohal 1960. aastate muusika ja kultuurilised vihjed (biitlite "Abbey Road" jpm), kuid vähemal määral ka varasemad ajaloolised ja mütoloogilised motiivid ning tegelased (Dracula, Napoleon Bonaparte, Excalibur jts). "Käsilaste" peategelased on käsilased Kevin, Stuart ja Bob.
Eesti keelde dubleeritud "Käsilaste" versioonis andsid tegelastele oma hääle Merle Palmiste (Scarlett Overkill), Priit Võigemast (Scarletti abikaasa Herb Overkill), Tiina Tauraite (Suurbritannia kuninganna), Märt Avandi (Walter Nelson), Haide Männamäe (Madge Nelson), Maiken Schmidt (Tina Nelson), Priit Pius (professor Flux), Tanel Saar (Walter Nelson juunior), Ain Jürisson (kroonivalvur), Tõnu Mikiver (jutustaja). Kaasa tegid ka Tiit Sukk, Kaspar Velberg, Helene Vannari, Mihkel Kabel, Allan Kress, Janek Sarapson, Maria Martin, Siim Rohtla, Inga Leetmaa, Gert Hatsukov, Aleks Tenusaar, Piret Jalakas, Jette Aus, Tobias Teder, Grete Hatsukov. Filmi tõlkis Mihkel Mõisnik. Dublaaži tegi stuudio Orbital Vox, dublaažirežissöör oli Margo Teder, helirežissöör Markku Tiidumaa ja dublaažiprodutsent Jette Aus.
Eestis oli "Käsilased" linastumise ajal üks populaarsemaid filme, juhtides edetabelit filmide "Terminator Genisys", "Ted 2" ja "Jurassic World" ees.
Vahtramäe kivikalme

Vahtramäe kivikalme on muinasaegne kivikalme Lääne maakonnas Haapsalu linnas Väike-Ahlis.
Dateering.
Muistis on põletatud savinõukilde järgi dateeritud 5.–6. sajandisse.
Muistise kirjeldus.
Kivikalme lõunaosast on rohkem kui pool maantee rajamiseks lõhutud. Kivikalme on paremini säilinud vaid põhjaservas, kus tõuseb ümbritsevast maapinnast järsult ligi 1 meetri võrra kõrgemale. Kalmeala kirdeosas on 5 m läbimõõduga ja 1,5 m kõrgune mulla- ja kivihunnik. Muistise 1923. aastal mõõdetud pikkus on 42 m ja laius põhja-lõuna suunas umbes 30–33 m. Kivikalmest on leitud luid ning mõõku ja teisi sõjariistu.
Krootuse mõis

Krootuse mõis (ka Kõlleste mõis; saksa keeles "Köllitz", hiljem ka "Alt-Köllist") oli rüütlimõis Kanepi kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Põlva maakonda Kanepi valda.
Ajalugu.
Mõisa on esimest korda mainitud 1549. a. ("Kollis"), mil see kuulus Tartu stiftifoogt Elert Krusele. Seejärel läks valdus Delwigile, pärast Bergile. Rootsi ajal mõis riigistati ja anti 1625. aastal Rothkirchile, kes selle omakorda pantis Rothausenile. Rothauseni suguvõsa järgi sai mõis praeguse nime. 1734. aastal lunastasid Rothkirchid panditud mõisa välja ning see jaotati pärandusena vendade vahel kaheks - Vana-Kõlleste (Krootuse) ning Vastse-Kõlleste. 
1742. aastal müüdi Krootuse mõis Friedrich von Stackelbergile (1687–1756), Stackelbergide käes püsis mõis 19. sajandi alguseni, mille järel vahetusid omanikud sageli. Viimane võõrandamiseelne omanik oli eestlane Johann Andreas Kurrikoff, kellele mõis pärast riigistamist rendile jäeti.
Krootuse mõis oli üks esimesi, mille ostis eestlane Hans Leik.
Werner Lamberz

Werner Lamberz (14. aprill 1929 Mayen – 6. märts 1978 Wadi Suf al-Jin, Liibüa) oli Saksa DV riigitegelane.
Werner Lamberz oli saksa kommunistliku poliitiku Peter Lamberzi poeg. 1939–1943 oli ta organisatsiooni Deutsches Jungvolk liige, kuni 1945. aastani kuulus ta Hitlerjugendisse. Aastatel 1941–1944 õppis Werner Lamberz Sonthofenis Adolf Hitleri Koolis.
1945–1948 õppis Werner Lamberz Mayenis ja Luckenwaldes küttesüsteemide ehitajaks ja montööriks. 1947. aastal astus ta Saksa Vaba Noorsoo Liitu (FDJ) ja Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse ning sai Luckenwalde ringkonnas nende organisatsioonide funktsionääriks. 1949–1952 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu ja SSÜP funktsionäär Brandenburgis.
1950. aastal õppis ta parteikoolis Schmerwitzis ja 1952–1953 Moskvas Komsomoli Kõrgemas Koolis. 1953–1963 töötas ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogus, kus ta oli algul agitatsiooni- ja propagandasekretär, seejärel kultuuritöö sekretär. 
1963. aastal sai Werner Lamberzist Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat, ta töötas seal kuni 1966. aastani agitatsioonikomisjonis. 1967. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks, ta oli seal agitatsiooni- ja propagandasekretär. Samal aastal sai ta ka Rahvakoja (parlamendi) liikmeks. Alates 1969. aastast oli ta Saksa DV Rahvarinde Rahvusnõukogu Presiidiumi liige. 1970. aasta detsembris sai Werner Lamberz Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks, alates 1976. aasta maist oli ta Poliitbüroo liige.
Kui Walter Ulbricht 1971. aastal võimult kõrvaldati, siis pidas Werner Lamberz Erich Honeckeri ülesandel sel teemal läbirääkimisi Nõukogude Liidu parteijuhtkonnaga.
Intelligentset ja küllalt liberaalset Werner Lamberzit peeti Erich Honeckeri võimalikuks järglaseks Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee peasekretäri kohal.
Werner Lamberz hukkus 1978. aasta märtsis Liibüas visiidil viibides helikopteriõnnetuses.
Albert Norden

Albert Norden (4. detsember 1904 Myslowitz (tänapäeval Mysłowice, Poola) – 30. mai 1982 Ida-Berliin) oli juudi rahvusest Saksa ajakirjanik ja Saksa DV riigitegelane.
Albert Norden oli rabi Joseph Nordeni (1870–1943) poeg. 1920. aastal jättis ta gümnaasiumi pooleli ja asus õppima tisleriks. Juba 1919. aastal sai ta organisatsiooni Vaba Sotsialistlik Noorus (Freie sozialistische Jugend) liikmeks. 1921. aastal astus Albert Norden Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. Ta tegi kaastööd paljudele sotsialistlikele ja kommunistlikele ajalehtedele. Weimari vabariigi ajal vahistati teda korduvalt poliitilistel põhjustel. 1931–1933 oli ta ajalehe Die Rote Fahne toimetaja. 
Natsionaalsotsialistide võimuletuleku järel emigreerus Albert Norden 1933. aastal Tšehhoslovakkiasse. Hiljem asus ta elama Prantsusmaale ja 1941. aastal Ameerika Ühendriikidesse. New Yorgis elades töötas ta vabrikutööisena ja võttis osa pagulasorganisatsioonide tegevusest.
1946. aasta oktoobris pöördus ta Berliini tagasi, kus ta tegutses ajalehtede toimetajana. 1949–1952 oli ta Saksa DV Informatsiooniameti pressiosakonna juhataja. 1953–1955 oli Norden Berliini Humboldti Ülikooli uuema ajaloo professor. 1954. aastal sai ta Saksa DV Rahvarinde Rahvusnõukogu presiidiumi liikmeks. 1954–1955 oli ta Saksa Ühtsuse Komitee (Ausschuss für Deutsche Einheit) riigisekretär. 
1955. aasta märtsis sai Albert Norden Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja sekretäriks. 1955–1967 oli ta Keskkomitee Poliitbüroo agitatsioonikomisjoni juhataja. Alates 1958. aasta juulist oli Albert Norden Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Poliitbüroo liikmena oli ta vastutav agitatsiooni eest. Alates 1976. aastast oli Albert Norden Saksa DV Riiginõukogu liige. 1960–1979 oli ta Saksa DV Riikliku Kaitsenõukogu liige.
1981. aastal astus Albert Norden tervislikel põhjustel kõigist ametitest tagasi.
Eesti keeles on 1974. aastal ilmunud Albert Nordeni raamat "Nii sepitsetakse sõdu".
Louis II (Monaco)

Louis II (Louis Honoré Charles Antoine Grimaldi; 12. juuli 1870 Baden-Baden, Saksamaa – 9. mai 1949 Monaco) oli Monaco vürst aastatel 1922–1949. 
Louis teenis Prantsuse armees kümme aastat juba enne Esimest maailmasõda ja pälvis Auleegioni ordeni. Sõja puhkedes astus ta taas Prantsuse armeesse, kus teenis brigaadikindrali auastmeni.
Tema abikaasa oli prantsuse näitleja Ghislaine Dommanget (1900–1991), kellega tal oli tütar Charlotte, Valentinois' hertsoginna.
Louis' surma järel loobus ta tütar Charlotte troonist oma poja Rainier III kasuks.
Albert I (Monaco)

Albert I (Albert Honoré Charles Grimaldi; 13. november 1848, Baden-Baden, Saksamaa – 26. juuni 1922, Monaco) oli Monaco vürst aastatel 1889–1922. Suure osa oma elust pühendas ta okeanograafiale. 
Tema naine oli New Orleansi ehitustöösturi tütar, saksa-juudi päritolu Mary Hamilton Alice Heine (1858–1925). Nende poeg oli järgmine Monaco vürst Louis II. Alice Heine edendas nii Monaco tööstust kui ka kultuuri, kutsudes ooperi- ja balletiteatrit edendama Prantsusmaal tegutseva vene impressaario Sergei Djagilevi.
1910. aasta märtsis puhkesid Monacos massimeeleavaldused Albert I valitsuse vastu. Monacolased nõudsid põhiseadust ja parlamenti, mis piiraksid absoluutset monarhiat, samuti Prantsuse mõju vähendamist riigi majanduses ja poliitikas. Riigis oli suur tööpuudus, kuna kasiinodes ei jätkunud töökohti, samas puudusid tööstus ja põllumajandus. 5. jaanuaril 1911 kehtestaski Albert I põhiseaduse, kuid selle mõju tema autokraatiale polnud kuigi suur ja esimese maailmasõja ajal põhiseaduse kehtivus peatati. 1911. aastal korraldas Albert I ka esimese Monte Carlo ralli.
Vaatamata läbitud sõjaväeteenistusele kujunes vürstist patsifist. Ta asutas Monacos Rahvusvahelise Rahuinstituudi, et pakkuda konfliktidele lahendust rahumeelse vahekohtu teel. Esimese maailmasõja eelsete pingete ajal püüdis Albert korduvalt veenda Saksa keisrit Wilhelm II sõjast loobuma.
Sõja ajal jätkas vürst Albert oma rahupüüdlusi. Ühel juhul kirjutas ta isegi keiser Wilhelmile, et too leevendaks kindral Karl von Bülowi viha. Alberti sekkumiseta oleks hävitatud Prantsuse külad Sissonne ja Marchais. Monaco jäi sõjas küll formaalselt neutraalseks, kuid tegelikult pakkus liitlastele tuge haiglate ja sõduritega, kelle seas oli ka Monaco troonipärija, hilisem vürst Louis II.
Albert pani aluse margikogule, mida hiljem jätkas Louis II ning mille põhjal Rainier III asutas 1950. aastal muuseumi.
Werner Felfe

Werner Felfe (4. jaanuar 1928 Großröhrsdorf – 7. september 1988 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Põhikooli lõpetamise järel õppis Werner Felfe kaubandust. 1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja 1946. aastal Vaba Saksa Noorsoo Liitu (FDJ). Kuni 1953. aastal oli ta parteitööl Saksimaal. 1953. aastal lõpetas ta parteikooli ja oli kuni 1957. aastani Vaba Saksa Noorsoo Liidu Kesknõukogu teine sekretär. 1954–1958 oli ta Rahvakoja (parlamendi) noorsookomisjoni esimees. 1954–1963 oli ta Saksamaa Sotsialiku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja seejärel liige.
1957–1960 töötas Felfe Zschopau piirkonna Ringkonnanõukogu aseesimehe ja esimehena. Kuni 1963. aastani oli ta Karl-Marx-Stadti ringkonna Ringkonnanõukogu esimees. 1963–1965 õppis ta Dresdeni Tehnikaülikoolis. 
1965. aastast alates oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee osakonnajuhataja asetäitja ja alates 1966. aastast agitatsiooni- ja propagandasekretär. 1968. aastal sai ta Halle ringkonna Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei parteiorganisatsiooni teiseks sekretäriks ja 1971. aastal esimeseks sekretäriks. Alates 1973. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ja 1976. aastast liige. Keskkomitee sekretärina oli ta vastutav põllumajanduse eest. Alates 1976. aastast oli ta ka Saksa DV Riikliku Kaitsenõukogu liige.
8. augustil 1988 ilmus Lääne-Saksa ajakirjas Spiegel artikkel, milles kirjutati, et Werner Felfest võib saada Saksa DV parteijuhi Erich Honeckeri võimalik ametijärglane.
9. septembril 1988 suri Werner Felfe ootamatult südamepuudulikkuse tagajärjel.,
Anrijs Matīss

Anrijs Matīss (sündinud 13. septembril 1973 Riias) on Läti poliitik. Ta oli 1. märtsist 2013 kuni 5. novembrini 2015 Läti transpordiminister.
Ta lõpetas 1991. aastal Riia 1. Gümnaasiumi ja 1996. aastal Riia Tehnikaülikooli.
Aastatel 1993–2009 töötas ta mitmel ametikohtadel Läti majandusministeeriumis. Ta oli Rēzekne erimajandustsooni juhatuse liige, Läti Investeeringute ja Arengu Agentuuri direktor. Aastatel 2008–2009 oli ta Läti majandusministeeriumis riigisekretäri asetäitja siseturu, tööstuse ja ettevõtluse küsimustes; aastatel 2009–2013 oli ta Läti transpordiministeeriumi riigisekretär.
1. märtsist 2013 oli ta Läti transpordiminister. 5. novembril 2015 vabastas peaminister Matīssi ametist usalduse kaotamise tõttu.
Ta kuulub veebruarist 2014 erakonda Ühtsus.
Isiklikku.
Ta on abielus ning kahe poja ja ühe tütre isa.
Margarete Müller

 
Margarete Müller (18. veebruar 1931 Neustadt, Ülem-Sileesia (tänapäeval Prudnik, Poola) – 12. oktoober 2024) oli Saksa DV riigitegelane.
Margarete Müller lõpetas rahvakooli 1945. aastal. 1946–1948 töötas ta aednikuna, seejärel kuni 1950. aastani masina-traktorijaamas traktoristina. 1950. aastal alustas ta õpinguid Gustavshofi õppe- ja katsemajandis ning Demmini kutsekoolis. 1951. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse.
1953–1958 õppis ta Puškinis Leningradi Põllumajandusinstituudis. Instituudi lõpetamise järel töötas ta agronoomina ja masinatraktorijaama juhatajana. Samal ajal kuulus ta ja Neubrandenburgi ringkonna parteiorganisatsiooni juhatusse.
1963–1989 oli Margarete Müller Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat. 1963. aastast oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige ja 1971–1989 Saksa DV Riiginõukogu liige.
1973–1976 oli ta põllumajanduskooperatiivi juhataja Kotelowis, hiljem majandijuht Friedlandis.
1989. aasta lõpus astus ta oma ametitest tagasi ja 1990. aasta jaanuaris arvati ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei koosseisust välja.
Aino Tigane

Aino Tigane (12. mai 1912 (ukj) Tartu – 12. oktoober 1991 Tallinn) oli eesti lastekirjanik, balletitantsija ja näitleja.
Elulugu.
Aino Tigane sündis Tartus käsitöölise perekonnas. 1930. aastal lõpetas ta Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi. Gümnaasiumi ajal oli ta õpilasalmanahhi "Karuohakas" toimetaja. 1925. aastast õppis ta Eve Tiidma stuudios tantsu.
Aastatel 1930–1941 töötas Aino Tigane Tartus kirjastuse Loodus korrektorina. Samal ajal avaldas ta ajakirjanduses vesteid, lühijutte ja lastejutte. Aastatel 1941–1944 oli ta mittekoosseisuline tantsija Vanemuise balletirühmas ning näitleja 1944–1946 Vanemuises ja 1947–1948 Tallinnas Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, kus muuhulgas pälvis tähelepanu poiste osades.
Tigase esimene raamat oli 1941. aastal ilmunud "Külaline metsast". 1948. aastast oli Aino Tigane kutseline kirjanik Tallinnas. Samast aastast oli ta ka Eesti NSV Kirjanike Liidu liige.
Isiklikku.
Tema õed olid lastekirjanik Leida Tigane ja kunstiteadlane Valli Tigane. Aino Tigane oli abielus lastekirjanik Elar Kuusiga.
Rein Tootmaa

Rein Tootmaa (sündinud 3. märtsil 1957 Tõrvas) on eesti kirjanik ja kriitik.
Ta lõpetas 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal.
Looming.
Märkimisväärse osa tema loomingust moodustavad novellid.
Eberhard Gutsleff vanem

Eberhard Gutsleff (21. märts 1654 Urvaste, Liivimaa Rootsi kuningriik – 30. detsember 1724 Tallinn, Tallinna kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa teoloog. Teda tuntakse eelkõige piibli põhjaeesti keelde tõlkijana.
Eberhard Gutsleff oli Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja 1681–1700 ja Tallinna Püha Vaimu koguduse pastor 1700–1724 ning 1700. aastast Eestimaa konsistooriumi assessor ja Tallinna linnakonsistooriumi assessor.
Isiklikku.
Tema isa Johann Gutslaff (surnud 1657) oli Urvaste pastor, samanimeline poeg Eberhard Gutsleff (u 1690–1749) oli Tallinna Püha Vaimu koguduse pastor, vaimulik ja piiblitõlkija, Heinrich Gutsleff (1680–1747) Kullamaa Püha Johannese koguduse pastor ja Johann Christoph Gutsleff (1685–1767), Suure-Jaani Johannese koguduse pastor.
Atsimo-Atsinanana piirkond

Atsimo-Atsinanana piirkond on Madagaskari 1. järgu haldusüksus (piirkond) saare kagurannikul. Kuni 2009. aastani kuulus see Fianarantsoa provintsi.
Piirkonna keskus on Farafangana.
Hinnanguline rahvaarv oli 2004. aastal 621 200 ja 2011. aastal 851 545.
See on üks Madagaskari vaesemaid piirkondi.
Väljakaevamised (Kross)

"Väljakaevamised" on Jaan Krossi 1990. aastal ilmunud romaan. Raamatu andsid välja kirjastused Eesti Raamat ja Kupar. Teos on uuesti välja antud ka Jaan Krossi kogutud teoste 10. köitena (Eesti Keele Sihtasutus, 2003).
Romaani tegevus toimub 1954. aasta Eesti NSVs. Peategelane on Siberist Eestisse naasnud Peeter Mirk.
Smosh

Smosh on oma loomingut veebis avaldav koomikutepaar, mille moodustavad Ian Andrew Hecox (sündinud 30. novembril 1987) ja Anthony Padilla (sündinud 16. septembril 1987).
Padilla hakkas Smoshi nime all "flash"-animatsioone postitama veebisaidile Newgrounds 2003. aasta alguses. Mõne aja pärast liitus temaga sõber Ian Hecox. 2005. aasta sügisel hakkasid nad postitama videoid YouTube'i ja nende kanalist sai üks populaarsemaid sellel saidil. 2015. aasta augusti seisuga on Smoshi kanalil üle 20 miljonit tellija ning selle videoid on vaadatud 4,6 miljardit korda. Smoshi meeskond on laienenud, et tegeleda animeeritud, eri keeltes ja videomängude sisu tutvustavate videotega. 
14. juunil 2017 lahkus Padilla Smoshist, et teha videoid üksi. Hecox on Smoshis edasi koos Courtney Milleri, Shayne Toppi, Noah Grossmani, Olivia Sui ja Keith Leak nooremaga.
Baltic Futsal Cup

Baltic Futsal Cup on Balti riikide vahelised saalijalgpalli karikavõistlused. Võistlusi korraldab UEFA. Esimesed võistlused toimusid 2008 ja need võitis Läti.
Balti Maleliit

Balti Maleliit (saksa keeles "Baltischer Schachbund") oli 1898 asutatud maleorganisatsioon. Liidu üks asutajad oli Friedrich Amelung, kes ühtlasi 1898-1901 oli ka liidu esimene sekretär.
Liit korraldas aastast 1899 kuni Esimese maailmasõjani malevõistlusi (Balti malekongressid). 
Aastast 1931 toimuvad Balti meistrivõistlused males.
2014. aasta Euroopa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

2014. aasta Euroopa meistrivõistlused rahvusvahelises kabes olid 7.-14. oktoobrini Tallinnas toimunud Euroopa meeste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes. 
Võitluse võitis meestest Hollandit esindav Roel Boomstra ja naistest Ukraina esindaja Olga Baltažõ.
Krasnõi Bor

Krasnõi Bor on alev Venemaal Leningradi oblastis Tosno rajoonis, Krasnõi Bori linnaasunduse keskus. See asub 20 km Peterburist kagus. 
Asulas elab 5470 inimest (2015).
Asula lähedal asub Loode föderaalringkonna suurim ohtlike tööstusjäätmete hoidla.
Renessansi kirjanduse antoloogia

"Renessansi kirjanduse antoloogia" on 1984. aastal ilmunud antoloogia, mille andis välja kirjastus Eesti Raamat. Antoloogia väljaandmise mõtte algataja ning sisuline koostaja ja kommenteerija oli Villem Alttoa, selle toimetasid Aleksander Kurtna ja Harald Rajamets. Raamatu trükiarv oli 7000.
Sisu.
Antoloogias on avaldatud tõlkeid itaalia, hispaania, portugali, prantsuse, inglise, saksa, madalmaade, dalmaatsia, ungari, tšehhi ja poola renessansskirjandusest. See on varustatud autoritutvustuste ja lühikeste kommentaaridega ning sissejuhatava käsitlusega.
Antoloogias on lühemate terviktekstide või katkenditega esindatud alljärgnevad autorid ja anonüümsed tekstid.
Itaalia kirjandus.
Francesco Petrarca, Giovanni Boccaccio, Franco Sacchetti, Caterina da Siena, Lorenzo de' Medici, Angelo Poliziano, Luigi Pulci, Masuccio, Matteo Boiardo, Lodovico Ariosto, Jacopo Sannazaro, Pietro Bembo, Giangiorgio Trissino, Niccolò Macchiavelli, Baldassare Castiglione, Pietro Aretino, Vittoria Colonna, Francesco Berni, Matteo Bandello, Giambattista Cinzio, Benvenuto Cellini, "commedia dell'arte" tekst "Abielumees", Giovanni Battista Guarini, Giordano Bruno, Torquato Tasso.
Hispaania ja portugali kirjandus.
Juan Ruiz, Juan Manuel, Jorge Manrique, Fernando de Rojas, Juan del Encina, Gil Vicente, Bartolomé de Las Casas, kolm rahvalikku romanssi, Luis de León, Fernando de Herrera, Lope de Rueda, Amadís de Gaula, Jorge de Montemayor, "Tormese Lazarillo elukäik" (katkend), Mateo Alemán, Luís Vaz de Camões, Miguel de Cervantes.
Prantsuse kirjandus.
"Sada uut novelli" (novell "Õnnetud armastajad"), Pierre Gringore, Marguerite de Navarre, Clément Marot, Bonaventure Des Périers, Louise Labé, François Rabelais, Pierre de Ronsard, Joachim Du Bellay, Guillaume Du Bartas, Agrippa d'Aubigné, Menippose satiir (1594, katkendeid), Michel de Montaigne.
Inglise kirjandus.
"Igamees" (katkendeid), Thomas More, Thomas Wyatt, Surrey, Edmund Spenser, Philip Sidney, John Lyly, Thomas Lodge, Thomas Nashe, Raphael Holinshed, Robert Greene, Thomas Kyd, Christopher Marlowe, Ben Jonson, Francis Beaumont ja John Fletcher, John Webster, Francis Bacon.
Saksa ja Madalmaade kirjandus.
Erasmus Rotterdamist, Sebastian Brant, Thomas Murner, "Pimedusemeeste kirjad" (valimik), Ulrich von Hutten, Martin Luther, talupoegade sõja laule, Thomas Müntzer, "Lõbusad lood Till Eulenspiegelist" (valimik), "Lugu doktor Johann Faustist" (katkendeid), "Kilplased" (valimik), Johannes Pauli, Burkhard Waldis, Hans Sachs, Johann Fischart.
Dalmaatsia, ungari, tšehhi ja poola kirjandus.
Marin Držić, Ivan Gundulić, Bálint Balassa, Bohuslav Lobkowicz, Mikołaj Rej, Jan Kochanowski.
Tõlkijad.
Antoloogia tekstide tõlkijad on Villem Alttoa, Aleksander Aspel, Viktoria Hain, Lehte Hainsalu, Arthur Hone, Ferdinand Hörschelmann, Ain Kaalep, Jaan Kaplinski, Jaan Kross, Aleksander Kurtna, Riina Lõhmus, Uku Masing, Ellen Niit, Ülle Nurk, Ott Ojamaa, Aleksander Raid, Harald Rajamets, Tiina Randviir, Paul-Eerik Rummo, Tiiu Samuel, August Sang, Johannes Semper, Ly Seppel ja Ülo Torpats.
Vana-Posti tänav

Vana-Posti tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Vanalinna asumis. Vana-Posti tänav algab Harju tänavalt ja lõpeb Müürivahe tänaval.
Ajalugu.
Tallinna vanalinn, Harju tänav, Vana-Posti, Kuninga, Müürivahe ja Rüütli tänav said kannatada 1944. aasta Tallinna märtsipommitamises. Põlesid Niguliste kirik, kino Amor, hotell Kuld Lõvi ja Tallinna vaekoda Raekoja platsil.
Vana-Posti 7 majas asus Eesti NSV ajal 1970. aastast Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondise Ookean Tallinna Merekool ja Tallinna Traallaevastiku Baas.
2009. aastal tehtud remondi käigus avastati Tallinna vanalinna serval Vana-Posti, Suur-Karja ja Müürivahe tänava ristumiskohal kunagise Tallinna linnamüüris olnud värava asukoht. Värava asukoht leiti endise tänase Savoy hotelli eest ja kuskil sealsamas asus vanasti ka Tallinna linna vallikraavil asunud vesiveski. Vesiveski täpse asukoha kindlakstegemiseks aga oleks uusi kaevamisi vaja.
Raal Kivi

Raal Kivi (6. august 1946 Tallinn – 7. august 2015) oli eesti arhitekt, Tartu linna peaarhitekt (1972–1991).
Raal Kivi õppis 1953–1961 Tartu 5. Keskkoolis ja lõpetas 1964. aastal Tartu 1. Keskkooli matemaatika eriklassi. Treffneri kooli käekäiku jälgis ta pingsalt aastakümneid ning ta oli üks neist, kellele koolipere võib olla tänulik, et Treffneri gümnaasium jäi tegutsema kesklinna.
Aastatel 1964–1965 õppis ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas, aastatel 1965–1969 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuriteaduskonnas.
Aastail 1969–1972 oli ta Eesti Projekti arhitekt, 1972–1991 Tartu peaarhitekt, ehitus- ja arhitektuuriosakonna juhataja, 1991–1993 AS Kordaxi kommertsdirektor, 1993–2003 Tartu Projekti peaarhitekt, 2003–2004 vabakutseline arhitekt, novembrist 2004 maini 2005 Tartu arhitektuuri ja ehituse osakonna juhataja ning seejärel taas vabakutseline.
Ta osales Tartu generaalplaani korrigeerimises, kavandanud kaevandatud alale Kohtla-Järve Lõuna mikrorajooni ja projekteerinud hooneid, millest üks suurejoonelisemaid on kirik Tartus Veski 40.
Kivi kuulus 1982. aastast Eesti Arhitektide Liitu ja Eesti Looduskaitse Seltsi ning oli ka Tartu Saksa Kultuuri Instituudi liige.
Isiklikku.
Tema isa oli arhitekt Raul-Levroit Kivi.
Tal on kaks tütart.
Allika talu kalmistu

Allika talu kalmistu on kalmistu Rapla kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ahekõnnu külas Kehtna vallas Rapla maakonnas.
Kalmistu rajasid Juhan (Johan) ja Kaarel (Karl) Tõnismaa Allika talu endisele tõrvaajamiskohale, sellepärast tuntakse seda ka Tõrvamäe kalmistuna. Kalmistule on maetud paarkümmend inimest, viimati 2023. aastal.
Kromatograafiline analüüs

Kromatograafiline analüüs ehk analüütiline kromatograafia on laboratoorne ainete lahutamise ja koostise uurimise meetod, kusjuures kasutatakse kromatograafilisi protseduure ainete (analüütide) esinemise ja nende suhtelise sisalduse määramiseks uuritavas proovis.
Kromatograafiline analüüs nõuab väga väikesi ainekoguseid (mikrogrammides). Oma olemuselt on kromatograafilised meetodid ainete lahutamise meetodid. Siiski on teatud lisaanalüüsidega võimalik neid meetodeid kasutada analüüsitava proovi kvalitatiivse ja kvantitatiivse koostise määramiseks. Oluline on eelnev teave proovi päritolu, saamise ja võimaliku koostise kohta. Analüütide määramise tõesuse tõstmiseks on mitmeid võimalusi. Näiteks kasutatakse etalonaineid, sise- ja välisstandardeid, analüüsi tingimuste varieerimist, sealhulgas erineva polaarsusega kolonnid. Tundmatu proovi korral on tihti lisaks vajalikud spektraaluuringud.
Proovi eeltöötlus kromatografeerimiseks peab olema adekvaatne ja silmas tuleb pidada võimalikke vigu nagu mittepüsivad protseduuri tingimused, analüütide termiline või katalüütiline lagunemine protsessi käigus, piikide kattumine, analüüdi liiga väike sisaldus proovis jt.
Gaasikromatograafiline analüüs.
"GC analüüs võimaldab määrata aineid, mille lenduvus on piisav, ilma et aurustis toimuks lagunemine". Proovi kvalitatiivne analüüs põhineb asjaolul, et erinevad ained läbivad kromatograafilise kolonni erinevate antud tingimustel iseloomulike kiirustega. Seega on aine identifitseerimisel oluline tema ja etalonaine väljumisaegade (retentsiooniaegade) kokkulangevus, kuid üksnes see ei ole piisav.
Proovi kvantitatiivne analüüs põhineb kromatogrammil piikide pindalade mõõtmisel. Põhimõtteliselt on aine sisaldus proportsionaalne temale vastava piigi pindalaga. Mitmekomponentsete segude korral saab üksikute piikide pindalade põhjal leida komponentide suhtelise sisalduse proovis. Kontsentratsiooni leidmiseks kasutatakse kalibreerimisandmeid või kindla hulga standardühendi lisamist.
Välja on töötatud mitmeid spetsiifilisi meetodeid:
Kõrgefektiivne kromatograafia.
Kõrgefektiivse vedelikukromatograafia (HPLC) korral ainete segu lahutumine põhineb komponentide kahe erineva mitteseguneva vedelfaasi (üks liikuv teine statsionaarne faas) vahel jaotumise erinevustel. Sellest tulenevalt "saab lahutada ka mittelenduvaid (keskmise molekulmassiga) ühendeid". Ainete identifitseerimine ja nende suhtelise sisalduse määramine kromatogrammi põhjal on suures osas analoogne gaasikromatograafiaga.
"Suuruseralduskromatograafia (HPSEC) võimaldab uurida suuri makromolekule sisaldavate proovide fraktsioonilist koostist".
Planaarkromatograafia.
"Õhukese kihi kromatograafia (TLC) on käepärane ja odav meetod keemiliste reaktsioonide seireks". Aeg-ajalt jälgitakse lähteühendite kadumist ja produktide teket TLC plaadil. Meetod sobib ka ainete segu komponentide lahutamisel saadud fraktsioonide puhtuse kontrolliks.
Raheem Sterling

Raheem Shaquille Sterling (sündinud 8. detsembril 1994 Kingstonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Chelsea ja Inglismaa jalgpallikoondises.
2014. aastal võitis ta Golden Boy auhinna.
Klubikarjäär.
Sterling alustas jalgpalli mängimist Inglismaa klubi Queens Park Rangersi noorteakadeemias, kus ta mängis aastatel 2003–2010
2010. aasta veebruaris liitus ta 600 000 naelsterlingi eest Liverpooli akadeemiaga.
Sterling tegi oma debüüdi Liverpooli põhimeeskonnas 24. märtsil 2012. Esimese värava lõi ta sama aasta oktoobris Readingi vastu, Liverpool võitis 1:0.
2015. aasta juulis siirdus ta 44 miljoni naela eest Manchester Citysse.
Oma esimesel hooajal võitis ta klubiga Football League Cup'i, kui finaalis alistati vana koduklubi Liverpool penaltiseerias.
Hooaegadel 2017–18 ja 2018–19 on ta Manchester Cityga tulnud Inglismaa meistriks. Hooajal 2018–19 valiti ta Inglismaa liiga parimaks noormängijaks, liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja Football Writers' Associationi poolt Inglismaa jalgpalli hooaja parimaks mängijaks.
Koondisekarjäär.
Inglismaa jalgpallikoondises mängib Sterling 2012. aastast.
2019. aasta mai seisuga on ta koondises löönud kaheksa väravat, millest ühe Eesti vastu.
Ines Maidre

Ines Maidre (sündinud 22. detsembril 1958 Pärnus) on eesti organist. Ta elab Norras ja töötab Bergeni Griegi Akadeemia õppejõuna. 
Õpingud.
Tema muusikaharidus sai alguse klaveriõpingutest Tallinna Muusikakeskkoolis ning jätkus klaveri ja oreli erialal Eesti Muusikaakadeemias Bruno Luki ja Hugo Lepnurme käe all (diplom "cum laude" mõlemal erialal). Aastatel 1989–1991 jätkas ta õpinguid Prantsusmaal Daniel Rothi juures (diplom "Prix d’Excellence"). Ta on täiendanud end arvukatel meistrikursustel.
Tegevus.
Ta on esinenud soolokontsertidega nii kodu- kui ka välismaal, sealhulgas kuulsates katedraalides nagu Westminster Abbey Londonis ja Notre-Dame Pariisis. 1991. aastal saavutas Ines Maidre esikoha konkursil "Concours Musicale d'Ile de Fance'il Versailles" ("Premier Prix Unanimite"). 
Tema repertuaar on ulatuslik ja mitmekesine, sisaldades muusikat eri aegadest ja stiilidest. Lemmikvaldkonnaks on prantsuse muusika. Põnevaks on peetud Ines Maidre nüüdismuusikatõlgendusi, ta on olnud mitmete eesti oreliteoste esmaesitaja. Ines Maidre esituses on kõlanud ka paljude orkestriteoste (sealhulgas Poulenci, Jongeni, Artur Kapi orelikontserdid) orelipartiid. 
Ines Maidre on salvestanud orelimuusikat raadiotele ning firmadele Forte ja Antes. 1994. aasta Eesti Televisiooni dokumentaalfilmis eesti oreliheliloojast Peeter Südast esitas ta enamiku helilooja oreliteostest.
Diana Liiv

Diana Liiv (2003. aastani Moik; sündinud 7. detsembril 1977 Tallinnas) on eesti pianist.
Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli (õpetajad Tiina Kurik, Ivo Sillamaa ja professor Valdur Roots) ning Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuri professor Peep Lassmanni klaveriklassis ja "cum laude" professor Marje Lohuaru kammeransambliklassis. Lisaks on ta end täiendanud ka professorite Victor Rosenbaumi (USA), Hui-Ying Tawastsjerna (Soome) ja Konstantin Bogino (Venemaa/Prantsusmaa/Itaalia) juures. 
Diana Liiv on esinenud solisti ja kammermuusikuna Eestis, Lätis, Leedus, Soomes, Rootsis, Venemaal, Hollandis, Itaalias, Iisraelis ja USA-s. Orkestrisolistina on ta esinenud Tallinna Kammerorkestri, Tartu Kammerorkestri, Longy Sümfooniaorkestriga Bostonis ja Kaunase Sümfooniaorkestriga Leedus. 
Ta on Eesti noorte pianistide konkursi laureaat ja kahekordne laureaat (nii soolo- kui ka kammeransambli kategoorias) rahvusvahelisel pianistide konkursil "Music without limits" Leedus (2010). Kuhmo kammermuusika festivali kursustel Soomes on ta saanud nii parima solisti stipendiumi (2008) kui ka parima ansambli auhinna (2009). 
Diana Liiv on salvestanud koostöös ERR-i Klassikaraadioga kaks CD-plaati Tšaikovski muusikaga. 
Ta on Muusikasõprade Seltsi kontserdisarjade kunstiline juht.
Tema tütar Tähe-Lee Liiv (sündinud 2003) on samuti pianist.
Kristina Kriit

Kristina Kriit (sündinud 1. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti viiuldaja.
Kristina Kriit on hinnatud nüüdismuusikaesitaja. Solisti ja kammermuusikuna on ta esinenud peaaegu kõikides Euroopa maades. 
Haridus.
Ta lõpetas 2004. aastal "cum laude" Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuri professor Mari Tampere-Bezrodny klassis ning on täiendanud ennast professor Igor Bezrodny, Hermann Krebbersi ja Keiko Wataya meistriklassides. 
Aastatel 2001–2002 õppis ta Salzburgi Ülikoolis Mozarteum professor Hermann Kienzli klassis. 
Ta on olnud kahel korral maineka Holland Music Sessionsi stipendiaat. 
Tunnustus.
Ta on osalenud mitmel rahvusvahelisel konkursil, millest olulisemad on Heino Elleri nimeline viiuldajate konkurss 1996. aastal (eripreemia), Henryk Wieniawski nimeline viiuldajate konkurss 1997. aastal ning koos pianist Diana Liiviga kammermuusika konkurss "Music without Limits" 2010. aastal (4. preemia). 
Töö.
Aastal 2005 asutas ta Tallinna Keelpillitrio. 
Aprillist 2014 on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia õppejõud ja doktorant (professor Mari Tampere-Bezrodny) ning Rahvusooper Estonia sümfooniaorkestri 2. kontsertmeister.
Isiklikku.
Tema ema on flötist Sigrid Orusaar. Tema isa oli klarnetist Roland Kriit.
Mande keeled

Mande keelkond kuulub Nigeri-Kordofani hõimkonda (ehk Nigeri-Kongo keeled). Mande keelkonna keeli kõneldakse Lääne-Aafrikas.
Klassifikatsioon.
Ida-Mande keeled.
Kagu-Mande keeled:
Bisa-busa keeled:
Lääne-Mande keeled.
Kesk-Lääne-Mande keeled:
Loode-Mande keeled:
Dr Strangelove ehk Kuidas ma lõpetasin muretsemise ja õppisin armastama pommi

"Dr Strangelove ehk Kuidas ma lõpetasin muretsemise ja õppisin armastama pommi" on 1964. aastal Suurbritannia ja Ameerika Ühendriikide koostöös valminud tuumasõjast rääkiv must komöödia, mille režissöör, produtsent ja kaasstsenarist on Stanley Kubrick. Film põhineb briti kirjaniku Peter George'i külmast sõjast rääkival romaanil "Red Alert" (ka "Two Hours to Doom", 1958). 
Loo keskmes on Ameerika Ühendriikide õhuväe (United States Air Force) liimist lahti olev kindral, kes plaanib alustada tuumarünnakut Nõukogude Liidu vastu ning jõuab käsu andmiseni. Pärast konsulteerimist presidendi, oma nõunike, sõjaväe peastaabi ülema ja Suurbritannia kuningliku õhuväe ohvitseriga püütakse otsust tagasi võtta. Paralleelselt kujutatakse otsust täide viima saadetud strateegilise pommitaja B-52 meeskonna tegevust.
Kia Sportage

Kia Sportage on Lõuna-Korea autotootja Kia toodetav väiksem maastur. Seda on toodetud neli põlvkonda alates 1993. aastast. 
Esimene põlvkond (NB; 1993).
Esimese põlvkonna loomisel kasutati Mazda Bongo platvormi ning varastel mudelitel kasutati isegi Mazda komponente (mootorid ja käigukastid). Sel ajal oli Kial allianss Fordi ja Mazdaga ning eesmärk oli kasutada Fordi ja Mazda tehnoloogiat ja hakkama saada Kia soodsate tootmiskuludega. 
Esimese põlvkonna Sportage'i müüginumbrid olid aga madalad isegi koduturul, lisaks oli autol palju tehnilisi probleeme ning 2003. aastaks lõpetati kõikidel turgudel Sportage'i müük. 
Teine põlvkond (JE/KM; 2004).
Teine põlvkond saabus müügile 2004. aastal 2005. mudeliaasta autona. See oli ehitatud Hyundai Elantra platvormile, sama platvormi kasutas ka 2005. aasta Hyundai Tucson.
Kolmas põlvkond (SL; 2010).
Kolmandat põlvkonda esitleti 2010. aasta aprillis.
Mudeliuuenduse said 2014. mudeliaasta autod, mille käigus muutusid õhuvõtuava, tagatuled, puuteekraan, audiosüsteem ja roolivõimendi.
2014. aasta märtsis müüdi seda Eestis 43 tükki.
Neljas põlvkond (QL; 2015).
Neljanda põlvkonna Sportage'it esitleti 2015. aastal Frankfurdi autonäitusel ning müügile jõudis see 2016. aastal. 
Viies põlvkond (NQ5; 2021).
Viienda põlvkonna Sportage'it esitleti 8. juunil 2021 ja auto tehnilised andmed avalikustati sama aasta juulis. Kasutusel on uusim Hyundai-Kia N3 platvorm ja selle põhjal töötas Kia välja kaks Sportage'i versiooni, millel on sõltuvalt turust erinev kere pikkus ja teljevahe.
Euroopasse müügile tulev (lühema kerega) Sportage avalikustati 2021. aasta septembris. Euroopa turu jaoks pakub Kia mitmeid jõuallikaid: pistikhübriid, hübriid, kerghübriid ja diiselmootoreid.
Renault Scenic

Renault Scénic on Renault' poolt toodetav mahtuniversaal ning see on ehitatud Renault Mégane'i põhjale. 
Seda on toodetud neli põlvkonda ja esimesest kolmest põlvkonnast tehti ka maastikuversioon: 1. põlvkonna auto kandis nime RX4, 2. põlvkonna oma Conquest ja 3. põlvkonna oma XMOD. 
Scénic I (1996–2003).
Esimene mahtuniversaal kandis nime Mégane Scénic ning 1997. aastal pälvis see ka Euroopa aasta auto tiitli. 
Mudeliuuendus tehti 1. põlvkonnale 1999. aasta sügisel. 
Scénic II (2003–2009).
Alates 2. põlvkonnast on saadaval ka pikema teljevahe ja pikema tagaosaga 7-kohaline Grand Scénic. 
Scénic III (2009–2015).
3. põlvkonna autosid müüdi 2014. aasta märtsis Eestis 39 tükki.
Scénic IV (2016–2022).
4. põlvkonna Scénic avalikustati 2016. aasta Genfi autonäitusel.
Škoda Superb

Škoda Superb on suur pereauto, mida toodab Škoda Auto 2001. aastast. Tegu on Škoda kõige suurema mudeliga. Seda on toodetud kolm põlvkonda 
2014. aasta märtsis müüdi Eestis 39 Superbi.
Škoda Rapid

Škoda Rapid on Škoda sedaan ja luukpära ("Spaceback"). Seda on toodetud 3 põlvkonda (kaasa arvatud eelmised mudelid).
Seda müüdi Eestis 2014. aasta märtsis 38 tükki.
Toyota Land Cruiser 150

Toyota Land Cruiser 150 (mõnedel turgudel ka Land Cruiser Prado) on nelikveoline Toyota maastur, mis saabus müügile 2009. aastal. 
5-ukselist pikemat versiooni on saadaval ka 7 istekohaga. 
Seda müüdi Eestis märtsis 2014 37 tükki.
August Kolk (kapten)

August Kolk (11. oktoober 1902 Valjala vald, Saaremaa – 1. juuli 1997) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Ta ülendati aastal 1925 nooremleitnandiks, aastal 1929 leitnandiks ja aastal 1937 kapteniks.
Ta on teeninud 7. Jalaväerügemendis, Kaitseväe õppetsentrumis, olles riigikaitselise õppuse instruktoriks ja Kaitsevägede staabi VI osakonnas.
Teise maailmasõja ajal teenis ta 1. Eesti Piirikaitserügemendis rügemendi adjutandina ja staabikompanii ülemana.
Ta arreteeriti 13. septembril 1948, 18. märtsil 1949 mõistis tribunal talle §58 1a ja 11 järgi 25+5 vanglakaristuse. Ta oli Ozjorlagi vangilaagris Irkutski oblastis, kust vabanes 16. juunil 1956.
Ta suri 1997. aastal ja on maetud Valjala kalmistule.
Tihhon (Ševkunov)

Tihhon (vene keeles Тихон; kodanikunimega Георгий Александрович Шевкунов "Georgi Aleksandrovitš Ševkunov"; sündinud 2. juulil 1958 Moskvas) on Vene Õigeusu Kiriku vaimulik (piiskop) ja vaimulik kirjanik, alates 11. oktoobrist 2023 Sevastopoli ja Krimmi eparhia juht, Sevastopoli ja Krimmi metropoliit. Ta on Moskva patriarhi kultuurinõukogu esimees ja internetiportaali Pravoslavie.ru peatoimetaja. 
Ta on lõpetanud Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi 1982. aastal kirjandusliku töö erialal. 
Varem on Tihhon olnud alates 2018 Pihkva ja Porhovi metropoliit, Pihkva metropoolia pea ja ühtlasi Petseri kloostri ülem; aastatel 2015–2018 Jegorjevski titulaarpiiskop, Moskva ja kogu Venemaa patriarhi vikaar; 1995–2018 Moskva Sretenski kloostri ülem ja 2001–2018 Sretenski vaimuliku seminari rektor. 
Piiskop Tihhon on kirjutanud usulisi ja kirikuloolisi teoseid ja teinud dokumentaalfilme, sealhulgas Petseri kloostrist, kus ta ise enne Moskvasse siirdumist mõned aastad elas. Eesti keeles ilmus kirjastuse Tänapäev väljaandel 2013. aastal tema "Mittepühad pühakud ja teised jutustused" Ülar Laugu tõlkes.
Bridgeport (California)

Bridgeport on rahvaloendustel arvestatav kohaliku võimuorganita asula ("census-designated place") USA-s California osariigis, Mono maakonna halduskeskus. 
Bridgeport asub maanteede U.S. Route 395 ja State Route 182 ristumiskohas, 1970 m kõrgusel üle merepinna. Linn paikneb Walkeri jõe idaharu kaldal. Jõele on üles paisutatud Bridgeporti veehoidla.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 575.
Esimene postkontor avati Bridgeportis 1864.
Linna majandus tugineb turismil, suurim turismimagnet on lähedal asuv Bodie kummituslinn.
Bridgeportis valitseb poolkõrbeline kliima (Köppen "BSk"), talved on külmad ja suhteliselt lumised ning suved on kuumad ja kuivad. Jaanuari kõrgeim keskmine temperatuur on 4,7 °C ja madalaim −13,3 °C. Juuli kõrgeim keskmine temperatuur on 27,4 °C ja madalaim 4,6 °C. Bridgeporti maksimaalne temperatuur +37 °C on mõõdetud 28. juulil 1944, madalaim temperatuur –38 °C on mõõdetud 31. jaanuaril 1916. Igas kuus on esinenud külma alla –2 °C.
Aastas sajab keskmiselt 239 mm vihma ja 984 mm lund. Kõige rohkem lund sajab veebruaris (282 mm). Vihma sajab igal kuul enam-vähem ühtlaselt. Kõige sajusem aasta oli 1983 (507 mm) ja kõige kuivem aasta 1990 (77 mm). Kõige lumerikkamal talvel (1915/13) sadas 442 cm lund.
1947 filmiti Bridgeportis ja selle lähiümbruses filmi "Mineviku vangid" ("Out of the Past"). 
Bridgeport mängib väikest rolli Jack Kerouaci romaanis "The Dharma Bums" (1958); see oli koht, kust peategelased Ray Smith, Japhy Ryder ja Henry Morley alustasid ronimist lähedal asuva Matterhorni mäe tippu.
Geographic Names Information System

Geographic Names Information System (GNIS) on andmebaas, mis sisaldab informatsiooni rohkem kui kahe miljoni geograafilise objekti kohta Ameerika Ühendriikides ja selle territooriumidel. 
Andmebaasi haldab Ameerika Ühendriikide Geoloogiateenistus.
Igal kirjel on püsiv identifitseerimisnumber, n-ö GNISi identifikaator. Andmebaasist kirjeid ei kustutata, välja arvatud ilmsete duplikaatide korral.
Andmebaasis nimede muutmiseks on võimalik teha ettepanekuid andmebaasi veebilehe kaudu.
Ene Paaver

Ene Paaver (sündinud 6. juulil 1963) on eesti dramaturg ja ajakirjanik.
Aastatel 1995–1997 oli ta ajakirja Eesti Naine peatoimetaja. 
Aastatel 1997–2018 töötas ta Eesti Draamateatris dramaturgina. Alates 2018. aasta sügisest on Eesti Draamateatri kirjandusala juhataja.
Ta on Eesti Näitemänguagentuuri nõukogu liige.
Isiklikku.
Tema isa oli bioloog Kalju Paaver ja ema keemiaõpetaja Lia Paaver, vend Tiit Paaver (1952–2019) oli geneetik ja kalandusteadlane.
Dalmaatsia kuningriik

Dalmaatsia kuningriik (serbia-horvaadi "Kraljevina Dalmacija", saksa "Königreich Dalmatien", itaalia "Regno di Dalmazia") oli kuningriik Austria keisririigis (1815–1918). See hõlmas kogu Dalmaatsia piirkonna.
Ajalugu.
Dalmaatsia kuningriik moodustati Illüüria provintside territooriumidest, mille Habsburgide monarhia vallutas Prantsuse keisririigilt 1815. aastal ja mis jäid Austri keisririigi osaks ka pärast 1867. aasta riigireformi. See jäi Habsburgide monarhia eraldi osaks 1918. aastani, kui selle territoorium – välja arvatud Zadar, mille annekteeris koos Lastovo saarega Itaalia – sai Sloveenide, Horvaatide ja Serblaste riigi ning Serblaste, Horvaatide ja Sloveenide kuningriigi (hiljem Jugoslaavia kuningriigi) osaks. Vidovdani põhiseaduse (1921) tulemusena jagati suurem osa kuningriigist Spliti oblastiks ja Dubrovniki oblastiks, Kotori laht liideti halduslikult Montenegro Zeta oblastiga.
Demograafia.
1880.
1880. aasta Austria rahvaloendusega loendati kuningriigis järgmised rahvusgrupid:
1900.
1900. aasta Austria rahvaloenduse andmeil jaotus rahvastik religiooni alusel järgmiselt:
Keele järgi:
1910.
Vastavalt Austria 1910. aasta ametlikule rahvaloendusele oli rahvastiku struktuur religiooni ja emakeele järgi:
Linnad.
Suured linnad olid (1900):
Ringkonnad.
Dalmaatsia koosnes 13 ringkonnast, mille keskused olid:
Religioon.
Roomakatoliku peapiiskop resideeris Zadaris, samas piiskopkonnad olid Kotoris, Hvaris, Dubrovnikis, Šibenikis ja Splitis. Õigeusklike kogukonna pea oli Zadari piiskop.
Glagoolitsas kirjutatud horvaadi-slaavi liturgiate kasutamine, väga iidne rooma-katoliiklaste eesõigus Dalmaatsias ja Horvaatias, põhjustas 20. sajandi algusaastatel palju vaidlusi. Oli märkimisväärne oht, et ladina liturgiad asendatakse täielikult glagoolitsaga, eriti põhjasaartel ja maapiirkondades, kus slaavi element oli kõikvõimas. 1904. aastal keelas Vatikan glagoolitsa kasutamise Kyrillosele ja Metodiosele pühendatud pidustustel, justkui katoliikluse ühtsuse lõhestamise ohu pärast.
Poliitika.
Dalmaatsia parlament.
Dalmaatsia kuningriik korraldas valimisi Dalmaatsia parlamenti aastatel 1861, 1864, 1867, 1870, 1876, 1883, 1889, 1895, 1901, 1908.
"Reichsrat".
1907. aasta valimistel valis Dalmaatsia "Reichsrat"'i järgmised esindajad:
1911. aasta valimistel valis Dalmaatsia järgmised esindajad:
Reinhold Tofer

Reinhold Tofer (28. detsember 1872 Sindi, Pärnumaa – 26. oktoober 1938 Tallinn) oli eesti ärimees ja tekstiilitööstur.
Methone

Methone (vanakreeka Μεθώνη) oli üks alküoniididest, titaan Alkyoneuse tütar vanakreeka mütoloogias.
Tema järgi sai nime Saturni kaaslane Methone.
Anthe (kuu)

Anthe ehk Saturn XLIX (esialgne tähis S/2007 S 4) on Saturni kaaslane.
Ta on väga väike, umbes 2 km diameetriga ja ta orbiit paikneb Saturni kaaslaste Mimase ja Enceladuse orbiitide vahel.
Ta on saanud nime vanakreeka mütoloogiasse kuuluva Anthe järgi, kes oli titaan Alkyoneuse üks tütardest.
Saturni kaaslaste avastamise järjekorras on ta kuuekümnes, kauguselt planeedist Saturnist kaheteistkümnes.
Pallene (kuu)

Pallene on Saturni väike kaaslane. 
Ta on üks kolmest Saturni kuust, mida nimetatakse Alkyoniidideks (teised kaks on Methone ja Anthe). Alkyoniidide orbiidid jäävad Saturni kuude Mimase ja Enceladuse orbiitide vahele. 
Kaaslase teine nimi on Saturn XXXIII.