tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Heinu Koitel

Heinu Koitel (11. jaanuar 1937 – 22. september 2010) oli eesti õigusteadlane.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli juristina ning sai 1970. aastal Eesti esimeseks õigusteaduste kandidaadiks tööstusomandi õiguskaitse valdkonnas.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta 7 aastat elektrotehnika tehases Estoplast juriskonsuldi, inseneri ja patendibüroo juhatajana. Aastatel 1967–1997 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia majanduse ning filosoofia, sotsioloogia ja õiguse instituudis vanemteadur ja õigusosakonna juhataja. 1971. aastal asutas Koitel Tallinnas Moskva Patendiinstuudi filiaali, mis tegutses kuni 1985. aastani. 
1992. aastal asutas ta Patendi- ja Kaubamärgibüroo Koitel, mille juhatuse esimees oli 2010. aastani. 
1993. aastast oli ta Eesti Sisekaitse Akadeemia tsiviil- ja kaubandusõiguse õppetooli juhataja ja professor, Tallinna Tehnikaülikooli Kõrgema Majanduskooli õigusdistsipliinide õppejõud, Audentese Ülikooli õppejõud, õppetooli juhataja ja professor ning kuni 2010. aastani Tallinna Tehnikaülikooli õiguse instituudi professor.
1992. aastast oli ta Eesti patendivolinik leiutiste, kaubamärkide ja tööstusdisainilahenduste valdkonnas, alates 2002. aastast Euroopa patendivolinik leiutiste valdkonnas ning alates 2004. aastast kaubamärkide ja tööstusdisainide valdkonnas.
Ta oli Eesti Patendivolinike Seltsi liige (juhatuse esimees 2004–2007), Eesti Juristide Liidu ning rahvusvaheliste organisatsioonide AIPPI (International Association for the Protection of Intellectual Property) ja INTA (International Trademark Association) liige.
Koitel avaldas üle 100 teaduspublikatsiooni ning esines ettekannetega paljudel rahvusvahelistel teaduskonverentsidel.
Heinu Koitel on juhendanud Viktor Turkini magistritöid "Kaubamärkide rahvusvaheline kaitse" (2003) ning "Leiutiste õiguskaitse - siseriiklik ja rahvusvaheline regulatsioon" (2006) ning olnud Aleksei Kelli doktoritöö "Eesti intellektuaalse omandi süsteemi arengud teadmistepõhise majanduse tingimustes" (2009) oponent.
Georg Theodor Wilhelm Eisenschmidt

Georg Theodor Wilhelm Eisenschmidt (26. september 1845 Pärnu – 26. märts 1879 Tarvastu) oli eesti vaimulik. 
Georg Eisenschmidt sündis Heinrich Krümmeri erakooli kooliõpetaja pojana, gümnaasiumihariduse omandas Tartus. Aastatel 1864–1870 õppis ta usuteadust Tartu Ülikoolis ja 1870–1871 oli prooviaastal Kambja koguduses õpetaja Eduard Hasselblatti juures, olles ühtlasi tema lastele koduõpetajaks. Ordineeriti 11. juulil 1871 Viljandis õpetajaks.
1871–1872 oli ta Tarvastu koguduse abiõpetaja (introdutseeriti 18. juulil 1871) ja 1872–1879 Tarvastu koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa, Heinrich Eisenschmidt (1810–1864) oli pedagoog, sh ka Heinrich Krümmeri erakoolis, vend Friedrich Eisenschmidt (1843–1896) oli pedagoog Bessaraabias, Ukrainas ja koduõpetaja Eesti- ja Liivimaal, sh Kodaveres, vend Christoph Eisenschmidt (1849–1912) oli jurist, Liivimaa Maakrediitseltsi Eesti distrikti direktsiooni sekretär, vend Heinrich Hermann Louis Eisenschmidt (1855–1918) oli Riia Jakobi koguduse abiõpetaja. Tema äi Johann Georg Schwartz ja naisevend Johann Georg Schwartz olid Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse õpetajad.
Mediteerimine

Mediteerimine võib tähendada mitut veidi erinevat asja:
Palumetsad

Palumets on pohla ja mustika kasvukohatüüpides levinud metsatüüp. Eesti metsatüüpidest on palumetsad kõige levinumad, nende kogupindala moodustab 23,5% metsade pindalast. Palumetsades on kõige levinumad männikud (60,7%), kuusikud (19,2%), kaasikud (15,7%) ja haavikud (3,6%). 
Metsad kasvavad parasniisketel kuni ajutiselt liigniisketel liivastel lubjavaestel muldadel ning nad on levinud peamiselt Kagu- ja Lõuna-Eestis, vähem Kirde-, Põhja- ja Lääne-Eestis ning saartel. 
Palumetsade nimetus on tulnud sõna "palu" (tulekahju) järgi, kuna sellises kuivas metsas toimub sageli põlenguid. Nendele metsadele iseloomulik pohl on saanud rahvapärase nimetuse "palukas" samuti just kasvukoha järgi. 
Tänu valgusküllasusele ja kuivusele on palumetsad kõige eelistatumad puhkemetsad. Sügisel meelitab sinna inimesi seenerohkus.
Puurindes on kõige rohkem harilikku mändi, kasvab ka harilikku kuuske ja arukaske.
Põõsarinne puudub ja alustaimestik on liigivaene, kui puurinne on tihe. Põõsarindes kasvavad harilik kadakas, harilik vaarikas ja harilik pihlakas.
Puhmarinne on lausaline ja koosneb pohlast, harilikust mustikast, kanarbikust.
Rohurinne on kidur, liigivaene. Hajusalt kasvavad seal harilik jänesekapsas, palu-härghein, leseleht, kilpjalg, kõrrelised (võnk-kastevars, lamba-aruhein, jäneskastik, karvane piiphein).
Samblarinne on aga pidev ja tihe. Levinumad liigid on harilik palusammal, harilik laanik, lainjas kaksikhammas, harilik lehviksammal.
Viktor Šenderovitš

Viktor Anatoljevitš Šenderovitš (; sündinud 15. augustil 1958 Moskvas) on juudi päritolu Venemaa kirjanik, saatejuht ja publitsist.
Aastatel 1995–2001 oli Šenderovitš NTV populaarse satiirisaate "Nukud" ("Куклы") stsenarist. 
2003. aastast teeb ta kaastööd raadiojaamadele Ehho Moskvõ ja Vabadusraadio, 2006. aastast telejaamale RTVi.
Ta on tuntud president Vladimir Putini aktiivse kriitikuna.
Šenderovitš kanti 2021. aastal välisagentide nimekirja ning 2022. aasta algul põgenes ta Venemaalt.
Täpiline surmaputk

Täpiline surmaputk ("Conium maculatum") on sarikaliste sugukonda surmaputke perekonda kuuluv kaheaastane rohttaim. 
Levila ja kasvukoht.
Kasvab looduslikult Lõuna- ja Kesk-Euroopas, Aasias ja Põhja-Aafrikas, tulnukana Põhja-Ameerikas, Tšiilis ning Põhja-Euroopas. Eestis hajusalt. Kasvab enamasti prahipaikades, elamute ümbruses, teeservadel ja võsastikes. Looduslikes tingimustes sagedamini lamminiidul, metsaservades, mererannikul.
Kirjeldus.
Taim kasvab 60–120 (harvem 180) cm kõrguseks. Õitseb Eestis juunist septembrini. Osakatis ja katis koosnevad 3–5(6) kolmnurksest lehekesest, mis on alusel sageli kokkukasvanud ja allapoole kaldu. Osakatis enam-vähem ühekülgne, osasarikast lühem. Viljad paljad, kerajad, lainetäkiliste roietega. Liitsarikad 12–20 kareda kiirega. Lehed kaheli- või kolmelisulgjad, üldkujult laikolmnurksed, hallikasrohelised, paljad, kuni 50 cm pikad. Vars paljas, harunev, vahel sinaka kirmega, alusel punakate laikudega. Õied valged. Taimel ebameeldiv lehk. Mürgine. 
Ajalugu.
Täpilise surmaputke kasutamisel on väga pikk ajalugu. Antiik-Kreekas hukati sellega kurjategijaid. Siiski on vaieldud selle üle, kas kreeklased kasutasid hukkamiseks surmaputke või mürkputke, sest surmaputke nimetati vanas kirjanduses samuti "cicuta". Platoni kirjelduse järgi Sokratese surmast võib oletada, et tegu oli surmaputkeleotisega. Kui lugeda Simon Pauli kirjeldust aastast 1648, siis pole kahtlust, et taim, mida ta nimetab "cicuta"ks, on tegelikult surmaputk. 
Carl von Linné valis selle taime ladinakeelseks nimetuseks "Conium" (lähtudes kreekakeelsest sõnast "konos", mis tähendab vurrkanni, sest kogemata söömine kutsub esile peapööritust; "kone" - 'surmamine').
Kasutamine.
Täpilist surmaputke on kasutatud meditsiinilistel eesmärkidel. Kuni 20. sajandini oli ta kasutusel valuvaigistina. Õiges koguses on surmaputkel valu vaigistav toime. Välispidisel kasutamisel on selle taime mahlal tuimastav mõju. 
Toksilisus.
Varjulistes ja pimedates kohtades kasvavad taimed on mürgisemad. Surmaputk sisaldab mitmeid mürgiseid alkaloide, eelkõige koniini. Kõige rohkem sisaldavad koniini küpsemata viljad, kõige ohutum on juur (siiski mürgine). Osa mürke laguneb kuivatamisel, kuid siiski pole taime tarvitamine ohutu.
Täpilise surmaputke juurt võib segamini ajada mädarõika, pastinaagi või peterselli juurtega. Ka on lehed üsna sarnased peterselli lehtedega. Surmaputk on ohtlik ka kariloomadele. Suurele kariloomale võib saada saatuslikuks paar kilogrammi surmaputke. .
Mürgistusnähud.
Mürgistusnähud on kõrvetustunne suus, nägemishäired ja nõrkus jalgades. Raskete mürgistusnähtude korral tekib keelehalvatus, pupillide laienemine, peapööritus, oksendamine, kõhulahtisus, sügelemine ja külmatunne, seejärel tuimus ja halvatus alates labajalgadest kuni häälepaelteni. Surm saabub viie tunni pärast hingamislihaste täieliku halvatuse tagajärjel. Kiire abiandmisega ja kunstliku hingamise tegemisega on õnnestunud kannatanuid päästa, halvatus ja lihaste nõrkus püsivad aga kaua .
Budapesti VIII ringkond

Budapesti VIII ringkond (ungari keeles "Budapest VIII. kerülete") on linnaringkond Budapestis, mis asub Pesti südalinnast Belváros-Lipótvárosist vahetult kagus. 
Ringkond kasutab ka nime Józsefváros (saksa keeles "Josefstadt"; Saksa-Rooma keisri Joseph II järgi, kes täitis samas Austria ertshertsogi ja Ungari kuninga rolli).
VIII ringkond on halva kuulsusega, sest seal elab palju mustlasi ja valdavalt vaesemaid inimesi. Peamised tänavad on Baross utca, Rákóczi út ja Üllői út.
Kanti lennuväebaas

Kanti lennuväebaas ("Авиабаза Кант") on Venemaa lennuväebaas Kõrgõzstanis Tšüj oblastis Kanti linnast lõunas.
Baas asub umbes 20 kilomeetri kaugusel Biškekist.
Baas paikneb Kõrgõzstanis 2003. aastal sõlmitud lepingu alusel. Kanti lennuväebaasi eellaseks oli 1941. aastal Odessast evakueeritud pilootide kooli baasil rajatud Nõukogude Liidu õhuvägede õppekeskus. 
Baas jätkas tegutsemist pärast maailmasõda ja koolitas ka välismaiseid piloote. Kanti lennuväekoolis on õppinud Egiptuse president Ḩusnī Mubārak, Süüria president Ḩāfiz̧ al-Asad ja India õhujõudude juht Dilbagh Singh.
30 kilomeetri kaugusel Kanti baasist paikneb alates 2001. aastast USA lennuväe käsutuses olev Manasi transiidikeskus.
Beagle

Beagle (hääldus: [ˈbē-gəl]) ehk inglise madalajalgne hagijas on Inglismaalt pärit väikeste hagijate hulka kuuluv jahikoera tõug.
Tema turjakõrgus on vahemikus 33–40 cm, kaal 9–11 kg.
Tõugu on kasutatud Eesti hagija aretamisel.
Põhja malevkond

Põhja malevkond (kuni 03.06.2024 Põhja kompanii) on Kaitseliidu Tallinna maleva territoriaalne üksus, mille vastutusalaks on muuhulgas Põhja-Tallinna piirkond. Alates 3. juunist 2024 on Kaitseliidu ülema käskkirja alusel Põhja kompanii ümberkorraldatud Põhja malevkonnaks. Malevkonda kuulub ligikaudu 600 liiget, kes on jaotatud erinevatesse sõjaaja üksustesse.
Malevkonna pealik on leitnant Mart Luik, pealiku abi on leitnant Mati Simm.
Ajalugu.
Kopli malevkond asutati 1. märtsil 1929. aastal ning tegutses kogu Eesti Vabariigi esimese iseseisvusaja, kuni likvideeriti koos kogu Kaitseliiduga 1940. aastal pärast Nõukogude okupatsiooni algust. 
Tallinna malev taastati 1990. aastal ning koosnes algul üksikrühmadest. Kuna maleva liikmeskond kasvas, siis tekkis mõne aja pärast vajadus liita üksikrühmad suuremateks üksusteks. Nii tekkis mõned aastad pärast taasiseseisvumist Põhja malevkond. Kuna Kaitseliidu põhikiri sätestas, et malevkonna liikmete hulk peab olema vähemalt 300, nimetati Põhja malevkond 1. jaanuaril 2004 ümber Põhja kompaniiks. Samast aastast alates ühendati see koos Lõuna ja Ida kompaniiga Ühendmalevkonnaks. 2008. aasta Ühendmalevkonna juhatuse koosolekul korraldati hääletus, mille tulemusel otsustati malevkond laiali saata, kuna kompaniid olid eelnevalt iseseisvalt tegutsedes olnud efektiivsemad. Põhja kompaniist sai iseseisev üksikkompanii. Alates 03.06.2024 korraldati Põhja kompanii ümber Põhja malevkonnaks.
Põhja malevkonna lipp.
18. juunil 2025, pärast 85-aastast pausi, said Põhja malevkond tagasi oma ajaloolise lipu, mille annetas neile Kaitseliidu Tallinna malev. Kuigi malevkonna esimene lipp ei säilinud okupatsiooniaastate tõttu, taastati see ajaloolaste ja kunstniku koostöös võimalikult autentsel kujul. Lipul on kujutatud müstiline Põhjakotkas, kes katab oma võimsate tiibadega Tallinna linna. Kotka küüniste vahel on haljas mõõk ning lipul on ka Põhja malevkonna deviis: "Pro Patria" – Isamaa eest!
Lõuna kompanii

Lõuna üksikkompanii on Kaitseliidu Tallinna maleva territoriaalne üksus, mille vastutusala hõlmab Kesklinna ja Kristiine linnaosa.
Kompaniipealik on Tanel Viks.
Nicaragua viipekeel

Nicaragua viipekeel (hispaania "Idioma de Signos Nicaragüense", lühend ISN) on Nicaragua kurtide kasutatav viipekeel, mis on tekkinud 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses Managuas kuulmispuudega koolilaste suhtlemise käigus.
Nicaragua viipekeel pakub keeleteadlastele huvi kui uue keele tekkimise juhtum.
Elizabeth Weir

Elizabeth Weir (teda mängib Torri Higginson) on väljamõeldud tegelaskuju Kanada-USA ulme-telesarjas "Tähevärav Atlantis". Elizabeth Weir kui sarja korduv tegelaskuju jõudis esimest korda ekraanile sarja "Tähevärav SG-1" 7. hooaja kaheosalises jaos "Lost City". Tal ei ole sõjaväelist auastet, kuna ta on tsiviilisik. 
Tegelaskuju mängis peamiselt Torri Higginson, kuigi kui teda "Lost Citys" tutvustati, mängis teda Jessica Steen. Näitleja väljavahetamise põhjus on teadmata. Hiljem, kui replikaatorid Elizabethi (Torri Higginson) kosmosesse siirdasid ja tema teadvus alles jäi, mängis Weiri näitleja Michelle Morgan.
Johann Georg Schwartz noorem

Johann Georg Schwartz noorem (2. juuli 1838 Põlva – 2. jaanuar 1903 Põlva) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1850–1854 Pärnu kreiskoolis, aastatel 1854–1858 Cēsise lähedal asuvas Bērzaine Maagümnaasiumis (Livländisches Landesgymnasium zu Birkenruh bei Wenden). Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1858–1862. Oli prooviaastal Kanepi Jaani koguduses Georg von Holsti ja Põlva Püha Neitsi Maarja koguduses isa juures. Ordineeriti 21. augustil 1866 Valgas õpetajaks.
Oli aastatel 1866–1868 (introdutseeriti 28. augustil 1866) Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse adjunktõpetaja ja aastatel 1868–1902 sama koguduse õpetaja. Oli aastal 1893 neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele). Oli aastatel 1885–1899 Võru praostkonna vaimulik koolirevident. Aastatel 1899–1903 oli ta Võru praostkonna praost. Oli Tartu-Võru ringkonna pastorite leskede ja vaeslastekassa direktor.
Isiklikku.
Nii tema isa Johann Georg Schwartz kui ka poeg Johann Christoph Schwartz olid Põlva Püha Neitsi Maarja koguduse õpetajad. Tema õemees Georg Theodor Wilhelm Eisenschmidt oli Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Tema väimees Karl Ferdinand Baer (abielus tütre Helenega) oli Ruhja koguduse õpetaja.
SimpleText

SimpleText on lihtne tekstiredaktor Mac OS-i operatsioonisüsteemile. Programm sarnaneb Windowsi programmiga WordPad.
SimpleText võimaldab teksti vormindamisel kasutada paksu ja kaldkirja, allajoonimist, muuta teksti fonti ja suurust.
Carl Ferdinand Sigismund Walther

Carl Ferdinand Sigismund Walther (12. detsember 1857 Viru-Jaagupi Viru-Jaagupi kihelkond Rakvere kreis Eestimaa kubermang Venemaa keisririik – 25. juuni 1920 Alt-Döbern Alam-Lausitz Saksamaa) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1870–1873 Tartus gümnaasiumis ja 1873–1877 Tallinna Kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1878–1881. Korporatsioon Neobaltia liige.
Prooviaastal oli ta Järva-Jaani Ristija Johannese koguduses. Ordineeriti 28. veebruaril 1882 Tallinnas õpetajaks.
Oli aastatel 1882–1918 Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja, sealhulgas 1904–1918 veel Alutaguse praostkonna praost. Lahkus aastal 1920 Saksamaale. Oli aastatel 1918–1920 Pritzeni koguduse õpetaja (Niederlausitzi piirkonnas Brandenburgi liidumaa lõunaosas Cottbusi lähedal). Suri Alt-Döbernis (Pritzeni lähedal).
Isiklikku.
Tema isa Carl Friedrich Sigismund Walther oli Viru-Jaakobi koguduse õpetaja, õemees Christfried Otto Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja. Tema vanaisa Carl Sigismund Walther oli maalikunstnik, teine vanaisa Ferdinand Theodor von Gebhardt oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja (nagu ka onu Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt). Onu Eduard Karl Franz von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­ti­akadeemia professor. Väimees Lionel Schleyer oli luterlikuks vaimulikuks Bakuus.
Pobeda mägi

Pobeda mägi (vene keeles "гора Победа") on mägi Venemaa idaosas, Tšerski aheliku ja Sahha Vabariigi ning kogu Kirde-Siberi kõrgeim tipp. Kõrgus 3003 meetrit. Asub Ust-Nerast 140 km kaugusel kirde pool ja põhjapolaarjoonest 140 km lõuna pool.
Horatio Nelson

Horatio Nelson, esimene Nelsoni vikont ja Bronté hertsog (29. september 1758 Burnham Thorpe, Norfolk – 21. oktoober 1805) oli Briti mereväeohvitser, viitseadmiral.
Horatio Nelson sündis kaheksalapselises peres, kus oli viis poega. Ta oli pere kolmas poeg.
Kuulsaks sai Nelson Napoleoni sõdades. Tema kõrgeim auaste oli viitseadmiral ("Vice Admiral of the White"). Võidukas Trafalgari lahingus sai ta surmavalt haavata, tema viimased sõnad olid: "Jumal tänatud, et ma olen oma kohuse täitnud." Pärast surma viidi Nelsoni keha Suurbritanniasse brändiga täidetud kirstus. 9. jaanuaril 1806 maeti Nelson Londoni Saint Pauli katedraali.
Nelsonile püstitatud monumentidest on kuulsaim Londonis Trafalgari väljakule püstitatud Nelsoni sammas (Nelson's Column).
Leonard Cohen

Leonard Norman Cohen (21. september 1934 Montréal – 7. november 2016 Los Angeles) oli Kanada laulukirjutaja, laulja, luuletaja ja romaanikirjanik.
Tema vanemad olid juudid; isa Nathan Cohen oli pärit Poolast ja ema oli emigreerunud Leedust.
Saarte-Lääne praostkond

Saarte-Lääne praostkond oli luteri kiriku praostkond Eestis, Läänemaal ja Lääne-Eesti saartel. 
Aastal 1951 ühinesid Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Saarte-Lääne praostkonna Hiiumaal asuvad kogudused Saaremaa praostkonnaga ja moodustus Saarte praostkond. Noarootsi Püha Katariina kogudus ühines samal ajal Lääne praostkonnaga.
Ajalugu.
1627. aastal nimetas Rootsi kuningas Gustav II Adolfi poolt Eestimaale kohalikku kirikuelu reformima saadetud Västeråsi piiskop Johannes Rudbeckius, Eestimaal ametisse Eestimaa Provintsiaalkonsistooriumile allunud maapiirkondade praostid: Harju praostkonda, Järva praostkonda, Viru praostkonda, Maa-Lääne praostkonda, Ranna-Lääne praostkonda, Saarte-Lääne praostkonda, ehkki Saaremaa ja Muhumaa olid Liivi sõja ajal läinud Taani kuningriigi koosseisu, mille osaks jäid nad kuni 1645. aastani, Brömsebro rahuni.
18. sajandi viimasel veerandil, pärast asehalduskorra kehtestamist (1784–1796) moodustati eraldi praostkonnad Eesti- (Põhja-Eestis igas kreisis, sh: Haapsalu 1. praostkond (Haapsalu, Noarootsi, Ridala, Lääne-Nigula, Martna kihelkond); Haapsalu 2. praostkond (Lihula koos Kirbla abikirikuga, Karuse, Hanila koos Varbla abikirikuga, Mihkli, Vigala kihelkond); Haapsalu 3. praostkond (Käina, Reigi, Pühalepa, Vormsi kihelkond).
1832. aasta 28. detsembri Uue evangeelse luteri kiriku seadusega moodustati Venemaa keisririigis konsistooriumiringkonnad, VELK Eestimaa konsistooriumiringkonnas olid Saarte-Lääne praostkonnas ("Propst-Sprengel Insular-Wieck, Präpositur Insular-Wieck"): 
20. sajandi alguses olid Saarte-Lääne praostkonna kirikukihelkonnad Haapsalu kreisis Läänemaal, Vormsi saarel ja Hiiumaal: Noarootsi kihelkond, Vormsi kihelkond, Pühalepa kihelkond, Käina kihelkond, Emmaste kihelkond, Reigi kihelkond.
EELK Saarte-Lääne praostkonnas olid aastal 1939 järgmised kogudused: Emmaste Immanueli kogudus, Käina Martini kogudus, Kärdla Johannese kogudus, Noarootsi Püha Katariina kogudus, Pühalepa Laurentsiuse kogudus, Reigi Jeesuse kogudus.
Saarte-Lääne praostide loend.
1941. aastal, pärast Käina koguduse õpetaja, abipraost Voldemar Kirotari küüditamist, oli praostkonna ainus vaimulik Emmaste koguduse õpetaja Matt Lillipuu.
Muuga aedlinn

Muuga aedlinn on eramupiirkond Maardu linna haldusalas, mis on kujunenud varem Tallinna piires olnud suvilapiirkonnast.
Muuga on tiheasustusega, kuni kahekorruseliste eramute piirkond, mille planeering võimaldab seda käsitleda omaette aedlinnana. Aedlinna kogupindala on ligikaudu 448 ha ning selles paikneb ligikaudu 3000 kinnistut keskmise suurusega 1000 m². 
Ajalugu.
Muuga aedlinna hakati suvilaid ehitama 1950. aastail. Vanemad suvilad Muuga tee ääres olid vastavalt tolleaegseile ehitusnormidele üsna väikesed.
1967. aastal liideti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega, Tallinna linna Mererajooni territooriumiga 294 ha suurune osa (Muuga aianduskruntide maa-ala) Harju rajooni Viimsi külanõukogu territooriumist. 
Sadam.
Pääsu Muuga aedlinnast mere äärde lõikas ära Muuga sadama ehituse algus. Aedlinna serva läbib sadamasse suunduv tee.
Transport.
Muuga aedlinna pääseb bussidega: 34 (vt endine Tallinna bussiliin 34A); Põhja-Eesti bussidega 102, 103, 172 ja 173; Viimsi valla bussidega V2, V7 ja V7A; ja Jõelähtme valla bussidega J3, J6, J9 ja J17.
Vaatamisväärsused.
Muuga aedlinna vaatamisväärsused asuvad Viimsi valla territooriumil. Suuruselt teine hiidrahn Eestis – Muuga Kabelikivi – on 18,7 m pikkune, 15 m laiune ja kuni 7 m kõrgune hiidrahn. Kivi maapealse osa maht on 728 kuupmeetrit, kuid koos maa-aluse osaga on see eeldatavasti palju suurem.
Hansumäe kivikülv asub Muuga Kabelikivist 700 meetri kaugusel loodes Hansumäe talu ümbritsevas soises sanglepa-toomingalodus. See koosneb 10 rändrahnust: 6 neist lesib üsna lähestikku vana talumaja ümber, 4 üksikult pisut kaugemal. Neist suurima, 31,2-meetrise ümbermõõduga Hansumäe hiidrahnu (nimetatud ka Keldrikiviks) mõõtmed on: pikkus 10,2 meetrit, laius 7,8 meetrit ja kõrgus 4,5 meetrit. Maht on ligi 200 m³. Keldrikivi koosneb rabakivist. Hiidrahnu ümbruses on mitmesaja meetri laiune kivikülv. Kive jätkub ka kõrvalasuva Mustamäe talu metsa alla.
Sõnamäng

Paronomaasia on sõnamäng, kus sisult erinevaid sõnu ühendab nende pseudoetümoloogilisest seostamisest, samatüvelisusest või muust taolisest johtuv kõlasarnasus.
Sõnamängulist nalja nimetatakse kalambuuriks, sõnamängude loojat ja kasutajat kalamburistiks ehk sõnamänguriks.
Sõnamänguliselt on kasutatud näiteks sõna "sulistama" tähenduses 'kedagi suliks tembeldama', "kogelema" 'pidevalt või korduvalt kogema', "karikas" 'kariderohke (meri vm)' ja "adressant" 'külakorda käiv kerjus, kes on varustatud kindlate aadressidega'.
Eesti tuntumate kalambuurimeistrite seas on näiteks Andres Vanapa, Aleksander Suuman, Kivisildnik, Jüri Paet, Veiko Märka, Contra, Aapo Ilves, Jan Kaus, Leo Luks, Margo Vaino, Chalice, Kaupo Meiel, Siim Pauklin ja Keiti Vilms.
Kuigi eestikeelne "sõnamäng" viitab otseselt kõneldud keele märkidele, võib ingliskeelne väljend "pun" hõlmata igasugust kunstivormi, sealhulgas maali, skulptuuri ja muusikat. Peamine tingimus on vormi kaheti tõlgendatavus. Sellise definitsiooni kohaselt liigituvad paronomaasiaks ka optilised illusioonid ja piltmõistatused, muusikas aga näiteks katkestatud kadents. Paronomaasia loetakse toimivaks, kui konteksti kaudu on võimalik mõlemad tõlgendused tähendustada. Vastasel korral on tegu malapropismiga – sarnase sõna või väljendi kasutamisega teise asemel –, mis enamasti tõlgendatakse veaks.
Paronomaasia liigitusvõimalusi.
Homonüümiline.
Homonüümia tähistab samakujulisi, kuid eri tähendustega sõnu. Loomulikus keeles võib sama kuju olla
Paronüümiline.
Paronüümid on kõlalt sarnased, kuid erineva tähendusega sõnad või väljendid, mis on sageli saadud samast tüvest. Kuna samasus on sarnasuse erijuht, on ka kõik homonüümiad paronüümia erijuhud. Väljendiga "kohvikunagi" on paronüümiline "kohvi kunagi" tähenduses ’tumedat jooki millalgi’ – kirjapilt erineb sõnade lahku kirjutuselt, häälduses aga jääb teise ja kolmanda silbi piiril gemineerumata konsonant "k".
Polüseemiline.
Polüseemia on nähtus, kus ühel sõnal või väljendil on mitu üksteisega seotud tähendust. Kuigi mõnes käsitluses (vt nt "Eesti keele käsiraamat") võib homonüümia hõlmata ka polüseemiat, siis mõnikord vastandatakse polüseemiat kui motiveeritud mitmetähenduslikkust homonüümiale kui juhuslikule vormide kokkulangemisele. Nii on polüseemne näiteks "klaas" – ’läbipaistev materjal’ või ’sellest materjalist jooginõu’. Aga polüseemiaks võidakse lugeda ka paradigmasisest homonüümiat (s.t ühe sõna eri käänete või pöörete kokkulangevus), näiteks tegusõnade puhul mineviku ainsuse teise ja mitmuse kolmanda isiku vorme "sina jooksid" või "nemad jooksid".
Ühiskondlikult märkimisväärseid juhtumeid.
Juku-Kalle Raidi särgidisain „Mutin on Punn“
Advokaat Paul Kerese pakutud sõna "kärplemine", millega autor viitab riigi kulutuste koomale tõmbamise kohta tühipaljaste suurte sõnade tegemisele.
Fatmir Sejdiu

Fatmir Sejdiu (sündinud 23. oktoobril 1951 Kosovos Podujevos Pakaštica külas) on endine Kosovo president, Kosovo Demokraatliku Liiga juht.
Sejdiu lõpetas 1974 Priština ülikooli õigusteaduskonna. Samast sai ta ka doktorikraadi. Ta räägib albaania, serbohorvaadi, inglise ja prantsuse keelt.
Sejdiu töötas Kosovo ülikoolis professorina ja jätkas seda tööd ka pärast seda, kui oli valitud Kosovo parlamenti. Parlamendis esindas ta Kosovo Demokraatlikku Liigat nagu Kosovo esimenegi, ametlikult tunnustamata president Ibrahim Rugova.
Kosovo Assamblee valis Sejdiu Kosovo presidendiks pärast seda, kui eelmine president Rugova oli kopsuvähki surnud.
9. jaanuaril 2008 toimusid korralised Kosovo presidendi valimised. Samal päeval astus Sejdiu ametist tagasi, et ta saaks neil valimistel osaleda. Tema vastaskandidaat oli Naim Maloku, kelle esitas kolmest opositsioonierakonnast koosnev Kosovo Tuleviku Allianss. Selleks, et saada presidendiks, tuli koguda parlamendis kahekolmandikuline häälte arv ehk 81 häält. Sejdiu sai esimeses voorus 61 ja teises 60 häält, Maloku mõlemas 37. Kolmandas voorus osutus Sejdiu valituks.
Tema ajal, 17. veebruaril 2008 kuulutas Kosovo end iseseisvaks ja ta ise sai seejärel esimeseks rahvusvaheliselt tunnustatud Kosovo presidendiks. Ta lahkus presidendiametist 27. septembril 2010 pärast seda, kui konstitutsioonikohus otsustas, et parteijuhiks jäädes läheb ta vastuollu põhiseadusega. Kuid juba 2010. aasta novembris valiti Kosovo Demokraatliku Liiga juhiks Isa Mustafa.
Kirde-Siber

Kirde-Siber (vene keeles Северо-Восточная Сибирь) on piirkond Venemaa kirdeosas Leena jõe alamjooksust ida pool Aldani jõe alamjooksust põhja pool, mille idapiiriks on Vaikse ookeani rannikul paiknevad veelahkmeahelikud. Selle pindala koos tema koosseisu kuuluvate Põhja-Jäämere saartega on üle 1 500 000 km². Kirde-Siberi territooriumil on Sahha Vabariigi idaosa ja Magadani oblasti lääneosa.
Kirde-Siber on mitmekesise ja kontrastse pinnamoega. Seda läbivad mäeahelikud ja kiltmaad, piirkonna põhjaosas on tasased madalikud.
Mõssovka

Mõssovka on küla Venemaal Kaliningradi oblastis Slavski rajoonis. 
Kuni 1946. aastani kandis ta saksakeelset nime Karkeln.
Carl Friedrich Sigismund Walther

Carl Friedrich Sigismund Walther (17/29. jaanuar 1824 Tallinn – 9/21. juuni 1870 Viru-Jaagupi) oli Eesti vaimulik
Lõpetas Tallinna gümnaasiumi. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1845–1849.
Oli aastatel 1850–1870 (kutsuti 30. juunil 1850, introdutseeriti 30. juulil 1850) Viru-Jaakobi koguduse õpetaja. Asutas Viru-Jaagupi abipiibliseltsi ja sai 23. oktoobril 1850 selle direktoriks.
Walther avaldas aastal 1869 "Jesuse ello ja Apostlite teud" ning käsitles ka muid usuteemasid, samuti kiriklikku vaestehoolekannet.
Isiklikku.
Tema isa Carl Sigismund Walther oli maalikunstnik, poeg Carl Ferdinand Sigismund Walther oli Lüganuse Ristija Johannese koguduse õpetaja. Tema äi Ferdinand Theodor von Gebhardt ja abikaasa vend Peter Bernhard Ferdinand von Gebhardt olid Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetajad. Abikaasa teine vend Eduard Karl Franz von Gebhardt oli maalikunstnik ja Düsseldorfi Kuns­ti­akadeemia professor. Tema väimees Christfried Otto Hörschelmann oli Kose Püha Nikolause koguduse õpetaja.
Luang Prabang

Luang Prabang (ka "Louangphabang" ja "Louangphrabang") on linn Laoses, Luang Prabangi provintsi keskus. Asub Mekongi jõe ääres.
Luang Prabang oli Lan Xangi pealinn 14. sajandist alates 1563. aastani. 1707. aastast oli Luang Prabang Kuningriigi pealinn ja 1953. aastast Laose Kuningriigi kuninglik pealinn. Kuninga asukohaks jäi Luang Prabang kommunistide võimuletulekuni 1975. aastal.
Linna ajalooline osa kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Toomas Jakobson

Toomas Jakobson (Thomas August Matthias Jakobson; 18. detsember 1838 Peterburi – 20. detsember 1897 Tallinn) oli eesti rahvusliku liikumise juht Tallinnas.
Toomas Jakobson sündis Peterburis raamatutrükkali pojana. Ta sai Peterburis hea hariduse ning asus koolide lõpetamise järel isa eeskujul tegutsema raamatutrükkijana. Balti raudtee ehitamise ajal asus ta elama Tallinna, kus juhatas pikka aega raudtee trükikoda. Peagi asus ta tegevusse Põhja (hiljem Vene) Telegraafiagentuuri Tallinna agendina, olles sellel kohal surmani.
Ta oli tegev ka raamatukaupluse pidajana ja trükikoja omanikuna. Ta osales pea kõigis rahvuslikes ettevõtmistes, mõjutades oluliselt rahvuslikku liikumist Põhja-Eestis. Ta tegev Aleksandrikooli liikumises ning etendas olulist osa "Estonia", "Lootuse" ja "Linda" seltsis. Ta ostis koos Jakob Kõrviga "Kalevipoja" seltsilt ajalehe Valgus ning hakkas seda Tallinnas välja andma. Ta kuulus Põhja-Eestis peetud üldlaulupidude korraldustoimkonda. Aastal 1881 osales ta Tallinna seltside esindajana nn suurmärgukirja üleandmisel Aleksander III-le. Väga oluline oli tema tegevus Tallinna linnavolikogus, kus ta tõusis eesti saadikute aktiivseimaks esindajaks. 
Toomas Jakobson suri aastal 1897 ja maeti Tallinna Telliskopli kalmistule.
August Einwald

August Einwald (21. juuli 1854 Adila – 7. oktoober 1889 Tallinn) oli eesti rahvusliku liikumise tegelane Põhja-Eestis (eelkõige Tallinnas).
August Einwald sündis Hageri kihelkonnas Adilas taluniku perekonnas. Peagi läks pere Tallinna, kus isa asus tööle majahoidjana ja Toomkiriku teenrina. Pere vaesusele vaatamata üritasid vanemad pojale head haridust anda. Augusti kreiskoolis õppimise ajal suri tema isa ning poeg võttis üle isa ametid, toites ema ning õdesid-vendi ja jätkates samaaegselt ka õpinguid. 
Juba koolipoisina äratas ta oma vaimuerksuse ja andekusega tähelepanu, mistõttu tal polnud raske kreiskooli lõpetamise järel ametnikuna Tallinnas tööd leida. Ametialase tegevuse kõrval lõi ta kaasa rahvuslikes ettevõtmistes, olles suure energiaga tegev ka Kaarli koguduse töös. Ta laulis koos õdedega Kaarli segakooris, korraldades ka mitme mängukoori esinemisi Tallinna Kaarli kirikus. Lisaks osales ta Aleksandrikooli liikumises ning "Lootuse" seltsi tegevuses, olles juhtivaid jõude III Üldlaulupeo organiseerimisel. August Einwald suri aastal 1889 ning maeti Kaarli koguduse kalmistule.
Pueblo

Pueblo on linn USA-s Colorado osariigis, Pueblo maakonna keskus ja suurim linn.
See asub Arkansase jõe ja Fountain Creeki kokkupuutekohas osariigi pealinnast Denverist 180 km kaugusel lõunas.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 111 876. See on osariigi suuruselt üheksas linn. Pueblo on suurima ladinaameeriklaste osatähtsusega suurlinn Colorado osariigis – 2020. aastal moodustasid ladinaameeriklased linna elanikkonnast 49,28%.
Pueblo sai linnaõigused 15. novembril 1885.
Pueblo on USA üks suurimaid terasetootmise linnu.
Woldemar Hansen

Woldemar Adolf Hansen (15. oktoober/27. oktoober 1823 Jelgava – 22. mai/22. mai 1881 Viljandi) oli baltisaksa päritolu Liivimaa vaimulik.
Õppis aastatel 1845–1847 Tallinna kubermangugümnaasiumis ning 1847–1852 Tartu ülikooli usuteaduskonnas, grad. stud. Korporatsioon Estonia liige.
Oli 1852 prooviaastal Jõhvi Mihkli koguduses Friedrich Ferdinand Meyeri juures. Aastatel 1852–1853 töötas Tartus koduõpetajana. Ordineeriti 16./28. mail 1854 Riias õpetajaks.
Oli aastatel 1854–1881 (introdutseeriti 6. juunil/18. juunil 1854) Paistu Maarja koguduse pastor. Oli aastast 1866 Pärnu ja Viljandi kreisi vaimulik koolirevident. Toimetas eestikeelset misjoniajalehte "Tule ja wata".
Isiklikku.
Tema poeg Winfried Martin Hansen oli Rõngu Mihkli koguduse pastor, vend Heinrich Johann Hansen (1819–1900) oli baltisaksa harrastusajaloolane, vend Theodor Conrad Hansen (1821–1893) oli Venemaa keisririigi finantsametnik, Venemaa Riigipangas ja Balti raudteel.
Johann Schwartz

Johann Schwartz on olnud mitme Eestiga seotud isiku nimi:
Tisler

Tisler on oskustööline, kes töötab enamasti mööblitööstuse ja puidutöötlemise ettevõtetes, valmistades puidust ja puidupõhistest materjalidest mööblit ja puittooteid (nt uksi, aknaid, treppe jne).
Materjalid ja tooted.
Tisler oskab kujundada ja valmistada mööblit. Tisler kasutab käsitööriistu ja masinaid, valmistab, dekoreerib ja remondib puidust mööblit ning mööbli puitosi, puidust pisidetaile, mudeleid, šabloone, näidiseid ja muid tooteid nagu piipe, puidust suuski ning reketeid ja keppe sportlastele, aga ka puidust aknaid, uksi ja treppe.
Tööriistad.
Kõrgema taseme tisleri töövahendid on nüüdisajal enamasti puidutöötluspingid, -masinad, -seadmed ning elektrilised, pneumaatilised ja muud käsitööriistad. Tisler oskab projekteerida ja disainida CAD/CAM süsteemides uusi etalontooteid ja kasutada suurt hulka puidutöötlus- ja viimistlusvõtteid. Tisleri töö on paljuski käeline, seega on oluline liigutuste ratsionaalsus, kiirus ja täpsus.
Ehituspuusepa ja tisleri erinevus.
Ehituspuusepa peamised tööülesanded on puidust konstruktsioonielementide ja ehitusdetailide valmistamine ja monteerimine; puitkonstruktsioonidest seinte, vahelagede ja katuste ehitamine ja soojustamine, lisaks ka ümberehitamine, uste, akende ja treppide sobitamine ja paigaldamine. Ehituspuusepa peamised töövahendid on lisaks saele ja kirvele ka vasarad ja höövlid, elektrilistest käsitööriistadest lihvmasinad ja trellid, kuid kasutusel võivad olla ka suuremad tööstuslikud seadmed.
Carl Walther (täpsustus)

Carl Walther on olnud mitme tuntud isiku nimi.
Puusepp

Puusepp on käsitööline või tööline, kes puitu peamiselt kirve ja saega töödeldes valmistab puidust vähema viimistlusega tarbeesemeid.
Puusepaks võidakse nimetada ka mis tahes muu puutöö tegijat, näiteks laudseppa, tislerit või tünderseppa.
Paul Allen

 
Paul Gardner Allen (21. jaanuar 1953 Seattle – 15. oktoober 2018 Seattle) oli Ameerika Ühendriikide ettevõtja, investor ja filantroop. Koos Bill Gatesiga oli ta Microsoft kaasasutaja.
13. märtsil 2005 avaldas majandusajakiri Forbes maailma kõige rikkamate inimeste edetabeli. Allenile kuulus varandus, mis vastas 246 miljardile Eesti kroonile, millega ta oli maailma rikkuselt 7. inimene.
2018. aastal hinnati tema varanduse suuruseks 20,3 miljardit dollarit. Elu jooksul annetas ta heategevuseks 2 miljardit dollarit.
Sport.
1988. aastal ostis Allen korvpalliklubi Portland Trail Blazers 70 miljoni USA dollari eest.
Microsoft Estonia

Microsoft Estonia OÜ on tarkvarafirma Microsoft Eestis asuv esindus, mis loodi 2003. aastal.
Ajalugu.
Alates 2003. aastast laiendas Microsoft oma tegevust Eestisse. 2004. aastal tuli Microsoft turule kontoritarkvara Microsoft Office 2003 eestikeelse versiooniga. Microsoft Eesti eestvedamisel on loodud ka Windows XP, Windows Vista, Windows 7 ning MSN Messengeri eestikeelse liidesega versioonid.
Äripäeva hinnangul oli ettevõte 2024. aastal Eesti paremuselt teine palgamaksja ja seal töötas 13 inimest.
Heategevus.
Lisaks äritegevusele on Microsoft Eesti kaasatud mitmesse heategevuslikku projekti. 2006. aastal annetas Microsoft Eesti pool miljonit krooni Tallinna Puuetega Inimeste Koja projekti "Puuetega inimeste arvutiõpe ja internetipunkt" jaoks. 2009. aastal koostöös Elioni ja EMTga korrastati ligi 200 arvutit, mis annetati suurperedele, eakatele ja erivajadustega inimestele. 
Tunnustus.
Microsoft oli 2009. aasta töötaja- ja peresõbralikemate ettevõtete nimistus kolmandal kohal.
Eesti Teadusajakirjanike Selts

Eesti Teadusajakirjanike Selts (aastatel 1999–2014 Eesti Teadus- ja Keskkonnaajakirjanike Selts) on Eesti teadusajakirjanikke ühendav selts, mis asutati 1990. aastal.
2010. aastast on seltsi esimees on Priit Ennet. 2021. aasta detsembri seisuga oli seltsil 22 liiget.
Alates 2011. aastast annab selts välja teadusajakirjanduse sõbra auhinda. Alates 2016. aastast annab selts välja kollegiaalset auhinda Ökuli muna. Esimese auhinnaga tunnustati Postimehe teadustoimetust, teine muna anti 2020. aastal ERRi teadusajakirjanikule ja Novaatori korralduslikule juhile Jaan-Juhan Oidermaale.
Friedrich Ferdinand Meyer

Friedrich Ferdinand Meyer (18. jaanuar 1799 Viljandi – 1. juuni 1871 Jõhvi) oli Eesti vaimulik.
Õppis Viljandi kreiskoolis, aastatel 1813–1816 Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1816–1820. Oli seejärel koduõpetaja. Ordineeriti 13. jaanuaril 1824 õpetajaks.
Oli aastatel 1824–1847 Karula koguduse õpetaja. Aastatel 1848–1867 oli ta (kutsuti 31. juulil 1847 ja introdutseeriti 8. veebruaril 1848) Jõhvi ja Iisaku koguduse õpetaja. Kuna 1867 sai Iisaku kogudus taas iseseisvaks, siis aastatel 1867–1871 teenis ta ainult Jõhvi kogudust. Lisaks oli ta aastatel 1863–1871 Narva-Alutaguse praostkonna praost.
Meyer oli keeleuurija. Temalt ilmus lõunaeestimurdeline Taaveti lauluraamat. Oli Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige ja Soome Kirjanduse Seltsi auliige. Toimetas aastatel 1837–1840 Liivimaa Üldkasuliku ja Ökonoomilise Sotsieteedi eestikeelset kalendrit ning kirjutas seal lugusid endistest aegadest; neid ilmus ka "Inlandis". Kirjutas eestlaste ebausust ning öö ja päeva jagunemisest muistses eestlaste usundis. Aastal 1852 avas Jõhvis köstrikooli, mis aastal 1862 muudeti Jõhvi kihelkonnakooliks. Oli talurahvakoolide kooliraamatute autor:
Isiklikku.
Tema isa Christoph Meyer oli Meißenist (Saksimaalt) sisserännanud käsitööline (sepp). Tema äi oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja Friedrich Gottlieb Moritz, naise vanaisa oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Johann Christian Friedrich Moritz, naise teine vanaisa oli Karula koguduse õpetaja Ludwig Nathanael Vick.
Harry Reid

Harry Mason Reid (2. detsember 1939 – 28. detsember 2021) oli Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku partei liige, senati demokraatide liider 2007–2017. Ta lahkus ametist 3. jaanuaril 2017.
Harry Reid oli Nevada osariigist valitud senati liige aastatel 1986–2017. Aastatel 1999–2005 oli ta senati demokraatide "piits" ("whip").
Andreas Erlemann

Andreas Erlemann (2. november 1833 Vana-Kasaritsa – 29. juuni 1915 Helme) oli eesti köster ja kihelkonnakooliõpetaja ning rahvusliku liikumise tegelane.
Erlemann sündis Võrumaal Vana-Kasaritsa mõisa kupja pojana. Ta õppis Kanepi kihelkonnakoolis ja Võru kreiskoolis, mille lõpetamise järel jätkas aastatel 1853–1856 õpinguid Cimze seminaris.
Seminari lõpetamise järel töötas aastatel 1856–1859 kihelkonnakoolmeistri ja köstrina Kanepis, sattus aga vastuollu kohaliku kirikuõpetajaga ning kolis Helmesse. Helmes asus ta aastal 1859 tööle köstri ja kihelkonnakoolmeistrina, seal tegutses ta elu lõpuni. Ta juhatas Helme kihelkonna laulukoori ning võttis sellega osa kolmest laulupeost. Ta kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi, tegutses Aleksandrikooli Helme abikomitee esimehena. Ta lõi kaasa ka kohalikus seltsielus: asutas Helme Laulu ja Mängu Seltsi, oli Helme Laenu- ja Hoiuühisuse üks asutajaid ja juhatuse liige, osales Helme Põllumeeste Seltsi töös, oli Liivimaa Maanõunike Kolleegiumi peavolinik Helme mõisa agraarstatistika alal. 
Erlemann suri aastal 1915 ja ta maeti Helme kalmistule.
Tema vend Julius Erlemann (1851–1898) oli samuti õpetaja.
Jaan Tammann

Jaan Tammann (4. juuli 1832 Selja – 3. oktoober 1890 Sikana) oli eesti rahvusliku liikumise tegelane.
Jaan Tammann sündis Tori kihelkonnas Seljal taluniku pojana. Kuigi oli tegemist terase poisiga, jäi tema haridustee lünklikuks ja ta pidi end täiendama iseõppimise teel. Noorena teenis ta endale elatist mitmesuguste töödega (raamatuköitjana, ehitustöölisena), kuni asus tegutsema ehitusettevõtjana. Aastal 1864 võttis ta ette riskantse sammu, laenates sugulastelt raha ja napsas saksa ehitusettevõtjate eest Pärnu suure koolimaja ehitamise tellimuse. Veel mõne koolimaja ehitamisele järgnesid õigeusu kirikud. Kuna ta oli usaldusväärne ja osutus võrreldes saksa meistritega küllaltki odavaks, sai ta üha suuremaid tellimusi. Aastal 1871 sõlmiti temaga leping nelja õigeusu kiriku ehitamiseks Tartumaal. Selle tööga sai ta suurepäraselt hakkama. Tööga saadud raha ta ei lasknud tuulde, vaid ostis selle eest endale Sikanas talu, mis andis välja mõisa mõõdu. See oli oma aja üks moodsamaid majapidamisi, kus ei puudunud aurumasinad ja hobusekasvandus.
Majapidamise kõrval hakkas ta kaasa lööma ka rahvuslikus liikumises, pöörates tähelepanu majanduslikule arengule. Aastal 1868 pöördus ta Johann Voldemar Jannseni poole ettepanekuga eesti põllumeeste seltside asutamiseks. Jannsen haaras ettepanekust kinni ning esitas Pärnu Põllumeeste Seltsi kõrval võimudele kinnitamiseks ka Tartu Põllumeeste Seltsi põhikirja. Aastal 1870 rajatigi mõnekuise vahega Tartu ja Pärnu Põllumeeste Seltsid. Aastal 1871 asutati põllumeeste seltsid ka Võrus ja Viljandis. Tammann lõi kaasa Aleksandrikooli liikumises ja ta valiti 1870. aastal Eesti Aleksandrikooli peakomitee liikmeks ning tema majanduslik mõtlemine aitas Aleksandrikoolile hea tulundusliku aluse luua. Kuuldes, et Põltsamaa lähedal on odavalt müüki pandud Kaarlimõisa hooned, ostis ta need hooned (3623 rubla eest) ära ja müüs need hiljem sama hinnaga Aleksandrikoolile edasi (hoonete tegelik väärtus oli 20 000–30 000 rubla). Emakeelse kooli ideest innustatuna ehitas ta oma projekti järgi ja osaliselt ka oma rahaga Torisse uhke koolimaja, kuhu plaaniti asutada eestikeelne reaalkool. Tema projekti järgi ehitati ka Viira ja Leevi koolimaja. Ta oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi liige.
Metgetheni veresaun

Metgetheni veresaun oli NSV Liidu relvajõudude poolt jaanuaris 1945 toime pandud naiste ja laste piinamine, vägistamine ja tapmine Sambijas Königsbergi lähedal Metgethenis (tänapäeval Kaliningradi linna Aleksandra Kosmodemjanskaja nimeline mikrorajoon).
Saksa sõjaväe uurimisandmete järgi oli tapetuid 32, peamiselt sakslased.
Magneesiumisulamid

Magneesiumisulamid on sulamid, mis sisaldavad umbes 90%–99% magneesiumi ning lisaks põhiliselt alumiiniumi, tsinki ja mangaani. Eriotstarbel kasutatakse ka tsirkooniumi, lantanoide, tooriumi, liitiumi ja hõbedat sisaldavaid magneesiumisulameid.
Standardiseeritud magneesiumisulamid sisaldavad teatud vahekorras magneesiumi ning alumiiniumi, tsinki ja mangaani. Kõige levinum tähistuste süsteem on ASTM-süsteem. Selle järgi on näiteks AZ31 plaatide ja ekstrudeeritud profiilide valmistamiseks mõeldud sulam, kus on umbes 3% alumiiniumi ja umbes 1% tsinki; AZ91 on vormide valmistamiseks mõeldud sulam, mis sisaldab 9% alumiiniumi ja 1% tsinki.
Tuntuim magneesiumisulam on elektron.
Omadused.
Standardiseeritud magneesiumisulamite tihedus on 1,76–1,83 kg/cm³. Nad kuuluvad kõige kergemate konstruktsioonimaterjalide hulka. Alumiinium on umbes 1,5 korda ja teras umbes 4,5 korda raskem.
Magneesiumisulamite füüsikaline voolavuspiir on 150–380 MPa ja elastsuspiir (0,2-protsendise pikenemise juures) umbes 80–250 MPa. Kõige kõrgemad väärtused saadakse termilisel töötlemisel, mida magneesiumi-alumiiniumi-tsingisulamitel võib teha, kui alumiiniumisisaldus ületab 6%. Elastsusmoodul on sõltumatult sulami tüübist umbes 45 000 MPa.
Enamik magneesiumisulameid on ka suure soojusjuhtivuse ja elektrijuhtivusega ning vibratsioone summutavad.
Magneesiumisulamite puuduseks võrreldes teiste metalliliste materjalidega on piiratud kasutatavus kõrgete temperatuuride ning niiske sooli sisaldava atmosfääri korral (vähene korrosioonikindlus).
Kasutamine.
Kerguse tõttu sobivad magneesiumisulamid näiteks lennukite ja autode detailide ning kantavate seadmete (redelite, elektriliste tööriistade, mootorsaagide jms) valmistamiseks.
Tähtis on ka hea töödeldavus (sepistatavus).
Ahhaatriisikas

Ahhaatriisikas ("Lactarius circellatus") on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.
Väliselt on haavariisikaga sarnasel ahhaatriisikal kollakas- kuni tuhkhall, katkevalt ringvöödiline (ahhaadi mustriga), nõrgalt kleepuv-limane kübar.
Kasvab laialehistes metsades, eriti tammikutes.
Ahhaatriisikat Eestist pole leitud.
Džihaad

 
Jihaad (araabia جهاد‎ "jihād", 'pingutus, võitlus') on islami usukohustus. Selle täitja on mujahiid (مجاهد "mujāhid", mitmuses مجاهدين "mujāhidīn"). 
Milles täpselt jihaad seisneb, tekitab muslimites tänini vaidlusi.
Koraanis peetakse jihaadi all silmas sisemist pingutust halbade kommete võitmiseks kogukonnas või üksikisikus. Jihaadist (pingutusest jumala nimel) ja suhetest uskmatutega räägib koraani viimane kolmandik, mis kutsub jihaadi käigus mittemuslimitele tõde kuulutama.
Sõjakad islamistid lähtuvad teistsugusest koraani interpretatsioonist ja nimetavad jihaadiks sõda uskmatute või õigest usust kõrvalekaldunute vastu. Selles kontekstis on islami usuvõitlejaid Lääne ajakirjanduses nimetatud ka jihadistideks ja pühasõdalasteks. Neil koosneb maailm kahest paigast: "Dar al-Islam", islami-kojast ja "Dar al-Harb", sõja-kojast. Esimesed on islamiusulised, sõjakotta kuulub see osa elanikkonnast või rahvastest, kes sõja kaudu tuleb veel islamile allutada. Sõda islami levitamiseks nimetatakse pühaks sõjaks, araabia keeles jihaadiks. Jihaadi eesmärk on islami ausse tõstmine, islami levitamine või islami võimu kindlustamine. Läänemaailmas kasutatakse samatähenduslikuna mõistet islamifascism.
Marek Kalmus

Marek Kalmus (9. veebruar 1971 Elva – 14. oktoober 2023) oli eesti jalgrattur ja kulturist. 
Sport.
Marek Kalmus õppis Elva Keskkoolis. Ta hakkas sportima 1980. aastal Elva Spordikoolis isa Jüri Kalmuse juhendamisel. Aastatel 1988–1989 tuli Kalmus mitmel korral trekisõidus Eesti meistriks ja Eesti juunioride meistriks. 
1989. aastast hakkas Kalmus harrastama kulturismi ja jõutõstmist. 
Ta töötas juhendaja-treenerina Elva kulturismiklubis Tonic ning juhendajana klubides Avancia, Arcoman, Marek Kalmus Fitness ja Bonsuna HC Gym. Ta oli ka personaaltreener ning koostas Tartu Ülikooli Akadeemilise Spordiklubi noorratturitele individuaalse toitumise kavasid. 
Ta oli Elva linna parim meessportlane aastatel 1995, 2005 ja 2007.
Võistluskeelud.
Kalmus võttis omaks vaid viimase rikkumise. Esimese dopingujuhtumi puhul eksiti tema sõnul protseduuriliste reeglite vastu, kuid keelatuid aineid ta ei tarvitanud. Teisel juhul tarbis ta arsti ettekirjutusel vererõhuravimit, teadmata, et see sisaldab keelatud aineid. Kuid kolmandas kaasuses rikkus Kalmus teadlikult reegleid, valmistudes Venemaal peetud MM-iks. Kuna ta oli veendunud, et ka muu maailm tarvitab dopingut, tahtis ta teistega võrdseid mängureegleid.
Isiklikku.
Tema isa oli jalgrattasporditreener Jüri Kalmus.
Kalmuse tervis hakkas halvenema pärast 2020. aastal põetud koroonat. 2021. aastal põdes Kalmus seda juba kolmandat korda. Aastakümneid suurepärases füüsilises vormis olnud Kalmus kaotas lühikese ajaga lihasemassist 27 kilogrammi. 2023. aasta suve alguses käis Kalmus Tartu Ülikooli kliinikumis uuringutel, kus tal diagnoositi neljanda astme maksavähk.
Xenix

Xenix on Microsoftile kuuluv Unixil põhinev operatsioonisüsteem.
1979. aastal ostis Microsoft AT&amp;T-lt Unixi litsentsi.
Xenix erines 7-st Unixist selle poolest, et kaasatud olid mitmed BSD elemendid.
Santa Cruz Operations portis Xenixi, mis alguses töötas ainult Zilog Z8000 seeria masinatel Inteli X86 arhitektuurile.
Viimane versioon 2.3.4 OS-ist väljastati aastal 1989.
Gottlieb Moritz

Friedrich Gottlieb Moritz (31. oktoober 1769 Tartu – 19. juuli 1833 Urvaste) oli Liivimaa vaimulik.
Õppis Riia lütseumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 2. oktoobril 1788) Halle Ülikoolis. Töötas seejärel koduõpetajana Liivimaal. Ordineeriti 20. augustil 1794 õpetajaks.
Oli aastatel 1794–1795 (introdutseeriti 10. septembril 1794) Urvaste Püha Urbanuse koguduse adjunktõpetaja ja aastatel 1795–1833 sama koguduse õpetaja, olles aastatel 1818–1833 Võru praostkonna praost, 1819. aastal sai ta Tartu kõrgema vaimuliku kohtu liikmeks.
Friedrich Gottlieb Moritz oli 1819. aastal Tartus Tartu- ja Võrumaa pastorite loodud Eesti Õpetatud Selts (saksa k. "Ehstnische Gelehrte Gesellschaft zu Dorpat") juhtfiguur.
Moritz tegutses mitmel alal. Nii oli ta raamatu "Wastne Tarto Ma-Kele Kässi-Ramat" (Tartu, 1803) kaastööline, toimetas tartukeelse Uue Testamendi teise trüki, mis ilmus 1821. aastal Miitavis. Eesti lastele kirjutas ta lugemiku "A B D nink weikene luggemise ramat..." (Tartu 1820). Ta avaldas ka 1804. aasta Liivi talurahva seaduse täiendusparagrahvide tartukeelse tõlke: "Säduse Täütmisse-Tükki kummin öigendetas ja selletetas ma-rahva Sädust..." (Riia, 1809).
Isiklikku.
Tema isa oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Johann Christian Friedrich Moritz, tema vanem vend Johann Christian David Moritz oli Tori ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, noorem vend Ludwig Wilhelm Moritz oli Tartu Jaani koguduse eesti pihtkonna õpetaja ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor, poeg Friedrich Ernst Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja, väimees Friedrich Ferdinand Meyer oli Karula, hiljem Jõhvi ja Iisaku koguduse õpetaja, väimees Carl Heinrich Temmler oli Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, tütrepoeg Johann Carl Temmler oli Põltsamaa Niguliste koguduse ja Saaremaa Jaani koguduse õpetaja, väimees Carl Heinrich Constantin Gehewe oli Rõngu ja Tartu Maarja koguduse õpetaja.