Eeslisand

Eeslisand on nimisõnafraasi põhja ees paiknev lisand.
Eesti keel.
Eeslisand võib lauses olla
Eeslisandi vormitüübid.
Eeslisand jaguneb kolmeks vormitüübiks: markeerimata, genitiivne ning elatiivne lisand. Kõik kolm võivad olla kas piiritlevad või täpsustavad.
Vormilt markeerimata eeslisand.
Vormilt markeerimata eeslisandi põhjaks on tavaliselt nimi, harvemini muu substantiiv. Lisand on mõistemahult põhjast laiem, tavaliselt
a) täpsustav, vaid esiletõstu korral
"härra direktor, professor Ariste, kunstivool ekspressionism"
b) piiritlev
"Banketil pidas kõne arhitekt Ohlak, mitte samanimeline viiuldaja."
Genitiivne eeslisand.
Genitiivne eeslisand on mõistemahult põhjast kitsam, harilikult nimi, harvemini mõni muu substantiiv ning on alati piiritlev. Kuna selline lisand langeb vormilt kokku genitiivatribuudiga, vormistatakse ta vajaduse korral kokku.
"direktorihärra, Juhani-onu, Narva linn"
Elatiivne eeslisand.
Elatiivsel eeslisandil puuduvad mahupiirangud põhja suhtes, Tavaliselt on nii lisandi põhi kui ka lisand ise mittenimi. Sugulussõna laiendina võib lisand olla ka nimi. Lisand on üldiselt täpsustav, esiletõstu korral ka piiritlev.
"professorist vend, naabrist abiline, kunstnikust abikaasa"
Liigisõna eeslisandina.
Liigisõna eeslisandina laiendab nime või nimetaolist väljendit, nt pealkirja, tsitaati, tähte, sümbolit jms.
õige oleks öelda "Elan suvepealinnas Pärnus, väär "Elan suvepealinnas Pärnu
1. Kui ainsuslik ühesõnaline olendit (NB! mitte aga kohta) märkiv eeslisand pole sisuliselt esile tõstetud, siis jääb see nimetavasse käändesse
"Andke proua Metsale sussid." "Rääkisin professor Martin Ehalaga. Võtsime kõuts Tooma loomade varjupaigast."
Aga: "Külastasime saareriik" Bahamat
2. Kui lisandil puudub üks eelnevatest omadustest, siis ta ühildub nimega. See toimub siis, kui
*lisand on mitmuses
Õdedest Olsenitest on palju räägitud", võrdle: Vend Siimust on vähem räägitud"
*lisandil on täiend
Tallinna Ülikooli rektori Rein Raua tänukõne", võrdle: Rektor Rein Raua tänukõne"
** Kui kõnetlussõnana toimiva lisandi ees olev täiend laiendab kogu järgnevat nimisõnaühendit, mitte ainult lisandit, siis jääb lisand ühildumata:
"Täname lugupeetud proua Lindgreni". 
** Kui täiend laiendab lisandit ennast, siis viimane ühildub oma põhjaga:
"Me kõik peame lugu juba surnud kirjanikust Astrid Lindgrenist"
*lisand kuulub rindühendisse
õige oleks "ta on sündinud tuntud ärimehe ja poliitiku Andres Järve pojana", vale "ta on sündinud tuntud ärimees ja poliitik Andres Järve pojana"
*lisand omab sisuliselt tähtsat rolli ja seda tahetakse rõhutada
"Ma pean silmas näitlejat Oravat, mitte muusikut Oravat", võrdle: "Näitleja Oravat me enam laval ei näe"
*lisand on "ne"-liiteline
"Auhinna sai inglane" John Green"
* Toodete ja ürituste nimede, samuti pealkirjade ja tsitaatide puhul muutub ainult liigisõna
šokolaadi Geisha," paati Lendav Hollandlane," "matkavõistlust "Tunne oma kodumaad""
Lisandi puudumisel on nime käänamine lubatud. Kui nimi või pealkiri käänamist ei võimalda, tuleb tingimata kasutada liigisõna lisandina:
"peategelased näidendis "Kahekesi kiigel"."
Nimi või nimetaoline väljend eeslisandina.
Nime omastava või nimetava käände üle aitab otsustada küsimus "kelle? mille?" – kui nime kohta saab küsida "kelle? mille?", käitub see tavalise täiendina või täiendi moodi ja on omastavas käändes: Mihkli Liinid", Canoni kaamera"; võõrnime algkuju näidatakse vajadusel ülakoma abil: Canon'i kaamera". Nimetavas käändes nimi eeslisandina on väär: Mihkel, p.o Mihkli Liinid", Canon, p.o "Canoni kaamera". 
Kõnekeeles kasutatakse omastavas käändes eeslisandina ka isikunime: "Taavi-onu".
Kirjandus.
Eesti keele käsiraamat veebis.
Erelt, Mati, Reet Kasik, Helle Metslang, Henno Rajandi, Kristiina Ross, Henn Saari, Kaja Tael, Silvi Vare 1993. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, § 580