tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nurmsi kivikalme

Nurmsi kivikalme (ka "Nurmsi tarandkalme, (Nurmsi) Kirikumägi") on tarandkalme Järva maakonnas Paide linnas Nurmsi külas; see on üks Kesk-Eesti suuremaid tarandkalmeid. Kalme on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kalme on täielikult läbi kaevatud. 1905. ja 1907. aastal kaevati kalmet Järvamaa Muinasasjade Alalhoidmise Seltsi eestvõttel, 1921–1923 Aarne Michael Tallgreni ja Harri Moora eestvõttel ning 1934–1935 Artur Vassari eestvõttel.
Kalme kogupikkus on 51 m ja see koosneb 12 tarandist. Kalmest leitud enamik leide on dateeritud 2.–5. (6.) sajandisse.
Pada kivikalme

Pada kivikalme on muistne kivikalme (tarandkalme) Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas.
Kalmet uuris aastatel 1928–1929 Marta Schiedehelm. Kalme on lääne-idasuunaline ja piklik (mõõtmed 37 × 9 m), kõrgus 10–20 cm. Kalmet kasutati 2.–4. sajandini. 2. sajandist pärinevad matused on enamasti põletamata ja 3.–4. sajandist matused põletatud.
Kalme on kultuurimälestis. Selle ümbruses leidub veel mitu kaitsealust kivikalmet, lähim neist 170 m kirdes.
Pada kalmistu

Pada kalmistu on endine kalmistu Lääne-Virumaal Pada külas. Kalmistu asub Pada linnamäest vahetult idas.
Kalmistu oli kasutusel 12.–13. sajandini. See rajati varasema asulakoha alale.
Aastatel 1987–1989 kaevati läbi umbes veerand kalmistu oletatavast ulatusest ja leiti 172 luustiku. Hauad on 30–70 cm sügavused ja peamiselt ida-läänesuunalised. Enamik haudu sisaldas rikkalikult panuseid.
Paiküla kivikalmed

Paiküla kivikalmed on muistsed kivikalmed Saare maakonnas Saaremaa vallas Paikülas.
Kalmeid on aja jooksul mitu korda lõhutud. Kalmetest on leitud põletus- ja laibamatuseid. Kalmetest on leitud ka 11. ja 12. sajandist pärinevaid esemeid: sõrmuseid, käevõrusid, Bütsantsi münt, relvasid), samuti omapärane sõlg, mis arvatavasti pärineb I aastatuhande II veerandist Dnepri aladelt.
Paju kivikalmed

Paju kivikalmed (ka Paju kalmeväli) on muistsed kivikalmed Saare maakonnas Saaremaa vallas Virita külas.
Kivikalmed jäävad endisaegse Paju mõisa alale. Varasemas kirjanduses on kalmeväli jagatud mitmeks osaks: Uuerehe põld, Leetu põllud ja mitmed üksikkalmed. 
Kivikalmeid lõhuti tugevasti 19. sajandil ja hiljem hävis enamik kohaliku sovhoosi tegevusel. 
Kalme rajati kiviaja asulakoha (Pajumõisa asulakoht) peale keskmisel rauaajal (täpsemalt 5.-6. sajandi I poolel).
Bernd Leno

Bernd Leno (sündinud 4. märtsil 1992 Bietigheim-Bissingenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa kõrgliiga klubis Fulham ja Saksamaa jalgpallikoondises.
Ta suundus 2018. aastal Leverkuseni Bayerist Arsenali 22 miljoni euro eest. Arsenalis mängis Leno neli hooaega, neist kolmel esimesel hooajal oli ta Arsenali esiväravavaht.
2022. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Fulhamiga.
Koondisekarjäär.
2009. aastal tuli Leno Saksamaa noortekoondisega Euroopa U17 meistriks.
Debüüdi Saksamaa rahvuskoondises tegi ta 29. mail 2017 sõprusmängus Slovakkia vastu.
Leno kuulus Saksamaa koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistluste esimeses alagrupimängus 19. juunil Austraaliaga kuulus ta algkoosseisu.
Palasi kalmistu

Palasi kalmistu on muistne kääbaskalmistu Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Palasi.
Kääpaid uuriti 1958 ja 1985.
Kalmistust on säilinud 26 kääbast. Kääbaste läbimõõt on 2–4 m ja kõrgus 0,3-0,8 m. Kääbastesse on maetud inimesed põletamata. Hauapanustena on leitud ehteid ja muid riietuse juurde kuuluvaid esemeid, mida dateeritakse 12. sajandi lõppu kuni 14. sajandisse. Kalmistusse maetuid seostatakse Kirde-Eestis elanud muistsete vadjalastega.
Pidula kivikalmed

Pidula kivikalmed on muistsed kivikalmed Saare maakonnas Saaremaa vallas Pidula külas.
Pidula piirkond oli I aastatuhande lõpul eKr üks olulisemaid Loode-Saaremaa asustuskeskusi. Sealt on leitud mitukümmend kivikalmet, mida dateeritakse varasesse ja vanemasse ehk rooma rauaaega. Kalmetüübilt on seal mitmeid kivikirstkalmeid.
Mia Couto

Mia Couto (kodanikunimega António Emílio Leite Couto; sündinud 5. juulil 1955 Beiras) on portugali keeles kirjutav valge nahavärviga Mosambiigi meeskirjanik.
Ta sündis 1950. aastate alguses Mosambiiki saabunud Portugali emigrantide peres. 1969. aastal ilmusid tema esimesed luuletused kodulinna ajakirjandusväljaannetes. 1971. aastal asus ta elama Lourenço Marquesi (praegu Maputo) ja õppima Eduardo Mondlane ülikooli arstiteaduskonda.
Messier 51

Messier 51 ehk Veekeerise galaktika (tuntud ka kui Messier 51a, M51a ja NGC 5194) on spiraalgalaktika Jahipenide tähtkujus. See oli esimene galaktika, mis klassifitseeriti spiraalgalaktikaks. 
M51 on tuntumaid galaktikaid põhjapoolkeral. See on oletatavalt 23 miljoni valgusaasta kaugusel Linnutee galaktikast. M51 ja selle kaaslast NGC 5195-t on võimalik näha selgetel öödel isegi binokliga.
Avastamine.
Veekeerise galaktika avastas 13. oktoobril 1773 Charles Messier, kes andis sellele oma kataloogis numbri M51. Selle kaasgalaktika M51b avastas 1783. aastal Pierre Méchain. M51 spiraalset struktuuri märkas aga alles 1845. aastal lord William Parsons 180 cm teleskoobiga.
Kaaslane.
M51 kaaslane NGC 5195 (tuntud ka kui M51b) on kääbusgalaktika, mis tõmbub M51 poole. Nad on üks tuntumaid galaktikapaare.
Viited.
__INDEKSIGA__
Poanse tarandkalmed

Poanse tarandkalmed (ka Poanse kalmistu) on kaks muitset tarandkalmet Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Poanse külas.
Kalmed on pärit I aastatuhande II poolest eKr.
Kalmete kirjeldus.
Kalmed asetsevad ida-läänesuunalise seljandiku Litoriinamere rannavalli lael. Esimese kalme, risti üle seljandiku ehitatud kalme pikkus oli põhja-lõuna suunas 16 m, laius 10 m, kõrgus seljandiku pinnaga võrreldes umbes 0,3 m. Teine, peamiselt kahest tarandist koosnev kalme asub esimesest 6 m ida pool. Tema pikkus oli enne kaevamisi põhja-lõuna suunas 8 m ja laius ulatus 6 meetrini. Jonathan Kalmani luudeuuringute käigus tuvastati esimeses kalmes 44 surnu, teises aga 34 surnu luid.
Kaley Cuoco

Kaley Christine Cuoco (sündinud 30. novembril 1985) on USA näitleja. Tema tuntumad rollid on olnud Bridget Hennessy ABC sarjas "8 Simple Rules"("8 lihtsat reeglit minu teismelise tütrega kohtamiseks", 2002–2005), Billie Jenkins sarja "Charmed" ("Võluvägi", 2005–2006) viimasel hooajal ja Penny CBS-i komöödiasarjas "The Big Bang Theory" ("Suure Paugu teooria", 2007. aastast praeguseni). 2014. aasta oktoobris sai ta oma tähe Hollywoodi kuulsuste alleele.
Aastail 2013–2015 oli ta abielus Bahama päritolu USA tennisisti Ryan Sweetingiga.
Ungariit

Ungariit on vulkaaniline kivim. 
Ungariit on kohalik nimetus suure küünekivi sisaldusega andesiidile, mille võttis aastal 1877 kasutusele Heinrich Otto Lang. 
Kivim on nimetuse saanud Ungari järgi.
Denis Noble

Denis Noble (sündinud 16. novembril 1936) on inglise bioloog, füsioloog ja evolutsioonibioloog.
Ta on üks süsteemibioloogia rajajaid. Ta on põhjalikult uurinud südame töö mehhanisme. Ta on neodarvinismi kriitik.
Šastaliit

Šastaliit on vulkaaniline kivim. Šastaliidiks nimetatakse klaasjat andesiiti, mis on moondeprotsessist täielikult mõjutamata.
Šastaliiti defineeriti esimest korda 1891. aastal ja see sai nimetuse Shasta vulkaani järgi USA California osariigis. Šastaliidi nimetas Wadsworth, eristamaks kivimit sarnase koostisega, ent moonde läbi teinud vaiselbergiidist.
Madis Ligema

Madis Ligema (sündinud 13. augustil 1986) on eesti filmirežissöör. 
Ta lõpetas 2009. aastal Tartu Ülikooli semiootika ja kultuuriteooria erialal. 
Ta on dokumentaalfilmide "Kuidas ehitada kosmoselaeva?" ja "Kümnest kümneni" režissöör.
Vaiselbergiit

Vaiselbergiit on endine vulkaanilise kivimi tüüp. Vaiselbergiidiks nimetati algselt suure augiidi ja plagioklassi sisaldusega andesiiti, mis võis olla moondeprotsessist mõjutatud.. Kivimi nimetas nii Karl Heinrich Rosenbusch aastal 1887.
Vaiselbergiidi definitsiooni muudeti aastal 1891, mil Wadsworth hakkas sellest eristama moondeprotsessist mõjutamata šastaliiti. Vaiselbergiiti defineeriti seejärel kui klaasjat andesiiti, mis on moondeprotsessist osaliselt mõjutatud.
Veel hiljem hakati vaiselbergiiti pidama doleriidiks, millel on augiitse andesiidiga ühine vaid struktuur. Avastati, et kivim sisaldab lisaks suurematele augiidikristallidele ka labradori. Kivim on nimetuse saanud Weiselbergi mäe järgi St. Wendeli linna lähedal Saarimaal.
Marslane (film)

"Marslane" on režissöör Ridley Scotti 2015. aastal linastunud ulmefilm, kus peaosa mängib Matt Damon. Film põhineb kirjanik Andy Weiri samanimelisel romaanil.
Film oli nomineeritud seitsmele Oscarile ja see võitis ühe Kuldgloobuse.
Sisu.
Marsi missiooni käigus satub ekspeditsioon Ares III tugeva tormi kätte ja on sunnitud kiiresti evakueeruma, kuid kaootilise evakuatsiooni käigus jääb tormis kadunuks astronaut Mark Watney. Meeskonnaliikmed ja NASA usuvad, et Watney hukkus, ning Watney kaaslased lahkuvad ilma temata, kuid selgub, et Watney on ellu jäänud ja varsti märkab seda ka NASA, kelle esindajad asuvad Watney ellujäämisuudise saabudes kiiresti otsima võimalust „marslane“ planeedilt ära tuua. Samal ajal saab Ares III meeskond teada, et üks meeskonnaliige on Marsile maha jäänud, ning asub plaanima hulljulget ja ohtlikku päästemissiooni.
Kosmosesüstik Endeavour

Kosmosesüstik Endeavour (tähisega OV-105) oli kuues ja ehitusjärjekorras viimane NASA kosmosesüstik.
Endeavour ehitati 1991. aastal asenduseks Challengerile, mis plahvatas 1986. aastal 73 sekundit pärast starti. Endeavour jõudis esimest korda kosmosesse missiooni STS-49 raames 1992. aasta mais ja selle viimaseks missiooniks jäi STS-134 2011. aasta mais. STS-134 oli planeeritud Space Shuttle'i programmi viimaseks lennuks, aga STS-135 toimumisega, sooritas programmi viimase lennu kosmosesüstik Atlantis.
Kosmosesüstiku järgi on nimetatud SpaceXi kosmoselaev Endeavour.
Nimi.
Kosmosesüstik Endeavour sai nime Briti laeva HMS Endeavouri järgi, mis oli maadeavastaja James Cooki laev. See on ka põhjus, miks laeva nimi kirjutatakse britipäraselt, mitte ameerikapäraselt ("Endeavor"). Endeavouri meeskonnaruumis oli ka tükk puitu Cooki laevast. Nimi oli ka austusavaldus Endeavourile, Apollo 15 juhtimismoodulile, mis nimetati samuti Cooki laeva järgi.
Endeavourile valiti nimi riiklikul konkursil, millele said osaleda põhi- ja keskkooli õpilased. Võistlusel osalemiseks pidi kirjutama ka essee nimest ja miks sobib väljapakutud nimi NASA kosmosesüstikule. Endeavour oli populaarseim nimi, mida pakkus kolmandik osariigi tasemel võitjatest.
Teenistus.
Endeavour teenindas 19 teenistusaasta jooksul 25 missiooni ja temaga lendas kokku 154 astronauti. Süstiku tähtsaimateks missioonideks jäid ISSi ehituse abistamine.
Teenistusaja jooksul tiirles Endeavour 4671 korda ümber Maa ja läbis 197 761 262 km.
Missioonil STS-118 oli üheks meeskonnaliikmeks astronaut Barbara Morgan, kes oli 1986. aastal osalenud projektis Õpetaja kosmoses. Morgan sai projekti võitja Christa McAuliffe asendajaks ja pidi kosmosesse minema juhul, kui McAuliffe oleks mingil põhjusel missioonilt eemaldatud. McAuliffe hukkus Challengeri katastroofis. Morgan oli missioonil STS-118 NASA missiooni spetsialistina ja kosmoses koolitunde ei andnud.
Challenger

Kosmosesüstik Challenger (tähisega OV-099, algselt STA-099) oli üks NASA kosmosesüstikutest ja oli süstikute ehitusjärjekorras teine. Challenger startis oma esimesele missioonile (STS-6) 1983. aasta aprillis. Süstik jõudis enne hävimist sooritada üheksa missiooni ja on vähima arvu missioone teenindanud süstik.
Challenger oli esimene kahest süstikust, mille NASA kaotas. Süstik hävis 28. jaanuaril 1986 kui 73 sekundit pärast starti plahvatas Challengeri parempoolse tahkekütuskiirendi tihendi purunemise tõttu kosmosesüstiku välispaak.
1991. aastal ehitas NASA Challengeri asenduseks kosmosesüstiku Endeavour.
Ajalugu.
Kosmosesüstik Challenger nimetati Apollo 17 kuumooduli ja HMS Challengeri järgi, mis oli aastatel 1872 kuni 1876 mereuuringuid teinud Briti korvett.
Ehitus.
Kuna kosmosesüstikuid ei plaanitud ehitada suures koguses, otsustati ehitada Struktuuri Katsetamise Artikkel 099 ("Structural Test Article", STA-099), mille saaks hiljem süstikuks ümber ehitada. STA-099 ehituslepingu sai 26. juulil 1972 endale Rockwell. Pärast selle valmimist kasutas seda Lockheed, mis testis seda 11 kuu vältel vibratsioonitestides, et stimuleerida starti ja maandumist.
NASA plaanis algselt kosmosesüstik Enterprise´i ehitada ümber kosmoselendudeks, aga selgus et see plaan on liiga kallis ja keeruline. Kuna STA-099 kere polnud testimistel kahjustada saanud, otsustas NASA STA-099 ehitada ümber kosmosesüstikuks Challenger. Ehitus algas meeskonnaruumi ehitusega jaanuaris 1979, sest ülejäänud keret kasutas endiselt Lockheed. Challenger valmis oktoobris 1981.
Challenger oli esimene kosmosesüstik, millel oli laskumisefaasis kasutusel HUD ja mille mootorid arendasid stardil võimsust 104%.
Teenistus.
Varsti pärast esimest starti 1983. aasta aprillis, sai Challengerist NASA kosmosesüstikute tööloom, lennates Columbiast tunduvalt rohkem. Aastatel 1983 ja 1984 lendas Challenger 85% kosmosesüstikute missioonidest ning isegi pärast Discovery ja Atlantise lendude algust lendas Challenger kolm missiooni aastas.
Challengeriga käis kosmoses USA esimene naisastronaut Sally Ride ja esimene afroaameeriklane, hollandlane ja kanadalane. Samuti sooritas süstik esimese öise stardi ja maandumise. Challenger hävis 1986. aastal, kui oli startimas oma kümnendale missioonile.
Challenger oli ainus süstik, millele ei paigaldatud MEDS kokpitti ja pidurduslangevarju.
Pärast katastroofi.
Ookean uhub aeg-ajalt tänaseni kaldale Challengeri rususid. Kui mõni Challengeri jupp rannalt leitakse, siis NASA korjab selle ära ja ladustab teiste rusude juurde.
Tolmutoru

Tolmutoru on elava taime 'isaspoole' lühiealine osa. 
Haploidset tolmutoru rakku, kes kannab kaht liikumatut spermiumi, peetakse õistaimede ainsaks migreeruvaks rakutüübiks (Sanders ja Lord, 1989). 
Taime sugulise paljunemise protsessidel, läbivad tolmutorude rakud hulgaliselt signaalivaid toiminguid emaspoole paljunemisvõimelistes kudedes ja edastavad kaks spermi lootekotti, et saaks toimuda viljastumine. Ühest spermirakust saab munarakk ja formeerub sügoot ning teisest loodetakse endospermi, seemnes areneva loote toitekude moodustavat rakku (Lord ja Russell, 2002).
Tolmutoru indikeerib polaarset kasvu tipus, mis võimaldavat tolmutoru rakul migreeruda läbi "transmitting tract"'i (TT) täpselt "ovule" suunas (Lord, 2000; Yang ja Fu, 2007). Tolmutoru kasvab tunduvalt kiiremini emakas kui idandamiseks spetsiaalselt valmistatud 'toitemeediumis'. Emaka ja tolmutoru interaktsioonid ei ole päris selged, arvatakse, et emakakoed varustavad tolmutoru arenguks ja kasvuks vajalike ainetega. Mitmed uuringute käigus on leitud biokeemilisi ja geneetilisi tõendusmaterjale, et tolmutoru tipu kasvus mängivad kriitilist rolli väiksed tolmuterade või emaka poolt eritatavad valgud (Chae jt, 2007, 2009) ja nende keemiline juhendamine.
Tolmuterade füüsilisele kokkupuutele emakasuudmega järgneb nende niisutamine ja moodustatakse tolmutoru. 
Tolmutoru evib, kasvamaks läbi rakuvälise ruumi "transmitting tract"'i, rakuseina modifitseerivaid toimeid. Tolmutoru sisenemist "micropyle" 'sse ("ovule") juhib emasgametofüüt (Shimizu ja Okada, 2000; Palanivelu ja Preuss, 2006).
Generatiivne rakk annab mitootiliselt jagunedes kaks spermiumi (isasgameeti). 
Tolmutoru esmavaatlejaks (1824, 1830) peetakse itaallast Giovanni Battista Amicit (1786–1863).
Liiva-Putla tarandkalme

Liiva-Putla tarandkalme ehk Putla tarandkalme on muistne tarandkalme Saare maakonnas Saaremaa vallas Liiva-Putla külas.
Kalmet uuriti 1963 Aita Kustini juhendamisel. Kalme rajati 1. sajandil ja matmispaigana kasutati seda mitusada aastat. Kalmest leiti muu hulgas ka üle 3000 savinõukillu, pronksist ja rauast karjasekeppnõelu, nuge.
Raatvere maa-alune kalmistu

Raatvere maa-alune kalmistu (ka "Kalmemägi") on muinaskalmistu Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Raatvere külas, Raatvere asulakohast 300 m kagu pool.
Kalmistu oli kasutuses 11.–12. sajandini. 
Kalmeid uuriti 1981–1983 päästekaevamistel Ain Lavi juhendamisel. Kalme matustest on eriti tähelepanuväärne sepa matus (nr 15), mis on üks rohkeimate hauapanustega matuseid Eesti alal.
Kalmistu piiresse jääb ka muinsuskaitsealune rauasulatuskoht.
Tarbja kivikalmed

Tarbja kivikalmed on muistsed kivikalmed Järva maakonnas Paide linnas Tarbja külas.
Kalmed asuvad Kalamehe talu maadel. Kalmeid uuriti aastail 1958–1961 Evald Tõnissoni ja Harri Moora juhendamisel. Kalmed rajati I aastatuhande I poolel ja sinna on maetud veel 11.–13. sajandil.
Kosmosesüstik Atlantis

Kosmosesüstik Atlantis (tähisega OV-104) oli viies ja ehitusjärjekorras eelviimane NASA kosmosesüstik. Atlantis startis esimest korda kosmosesse missiooni STS-51-J raames ja sooritas oma viimase lennu missiooni STS-135 raames, mis oli ühtlasi kogu Space Shuttle'i programmi viimane lend.
Teenistusaja jooksul tiirles Atlantis 4848 korda ümber Maa ja läbis peaaegu 203 000 000 km ehk vahemaa, mis on rohkem kui 525 korda Kuule ja tagasi.
Süstik sai nime aastatel 1930–1996 tegutsenud uurimislaeva RV Atlantis järgi.
Missioonid.
Atlantis teenindas 26 aasta jooksul 33 missiooni ja temaga lendas kokku 207 kosmonauti. Süstik külastas seitse korda kosmosejaama Mir, 11 korda Rahvusvahelist kosmosejaama ja viibis kosmoses 294 päeva.
Muuseumi eksponaat.
Atlantis sooritas viimase lennu 2011. aastal. Alates 29. juunist 2013 on Atlantis Kennedy kosmosekeskuse külastuskeskuse püsiekspositsioonis.
Filmid.
Filmis "Armageddon" hävib Atlantis orbiidil olles meteoriidisajus ja analoogse süžeega filmis "Kokkupõrge" viib Atlantis Orioni meeskonna orbiidile.
Toovere kivikalme

Toovere kivikalme (ka "Kivimägi") on muistne kivikalme Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Toovere külas Palamuse-Järveotsa-Kuremaa maantee ääres.
Kalmel tehti 1947 proovikaevamisi Harri Moora juhendamisel. Kaevamistel leiti luid, savinõukilde, käevõru, paar sõrmust ja 3.-4. sajandist pärit kärbissõlg.
Tõrma kivikalme

Tõrma kivikalme on muistne kivikalme Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Tõrma (Rakvere) külas. Tõrma külas asub ka Tõrma kalmistu
Kivikalmet uuriti 1911 (A. Tomson) ja 1923 (Aarne Michael Tallgren). Kalmesse maeti nii põletatult kui põletamata ja matuseid dateeriti 2. sajandist 6. sajandi alguseni.
Tõrma kalmistu

Tõrma kalmistu on kalmistu Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Tõrma külas.
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Kalmistul asub mitmeid hauasambaid, riste ja väravaid, mis on tunnistatud samuti kultuurimälestisteks. Kalmistule on tuntud inimestest maetud ajaloolane Eerik Selli, raadioajakirjanik Erik Lillo ja metsavend Ruuben Lambur.
Uugla kivikalme

Uugla kivikalme (ka Uugla Veskimäe kivikalme) on muistsed kivikalmed Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Uugla külas.
Kalmistu koosneb neljast kivikalmest. Neist kahte kivikalmet uuriti 1977 Mati Mandeli juhendamisel. Kalmed dateeriti 11.-12. sajandisse.
Mälestiste kirjeldused.
I kalme, mis asub taluhoonest umbes 40 m kagu pool, kujutab endast kagu-loode suunas 16,5 m pikkust, kirde-edela suunas 8,5 m laiust ja 0,7 m kõrgust ovaalset küngast.
II kalme oli enne 1981. aasta arheoloogilisi kaevamisi nähtav vaid 2 m läbimõõdu ja 50 cm kõrgusega künkana. Kuid uuringute käigus selgus, et see kujutas endast 2 m pikka ja 1,6 m laiust suurematest kividest laotud kiviringi.
III kalme kujutas endast põhiplaanilt kolmnurkset kalmet, mille kogusuurus oli 230 m² ning kultuurkihi paksus küündis 60 cm-ni.
IV kalme näil on tegemist madala kivikattega väliste tunnusteta kivikalmega, umbes 11.-12. sajandist.
Arheoloogilised uuringud.
I kalme uuriti läbi 1977. aastal. Arheoloogiaööde käigus tuli ilmsiks, et tegemist oli kividest ebakorrapäraselt kuhjatud kivikalmega.
Arheoloogilised leiud.
I kivikalmest leiti mõõk, 5 odaotsa, kirves, sõrmuseid, käevõrusid, hoburaudsõlgi jne. Leiud on anti üle Ajaloomuuseumile.
II kalmest leiti tõenäoliselt naise luid. Samast kalmest leiti klaasilustuse katkend, kaalud, 6 kaaluvihti, pronkskäevõru, naastud, väljastpoolt kiviringi kilbikupal ja vikat.
III kalmest leiti odaots ja mõõgatupeotsak. Kalme võis kuuluda rikkale perele, sest sealt on leitud lisaks mõõgale ja mõõgatupeotsakule hõbemünte ja -ehted.
Dateering.
Uugla kivikalmed on tõenäoliselt pärit 10.–13. sajandist.
Kaljo Valgma

Kaljo Valgma (29. aprill 1931 Jalase, Rapla vald – 11. september 2015) oli eesti arst ja arstiteadlane (kardioloog), Tartu Ülikooli professor.
Elulugu.
Ta õppis Jalase algkoolis, Kabala algkoolis ja Märjamaa mittetäielikus keskkoolis. 1949. aastal lõpetas ta Rapla Keskkooli kuldmedaliga ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna arsti kvalifikatsiooniga.
Ta suunati tööle Tartu Kliinilise Haigla siseosakonna arst-terapeudiks. 1960. aastal suunati ta Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi aspirantuuri, kus tal valmis väitekiri "Mõnede kliinilis-laboratoorsete uurimismeetodite tähendusest reuma ja reumatoidartriitide aktiivsuse määramisel", mille kaitses 1963. aastal meditsiinikandidaadi väitekirja. Aastatel 1963–1972 oli ta TRÜ sisehaiguste propedeutika kateedris assistent, aastatel 1972–1976 samas kateedris dotsendiks. 1970. aastal kaitses ta väitekirjaga "Südame isheemiatõve (stenokardia) mõned kliinilised iseärasused ja diagnostilised kriteeriumid" (väitekiri kinnitati 1971. aastal). 
Aastatel 1976–1984 oli ta TRÜ sisehaiguste propedeutika kateedri professor, 1984–1992 arstide ja proviisorite täiendusteaduskonna teraapiakateedri juhataja, 1992–1996 kardiokliiniku professor. 1996. aastast oli ta emeriitprofessor. Lisaks oli ta aastatel 1975–1982 Tartu kardioloogiakeskuse juhataja ja teaduslik juhendaja, 1976–1985 NSV Liidu Meditsiiniakadeemia Kardioloogiakeskuse teadusliku nõukogu liige ja 1983–1989 Eesti Kardioloogide Seltsi juhatuse esimees.
Tegi uurimusi südame isheemiatõve epidemioloogia, riskitegurite ja diagnostika, infektsioosse müokardiidi diagnostika ja sellepuhuse ravi ning arteriaalse hüpertensiooni epidemioloogia ja diagnostika alalt.
Isiklikku.
Tema õde Aino-Helene Valgma oli koduloolane, pedagoog, Jalase külaelu arendaja.
Oktoober 2015

Oktoober 2015, kroonika
2015. aasta oktoober algas neljapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem laupäeval.
Võhma kivikalme

Võhma kivikalme on muistne kivikalme Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Võhma külas.
Kalmet uuriti 1969–1972 Tanel Moora juhendamisel. Kalme on rajatud Tandemäe oosile. Algul oli seal mitu eraldi kalmet, mis hiljem on liidetud. Kivikalme juures on ka kolmest tarandist tarandkalme. Kivikalme on dateeritud I aastatuhande II poolde või lõppu eKr ja tarandkalme 1. sajandisse pKr.
Tandemäe loodepoolses otsas on kolm hilispronksiaja kivikirstkalmet. Eelrooma rauaajast pärinev tarandkalme asub kõrgendiku kaguosas, kivikirstkalmetest 76 m eemal. See koosnes kolmest nelinurksest tarandist vähemalt 50 laibamatuse ja 5 põletusmatusega. Hauapanused olid üsna rikkalikud ja pärinesid enamasti hilisest eelrooma rauaajast: keraamika, rauast karjasekeppnõelad, pronksvõrud, rauast noad ja kirves. Suurem osa matuseid oli säilinud fragmentaarselt, kuid tarandis 2 leiti hästi säilinud kolmikmatus. Maetud oli 30–35-aastane mees, 20–25-aastane naine ja 6–7-aastane laps. Täiskasvanutel olid rikkalikud hauapanused: mehel kaelavõru ja pronksist ehtenõel, kaks rauast ja üks pronksist võru; naisel sarnane kaelavõru ja kolm pronksvõru. Need ehted pärinevad varasest eelrooma rauaajast.
Kolmikmatusest leitud matus dateeriti vahemikku 760–400 eKr. Mees kandis Y-DNA haplogruppi N-Y4706 ja mitokondriaalse DNA haplogruppi T1a1b. See on üks kahest vanimast Y-DNA haplogrupp N leiust Eestis (teine on Kunda tarandkalmest samas ajavahemikus).
Eesti jalgpalli 2015/2016. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 2015/2016. aasta karikavõistlused ametlikult ka Tipneri karikavõistlused 2016 oli Eesti jalgpalli peamiste karikavõistluste 26. hooaeg, mis algas 1/64-finaali paaride loosimisega 30. mail 2015 ja lõppes finaaliga 21. mail 2016. 
Karikasarja registreerus 103 võistkonda. Võitja sai aastaks enda valdusse Evald Tipneri nimelise rändkarika ja õiguse osaleda UEFA Euroopa Liigas. Eelmisel hooajal oli oma esimese karika võitnud Nõmme Kalju FC, alistades 2014/2015 hooaja finaalis Paide Linnameeskonda 2:0.
2015/2016. aasta karikavõistlused võitis Tallinna FC Flora.
1/64-finaalid.
Loosimine toimus 30. mail 2015 vahetult enne 2014/2015. hooaja finaali. Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
Vabapääsmed.
Otse 1/32-finaali pääsesid võistkonnad, kes jäid välja loosimata:
1/32-finaalid.
Loosimine toimus 30. juunil 2015. Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
1/16-finaalid.
Loosimine toimus 13. augustil 2015. Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
1/8-finaalid.
Loosimine toimus 1. oktoober 2015. Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
Veerandfinaalid.
"Loosimine toimus 1. märts 2016. 
Poolfinaalid.
Loosimine toimus 14. aprill 2016.
Finaal.
Mängust tegi ülekande ERR.ee.
Joseph Paxson Iddings

Joseph Paxson Iddings (21. jaanuar 1857 Baltimore, Maryland, USA – 8. september 1920 Brinklow, Montgomery maakond, Maryland) oli Ameerika Ühendriikide geoloog ja petroloog.
Aastail 1880–1895 osales ta mitmel väliuuringul (Nevadas, Kaskaadides, Suures kanjonis ja Yellowstone'i jõe ülemjooksul), mille tulemusel andis ta välja monograafia Yellowstone'i rahvuspargi kohta. Aastail 1895–1908 oli ta Chicago ülikoolis geoloogiaprofessor.
Iddings oli oma aja juhtivaid spetsialiste vulkaanilise tekkega kivimite alal. Ta arendas polarisatsioonimikroskoobi kasutamist geoloogias, määratles uusi kivimitüüpe (näiteks bandaiit, šosoniit, kohalaiit, absarokiit, banakiit ja havaiit). 1889. aastal võttis ta kasutusele termini "fenokristall".
Tunnustus.
Joseph Paxson Iddings oli Ameerika Filosoofiaseltsi liige, kuulus USA Teaduste Akadeemiasse, Londoni ja Ameerika Geoloogiaühingusse; lisaks oli ta Christiania Teadusühingu liige ja Prantsuse Mineraloogia Seltsi auliige. Tema auks on nimetatud mineraal iddingsiit, trilobiitide perekond "Iddingsia", trilobiidiliik "Peachella iddingsi" ja käsijalgsete liik "Orthis iddingsi".
Roseburgi koolitulistamine

Roseburgi koolitulistamine toimus 1. oktoobril 2015 Ameerika Ühendriikide Oregoni osariigi Douglase maakonnas Roseburgi linnas.
Kohaliku politsei andmetel toimus tulistamine Umpqua Community College'is. Politsei andmeil sai tulistaja kinnivõtmise käigus surma. Oregoni peaprokuröri Ellen Rosenbaumi sõnul hukkus 13 inimest.
Kuressaare linna teenetemärk

Kuressaare linna teenetemärk on teenetemärk, mis asutati Kuressaarele linnaõiguste andmise päeva (8. mai 1563) tähistamiseks, ja mida antakse austusavaldusena Kuressaarele silmapaistvaid teeneid osutanud isikule. Teenetemärgi saajad kantakse Kuressaare linna auraamatusse. Teenetemärgi kujundas Kaljo Ellik.
Teenetemärgi saajad.
Teenetemärkide saajad aastati:
André Lhote

André Lhote (5. juuli 1885 Bordeaux – 24. jaanuar 1962) oli prantsuse maalija, illustraator ja kunstikriitik.
Sündis Bordeaux's. Õppis kohalikus kunstikoolis skulptuuri ning töötas skulptorina. Maalijana oli autodidakt. 
Töötas kaks aastat Villa de Medicis Roomas. Debüteeris 1906. aastal Sõltumatute Salongis ja 1907. aastal Sügissalongis. Oli mõlema salongi liige. 1908. aastal kolis Pariisi. 1910. aastal osales kubistide ühisnäitusel. 
Ta õpetas Académie de la Grande Chaumière maalikoolis, kus õppis ka eesti kunstnikke, teiste hulgas Karin Luts ja Arkadio Laigo. Samuti õpetas ta Académie Notre-Dame des Champs'is ning asutas 1922. aastal Montparnasse'i Academy André Lhote.
Lhote looming on mõjutatud Paul Cézanne'ist ja kubistidest, kuid ta hoidus kubistidele omastest rangetest vormiprintsiipidest. Oli võrdselt võimekas nii kompositsioonis kui ka koloriidis. Viljeles peamiselt figuraalmaali, eriti akti, kuid ka maastiku- ja portreemaali.
Adila kivikalme

Adila kivikalme (ka "Mikuri kivikalme") on muistne kivikalme Rapla maakonnas Kohila vallas.
Kalmet uuriti 1921 Aarne Michael Tallgreni juhendamisel. Kalme koosnes neljast kontsentrilisest maakividest ringist, mille sisemise ringi läbimõõt oli 10 ja välise ringi läbimõõt 15 m. Kalme rajati ajavahemikul 1.–2. sajand ja seda kasutati ka 3.–4. sajandil.
Kadi Kübarsepp

Kadi Kübarsepp (sündinud 30. märtsil 1982 Tallinnas) on eesti metallikunstnik ja graafik.
Ta õppis aastatel 2002–2011 Eesti Kunstiakadeemias ehte- ja sepakunsti erialal ning oli 2005. aastal õppepraktikal Kärt Summataveti ateljees. 
Ehete ja skulpturaalsete objektidega näitustel osalenud 2003. aastast. 2015. aastast vabakutseline.
Looming.
Kübarsepp on loomingus käsitlenud ehet kui kantavat graafikat – kantavaid joonistusi. Joonistusliku algupäraga ehted, kus traat on joone võrdkuju, mõjuvad inimkehal kui graafika. Joonistuste tähtsust ehete valmimisel rõhutas ta juba õpingute ajal, kus esitas oma portfoolios peale ehete joonistusi ja kavandeid. Arusaam ehtest kui kantavast joonistusest sai tänapäevases Euroopa ehtekunstis alguse 1970. aastate lõpus ja 1980. aastate alguses liikumisega New Jewellery (Uus Ehe), mille põhiesindajad on Susanna Heron, Caroline Broadhead, David Watkins, Gijs Bakker ja Emmy van Leersum. See liikumine on kujundanud Euroopas ehtekunsti nägu tänapäevani, selle juhtmõtteks oli „tegelemine kehaga“.
Kadi Kübarsepp tutvustab oma töid järgmiselt: „Ma otsin ehetest seda kergust, mis aitaks üles tõusta ja lennata. Suured kaelaehted on kerguse otsing, nagu Italo Calvino on kirjeldanud kirjanduse funktsiooni: „... kirjandus kui eksistentsiaalne funktsioon, kerguse otsing vastukaaluks elamise raskusele“.“
Liikmesus.
Kadi Kübarsepp on 2012. aastast Eesti Metallikunstnike Liidu liige, 2013. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige ja 2015. aastast Eesti Metallikunstnike Liidu juhatuse liige.
Enivere Kalmustimägi

(Enivere) Kalmustimägi (ka (Enivere) Jurgemägi) on muistse kalmistuna kasutatud kõrgendik Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Enivere külas.
Mälestise kirjeldus.
Kivikalme asetseb ümbritsevast lagedast põllumaast veidi kõrgemal künkal. Seljandiku põhja- ja läänenõlv on järsud ja ida- ning lõunanõlv kulgeb laugjalt. Kivikalme ligikaudsed mõõtmed on pikkus on põhja-lõuna suunas 100 m, laius 70 m. Põlluharimise käigus on osa kkvikalmest hävinenud ning seetõttu ei olda kindlad, et kus kohas sealses põllus kivikalme lõppes.
Arheoloogilised uuringud.
Arheoloogilised kaevamised- ja uurimised on läbi viidud 1947 aastal A. Vassari juhatusel ning jätkati 1950 aastal Evald Tõnissoni poolt. Arheoloogiliste kaevamisi läbi viimisel tuli päevavalgele põletamata matuseid, jälgi oli ka põletusmatustest.
Arheoloogilised leiud.
Arheoloogiliste uurimistöödel, kruusavõtmisel ning põlluharimisel on leitud odaotsi, nugee, vikateid, suitseid, vööosi.
Muistise dateering.
Kivikalme on kogutud leidude dateerimisel määratletud 12.-13. sajandisse prk.
Iila kivikalme

Iila kivikalme on muistne kivikalme (täpsemalt tarandkalme) Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Iila külas; üks suuremaid tarandkalmeid Eestis.
Kalmet uuriti 1935 Marta Schmiedehelmi juhendamisel.
Kalme pikkus ida-lääne suunas on 68 m ja laius 13 m. Kalme rajati 2. sajandil. Kalme juures on ka 11. sajandist pärinev kolmikmatus: matuse keskel on paljude panustega meheluustik ja selle mõlemal pool kõrval ilma panusteta kaks luustikku.
Maffiariik

 
Maffiariik on riik, milles valitsus on seotud organiseeritud kuritegevusega. Sellise riigivalitsemisviisi korral võtavad varimajandusest (mustast turust; illegaalsetest ettevõtmistest) osa valitsusametnikud, politsei ja/või sõjaväelased.
Ameerika Ühendriikide diplomaatide kohaselt mõtles "maffiariigi" termini välja endine KGB agent ja vene dissident Aleksandr Litvinenko, kes mõrvati 2006. aasta novembris Vladimir Putini kriitika eest.
Maffiariigi teke.
Patricia Rawlinson eristab kriminaalse ühiskonna tekke protsessis nelja staadiumi. Neist igaühte iseloomustab võimu ja kriminaalide vaheliste vahekordade omalaadne eripära:
Reaktiivne staadium, kui võim ja kuritegevus on vastastikuses aktiivses vastasseisus ja tugev riigivõim ei oma vajadust minna kuritegelike formeeringutega kompromissidele. Siin eristuvad omavahel organiseerimata ja organiseeritud kuritegevus.
Passiivse assimilatsiooni staadium, kui nõrgenevad riiklikud institutsioonid, esmajärjekorras majanduslikud, ja algavad kompromissid organiseeritud kuritegevusega, mis viivad võimusstruktuuridele kasulike varimajanduse institutsioonide tekkele, mõõdukale korruptsioonile ja altkäemaksuvõtmisele. Maffia teke.
Aktiivse assimilatsiooni staadium, kui organiseeritud kuritegevuse formeeringud tungivad võimustruktuuridesse ja tagavad endale võimaluse tegutseda paralleelselt ametliku võimuga. Riik kaotab kontrolli oma varem kurjategijatega korraldatud vastastikuste mõjude protsesside üle. Kurjategijate formeeringud avaldavad väga tugevat mõju ökonoomikale ja poliitikale. Maffia võimuletulek.
Proaktiivne staadium kui organiseeritud kuritegevus muutub ühiskonnas domineerivaks jõuks, allutades endale nii riiklikud kui ka ühiskondlikud struktuurid. Siin saab eristada maffiariiki ja maffiaühiskonda. Saint-Simone'i ütlust mööda saavad rahvused, nagu üksikisikudki, elada kas töötades või varastades.
Näited.
Maffia tekkis Itaalia lõunaosas ja nõnda on seda pikka aega seostatud ka Itaaliaga. Maffia võim on tänapäevalgi Itaalias endiselt väga tugev ning see mõjutab ulatuslikult Itaalia lõunaosa elanike elukorraldust.
Äärmuslik näide röövellikust valitsemisest tulenevast on 2000/2001. aasta talvel toimunu Primorje kraiga, varem ühe Venemaa rikkaima piirkonnaga. Kuberneri juhitud kriminaalide riisumiste tõttu olid elektrikatkestused muutunud selleks ajaks juba tavalisteks. Kuuma vee laialipumpamine katkes ja külmunud veetorud lõhkesid. Kuna krai ja Vladivostok jäid suures ulatuses ilma elektri ja soojuseta, siis häirus igasugune elutegevus. Suleti koolid ja raviasutused. Järsult kasvas suremus.
Järve tarandkalmed

Järve tarandkalmed on kaks muistset tarandkalmet Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Järve külas.
Kalmeid uuriti aastatel 1946–1947 Marta Schmiedehelmi ja Erna Ariste juhendamisel. 
I kalmet oli kõvasti lõhutud, kuid sealt leiti põletatud ja põletamata luid koos paljude esemetega. Esemete seas oli käevõrusid, sõrmuseid, mõni ambsõlg, habemenuge, pronkshelmeid ja -ripatseid, odaots. See kalme rajati 3.–6. sajandil ja asus muistsel asulakohal.
Kahtla kalmistu

Kahtla kalmistu (ka Laimjala kalmistu) on kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Kahtla külas. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kahtla kalmed

Kahtla kalmed on muistsed kalmed Saare maakonnas Saaremaa vallas Kahtla külas. Kahtlas asub ka kultuurimälestiseks tunnistatud Kahtla kalmistu.
Kalmed asuvad I aastatuhande lõpust eKr ja meie ajaarvamise algusest pärinevas asulakohas (Kahtla asulakoht). Asulakohta ja kalmeid uuriti 1976–1979 Vello Lõugase juhendamisel. 
Kalmed (täpsemalt tarandkalmed) asuvad niiniimetatud Valgevarede mäel. Need tarandkalmed pärinevad 1.–2. sajandist. Nendest tarandkalmetest itta jääb teine tarandkalme, mille lähedal on kaks lohkudega kultusekivi. Valgevarede mäest loodesse jääb umbes kümme kivikirstkalmet (Kahtla kivikirstkalmed) ja sealt on leitud ka muistsete põldude jäänuseid. Kahtla kivikirstkalmed on esimesed omaaegse Pöide kihelkonna alalt leitud varase rauaaja kalmed.
Ardud

Ardud on linn Rumeenias Satu Mare maakonnas. Linn asub ajaloolises Krisaania piirkonnas.
Ajalugu.
Esimesed kirjalikud teated kohast on 1215. aastast ("Herdeud"). 
1918. aastal vallutasid linna Rumeenia väed, 1920. aastal läks linn Ungari alt Rumeenia koosseisu. Linn oli aastatel 1940–1944 uuesti Ungari koosseisus, kuid alates 1946. aastast kuulub ametlikult Rumeeniale.
Rahvuslik koosseis.
1910. aastal oli linna 6300 elanikust 62,33% ungarlasi.
2011. aastal oli elanike arv 6231, neist 55,35% olid rumeenlased, 17,52% ungarlased, 15,34% mustlased ja 4,47% sakslased.
Välislingid.
Ardudi koduleht (rumeenia keeles)
Karja maa-alune kalmistu

Karja maa-alune kalmistu on keskaegne kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Karja külas. Karja külas asub ka kultuurimälestisena arvele võetud Karja kalmistu.
Kalmistu pärineb varakeskajast, arvatavasti 13.–14. sajandist. Kalmistu avastati 1949, kui seal tehti ehitustöid. Kalmistut uuriti 1955 Aita Kustini juhendamisel. Kalmistult leiti 32 luustikku, mis olid maetud 60–80 cm sügavustesse haudadesse.
Kirimäe Kabelimägi

Kabelimägi (ka "Kirimäe Kabelimägi") on endine matmispaik ja rauaaja leiukoht Kirimäe külas. Muistis on dateeritud ajavahemikku 6.–18. sajand. Kruusavõtmise tõttu pole see tervikuna säilinud.
Kabelimäelt on leitud 6. sajandist pärit Kirimäe aare (Kirimäe põletusmatus).
Simrishamni vald

Simrishamni vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Skåne läänis.
Suuremad asulad on Simrishamn, Gärsnäs, Kivik, Borrby ja Hammenhög.
Vallas asub 390 ha suurune Stenshuvudi rahvuspark.
Kõmsi kalmistu

Kõmsi kalmistu on kalmistu endises Hanila kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kõmsi külas Lääneranna vallas Pärnu maakonnas.
Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks..
John Guillermin

John Guillermin (11. november 1925 London – 27. september 2015 Topanga, California) oli Briti filmilavastaja ja -produtsent.
Ta lavastas sellised kassahittid nagu "Leegitsev pilvelõhkuja" ("The Towering Inferno"), "King Kong" ja "King Kong elab".
Kalju Haan

Kalju Haan (27. august 1937 Pajusi vald – 27. september 2015) oli eesti teatriteadlane ja teatri kirjandusjuhataja.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna kultuurhariduskooli ja 1962. aastal eesti filoloogina Tartu Riikliku Ülikooli. 1966. aastal lõpetas ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis aspirantuuri, ta oli aastast 1996 "magister artium".
Ta oli aastatel 1961–1967 Eesti Kirjandusmuuseumi teadussekretär. Aastatel 1967–1972 ja 1975–1991 oli ta Draamateatri ning 1972–1974 Noorsooteatri kirjandusala juhataja. 
1991. aastast oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli teatrilooõppejõud (dotsent) ja 1996. aastast Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teatriosakonna juhataja. Ühtlasi oli ta 1980. aastast Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikooli õppejõud.
Kalju Haan on olnud Tallinnfilmi mängufilmide "Indrek", "Suvi", "Karikakramäng" toimetaja, tõlkinud näidendeid ning olnud paljude teatrilooliste raamatute koostaja-toimetaja. Tema elu viimaste aastate mahukaim töö oli seotud Eesti teatri biograafilise leksikoni koostamisega. Ta oli 2000. aastal ilmunud leksikoni peatoimetaja ja ETBLi veebiversiooni aupeatoimetaja. 
Kalju Haani elutöö on kokku võetud Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi 2012. aastal valminud raamatus "Eesti teater. Nõudmiseni", mis põhineb Urmas Oti intervjuudel Kalju Haaniga.
Eric Arturo Delvalle

Eric Arturo Delvalle Cohen-Henríquez (2. veebruar 1937 – 2. oktoober 2015) oli Panama poliitik.
Ta oli 28. septembrist 1985 kuni 26. veebruarini 1988 Panama president.
Elektrooniline sõda

Elektrooniline sõda ehk elektrooniline sõjapidamine (inglise keeles "electronic warfare", lühend "EW") on sõjaline tegevus, mille eesmärk on kontrollida elektromagnetilist (EM) spektrit. Et täita seda eesmärki, kasutatakse elektroonilisi rünnakuid(EA) ja vajadusel elektroonilist kaitset (EP). Lisaks kasutatakse elektroonilise sõja toetust (ES) luureks ja ohtude avastamiseks. Teoreetiliselt on võimalik elektroonilist võitluse olemust grupeerida mitmete näitajate poolest, nt tehnikast, väeliigist või olemuslikult lähtuvalt.
Elektrooniline toetus ("electronic support") on „EM-energia kasutamine luureks. Elektrooniliseks luureks kasutatakse nii aktiivseid kui ka passiivseid elektroonilisi luureseadmeid. SIGINT ("signals intelligence") ehk signaaliluure on EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine. "SIGINT" jaguneb omakorda ELINT"iks e elektrooniliseks luureks ja COMINT"iks e sideluureks. ELINT ("electronic intelligence") ehk elektrooniline luure on põhiliselt selliste EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine, mis ei ole mõeldud sidepidamiseks. Põhiliselt on need radarite, navigatsiooni- ja juhtimisseadmete signaalid. COMINT ("communications intelligence") e sideluure on raadiosideseadmete ja nendest moodustatud raadiovõrkude avastamine, tuvastamine nende asukoha määramine ja raadiokanalites liikuva informatsiooni pealtkuulamine.“
Elektrooniline rünnak ("electronic attack") – elektromagnetilise või suunatud energia kasutamine isikkoosseisu, rajatiste või seadmete ründamiseks (suunatud raadiosageduste energia või laserienergia kasutamine radar-, side-, navigatsiooni- või muude süsteemide vastu, mis toimivad elektromagnetilise energia vastuvõtu põhimõttel), selleks et neutraliseerida või hävitada vastase lahinguvõime või -võimekus või neid halvendada. Elektroonilist rünnakut saab jagada nelja põhitüüpi: segamine "(jamming)," pete/pettus "(deception),"mahasurumine või takistamine "(disruption or denial)," purustamine/hävitamine "(destruction).“"
Elektrooniline kaitse (electronic protect) „ on elavjõu, tehnika, elektroonika kaitsmine elektroonilise luure ja rünnaku eest. Kaitsemeetmed võivad olla aktiivsed või passiivsed. Aktiivse kaitse puhul kasutatakse kindlat tehnilist lahendust, mis vähendab elektroonilise rünnaku või luure tõhusust. Passiivne kaitse on kiirgusallikate kasutamise reguleerimine ja juhised, mis peaksid vähendama elektroonilise rünnaku või luure tõhusust. Põhiliselt reguleeritakse kiirgusallikate eetrisoleku aega, asukohta ja seadme võimekuse kasutamist (nt. sagedushüplemine) ning määratletakse tegevusjuhised elektroonilise luure ja rünnaku korral.“
Juhtimissõda

Juhtimissõda (inglise "command and control warfare") tähendab operatsioonijulgeoleku, sõjalise pette, psühholoogiliste operatsioonide, elektroonilise sõja ja füüsilise purustamise integreeritud kasutamist vastastikuses koostöös luurega eesmärgiga mõjutada, halvendada ja hävitada vastase juhtimis- ja kontrollivõimet ja -võimekust ning kaitsta oma juhtimis- ja kontrollivõimet ja -võimekust sarnase tegevuse eest.
Elektrooniline toetus

Elektrooniline toetus (inglise keeles "electronic support", lühend "ES") on elektromagnetenergia (EM) kasutamine luureks. Elektrooniliseks luureks kasutatakse nii aktiivseid kui ka passiivseid elektroonilisi luureseadmeid.
SIGINT ("signals intelligence") ehk signaaliluure on EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine. SIGINT jaguneb omakorda ELINTiks ehk elektrooniliseks luureks ja COMINTiks ehk sideluureks.
ELINT ("electronic intelligence") ehk elektrooniline luure on põhiliselt selliste EM-signaalide avastamine, tuvastamine ja nende allika asukoha määramine, mis ei ole mõeldud sidepidamiseks. Põhiliselt on need radarite, navigatsiooni- ja juhtimisseadmete signaalid. COMINT ("communications intelligence") ehk sideluure on raadiosideseadmete ja nendest moodustatud raadiovõrkude avastamine, tuvastamine nende asukoha määramine ja raadiokanalites liikuva informatsiooni pealtkuulamine.
Elektrooniline rünnak

Elektrooniline rünnak (inglise keeles "electronic attack") on elektromagnetilise või suunatud energia kasutamine isikkoosseisu, rajatiste või seadmete ründamiseks, selleks et neutraliseerida või hävitada vastase lahinguvõime või -võimekus või neid halvendada.
Elektroonilist rünnakut saab jagada nelja põhitüüpi: segamine ("jamming"), pete/pettus ("deception"), mahasurumine või takistamine ("disruption or denial") ja purustamine/hävitamine ("destruction").
Elektrooniline rünnak võib kasutada suunatud raadiosageduste energiat või laserienergiat radar-, side-, navigatsiooni- või muude süsteemide vastu, mis toimivad elektromagnetilise energia vastuvõtu põhimõttel.
Elektrooniline kaitse

Elektrooniline kaitse (inglise keeles "electronic protection") on elavjõu, tehnika ja elektroonika kaitsmine elektroonilise luure ja rünnaku eest. 
Kaitsemeetmed võivad olla kas aktiivsed või passiivsed.
Aktiivne kaitse.
Aktiivse kaitse puhul kasutatakse kindlat tehnilist lahendust, mis vähendab elektroonilise rünnaku või luure tõhusust.
Passiivne kaitse.
Passiivne kaitse on kiirgusallikate reguleeritud kasutamine elektroonilise rünnaku või luure tõhususe vähendamiseks. Põhiliselt reguleeritakse kiirgusallikate eetrisoleku aega, asukohta ja seadme võimekuse kasutamist (näiteks sagedushüplemine) ning määratletakse tegevusjuhised elektroonilise luure ja rünnaku korral.
Riigi vaenlane

"Riigi vaenlane" on 1998. aasta põnevusfilm, mille režissöör oli Tony Scott ning peaosades Gene Hackman ja Will Smith.
Sisu.
NSA agent Thomas Bryan Reynolds mõrvab omakasu eesmärgil USA kongresmeni ja lavastab selle õnnetuseks. Jälgi hävitades avastab Reynolds, et tema tegevusel on tunnistaja – Daniel Zavits, kes jäädvustas Reynoldsi teod kogemata videolindile. Reynoldsi tiim asub Zavitsit jälitama. Zavits jõuab enne surma sokutada videolindi vana sõbra Robert Clayton Deani juurde, kes ei tea asjast midagi. NSA hävitab Deani karjääri ja pereelu, et tema usaldusväärsust vähendada ning lõpuks hävitada ainuke tõend NSA seotusest kongresmeni mõrvaga. Dean avastab varsti, et tema käes on tuleohtlik tõend, ja otsustab NSA-le vastu hakata.
Ma olen legend

"Ma olen legend" on 2007. aastal valminud põnevusfilm, mille peaosas on Will Smith. See on Richard Mathesoni samanimelisel romaanil põhinev kolmas filmimugandus.
Sisu.
2009. aastal puhkes maailmas epideemia, mis sai alguse inimeste endi loodud viirusest. Kolm aastat pärast epideemia puhkemist on viirusele immuunne USA armee teadlane Robert Neville mahajäetud New Yorgi ainus epideemias ellujäänud elanik. Ta veedab oma päevad viirusele vastumürki otsides ja lootes, et kusagil on veel ellujäänuid. Öösiti varjab ta end kindluseks ehitatud kodus, sest viiruse mõjul muteerunud ohvrid peidavad end pimeduses, oodates millal Neville saatusliku vea teeb.
Aleksandr Naumov

Aleksandr Rudolfovitš Naumov (vene keeles Александр Рудольфович Наумов; sündinud 30. novembril 1966 Buis Kostroma oblastis NSV Liidus) on Venemaa keemik, keemiakandidaat, Kostroma Tehnikaülikooli rektor 4. märtsist 2016.
16. juulist 2014 kuni 2016. aastani oli ta Kostroma Riikliku Nekrassovi-nimelise Ülikooli rektor. Ametikoha vahetus toimus seoses plaaniga liita Kostroma Riiklik Ülikool ja Kostroma Tehnikaülikool, liitmise järel jääb Naumov ühendülikooli rektoriks.
Naumov on avaldanud üle 150 teadusliku ja õppemetoodilise publikatsiooni ülikoolihariduse, regionaalarengu, haridustehnoloogiate ning metallide ja sulamite termilise ja elektrokeemia alal.
Kostroma ülikool

Kostroma ülikool (ka "Kostroma N. A. Nekrassovi nimeline Riiklik Ülikool" (vene keeles Костромской государственный университет имени Н. А. Некрасова), täisnimega Федеральное государственное бюджетное образовательное учреждение высшего профессионального образования «Костромской государственный университет имени Н. А. Некрасова») on ülikool Venemaal Kostroma linnas. Põhiosa ülikooli hoonetest paikneb linnasüdames Volga jõe kaldal.
Ülikool asutati 1918. aastal Nõukogude valitsuse dekreedi alusel, millele kirjutas alla Vladimir Lenin, nime all "Kostroma riiklik tööliste ja talupoegade ülikool 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni mälestuseks" (Костромской государственный рабоче-крестьянский университет в память Октябрьской революции 1917 года). 1939. aastast oli kõrgkool pedagoogiline instituut, 1990. aastate algusest pedagoogikaülikool. 1999. aastal arvati Kostroma ülikool ametlikult klassikaliste ülikoolide hulka ning sai oma praeguse nime.
Ülikoolis on kuus instituuti: pedagoogika ja psühholoogia, majandusteaduse, füüsika-matemaatika ja loodusteaduste, ajaloo ja filoloogia, kultuuri ja kunstide ning J. P. Novitski nimeline õigusinstituut. 2014. aastast on KRÜ rektor Aleksandr Naumov.
Pakslaup

Pakslaup ("Hypophthalmichthys") on karpkalalaste sugukonda kuuluv perekond kalu.
Kõola kalme

Kõola kalme on muistne kalme Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kõola külas.
Kalme pindala on umbes 400 m². Kalme rajati I aastatuhande keskel ja seda kasutati rohkem 11.-12. sajandil. 
Kalmet uuriti 1889 (L. v. Schroeder ja C. Duhmberg), 1922 ja 1950 (Harri Moora).