Ernst Haeckel

Ernst Heinrich Philipp August Haeckel (16. veebruar 1834 Potsdam – 9. august 1919 Jena) oli saksa bioloog, filosoof, kunstnik ja arstiteadlane. Ta andis nime tuhandetele liikidele ja koostas genealoogilise puu, kuhu olid hõlmatud kõik eluvormid. Temalt pärinevad mõisted ja terminid "hõimkond", "fülogenees", "ökoloogia", "protistid" jt.
Filosoofilistest töödest on kuulsaim aastatel 1895–1899 kirjutatud "Die Welträthsel", kus ta mõtiskleb muu hulgas elu tekke mõistatuse üle.
Ameerika Ühendriikides on tema auks nimetatud Sierra Nevada mäestikus asuv mäetipp Mount Haeckel, mille kõrgus on 4090 m.
Haeckel sõnastas biogeneetilise reegli.
Elulugu.
Lapsepõlv ja noorpõlv.
Ernst Heinrich Philipp August Haeckeli vanemad olid valitsusnõunik Philipp August Haeckel ja tema abikaasa Charlotte (sündinud Sethe). Ta sündis 1834. aastal Potsdamis pere teise pojana. 1835. aastal asus perekond elama Merseburgi. Poiss õppis sealses toomgümnaasiumis, mille lõpetas 1852. aastal. Isa ja õpetaja Otto Gandteri õhutusel luges ta koolipoisina Matthias Jacob Schleideni, Alexander von Humboldti ja Charles Darwini kirjutisi. Eriti Humboldti ja Darwini reisikirjandus avaldas tema hilisemale elukutsevalikule otsustavat mõju. 1852. aastal astus Haeckel Berliini ülikooli arstiteadust õppima, kuid läks samal aastal isa pealekäimisel üle Würzburgi ülikooli, kus õpetasid kuulsad professorid Albert von Kölliker, Franz von Leydig ja Rudolf Virchow. Seal võttis tema professor, füsioloog ja anatoom Johannes Müller ta kaasa ekspeditsioonile, et vaadelda väikesi mereelukaid Põhjameres. Sellised kogemused kasvatasid Haeckeli huvi zooloogia vastu, kuid doktorikraadi sai ta 1857. aastal Berliinis siiski meditsiinis, nagu tema perekond oli soovinud. Haeckel astus Jena ülikooli, kus teda juhendas Karl Gegenbaur ning kus ta sai ka doktorikraadi zooloogias. Haeckel tundis ka suurt huvi embrüoloogia vastu. Arsti elukutse ei tundunud Haeckelile enam meeltmööda, kui ta patsientidega tegelema hakkas.
Töökäik.
Haeckel asus 1859. aastal töötama selliste loomadega nagu käsnalised, rõngussid ja kiirloomad, millega ta jätkas kuni 1866. aastani. Ta avastas 150 uut kiirloomade liiki. Aastatel 1859–1887 nimetas ta tuhandeid uusi liike. Ernst Haeckel sai 1862. aastal Jena ülikoolis võrdleva anatoomia professoriks, kus ta hoidis oma ametikohta 47 aastat. 1866. aastal reisis ta ringi Kanaari saartel koos Hermann Foliga ning kohtas seal Thomas Huxleyt, Charles Darwinit ja Charles Lyelli. Haeckel oli Darwini liikide tekkimise teooriast mõjutatud ning ta andis Saksamaal välja teose "Natürliche Schöpfungsgeschichte". 1866. aastal andis ta välja teose "Generelle Morphologie". Haeckel väitis isegi, et inimese päritolu võib olla alguse saanud Lõuna-Aasiast, kus esimesed inimesed evolveerusid. Ta avaldast arvamust, et Kagu-Aasia primaatidel oli inimestega sarnasusi, ning heitis kõrvale Darwini vaate, mis seostas Aafrika primaate inimestega.
Isiklikku.
Haeckel abiellus Agnes Huschkega 1867. aastal, neil sündisid tütred Emma ja Elizabeth ning poeg Walter. Pärast abikaasa surma 1915. aastal muutus Haeckel emotsionaalselt nõrgaks. 1918. aastal müüs Haeckel ära oma Medusas asuva mõisa. 
Vaated.
Haeckel uskus, et ainuke suurim erinevus inimese ja ahvi vahel on see, et inimene suudab rääkida, aga ahv mitte. Seejärel postuleeris ta puuduva lüli, mis kandis nimetust "Pithecanthropus alalus." Haeckel avaldas väära teooria, mille kohaselt on inimese embrüo algselt identne teiste imetajate embrüotega ning läbib seejärel mitmeid staadiume, kus inimesel on lõpused nagu kaladel, saba nagu ahvidel jne. Haeckel ise nimetab seda biogeneetiliseks seaduseks, mis tähendab, et embrüo areng kordab liigi fülogeneetilist arengut. See idee on praeguseks ümber lükatud. Seetõttu pole ka üllatav, miks Haeckel ei leidnud anatoomilist tõestust oma teooria kinnituseks.
Haeckel nägi evolutsiooni alustalana kogu looduse seletamisel. Tema "Generelle Morphologie der Organismen" andis ülevaate mitmetest tema ideedest, kuid selle vastu suurt huvi ei tuntud. Haeckel kujutas kõige madalamal astmel asuvaid olendeid protoplasmideks, millel ei ole tuuma. Ta spekuleeris, et need tekkisid spontaanselt süsiniku, hapniku, lämmastiku, vesiniku ja väävli kombinatsioonina. Haeckel juurdles ka pärilikkuse teemadel.