tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lietta Sander de Barrero

Lietta Sander de Barrero (1930 – 1. märts 2015 Malmö) oli eesti ühiskonnategelane Rootsis.
Lietta Sander oli 14-aastane, kui ta koos perega sügisel 1944 Rootsi põgenes. Ta vanaisa August Sander oli kadetina osalenud Vabadussõjas ja hiljem töötanud Valgas kompaniiülemana.
Rootsis lõpetas Lietta Sander Kalmari gümnaasiumi ja Stockholmis riikliku õdedekooli. Pärast abiellumist kolis paar 1958. aastal Colombiasse Cartagenasse, neil sündis kolm last.
Pärast lesestumist kolis Lietta Sander de Barrero 1970. aastail Rootsi tagasi. Ta töötas Malmös meditsiiniõena ning ka hispaania ja eesti keele tõlgina. Ta astus Ida-Euroopa Solidaarsuskomiteesse ja mitmesse eesti organisatsiooni. 1978. aastal valiti ta Rootsi Eestlaste Esinduskogu saadikuks.
Lietta Sander de Barrero korraldas mitmesuguseid aktsioone, et Eesti olukorrale tähelepanu juhtida. Üks enim Rootsi meedias tähelepanu leidnuid oli kolmepäevane näljastreik Malmö kesklinnas 1978. aastal seoses Rootsi kuningapaari ametliku visiidiga Nõukogude Liitu. Ta piketeeris Pärnumaa rahvarõivastes Molotovi-Ribbentropi pakti aastapäevadel või inimõiguste kaitseks ning vangistatud teisitimõtlejate Mart Nikluse, Enn Tarto, Lagle Pareki ja Heiki Ahoneni vabastamiseks.
Lietta Sander de Barrero osales Euroopa Julgeoleku- ja Koostöökonverentsi Helsingi lõppakti järelkonverentsil 1986. aastal Viinis ja Andrei Sahharovi konverentsil 1987. aastal Amsterdamis, samuti esmaspäevamiitingutel Stockholmis.
Olle Sildre

Olle Sildre (sündinud 7. jaanuaril 1973 Tallinnas) on endine eesti jäähokimängija ja treener.
Aastal 2004 tuli ta klubiga HC Panter ja 2008 klubiga HK Tartu Kalev-Välk Eesti meistriks. 
1989-2001 mängis ta mitmes Soome klubis.
Polaarorbiit

Polaarorbiit on orbiit, millel olles kaaslane liigub igal tiirul üle taevakeha (tavaliselt planeedi, nagu näiteks Maa, kuid võimalik, et ka mõne muu taevakeha) mõlema pooluse kohal või nende lähedalt. Polaarorbiidi kalle on seetõttu (peaaegu) 90 kraadi ehk orbiit on risti Maa pöörlemissuunaga. Taevakeha ümber polaarorbiidil olev kaaslane liigub igal tiirul üle taevakeha ekvaatori eri geograafilisel pikkusel.
Polaarorbiite kasutatakse tihti Maa kaardistamiseks, kaugseireks ja Maa jälgimiseks pikema aja jooksul ning nendele lennutatakse sidesatelliite ja mõnikord ka ilmasatelliite. Iridiumi sidesatelliidid asuvad samuti polaarorbiitidel. Polaarorbiidi miinuseks on asjaolu, et ühte punkti ei ole järjest võimalik pikka aega jälgida.
Thalassa (kuu)

Thalassa (kreeka sõnast "Θάλασσα", 'meri'), teise nimega Neptune IV, on Neptuuni kaaslane, mis nimetati kreeka usundi merejumalanna Thalassa (jumalate Aitheri ja Hemera tütre) järgi.
Avastamine.
Naiad avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotode pealt millalgi enne 1989. aasta septembri keskpaika. Kaaslasele anti ajutine nimetus S/1989 N 5. Avastus kuulutati välja 29. septembril 1989 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni teadaandes nr 4867, kuid seal mainiti vaid "11 päeva jooksul võetud 25 kaadrit", mistõttu on avastamiskuupäev millalgi enne 18. septembrit. Kaaslasele anti nimi Thalassa 16. septembril 1991.
Füüsikaline iseloomustus.
Thalassa on korrapäratu kujuga ja pärast teket pole sisemised geoloogilised protsessid seda ilmselt mõjutanud. On võimalik, et Thalassa koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püüdmist väga ekstsentrilisele orbiidile. Korrapäratu kujuga taevakehale mitteomaselt tundub Thalassa olevat kettakujuline.
Orbiidi iseloomustus.
Thalassa tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Thalassa orbiit aegamööda ja kunagi võib Thalassa langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema. Varsti pärast seda võivad tükid põrkuda Despinaga.
Ludza maakond

Ludza maakond (läti keeles "Ludzas apriņķis"; vene keeles "Люцинский уезд") oli Venemaa Keisririigi ja Vene SFNV Vitebski kubermangu haldusüksus, hiljem Läti ja Läti NSV haldusüksus.
Ajalugu.
Maakond rajati 1772. aastal Algselt kuulusid selle alad Pihkva kubermangu koosseisu. Aastal 1776 hakkas maakond kuuluma Polotski kubermangu, 1796. aastal Valgevene kubermangu ja aastast 1802 Vitebski kubermangu. Maakond piirnes läänes Liivimaa kubermangu ja Vitebski kubermangu Režitsa maakonnaga, idas Pihkva kubermangu ja Vitebski kubermangu Sebeži maakonnaga, lõunas Vitebski kubermangu Drissa maakonnaga. Pindalaga 5235 km² oli see Vitebski kubermangu suurim maakond.
Aastal 1897 elas maakonnas 128 200 inimest. Elanikest moodustasid enamiku lätlased (64,2%), juute oli 4,9%, venelasi 7,1%, valgevenelasi 20,5% ja poolakaid 2,2%.
Aastal 1913 oli maakonna territooriumil üks linn (Ludza) ja 16 valda.
Aastal 1920 liideti Ludza maakonna alad Läti koosseisu. Maakond (idas Pihkva kubermangu Ostrovi maakonna arvelt veidi laienenuna) jäi ka Läti haldusüksuseks ja kuni aastani 1949 Läti NSV haldusüksuseks. Aastal 1925 eraldati maakonnast Jaunlatgale maakond, enne seda oli Ludza maakond oma pindalalt (6547,8 km²) Läti suurim maakond. 
Aastal 1940 oli maakonna territooriumil 3 linna, lisaks Ludzale ka Kārsava ja Zilupe. Toona oli maakonna koosseisus 12 valda. Ludza maakonna pindala oli 2344,1 km²
Aastal 1941 liideti Nautrēni vald Rēzekne maakonnaga. Aastal 1949 maakond likvideeriti ja selle territoorium jagunes nelja rajooni vahel.
Haldusjaotus.
Viciebski kubermangu osana.
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond haldusüksusteks, mida nimetatakse volostiteks (vene keeles "волость"), aga mille kohta lätlased on kasutanud sõna vald (läti keeles "pagasts"). Sõna "pagasts" pärineb ilmselt 10. sajandil Vana-Vene haldusjaotuses olnud üksuse nimetusest "погост". Maakonna keskuseks oli maakonnalinn (Ludza), lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 16 valda.
Haldusjaotus Läti Vabariigis.
Pärast seda, kui Läti vabadussõda oli lõppenud rahulepinguga, liideti Ludza maakonnaga ka osa Ostrovi maakonnast. Aastal 1925 eraldati suureks paisunud maakonnast Jaunlatgale maakond. Läti Vabariigis muudeti valdade piire korduvalt, mitu valda nimetati ka ümber.
Halduslike muudatuste tagajärjel oli maakonnas aastaks 1940 lisaks Ludzale veel kaks linna: Kārsava ja Zilupe. Toona oli maakonna koosseisus 12 valda.
Tallinna Puhkekodu

Tallinna Puhkekodu oli Tallinnas tegutsenud endine Eesti jalgpalliklubi.
Klubi võitis Eesti meistrivõistlustel 1932. aastal 2. koha, 1934. ja 1936. aastal 3. koha.
Kollatähn-pajuliblikas

Kollatähn-pajuliblikas ("Nymphalis polychloros") on liik päevaliblikaid.
Varem Eestis haruldane, ent vahel sisserändav, võib talvituda (valmikuna).
Sarnaneb koerliblikaga, kuid on veidi suurem.
Despina

Despina (ladina sõnast "Despœna" ja kreeka sõnast "Δέσποινα"), teise nimega Neptune V, on Neptuuni kaaslane, mis on saanud nime Kreeka usundi nümfi Despoina (Poseidoni ja Demeteri tütre) järgi.
Avastamine.
Despina avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotodelt 1989. aasta juuli lõpus. Sellele anti ajutine nimetus S/1989 N 3. Avastus kuulutati välja 2. augusti 1989 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni teadaandes nr 4824, kuid seal mainiti vaid "10 päeva jooksul pildistatud 5 kaadrit", mistõttu on avastamiskuupäev millalgi enne 28. juulit. Kaaslasele pandi nimeks Despina 16. septembril 1991.
Füüsikaline iseloomustus.
Despina on ebakorrapärase kujuga ja pärast teket pole sisemised geoloogilised protsessid seda ilmselt mõjutanud. On võimalik, et Despina koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püüdmist väga ekstsentrilisele orbiidile.
Orbiidi iseloomustus.
Despina orbiit jääb napilt väljapoole Neptuuni Le Verrier' rõngast ja asub Thalassa orbiidi lähedal. 
Despina tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Despina orbiit aegamööda ja kunagi võib Despina langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema.
Valgetähn-pajuliblikas

Valgetähn-pajuliblikas ("Nymphalis xanthomelas") on liik päevaliblikaid.
Varem Eestis haruldane, ent vahel sisserändav, võib talvituda (valmikuna).
Sarnaneb koerliblikaga, kuid on veidi suurem.
Erkki Tanttu

Erkki Lauri Tanttu (kuni 1913. aastani Erkki Lauri Lydén; 3. oktoober 1907 Viiburi – 5. mai 1985 Helsingi) oli soome raamatuillustraator, graafik ja koomiksikunstnik.
Erkki Tanttu vanemad olid jaamaülem Eliel Laurentius Lydén (1877–1954) ja õpetaja Lyyli Lydén (neiupõlvenimega Tanttu). Vanemad lahutasid abielu 1913, Lyyli Tanttu võttis oma neiupõlvenime tagasi ja vahetas ka oma poja perekonnanime. 
Kunstnikuna oli Tanttu iseõppija. 1926. aastal sai ta Porvoos tööle trükikotta, kus õppis töö kõrvalt raamatugraafikat. 1929–1930 õppis Tanttu Helsingi Kunstitööstuslikus Keskkoolis, kuid õpingud jäid pooleli.
1931. aastal oli ta lühikest aega ajalehe Kansan Kuvalehti küljendaja ja illustraator. Samal aastal asus ta samades ülesannetes tööle ajalehe Hakkapeliitta toimetuses. 1944. aastal väljaande ilmumine lõpetati ning Tanttust sai vabakutseline kunstnik. Põhiliselt tegutses ta raamatuillustraatorina ja joonistas ka koomikseid. 
Tema tuntumad teosed olid koomiks "Rymy-Eetu" ja illustratsioonid Aleksis Kivi romaanile "Seitse venda".
Galatea (kuu)

Galatea (kreeka sõnast "Γαλάτεια"), teise nimega Neptune VI, on Neptuuni kaaslane, mis on saanud nime kreeka usundi tegelaskuju nereiid Galateia järgi.
Ajalugu.
Galatea avastati kosmosesondi Voyager 2 tehtud fotode pealt 1989. aasta juuli lõpus. Sellele anti ajutine nimetus S/1989 N 4.
Avastus kuulutati välja 2. augustil 1989 Rahvusvahelise Astronoomiauniooni teadaandes nr 4824, kuid seal mainiti vaid "10 päeva jooksul võetud 5 kaadrit", mistõttu on avastamiskuupäev millalgi enne 28. juulit. Kaaslasele pandi nimeks Galatea 16. septembril 1991.
Füüsikaline iseloomustus.
Galatea on korrapäratu kujuga ja pärast teket pole sisemised geoloogilised protsessid seda ilmselt mõjutanud. On võimalik, et Despina koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püüdmist väga ekstsentrilisele orbiidile.
Orbiidi iseloomustus.
Galatea tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Galatea orbiit aegamööda ja kunagi võib Galatea langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema.
Bergamo toomkirik

Bergamo toomkirik (itaalia keeles "Duomo di Bergamo", "Cattedrale di Sant'Alessandro") on Itaalias Bergamo linnas asuv roomakatoliku toomkirik, mis on pühitsetud linna kaitsepühakule Bergamo Aleksandrile. Tegemist on ka Bergamo piiskopitooli asukohaga.
Ajalugu.
Vähemalt 9. sajandist oli Bergamos kaks toomkirikut. Neist esimene oli pühaku arvataval märtrisurma suremise kohal asunud Püha Aleksandri basiilika. Teine oli pühitsetud pühale Vincentile; selle ehitus tänapäevase toomkiriku asukohas oli nähtavasti alanud juba langobardide ajal. Piiskop Giovanni Barozzi andis 15. sajandi keskel käsu Püha Vincenti kiriku ümberehitamiseks; nende plaanide autorsuse on enda nimele võtnud arhitekt ja skulptor Filarete.
Aastal 1561 lõhkusid veneetslased sõjalise otstarbekuse põhjustel maha Püha Aleksandri kiriku, jättes Vincenti kiriku linna ainsaks toomkirikuks. 17. sajandi alguses ühendas piiskop Giovanni Emo kahe vana toomkiriku kanoonikud. Viimaks õnnestus piiskop Gregorio Barbarigol 1697. aasta 18. augustil saada paavst Innocentius XI käest bulla "Exponi nobis", millega moodustati piiskopkonna jaoks üks kapiitel ja piiskopkonda jäi üks toomkirik, mis muudeti Püha Vincenti kirikust Püha Aleksandri kirikuks.
1689. aastal renoveeriti hoonet arhitekt Carlo Fontana projekti järgi. Järgmine suurem renoveerimine võeti ette 19. sajandil; selle tulemusel valmis uusklassitsistlik läänekülg 1889. aastal.
Interjöör.
Toomkiriku põhiplaan on ladina risti kujuline ja sellel on üks lööv.
Toomkiriku esimesel parempoolsel küljealtaril leidub Andrea Previtali maal "Püha Benedictus ja pühakud" (1524) ja kiriku esimesel vasakpoolsel küljealtaril Giovan Battista Moroni maal "Madonna ja laps koos pühakutega" (1576). Kirikust leiab ka Giovanni Cariani maali "Madonna lapsega koos kahe tuviga" ja lõuendeid, sealhulgas teos "Pühakud Firmus ja Rusticus ning Proculus" (1704), mille autorid võivad olla Giambettino Cignaroli ja Sebastiano Ricci.
Toomkiriku apsiidis asuvad Giovanni Battista Tiepolo maal "Piiskop Bergamo Püha Johannese märtrisurm" (1731–1743) ja Carlo Innocenzo Carloni maal "Püha Aleksander". Kiriku peaaltari kujundas Filippo Juvarra. Kiriku kooriruumis leiduvad Johann Karl Sanzi reljeefid.
Baptisteerium.
Toomkiriku lähedal asub kaheksanurkne baptisteerium, mille skulptor Giovanni da Campione 1340. aastal Bergamo Santa Maria Maggiore basiilika jaoks rajas. 1650. aastal toimunud suurte ehitustööde käigus baptisteerium lammutati, kuid see hoiti siiski alles ja pandi aastal 1856 kanooniku õuel uuesti kokku.
Hoone sees asuvad Kristuse elu episoode kujutavad bareljeefid, Ristija Johannese kuju ja 1340. aastast pärinev Giovanni da Campione tehtud ristimiskivi.
Baptisteeriumi ülemise tasapinna ümber asetseva sammastiku kohal paiknevad kaheksa 14. sajandist pärinevat voorusi sümboliseerivat kuju.
Ginza Rabba

Ginza Rabba ehk Ginza (manda keeles 'aare') on mandade tähtsaim tekstikogu (pühakiri). Ginza Rabba jaguneb kaheks peaosaks. Parempoolne Ginza koosneb 18 väga erineva teemaga proosatekstist. Vasakpoolne Ginza sisaldab mandalaste surmarituaaliga seotud laule (e luuletekste).
Kurt Hager

Kurt Hager (sünninimega Leonard Kurt Hager; 24. juuli 1912 Bietigheim-Bissingen, Baden-Württemberg – 18. september 1998 Berliin) oli Saksa DV partei- ja riigitegelane.
Kurt Hager oli pärit töölisperekonnast. Reaalkooli lõpetas ta 1931. aastal ja töötas seejärel ajakirjanikuna. 1930. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja 1932. aastal Punaste Rindevõitlejate Liitu. 1933. aastal osales ta Stuttgardis Adolf Hitleri raadiokõne segamises, mille eest ta arreteeriti ja paigutati Heubergi koonduslaagrisse. Laagrist vabanemise järel emigreerus ta 1936. aastal ja elas mitmes Euroopa riigis ning täitis Kominterni ülesandeid. 
1937–1939 võttis ta ajakirjanikuna osa Hispaania kodusõjast. 1939. aastal interneeriti ta Prantsusmaal, kust saadeti välja Suurbritanniasse. Suurbritannias jätkas ta kommunistlikku tegevust, pärast Teise maailmasõja algust oli mõnda aega interneeritud.
1946. aastal pöördus Hager Saksamaale tagasi. Ta astus Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse, kus oli parteihariduse osakonna juhataja. Samuti töötas ta ajakirja Vorwärts peatoimetajana. 1948. aastal lõpetas ta doktoriõpingud Kleinmachnowi parteikõrgkoolis, 1949. aastal sai Berliini Humboldti Ülikooli professoriks.
1950. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks ja 1952. aastal Keskkomitee teadusosakonna juhatajaks. 1954. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja 1955. aastal Keskkomitee sekretäriks (oli vastutav teaduse, hariduse ja kultuuri eest). Alates 1959. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ning alates 1963 Poliitbüroo liige ja Poliitbüroo ideoloogiakomisjoni juhataja. Alates 1958. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige ja 1967. aastast Rahvakoja hariduskomisjoni esimees. Lisaks sellele oli ta 1976–1989 Saksa DV Riiginõukogu liige ja 1979–1989 Saksa DV Riikliku Kaitsenõukogu liige.
Faktiliselt oli Kurt Hager Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei peaideoloog. Maailmavaatelt oli ta tõsimeelne karmi liini marksist-leninist. Teda on koguni nimetatud stalinistiks.
1989. aasta novembris astus Kurt Hager kõikidest ametitest tagasi ja 1990. aasta jaanuaris heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja. 1995. aastal astus ta Saksa Kommunistlikku Parteisse. Samal aastal esitati talle kriminaalsüüdistus seoses Saksa DV-s toimunud piiriületajate tapmisega. 1996. aastal lõpetati Hageri kriminaalasi tema halva tervise tõttu.
Nina Companeez

Nina Companeez (26. august 1937 Boulogne-Billancourt – 9. aprill 2015 Pariis) oli prantsuse filmilavastaja, ‑näitleja ja stsenarist.
Nina sündis juudi soost Venemaa immigrandist stsenaristi Jacques Companeezi peres. 
Ta kirjutas stsenaariumi filmile "Husaar katusel" ("Le hussard sur le toit"; 1995).
Tallinna SK Tempo

Tallinna Tempo oli Tallinnas asunud endine Eesti jalgpalliklubi.
1962. aastal loodud klubi mängis alates asutamisest kogu aeg Eesti NSV jalgpalli kõrgliigas, kus võitis kokku neli esikohta: 1963., 1971., 1982. ja 1987. aastal. Klubi saavutuste hulka kuulus ka Eesti NSV karika võitmine 1984. aastal.
1991. hooaja lõpul langes klubi esimest korda Kõrgliigast välja ja lõpetas Esiliigas II kohaga. 1992. aastal läks klubi laiali.
Dvigatel Tallinn

Dvigatel Tallinn (ka Spordiklubi Dvigatel Tallinn) oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi. Klubi eksisteeris aastatel 1969–1991.
Klubi võitis Eesti meistrivõistlustel 1969. ja 1971. aastal.
Tartu ASK

Tartu ASK oli Tartus asuv endine Eesti jalgpalliklubi.
Klubi sai Eesti meistrivõistlustel 1923. aastal 2. koha.
Tallinna VK Merkur

Tallinna VK Merkur (alates 1927 "Merkuur") oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi.
Asutatud 1909 kui Tallinna JS Merkur ("Tallinna Jalgpalliselts Merkur"), lõpetas tegevuse 1911 ühinedes klubiga Tallinna KS Valvaja.
Taasasutati veebruaris 1926 kui Tallinna VK Merkur ("Tallinna Võimlemise Klubi Merkur"), lõpetas tegevuse 1930.
Klubi mängis 6. juunil 1909 Lasnamäel esimese ametliku jalgpallimatši Eestis, kus klubi oli vastamisi Tallinna JS Meteoriga. Tallinna JK Meteor võitis 4:2. Seda kuupäeva peetakse eesti jalgpalli ametlikuks sünnidaatumiks.
Klubi võitis 1928. aasta Eesti meistrivõistlustel 2. koha.
JK Eesti Fosforiit

JK Eesti Fosforiit (ka "Tallinna Fosforiit") oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi. 
Klubi võitis Eesti meistrivõistlustel 1991. 4. koha.
Tartu JK Olümpia-2000

Tartu JK Olümpia-2000, asutatud kui Tartu Palliklubi Olümpia"," oli Tartus asuv endine Eesti jalgpalliklubi. Klubi asutati 1930. aastal. See oli esimene ja on siiani ainus klubi väljastpoolt Tallinna, kes on tulnud jalgpallis Eesti meistriks.
Tartu Olümpia lõpetas tegevuse 1941. aastal pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt. Klubi taasasutati 2005. aastal nimega kui FC Tartu Olümpia, kuid lõpetas tegevuse pärast 2010. aasta hooaega. 
Ajalugu.
Algusaastad (1930–1937).
Tartu Palliklubi Olümpia asutati 1930. aastal Tartu jalgpallientusiastide ja ärimeeste poolt eesmärgiga tõsta linna jalgpalli taset, kuna eelnevalt oli Eesti elanike arvult suuruselt teine linn olnud kõrgliigas esindatud vaid kahel korral (Tartu ASK 1923. ja Tartu JK 1929. aastal). 
Klubi startis 1931. aastal Eesti esivõistlustel jalgpallis B klassis, tuli järgmisel aastal A klassis Lõuna-Eesti ringkonnameistriks ja jõudis Liiduklassi ehk kõrgliigasse 1934. aasta sügisel. Olümpia lõpetas oma esimese kõrgliiga hooaja viimasel kohal, kuid vältis liiga laienemise tõttu väljalangemist. Järgmisel hooajal ei õnnestunud Olümpial ühtegi kohtumist võita ja klubi langes Liiduklassist välja. 
Eesti meistrid (1938–1941).
Tartu Olümpia naasis jalgpalli kõrgseltskonda 1938/39 hooajaks ja lõpetas kuuendal kohal, vaid punkti kaugusel kolmandal kohal olevast VS Spordist. Tartu kaubamaja omaniku Karl Jänese toetusel tugevdas klubi järgmiseks aastaks oma meeskonda mitme Eesti koondislasega. Olümpia alustas 1939/40 hooaega 0:3 kaotusega Tallinna Spordi vastu, kuid võitis seejärel kõik järgmised mängud ja krooniti Eesti meistriks pärast Kalevi 3:1 alistamist viimasel mängupäeval. Sellega sai Tartu Olümpiast esimene ja tänaseni ainus klubi väljaspool pealinn Tallinna, kes on tulnud jalgpallis Eesti meistriks. Klubi suurim väravakütt oli 13-väravaga võistkonna kapten Richard Kuremaa.
Tartu Olümpia oli sunnitud tegevuse lõpetama 1941. aastal pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt.
Tartu Olümpia nimi kerkis Eesti jalgpallis taas esile 2005. aastal, mil loodi noorteklubi nimega FC Tartu Olümpia. Klubi lõpetas tegevuse pärast 2010. aasta hooaega. Vaatamata lühikesele eksisteerimisajale jõudsid mitmed klubi noormängijad (Sten Reinkort, Frank Liivak ja Tristan Koskor) hiljem Eesti A-koondisse.
Võitjad (1): 1939/40
Hermann Axen

Hermann Axen (6. märts 1916 Leipzig – 15. veebruar 1992 Berliin) oli juudi päritolu Saksa DV riigitegelane.
Hermann Axen sündis Leipzigis Galiitsiast sisserännanud kodanlikus juudi perekonnas. Alates 1932. aastast osales ta Saksamaa Kommunistliku Noorsooliidu tegevuses. 1934. aasta novembris ta vahistati ja mõisteti kolmeks aastaks vangi. Vanglast vabanemise järel saadeti ta riigist välja. Poola ja Austria kaudu jõudis Axen 1940. aasta jaanuaris Pariisi, kus ta tegi juhu- ja abitöid ning osales kommunistlikus tegevuses. 1940. aasta mais interneeriti ta Prantsuse võimude poolt ja augustis 1942 anti Gestapole välja. Hermann Axen viidi Saksamaale, kus teda hoiti kinni Oświęcimi ja Buchenwaldi koonduslaagrites.
1946. aastast alates oli ta kommunistide ja sotsiaaldemokraatide ühendamise järel moodustatud Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei liige. Ta oli ta üks Saksa Vaba Noorsoo Liidu rajajaid, kuni 1949. aastani oli ta selle Keskkomitee sekretär. Alates 1949. aastast oli Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1954–1989 oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige ja alates 1971. aastast Rahvakoja väliskomisjoni esimees.
1953–1956 oli Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini ringkonnaorganisatsiooni teine sekretär. 1958–1966 oli ta ajalehe Neues Deutschland peatoimetaja. 1963. aastal sai Axen Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks ja 1970. aastal liikmeks. Ta oli vastutav rahvusvaheliste suhete eest ning alates 1960. aastate lõpust kujundas ta Saksa DV välispoliitikat. Ta valmistas ette Erich Honeckeri välisvisiite ning saatis teda väliskülaskäikudel.
8. novembril 1989 astus Axen kõigist ametitest tagasi ja sõitis Moskvasse silmaoperatsioonile. Saksa DV-sse tagasipöördumise järel vahistati ta 18. jaanuaril 1990 süüdistatuna korruptsioonis ja riigi raha raiskamises. 31. jaanuaril 1990 vabastati ta tervislikel põhjustel vahi alt.
Tallinna SÜ Esta

Esta Tallinn oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi.
Klubi sai Eesti meistrivõistlustel 1938. aastal 2. koha ja 1940. aastal 3. koha.
Tallinna JK Dokker

Tallinna JK Dokker Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi.
Klubi sai hooajal 1997/98 Esiliigas 3. koha.
Tallinna SK Siirius

Tallinna SK Siirius oli Tallinnas asuv endine Eesti jalgpalliklubi.
Klubi võitis Eesti meistrivõistlustel 1926. aastal 3. koha.
Pärnu Kalevi Jalgpalliklubi

Pärnu Kalevi Jalgpalliklubi (lühemalt "Pärnu Kalev") oli Pärnus asuv endine Eesti jalgpalliklubi. Klubi eksisteeris aastani 1993.
Aastal 1942 võitis klubi Eesti jalgpalli karikavõistlustel 2. koha.
Naiste Balti liiga (korvpall)

Naiste Balti liiga (inglise keeles Baltic Women's Basketball League, lühend BWBL) on Balti riikide ning teiste Põhja- ja Ida-Euroopa riikide ühine korvpalliliiga, mis on asutatud 19. mail 1994. Liigale vastav meeste liiga on Baltic Basketball League.
2017/18 hooajal osalesid liigas naiskonnad Valgevenest, Venemaalt ja Leedust. Varem on liigas mänginud ka naiskonnad Eestist, Kasahstanist, Lätist, Moldovast, Norrast, Poolast, Rootsist, Soomest, Ukrainast ja Usbekistanist.
Eesti naiskondadest on liigas mänginud Audentes Tallinn, Tooted Tallinn, TPÜ-ELK ja FCR Media/Rapla. Praegu osaleb TSA/CITYTEED Tallinn.
John de Lancie

John Sherwood de Lancie, Jr. (sündinud 20. märtsil 1948 Philadelphiais) on Ameerika Ühendriikide näitleja, lavastaja, kirjanik ja muusik.
Tema tuntumaks rolliks on Q telesarjades " (1987–praeguseni), " (1993–1999) ja "" (1995–2001) ning Discordi ('Ebakõla') häälena telesarjas "My Little Pony: Friendship Is Magic" (2010–praeguseni). Ta on kaasa teinud ka telesarjades "Tähevärav SG-1" (1997–2007) Frank Simmonsina ja "Halvale teele" (2008–2013) Donald Margolisena.
Artjom Suvorov

Artjom Suvorov (sündinud 7. veebruaril 1989 Tartus) on Eesti Keskerakonna venekeelne poliitik, aastast 2025 Keskerakonna Tartu piirkonna esimees. Tartu abilinnapea 16. aprillist 2015 kuni 20. oktoobrini 2017, mil astus tagasi korruptsioonikahtlustuse tõttu. 
Varem on ta olnud Keskerakonna noortevolikogu esimees aastast 2008, 
Suvorov on sündinud ja kasvanud Tartus. Ta on õppinud Tartu Ülikoolis sotsioloogiat (bakalaureusekraad 2010, töö teema "Tartu linna eliitkooli ja tavakooli gümnasistide tuleviku perspektiivid ning nende võrdlus kahe kooli näitel", juhendaja Tarmo Strenze) ja töötanud söögikohas Suudlevad Tudengid tegevjuhina. 
2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus Suvorov 191 häält, 2011. aasta Riigikogu valimistel 407 häält. 2011. aastal sai Suvorovist Keskerakonna fraktsiooni noorim liige Tartu linnavolikogus, kui Jevgenia Lindevaldt esitas avalduse Tartu linnavolikogust lahkumiseks. Volikogus on ta kuulunud arengu- ja planeerimiskomisjoni.
Pärast 2015. aasta Riigikogu valimiste järgseid muudatusi Tartu linnavolikogus ja linnavalitsuses tegi Keskerakond ettepaneku anda linnavalitsusest volikogu esimeheks siirduva abilinnapea Vladimir Šokmani koht Suvorovile. Suvorovi asendusliikmena pääseks volikokku Aleksandr Litvinenko, kes oli seal senise Riigikogu liikme Aivar Riisalu asendusliige.
2017. aasta KOV valimistel valiti ta 633 häälega taas volikokku.
18. oktoobril 2017 pidas Kaitsepolitsei Artjom Suvorovi kinni, kahtlustades teda pikema aja jooksul korduvalt altkäemaksu võtmises mitmele organisatsioonile toetussummade eraldamise eest.
25. märtsil 2019 mõistis Tartu Maakohus Artjom Suvorovi korduvas altkäemaksu võtmises, altkäemaksu küsimises ja kelmuse katses õigeks süü tõendamatuse tõttu. 
Otsus kaevati edasi, kuid Ringkonnakohus jättis 27. oktoobril 2019 maakohtu otsuse muutmata. 
30. aprillil 2025 valiti Suvorov Keskerakonna Tartu piirkonna esimeheks. 
Suvorov harrastab jalgpalli. Tema emakeel on vene keel, kuid ta peab end eestlaseks.
Vladimir Šokman

Vladimir Šokman (sündinud 26. aprillil 1948 Võrus) on Eesti Keskerakonna poliitik. Ta on olnud korduvalt Tartu linnavolikogu liige ja Tartu abilinnapea.
Elulugu.
1966 lõpetas Šokman Tartu 7. Keskkooli, 1967–1971 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri ja spordi erialal ning 1974–1981 psühholoogia erialal. 
1973–1978 oli Šokman Tartu Reisi- ja Ekskursioonibüroo orgosakonna juhataja ja direktor, 1978–1983 instruktor EKP Tartu Linnakomitees tervishoiu- ja spordiasutuste, asendajana ka haridus- ja kultuuriasutuste valdkonnas, 1983–2001 Tartu Tööstuskooli direktor, 1999–2001 Tartu linnavolikogu liige, 2001–2011 Tartu abilinnapea, 2011–2013 Tartu linnavolikogu esimees ning 2013–2015 taas Tartu abilinnapea. 2015. aasta aprillis valiti Šokman uuesti linnavolikogu esimeheks, kui sellest kohast loobus Aadu Must, kes osutus 2015. aasta valimistel riigikokku valituks. 
Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 130 häält ning ei osutunud valituks.
Vladimir Šokman on Tartu Spordiveteranide Koondise juhatuse liige, Tartu Talisuplejate Seltsingu esimees ning Läänemere Linnade Liidu (UBC) sotsiaal- ja tervishoiukomisjoni liige.
Šokmani emakeel on eesti keel, ta valdab ka vene, saksa, inglise, soome ja rootsi keelt. Ta harrastab suusatamist, talisuplust, korvpalli, rattasõitu jms.
Pär Nuder

Pär Anders Nuder (sündinud 27. veebruaril 1963 Täbys) on eesti juurtega Rootsi sotsiaaldemokraatlik poliitik. Aastatel 2004–2006 oli ta rahandusminister Göran Perssoni valitsuses.
Pär Nuder sündis aastal 1963 Stockholmi läänis Täbys eestlasest isa Ants Nuderi ja rootslannast ema Brita Margareta Nuderi pojana; ta kasvas üles Österåkeris. Ta on lõpetanud Stockholmi Ülikooli, tal on õigusteaduses bakalaureusekraad.
Tema poliitiline karjäär sai alguse Rootsi Sotsiaaldemokraatlike noorte liigast. Aastatel 1986–1987 oli Nuder justiitsminister Sten Wickbomi nõunik, aastatel 1988–1991 ja 1994–1996 peaminister Ingvar Carlssoni ning aastatel 1996–1997 oli ta peaminister Göran Perssoni nõunik. Nuder on töötanud Riksdagi sotsiaaldemokraatide parlamendifraktsiooni sekretärina.
Aastal 1994 valiti ta Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei ridades Riksdagi. Aastatel 2002–2004 oli Nuder poliitikakoordinaator-minister Göran Perssoni valitsuses; aastatel 2004–2006 rahandusminister Göran Perssoni valitsuses.
Isiklikku.
Ta on abielus ajakirjanik Ingrid Carlbergiga; neil on kaks last.
Harry Tisch

Harry Tisch (28. märts 1927 Heinrichswalde, Ida-Preisimaa (tänapäeval Slavsk, Kaliningradi oblast, Venemaa) – 18. juuni 1995 Berliin) oli Saksa DV riigi- ja ametiühingutegelane.
Põhikooli lõpetamise järel õppis Harry Tisch aastatel 1941–1944 Pasewalkis ehituslukksepaks. 1944. aastal mobiliseeriti Tisch Wehrmachti, 1945. aastal langes ta Briti vägede kätte sõjavangi. 28. novembril 1945 õnnestus tal vangilaagrist põgeneda.
Seejärel töötas Tisch Ueckermündes lukksepana ning astus Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse, Saksa Vabasse Noorsoo Liitu ja Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse. 1948–1953 töötas ta mitmel juhtival ametikohal. 
1953–1955 õppis ta Karl Marxi nimelises Kõrgemas Parteikoolis. Seejärel oli ta kuni 1961. aastani mitmel ametikohal parteitööl Rostockis. 1961–1975 oli Harry Tisch Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Rostocki ringkonna allorganisatsiooni esimene sekretär.
1963. aastal sai Harry Tisch Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks. Alates 1971. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat ja alates 1975. aastast liige. 1963. aastast oli ta Rahvakoja liige ja alates 1975. aastast Saksa DV Riiginõukogu liige. Samuti kuulus ta 1975. aastast Saksa DV Rahvusrinde presiidiumisse.
26. aprillist 1975 kuni 2. novembrini 1989 oli Harry Tisch Saksa Vabade Ametiühingute Koondise esimees.
8. novembril 1989 astus Harry Tisch koos kogu Poliitbürooga kõigist ametitest tagasi. 2. detsembril 1989 anti välja tema vahistamismäärus. 3. detsembril 1989 heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja ja vahistati. 21. veebruaril 1990 vabastati ta vahi alt, kuid vahistati varsti uuesti. Kohtuprotsess tema vastu algas 1991. aastal, varsti lasti Tisch vahi alt vabaks. Teda süüdistati korruptsioonis ja riigi raha kuritarvitamises. Teda karistati pooleteiseaastase vabaduskaotusega. Eeluurimisperioodil vanglas oldud aeg loeti karistuse hulka ja kandmata karistusaeg peatati ning Tisch lasti vabaks.
1995. jaanuaris algatati tema suhtes kriminaaluurimine seoses Saksa DV ajal toimunud piiriületajate tapmistega.
Kristiina Raudsepp

Kristiina Raudsepp (esinejanimega Kristina Bellanova; sündinud 27. aprillil 1974 Tartus) on eesti ettevõtja, seltskonnategelane, modell ja näitleja, kes on peamiselt esinenud erootilistes ja pornofilmides.
Raudsepp õppis Elva Keskkoolis.
Kristina Bellanova või Belanova nime all esines ta mitme stuudio filmides, üks neist oli Hollandi filmitootja Video Art Holland B. V. (VAH). Teda on nimetatud Eesti kuulsaimaks erootikatäheks. Pseudonüümi valik oli tema sõnul juhuslik. Üks Bellanova esimesi etteasteid erootikas oli Soome ajakirjas Tabu 7 1993. aastal.
2001. aastal kandideeris Bellanova Eesti tõsielusarja "Robinsonid". Intervjuus pidas ta oma elu suurimaks veaks seda, et lasi end kümme aastat varem pornofilmidesse meelitada. 2009. aastal mängis ta lõbutüdrukut sarjas "Kelgukoerad".
2006. aastal astus Raudsepp erakonda Isamaa ja Res Publica Liit.
2011. aastal nimetas Eesti Ekspress Kristina Bellanovat Eesti saja mõjukama naise hulgas läbi sajandite.
Kristiina Raudsepp on abielus, 2006. aastal sündis tal poeg.
Vidrik Rootare

Vidrik Rootare (aastani 1937 Rothberg; 20. august 1906 – 5. märts 1981) oli eesti maletaja.
Ta sai 1942. aastal Eesti malemeistrivõistlustel kolmanda koha.
Isiklikku.
Ta abikaasa oli maletaja Salme Rootare.
Boriss Tsõtsõvko

Boriss Tsõtsõvko (vene Борис Васильевич Цицивко; 1920–1975) oli Eesti ja Ukraina kabetaja. 
Ta võitis 1949. aastal esimesed Eesti meistrivõistlused Vene kabes.
Drissa maakond

Drissa maakond (valgevene keeles "Дрысенскі павет"; vene keeles "Дриссенский уезд") oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu haldusüksus.
Ajalugu.
Maakond rajati 1772. aastal. Algselt kuulusid selle alad Pihkva kubermangu koosseisu. Aastal 1776 hakkas maakond kuuluma Polotski kubermangu, seejärel Polotski asehaldurkonda. 1796. aastal maakond likvideeriti ja aastal 1802 see loodi taas Vitebski kubermangu koosseisus. Maakond piirnes läänes Dünaburgi maakonnaga, lõunas Vilno kubermangu ja Vitebski kubermangu Lepieli maakonnaga, idas Polotski maakonnaga, põhjas aga Sebeži, Ludza ja Režitsa maakonnaga. Venemaa koosseisus oli maakonna pindala 2923 km², tegemist oli pindalalt kõige väiksema maakonnaga Vitebski kubermangus.
Aastal 1897 elas maakonnas 97 100 inimest. Elanikest moodustasid enamiku valgevenelased (86,2%), juute oli 9,1%, venelasi 1,6% ja poolakaid 2,4%.
Aastal 1913 oli maakonna territooriumil üks linn (Drissa), seitse alevit ja 17 valda.
Aastal 1920 läksid Drissa maakonna läänepoolsemad alad Läti koosseisu. Daugavpilsi maakonna osadeks said Piedruja vald ja Pustiņa vald, osaliselt ka Suški vald. Maakond jäi Valgevene NSV administratiivüksuseks kuni aastani 1923, mil see liideti Polotski maakonnaga.
Haldusjaotus.
Maakonna keskus oli maakonnalinn (Drissa, lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 7 alevit ja 17 valda.
Alevid olid: Asvieja, Dzisienka (ka Mikałajeŭskaja Słabodka, tänapäeval asulana ei eksisteeri, selle asemele on rajatud Łunačarskaje küla), Juchavičy, Kachanavičy, Piedruja, Rosica ja Vałyncy.
17 valda olid:
Imre Tiitsu

Imre Tiitsu (sündinud 18. juunil 1980) on eesti kelguhokimängija. 
Ta oli 2002. aastal Salt Lake City paraolümpiamängudel Eesti kelguhokikoondise mängija. 
Õnnetuse tagajärjel on tal mõlemad jalad amputeeritud.
Kaido Kalm

Kaido Kalm (sündinud 24. märtsil 1965) on eesti kelguhokimängija. 
Ta oli 2002. aastal Salt Lake City paraolümpiamängudel Eesti kelguhokikoondise mängija. 
Õnnetuse tagajärjel on tal üks jalg amputeeritud.
Sakari Pietilä

Sakari Pietilä (sündinud 21. juunil 1954 Oulus Soomes) on soome jäähokitreener.
Aastatel 2014–2015 oli ta Eesti jäähokikoondise peatreener.
Dmitri Medvedev (treener)

Dmitri Medvedev (sündinud 12. jaanuaril 1967 Valgevene NSV-s) on endine Valgevene jäähokimängija, jäähokitreener.
Aastast 2013 on ta Eesti klubi Tallinn Viiking Sport treener.
Joosep Laiksoo

Joosep Laiksoo (sündinud 29. septembril 1990) on eesti endine rallisõitja. 
Ta võitis 3. novembril 2007 Otepää noorteralli. 
8. detsembril 2007 põhjustas ta 17-aastaselt sõidukit juhtides Tallinna–Tartu maanteel liiklusõnnetuse, milles hukkus kolm inimest.
Daisy Voog

Daisy Voog (kandnud ka nime Daisy Leidig; sündinud 28. jaanuaril 1932) on Eesti ja Saksamaa mägironija. 
Ta on ajalukku läinud esimese naisena, kes 1964. aastal (koos Werner Bittneriga) jõudis Alpides oleva Eigeri mäe (3970 m) tippu.
Karl Jaani

Karl Jaani (sündinud 27. detsembril 1985 Tartus) on eesti rannavõrkpallur. 
2010. aastal pärast World Tour 2010 nimetati ta FIVBi Top Rookie'ks.
Ta on mänginud rannavõrkpalli koos Martin Ruuli (2006–2008), Rain Raua (2009 ja 2013) ja Rivo Vesikuga (2010–2012).
Ta on viiekordne Eesti meister rannavõrkpallis (2010 Rivo Vesikuga, 2014 ja 2015 Rain Rauaga, 2016 ja 2022 Kristo Kolloga). Samuti on ta kahekordne Eesti meister saalivõrkpallis (2006 ja 2014 Tartu Pere Leivaga/Bigbank Tartuga).
Tatjana Vorobjova

Tatjana Vorobjova (sündinud 26. juulil 1996 Tallinnas) on Eesti tennisist. 
Ta on mänginud Fed Cupi Eesti koondises, kus tema võitude-kaotuste suhe on 4:7.
Valeria Gorlats

Valeria Gorlats (sündinud 31. märtsil 1998 Tallinnas) on eesti tennisist. 
Ta on mänginud Fed Cupi Eesti koondises, kus tema võitude-kaotuste suhe on 3:10.
Egert Malts

Egert Malts (sündinud 16. septembril 1986 Otepääl) on endine eesti suusahüppaja. 
2001–2006 tuli ta Eesti meistrivõistlustel suusahüpetes meeskondlikult kolm korda esimeseks ja kolm korda kolmandaks.
Jouko Hein

Jouko Hein (sündinud 23. veebruaril 1980 Valgas) on endine eesti suusahüppaja ja kahevõistleja. 
Ta oli hooajal 1996/97 Eesti parim juunior suusahüpetes. 
Isiklikku.
Tema isa on suusahüppaja ja kahevõistleja Hillar Hein.
Vahur Tasane

Vahur Tasane (sündinud 6. veebruaril 1983 Tallinnas) on endine eesti kahevõistleja ja suusahüppaja. 
2000–2006 võitis ta Eesti meistrivõistlustel suusahüpetes ja kahevõistluses individuaalselt ning meeskondlikult kokku 2 kulda, 2 hõbedat ja 2 pronksi.
Ralf Tribuntsov

Ralf Tribuntsov (sündinud 22. septembril 1994 Silkeborgis Taanis) on Eesti ujuja.
Ta on eri ujumisstiilides tulnud suvistel Eesti meistrivõistlustel (2010, 2012–14, 2016) 24 korda ja Eesti lühiraja meistrivõistlustel (2011–13, 2015–16) 19 korda Eesti meistriks. Lisaks on ta Põhjamaade juunioride meister (2011), Ameerika/NCAA meister (2015) ning Läti meister (2016). 
Aastast 2010 kuulub ta Eesti ujumiskoondisse.
Lucca hertsogkond

Lucca hertsogkond oli väike Itaalia riik aastatel 1815–1847. Selle keskus oli Lucca linn. 
1815. aasta Viini kongressil otsustati hertsogkond tagastada Toscanale, kui selle Bourboni valitsejasugu lõpeb, mis juhtus aastal 1847. Toscana annekteeriti Sardiinia kuningriigi poolt aastal 1860.
Hertsogkond moodustati aastal 1815 Viini kongressil, arvestamata endist Lucca vabariiki ning Lucca ja Piombino vürstkonda, mida oli valitsenud Élisa Bonaparte. See loodi, et kompenseerida Bourbon-Parma dünastiale Parma hertsogkonna kaotust, mis anti Austria Marie-Louisele.
Aastal 1817 võttis endine Hispaania infanta ja Etruuria kuninganna, Hispaania María Luisa Lucca valitsemise. Ta oli ka Parma pärija Carlo Lodovico ema. Sellele eelnes Pariisi leping (1817), mis kinnitas nii tema suverääni staatuse Luccas, kui ka tema poja staatuse Parma pärijana Marie-Louise järglasena.
Pärast María Luisa surma aastal 1824 võttis Carlo Lodovico hertsogkonna valitsemise. Aastal 1847 päris Carlo Parma hertsogkonna ja jättis Lucca, mille annekteeris Toscana suurhertsogkond.
Aastatel 1815–1818 oli Lucca lipp horisontaalse kollase ja punase väljaga. 7. novembrist 1818 kuni 1847. aastani oli lipp valge, millel María Luisa vapp ja kollane-punane lipp nurgas.
Breanne Benson

Breanne Benson (sünninimi Benedetta Hamzai; sündinud 22. aprillil 1984 Tiranas Albaanias) on Albaania päritolu Ameerika Ühendriikide pornonäitleja.
Elulugu.
Breanne Benson sündis 1984. aastal Albaania Sotsialistliku Rahvavabariigi pealinnas Tiranas. Pärast keskkooli õppis ta psühholoogiat ja inimese seksuaalsust. Esimest korda osales ta pornotööstuses koos oma sõbra, pornonäitlejanna Tanya Jamesiga, kel olid võtted koos Tony Poundsiga. Tema esimene film oli "Cockless 23" koos Tanya Jamesiga. Algul lootis ta, et tema pornofilmidest ei saada teada, kuid üks ta keskkoolikaaslannadest avastas Brensoni veebilehelt welivetogether.com. Varsti kuulis sellest ka tema vanem õde.
Kui Breanne Benson 2003. aastal pornoga tegelema hakkas, osales ta algul vaid fotosessioonidel, seejärel filmide soolostseenides ning hiljem stseenides teiste naistega. 2004. aasta lõpuks loobus ta pornotööstusest ja hakkas tegelema striptiistantsuga Spearmint Rhino ketti kuuluvas striptiisiklubis, mis asus Industry linnas Californias. 2009. aasta juunis pöördus ta tagasi pornofilmide juurde. Sama aasta novembris otsustas ta osaleda edaspidi ka stseenides koos meesnäitlejatega.
2010. aasta algul osales ta uue 3D telesüsteemi promomises messil AVN Adult Entertainment Expo Las Vegases. 
Hiljem on ta esinenud pornoparoodiates, sealhulgas menufilmis "Bat FxXx: A Dark Night Parody". 2011. aasta jaanuaris oli ta ajakirjas Penthouse "Penthouse Pet".
Kruopiai

Kruopiai on alev Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis, Kruopiai valla halduskeskus.
Kruopiais on keskkool, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1889 püstitatud katoliku kirik, sealne mõisakompleks ja selle juures asuv park.
Ajalugu.
Kruopiaid on esimest korda mainitud XV sajandil, XVI sajandil rajati sinna mõis. Esimene kirik rajati sinna aastal 1786, praegune kirik valmis aastal 1889. Aastal 1920, Leedu vabadussõja ajal, asus alevis bolševike vastu võitlema läinud vabatahtlike staap.
Teise maailmasõja ajal , aastal 1944, põles alev maha, rinne püsis Kruopiai lähistel kaks kuud. Sõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Kruopiai kohaliku sovhoosi keskasula.
Maria Baghramian

Maria Baghramian (sündinud 21. märtsil 1954 Teheranis Iraanis) on Iraani armeenia päritolu Iirimaa filosoof.
Ta töötab filosoofiaprofessorina Dublini University College'is (University College Dublin, UCD). Tema peamised uurimisvaldkonnad on keelefilosoofia, relativism ja ratsionaalsus, 20. sajandi Ameerika filosoofia (Hilary Putnam, Donald Davidson, Richard Rorty, Willard Van Orman Quine), pragmatism, vaimufilosoofia ja kognitiivteadus. Tema uuringud ja publikatsioonid keskenduvad peamiselt objektiivsusele, relativismile ja pluralismile kui lahendustele uskumuste ja väärtuste vältimatu erinevuse korral ning tänapäeva Ameerika filosoofiale, eeskätt Quine'i, Davidsoni, Putnami ja Rorty teostele. 
Alates 2003. aastast on ta väljaande International Journal of Philosophical Studies (IJPS) peatoimetaja.
Baghramian lõpetas Queen’s University Belfasti filosoofia ja sotsiaalantropoloogia alal 1983. aastal. 1990. aastal kaitses ta loogika filosoofia alal doktoriväitekirja (juhendaja Timothy Williamson) Dublinis Trinity College'is (Trinity College Dublin, TCD). 
Seejärel õpetas Baghramian TCD-s ja 1991. aastast UCD-s. Ta oli 2011–2013 filosoofiakooli (School of Philosophy) juhataja ning 2000. aastast UCD kognitiivteaduse järeldoktoriprogrammi kaasdirektor.
2010. aastal sai Baghramianist Iirimaa naiste filosoofiaseltsi Society for Women in Philosophy (SWIP) – Ireland asutaja ja president, samuti rajas ta Iiri filosoofiauuringute võrgustiku Aporo (Irish Network of Philosophical Research). Ta on nõustaja Hiina keelefilosoofia liidus (China Association of Philosophy of Language) ning üliõpilaste auhinnavõistluse (Undergraduate Awards) filosoofia ja teoloogia paneeli esimees. Ta korraldas Aristotelian Society ja Mind Association ühiskonverentsid 1996. ja 2010. aastal. Baghramian on juhtivteadur uurimisprojektis "Ameerika Hääl filosoofias" (American Voice in Philosophy) koostöös Iiri Teadusnõukoguga (Irish Research Council). Akadeemilisel aastal 2013/2014 oli ta Fulbrighti stipendiumiga filosoofia külalisteadur Harvardis (veebruar – juuli 2014), külalisteadur Institut Jean Nicodis, École normale supérieure'is Pariisis (sügis 2013), lektor 2013. aasta sügiskoolis Jerevani Riiklikus Ülikoolis ja 2014. aasta Oxfordi/Yale'i filosoofia suvekoolis Hiinas.
Isiklikku.
Maria Baghramian on sündinud Iraanis Teheranis armeenlaste peres ning on abielus helilooja ja musikoloogi Hormoz Farhatiga.
Larissa (kuu)

Larissa (kreeka sõnast "Λάρισσα"), teise nimega Neptune VII, on Neptuuni kaaslane, mis on saanud nime kreeka usundi tegelaskuju Poseidoni (Neptunuse) armukese Larissa järgi.
Avastamine.
Larissa avastasid tähevarjutuse juhusliku maapealse vaatluse käigus Harold J. Reitsema, William B. Hubbard, Larry A. Lebofsky ja David J. Tholen 24. mail 1981. Larissale anti ajutine nimetus S/1981 N 1 ja avastusest teatati 29. mail 1981. Voyager 2 möödalennu ajal 1989. aastal märgati Larissat uuesti ja ühtlasi leidis kinnitust, et Larissa tiirleb oma orbiidil üksi, mille järel anti sellele 2. augustil 1989 veel nimetus S/1989 N 2. Stephen P. Synnotti teadaanne Larissa taasmärkamisest mainis „10 päeva jooksul pildistatud 5 kaadrit”, mistõttu on taasmärkamiskuupäev millalgi enne 28. juulit. Kaaslasele anti nimi Larissa 16. septembril 1991.
Füüsikaline iseloomustus.
Suuruse poolest neljas Neptuuni kaaslane Larissa on korrapäratu kujuga ja paistab olevat tihedalt kaetud impaktstruktuuridega, kuid ilma geoloogilise aktiivsuseta. Väga palju rohkemat Larissa kohta ei teata. On tõenäoline, et Larissa koosneb Neptuuni algsetest kaaslastest, mis lagunesid Tritoni häirituse tõttu peagi pärast Tritoni püsimajäämist väga ekstsentrilisele orbiidile.
Orbiidi iseloomustus.
Larissa tiirleb Neptuuni sünkroonse orbiidi raadiusest madalamal, mistõttu väheneb Larissa orbiit aegamööda ja kunagi võib Larissa langeda Neptuuni atmosfääri või Roche'i piiri ületamisel laguneda tükkideks, mis jäävad Neptuuni rõngastesse tiirlema.
Uurimine.
Larissat on külastanud ainult Voyager 2. Kosmosesondil õnnestus Larissat pildistada.
Papilė

Papilė on alev Leedus Šiauliai maakonnas Akmenė rajoonis, Papilė valla halduskeskus. Alev asub Venta kaldal Venta regionaalpargi territooriumil.
Papilės on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1887 püstitatud katoliku kirik ja Simonas Daukantase muuseum. Alevis on ka kaks linnamäge. Venta jõel asub alevi lähistel Juura ajastu paljand, mida esimesena uuris Karl Eduard von Eichwald.
Ajalugu.
Papilėt on esimest korda mainitud aastal 1339, kuigi on võimalik, et kuralaste Ceklise muinasmaakonna aladel aastal 1253 mainitud "Pilene" on sama asula. Esimene kirik rajati sinna aastal 1493. Aastal 1600 mainitakse asulat kui alevit, aastal 1702 sai see kaubandusprivileegid. Aastal 1890 rajati sinna postijaam. Aastail 1871–1873 valmis alevit läbiv Liibavi–Romno raudtee.
Papilės püstitati seal surnud Simonas Daukantasele aastal 1930 ausammas, mille autor on Vincas Grybas. Ausamba jaoks kogusid raha kohalikud õpetajad. Nõukogude ajal oli Papilė kohaliku linnukasvatusliku suunitlusega sovhoosi ja ühtlasi ka Simonas Daukantase nime kandva kolhoosi keskasula. 1968 anti Papilė keskkoolile Daukantase 175. sünniaastapäeva puhul Daukantase nimi. Samal aastal asutati tema muuseum, milles oli umbes 300 eksponaati.
Wolf Biermann

Karl Wolf Biermann (sündinud 15. novembril 1936 Hamburgis) on saksa laulja, laulukirjutaja ja luuletaja.
Wolf Biermann on pärit Hamburgi töölisperekonnast. Tema juudi rahvusest isa Dagobert Biermann mõrvati 1943. aastal Oświęcimi koonduslaagris.
1953. aastal asus Wolf Biermann maailmavaatelistel põhjustel elama Saksa DV-sse. 1955–1957 õppis ta Berliini Humboldti Ülikoolis poliitökonoomiat. 1957–1959 töötas Biermann teatris Berliner Ensemble lavastaja Helene Weigeli assistendina. 1959–1963 õppis Wolf Biermann Berliini Humboldti Ülikoolis filosoofiat ja matemaatikat. Hoolimata edukalt kaitstud lõputööst jäi tal diplom aga saamata.
1960. aastate algul hakkas ta helilooja Hanns Eisleri mõjutusel luuletusi ja laule kirjutama. 1961. aastal asutas Wolf Biermann koos Brigitte Soubeyraniga stuudioteatri Berliini Töölisteater (Berliner Arbeiter-Theater), mis aga võimude survel 1963. aastal suleti.
Berliini müüri ehitamise järel pettus Wolf Biermann üha enam Saksa DV poliitilises režiimis ja temast kujunes vähehaaval režiimikriitik. 1963. aastal keelduti Biermanni pärast kaks aastat kestnud kandidaadiaega vastu võtmast Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse.
Lääne-Saksamaal käis Biermann esimest korda külalisesinemistel 1964. aastal. 1965. aastal ilmusid Lääne-Saksamaal ta esimene luulekogu "Die Drahtharfe" ("Traatharf") ja tema esimene kauamängiv heliplaat "Wolf Biermann (Ost) zu Gast bei Wolfgang Neuss (West)". Seepeale kehtestasid Saksa DV võimud Biermannile totaalse esinemis- ja avaldamiskeelu.
12. septembril 1976 toimus Prenzlaus üheteistaastase esinemiskeelu järel esimene Wolf Biermanni kontsert.
1976. aastal sai Wolf Biermann loa kontsertreisiks Lääne-Saksamaal. 13. novembril 1976 esines ta Kölni Spordihallis kontserdiga, mis kanti üle ka raadios. Mõned Biermanni väljaütlemised aga vihastasid Saksa DV võimusesindajad välja. 16. novembril 1976 võttis Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo Wolf Biermannilt ära Saksa DV kodakondsuse ja tal keelati riiki tagasi tulla. 17. novembril 1976 kirjutas 12 Saksa DV juhtivat intellektuaali alla petitsioonile Wolf Biermannilt Saksa DV kodakondsuse äravõtmise vastu.
Wolf Biermann oli sunnitud Lääne-Saksamaale jääma. 1977. aastal toimus esimene Biermanni turnee Lääne-Euroopa riikides. Ta kritseeris oma lauludes Saksa DV-d, kuid väljendas jätkuvat sotsialistlikku meelsust.
1982. aasta aprillis sai Biermann ühekordse sissesõiduloa Saksa DV-sse, et külastada oma surmahaiget sõpra Robert Havemanni.
Saksa DV-s sai Wolf Biermanni uuesti esineda alles 1989. aasta detsembris, mil Leipzigis toimus ta kontsert.