tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maarja-Magdaleena kihelkond

Maarja-Magdaleena kihelkond (lühend MMg; saksa keeles "Kirchspiel St. Marien-Magdalenen in Kreis Dorpat") oli kihelkond Tartumaal ja Tartu kreisis Liivimaa kubermangus.
Maarja-Magdaleena kihelkonnakirikuks on Maarja-Magdaleena kirik, mis asub Maarja-Magdaleena külas.
Piirkonna ajalugu.
Maarja-Magdaleena kihelkonda on ajalooürikutes esmamainitud 1443. aastal ("krespel to der Nyenkerken"), kuid oma praeguse nime sai kihelkond alles 17. sajandil.
Maarja-Magdaleena kihelkond on loodud kahe muinasmaakonna piirialadele. Põhjapoolne osa (Kudina-Saare ümbrus) kuulus Vaigasse, lõunapoolne aga territooriumile, mida kroonika nimetab Jogentagana (Jõetaguse, mõeldud on Emajõge).
Liivi ja Rootsi-Poola sõda laastasid seda piirkonda väga. Rahvaarv vähenes katastroofiliselt ja 1630. aastail on umbes kolmandik talupoegadest võõramaise, peamiselt vene päritoluga.
Pärast sõdu, elaniklonna vähenemist ja kiriku hävimist oli kihelkonna alad ühendatud Palamuse kihelkonnaga.
Rahvapärimus räägib, et Maarja-Magdaleena kirik olevat ära põlenud ja selle müürid hiljem paksu metsa seest üles leitud. 1644 õnnistati kirik uuesti sisse ja taastati kihelkond, kuhu kuulus ka Vara abikiriku piirkond.
1680. aastast on esimesed andmed Maarja-Magdaleena köstrikooli olemasolu kohta. Praegune Maarja-Magdaleena Põhikool loeb sellest ajast oma vanust. Maarja-Magdaleena kihelkonna Vara abikirik sai iseseisva koguduse 1694. aastal, kuid taasühendati hiljem taas Maarja-Magdaleena kihelkonnakogudusega.
Pärast Põhjasõda kuulus Maarja-Magdaleena kihelkonnas kogu maa mõisnikele. Kihelkonna põhjaossa jäid Saare mõis, Kudina mõis ja Jõemõisa mõis. Kihelkonna keskosa maad kuulusid Kaiavere mõisale, need ümbritsesid ka Maarja-Magdaleena kirikumõisa valdusi. Kaiavere mõisnik oli Maarja-Magdaleena kiriku patroon. Kaiavere mõisa juurde kuulusid Pataste, Lilo ja Kadrina karjamõisad. Kihelkonna edelaossa ulatusid Äksi kihelkonnas asuva Elistvere mõisa Juula ja Nigula karjamõisad ja Vedu mõisale kuuluv Toolamaa küla. Kihelkonna lõunaosa moodustasid Vara mõisa maad, kus tegutses Vara abikirik.
Nüüdne kihelkonnakirik ehitati vanast aastatel 1885–1887 põhjalikult ümber.
Kuni tsaariaja lõpuni olid kihelkonnad maal vähimaiks territoriaalüksusteks, mis ühendasid vallad ja mõisad. Eesti vabariigis said vallad kogu oma piirkonna elanikke haaravaiks administratiivsusteks. Kuna paljudesse valdadesse kuulus maid mitmes kihelkonnas, siis kaotasid kihelkonnad oma administratiivse tähtsuse ning sellistena nad ka tühistati 1925. aastal. Sellest ajast jäid nad tähistama kirikukoguduste piirkondi.
Kihelkonnas räägitav Maarja-Magdaleena murrak kuulub eesti idamurde lõunarühma.
Maarja-Magdaleena kihelkonna mõisavallad.
Sellesse ajalooperioodi jääb ka inimestele perekonnanimede panemine.
Maarja-Magdaleena kihelkonnas 19. sajandi algul moodustatud mõisavallad:
Maarja-Magdaleena kihelkonna vallad.
Maarja-Magdaleena kihelkonna vallad alates 1866:
Kihelkonna alad tänapäeval.
Tänapäeval jäävad kihelkonna maad Jõgeva ja Mustvee valla maale Jõgeva maakonnas ning Peipsiääre ja Tartu valda Tartu maakonnas.
Boston Legal

"Boston Legal" on USA draama-komöödiasari, mille loojaks David E. Kelley. Sari on tehtud David E. Kelley kohtudraama "The Practice" põhjal ning jälgib advokaat Alan Shore'i (James Spader) tööd advokaadibüroo Crane, Poole &amp; Schmidt. Sarjas teevad lisaks kaasa veteranidest televisiooninäitlejad Candice Bergen ja William Shatner. 
Seriaal esimene osa anti eetrisse 3. oktoobril 2004 telekanalil ABC ning seda toodeti 5 hooajal (aastatel 2004–2008) kokku 101 osa.
Auhinnad.
Emmy
Kuldgloobus
Peabody Awards
James Spader

 
James Todd Spader (sündinud 7. veebruaril 1960 Bostonis Massachusettsi osariigis) on Emmy auhinnaga pärjatud USA näitleja.
Ta on eelkõige tuntud filmidest "Sex, Lies, and Videotape", "Tähevärav" ja "Sekretär" ja advokaat Alan Shore'ina USA draamasarjas "Boston Legal".
William Shatner

William Shatner (sündinud 22. märtsil 1931 Montréalis Québecis) on Emmy ja Kuldgloobusega pärjatud Kanada päritolu filminäitleja, -produtsent ja -lavastaja ning muusik ja kirjanik.
Tuntuks sai ta 1960. aastatel, kui kehastas James Tiberius Kirki teleseriaalis "Star Trek" (1966–1969) ja selle põhjal valminud seitsmes filmis. 
Aastatel 1982–1986 kehastas ta peategelast politseisarjas "T. J. Hooker" ja alates 2004. aastast mängis advokaat Danny Crane'i seriaalis "Boston Legal".
Ta on kirjutanud mitu romaani Star Treki maailmast.
Shatnerile sõnul ei meeldi talle enda esinemist vaadata. Ta ütleb, et originaalsest "Star Treki" telesaatest on episoode, mida ta pole kunagi näinud, ja ta on sama vastumeelne vaatama oma esinemist seriaalis "Boston Legal". Ta on väitnud, et ainus "Star Treki" film, mida ta on vaadanud, on tema enda lavastatatud film, mida ta pidi monteerimise ajal vaatama – "". Oma 1993. aasta raamatus "Star Trek Memories" meenutab ta aga, kui pettunud ta oli, kui osales esimese Star Treki filmi, Robert Wise'i filmi "" esilinastusel. 
Shatner on kauaaegne USA elanik ja tal on roheline kaart. 
Oktoobris 2021 lendas Shatner Blue Origini lennul NS-18 kosmosesse; ta oli siis 90-aastane ja temast sai vanim kosmoses käinud inimene. Ta oli vanim kosmoses käinud inimene 2024. aasta maini, mil kosmoses käis Ed Dwight.
Candice Bergen

Candice Patricia Bergen (sündinud 9. mail 1946 Beverly Hillsis Californias) on filmiauhinnale Oscar nomineeritud ja Kuldgloobuse ning Emmyga pärjatud USA näitleja ja endine modell.
Ta on tuntud eelkõige USA situatsioonikomöödiast "Murphy Brown" (1988–1998) ja draamasarjast "Boston Legal" (2005–2008).
Tema tütar on moeajakirja Vogue'i peatoimetaja Chloé Malle.
Pustoška

Pustoška on linn Venemaa Pihkva oblastis, Pustoška rajooni keskus.
Asula tekkis raudteejaama juurde 20. sajandi alguses. Linn aastast 1925.
Tina Fey

Elizabeth Stamatina Fey (meelelahutusmaailmas tuntud kui Tina Fey; sündinud 18. mail 1970) on 2023. aasta seisuga üheksa Emmyt, kolm Kuldgloobust ja seitse Writers Guild of America auhinda pälvinud USA stsenarist, produtsent ja näitleja.
Ta oli aastatel 1997–2006 sketšisarja "Saturday Night Live" stsenarist ja näitleja, 1999. aastal sai temast selle saate esimene naissoost peastsenarist. Lisaks on ta kirjutanud stsenaariumi 2004. aasta filmile "Õelad tüdrukud". 
2006. aastal lõi ta oma kogemuste põhjal komöödiasarja "30 Rock" ning oli ise nii selle sarja stsenarist, produtsent kui ka peaosatäitja. Sarja tehti kuni 2013. aastani ja siis veel mõne osa jagu 2020. aastal.
Chandra Wilson

Chandra Danette Wilson (sündinud 27. augustil 1969) on Emmy auhinnale nomineeritud USA näitleja. Ta on tuntud eelkõige dr. Miranda Bailey kehastajana draamasarjas "Grey anatoomia".
Puškinskije Gorõ

Puškinskije Gorõ on alev Venemaal Pihkva oblastis, Puškinskije Gorõ rajooni keskus.
Kandis 1925. aastani nime Svjatõje Gorõ. Nimetati ümber Aleksandr Puškini auks, kes on maetud sealsesse Jumalaema Uinumise (Svjato-Uspenski) kloostrisse.
Alevi staatuse sai Puškinskije Gorõ 1960. aastal.
Sebež

Sebež on linn Venemaal Pihkva oblastis, Sebeži rajooni keskus. Linn asub Läti ja Valgevene piiri lähedal Orono ja Sebeži järve vahel.
Löbnitzi vald

Löbnitzi vald on kahe valla nimi:
Irboska

Irboska ehk Vana-Irboska on küla Venemaa Pihkva oblasti Petseri rajoonis. 
862. aastal esmamainitud Irboska on vanimaid Vene linnu. Samas on arheoloog Sergei Beletski seisukohal, et legendi järgi Truvori poolt rajatud Irboska all tuleb tegelikult mõista Pihkvat, millest kujunes piirkonna suurim viikingiaegne keskus. 
Irboskas on 10.–13. sajandist pärinev Irboska muinaslinnus (Truvori linnus) ja 14.–16. sajandil ehitatud Irboska linnus. Liivimaa-Pihkva sõja ajal (1341–1343) piirasid orduväed 10 päeva edutult Irboska linnust.
Irboska linnuse müüride vahel on Vene Õigeusu Kiriku Irboska Nikolai Peakirik, mis on ehitatud paekivist 1349. aastal. Ehitajaks oli Pihkva possadnik Seloga. Aja jooksul on seda korduvalt parandatud, ümber ehitatud ja juurde tehtud 17. sajandi algul, rajati lõunaküljele, Issanda muutmise abikirik. Väljaspool Irboska linnuse müüre asetseb Peakiriku teine, 1775. aastal ehitatud Sergiuse abikirik. Irboska Nikolai koguduse kalmistu asetses Irboska vana maalinna ligidal. 
Irboska Jumalaema sündimise kirik on ehitatud paekivist, on ehitatud 16. sajandi lõpul, mida kinnitab kiriku kellal leiduv aastaarv 7083 s.t. 1575. Kuni 1764. aastani kuulus Jumalaema sündimise kirik Irboska naiskloostrile. Jumalaema kogudusele kuulus ka Nikolai kirik linnusel (maalinn), mis on ehitatud samuti 16. sajandil. 1585. aastani oli see Nikolai kirik iseseiseva Irboska meeskloostri oma, kuid 1585. aastal, kirjutati Irboska Nikolai meesklooster ühes kirikuga Petseri kloostri juurde. Keisrinna Kateriina ajal 1764. aastal suleti Irboska naisklooster ja selle asemele rajati Irboska Jumalaema sündimise kogudus ja viimasele anti üle ka Nikolai (linnuste) kirik. 
1920–1944 oli Irboska alevik ja kuulus Eesti Vabariigi Petserimaa koosseisu ja oli Irboska valla keskus (kuni 1939) ning Linnuse valla keskus (alates 1939. aastast). 
1931. aastal valmis Irboskas Jumalaema Korsuni pühakuju kabel.
Alevikust kirdes, 4,5 km Eesti-Vene piirist, asus viimane Valga–Pihkva–Petseri raudteeliini raudteejaam Eesti maa-alal. Jaama juures asusid A/S Eesti Gips kipsiveskid ja alevikust lõunas kipsimurrud.
Irboska kalmistul asub 14.–16. sajandist pärinev Truvori rist.
Laura

Laura on küla Venemaa Pihkva oblastis Petseri rajooni lõunaosas Läti piiri lähedal, Laura valla keskus.
Asub 10 km kaugusel Eesti-Vene kontrolljoonest. Kuni 1944 oli Laura alevik ja kuulus Eesti Vabariigi Petserimaa alla (Laura valla keskus).
Pīrānshahr

Pīrānshahr (varem ka "Piranshar") on linn Kirde-Iraanis Lääne-Aserbaidžaani provintsis.
Darius Milhaud

Darius Milhaud (4. september 1892 Marseille – 22. juuni 1974 Genf) oli prantsuse helilooja.
Elisabeth (Belgia printsess)

Belgia printsess Elisabeth (prantsuse Élisabeth Thérèse Marie Hélène; hollandi Elisabeth Theresia Maria Helena; sündinud 25. oktoobril 2001) on Belgia troonipärija, kuningas Philippe I ja kuninganna Mathilde'i esimene laps ja kuningas Albert II pojatütar. 
Élisabeth Thérèse Marie Hélène sündis 25. oktoobril 2001 Brüsseli lähedal Anderlechtis. Kuna kümme aastat enne tema sündi muudeti troonipärimisseadust, saab temast pärast isa Belgia kuninganna. 
Tema ristivanemad olid tema isapoolne tädipoeg, Belgia prints Amedeo, ja emapoolne tädi krahvinna Hélène d'Udekem d'Acoz. Ta sai nimeks Elisabeth oma vaarema, kuninganna Elisabethi (1876–1965) järgi.
Printsess Elisabethil on kaks nooremat venda: prints Gabriel ja prints Emmanuel.
Johann Pachelbel

Johann Pachelbel (1. september 1653 Nürnberg – 3. märts 1706 Nürnberg) oli saksa barokkhelilooja, organist ja pedagoog.
Gabriel (Belgia prints)

Belgia prints Gabriel (sündinud 20. augustil 2003) on Belgia kuninga Philippe'i ja printsess Mathilde'i teine laps ning esimene poeg. 
Gabriel Baudouin Charles Marie (hollandi: Gabriël Boudewijn Karel Maria) sündis 20. augustil 2003 Anderlechtis. Tema ristivanemad on paruness Hans-Ulrich von Freyberg (neiupõlvenimega Maria Christina Rossi di Montelera) ja krahv Charles-Henri d'Udekem d'Acoz. 
Tõenäoliselt ei saa prints Gabrielist kuningat, kuna prints Philippe'i järel pärib trooni Gabrieli vanem õde, printsess Elisabeth. Neil on ka noorem vend, prints Emmanuel.
Kerben (Kõrgõzstan)

Kerben on linn Kõrgõzstanis Džalalabati oblastis.
Juri Anduganov

Juri Anduganov (23. juuli 1949 Baškortostanis Kaltassõ rajoonis – 6. juuli 2005) oli mari kultuuri-, haridus- ja ühiskonnategelane, soome-ugri keelte professor. Tema teadustööde hulgas on mari keele ajalooline grammatika. Ta korraldas eesti keele õpetamist Mari Riiklikus Ülikoolis. 
Õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis professor Paul Ariste juhendamisel soome-ugri keelte kateedris. Kaitses kandidaadiväitekirja mari keele liitsõnade moodustamisest ja doktoriväitekirja mari keele mikrosüntaksist ajaloolises aspektis. Eesti kolleegide seas oli Juri Anduganovi hüüdnimi Mari Jüri.
Juri Anduganov oli Maarjamaa Risti V klassi teenetemärgi kavaler.
Jüri Anduganov oli 2005. aastal Marimaal Joškar-Olas toimunud kümnenda rahvusvahelise fennougristikakongressi president. Ta hukkus autoõnnetuses vahetult enne kongressi.
Zwochau

Zwochau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Põhja-Saksi kreisis Zwochau vallas.
Asula on esmamainitud 1158. aastal.
Babsk

Babsk on küla Kesk-Poolas Łódźi vojevoodkonnas Rawa Mazowiecka maakonnas Biała Rawska vallas. Asub 75 km kaugusel Łódźist ja 75 km kaugusel Varssavist.
Asub jõe kaldal.
Elanikke – 690 (2005)
Küla tekkis tõenäoliselt 14. sajandil.
Mochau (Saksimaa)

Mochau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis.
2016. aastast kuulub Döbelni linna haldusalasse, enne seda oli Mochau valla keskus.
Asulat on esmamainitud 1090. aastal.
Seal elab umbes 500 inimest.
Mochau vald

Mochau vald on kahe valla nimi:
Ida-Viru maavalitsus

Ida-Viru maavalitsus oli Ida-Viru maavanema valitsusasutuseks Ida-Viru maakonnas. See asus aadressil Keskväljak 1, Jõhvi, Ida-Virumaa.
Ida-Viru maavalitsus korraldas maavanema asjaajamist ja tehnilist teenindamist. 
Maavalitsuse põhitegevusteks oli maakorraldusalaste, maareformialaste, sotsiaal- ja tervishoiualaste, haridusalaste, noorsooalaste, kultuurialaste, spordialaste, regionaalarengualaste, planeeringualaste, ettevõtlusalaste, majandusalaste, ühistranspordialaste, rahvastiku toimingute alaste, perekonnaseisualaste, infrastruktuurialaste ja keskkonnaalaste ülesannete täitmine, regionaalse arengu programmide elluviimine ning Euroopa Liiduga seonduv riigisisene teavitustegevus maakonnas.
Eesti maavalitsuste tegevus lõpetati 1. jaanuarist 2018.
Ostrau vald

Ostrau vald on kahe valla nimi:
Ostrau (Kesk-Saksimaa)

Ostrau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Ostrau vallas.
Kalju Reitel

Kalju Reitel (11. veebruar 1921 Tapa – 10. september 2004 Tallinn) oli eesti skulptor.
Elukäik.
Ta õppis aastatel 1934–1936 Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumis ja aastatel 1936–1941 Tapa Keskkoolis. Aastatel 1942–1943 õppis ta Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis, aastatel 1943–1944 vabatahtlikuna Liepājas asunud lennukoolis lenduriks ning teenis seejärel Saksa lennuväes peamiselt eestlastest koosnevas üksuses. Sõja lõpus üritas ta Saksamaale taganenud üksusest põgeneda Rootsi, aga kuna selleks kasutatud lennuki mootor ütles üles, sattus ta USA vägede kätte vangi.
Vangistusest vabanenud, rändas ta Prantsusmaale ja repatrieeriti sealt 1945. aastal Eesti NSV-sse. Aastal 1950 lõpetas ta skulptorina Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi ning asus tööle Tallinna Arhitektuuri- ja Ehitustehnikumi ja Pioneeride palee skulptuuriõpetajana. Sama aasta detsembris ta vahistati süüdistatuna valel poolel sõdimises. Pärast vangla-aastaid ja viibimist Vorkuta vangilaagrites vabanes ta 1955. aastal. 
Seejärel sai Reitel taas tegutseda skulptuuriringi juhatajana Tallinna Pioneeride Palees (hiljem huvikeskus Kullo). Tema käe all õppisid tulevased skulptorid Hille Palm ja Jaak Soans ning arhitekt Rein Luup.
Looming.
Skulptorina on Kalju Reitel viljelenud vaba-, monumentaal- ja dekoratiivplastikat. Tema loomingu põhiosa jäi 1960.–1970. aastaisse. Ta lõi humoorikaid, lihtsustatud vormikäsitlusega skulptuure ning mitmeid avalikke mälestusmärke, millest tuleks märkida: Haapsalu fašismiohvrite mälestusmärk (1966), Kristjan Raua ausammas Tallinna kesklinnas Hirvepargis (1968 või 1969, kavandatud koos Eha Reiteliga), Väikese väina tammi hõivamisel 1944. aastal langenud sõjameeste ühishaua mälestusmärk "Leinav ema" (tuntud ka kui "Muhu ema") Muhu saarel (1972), "Kaali mees" Saaremaal (1989).
Endise lahingulendurina jäi talle südamelähedaseks langenud sõjakaaslaste-lendurite teema. Nii on ta hilisloomingus olulisel kohal 1997. aastal Soome Utti lennuväljale rajatud mälestussammas Soome lennuväes hukkunuile, seal hulgas eesti lenduritele ning 2004 Ämari lennubaasis avatud monument kõigile langenud Eesti lennuväelastele.
Isiklikku.
Kalju Reiteli kolmas abikaasa oli disainer Eha Reitel. Tema tütred eelmistest abieludest on muusik Lea Gabral ja kunstiajaloolane Sirje Helme, viimase lapsed on Maarja Vaino ja Martin Helme.
Claymore

Claymore (jaapani keeles: クレイモア) on mangade ning anime sari, mille autor on Norihiro Yagi. 
Taust.
Lugu räägib maailmast, kus inimeste kõrval eksisteerivad Yomad: koletised, kes söövad inimeste sisikonda. Yomad on ka kujumuutjad ning suudavad võtta inimese kuju ja elada inimeste kõrval maskeerituna. Ära süües inimese aju, saavad nad tema mälestused endale ja suudavad selle inimesena olla oma pereliikmete kõrval, ilma, et nad viimased Yoma olemasolu märkaksid. 
Nimetu ja väga salapärane organisatsioon on loonud ordu, mis koosneb üliinimlikest sõdalastest, kes on mõeldud kaitseks inimestele Yomade eest. Neid sõdalasi on hakatud rahva seas nimetama Claymore'ideks, oma hiiglaslike Claymore mõõkade järgi. Külad, keda Yomad ründavad, kutsuvad appi Claymore'e, kes suure hulga raha eest Yomad tapavad. Organisatsioon loob Claymore'e siirdates Yoma liha ja vere inimestesse, luues hübriidid, kes on tugevamad kui algsed Yomad, lisaks nende relvatreeningule ja kõrgemale intellektile. Need hübriidid kasutavad suuri Claymore mõõku, mida tavalised inimesed ei jõua kasutada ja neile on iseloomulikud hõbedased silmad ja juuksed. 
Claymore'i tavaliste oskuste alla kuuluvad üleüldised füüsilised oskused (kõige märkimisväärsemalt suur jõud), kiire paranemine (kehaosade regeneratsioon), piiratud kujumuutmine ja oskus märgata Yomasid, tunnetades nende Yokit. Kuid iga Claymore'i Yoma jõud kasvavad ajapikku, kuni Claymore kaotab oma inimlikkuse ja temast saab väga tugev, kõrge intellektiga verejanuline Yoma nimega "Äratatud olend". Nad on samuti pidevalt riski all, kui nad liigtarvitavad oma jõudu, kiirendama oma transformatsiooni Äratatuks. Hea Claymore palub oma sõbral (üldiselt kaas-Claymore'ilt) ennast tappa, kui ta tunnetab enese Yomaks ärkamist, kindlustades selle, et ta sureb veel inimliku olendina.
Gia

"Gia" on 1998. aasta USA biograafiline telefilm, mis räägib 1970. aastate lõpus kuulsaks saanud supermodelli Gia Marie Carangi (Angelina Jolie) elust. Film näitab tema karjääri kõrghetki ja madalpunkte, tema võitlust narkootikumidega ja tema tormilist armusuhet jumestaja Lindaga (Elizabeth Mitchell).
Sisu.
Gia Marie Carangi on Philadelphiast pärit 17-aastane tüdruk, kes kolib New Yorki et saada modelliks. Oma värske ja omapärase välimuse tõttu õnnestub tal saada leping Wilhelmina Cooperi (Faye Dunaway) modelliagentuuriga Wilhelmina Models ja temast saab kiiresti üks enimnõutavamaid modelle. Väliselt julge ja tähelepanu nõudev Gia on sisimas väga üksik ja hakkab eneseolu parandamiseks kokaiini tarbima. Gial tekib kirglik suhe jumestaja Lindaga, mis aga Linda kõhkluste ja Gia narkosõltuvuse tõttu pikka aega vastu ei pea. Kui Gia agent Wilhelmina sureb, hakkab Gia heroiini tarbima ning tema karjäär läheb allamäge. Ta kolib mõneks ajaks tagasi Philadelphiasse oma ema Kathleen Carangi juurde ja üritab narkootikumitest loobuda. Seejärel õnnestub tal veel veidi aega modellina töötada, aga tema karjääri kõrgaeg on läbi ja keegi ei taha teda enam palgata. Olles heroiinisõltlasena jagatud nõelast HIV-i saanud, sureb ta 1986. aastal, olles vaid 26-aastane, AIDS-i.
Auhinnad.
Kuldgloobus 1999
Emmy 1998
Francis Poulenc

Francis Jean Marcel Poulenc (7. jaanuar 1899 Pariis – 30. jaanuar 1963 Pariis) oli prantsuse helilooja.
Väikesed lapsed

"Väikesed lapsed" on Oscarile nomineeritud 2006. aasta USA draamafilm, mille stsenaariumi on kirjutanud ja lavastanud Todd Field.
Film põhineb Tom Perrotta 2004. aastal ilmunud samanimelisel romaanil ja räägib äärelinnas elavatest koduperenaistest, kelle igapäevarutiini hulka kuulub oma lastega mänguväljakule minemine. Nende suurimaks hirmuks on see, et lastega midagi juhtub, ja kuna naabruses elab ka äsja vanglast vabanenud pedofiil Ronald James McGorvey (Jackie Earle Haley), on nad pidevalt valvel.
Ska-punk

Ska-punk on "fusion"-muusika žanr, milles on kombineeritud "ska" ja "punk rock"."Ska-punk" saavutas kõige suurema kommertsliku edu Ameerika Ühendriikides 1990. aastate lõpul. Ska-core (ka skacore) on "ska-punk"'i alamžanr, milles "ska" seguneb "hardcore punk"'iga. 
"Ska-punk"'i omadused varieeruvad tänu kontrastsete žanrite sulandumisele. Rohkem pungi mõjudega stiil sisaldab tihti kiiremat tempot, kitarrimoonutust, "punk rock"'i stiilist pärit interlüüde ja punkstiilist vokaale.
Suuremate "ska"-mõjutustega "ska-punk" sisaldab täiuslikumate instrumentide kasutust ning puhtamat vokaali ja muusikalist kõla.
Enim levinud instrumentide koosseis sisaldab elektrikitarri, basskitarri, trumme, puhkpille (näiteks tromboone või trompeteid), saksofone ja mõnikord orelit.
Ajalugu.
"Ska" ja "punk rock" kombineeriti esimest korda "2 tone" liikumise ajal 1970. aastate lõpul,bändide nagu The Specials, The Selecter, The Beat ja Madness poolt. Kahe žanri segunemine muutus väga laialt levinuks 1980. aastatel kolmanda "ska"-laine ajal ning seda seostab suurem osa inimesi "ska-punk"'iga. Operation Ivy moodustati 1987. aastal San Franciscos ning seda kollektiivi peetakse žanri pioneeriks. Termin "ska-core" ilmus esimest korda ansambli The Mighty Mighty Bosstones 1993. aasta albumi pealkirjas "Ska-Core, the Devil, and More". Ansamblid nagu Sublime ja No Doubt kogusid" mainstream"-edu "ska-punk"'iga oma albumitega "Tragic Kingdom" (No Doubt) ja "Sublime" (Sublime).
Odavlennufirma

Odavlennufirma on selline (reisijaveoteenust osutav) lennufirma, mis hoiab kulusid madalana teeninduskvaliteedi arvelt . 
Odavlennufirmad ei paku tavaliselt ümberistumisvõimalusega mitmeetapilisi marsruute, vaid ainult lende otse sihtkohta (nn "point-to-point" lennud). Lennatakse teisejärgulistesse lennujaamadesse , sest sealsed lennujaamamaksud on väiksemad. Lennu ajal salongiteenindus kas puudub või on võimalik lisatasu eest. Pagasile on sageli piirangud, et kiirendada pardale minekut ja lennuki laadimist. Pileteid müüakse kas internetist või telefonimüügist, kasutamata vahendusfirmade ja reisibüroode teenuseid. Kasutamata pileteid tagasi ei osteta. Odavlennufirmade reisidel on ainult üks pardaklass. Reisijate istekohad on märkimata, et kiirendada pardale minekut. 
Odavlennufirmad kasutavad tavaliselt ainult ühte tüüpi lennukeid, et vähendada koolituskulusid .
Trauni jõgi

Trauni jõgi on jõgi Austrias. Ta suubub Linzi äärelinnas paremalt peajõkke Doonausse.
Jõgi läbib Hallstatti ja Trauni järve. Selle pikkus on 153 km.
Dorfchemnitz

Dorfchemnitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Dorfchemnitzi vallas.
Dorfchemnitz asub 18 km Freibergist lõunas, 8 km Frauensteinist edelas, 6 km Saydast põhjas ja 14 km Olbernhaust kirdes.
Asulas on algkool.
Eppendorf

Eppendorf on asula Saksamaal Saksimaa liidumaa Kesk-Saksimaa kreisis Eppendorfi vallas.
Abilehed

Abilehed (ladina "stipulae") on leherootsu alusel (leherootsu varrele kinnitumise koht) olevad lehesarnased väljakasved, lehtedest enamasti palju väiksemad, harva suuremad.
Reeglina ei oma abilehed fotosünteesijana tähtsust. Siis on nad väikesed, vähemärgatavad, varakult varisevad (näiteks tamm, kask). Suured abilehed on olulised fotosünteesi toimumise kohad ning püsivad taimel kogu elu (näiteks aedhernel). Abilehtede hulka loetakse ka keeleke, mis on iseloomulik kõrrelistele.
Mõningatel taimederühmadel (näiteks kõrrelistel) võivad abilehed olla kokku kasvanud, ehk moodustada tõri.
Emakas (botaanika)

Emakas ("pistillum") on õistaimedel õie keskne emassugurakke sisaldav organ, milles arenevad seemnealgmed. 
Emakas koosneb alumisest osast – sigimikust, pikemast või lühemast peenemast osast – emakakaelast (mis mõnikord puudub) ja ülemisest laienenud osast – emakasuudmest. Emaka sigimik koosneb ühest või mitmest viljalehest. Kahe või enama viljalehe esinemisel võivad need olla kas vabad (lahkviljalehine ehk apokarpne sigimik) või liitunud (liitviljalehine ehk sünkarpne sigimik). Ühest viljalehest koosnevat emakat käsitletakse apokarpsena. Kui emakakael on redutseerunud, nimetatakse vahetult sigimikule kinnituvat emakasuuet istuvaks.
Ühe õie emakate kogumit nimetatakse emakkonnaks.
Õietupp

Õietupp on õiekatte väline ring. See on tavaliselt roheline. Õietupp koosneb tupplehtedest.
Tupplehed võivad olla vabad (lahklehine tupp) või omavahel kokku kasvanud (liitlehine tupp).
Õiekroon

Õiekroon ehk kroon ("corolla") on õiekatte väljastpoolt teine ring, mis ümbritseb tolmukaid ja emakaid tupplehtedest seespool. 
Õiekrooni moodustavad tavaliselt värvilised kroonlehed. Kui kroonlehed on kokku kasvanud, nimetatakse õiekrooni liitlehiseks, vabade kroonlehtedega lahklehiseks õiekrooniks. Liitlehise krooni kokkukasvanud osa nimetatakse putkeks, kokkukasvamata osa tagasikäändunud osaks ja nende vahelist suuet neeluks.
Õiekroonide liigitus.
Aktinomorfne.
ehk polüsümmeetriline õiekroon, mille saab vähemalt kahe lõikepinnaga jaotada sümmeetrilisteks poolteks.
Aktinomorfsed liitlehised õiekroonid liigitatakse putke pikkuse, tagasikäändunud osa kuju ja suuruse järgi:
Sügomorfne.
ehk monosümmeetriline õiekroon, mille saab ühe lõikega jagada kaheks sümmeetriliseks pooleks.
Sügomorfsed liitlehised õiekroonid jaotuvad järgmiselt:
Asümmeetriline on õiekroon, mida ei saa jagada sümmeetrilisteks poolteks.
Eesti kalade loend

"Siin on tähestiku järjekorras loetletud Eesti looduslikke kalaliike ja -perekondi ning alamliike. Süstemaatiline loend on Eesti kalade süstemaatilises nimestikus. 
Välislingid.
Eesti kalad kalavikis
Piret Loone

Piret Loone (sündinud 7. mail 1973 Tartus) on eesti päritolu advokaat, kes on New Yorgi ja California osariigi advokatuuri liige. Ta töötab California osariigis USAs.
Isiklikku.
Tema ema on Leiki Loone, isa on Eero Loone ja õde Oudekki Loone. Tal on kolm poega.
Aktiin

Aktiin on valk, mis moodustab polümeriseerudes tsütoskeleti mikrofilamente.
Aktiin on globulaarne valk molekulmassiga 41,8 kDa, mida on eukarüootsetes rakkudes kõige rohkem, tema hulk rakus võib olla kuni 5% kogu valgu hulgast. Aktiini primaarjärjestus erineb väga vähe fülogeneetiliselt kaugetel liikidel (konservatiivne valk), "in vitro" katsetes on eri liikidelt eraldatud aktiin üksteisega funktsionaalselt asendatav. 
Aktiin esineb rakkudes kahes vormis: G-aktiin ehk globulaarne aktiin, mis polümeriseerumisel annab F-aktiini ehk filamentaarse aktiini. Tavaliselt on kuni 50% raku aktiinist G-vormis. Üleminek G-vormist F-i ja vastupidi (see tähendab aktiinifilamentide moodustumine ja nende depolümeriseerumine) toimub siis, kui seda on vaja, tänu millele on see rangelt kontrollitud. F-aktiini moodustumine algab rakus pärast vastavat signaali ja see võib toimuda väga kiiresti, minutite jooksul. Signaaliks võib olla mingi induktoraine, mis põhjustab raku diferentseerumist, kemotaktiline signaal, kokkupuude substraadiga jne.
Diferentseerumine

Diferentseerumine (ka eristumine, rakuline diferentseerumine, asümmeetriline jagunemine; ladina keeles "differentiatio") on peamiselt päristuumsete organismide arengus (ontogeneesis) aset leidev, valdavalt normaalne protsess, mille käigus diferentseerumata rakutüübid või koed muutuvad, erinevate tegurite toimel, ümber teistsuguse morfoloogia ja/või funktsiooniga rakkudeks või kudedeks.
Näiteks meristeemi rakkude või tüvirakkude diferentseerumise tulemusel kujunevad mitmesugused spetsialiseerunud koed.
Muutumise all peetakse silmas nii arenemist kui ka küpsemist. Eristumisprotsess võib muuta nii raku kuju, suurust, membraanipotentsiaali, morfogeenide kontsentratsioonigradienti, vastuvõtlikkust signaalidele jm.
Arvatakse, et muutumise ajal muutub fenotüüp, kuid ei muutu raku genotüüp.
Diferentseerumine sõltub ka raku potentsusest, nii moodustuvad totipotentsetest tüvirakkudest kõik rakud, pluripotentsetest mitmesugused ja unipotentsetest tüvirakkudest peamiselt üks kindel tüüp diferentseerunud rakke.
Diferentseerumise käigus toimub geenide valikuline ekspressioon.
Eristatakse kõrget ja madalat diferentseerumist, nii näiteks võib kasvaja (peetakse ebanormaalseks diferentseerumiseks) olla nii madalalt kui ka kõrgelt diferentseerunud.
Sidus graaf

Sidus graaf on graafiteoorias graaf, milles iga kahe tipu korral leidub neid tippe ühendav ahel.
Praktilistes ülesannetes ja rakendustes käsitletakse peamiselt sidusaid graafe. Teoreetilistes ülesannetes nagu isomorfismi tuvastamisel, taastatavuse selgitamisel jne käsitletakse nii sidusaid kui ka mittesidusaid.
Väikseimat tippude arvu, mille eemaldamisel muutub graaf mittesidusaks, nimetatakse "sidususarvuks k(G)". Väikseimat servade arvu, mille eemaldamisel muutub graaf mittesidusaks, nimetatakse "serv-sidususarvuks l(G)".
Üldiselt moodustavad suurema osa graafidest sidusad graafid. Näiteks kui kolmetipuliste graafide puhul on sidusaid 50%, siis kuuetipuliste puhul on neid 71,79% ja kümnetipuliste puhul juba 97,6%. Edasiselt suureneb see veelgi .
Hajuvusmõõdud

Hajuvusmõõdud ehk hajuvuse karakteristikud iseloomustavad tunnuse väärtuse hajuvust (teisiti öeldes, kas väärtused erinevad üksteisest palju või mitte).
Kasutatavamad hajuvusmõõdud statistikas on:
Alumine kvartiil

Alumine kvartiil on tunnuse väärtus, millest väiksemaid (või millega võrdseid) liikmeid on variatsioonreas ligikaudu 1/4 ehk 25%.
Ülemine kvartiil

Ülemine kvartiil on tunnuse väärtus, millest suuremaid (või võrdseid) liikmeid on variatsioonreas ligikaudu 1/4 ehk 25%.
Variatsioonikordaja

Variatsioonikordaja on hajuvusmõõt, mis seisneb kogumi standardhälbe ja keskväärtuse suhtes. Variatsioonikordaja on ühikuta suurus ja ta esitatakse tavaliselt protsentides.
Variatsioonikordajat kasutatakse tavaliselt siis, kui on vaja kahe kogumi hajuvust võrrelda, kuid teised hajuvusmõõdud võrdlemiseks ei sobi (näiteks andmed on võrreldamatud oma dimensiooni poolest).
Ekspressioon

Ekspressioon on väljendus. 
Geeniekspressioon on geneetilise info avaldumine.
Otepää energiasammas

Otepää Energiasammas on skulptuur Otepääl Apteekrimäe kõrval Mäe tänaval. 
Sammas avati 1. oktoobril 1992. Skulptuur kujutab endast palgist sammast, millele on kinnitatud 12 karuteemalist sepist, mis valmistati Otepääl 3. juulil 1993 toimunud seppade konkursiks. Samba ja selle lähedusse mäenõlvale paigutatud istepinkide asukoht on sensitiivide valitud. 
Energiavälja tähistamise algatas tolleaegne Otepää linnapea Jaanus Raidal. Energiasammas sümboliseerib väidetavate positiivsete energiaväljade olemasolu Otepääl.
Statistika mõisteid

"Siin on loetletud statistika mõisteid.
Demodikoos

Demodikoos ehk vagellesttõbi on perekonda "Demodex" kuuluvate parasiitide põhjustatud loomade naha karvafolliikuli ja rasunäärme ning seedekulgla algusosa limaskesta invasioonhaigus.
Ravi.
Kuna vagellest on sageli osa normaalsest naha faunast ja demodikoosi haigestumine on tagajärg, tuleb välja selgitada põhipõhjus ja ravida seda. 
Üheks demodikoosi põhjuseks loomadel on puudulik söötmine, mis nõrgestab immuunsüsteemi.
Koertel kasutatakse demodikoosi raviks kas amitraasi, ivermektiini, milbemütsiini või moksidektiini.
Lumeredel

Lumeredel (ing k "snow fence", soome k "lumiaita") ehk lumevärav on passiivne lumekaitsevahend. Need paigutati näiteks põldudele maantee veerde, et lumi põllult teele ei tuiskaks. Sama tehti raudteede ääres. Taludes ehitati neid ka õuede ümber. Maantee ääres täidavad sarnast rolli hekid.
Tööpõhimõte.
Lumeredel toimib tuuletakistusena, mis tekitab õhuvoolus turbulentsi, pidurdab ajutiselt tuule ja koos sellega kanduva lume hoogu: lumi langeb seetõttu maha enne teeni või hoovini jõudmist. 
Mida kõrgem on lumeredel, seda rohkem see lund püüab – siinjuures on oluline just lumeredeli kõrgus ümbritsevast lumevaibast, mistõttu tuli neid talve jooksul vahepeal kõrgemale tõstmas käia. Samuti on oluline lumeredeli alumine serv, mis peab pinnast olema 10–15% kõrgemal, et lumi ei langeks otse lumeredeli alla ning ei vähendaks selle tõhusust.
Materjal.
Lumeredelid on reeglina lippidest kokkunaelutatud tõkked talvel tuisklume kinnihoidmiseks, lippide vahel on õhuvahed. Valmistatud on ka näiteks kuuseokstest lumeredeleid Tänapäeval valmistatakse lisaks lumeredeleid, samuti on saadaval plastist valmistatud võrk, mida saab lahti rullida ja mis toimib samal põhimõttel.
Ajalugu.
Eestis võeti peamiste maanteede ja raudteede tuisulume eest passiivseks kaitsmiseks lumeredelid ja lumehekid kasutusele 1930. aastatel. Teedeministeeriumis eristati 1934. aastal 6 erinevat tüüpi lumeredelit, ühe lumeredeli rahaliseks kuluks aastas hinnati 159 senti. Katsete põhjal hinnati, et kõige tõhusam lumevärava tüüp on see, mille lattide alumised vahed on hõredamad kui ülemised.
1940. aastatel oli Eestis ligi 200 000 lumeredelit, mis võis kaitsta 350 kilomeetrit maanteed.
1950. aastatel olid lumeredelid Eestis peamised passiivsed lumetõrjevahendid, kuid lumerikkal talvel neist siiski kõigi teede lumetõrjeks ei piisanud. 
Samal perioodil konstrueeris Arnold Volberg Paide teedemasinate tehases kokkurullitava lumeredeli ehitamise pingi, millel püstised latid ühendati horisontaalse traadiga, mis lihtsustas ka transporti, sest kui varem mahtus veoautosse 100 meetri jagu lumeredelit, siis rullina mahtus 750 meetrit lumetõrjeaeda. Ühtlasi kiirendas seade konstrueerimistempot: kui varem kulus paarimeetrise lumeredeli valmistamiseks ligi tund, siis nüüd oli võimalik sama ajaga ehitada 60 meetrit aeda.
1960. aastateni istutati ka lumeredeli põhimõttel toimivaid lumekaitsehekke. Sama kümnendi lõpul hakkas lumeredeleid vähem kasutama seoses rasketehnika arengu ja sahkade suurema kasutuselevõtuga. Lumeredelite ehitamine, transport, paigaldamine, hooldamine (redeleid tuli suurema saju korral vahepeal hangest välja tõsta) ja suveks ladustamine oli väga töömahukas tegevus ning seetõttu eelistati mehaanilist lumetõrjet.
Välislingid.
Töö põldudel (1966), Ringvaade "Nõukogude Eesti" nr 16 (845), mai 1966: https://www.efis.ee/et/filmiliigid/film/id/14276
Maurice Ravel

Joseph-Maurice Ravel (7. märts 1875 – 28. detsember 1937) oli prantsuse impressionistlik helilooja ja pianist.
Ravel elas Prantsusmaal, tema ema oli baski päritolu ja isa Prantsuse päritolu. 
Helilooming.
Ravel ise pidas ennast paljuski klassitsistlikuks heliloojaks. Tema teostes on aga palju ka impressionismi ja ekspressionismi tunnuseid. Tema muusikal on täpne ja selge vorm, kasutab eredaid värvinguid. Ta huvitus džässmuusikast, aasia ja teiste rahvaste muusikast ning kasutas sealseid motiive oma loomingus. Ta oli ka väga hea orkestritundja. Selle heaks näiteks on tema tuntuim teos "Boléro".
Falkenau

Falkenau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Flöha linnas.
Kuni 2011. aasta oktoobrini oli Falkenau Falkenau valla keskus.
Frankenstein

"Frankenstein ehk Moodne Prometheus" (originaalpealkirjaga "Frankenstein; or, The Modern Prometheus") on Mary Shelley 1818. aastal kirjutatud romaan, mille nimitegelane on arst Victor Frankenstein, kes valmistab koletise.
Eesti keeles on "Frankenstein ehk Moodne Prometheus" ilmunud korduvalt Boris Kaburi tõlkes (värsid, kommentaarid ja järelsõna Astrid Reinla, esmatrükk sarjas Mirabilia 1984, kordustrükid 2002, 2007, 2018) ning Malvina G. Vogeli mugandusena Jana Linnarti tõlkes (1999)
Mary Shelley 1818. aasta gooti stiilis romaan jutustab loo noorest teadlasest Victor Frankensteinist, kes loob ebatavalise teadusliku eksperimendi käigus mõistusliku olendi, mis on kokku pandud erinevatest kehaosadest. Shelley hakkas lugu kirjutama 18-aastaselt Bathis elades ning esimene trükk avaldati anonüümselt Londonis 1. jaanuaril 1818, kui ta oli 20-aastane. Tema nimi ilmus esmakordselt teises trükis, mis avaldati Pariisis 1821. aastal.
Shelley loomingut mõjutasid tugevalt tema vanemad. Tema isa oli kuulus teosega „Poliitilise õigluse uurimine“ ja ema teosega „Naise õiguste õigustamine“. Isa romaanid mõjutasid ka tema "Frankensteini" kirjutamist. Nende romaanide hulka kuulusid „Asjad nii, nagu nad on“ ehk „Caleb Williamsi seiklused“, „St. Leon“ ja „Fleetwood“. Kõigi nende raamatute tegevus toimus Šveitsis, sarnaselt Frankensteiniga. Mõned Shelley romaanis esile kerkivad sotsiaalsete kiindumuste ja elu uuenemise teemad tulenevad teostest, mis tal olid. Teised kirjanduslikud mõjutajad Frankensteinis on Madame de Genlis'i „Pygmalion ja Galatée“ ning Ovidius, kes on käsitlenud ühiskonna probleeme uurivaid isikuid. Ovidius inspireeris ka Prometheuse kasutamist Shelley pealkirjas. 
Romaanis on selgelt tunda John Miltoni teose "Kadunud paradiis" ja Samuel Taylor Coleridge'i teose "Vana meremehe jutt" mõju. Teoses "Prantsuse revolutsiooni Frankenstein" väidab autor Julia Douthwaite, et Shelley sai Frankensteini tegelaskuju loomiseks tõenäoliselt ideid Humphry Davy raamatust "Keemilise filosoofia elemendid", milles ta kirjutas, et teadus on ... andnud inimesele võimed, mida võib nimetada loominguliseks; mis on võimaldanud tal muuta ja modifitseerida enda ümber olevaid olendeid ... Romaani läbivad viited Prantsuse revolutsioonile ; tõenäoline allikas on François-Félix Nogaret "Miroir des événemens actuels, ou la Belle au plus offrant" (1790), poliitiline mõistujutt teaduse progressist, milles osaleb leiutaja nimega Frankésteïn, kes loob elusuuruse automaati.
Frankensteini vald

Frankensteini vald on kahe valla nimi:
Frankenstein (Saksimaa)

Frankenstein on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Kesk-Saksimaa kreisis Oederani linna koosseisus.
Kuni 1. jaanuarini 2012 oli asula Frankensteini valla keskus.
Energiaväli

Energiaväli on paljude usundiliste ja alternatiivmeditsiini süsteemide järgi väidetavalt eksisteeriv ruumilise ulatusega esoteeriline energia, mis väidetavalt ümbritseb ja/või täidab näiteks kõiksust või elusorganisme. 
Traditsioonilises Hiina meditsiinis on "qi" (jaapani keeles "ki") elujõud või energiavoog, mis ringleb kehas teatud kanaleid pidi ja mille liikumise häired arvatakse avalduvat haigustena. India usundites ja india meditsiinis on tuntud eluenergia praana, mis kontsentreerub kehas teatud sõlmpunktidesse tšakratesse.
Eluenergia mõiste jõudis idamaistest usunditest New Age'i õpetustesse. Laialdaselt on levinud kujutelm elusolendeid ümbritsevast aurast, mille kaudu arvatakse olevat võimalik mõjutada inimese psüühikat või tervislikku seisundit. Ligikaudu samas tähenduses räägitakse energiaväljadest, bioväljadest, vibratsioonidest, kiirgustest, võnkumistest jms. Wilhelm Reich kasutas universaalse eluenergia kohta sõna "orgoon" (energia). Lähedalt seotud mõisted on näiteks eeterkeha ja peenmateeria. Lisaks bioenergiaväljadele on oletatud ka muud liiki energeetiliste nähtuste nagu universaalne infoväli, energoinformatiivne väli, egregor jt olemasolu.
Eesti rahvausundis oli energiat tähistavaks sõnaks "vägi"; maausuliste arvavad väe olevat kõiges, sh inimestes, paikades, rituaalides jm.
On võimalik, et selliste kujutelmade levikule on kaasa aidanud puudulikult mõistetud mateeria omadusi kirjeldavad füüsikateooriad, samuti seni kinnitamata füüsika ja metafüüsika piirimail paiknevad hüpoteesid (torsioonväli; William A. Tilleri, Karl Pribrami ja David Bohmi teooriad jms). Esoteeriliste energiaväljade olemasolu pole senini teaduslikku empiirilist kinnitust leidnud.
Püssi

Püssi on linn Kirde-Eestis Ida-Viru maakonna loodeosas Lüganuse vallas. Asub Purtse jõe ida- ja Kohtla jõe läänekaldal.
2013. aasta kohalike omavalitsuste valimiste järel ühines Püssi linn Maidla ja Lüganuse vallaga (uus nimi Lüganuse vald) ja lakkas olemast iseseisev omavalitsusüksus.
Ajalugu.
Püssit kui maakohta on esimest korda mainitud 1472. aastal ("Püssz"). Tol ajal oli Püssi alev raskesti läbitav soine maa-ala.
Linna territoorium on kuulunud Lüganuse kihelkonda. Püssi alevile pandi alus 1869. aastal alustatud Paldiski–Peterburi raudtee ehitusega. Vähem kui kahe aastaga valmis 4. klassi jaam (hävis sõjas 1944. aastal).
Esimeseks tööstusettevõtteks oli Püssi mõisa saeveski Purtse jõe kaldal. Seoses sellega on Püssi mõisa nimetatud ka Uue-Purtseks ("Neu-Isenhof").
Praeguse linna territooriumil töötasid ka kohvitööstus, mööblitöökojad ja nahaparkimistöökojad, samuti elektrijaam (ehitatud 1930. aastate lõpus). Suurärimees Anton Nurk kauples Püssis aga soolast-rauast moodsate masinateni.
1926. aastal valmis Püssi mõisa härrastemaja varemeil Püssi koolimaja (tänapäeval Lüganuse keskkool).
Püssi sai töölisaleviks 27. mail 1954 ja linnaks 1993. aastal.
2013. aastal ühines Püssi linn koos senise Lüganuse ja Maidla vallaga uueks Lüganuse vallaks. 2017. aasta haldusreformi käigus ühinesid täienevalt Lüganuse ja Sonda vald ning Kiviõli linn ühendvallaks, mille nimeks sai Lüganuse vald.
Rahvastik.
Püssi elanike arv oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 1083. Neist olid 495 mehed ja 588 naised. Eestlasi oli 581 (53,6%) ja mitte-eestlasi 502.
Majandus.
Püssi linnas töötas puitplaaditehas REPO, mis tegutses aastatel 1992–2022 ja mis oli olnud Šveitsi kontserni SORBES üks allettevõtteid. 2006. aastal oli tehases 600 töötajat ja toodangut müüdi umbes 0,65 miljardi krooni eest.
Linnapead.
3. juulil 2006 lahkus tervislikel põhjustel linnapea ametist Enn Siska.
17. augustil 2006 valis volikogu linnapeaks Marge Männi. Ta asus ametisse 24. augustil kuupalgaga 10 000 krooni. Volikogu vabastas ta ametist 20. septembrist 2010. Uueks linnapeaks valiti senine volikogu esimees Enno Mägar, kes oli sel kohal 2013. aastani, mil toimus kohalike omavalitsuste liitmine.
Räpina

Räpina (võru keeles "Räpinä", saksa keeles "Rappin") on linn Põlva maakonnas Räpina vallas Võhandu jõe alamjooksul.
Räpinas asuvad Räpina Paberivabrik, Räpina Aianduskool, Räpina Ühisgümnaasium, Räpina Lasteaed Vikerkaar, Räpina Loomemaja, Räpina Muusikakool, Sillapää lossi park ning looduskaitse all olnud Amuuri korgipuu ja Paberivabriku saar.
Räpina oli aastatel 1950–1961 Räpina rajooni keskus.
Aleviks sai Räpina 13. septembril 1945. aastal. Räpina sai linnaõigused 1993. aasta augustis. 2002. aastal ühinesid Räpina linn ja vald Räpina vallaks, Räpinast sai vallasisene linn.
Väike-Leedu

Laiemalt nimetatakse Väike-Leeduks (leedu keeles "Mažoji Lietuva") leedukeelseid alasid endise Ida-Preisimaa alal. 
Kitsamas mõttes on tegu kahe maailmasõja vahelisel ajal Leedu vabariigile kuulunud Klaipėda piirkonnaga (saksa keeles "Memelland"), mis Esimese maailmasõja lõppedes Saksamaalt ära võeti ja 1923. aastal Leeduga liideti.
Selles Leedu osas on tekkinud praegune leedu kirjakeel, samas sündis ja tegutses luteri pastorina Kristijonas Donelaitis.
Parlament

Parlament on üleriigiline seadusandlik esinduskogu ja -asutus, mille liikmed on valitud üldistel ühetaolistel otsestel salajastel vabadel valimistel. Lisaks seaduste vastuvõtmisele on sageli parlamendi pädevuses teiste riigijuhtimise asutuste valimine, nimetamine ja kinnitamine ning poliitiline ja õiguslik kontroll nende tegevuse üle. Tavaliselt on parlamendi oluline ülesanne riigieelarve kinnitamine.
Eesti parlament on Riigikogu. Skandinaavia traditsioonis tuleneb parlamendi nimetus enamasti sõnast "ting", mis tähendab rahvakogunemist, kus arutatakse kogukonna asju. Sageli ongi parlamendid saanud alguse sellistest koosolekutest, näiteks Novgorodi vabariigi kõrgeim võimuorgan veetše. Teine parlamentaarne traditsioon pärineb monarhidele nõuandvatest kogudest.
Parlament eksisteerib ka mõnes sellises riigis, kus sel tegelikku võimu pole. Ehkki Nõukogude Liitu valitses sisuliselt Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei, valiti riigis formaalselt kõrgeim riigivõimuorgan NSV Liidu Ülemnõukogu.
Parlament võib olla ühe- või kahekojaline. Üldjuhul tulenevad kahekojalised parlamendid keskaegsetest seisuste esindustest, kus üks koda esindas aadlit ja teine lihtrahvast.
Demokraatia alged kujunesid Vana-Kreekas, kuid tänapäeva mõistes parlamente seal ei olnud, sest kõrgeimasse seadusandlikku organisse buleesse inimesi ei valitud, vaid loositi. Rooma riiki valitsenud senatit ei valitud samuti, vaid selle koosseisu määras vabariigi ajal tsensor, keisririigi ajal keiser.
Tänapäeva parlamentidest on kõige vanem Hispaania parlament, mille eellaseks on 1188 Leóni kuningriigi esinduskogu Cortes, mille oli kokku kutsunud Alfonso IX, kui 17-aastaselt võimule sai.
Sõna "parlament" pärineb Inglismaalt aastast 1236. Enne seda kutsuti kuninga nõunike lähimat ringi nõukoguks ("council").
Gomel

Gomel (valgevene keeles Гомель, "Homieĺ") on Kagu-Valgevenes asuv linn. See on elanike arvult riigi teine linn ning Gomeli oblasti keskus.
Rahvastik.
2009. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gomeli elanikest valgevenelasi 83,42%, venelasi 10,85%, ukrainlasi 3,11% ja juute 0,35%. Valdavalt suheldakse ja aetakse linnas ametlikke asju vene keeles.
Toos Goorhuis-Tjalsma

Toos Goorhuis-Tjalsma [hoorhöüs-tjalsma] (30. juuni 1915 Leiden – 5. jaanuar 2004 Tilburg) oli hollandlanna, kes koos oma sõbratari Bertje Jens'iga koostas "Pieterpad"'i, esimese pikamaa-matkaraja Hollandis.
Eelnev elu.
Sõja ajal töötas Toos Rekkenis psühhopaatide ja vaimuhaigete kurjategijate hooldusasutuses, kus ta sõbrunes oma töökaaslase Bertje Jensiga. 
Toos abiellus pastoriga, asudes elama ühte külla, ja Bertje läks mujale tööle. Bertje hakkas pühasid ja nädalalõppe Toosi juures veetma. Toos ja Bertje olid mõlemad väga rännuhimulised, kuid Toosi abikaasa mitte. Kui Toosi kuues laps oli nelja-aastaseks saanud, ütles ta abikaasale: "Nüüd te tulete küll natuke aega ilma minuta toime, meie läheme Bertjega reisima." Esimesel korral käisid nad Nordkapil, Lapimaal ja Leningradis. Edaspidi hakkasid nad tegema hotellidest matku maakohtadesse, sest nad armastasid loodust. Ühel niisugusel käigul jutustas Toos Bertjele, kuidas ta oli nooruses Vabameelse Kristliku Noorsookeskusega käinud Lake Districtis jalgsimatkal. Nii tuli neil mõte minna matkama Schwarzwaldi tähistatud matkaradadele. Kui nad hakkasid jalgsimatkadel käima, oli Toos 59-aastane ja Bertje 61-aastane. Selleks et ei peaks jalgsimatkadel alati välismaal käima, otsustasid nad Toosi algatusel teha Hollandis matka ilma tähistatud matkarajata. 
Pieterpad.
Nad mõtlesid raja välja 1978. aastal, matkates Bertje elukohast Groningenist Toosi elukohta Tilburgi. Selle matka võtsid nad ette selleks, et "ka Hollandis pisut matkata". Nad olid kogenud matkajad, kuid olid matkanud alati välismaal, sest Hollandis ei olnud pikamaa-matkaradu. Sellepärast otsustasid nad maha märkida sellise raja, et "lapsedki suudaksid selle läbida". 
Matka ajal tuli neil mõte rajada ""Pieterpad" 'Peetri rada', Pieterburenist Hollandi põhjatipus kuni Sint Pietersbergini Hollandi lõunatipus. Nad muutsid oma plaane, ning sõitsid Drenthe provintsi lõunaosast, kus nad parajasti olid, bussiga Pieterburenisse. Kui nad olid kirjeldanud teeosa Pieterburenist Groningenini, läksid nad tagasi kohta, kus nad olid matka katkestanud, ning jätkasid teekonda, seekord Sint-Pietersbergi suunas. 
Matkaraja mahamärkimiseks kulus terve aasta. Kui Toos oli kaardi järgi 20–30-kilomeetrise teelõigu välja valinud, pidades silmas looduse ilu ja ajaloomälestisi, käisid nad alati koos Bertjega tee läbi. Mõnikord piisas ühest korrast, mõni kord läks rohkem aega, et meelepärast ja läbitavat rada leida. Lõik Pieterburen–Groningen lisati hiljem, et õigustada nime "Pieterpad". Rada valmis 1980. aastaks. Toos kirjutas raja teejuhiks neli raamatukest. Pieterpad avati ametlikult 1983. 
Pieterpadi idee autoriks peetakse üldiselt Toosi, sest tema märkis raja maha ja algatus tuli temalt. Ka nime "Pieterpad"" mõtles välja Toos.
Pieterpad

Pieterpad (tähis Hollandis: LAW 9) on Hollandi tuntuim matkarada. 
Rada viib Pieterburenist Waddeni rannale Sint Pietersbergi juures Maastrichti lähedal. Raja pikkus on 490 kilomeetrit. 
Rada on jaotatud 27 etapiks. 
Rada on olemas alates 1983. aastast ning selle mõtlesid välja Toos Goorhuis-Tjalsma Tilburgist ja tema sõbratar Bertje Jens Groningenist. Rada peab korras töögrupp. 
Rada tähistavad pikamaa-matkaradade rahvusvaheliselt tunnustatud valge-punased tähised ning nende põhjalik kirjeldus on kahes Nivoni matkajuhis.