tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Evi Ersto

Evi Ersto (sünninimi Eevi Düna; 24. aprill 1917 Paunküla – 7. aprill 2003 Rakvere) oli eesti arst.
Ta oli Rakvere Rajooni Keskhaigla Naiste Nõuandla juhataja.
Ta on maetud Rakvere linnakalmistule.
Eesti-Läti Korvpalliliiga

Eesti-Läti Korvpalliliiga (tuntud ka kui Optibet Eesti-Läti Korvpalliliiga) on Eesti ja Läti Korvpalliliidu eestvõttel korraldatav Eesti ja Läti korvpallimeeskondade liiga. Liiga loodi 2018. aastal pärast Balti korvpalliliiga lõpetamist.
Liiga esimene hooaeg algas 28. septembril 2018. Esimesel hooajal mängis liigas 15 võistkonda, 7 Eestist ja 8 Lätist.
Liiga on 2 aastat järjest võitnud BC Prometey, mis on aastatel 2022–2024 Riias tegutsenud Ukraina klubi.
Liiga valitsev meister on VEF Rīga.
Voldemar Rajalo

Voldemar Rajalo (1935. aastani Kellamoff; 14. märts 1914 Meeri vald, Tartumaa – 6. november 1983, Tartu) oli eesti ajakirjanik, humorist ja karikaturist.
Voldemar Rajalo sündis Kulbilohu Vanasepa talus. Alghariduse sai Meeri algkoolis, 1928. aastal läks edasi õppima Tartu Tehnika Gümnaasiumi. 1937–1939 õppis Tartu Kolledži reaalkoolis. 
1. novembril 1932, mil ta oli 18-aastane, hakkas koos Martin Lukuga Elvas andma välja ajalehte Elva Elu, kus avaldas oma vesteid ja pseudonüümide Herold ja -VoK- all ka šarže. Aastatel 1932–1933 ilmus tema karikatuure ka Otepää Teatajas. Aastatel 1935–1937 tegi ta kaastööd ka ajalehtedele Tallinna Post ja Päevaleht. Ta on kirjutanud vesteid, jutustusi, novelle ja humoreske ning komöödia "Wõim ja õigus" (1933). 
Ta oli Tartumaa Põllumeesteseltsi liige, 1937. aastast Isamaaliidu Tartu maakonna abisekretär. 
1944. aastal värvati ta Punaarmeesse, kus ta järgmisel aastal arreteeriti, kuna oli Saksa okupatsiooni ajal teeninud aega Saksa armees. Karistuseks sai kümme aastat vangilaagrit pluss viis aastat asumist. Karistust pidi ta kandma aastatel 1945–1955 Siberis Norilski vangilaagris. Vangilaagri metsatöödel sai insuldi, mistõttu jäi ühte jalga lonkama. Hiljem oli vangilaagris raamatupidaja ja lisaks organiseeris puhkpilliorkestri, kus ise mängis baritoni. Pärast vanglast vabanemist võttis Hillar Palamets ta tööle Tartu 2. keskkooli majandusjuhatajaks, kus töötas kuni 1979. aastani, kuni pensionile jäämiseni. Koolis töötades aitas toimetada ka koolialmanahhe. Kuna tema haridustee oli omal ajal poolikuks jäänud, astus ta 1961. aastal Tartu 1 Töölisnoorte Keskkooli, mille lõpetas 1963. aastal. Tegi kaastööd ajalehele Edasi, eriti selle huumorinurgale "Herilane", ja ajakirjale Looming. 
Voldemar Rajalo on maetud Tartusse Pauluse (Ropka-Tamme) kalmistule.
Isiklikku.
Voldemar Rajalo pojapoeg on ajakirjanik Priit Rajalo.
Viktor Antipin

Viktor Vladimirovitš Antipin (vene keeles Виктор Владимирович Антипин; sündinud 6. detsembril 1992 Ust-Kamenogorskis, Kasahstanis) on Venemaa jäähokimängija, kaitsja. Ta mängib KHL-i klubis HK Vitjaz.
Ta alustas profikarjääri hooajal 2010–11 Magnitogorski Metallurgis. Hooaegadel 2013–14 ja 2015–16 on ta klubiga võitnud Gagarini karika. Hooajal 2012–13 valiti ta KHL-i tähtede mängule ja hooajal 2016–17 KHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu.
Hooajal 2017–18 mängis ta NHL-i klubi Buffalo Sabresi ridades. 2018. aasta juulis suundus ta taas Metallurgi, sõlmides klubiga kolme aasta pikkuse lepingu. 2020. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Peterburi SKA-ga. 2021. aasta juunis siirdus ta Vitjazi.
Aastatel 2013 ja 2019 on Antipin osalenud KHL-i tähtede mängul.
Venemaa jäähokikoondise koosseisus on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud hõbemedali ja kaks pronksmedalit.
Tema isa Vladimir Antipin kuulus aastaid Kasahstani jäähokikoondisse.
Mõõtevõimendi

Mõõtevõimendi (inglise keeles "instrumentation amplifier") on täpselt määratava ülekandeteguriga (pingevõimendusteguriga) ja parendatud parameetritega operatsioonvõimendi. Niisugusteks parameetriteks on
Selliste omadustega võimendeid kasutatakse mõõtetehnikas (näiteks mõõtevahendite taatlemisel), mitmesuguste andurite signaali töötlemisel ja mujal, kui on nõutav suur võimenduse seadmise täpsus ja selle ajaline stabiilsus.
Mõõtevõimendi skeem.
Joonisel on kujutatud klassikalise mõõtevõimendi kaheastmeline skeem, mis koosneb sisendastmest ja väljundastmest.
Sisendaste on sisendtakistuse suurendamiseks koostatud kahest mitteinverteerivast võimendist, mis moodustavad diferentsvõimendi ja on omavahel sidestatud takisti "R"gain kaudu. Väljundaste on inverteeriv diferentsvõimendi, millel on suur CMRR ja väike väljundtakistus. Takistuse "R"gain muutmisega reguleeritakse mõõtevõimendi pingevõimendust. Selle takistuse väärtus on koodjuhitav, et kasutaja saaks fikseerida rakenduse jaoks vajaliku võimendusteguri väärtuse.
Pingevõimendustegur.
Mõõtevõimendi väljundpinge "U"out on avaldatav seosega
formula_1
kus "U"in1 ja Uin2 on sisenditele rakendatud pinged (skeemil vastavalt "V"1 ja "V"2) ja "K"U on pingevõimendustegur.
Väljundastme pingevõimendus on määratud takistite "R"3 ja "R"2 suhtega ja kogu võimendi pingevõimendustegur on arvutatav valemiga:
formula_2
Mõõtevõimendite omadusi.
Praktiliselt realiseeritavad võimendusteguri väärtused ulatuvad tuhandetesse seadetäpsusega u 0,1%. Töösagedusala võib ulatuda kuni 1 gigahertsini, kuid seda vaid võimenduse arvel, sest operatsioonvõimendil põhinevatel võimenditel sõltub töösagedusala laius võimendusest.
Ühissignaali nõrgendustegur (CMRR) võib madalatel sagedustel ulatuda väärtuseni 1 000 000 (120 dB), kuid tavaliselt jääb see 100 000 (100 dB) kanti ja kõrgetel sagedustel väheneb oluliselt, nii et megahertside alas loetakse tihti küllalt heaks ka tulemust 100 (40 dB).
Mõõtevõimendi nullinihe ja müratase on määratud kasutatavate diferentsvõimendite omadustega.
Ajaloost.
Algselt realiseeriti mõõtevõimendeid diskreetkomponentidel (elektronlampidel ja transistoridel). Alates 1970. aastatest põhinevad mõõtevõimendid peamiselt operatsioonvõimenditel.
Lihtsamas variandis saab mõõtevõimendit realiseerida ühe või kahe operatsioonvõimendiga, kuid tavaliselt on nad teostatud kolme diferentsvõimendi baasil ja valmistatakse integraallülitusena.
Eesti jalgpalli 2018/2019. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 2018/2019. aasta karikavõistlused ametlikult ka Tipneri karikavõistlused 2019 oli Eesti jalgpalli karikavõistluste 29. hooaeg, mis algas juunis 2018 ja lõppes mais 2019. 
Karikavõistluse finaalis võitis Narva JK Trans Nõmme Kaljut skooriga 2:1.
1/64-finaalid.
Loosimine toimus 19. mail 2018.&lt;ref name="1/64"&gt;Tipneri karikavõistlustel selgusid avaringi paarid jalgpall.ee, 19. mai 2018&lt;/ref&gt; Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
Vabapääsmed.
Otse 1/32 finaali pääsesid võistkonnad:
1/32-finaalid.
Loosimine toimus 19. juunil 2018.&lt;ref name="1/32"&gt;Tipneri karikavõistlustel selgusid 1/32-finaalpaarid jalgpall.ee, 19. juuni 2018&lt;/ref&gt; Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
1/16-finaalid.
Loosimine toimus 19. juulil 2018.&lt;ref name="1/16"&gt;Tipneri karikavõistlustel loositi 1/16-finaalpaarid jalgpall.ee, 19. juuli 2018&lt;/ref&gt; Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
1/8-finaalid.
Loosimine toimus 24. augustil 2018.&lt;ref name="1/8"&gt;Karikaloos viis kokku FCI Levadia – FC Flora jalgpall.ee, 24. august 2018&lt;/ref&gt; Sulgudes võistkonna liiga tase. 
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
!colspan="3" align="center"|
Veerandfinaalid.
Loosimine toimus 2. märtsil 2019.&lt;ref name="1/4"&gt;Hooaja avamisel loositi Tipneri karika veerandfinaalpaarid jalgpall.ee, 2. märts 2019&lt;/ref&gt;
Poolfinaalid.
Loosimine toimus 25. aprillil 2019.&lt;ref name="1/2"&gt;Karikavõistluste poolfinaalis kohtuvad Kalju – Levadia jalgpall.ee, 25. aprill 2019&lt;/ref&gt;
Hapukapsasupp

Hapukapsasupp (vene keeles "кислые щи" või "кислые шти") on hapukapsast tehtud supp; üks kapsasuppe. 
Hapukapsasupp on Vene päritolu ja omane Vene köögile.
Digivõti

Digivõtmete vorme.
USB-seade.
Digitaalsed võtmed võimaldavad logida sisse e-teenustesse ning on igale kasutajale unikaalsed. Digivõti võib olla USB-seade, mis ühendatakse arvutiga ja mis aktiveerib automaatselt identifitseeriva veebisaidi. 
ID-kaart.
Nii on digivõti näiteks ID-kaart, mida saab kas otse või kaardilugeri kaudu ühendada arvuti või sülearvutiga. Samuti mobiilsed ID-äpid ja mobiili-ID. Digivõtmete alla lähevad ka turvakoodid, mida registreerunud kasutajad saavad kasutada ligipääsu avamiseks koos oma kasutajanime ja parooliga.
Mobiiliäpp.
Digivõti on kasutusel ka hotellides, kuid siis äpi kujul. Hotelli äpist saab inimene end sisse registreerida, valida toa ja aktiveerida oma digivõtme ning avada sellega hotellitoa ust. Asjade internetis tagab digivõti juurdepääsu füüsilisele esemele. Selline võti asetseb mobiiliäpis ja on kasutatav nutitelefoniga.
Sel põhimõttel saab kasutada telefoniäpis olevat digivõtit näiteks autode kasutusõiguse jagamiseks, andes valitud kasutajatele määratud ajaks õiguse sõita valitud autoga.
Füüsiline digivõtmeseade.
Eesti pangad nimetavad digivõtmeks füüsilist digivõtmeseadet. See on uue põlvkonna koodigeneraator, mis on sama õhuke kui pangakaart ning millega vahetati välja vana põlvkonna paberil koodikaardid. Digivõti on koodikaardiga võrreldes turvalisem ja koodid ei saa selles kunagi otsa. Digivõtmeseade aktiveeritakse eraldi koodi abil ning seejärel saab seadet kasutada koodide genereerimiseks.
Le Silence des Mosquées

Le silence des mosquées on prantsuse maailmamuusika ansambel Chenôvest Burgundiast. 
Ajalugu.
Grupp koosnes algselt kuuest lapsepõlvesõbrast, kes elasid samas naabruskonnas. Praegu koosneb ansambel neljast esialgsest lauljast ja kitarristist, kes liitus ansambliga hiljem. Nende esimesed albumid koosnesid "a cappella"'dest. Viimasel plaadil saadab laulu kitarr.
Dikromaasia

Dikromaasia on värvide nägemine, mis põhineb kaht tüüpi nägemisretseptorite (kolvikeste) olemasolul silmas.
Näiteks suurel osal imetajatest on nägemine dikromaatiline. (Inimese nägemine on trikromaatiline.)
Kartulipuder

Kartulipuder (ka kartulipüree) on keedetud ja purustatud kartulitest saadud toit (püree). Sageli lisatakse pudrule näiteks piima, hapukoort, võid. Pudru tegemise lõppfaasis see sageli klopitakse või segatakse läbi.
Kartulipuder on pärit Suurbritanniast.
Kartulipuder on paljudes riikides tavaline toit.
Tänapäeval tehakse kartuliputru ka kartulipulbrist, mis kuuma vette või piima lisatuna segatakse läbi.
Kristi Karelsohn

Kristi Karelsohn (sünninimi Kristi Vuurmann; sündinud 10. aprillil 1968) on Eesti diplomaat.
Ta lõpetas 1986. aastal hõbemedaliga Saku Keskkooli, 1993. aastal Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri filoloogia erialal ning 1994. aastal Eesti Diplomaatide Kooli. 
1994. aastal asus ta tööle välisministeeriumisse. Ta on töötanud protokolli- ja välismajanduspoliitika osakonnas ning poliitikaosakonna rahvusvaheliste organisatsioonide büroos. Aastatel 2010–2014 oli ta välismajanduse ja arengukoostöö osakonna kaubanduspoliitika ja majandusorganisatsioonide büroo direktor. 
Ta on olnud majandusdiplomaat Eesti suursaatkonnas Lätis ja Soomes. Aastatel 2014–2018 oli ta Eesti suursaadik Iirimaal. Aastatel 2018–2022 oli ta Eesti suursaadik Ungaris, Montenegros, Põhja-Makedoonias ja Serbias.
Kristi Karelsohn on abielus, tal on neli last.
Winston Graham

Winston Graham (30. juuni 1908 Manchester – 30. juuli 2003 Buxted, Ida-Sussex) oli inglise kirjanik.
Ta on tuntud oma 12- osalise ajalooliste romaanide raamatusarja "Poldark" poolest.
Draamasari "Poldark".
Winston Grahami menuka "Poldarki" peategelaseks on julge ja karismaatiline Ross Poldark, kes on võidelnud Ameerika iseseisvussõjas. Teose põhisündmused toimuvad 18. sajandi sõdadest laostatud Inglismaal. Ross, kes on saabunud oma kodukohta Cornwalli, peab vastu võtma isalt päranduseks saadud võlad. Ka tema armastatu kaunis Elizabeth on kaotanud lootuse, et Ross sõjast tervena tagasi tuleb ning abiellunud Rossi onupojaga. Ross pole aga allaandja mees ning ta alustab isa mahajäetud kaevandust taastama, et aidata kaevuritel ja kaluritel tööd ja leiba saada. See pole aga sugugi lihtne ja tihti peab Ross vägikaigast vedama oma suurima vastase George Warlegganiga. George kadestab Rossi, kes on alati oma ütlemistes kindel, meeldib Elizabethile, keda ka George ihaldab. George on küll rikas, ta on oma varanduse kokku ajanud teiste arvelt, kuid mida tal pole, on sünnipärane aadlitiitel ning selle puudumine paneb teda kadetsema. Ta küll saab Elizabethi endale naiseks, kuid ta ei pälvi naise armastust, sest Elizabethi arm kuulub Rossile. Vaatamata oma tõearmastusele, aitab Ross oma talupoegi salakaubaveos, sattudes seetõttu pahuksisse võimuesindajatega, kuid alati suudab neist välja tulla küll kavaluse või õiglust jalule seades. Kõige rohkem šokeerib Ross aadlikke, võttes omale naiseks lihtrahva seast pärit Demelza, kes oma heasüdamlikkuse, aga ka kanguse poolest on Rossile võrdväärne partner. Kui abielus tekivad kriisid, mis saavad alguse pärast Elizabethi mehe ootamatut surma kaevikus, asub Ross oma endist kihlatut abistama ja kunagised armusädemed löövad taas lõkkele. Vaatamata Demelza armukadedusele, on just Demelza see, kes suudab abielukarisid ületada ja peret koos hoida. Raamatusari annab väga põhjaliku ülevaate 18. sajandi ühiskonnaselust nii Inglismaal kui ka Prantsuse revolutsioonisündmustest.
Telesari.
Raamatusarja "Poldark" esimeste osade põhjal on valminud populaarne BBC telesari
Smith Tower

Smith Tower on 38-korruseline historitsismile omaselt uusklassitistlik kõrghoone, mis asub Vaikse loode keskuses Seattle'is. Vaid 45 aastat varem linnastaatuse saanud linna vanim pilvelõhkuja valmis 1914. aastal, pärast kolmeaastaseid tarindustöid. Valmimise ajal 140,8-meetri kõrgune torn, millele lisandub tänapäeval 6,7-meetrine tipp, oli kolmas kõrgeim hoone väljaspool New Yorki. 
Kõrgusvõrdlus.
Valmimise ajal olid veelgi kõrgemad hooned maailmas, vaid: Woolworth Building (241,4 m), Metropolitan Life Insurance Company Tower (213,4 m), Manhattan Municipal Building (182,9 m), Philadelphia City Hall (167 m), Bankers Trust Company Building (164 m) ja Union Central Tower (150,9 m). 
Kuni Kansas City Power &amp; Light Buildingu (146,6 m) ja Fidelity National Bank &amp; Trust Buildingu (145,1 m) valmimisteni 1931. aastal Kansas City'is, oli Smith Tower kõrgeim hoone Ameerika Ühendriikides, mis asus Mississippi jõest lääne pool. Hoone jäi Vaikse ranniku kõige kõrgemaks ehitiseks kuni Kuldvärava silla valmimiseni 1937. aastal.
1962. aastal valmis Seattle'is maailmanäituse “Century 21 Exposition” tarvis vaatetorn Space Needle, mis ületas esimest korda linnas Smith Toweri kõrgust.
Ajalugu.
Smith Tower on nimetatud selle tellija, tulirelvade ja kirjutusmasinate magnaadi Lyman Cornelius Smithi, nime järgi. 1987. aastal määrati see üheks Seattle'i mälestusmärkidest.
Ank Bijleveld

Anna Theodora Bernardina Bijleveld-Schouten (sünninimi Anna Theodora Bernardina Schouten; sündinud 17. märtsil 1962 IJsselmuidenis) on Hollandi poliitik, ta kuulub erakonda Kristlik Demokraatlik Apell. Ta oli 26. oktoobrist 2017 kuni 17. septembrini 2021 Hollandi kaitseminister.
Ta sündis aastal 1962 IJsselmuidenis Overijsseli provintsis. Aastatel 1980–1986 õppis ta avalikku haldust Twenty ülikoolis Enschedes.
26. oktoobrist 2017 kuni 17. septembrini 2021 oli ta Hollandi kaitseminister.
Isiklikku.
Ta on aastast 1984 abielus Riekele Bijleveldiga, neil on kaks tütart. Usutunnistuse poolest on ta katoliiklane.
Golitsõno

Golitsõno on linn Venemaal Moskva oblastis Odintsovo rajoonis, Golitsõno linnaasunduse keskus. Asub 40 km Moskvast läänes.
Asula tekkis 1870. aastal rajatud Moskva–Smolenski–Bresti raudteed teenindanud Golitsõni raudteejaama juurde. Raudteejaam on saanud nime Golitsõni aadlisuguvõsa järgi, kelle mõis asus raudteejaama lähedal. 1891. aastal pandi raudteejaama juures tööle korvipunumise töökoda. 20. sajandi alguses hakkas vürst Dmitri Golitsõn sealsesse piirkonda rajama suvilarajooni.
1972. aastast töötab Golitsõnos KGB piirivalvevägede kõrgem õppeasutus, mis tänapäeval kannab nime Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse Piirivalveinstituut.
Linnaõigused sai asula 2004. aastal.
Jesper Parve

Jesper Parve (sündinud 3. veebruaril 1980) on eesti kirjanik, saatejuht ja endine profikorvpallur.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Mari Ojasaar-Parve (abiellusid juuli 2022). Neil on kolm last: pojad Aaron Troy, Thor Ragnar ja tütar Maria Luna.
909 Walnut

909 Walnut (varem Fidelity National Bank &amp; Trust Building või Federal Office Building) on kaksiktippudega 35-korruseline ja 145,1 meetri kõrgune pilvelõhkuja. 
Olles Missouri osariigi kõrguselt kümnes ehitis, asub see sealse suurima linna Kansas City kesklinnas. 1931. aastal valminud "art déco" ehitise, nagu ka samal aastal ja samas stiilis läheduses valminud Kansas City Power &amp; Light Buildingu (146,6 m) projekteeris arhitektuuribüroo Hoit, Price &amp; Barnes. Korterelamuks ümberehitatuna on see tänapäeval kõrgeim elamispindadega hoone Kesk-Läänes väljaspool Chicago linna.
1997. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse ("National Register of Historic Places"). Enne 11. septembri terrorirünnakuid kandis hoone aadressi järgi hoopis nime 911 Walnut.
Kansas City Power &amp; Light Building

Kansas City Power &amp; Light Building (teatud ka kui KCP&amp;L Building ning Power and Light Building) on 34-korruseline ja 146,6-meetri kõrgune pilvelõhkuja. See asub Missouri osariigi suurima linna Kansas City kesklinnas. 1931. aastal valminud "art déco" ehitise, nagu ka samal aastal ja samas stiilis läheduses valminud Fidelity National Bank &amp; Trust Buildingu (145,1 m), projekteeris arhitektuuribüroo Hoit, Price &amp; Barnes. Mõlemal juhul aasta kestnud tarindustööde käigus olid nendest Smith Toweri järel saanud kõrgeimad hooned Ameerika Ühendriikides, mis asusid Mississippi jõest lääne pool.
Hoone idafassaad seljatab Power &amp; Light Districti (linnajagu, mis kannab sama nime). Kõrghoone ikoonilist laternat kujutatakse reklaammaterjalides, linnajao tähistel ning isegi Kansas City, kui terviku, ilmestamiseks.
2002. aastal kanti hoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse ("National Register of Historic Places").
Katuselatern

Katuselatern on loomuliku valgustusega arvestav arhitektuuriline element ehitise tipus. Arhitektuurlaternad asetsevad üldjuhul laiemal katusel, et tagada päevavalguse pääs tühimikule või ruumile selle all.
4th &amp; Vine Tower

4th &amp; Vine Tower (varem teatud kui Union Central Tower või Central Trust Bank Building) on 31-korruseline ja 150,9 meetri kõrgune pilvelõhkuja, millele omab märgistusõigusi PNC Bank (PNC Tower). 
Kõrghoone asub Ohio osariigi kolmanda rahvastatuima linna Cincinnati kesklinnas, kõrgudes üle Ohio jõe. 1913. aastal valminud uusklassitsistlikus stiilis ehitise projekteeris arhitekt Cass Gilbert, jäljendades eeskujuna Halikarnassose mausoleumi asetust San Marco kampaniilil.
Valmimise ajal oli see kõrguse poolest maailma viies hoone, olles madalam kui Woolworth Building (241,4 m), Metropolitan Life Insurance Company Tower (213,4 m), Manhattan Municipal Building (182,9 m), Philadelphia City Hall (167 m) ning ligilähedane Bankers Trust Company Buildinguga (164 m).
Püha Markuse kampaniil

Püha Markuse kampaniil (itaalia keeles "Campanile di San Marco" ning veneetsia keeles "Canpanièl de San Marco") on Veneetsia Püha Markuse kirikust eraldi asetsev 98,6-meetri kõrgune kellatorn, mis asub Veneetsia peaväljakul.
Ajalugu.
Kampaniil saavutas praeguse kuju aastal 1514. Praegune kellatorn tarindati uuesti 1912. aastal, kuna 1902. aastal oli see kokku kukkunud.
Philadelphia raekoda

Philadelphia raekojahoone (inglise keeles "Philadelphia City Hall") on Ameerika Ühendriikide Pennsylvania osariigi suurima linna Philadelphia linnavalitsuse hoone. See ehitati aastail 1871–1901. Historitsistliku arhitektuuriga ja uusbarokse lopsakusega Teise keisririigi stiilis kõrgehitise projekteerisid arhitektid John McArthur Jr. ja Thomas Ustick Walter.
Kirjeldus.
Raekoda teatakse kui kõrgeimat müüritisehitist maailma ajaloos, mis tähendab, et hoonel puudub kandev teras- või betoonkonstruktsioon. Hoonet toetavad graniidist ja tellistest kandeseinad, mis on kuni 6,7 meetrit paksud. Välisilmeks kasutati materjalidena paekivi, graniiti ja marmorit. Valmides oli see oma 155,8 meetri kõrguse torni ja sekke tippu lisatud linna asutaja William Penni 11 meetri kõrguse skulptuuriga vaieldamatult kõrgeim hoone kogu maailmas, jäädes kõrguselt alla vaid kahele rajatisele: peaaegu kaks korda Eiffeli tornile (324 m) ja napilt Washingtoni monumendile (169,3 m). Linna kõrgeimaks hooneks jäi see kuni One Liberty Place'i valmimiseni 1986. aastal.
1976. aastal kanti raekojahoone Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikku Registrisse ("National Register of Historic Places").
Läänerannik

Lääneranniku mõiste võib viidata:
Läänerannik (USA)

Läänerannik (inglise keeles "Pacific Coast" või "West Coast") märgib üldjuhul Ameerika Ühendriikide kolme osariigi (California, Oregoni Washingtoni, ja Alaska) rannikualasid Vaikse ookeani ääres.
Geograafia.
Lääneranniku osariigid.
Lääneranniku osariikideks loetakse Hawaii, Alaska, Washington, Oregon ja California.
Rahvastik.
2010. aastal elas regioonis 15,3% USA rahvastikust ehk 47,8 miljonit inimest.
Linnad.
Los Angelese kui regioonikeskuse kõrval hõlmavad suurlinnad ja nende piirkonnad veel:
Jaapani Kosmoseuurimise Agentuur

Jaapani Kosmoseuurimise Agentuur (国立研究開発法人宇宙航空研究開発機構 "Kokuritsu-kenkyū-kaihatsu-hōjin Uchū Kōkū Kenkyū Kaihatsu Kikō", lühend: JAXA) on Jaapani kosmoseagentuur. 
See moodustati kolme asutuse liitmisel ning agentuur alustas tööd 1. oktoobril 2003. JAXA arendab teaduslikku tehnoloogiat ning on seotud asteroidide uurimisega ja võimalike mehitatud missioonidega Kuule. Agentuuri deviis on "Üks JAXA" ja ametlik loosung "Avasta, et mõista".
Notice and take down

Notice and take down (eesti keeles "teatamine ja kõrvaldamine", "märka ja eemalda", "märka ja võta maha") on illegaalse sisu teadetele reageerimise protseduur veebiteenustes, mis on kasutusel USA-s ja Euroopa Liidus. Selles süsteemis eemaldab veebiteenuse pakkuja enda majutatavalt veebiplatvormilt sisu, mille illegaalsuse kohta on talle tulnud teade.
"Notice and take down" on laialdaselt kasutusel autoriõiguse rikkumiste korral, kuid ka muu illegaalse veebisisu puhul nagu laim. USA ja ELi õiguses kuulub see protseduur veebiteenuste pakkujate piiratud vastutuse garantiide paketti (nn "safe harbor"), mille USAs kehtestas Digital Millennium Copyright Act 1998. aastal ja ELis elektroonilise kaubanduse direktiiv 2000. aastal. Piiratud vastutuse üks tingimusi on, et veebiteenuste pakkujad peavad kiirelt veebist eemaldama või tõkestama ligipääsu sellisele veebisisule, mille väidetavast ebaseaduslikkusest neid on teavitatud.
Alternatiivid.
Autoriõiguse eri osapoolte hinnangul on "notice and take down"-protseduuril mitmeid nõrkusi: kasutajate poolelt vaadatuna tähendab illegaalsusest teataja tõenduskoormise puudumine, et sageli võetakse sisu veebist maha ekslikult või isegi pahatahtliku valesüüdistuse alusel, autoriõiguste valdajate seisukohalt kaasneb selle süsteemiga aga neile hulk tööd illegaalse sisu tuvastamisel. Seepärast on püütud töötada välja alternatiivseid süsteeme. Nii on Kanadas kasutusel mõnevõrra leebem "notice and notice"-protseduur, kus veebiteenuse pakkuja saadab sisu illegaalsusteate korral omakorda teate sisu üleslaadinud kasutajale, kuid sisu eemaldamise kohustus lasub kasutajal, mitte teenusepakkujal. Euroopa Liidus kavandatavas direktiivis autoriõiguste kohta digitaalsel ühtsel turul aga pakutakse välja rangem süsteem, mis paneb veebiteenuste pakkujatele eelfiltreerimise kohustuse (nn robotfiltrid).
Eriotstarbeline Allveetööde Ekspeditsioon

Eriotstarbeline Allveetööde Ekspeditsioon (ka Eriülesannetega Veealuste Tööde Ekspeditsioon; vene keeles Экспедиция подводных работ особого назначения, lühend ЭПРОН (EPRON)) oli Nõukogude Liidu riiklik asutus, mis tegeles uppunud laevadest (sh allveelaevadest) väärtusliku lasti kättesaamisega. 
Asutus eksisteeris 1923-1942.
Voprossõ Literaturõ

Voprossõ Literaturõ (vene keeles Вопросы литературы 'kirjandusküsimused') on Venemaa teadusajakiri, mis avaldab artikleid kirjandusteooriast ja -ajaloost. Ajakirja annab välja fond "Литературная критика". Ajakirja peatoimetaja on Igor Šaitanov.
Ajakiri ilmub alates aprillist 1957 Moskvas.
Ajakirja tiraaž on 2400 eksemplari.
Raido Rüütel

Raido Rüütel (sündinud 19. septembril 1951 Tallinnas) on eesti treener.
Ta on olnud 1992. aastast Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse juhatuse esimees.
Ta on harrastanud autorallisporti ning töötanud treeneri ja autosõiduõpetajana.
Hindrek Riikoja

Hindrek Riikoja (sündinud 11. märtsil 1980) on eesti ajakirjanik, aastatel 2020–2025 Maalehe peatoimetaja. 
Haridus: Ta on õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust ja suhtekorraldust. Tal on keskharidus.
Karjäär: Riikoja töötas aastatel 1997–2000 uudisteagentuuri BNS siseuudiste reporterina. 
2000–2008 töötas ta Postimehes majandustoimetuse reporterina, majandustoimetuse juhatajana ning ajakirja Otsustaja vastutava toimetajana. 
2009–2011 oli Hindrek Riikoja ametis põllumajandusministeeriumi avalike suhete osakonna juhina. 
2011. aastast töötas ta 9 aastat Kuku Raadio peatoimetajana. 
Aastatel 2020–2025 oli Riikoja Maalehe peatoimetaja. 
Alates 2021. aasta esimesest kvartalist oli ta üks "Olukorrast riigis" saatejuhte.
Aristophanes Byzantionist

Aristophanes Byzantionist (kreeka keeles Ἀριστοφάνης ὁ Βυζάντιος; u 257 – 185/180 eKr) oli hellenismiaja kreeka õpetlane, kriitik ja grammatik. Eriliselt on tunnustust leidnud tema töö Homerose teoste, aga ka Pindarose ja Hesiodose teoste uurimisel.
Aristophanes sündis u 257 eKr Byzantionis, kuid üsna varsti kolis Aleksandriasse ning õppis Zenodotose, Kallimachose ja Dionysios Iambose käe all. 60-aastaselt päris Aristophanes Eratosthenoselt Aleksandria raamatukogu juhataja koha.
Aristophanes oli esimene, kes väitis, et Cheironi õpetused ei ole Hesiodose teos.
Kui tonaalne arhailine ja klassikaline kreeka keel asendus koinee rõhusüsteemiga, lõi Aristophanes rõhumärkide süsteemi tähistamaks kreeka keele hääldamist. See oli ka periood, mil kreeka keel sai Aleksandria vallutuste tulemusel Vahemere idapiirkonnas suhtluskeeleks ("lingua franca"), vahetades välja semiidi keeled. Rõhud loodi, et aidata kaasa vanemate kreekakeelsete teoste hääldamisele.
Umbes aastal 200 eKr leiutas Aristophanes ka kirjavahemärkide süsteemi, mis oli üks esimesi. Üksikud punktid (θέσεις, ld. "distinctiones") eraldasid värsse (kolomeetria) ning näitasid, kui suur hingetõmme tuleb võtta, et valjult lugedes saaks lõpetada iga tekstikatkendi (ega osutanud grammatikareeglite järgimisele, mida hakati rakendama kirjavahemärkide puhul alles tuhat aastat hiljem). Lühikesi tekstilõike (komma) märgiti "stigmḕ mésē" (στιγμὴ μέση) abil ehk punktiga rea keskel (•). See on tänapäevase kirjavahemärgi, koma, ja selle nime eelkäija. Pikemaid tekstilõike (koolon) tähistati "hypostigmḗ" (ὑποστιγμή) abil ehk punktiga teksti allääres (.) sarnaselt tänapäeva kooloni või semikooloniga. Pikkade pauside (periood) märkimiseks oli kasutusel "stigmḕ teleía" (στιγμὴ τελεία), punkt teksti ülemisel äärel (•)
Leksikograafina koostas Aristophanes kogumiku arhailistest ja ebaharilikest sõnadest. Ta suri Aleksandrias u 185/180 eKr. Aristophanese õpilasteks olid Aristarchos Samothrakest, Kallistratos ja võib-olla ka Agallis.
Ainus, mis on säilinud Aristophanese mahukatest kirjutistest, on mõned katkendid tsitaadina kirjandusloolistes kommentaarides ("scholia"), hilisemate kirjanike hinnangud, mõned arutlused kreeka draama teemal ning osa erialasõnastikust. Kõige hilisem väljaanne säilinud fragmentidest on Willian J. Slateri toimetatud.
Kristina Ude

Kristina Ude (sündinud 1985) on endine eesti keele ja kirjanduse õpetaja.
Ta on lõpetanud 2001. aastal Torma Põhikooli ja 2007. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna eesti ja soome-ugri keeleteaduse erialal. 2009. aastal kaitses samas magistritöö "Filmikunsti käsitlemise võimalusi üldhariduskooli kirjandustundides Sass Henno romaani "Mina olin siin. Esimene arest" ja Albert Kivikase romaani "Nimed marmortahvlil" ekraniseeringute näitel". 
Kristina Ude on töötanud eesti keele ja kirjanduse õpetajana Tartu Tamme Gümnaasiumis ja Tartu Jaan Poska Gümnaasiumis ning lasteaia- ja noorema kooliastme eesti keele õpetajana Brüsseli II Euroopa Koolis.
Kristina Ude on Eesti esimese menstruatsioonile pühendatud raamatu “Kuukiik” autor.
Imat Suumann

Imat Suumann (sündinud 27. juulil 1964 Tartus, signeerib sageli oma teosed ühe n-iga) on eesti maalikunstnik.
Ta lõpetas 1983. aastal Tartu 3. Keskkooli. Kunsti õppis Tartu Lastekunstikoolis ning peab oma kõige olulisemaks õpetajaks Silvia Jõgeveri. Seejärel õppis aastail 1988–1995 Tartu Ülikooli maaliosakonnas. 
Töötanud maaliõppejõuna aastatel 1995–2001 Tartu Ülikoolis ja 2001–2013 Tartu Kõrgemas Kunstikoolis. Näitustel esinenud alates aastast 1989. Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1995. aastast. 1996. aastal liitus kunstnikerühmitusega Kursi koolkond.
Isiklikku.
Tema isa oli kunstnik ja luuletaja Aleksander Suuman ning ema on luuletaja Bibi-Mai Suumann. Ta on vabaabielus terapeut Aire Klausiga. Oli varem abielus keraamik Kersti Raidma-Suumanniga. Tema poolvennad on kunstnik Aapo Pukk, näitleja ja lavastaja Toomas Suuman ning muusik Andrus Rootsmäe (inBoil).
Helju Aren

Helju Aren (sünninimi Helju Nael; 22. august 1936 Leningrad – 17. jaanuar 1984 Tallinn) oli eesti tantsija, Väino Areni abikaasa ja lavapartner.
Ta lõpetas 1955. aastal Tallinna Koreograafiakooli (Liia Leetmaa klass) ning töötas aastatel 1955–1975 Estonia teatris baleriinina. 
Helju Areni rolle: Quiteria sõbratar (Ludwig Minkus, "Don Quijote", 1958), Giselle sõbrtar (Adolphe Adam, "Giselle", 1959), Nukk (Lydia Auster, "Põhjamaa unenägu", 1960), Haldjas ja Kassike (Pjotr Tšaikovski, "Uinuv kaunitar", 1962) jt.
Ta esines lisaks Viru Varietees varieteetantsijana ja tegutses ka repetiitorina.
Brockhausen

Brockhausen (ka Brockhusen) oli Lübeckist pärit Eestimaa, Kuramaa ning Liivimaa kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Brockhausenid olid pärit Lübeckist. Mitu suguvõsa haru rändas sealt Läänemereprovintsidesse. Nende kohta on esimesi teateid XVI sajandi algusest, mil Wolmar Brockhusen (suri pärast 1548) oli Tallinna raehärra. Tema järgi on Tallinnas nimetatud Brookusplats, ka Brookusmäe nimi on ilmselt tuletatud sealsete majaomanikkude Brockhusenite perekonnanimest.
Suguvõsaliin algab 16. sajandil elanud Daniel (ka Tönnies) Brockhuseniga (suri enne 1566). Tema järeltulija Heinrich Reinhold Brockhausen (1622−1685) asus 1637. aastal elama Tallinnasse ja võeti 1650. aastal kodanikuks; tema rajas suguvõsa Tallinna liini. Sellest harust on pärit kaupmees Adam Heinrich Brockhausen (1713−1787), kes valiti 1766. aastal Tallinna raehärraks. See liin on alles tänase päevani, suguvõsa liikmed elavad Saksamaal. Tallinna kaupmehe ja maakleri Adolph Heinrich Brockhauseni (1746−1795) poeg Johann Berend Brockhausen (1787−1836) asus elama Kuressaarde, kus temast sai 2. Gildi kaupmees ja bürgermeister; tema rajatud Kuressaare liin kustus 19. sajandi lõpul. 
16. sajandil elanud Lübecki bürger Daniel Brockhusen rajas teise suguvõsa pealiini, võib-olla oli ta Daniel Brockhuseni (suri enne 1566) pojapoeg. Tema poeg Daniel Brockhusen (1616−?) rändas Lübeckist Kuramaale ja sai Kuramaa liini esiisaks; see haru kustus XVIII sajandi alguses. Tema pojapoeg Gotthard Johann Brockhausen (1660−?) asus elama Riiga, kus oli kaupmees. Viimase noorem poeg, Riia raehärra Georg Gottfried Brockhausen (1701−1752) omandas 1748. aastal Püha Rooma keisrilt aadlitiitli ja ostis järgmisel aastal Dole mõisa; aadliliin kustus tema laste surma järel. Riia liin jätkus tema vanema venna Karl Wilhelm Brockhuseniga (1696−?), kelle pojapoeg Ikšķile-Salaspilsi pastor Christian Wilhelm Brockhusen (1768−1842) tõsteti ordeni kaudu Vene aadlikuks. Tema liin oli veel alles 20. sajandi algul. Aastatel 1805−1877 oli Ikšķile-Salaspilsi pastorikoht nende valduses. Christian Wilhelmi poeg Georg Wilhelm Eduard von Brockhusen (1808−1881) asus elama Tartusse, kus sai Tartu kodanikuks ja tegutses juveliirina. Ta rajas Tartu-Võru liini, mis oli alles veel 20. sajandi alguses. 16. ja 17. sajandi vahetusel Riias elanud Paul Brockhausen kuulus ilmselt samuti sellesse suguvõsasse, ehkki põlvnemisliini ei ole võimalik tõendada. Tema järeltulijate hulgas oli mitu Riia raadi tõusnud isikut. Liin suri välja 1743. aastal.
Etnokulp

Etnokulp on Eesti Pärimusmuusika Keskuse muusikaauhind, millega tunnustatakse pärimusmuusikuid. Auhind asutati 2009. aastal ja neid jagatakse igal sügisel Viljandi Pärimusmuusika Aidas toimuval Pärimusmuusika Lõikuspeol.
Kategooriad ja nominendid kinnitab žürii. Võitjad selguvad rahvahääletusel.
Laureaadid.
2016.
Rahvahääletusel osales üle 2500 inimese.
2017.
Rahvahääletusel osales 2581 inimest. Nominendid esitanud žürii liikmed olid Kadri Voorand, Margus Haav, Avo Kartul, Cätlin Mägi, Tarmo Noormaa, Sten Teppan ja Janne Suits.
2018.
Rahvahääletusel osales 2283 inimest.
2020.
Zürii: Sten Teppan, Avo Kartul, Regina Mänd, Celia Roose, Tarmo Noormaa
2021.
Erandkorras anti etnokulp välja vaid ühes kategoorias.
Maria Kalm

Maria Kalm (sündinud 2. juunil 1983) on eesti sisustuskunstnik. 
Ta on lõpetanud Eesti Kunstiakadeemia 2009. aastal.
Ta tegutseb teatrikunstnikuna.
Wojtek Wolski

Wojciech Wolski (enam tuntud nimega Wojtek Wolski; sündinud 24. veebruaril 1986 Zabrzes) on Poola-Kanada jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliiga klubis Třineci Oceláři vasakäärel.
Wolski alustas Põhja-Ameerikas jäähokimängimist 2001. aastal noorte liiga Ontario Junior Hockey League'i klubis St. Michael's Buzzers. Järgmisel hooajal liitus ta Ontario Hockey League'i klubiga Brampton Battalion, kus mängis kuni 2006. aastani. Hooajal 2005–06 valiti ta liiga hooaja silmapaistvamaks mängijaks.
2004. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Colorado Avalanche'i poolt 21. valikuna. Avalanche'i meeskonnas tegi ta debüüdi 2006. aastal Stanley karika väljalangemismängudes. Avalanche'is veetis ta järgmised neli hooaega. 2010. aasta märtsis liitus ta Phoenix Coyotesiga, kuid ta ei olnud enam nii resultatiivne kui eelmistel hooaegadel Avalanche'is, mistõttu liitus ta juba 2011. aasta jaanuaris New York Rangersiga. Hooaja 2011–2012 teises pooles mängis ta Florida Panthers. 
Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku tõttu mängis ta mõnda aega Poola kõrgliiga klubis STS Sanok. NHL-i hooaja alguses liitus ta Washington Capitalsiga.
2013. aasta mais sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Nižni Novgorodi Torpedo. Pärast kahte edukat hooaega Torpedos suundus ta 2015. aastal Magnitogorski Metallurgi. Esimesel hooajal Metallurgiga võitis ta Gagarini karika. Hooaja 2016–17 esimeses pooles mängis ta Kunluni Red Staris, kuid sama juba hooaja sees liitus ta taas Metallurgiga. 2018. aasta oktoobris naasis ta uuesti Kunluni Red Stari. Hooaja 2019–20 keskel suundus ta Třineci Oceláři.
2018. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Kanada jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta lõi turniiril kolm väravat, sealhulgas ühe pronksimatšis Tšehhi vastu.
Clonmines

Clonmines on alev, mis paikneb Bannow Bay piirkonna loodeosa kaldal Wexfordi krahvkonnas Leinsteri provintsis Iirimaal. 
Seal asuvad suurepärased keskaegsete mahajäetud linnuste näited. Alevist 3,4 kilomeetrit kirdesse jääb üle silla Wellingtonbridge'i küla, mis asub teisel pool Corocki jõekoolet.
Vaatamisväärsused.
Clonminesi vaatamisväärsused kuuluvad enamasti eravaldusse.
Varemed.
Alevis asuvad kahe vallitorni, ühe kindlustatud 17. sajandi hoone, ühe Nikolausile pühitsetud kiriku ja ühe augustiinlaste kloostri varemed.
1916. aasta mälestusaed.
2016. aastal rajasid Erasmus+ programmi "Euroopa vabatahtlik teenistus" raames kümme noort Leedust, Eestist, Austriast, Rumeeniast ja Hispaaniast kohalike abiga Iiri riigi revolutsioonilise alguse tähistamiseks Clonminesi sajanda aasta mälestusaia. Heategevusühing Eolas Soiléir on noortevahetusi korraldanud ka enne pärast seda.
Kuprava vald

Kuprava vald (läti "Kupravas pagasts") on vald Lätis Balvi piirkonnas.
Vald piirneb sama piirkonna Susāji ja Vīksna vallaga.
Valla pindala on 3,7 km², sellega on tegemist pindalalt kõige väiksema vallaga Lätis. 2016. aasta seisuga elas seal 402 inimest. Valla keskus on Kuprava küla. Vallamaja asub aadressil Rūpnīcas iela 3, vallavanem on Aleksandrs Tihomirovs. Aastal 2011 olid valla elanikest 45,73 % lätlased, 40,70 % venelased, 6,28 % ukrainlased ja 3,02% valgevenelased.
Aastal 1971 rajati Kupravasse drenaažitorusid tootev tehas, ühtlasi ehitati selle peamiselt Venemaalt saabunud tööliste tarbeks kuus viiekorruselist korterelamut. Aastal 1974 sai Kuprava alevi staatuse, selle ümbruskond eraldati sealjuures Susāji külanõukogust. Aastal 1992 kaotas Kuprava alevi staatuse, alevi territoorium muudeti aga Kuprava vallaks. Enne 2009. aasta haldusreformi kuulus vald Balvi rajooni. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Viļaka piirkonda.
Vallas on kaks küla. Valla keskus Kuprava on staatusega "lielciems" ja aastal 2018 oli seal 344 elanikku. Teine valla külad Gailova on staatusega "skrajciems" ja aastal 2016 oli seal 2 elanikku. Ülejäänud valla elanikud elavad külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Aasta turismiedendaja

Aasta turismiedendaja on aunimetus, mille kuulutab välja Eesti Turismifirmade Liit (ETFL) igal aastal alates 1992. aastast turismimessil TOUREST. 
Aunimetuse eesmärgiks on teadvustada üldsusele turismimajanduse olulist osa Eesti Vabariigis ning avaldada avalikku tunnustust konkreetsetele isikutele. 
Parima edendaja aunimetuse saaja on isik, kes tegutseb otseselt turismialase ettevõtluse küsimustega praktilisel või teoreetilisel tasandil, ettevõtlusega turismiinfrastruktuuri ettevõtetes või turismialase pedagoogilise tööga. Isik peab mõjutama oma tegevusega Eestis või välisriikides oluliselt turismi positiivset arengut Eestis, tal peab olema isiklik tuntus ja autoriteet Eesti turismiringkondades ning laitmatu reputatsioon. Valiku aluseks on ka uute projektide edukas käivitamine ja realiseerimine. 
Ametlikult kuulutab aasta parima turismiedendaja välja ETFL-i president igal aastal toimuval turismimessil Tourest ning see avaldatakse pressis. Aasta parimale turismiedendajale annab ETFL mälestusplaadi.
Li Lirisman

Li Lirisman (sündinud 19. märtsil 1998) on eesti karateka.
2015. aastal tuli ta juunioride maailmameistriks, 2018. aastal U-21 vanuseklassis Euroopa meistriks. Esimese Eesti naiskaratekanana jõudis K1 Premier League'i etapil pjedestaalile, saades teise koha.
Leonardo Silva

Leonardo Fabiano Silva e Silva (sündinud 22. juunil 1979 Rio de Janeiros) on endine Brasiilia jalgpallur (kaitsja).
Ta mängis peaaegu kogu oma klubikarjääri Brasiilias. Ainus välisklubi, kuhu ta kuulus, oli Araabia Ühendemiraatide klubi Al Wahda FC, kus ta mängis hooajal 2007–2008.
Karjääri teises pooles, aastatel 2011–2019 mängis ta Brasiilia kõrgliigas Atlético Mineiro ridades. 2012. aastal sai ta klubiga Brasiilia meistrivõistlustel teise koha. Samal hooajal valiti Leonardo Silva Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Tähtsaim Atléticoga võidetud tiitel oli Lõuna-Ameerika klubide sari Copa Libertadores. 2013. aasta Copa Libertadorese finaalis kohtus Atlético Paraguay klubiga Club Olimpia. Kodumängu oli Olimpia võitnud 2:0. Otsustavas mängus Atléticokodustaadionil lõi Leonardo Silva mängu lõppfaasis seisuks 2:0, mis viis mängu lisaajale ja lõpuks penaltiseeriani, kus Leonardo Silva realiseeris otsustava tabamuse. Minas Geraisi osariigi meistriks tuli ta Atléticoga neli korda.
Rekova

Rekova (ka "Rekava", "Rikova" või "Rykova") on küla ("vidējciems") Lätis Balvi piirkonnas, enne 2009. aastat Balvi rajoonis. Rekova on Šķilbēni valla keskus. Küla asub merepinnast 111 meetri kõrgusel, Riiast 245 ja piirkonna keskusest Viļakast 18 kilomeetri kaugusel.
Rekovas asuvad keskkool, raamatukogu, postkontor, leivamuuseum ja kaks katoliku kirikut. Küla tekkis aastal 1909 Čukuļi asunduse juurde rajatud Šķilbēni mõisa Reka karjamõisa juurde. Aastal 1930 kujunes see vastmoodustatud Šķilbēni valla halduskeskuseks. Aastal 1951 sündis seal läti keeleteadlane ja ajakirjanik Juris Cibuļs. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Viļaka piirkonda.
Grigori Zaks

Grigori Zaks (vene keeles Григорий Давыдович Закс; 1882 Odessa – 29. detsember 1937 Moskva) oli vene revolutsionäär-narodnik, esseer, bolševik, poliitik, sõjaväelane.
Aastatel 1917–1918 oli ta Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liige. Ta töötas ka Tšekaas, kus oli uurimisallüksuse ülem.
Aastatel 1924–1925 oli ta Nõukogude Liidu sõjaväeatašee Eestis.
Punane telk

"Punane telk" (vene keeles "Красная палатка") on Nõukogude Liidu, Suurbritannia ja Itaalia koostöös 1969. aastal valminud mängufilm. Filmi režissöör on Mihhail Kalatazov. Filmi on tootnud filmistuudiod Mosfilm, Творческое объединение "Товарищ" ja Paramount Pictures Film. Film räägib Umberto Nobile juhitud õhulaeva Italia ekspeditsiooni päästmisest 1928. aastal.
Jäämurdja Krassin eestlasest kaptenit Karl Jõge kehastas Rein Aren. 
Väike osa filmivõtetest tehti Tallinnas. Võttekohad olid umbes praeguse Linnahalli kohal ja vanal Pääsukese tänaval Maakri kvartalis. Filmivõtted Tallinnas toimusid 1968/1969. aasta talvel ja olid suursündmus, mida ka toonased eesti ajalehed kajastasid. Tallinnas käis filmivõtetel ka Itaalia filmitäht Claudia Cardinale. Sean Connery mängis Amundsenit (andmed puuduvad, kas ka tema käis Tallinnas, sest James Bond, agent 007, oli Nõukogude Liidus samahästi kui täiesti tundmatu). "Punase telgi" võtetele koondati tõeline omaaegsete tähtede paraad (Nõukogude ja Lääne kinostaarid koos). Eestlastest mängisid episoodilisi rolle veel Eve Kivi ja Bruno Oja, aga filmi tiitrites pole neid märgitud. 
Filmi dekoratsioonid (lennukirusud, kütusetünnid ning vineerist ja papist jäämäed "Spitsbergeni linnakeses Kingsbays") seisid üsna kaua püsti ja tallinlased käisid seal ennast "polaaroludes" pildistamas.
Paškovi maja

Paškovi maja on riiklikuks arhitektuurimälestiseks tunnistatud klassitsistlik ehitis Venemaal Moskvas; üks linna tuntumaid klassitsistlikke ehitisi. Hoone on nimetatud Venemaa sõjaväelase Pjotr Paškovi () järgi. Hoones asub tänapäeval Venemaa Riiklik Raamatukogu.
Ehitise projekteeris arvatavasti Vassili Baženov ja see ehitati 1784–1786. Aastatel 1861–1921 asus seal Rumjantsevi muuseum.
Nikolai Žukovski nimeline Aerohüdrodünaamika Keskinstituut

TsAGI - N. Žukovski nimeline Aerohüdrodünaamika Keskinstituut, (vene keeles:"Центральный аэрогидродинамический институт имени профессора Н. Е. Жуковского (ЦАГИ)" on hüdro- ja aerodünaamika-alaste uuringute riiklik keskinstituut Venemaal Žukovskis. TsAGI-is, mille direktor on praegu Kirill Sõpalo, töötab 4490 inimest, asutati 1918.
Willi Apel

Willi Apel (10. oktoober 1893 Konitz – 14. märts 1988 Bloomington) oli saksa päritolu ameerika musikoloog, eelkõige varajase muusika uurija.
Elukäik.
Sündinud Konitzis Lääne-Preisimaal (nüüd Chojnice Poolas), õppis ta matemaatikat 1912–1914, ja pärast Esimest maailmasõda 1918–1922, Weimari vabariigi ajal, mitmes Saksamaa ülikoolis. Muusikahuvi elavnes temas matemaatikaõpingute ajal ja ta hakkas võtma klaveritunde. Hiljem tegutses ta täiskohaga muusikuna ning hakkas iseennast täiendama musikoloogia vallas. Kaitses 1936. aastal Berliinis doktorikraadi dissertatsiooniga 15. ja 16. sajandi tonaalsuse teemal ("Accidentien und Tonalität in den Musikdenkmälern des 15. und 16. Jahrhunderts") ja emigreerus samal aastal Ameerika Ühendriikidesse. 1936–1943 õpetas õppeasutuses Longy School of Music Cambridge'is (Massachusetts), samal ajal olles professor Harvardi ülikoolis (1938–1942) ning alates 1950. aastast õpetas muusikateadusi Indiana Ülikoolis. 1972. sai ta ülikooli audoktoriks.
1940. aastatel töötas Willi Apel mitmesuguste üldteoste kallal, näiteks Harvard Dictionary of Music (1944) toimetajana ja Historical Anthology of Music koostajana (1949, kaasautor Archibald Thompson Davison). Tema lähenemise aluseks oli soov anda muusikateatmeteostes keskaja, renessanss- ja maailmamuusikale sama palju tähelepanu, kui oli antud varem näiteks Mozartile või Beethovenile. Tema vaatenurk mõjutas oluliselt Ameerika Ühendriikides antavat kõrgemat muusikaharidust ja tema teos varajase polüfoonia notatsioonist (ilmus 1942) on siiamaani selle valdkonna üks põhilisi teoseid.
1950. aastatel viis Apeli huvi varajase polüfoonia üleskirjutuste vastu publikatsioonini 14. sajandi lõpu Prantsusmaa ilmalikust muusikast. 1958. aastal avaldas ta teose gregooriuse laulu kohta, mis andis olulist teavet selle repertuaari ja allikate kohta. 1960. aastate alguses asutas ta sarja "Corpus of Early Keyboard Music (CEKM)", milles ilmusid uurimused varajase klahvpillimuusika kohta, tutvustades vähem tuntud 16. ja 17. sajandi heliloojaid ja vähetuntud muusikakäsikirju sellest perioodist; Apel ise oli pikka aega sarja peatoimetaja.
1967 ilmus temalt "Geschichte der Orgel- und Klaviermusik". Willi Apeli viimane raamat oli kogumik esseesid aastaist 1973–1981, kõik käsitlesid 17. sajandi Itaalia viiulimuusikat.
Willi Apel suri 94 aasta vanusena Bloomingtonis Indianas.
Vojenno-istoritšeski Žurnal

Vojenno-istoritšeski Žurnal (vene keeles "Военно-исторический журнал" ('sõjaajaloo ajakiri')) on kuukiri, mida annab välja Venemaa Kaitseministeerium. 
Aastast 2008 on ajakirja peatoimetaja polkovnik Igor Tšatšuhh (И. М. Чачух).
Ajakirja esimene number ilmus 1939. Aastatel 1941–1958 ajakiri ei ilmunud.
Ajakirja tiraaž on 4200 eksemplari.
Lyman C. Smith

Lyman Cornelius Smith (31. märts 1850 Torrington, Connecticuti osariik – 5. november 1910 Syracuse, New Yorgi osariik) oli Ameerika Ühendriikide uuendusmeelne tööstur, kelle ettevõtted tootsid nii tulirelvasid kui ka kirjutusmasinaid (Smith-Premier Typewriter Company). 
Smith Tower.
Kuna ta oli 1914. aastal valminud Smith Toweri tarindustööde rahastaja Vaikse loode keskuses Seattle'i linnas, siis nimetati see tema nime järgi.
Looderaudtee

Looderaudtee (ka Loode raudtee; vene keeles Северо-Западные железные дороги) oli Venemaa raudtee, mis eksisteeris 1907–1929. 1929 ühendati Nõukogude Liidu alale jäävad Looderaudtee osad Oktoobri raudteega (vene keeles Октябрьская железная дорога).
Looderaudtee moodustati 1. jaanuaril 1907, kui ühendati Balti ja Pihkva–Riia raudtee ning Peterburi–Varssavi raudtee.
Looderaudteel oli kaks peamist liini: Balti liin (vene keeles Балтийская линия; 386 versta) ja Varssavi liin (vene keeles Варшавская линия; 1046 versta).
Estländische Wochenschau

Estländische Wochenschau oli aastatel 1929–1930 Tallinnas ilmunud saksakeelne ajaleht. See ilmus sagedusega kord nädalas.
Ajalehe asutasid Edgar von Wahl väljaandjana ja Karl Steinberg toimetajana. Nende väljaandmisel ilmusid Estländische Wochenschau 1929. aasta numbrid 1–15. Numbrite 16–40 väljaandja ja toimetaja oli Arthur Hoffmann. 1930. aastal oli ajalehe väljaandja ja vastutav toimetaja Eduard Clever ning toimetaja Edmund Hunnius.
Suunitlus.
Ajalehe avanumbris toodi välja, et Estländische Wochenschau on mõeldud eelkõige neile lugejatele, kel pole võimalust või tahtmist iga päev ajalehti lugeda, aga kes sellegipoolest soovivad maailmas toimuvaga kursis olla. Toimetus seadis endale eesmärgiks pakkuda võimalikult mitmekesist sisu ja ühtlasi olla Eesti saksluse loomutruu peegel.
Sergio Díaz

Sergio Ismael Díaz Velázquez (sündinud 5. märtsil 1998 Itauguás) on Paraguay jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliiga klubis Corinthians.
Díaz alustas profikarjääri 2014. aastal Paraguay kõrgliiga klubis Cerro Porteño. Esimesel hooajal lõi ta liigas üheksa väravat. 2015. aasta hooajal tuli ta klubiga Paraguay meistriks.
2016. aastal sõlmis ta lepingu Madridi Realiga. Ta on kuulunud Madridi Reali noorte- ja teise meeskonda Real Madrid Castilla.
Hooajal 2017–2018 mängis ta laenulepingu alusel Hispaania tugevuselt teise liiga klubis Lugo. 2018. aasta juulis läks ta pooleteiseks aastaks laenule Corinthiansisse.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Paraguay rahvuskoondises tegi Díaz 2. juunil 2017 sõprusmängus Prantsusmaa vastu.
Rõõm (perekonnanimi)

Rõõm on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Rõõm (Röhm, Rööm, Roem, Röm ja Roem) on pandud 12 mõisas. Nimede eestistamisel määrati Rõõm uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Heinmann ja Nevdatschin. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rõõm 86 mehel ja 100 naisel.