Armukadedus

Armukadedus ehk kiivus on inimeste tundmus, ka seisund kellegi (ja või) millegi suhtes. Armukadedus on mitmetahuline nähtus, mida on raske mõisteliselt defineerida. Inimene võib olla armukade oma lähedase inimese peale põhjusel, et ei usalda teda ja/või kardab teda kaotada, jagada jne. Armukadedust ehk kiivust ja vajadust vanemate (laste armastuse objekt) tähelepanu keskpunktis olla, võivad tunda õde ja vend, aga ka poolõed ja -vennad. Inimesed räägivad armukadedusest ka näiteks ühe pere mitme lemmiklooma puhul, sest mõlemad tahavad endale rohkem tähelepanu võita.
Igapäevane armukadedus.
Normaalne armukadedus loetakse tavakeeles toimiva paarisuhte alustalade hulka. See väljendub ühe partneri huvis teise partneri kui kaaslase toimetamiste vastu ja muretsemises, kas kõik on korras ning kuidas saaks suhet veelgi parandada. Normaalne armukadedus on muutumas ebanormaalseks, kui seda on liiga vähe (partner ei tunne enam üldse huvi oma kaaslase tegemiste vastu) või seda on liiga palju.
Armukadedus psühhiaatrias.
Vahel võib armutunne muutuda ka ühepoolselt ehk vastastikuselt, kadeduseks ja olla haiglane, põhjuseta, vägivaldne ja koguni ohtlik.
Täpseid piire ega mõõdetavaid suurusi ei ole aga paika pandud ning eksperdid vaidlevad tänapäevani selle üle, millal saab normaalsest olukorrast ebanormaalne. Ekstreemsemad olukorrad, kus armukadedus on liiga suur, võivad lõppeda depressiooniga, vägivallaga ja isegi surmaga.
Armukadedus psühholoogias.
Varasemad teadusdistsipliinid klassifitseerisid armukadedust mitmeti:
Armukadedus kui psüühika- ja käitumishäire.
Eestis kehtiva rahvusvaheliste haiguste klassifikatsioon RHK-10, klassifitseerib erinevaid psüühika – ja käitumishäireid V peatükis: F00-F99. Armukadedus kliinilises meditsiinis vajaks diagnoosimist ja täpsustamist alampeatükkides F20-F29 Skisofreenia, skisotüüpsed ja luululised häired.
*[F20] Skisofreenia
*[F21] Skisotüüpne häire
*[F22] Püsivad luululised häired
*[F23] Äge ja mööduv psühhootiline episood
*[F24] Indutseeritud luululine häire
*[F25] Skisoafektiivsed häired
*[F26] Muud mitteorgaanilised psühhoosid
*[F29] Täpsustamata mitteorgaaniline psühhoos
Armukadedus kui luululine häire.
Kliiniliselt loetakse luuliste häirete hulka ka valed uskumused, millel puudub seos reaalsusega, kui need on valeuskumused on seotud:
Armukadeduse luulud.
Patsiendid võivad üheaegselt mitme luulu all kannatada, seetõttu peetakse oluliseks eristusdiagnoosi. Armukadeduse luulude tähelepanu keskmes on tihti partneri võimalik truudusetus ja armukadetseja püüd leida paikapidavaid tõendeid, tihti vahendeid valimata, oma uskumuse kinnituseks.
Armukadeduse klassifikatsioon mujal maailmas.
Ebanormaalne armukadedus.
Ebanormaalset ehk haiglast armukadedust on eksperdid hakanud kirjeldama eri vormidena: sundmõtetega armukadedus ja psühhootiline armukadedus.
Sundmõtetega armukadedus.
See armukadeduse vorm väljendub painava kinnisideena, mis ei anna inimesele rahu ja ta aina muretseb oma partneri pärast ning paneb kahtluse alla tema truuduse. Ometi võib inimene alateadvuses tajuda, et probleem ei ole nii suur, aga probleemne kinnisidee jääb püsima.
Psühhootiline armukadedus.
Siin on inimene täiesti veendunud, et tema partner ei ole talle truu. Kusjuures inimene on veendunud, et tal on olemas asitõendid oma kahtluste tõestamiseks, ehkki reaalselt neid asitõendeid siiski olla ei pruugi. Inimene hakkab oma partneri järel luurama, kontrollib voodilinu, pesu, lootes leida märke salajasest seksuaalvahekorrast tema partneri ning kolmanda isiku vahel. Olukorrad muutuvad teravaks, kui inimest hakkavad tugevalt ärritama tavalised sündmused, näiteks telefonikõned jne.
Psühhootilist armukadedust võivad esile kutsuda ka teised seisundid:
Ebanormaalse armukadeduse ravimine.
Vestlusravi.
Praktiseeritakse kognitiiv-käitumuslikku teraapiat, mis aitab inimesel tema mõtlemist muuta.
Varasema käitumise kaardistamine.
Patsiendi käitumise psühhiaatriline aspekt tuleks võimalikku ravi silmas pidades, ka psühholoogilisele indiviidile kohaselt kaardistada: millal luulud tekkisid, kuidas möödus lapsepõlv, kas ta oli üksildane, kas patsiendil on probleeme abielulistes suhetes, kas ta on teiste suhtes liiga kriitiline jne.
Vestlusravi kombineeritud ravimitega.
Praktiseeritakse kognitiiv-käitumuslikku teraapiat koos erinevate ravimitega. Sundmõtete korral manustatakse täiendavalt antidepressante.