tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Philippus II

Marcus Julius Severus Philippus, tuntud ka kui Philippus noorem (237–249 pKr), oli Rooma keisri Philippus I-se kaaskeiser aastatel 247–249. 
Elulugu.
Philippus II sündis aastal 237. Tema isa oli Philippus I ja ema Maria Otacillia Severa.
244. aastal, peale Philippus I troonile tõusmist, kuulutati Philippus II Caesar-iks, ta oli siis vaid 7-aastane. 247. aastal sai ta konsuliks ja lõpuks oma isa kaaskeisriks.
249. aastal kuulutasid Illüüria leegionid keisriks Deciuse ja Philippus I marssis talle armeega vastu. Kohtuti Verona lahingus, kus Philippus I hukkus. Ajaloolased on arvanud, et lahingus hukkus ka Philippus II, kuid tänapäeval usutakse rohkem, et oma isa surmast kuuldes oli ta Roomas. Seal olevat pretoriaani valvurid ta tapnud, Philippus oli surres 12-aastane.
Tagajärjed.
Pärast Philippus I ja II hukku sai keisriks Decius ning määras nooremkeisriteks oma pojad Herenniuse ja Hostilianuse.
Jevgeni Golikov

Jevgeni Golikov (vene keeles Евгений Алексеевич Голиков; sündinud 20. oktoobril 1946 Moskvas) on Eesti poliitik ja sotsioloog.
Golikov elab Eestis 1958. aastast. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ning on filosoofiateaduste kandidaat. 
Golikov oli üks Rahvarinde asutajaid. Ta töötas nõunikuna Edgar Savisaare valitsuses ja Tiit Vähi esimeses valitsuses. Edgar Savisaare valitsuse ajal oli ta Eesti esindaja Moskvas. Hilisemal ajal oli ta AS-i Haltransa ärijuht ja nõukogu liige. 1997. aastal asus Golikov tööle tollase peaministri Mart Siimanni rahvussuhete nõunikuna.
2004–2011 kuulus Golikov Rahvaliitu, 2011. aastast Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
Remīne raudteepeatus

Remīne raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Ropaži valda.
Peatus asus Riia jaamast 37 km kaugusel.
Peatus avati 26. novembril 1935. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Belgorod (K-329)

Belgorod K-329 on Venemaa eriotstarbeline tuumaallveelaev, mis võeti sõjalaevastiku teenistusse 2022. aasta 8. juulil.
Augšciemsi raudteepeatus

Augšciemsi raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Ropaži valda Augšciemsi küla maadele.
Peatus asus Riia jaamast 42 km kaugusel.
Peatus avati koos raudteega aastal 1935. Voldemārs Ozoliņši tüüpprojekti järgi ehitatud jaamahoone valmis aastal 1937; selle järgi rajati ka Acone raudteejaama hoone. Kivihoone esimesel korrusel asusid reisijate ootesaal ja tööruumid, korrapidaja ruumi kõrval asus ka pagasihoidla. Teisel korrusel olid jaamatööliste eluruumid. Ühtlasi asfalteeriti ka perroon. Teise maailmasõja ajal viisid raudteejaama juurde ka 600 mm rööpmelaiusega metsaveoraudteed, üks neist viis Inčukalnsi raudteejaamast Allažisse ja teine Ogre raudteejaamast Lauberesse. Ühtlasi kujunes raudteejaam metsamaterjaliümberlaadimispunkiks. Sõja järel need raudteed demonteeriti. Nõukogude perioodil rajati peatuse juurde aianduskooperatiive, mille jaoks raudtee oli esmaseks liiklusvahendiks. Enne raudtee sulgemist likvideeeriti jaamas olnud teine tee ja jaam kujunes peatuseks. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Kārde raudteepeatus

Kārde raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Sigulda piirkonda ja Mālpilsi valda.
Peatus asus Riia jaamast 45 km kaugusel.
Peatus avati 30. juunil 1936. Ühtlasi rajati sinna reisijate tarbeks ka puidust ootepaviljon Peatus avati Kardese talu juurde. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Sidgunda raudteepeatus

Sidgunda raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Sigulda piirkonda ja Mālpilsi valda.
Peatus asus Riia jaamast 50 km kaugusel.
Peatus avati 26. novembril 1935. Voldemārs Ozoliņši tüüpprojekti järgi sinna ehitatud jaamahoone valmis aastal 1938, ent see hävis teise maailmasõja ajal. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Suntaži raudteejaam

Suntaži raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ogre piirkonda ja Suntaži valda Suntaži külla.
Jaam asus Riia jaamast 56 km kaugusel.
Jaam avati 26. novembril 1935. Jānis Šarlovsi projekti järgi ehitatud jaamahoone valmis aastal 1937,Tegemist oli kahekorruselise kivihoonega, kus alumisel korrusel asus puhvetiga ootesaal, sinna oli rajatud ka pagasiruum. Aastal 1939 valmis ka veetorn. Jaamas oli kolm teed. 
Teise maailmasõja ajal sai jaam tugevasti kannatada, lahingute käigus hävis ka veetorn. Sõja järel rajati uus ja väiksem jaamahoone, mis on säilinud tänapäevani. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Suntažini jaanuaris 1949. Viimastel tegutsemisaastatel demonteeriti sealne kolmas tee; varem Kangari raudteejaamas üksteisest möödunud rongid hakkasid seda tegema Suntažis. Aastal 2009 suleti Suntaži jaam seoses raudtee sulgemisega. Sealne jaamahoone jäi jaama sulgemise järel tühjalt seisma.
Kastrāne raudteepeatus

Kastrāne raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Ķeipene valda.
Peatus asus Riia jaamast 61 km kaugusel.
Peatus avati 10. novembril 1937. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Vatrāne raudteepeatus

Vatrāne raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Ķeipene valda Vatrāne külla.
Peatus asus Riia jaamast 61 km kaugusel.
Peatus avati 10. novembril 1937. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. Peatuse rajatistest on säilinud pink ja perroon
Vatrāne

Vatrāne on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Ķeipene vallas.
Küla asub valla keskosas. Vatrāne jääb valla keskusest Ķeipenest 4, piirkonna keskusest Ogrest 38 ja Riiast 69 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud endise Vatrāne mõisa keskuse juurde. Aastal 1937 rajati külla Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteele Vatrāne raudteepeatus, mis suleti aastal 2009. Külla jääb Vatrāne bussipeatus.
Looduskaitse all on Vatrāne allee. Alleel kasvavad tammed, pärnad, vahtrad ja saared. See on lumi-nuisambliku kasvukohaks.
Ķeipene raudteejaam

Ķeipene raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ogre piirkonda ja Ķeipene valda Ķeipene külla.
Jaam asus Riia jaamast 69 km kaugusel. Jaamas oli kolm teed ja tupiktee.
Jaam avati 10. detsembril 1937. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Ķeipeneni jaanuaris 1951. Tüüpprojekti järgi ehitatud jaamahoone valmis aastal 1950. Aastal 2009 suleti Ķeipene jaam seoses raudtee sulgemisega. Sealne jaamahoone jäi jaama sulgemise järel tühjalt seisma.
Aastal 2000 jaamahoone restaureeriti. Aastal 2004 avati seal kommunikatsioonikeskus ja kinomuuseum, mis on pühendatud Sergei Eisensteinile. Aastal 2000 valmis ka jaama juures olev tuletorni illustratsioon, mille juurde püstitati postkastid Jan Švankmajerile, Otar Iosselianile, Jean-Luc Godardile, Jos Stellingule, Luis Buñuelile ja teistele kinematograafia suurkujudele.
Stebnõk

Stebnõk (poola "Stebnik") on linn Ukrainas Lvivi oblastis Drohobõtši rajoonis.
Stebnõk on linnlennul 69 km kaugusel Lvivst edelas ja umbes 6 km piirikeskus Drohobõtšist kagus. Linna läbib raudtee ja seal on raudteejaam.
Stebnõk sai aleviks 1969. aastal ja linnaks 1978. aastal.
Linna elanike arv oli 2021. aastal hinnanguliselt 20 398.
65803 Didymos

65803 Didymos on vähem kui kilomeetrise diameetriga asteroid.
Didymos ei ole Maale ohtlik, kuid selle orbiit toob selle Maa lähedusse ning on Maa-lähedane objekt. Didymos teeb tiiru ümber Päikese 770 päevaga ning see läheneb Maale kuni 6 miljoni kilomeetri kaugusele. Novembris 2003 möödus asteroid Maast 7,18 miljoni km kauguselt ning uuesti möödub see Maast novembris 2123.
Asteroidi avastas 11. aprillil 1996 Kitt Peaki observatooriumi teleskoop Spacewatch. Didymose kaaslane Dimorphos avastati 23. novembril 2003.
Didymose kaaslane Dimorphos oli sihtmärgiks NASA missioonile DART, mis rammis seda 26. septembril 2022.
Herennius Etruscus

Herennius Etruscus (227–251 pKr) oli Rooma keisri Deciuse kaaskeiser aastal 251. 
Elulugu.
Herennius Etruscus sündis 227. aastal Pannoonias. Tema isa oli tulevane Rooma keiser Decius ja ema Herennia Cupressenia Etruscilla. Tal oli veel noorem vend Hostilianus, kes oli ka lühikest aega Rooma keiser. 
Kui Decius 249. aastal keisriks sai, kuulutati Herennius tema troonipärijaks. Nende valitsusajal oli keisririigil pidevaid probleeme barbarite rünnakutuega. 251. aasta mais kuulutati Herennius Deciuse kaaskeisriks. 
250. aastal alustasid goodid Cniva juhtimisel rünnakut Rooma vastu. Herennius läks neile avangardiga vastu, Decius tuli peaarmeega järele. Võideldi paar lahingut. Nikopolise lahingus saavutasid võidu roomlased, Beroe lahingus goodid. Decius ja Herennius otsustasid siis Möösias armee reorganiseerida ning valmistuda järgmiseks rünnakuks gootide vastu.
251. aasta juunis kohtusid samad armeed Abrituse lahingus. Herennius hukkus võitluse algusjärgus vibunoole tabamusest. Oma poja surmast kuuldes pidas Decius sõduritele kõne, öeldes: "Ärge leinake. Ühe sõduri surm pole suur kaotus vabariigile." Decius asus rünnakule ning goodid taganesid soisele pinnale. Rooma sõdurid takerdusid muda sisse, goodid piirasid roomlased ümber ja hävitasid nad. Lahingus hukkus ka Decius. 
Tagajärjed.
Pärast lahingut pidi ohvitser Trebonianus Gallus gootidega häbistava rahulepingu sõlmima. Ta kuulutati 251. aasta juunis keisriks. Hostilianus, kes oli Rooma jäänud, adopteeriti Galluse poolt, kuid suri samal aastal katku. 
Rooma senat andis Herenniusele ja Deciusele pärast surma jumala staatuse.
Henryk Siemiradzki

Henryk Hektor Siemiradzki (24. oktoober (vkj. 12. oktoober) 1843 Novobelgorod (tänapäeval Petšenihhõ), Harkovi kubermang, Venemaa Keisririik (tänapäeval Ukraina) – 23. august 1902 Strzałków, Varssavi kindralkubermang, Venemaa Keisririik (tänapäeval Poola)) oli poola maalikunstnik.
Elulugu.
Henryk Siemiradzki oli pärit poola aadlike Hipolit Siemiradzki ja Michalina Siemiradzka (neiupõlvenimega Prószyńska) perekonnast. Hipolit Siemiradzki oli Venemaa Keisririigi armee ohvitser ja alates 1871. aastast kindral. Henryk Siemiradzki lõpetas Harkovis gümnaasiumi ja astus Harkovi ülikooli matemaatika-loodusteaduskonda, mille lõpetas 1864. aastal. Kuid Siemiradzki loobus teadlaskarjäärist ja asus 1866. aastal õppima Peterburi Kunstide Akadeemias, mille lõpetas 1871. aastal. 
Alates 1872. aastast elas ta Roomas. Siemiradzki kodust kujunes poola kultuurielu keskus Roomas. Suviti viibis ta tihti oma mõisas Strzałkówis. 1873. aastal valiti ta Peterburi Kunstide Akadeemia akadeemikuks ja 1877. aastal määrati professoriks. Ta valiti veel mitme tolle aja olulise kunstiinstitutsiooni liikmeks: Berliini Kunstiakadeemia, Stockholmi Kuninglik Kaunite Kunstide Akadeemia (1879), Rooma San Luca Akadeemia (1880) ja Pariisi Académie des Beaux-Arts (1889).
Looming.
Oma akadeemilises stiilis loomingus kujutas ta põhiliselt stseene antiiksest Vana-Kreekast ja Rooma riigist ning Uuest Testamendist.
2022. aasta oktoobri raketilöögid Ukrainale

10. oktoobril 2022 korraldas Venemaa Ukrainas osana Venemaa sõjalisest sissetungist Ukrainasse suure hulga raketirünnakuid. Raketid tabasid tsiviilpiirkondi ja -taristut, nagu elektrijaamu, alajaamu ja sildu. 10. oktoobri hommikul teatati plahvatustest kümnetes Ukraina halduskeskustes, sealhulgas Kiievis. Viimati oli Venemaa Kiievit rünnanud juunis.
Rünnakuid on peetud Venemaa vastusammuks 8. oktoobril 2022 toimunud Krimmi silla rünnakule. Samas Ukraina Kaitseministeeriumi Luure Peavalitsuse andmetel said Venemaa väed Kremlist rünnakuteks korralduse juba 2. ja 3. oktoobril.
Kella üheteistkümneks hommikul olid kahjustada saanud 11 suure tähtsusega tsiviiltaristuobjekti kaheksas piirkonnas ning Kiievis. Ukraina energeetikaministri Herman Haluštšenko teatel sai rakettidega pihta ligi 30% riigi energiataristust. Ukrenergo hoiatas, et mitmetes linnades ei ole välistatud elektrikatkestused. Rahvusvahelisel tasandil mõisteti rünnakud hukka, Euroopa Komisjon nimetas neid "barbaarseteks" ning NATO peasekretär Jens Stoltenberg "kohutavateks ja valimatuteks". Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi kirjeldas rünnakuid "absoluutse kurjuse" ning "terroristlikena".
Punakas narmasnutt

Punakas narmasnutt ("Inosperma erubescens"), vanasti punane narmasnutt ("Inocybe Patouillardi"), on šampinjonilaadsete seltsi narmasnutiliste sugukonda kuuluv liik.
Seen on mürgine, sisaldab närvisüsteemi mõjutavat mürkainet muskariini, mis võib põhjustada eluohtliku mürgistuse.
Leonardo da Vinci iseseisev sild

Leonardo da Vinci iseseisev sild on kinnitusvahenditeta ehitatav tarind. Lisaks kinnitusvahendite mitte kasutamisele iseloomustab seda silda omadus raskuse suurendamise korral kandejõu kasvamine. Konstruktsiooni hoiab koos hõõrde- ja raskusjõud. Ehitamise lihtsustamiseks ja suurema jäikuse tagamiseks võidakse detailide ühenduskohtadesse lõigata pooltapi laadsed sälgud.
Ajalugu.
Silla konstruktsioon omistatakse kunstnikule ja leidurile Leonardo da Vincile, kuna selle joonised on leitud tema märkmetest Codex Atlanticus (1478–1518). Algselt oli sild mõeldud ümarpuidust ja nööridest kaasaskantava konstruktsioonina sõjaväe tarbeks, kuid pole teada, kas seda päris elus ka rakendati.
Suurbritanniasse on Cambridge'i ehitatud 19. sajandil sarnast põhimõtet järgiv sild, mida kutsutakse Matemaatiliseks Sillaks.
Plātere raudteepeatus

Plātere raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Taurupe valda Plauži järve põhjakaldale.
Peatus asus Riia jaamast 74 km kaugusel.
Peatus avati 10. detsembril 1937. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Harduspilt

Harduspilt (saksa keeles "Andachtsbild", inglise keeles "devotional image") on 20. sajandi algul kasutusele võetud mõiste, mis hõlmab hiliskeskajal kujunenud ja üksikisiku vagaduse ja kontemplatsiooni teenimiseks mõeldud kristliku kunsti pilditüüpe, kasutamiseks vagadeks mõtisklusteks väljaspool kirikus toimuvaid jumalateenistusi. Harduspildil puudub didaktiline eesmärk, see on sageli eraldatud seda ümbritsevast narratiivist ja rõhutatult emotsionaalne kujutis, mis on mõeldud vaatlemiseks ja teatud teemade üle mõtisklemiseks, nagu Kristuse kannatuslugu, Maarja ja pühakute elusündmused, usu ja pühendumuse küsimused üldisemalt.
Nimetust on kasutatud eriti Saksamaa ja Põhja-Euroopa gootikas 14. ja 15. sajandil levinud süžeede kohta, nagu "Pietà", puhkav Kristus, Valumees, "arma Christi", Veronika rätt, Valurikas Neitsi jt. Harduspiltide kasutamist isikliku palve ja kontemplatsiooni toetamiseks julgustasid hiliskeskaegses Euroopas frantsisklaste ordu jutlustajad, "devotio moderna" usuliikumine ja saksa kristlikud müstikud.
Mõistest.
Mõiste on suhteliselt noor, selle võtsid saksa kunstiteaduses pärast aastat 1900 kasutusele eelkõige Georg Dehio ja Erwin Panofsky.
Dehio piiritleb harduspildid plastiliste teostena, mis ei ole ette nähtud ega sobi liturgia altariteenistuse vajadusteks. Ta paigutab sellesse gruppi "Pietà", Valumehe, Kristuse-Johannese skulptuurigrupi, Püha Haua ning Kaitsemantlimadonna.
Panofsky defineerib harduspildi vormiliselt kui lüürilise tundetooniga kujutise, milles jutustav ajaloopilt on kokku sulanud religioosse objekti hieraatilise representatsiooniga nii, et esimene on materiaalse ja olustikulise rõhutamisega toodud vaatajale lähemale ning teine on esitatud inimlikult emotsionaalselt puudutavana. Eesmärgiks on avaldada mõju palvetaja tundmustele ja ergutada teda kontemplatiivselt süüvima kujutatusse, nii et ta saab ise justkui loo osaks. See saavutatakse üksikmotiivi isoleerimisega muust sündmusega seotud narratiivist ning selle representatsiooni inimlikult lähendavate joonte rõhutamisega. Panofsky paigutas harduspiltide alla lisaks eelnimetatutele ka Ristikandmise, põlvitava Lunastaja, Veronika räti, Kristuslapse (vastsündinuna või seisvana), puhkava Kristuse, püha perekonna, Madonna, kes on vahel koos Püha Katariina müstilise kihlusega, Kristuslapse "Salvator Mundi"na, Madonna kuusirbil, Madonna roosilehtlas, Neitsi Maarja lapsevoodis.
Ka Kolmainsuse kujutamist Armutroonina on nimetatud harduspildiks.
Taurupe raudteejaam

Taurupe raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jäi Ogre piirkonda ja Taurupe valda Zvaigznītese külla.
Jaam asus Riia jaamast 79 km kaugusel. Jaamas oli kolm teed.
Jaam avati 10. detsembril 1937. Algne jaamahoone lasti 1944. aastal õhku. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Taurupeni 1951. aastal. Tüüpprojekti järgi ehitatud praegune jaamahoone valmis aastal 1950. Aastal 2009 suleti Taurupe jaam seoses raudtee sulgemisega, mõned aastad enne raudtee sulgemist toimis jaam raudteepeatusena.
S-60

S-60 (vene keeles "С-60") on Nõukogude päritolu suurtükk.
Zvaigznītes

Zvaigznītes on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Taurupe vallas.
Küla asub valla idaosas. Zvaigznītes jääb valla keskusest Taurupest 4, piirkonna keskusest Ogrest 59 ja Riiast 84 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1937 rajati külla Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteele Taurupe raudteejaam, mis suleti aastal 2009.
Līčupe raudteepeatus

Līčupe raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Mazozoli valda Līčupe küla lõunaserva.
Peatus asus Riia jaamast 84 km kaugusel.
Peatus avati 10. detsembril 1937 nime all "2 km no Mazozoliem" (2 kilomeetrit Mazozolist), ent nimetati veel samal aastal Līčupeks. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. Sealne ootepaviljon oli säilinud veel aastal 2013; aastaks 2015 oli see aga hävinenud.
Baltava raudteepeatus

Baltava raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Ogre piirkonda ja Mazozoli valda Vecogre külla.
Peatus asus Riia jaamast 88 km kaugusel.
Peatus avati 10. detsembril 1937 Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega. Aastal 2018 olid peatuse taristust säilinud perroon ja pink.
Roplaiņi raudteepeatus

Roplaiņi raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Madona piirkonda ja Ērgļi valda.
Peatus asus Riia jaamast 92 km kaugusel.
Peatus avati 10. detsembril 1937. Sinna rajati ka reisijate tarbeks puidust ootepaviljon. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Ērgļi raudteejaam

Ērgļi raudteejaam on endine raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jäi Madona piirkonda ja Ērgļi valda Ērgļisse.
Peatus asus Riia jaamast 97 km kaugusel.
Peatus avati 10. detsembril 1937. Kuna algselt ei pidanud see olema lõppjaam, vaid vahejaam, siis rajati sinna rajati reisijate ja tööliste tarbeks ajutised hooned. Jaamast edasi rajati ka raudteetamm läbi Ogre jõe oru, millele lisandus saksa okupatsiooni ajal ka sild. Nii need kui ka jaama rajatised hävisid teise maailmasõja ajal. Aastal 1951 püstitati nende asemele uus tüüpprojekti järgi ehitatud jaamahoone. Teise maailmasõja ajal katkenud rongiliiklus taastati Riiast Ērgļini 1953. aastal. Aastal 2009 suleti sealne peatus seoses raudtee sulgemisega.
Aastal 2016 omandas jaamahoone Läti bioloog ja ajakirjanik Māris Olte, kes rajas sinna restorani.
Gralla

Gralla on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Gralla asub Muri jõe ääres kiirteel A9. Valla kirdeosas on Mur tõkestatud, et moodustada veehoidla, mis on populaarne väljasõitude sihtkoht.
Madona-Lubāna raudtee

Madona–Lubāna raudtee on endine raudteeliin, mis oli algselt kavandatud Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudtee osaks. Raudtee pikkus oli 35 kilomeetrit.
Ajalugu.
Laiarööpmeline raudtee Madona ja Lubāna vahel valmis aastal 1935 ja avati liikluseks 16. novembril. Raudtee ehitati sinna Lubāna metsadest puitmaterjali väljaveoks, ühtlasi pidi see aitama kohalikel suhkrupeedi kasvatajatel oma kaupa turustada. Algul loeti see Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudtee osaks ja see pidi jätkuma Kārsavani, ka oli kavas valminud lõigust Ērgļisse viiva raudteelõigu rajamine. Projektile tegid aga lõpu Läti annekteerimine ja teine maailmasõda. Sõja ajal raudtee suleti, ent liiklus sellel taastati juba aastal 1945.
Nõukogude perioodil oli liinil vaid kohalik tähtsus. Reisiliikluseks suleti see tee aastal 1963. Kaubaliiklus jätkus seal kuni aastani 1990. Aastal 2002 anti suletud liin kohaliku omavalitsuse valdusse. Läbirääkimised liini lõplikuks sulgemiseks algasid aastal 2004, aastal 2007 raudtee demonteeriti.
Riia–Ērgļi raudtee

Riia–Ērgļi raudtee (ametlikult Rīga Preču–Ērgļi raudtee) on raudteeliin, mis oli algselt kavandatud Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudtee osaks. Raudtee pikkus oli 98 kilomeetrit.
Tänapäeval on kasutusele jäänud lõik Riiast Saurieši raudteejaamani.
Ajalugu.
Esimene lõik raudteest valmis aastal 1935 ja viis Suntaži raudteejaamani. See avati liikluseks 26. novembril. Aastal 1937 valmis tee Ērgļini, Ērgļi raudteejaam kujunes ka liini lõppjaamaks. Algselt loeti seda Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudtee osaks ja see pidi jätkuma Kārsavani, Ērgļis Madonasse viiva raudteelõigu trass oli ka välja valitud. Projektile tegid aga lõpu Läti annekteerimine ja teine maailmasõda.
Aastal 1939 alustas trassil liiklust piimarong, mis vedas Riia turule keskmiselt 6,5 tonni piima. Peamiselt pärines see piim Sidgundast ja Bajārist. Aastal 1936 suundus Suntažisse esimene turistidele mõeldud rong, aastal 1937 viis rong Ērgļisse uut aastat vastu võtma 226 inimest.
Teise maailmasõja järel liiklus seiskus. Rongiliiklus Kangarini taastati jaanuaris 1947, Suntažini aga jaanuaris 1949. Jaanuaris 1951 taastati liiklus Ķeipene, hiljem samal aastal aga Taurupe raudteejaamani. Liiklus Ērgļini taastati aastal 1953.
Nõukogude perioodil oli liinil vaid kohalik tähtsus. Aastal 1980 kavatseti Cekule ja Kangari vaheline lõik võtta kasutusele elektrirongide katsetrassina, ent kohalike elanike vastuseisu tõttu jäi see teostamata.
Ajaks, mil Läti taasiseseisvus, oli raudteetrass amortiseerunud. Kohati oli rongide sõidukiiruseks vaid 25 km/h. Aastal 1982 kulus rongidel tee läbimiseks kaks tundi, aastal 1992 aga kolm tundi. Sellele vaatamata kasutas aastal 2005 liini 88 660 reisijat. Liini uuendamiseks raha ei eraldatud, kuna see oli transiitvedude osas tähtsusetu. Aastal 2007 korraldas üks rattapood kampaania korras võistluse jalgratta ja reisirongi vahel; jalgratas edestas rongi 45 minuti ja 22 sekundiga.
Aastal 2007 võeti ette ümberkorraldustööd, mille käigus kavandati enamus jaamadest peatusteks teha. 3. oktoobril 2007 juhtus aga Cekule juures rongiõnnetus, kui reisirong põrkas kokku kaubaautoga. See tõi kaasa rongiliikluse seiskumise. Liiklus enam ei taastunud ja aastal 2009 liin likvideeriti. Algasid ka tööd raudteerööbaste ülesvõtmiseks. Säilis vaid lõik Saurieši raudteejaamani, ka jäid rööpad üles võtmata Ķeipene raudteejaama juures.
HitchBOT

hitchBOT oli 2013. aastal Kanadas valmistatud hääletamisrobot (ehk pöidlaküüdirobot), mille loojad olid McMasteri Ülikooli professor David Harris Smith ja Frauke Zeller Ryersoni Ülikoolist. Projekti eesmärk oli uurida inimeste ja tehnoloogia suhestumist, püstitades uurimusküsimuse "Kas robotid võivad inimesi usaldada?". Robot hääletas edukalt Euroopas ja Kanadas, kuid USA-s uuring katkes, kuna robot hävitati Philadelphias.
Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudtee

Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna– raudtee oli kavandatud raudteeliin Lätis, millest valmisid vaid Madona–Lubāna raudtee ja Riia–Ērgļi raudtee.
Tänapäeval on kasutusele jäänud lõik Riiast Saurieši raudteejaamani.
Ajalugu.
Aastal 1928 võttis Läti Raudtee vastu otsuse ehitada maal välja raudteede võrgustik, milleks tuli riigis ehitada täiendavalt veel 850 kilomeetrit raudteid. Veel samal aastal võeti seimis vastu otsus rajada raudtee Riiast Kārsavani. Algselt pidi see tee olema rööpmelaiusega 750 mm. Tee pidi valmima viie aastaga. 
Reaalselt liinil tööd edasi ei liikunud ja aastal 1930 võeti vastu uus otsus, et uus tee pidi tulema laiarööpmeline. Tee oli mõeldud arendamaks piirkonnas turismi, see pidi vajaduse korral olema kasutatav ka sõjanduslikult. Tõid alustati kahes kohas, Riiast Ērgļini ja Madonast Lubānani. Alanud majanduskriis pidurdas aga ehitustöid. 
Laiarööpmeline raudtee Madona ja Lubāna vahel valmis aastal 1935 ja avati liikluseks 16. novembril. Raudtee ehitati sinna Lubāna metsadest puitmaterjali väljaveoks, ühtlasi pidi see aitama kohalikel suhkrupeedi kasvatajatel oma kaupa turustada. 
Riiast Suntaži raudteejaamani viiv raudteelõik avati liikluseks 26. novembril. Aastal 1937 valmis tee Ērgļini. Seal ehitusööd seiskusid, sest trassi jaoks oli kaks varianti. Ehitustööle oli takistuseks maastik - tee pidi läbima Läti kõige kõrgemaid alasid.. Viimaks pidid teele kujunema peatuskohad Jumurdas, Vējavas, Lubejas, Lauteres, Zelgauska mõisa juures ja Arona peatus Arona jõe kaldal. Projektile tegid aga lõpu Läti annekteerimine ja teine maailmasõda. Lubāna ja Kārsava vahelisel lõigul töid reaalselt ei alustatudki, otsustati üksnes seda, et raudtee ületab Aiviekste jõe Lubāna linna kohal ja et see ristub Sita–Rēzekne raudteega Bērzpilsi raudteejaama juures.
Teise maailmasõja järel liiklus seiskus. Madona–Lubāna vaheline liiklus taastati juba aastal 1945. Rongiliiklus Kangarini taastati jaanuaris 1947, Suntažini aga jaanuaris 1949. Jaanuaris 1951 taastati liiklus Ķeipene, hiljem samal aastal aga Taurupe raudteejaamani. Liiklus Ērgļini taastati aastal 1953.
Nõukogude perioodil oli liinil vaid kohalik tähtsus. Madona–Lubāna reisirongiliiklus lõpetati aastal 1960, kaubarongiliiklus aastaks 1990. Riia ja Ērgļi vaheline lõik oli XXI sajandiks amortiseerunud, ent selle taastamiseks ei eraldatud raha. Aastal 2007 toimus Cekule juures avarii. See tõi kaasa rongiliikluse seiskumise sellel lõigul. Liiklus enam ei taastunud ja aastal 2009 liin likvideeriti. Algasid ka tööd raudteerööbaste ülesvõtmiseks. Säilis vaid lõik Saurieši raudteejaamani, ka jäid rööpad üles võtmata Ķeipene raudteejaama juures.
Balvi piirkond

Balvi piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis.
Piirkond moodustati 2021. aastal, kui endised Balvi, Baltinava, Rugāji ja Viļaka piirkonnad ühiseks omavalitsuseks ühendati. Tekkinud uus omavalitsus vastab pindalalt endisele Balvi rajoonile. Piirkonna halduskeskuseks on Balvi linn.
Ebanahkis

Ebanahkis ("Chondrostereum") on kandseente hulka kuuluv perekond seeni.
Koppelseen (perekond)

Koppelseen ("Panaeolina") on kandseente hulka kuuluv seente perekond.
Matthew Tkachuk

Matthew Tkachuk (sündinud 11. detsembril 1997 Scottsdale'is Arizonas) on USA jäähokimängija, kes mängib vasaku või parema ääreründajana NHL-i klubis Florida Panthers. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2013–2015 mängis ta United States Hockey League'is U.S. National Development Team'​is. Hooajal 2015/16 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights. OHL-is mängis ta ühes ründeliinis koos Mitch Marneri ja Christian Dvorakiga. Põhihooajal oli Tkachuk resultatiivsuselt viies mängija (30+77). Samal hooajal tuli ta Knightsiga OHL-i meistriks. Väljalangemismängudes oli Tkachuk suurim väravakütt (20 väravat) ja Marneri järel resultatiivsuselt teine mängija (40 punkti).
2016. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i "draft"is kuuenda valikuna. Flamesiga sõlmis ta 2016. aasta juulis kolmeaastase lepingu. Flamesi põhimeeskonnas mängis Tkachuk alates hooajast 2016/17. Debüüthooajal lõi ta liigas 13 väravat ja andis 35 väravasöötu. Tema resultatiivseim hooaeg Flameses oli kuues ja viimane 2021/22, mil ta lõi 42 väravat ja andis 62 väravasöötu. 2020. aastal valiti Tkachuk NHL-i tähtede mängule. Hooajal 2021/22 valiti ta "NHL Second All-Star Team"i.
2022. aasta juulis otsustas Tkachuk Flamesiga uut pikaajalist lepingut enam mitte sõlmida ja samal kuul kaubeldi ta Florida Panthersi.
2015. aastal tuli Tkachuk USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. Aasta hiljem võitis ta USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Tema isa Keith Tkachuk mängis NHL-is üle 1000 mängu. Matthew' noorem vend Brady Tkachuk mängib samuti NHL-is.
64. ekspeditsioon

64. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) 64. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 21. oktoobril 2020 kui jaamast lahkus missioon Sojuz MS-16. Meeskonnas oli esialgu kolm liiget ning SpaceX Crew-1 saabumisega kasvas liikmete arv seitsmeni. Kuna Dragon 2 tavapärane meeskonnaliikmete arv on neli, on jaama alalise meeskonna suurus alates 64. ekspeditsioonist seitse.
64. ekspeditsioon lõppes 17. aprillil 2021.
Kiefer Sherwood

Kiefer Sherwood (sündinud 31. märtsil 1995 Columbuses Ohios) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks ründajana paremäärel.
Aastatel 2013–2015 mängis ta United States Hockey League'i klubis Youngstown Phantoms. Seejärel kuulus ta aastatel 2015–2018 Miami Ülikooli jäähokimeeskonda.
2018. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Anaheim Ducks. Hooaja 2017/18 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. NHL-is tegi ta Ducksi meeskonnas debüüdi 4. oktoobril 2017 hooaja avamängus San Jose Sharksi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is üheksa päeva hiljem mängus Dallas Starsi vastu. Debüüthooajal lõi Sherwood NHL-is kuus väravat ja andis 12 väravasöötu. Nii sel kui ka järgmisel hooajal mängis ta NHL-i kõrvalt AHL-is San Diego Gullsi meeskonnas.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. Avalanche'i meeskonnas sai Sherwood kirja 27 mängu (lisaks kaks mängu väljalangemismängudes), mille jooksul lõi ühe värava ja andis neli väravasöötu. Hooajal 2021/22 paistis Sherwood silma AHL-is Avalanche'i tütarklubis Colorado Eagles, kui oli liigas resultatiivsuselt viies mängija (36+39).
2022. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Nashville Predatorsiga. 7. oktoobril 2022 lõi ta NHL-i hooaja 2022/23 avamängus, mis toimus NHL-i "Global Series"i raames Tšehhis Prahas O2 Arenal, teisel mänguminutil San Jose Sharksi vastu hooaja esimese värava. Hooaeg 2022/23 oli NHL-is tema seni resultatiivseim, kui ta lõi seitse väravat ja andis kuus väravasöötu. Ta jäi Predatorsi veel üheks hooajaks ning tegi 2023/24. hooajal veelgi edukaima hooaja (10/17).
2024. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Vancouver Canucksiga. 16. detsember 2024 tegi ta mängus Colorado Avalanche'i vastu kübaratriki, kusjuures Sherfood lõi 3:1 võidumängus kõik Canucski kolm väravat.
Rick DiPietro

Richard W. DiPietro Jr. (sündinud 19. september 1981 Winthrop, Massachusetts on endine Ameerika Ühendriikide jäähokimängija (väravavaht). 2000. aastal valis New York Islanders ta NHL-i draft '​is esimese valikuna.
Richard Powers

Richard Powers (sündinud 18. juunil 1957) on Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Ischnodermataceae

Ischnodermataceae on torikulaadsete seltsi kuuluv kandseente sugukond.
Ischnoderma

Ischnoderma on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Mihkel Zilmer (helilooja)

Mihkel Zilmer (sündinud 17. jaanuaril 1986 Tartus) on eesti helilooja.
Kirjutanud muusikat peamiselt filmidele, tuntuimad neist Tõde ja õigus (Eesti 2019), Kalev (Eesti 2022), , .
Igbo-Ora

Igbo-Ora on linn Nigeerias Oyo osariigis, Ibarapa Centrali omavalitsuse keskus. Linn asub Lagosest 80 km kaugusel põhjas. 2006. aastal elas seal ligi 72 000 inimest, 2017. aastaks oli rahvaarv kasvanud 278 514-ni.
Igbo-Oras asub Oyo Osariigi Põllumajanduskolledž, mis on andnud suure panuse linna sotsiaal-majanduslikku ja demograafilisse arengusse.
Großklein

Großklein on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Selle koha nime võib pidada ebatavaliseks, kuna "groß" on saksa keeles "suur" või "pikk", samas kui "klein" tähendab "väike", seega võib seda tõlkida kui "suur-väike".
See aga ei peegelda nime tegelikku päritolu. Saksa keeleteadlase Fritz Lochner von Hüttenbachi sõnul tuleneb osa "-klein" tõenäoliselt slaavi sõnatüvest "glina" (=savi, liivsavi) või "kljun" (=nokk). Kaasaegne Großklein (="suur Klein") ja seda ümbritsevad alad olid kunagi osa suuremast piirkonnast, mida kutsuti "Kleiniks". Nimi muudeti 1968. aastal vallavolikogu otsusega.
Vald asub Lõuna-Steiermargi "Weinstraßel."
Heiligenkreuz am Waasen

Heiligenkreuz am Waasen on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Paralepista

Paralepista on šampinjonilaadsete seltsi heinikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Pöördlehtrik

Pöördlehtrik ("Paralepista flaccida"), varem pöörd-ebaheinik, on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seente liik.
Vallaline kaunitar

"Vallaline kaunitar" on Eesti tõsieluseriaal. Seda näitas kanal TV3 ja see jõudis eetrisse 2022. aasta oktoobrist detsembrini.
Saate peaosaline oli meelelahutaja Brigitte Susanne Hunt. Saates otsis vallaline kaunitar Brigitte 11 osaleja seast oma eluarmastust. Osalejate eesmärk on saada Brigittelt punane roos, mis kindlustab edasimineku järgmisesse saatesse, et võita vallalise kaunitari süda. 
Saadet juhtis Elina Born ning peaprodutsent oli Kaupo Karelson.
Dimorphos

(65803) Didymos I Dimorphos on asteroid Didymose kaaslane. 
Dimorphose diameeter on umbes 170 meetrit ning see tiirleb Didymose ümber ringjal orbiidil. Dimorphose pöörlemine on sünkroonis Didymose ümber tiirlemisega ning seetõttu on Dimorphos Didymose poole alati sama küljega. Dimorphos avastati 20. novembril 2003 Ondřejovi Observatooriumis ning avastuse kinnitas Arecibo observatoorium. Rahvusvaheline Astronoomiaunioon (IAU) nimetas kaaslase Dimorphoseks juunis 2020 ning see on üks väiksemaid taevakehasid, millele IAU on nime andnud.
Rammimine sondiga.
26. septembril 2022 rammis Dimorphost NASA kosmoseaparaat DART, mis lühendas Dimorphose orbitaalperioodi 32 ± 2 minuti võrra. Külmkapisuuruse sondi mõjul paiskus ilmaruumi ligi 1000 tonni asteroidilt pärit ainet. NASA hinnangul näitab katse, et vähemalt keskmise suurusega Maad ähvardavaid asteroide on võimalik piisavalt varajase reageerimisega kursilt kallutada. Dimorphos teeb pärast kokkupõrget tiiru ümber Didymose 11 tunni ja 23 minutiga, algsest 33 minuti võrra vähem, millest järeldati, et tegemist on pigem üksteisega lõdvalt seotud kivi- ja tolmuhunnikuga, sest kui tegu olnuks ühest tükist koosneva asteroidiga, oleks arvutuste kohaselt vähenenud tiirlemisperiood seitse minutit.
2026. aastal jõuab Dimorphose juurde ESA kosmoseaparaat Hera, mis asub uurima DARTiga toimunud kokkupõrke mõjusid.
Rick Nash

Richard McLaren Nash (sündinud 16. juunil 1984 Bramptonis Ontario provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. Aastal 2002 valis Columbus Blue Jackets ta NHL-"draft" '​is esimesena.
Vincent Lecavalier

Vincent Lecavalier (sündinud 21. aprillil 1980 L'Île-Bizardis Québeci provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1998. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i "draft" '​is esimesena. Ta kuulus 2004. aastal Stanley karika võitnud meeskonda.
Patrik Štefan

Patrik Štefan (sündinud 16. september 1980 Příbram, Tšehhoslovakkia) on endine Tšehhi jäähokimängija. Aastal 1999 valis Atlanta Thrashers ta NHL-"draft" '​is esimesena. Tema valikut peetakse NHL-i ajaloo üheks ebaõnnestunumaks esimese ringi valikuks.
Mari Kendla

Mari Kendla (sünninimi Mäger; sündinud 26. detsembril 1970) on eesti keeleteadlane. Ta on leksikograaf, leksikoloog ja dialektoloog.
Haridus ja töökäik.
Lõpetanud Tallinna 54. Keskkooli ja Tartu Ülikooli filoloogiateaduskonna. Aastal 1999 kaitsnud Tartu Ülikoolis magistrikraadi ning aastal 2014 Tallinna Ülikoolis doktorikraadi (juhendaja Jüri Viikberg).
Töötanud 1993. aastast Eesti Keele Instituudis, 2008. aastast vanemleksikograafina. "Eesti murrete sõnaraamatu" toimetaja alates 13. vihikust (2002).
1994. aastast Emakeele Seltsi tegevliige.
Kwasi Kwarteng

Akwasi Addo Alfred Kwarteng (sündinud 26. mail 1975) on Briti poliitik, alates 2010. aastast Suurbritannia parlamendi liige. Ta kuulub Konservatiivsesse Parteisse ning tema valimisringkond on Spelthorne Põhja-Surreys. Kwarteng oli aastatel 2021–2022 ettevõtluse, energeetika ja tööstusstrateegia riigisekretär, 2022. aasta septembrist oktoobrini oli ta Elizabeth Trussi valitsuse varakantsler.
Kwarteng sündis Londonis, tema vanemad immigreerusid Suurbritanniasse Ghanast. Ta on õppinud Etoni ja Trinity College'tes. Enne poliitikasse tulemist töötas ta kolumnistina ajalehes The Daily Telegraph ning majandusanalüütikuna. Novembris 2018 määrati ta Department for Exiting the European Unioni riigisekretäriks. Juulis 2019 määras peaminister Boris Johnson ta kliimaministriks, kus tema tööülesannete hulka kuulus ka valitsuse istungitel osalemine. Jaanuaris 2021 sai Kwartengist ettevõtlusminister.
Pärast Johnsoni tagasiastumist 2022. aastal toetas Kwarteng Konservatiivse Partei juhi kandidaati Liz Trussi. Kui Truss sai peaministriks, määras ta Kwartengi rahandusministriks. Sama aasta 23. septembril esitles Kwarteng oma "minieelarvet", mis sisaldas mitmeid maksulangetusi ning sai laia kriitika osaliseks. Tema eelarve-eelnõu tõttu kukkus Suurbritannia naelsterling korraks ajaloo madalaimale tasemele võrreldes USA dollariga. Kwarteng vabastati ametist 14. oktoobril. Tema ametiaja pikkuseks jäi 38 päeva, teise maailmasõja järgses Suurbritannias on lühemalt ametis olnud vaid üks rahandusminister.
Ned Price

Edward Chase Price (sündinud 22. novembril 1982) on Ameerika Ühendriikide poliitiline nõunik ja endine luureametnik, alates 2021. aastast Ameerika Ühendriikide välisministeeriumi pressiesindaja. Aastatel 2006–2017 töötas ta Luure Keskagentuuris (CIA). Veebruaris 2017 avaldas ta ajalehes The Washington Post vastuolulise teate, milles ütles, et ennem läheb CIA-st erru kui töötab president Donald Trumpi alluvuses.
November 2022

November 2022, kroonika
2022. aasta november algas teisipäeval ja lõppeb 30 ööpäeva pärast kolmapäeval.
Kellatorn (Toompea)

Kellatorn (alamsaksa "Klocktorne") oli Tallinna Toompea Suure linnuse väravatorn, mida esimest korda on mainitud 1511. aastal.
Neljakandiline Kellatorn asus praegusel Piiskopi tänaval ja oli keskajal Suure linnuse ainuke väravatorn, siit ka rööpnimetus Toomvärav. Suure linnuse poolt avanes see kõigepealt eeskaitsealasse. Eeskaitsealast Pikka jalga või väljapoole kindlustatud ala viivate väravate olemusest pole midagi teada.
Osa torni lääneseinast on säilinud Lossi plats 6 paikneva hoone Piiskopi tänava poolses välisseinas.
Vana Toomvärav.
Pärast uue Toomvärava (Riia värava) kasutuselevõttu sai Kellatorni rööpnime Vana Toomvärav (1694 "die alte Thumb Pforte").
Su-34 allakukkumine Jeiskis

Su-34 allakukkumine Jeiskis oli 2022. aasta 17. oktoobri õhtul kell 18.20 Venemaal Aasovi mere kaldal asuvas Jeiskis toimunud lennuõnnetus, kus hävitus-pommituslennuk/ründelennuk Su-34 kukkus pärast õhkutõusmist üheksakorruselisse kortermajja. Esialgsetel andmetel hukkus 15 inimest (sh 3 last) ja sai vigastada 19 inimest. Venemaa kaitseministeeriumi teatel õnnestus lennuki pilootidel katapulteeruda. Õnnetuse põhjuseks oli ühe mootori süttimine õhkutõusmise ajal. Kortermajas, kuhu lennuk kukkus, puhkes suur tulekahju.
Evini vangla

Evini vangla (pärsia keeles زندان اوین, "Zendân-e-Evin") on vangla Iraani pealinna Teherani Evini linnaosas. Vanglas on alates 1972. aastast, enne ja pärast Iraani revolutsiooni, hoitud poliitvange. Poliitvangide tiiva hüüdnimi on "Evini ülikool", kuna seal hoitakse ka üliõpilasi ja haritlasi. Evini vanglas rikutakse süüdistuste kohaselt tihti dissidentide ja valitsusvastaste kinnipeetavate inimõigusi. 1983. aastal oli vanglas 15 000 kinnipeetavat.
Zolfaghar (rakett)

Zolfaghar (pärsia keeles ذوالفقار) on maanteeltransporditav üheastmeline tahkekütuseline Iraani lühimaa ballistiline rakett (SRBM), mis on nime saanud ‘Alī ibn Abī Ţālibi mõõga Zulfiqari järgi. Ilmselt on rakett konstrueeritud SRBM-i tüüpkonna Fateh-110 järgi (võimalik, et Fateh-313 järgi). Iraani sõjavägi esitles raketti aastal 2016, teenistusse jõudis see aastal 2017. Seda kasutatakse Fateh-110 alternatiivina lühematel distantsidel. Esmakordselt kasutati Zolfaghari lahingus 2017. aastal operatsiooni Laylat al-Qadr käigus Iraagi ja Levandi Islamiriigi vastu. Enne 2017. aastat ei oldud maailmas sellist tüüpi raketti 30 aastat kasutatud.
Mario Lemieux

Mario Lemieux (sündinud 5. oktoobril 1965 Montréalis Québeci provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1984. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-"draft" '​is esimesena. Ta kuulus 1991. ja 1992. aastal Stanley karika võitnud meeskonda. 2002. aasta taliolümpiamängudel võitis ta Kanada koondise koosseisus kuldmedali.
Mike Modano

Michael Thomas Modano Jr. (sündinud 7. juuni 1970 Livonia, Michigan) on endine Ameerika Ühendriikide jäähokimängija. Aastal 1988 valis Minnesota North Stars ta NHL-"draft" '​is esimesena. Ta võitis Stanley karika 1999. aastal. Modano mängis kogu oma karjääri vaid Minnesota North Starsi ja Dallas Starsi ridades ning viimase hooaja Detroit Red Wingsis.
Mats Sundin

Mats Johan Sundin (sündinud 13. veebruar 1971 Bromma, Stockholm) on endine Rootsi jäähokimängija. Aastal 1989 valis Quebec Nordiques ta NHL-"draft" '​is esimesena.
Heimschuh

Heimschuh on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Leibnitzi ringkonnas.
Eric Lindros

Eric Bryan Lindros (sündinud 28. veebruaril 1973 Londonis Ontario provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1989. aastal valis Quebec Nordiques ta NHL-"draft" '​ist esimesena oma ridadesse. 
Ta mängis neljas NHL-i klubis: Philadelphia Flyersis, New York Rangersis, Toronto Maple Leafsis ja Dallas Starsis.
Dale Hawerchuk

Dale Martin Hawerchuk (4. aprill 1963 Toronto, Ontario – 18. august 2020 Barrie, Ontario) oli Kanada jäähokimängija. 
1981. aastal valis Winnipeg Jets ta NHL-"draft" '​is esimesena oma mängijaks.
Bryan Berard

Bryan Wallace Berard (sündinud 5. märts 1977 Woonsocket, Rhode Island) on endine Ameerika Ühendriikide jäähokimängija. Aastal 1995 valis Ottawa Senators ta NHL-"draft" '​is esimesena.
Owen Power

Owen Power (sündinud 22. novembril 2002 Mississaugas Ontario osariigis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Buffalo Sabresis. 2021. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft" '​is esimese valikuna.
Roman Hamrlík

Roman Hamrlík (sündinud 12. aprill 1974 Zlín, Tšehhoslovakkia) on endine Tšehhi jäähokimängija. Aastal 1992 valis Tampa Bay Lightning ta NHL-"draft" '​is esimesena. Ta oli kaitsja, kelle suurimaks tugevuseks peeti litrimängu.
Kureli mõis

Kureli mõis ehk Kureļi mõis (saksa keeles "Kurel", ka "Kyrre") oli mõnda aega eksisteerinud mõis Liivimaal Valga kreisis Härgmäe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi paikneb Lätis Valka piirkonnas Härgmäe vallas. Hiljem kujunes see Pedele mõisa karjamõisaks.
Ajalugu.
Mõis kasvas välja Härgmäe ordulinnuse linnuseläänist. 1625. aasta 10. septembril annetas Rootsi kuningas Gustav II Adolf kogu linnuselääni kindralmajor Wilhelm (Robbert) de la Barrele, kes 500 taalri eest Kurli aastal 1654 oma kasupojale Georg Zeddelmannile pantis. Aastal 1682 kuulus see Heinrich Wilhelm von Zeddelmannile.
Hilisematel aegadel asus seal Pedeli mõisa karjamõis.
Mõisa suurus.
Kui mõis rajati, allus sellele kaks talukohta.
Fateh-110

"See artikkel räägib Iraani raketist. Iraagi raketi kohta vaata artiklit Ababil-100."
Fateh-110 (pärsia keeles فاتح-۱۱۰, "vallutaja"; ka NP-110) maanteeltransporditav üheastmeline tahkekütuseline Iraani pind-pind-tüüpi rakett, mida toodab Iraani Lennundustööstuste Organisatsioon. Esimese põlvkonna Fateh-110 rakette katsetati septembris 2002 ning hakati pärast seda tootma. Relva algne laskeulatus oli 200 km, septembris 2004 hakati tootma teise põlvkonna rakette, mille laskeulatus oli 250 km. Neljas põlvkond, laskekaugusega 300 km, jõudis tootmisse aastal 2010. Aastal 2012 hakati tootma neljanda põlvkonna rakette, mis on täpsemad.
Fateh-110 konstrueerimisel võeti põhjaks juhitamatu rakett Zelzal-2, millele lisati juhtimissüsteem. Hilisemate põlvkondade rakettidel on muudetud ka muid osi ning parandatud laskeulatust ning löögi tugevust. Fateh-110 toodetakse Süürias litsentsi alusel, seal on raketi nimeks M-600. Raketti on Süüria kodusõjas kasutanud nii Iraan kui Süüria. Lisaks on seda ilmselt Liibanonis kasutanud rühmitus Ḩizb Allāh.
HESA Shāhed 136

HESA Shahed 136 (pärsia keeles شاهد ۱۳۶, "usutunnistus"; Venemaal Geran-2, vene keeles Герань-2, "kurereha") on Iraani hulkurdroon, mida toodab HESA (شرکت صنایع هواپیماسازی ایران — هسا) koos Shahed-iga (مرکز تحقیقات صنایع هوایی شاهد). Relv on konstrueeritud maapealsete sihtmärkide ründamiseks distantsilt. Seda suhteliselt odavat drooni tulistatakse mitmekaupa stardirestilt (vähemalt viiekaupa) ja see on mõeldud õhutõrje ülekoormamiseks ning seeläbi maapealsete sihtmärkide hävitamiseks. Ilmselt kasutasid Shahed 136-t esimest korda huthid Jeemenis. Septembris 2022 kasutasid Venemaa Föderatsiooni maaväed seda relva Ukrainas.
Hockey Hall of Fame

Hockey Hall of Fame, ("HHOF"), on muuseum, mis on ehitatud kuulsate inimeste ümber, kes olid olulised jäähoki üldiselt ja eriti Põhja-Ameerika jäähoki arendamiseks.
Hockey Hall of Fame asub Torontos, Ontarios.
Rootsi mängija Börje Salming valiti HHOF-i 1996. Liikmete hulka kuuluvad näiteks Wayne Gretzky, Mario Lemieux, Patrick Roy, Jari Kurri ja paljud teised.
Ed Jovanovski

Edward Jovanovski (sündinud 26. juunil 1976 Windsoris Ontario provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1994. aastal valis Florida Panthers ta NHL-"draft" '​is esimesena.
Chris Phillips

Chris Phillips (sündinud 9. märtsil 1978 Fort McMurrays Alberta provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1996. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i "draft" '​is esimesena.
Owen Nolan

Owen Liam Nolan (sündinud 12. veebruar 1972 Belfast, Põhja-Iirimaa) on Kanada endine jäähokimängija. Aastal 1990 valis Quebec Nordiques ta NHL-"draft" '​is esimesena.
Big Bud 747

Big Bud 747 või 16V-747 Big Bud on suur eritellimusel valmistatud traktor, mis ehitati 1977. aastal Montanas Havre'is. Sellel on 1100 hobujõudu. Omanikud nimetavad seda "maailma suurimaks põllutraktoriks". See on olenevalt parameetrist umbes kaks korda suurem kui paljud teised maailma suurimad traktorid. 
Ajalugu.
Esimesed kaks Big Budi Havre'i tehases Montanas asuvat traktorit olid 250-seeria ja need ostis Leonard M. Semenza Semenza Farmsist 1968. aastal, mis asus Montanas Fort Bentoni ja Montanas Chesteri vahel oma 35 000 aakri (14 163 hektari) suurusesse farmi. Traktor 747 disainis Wilbur Hensler ja selle ehitatas Ron Harmon temale kuuluvas Northern Manufacturing Company , maksumusega 300 000 dollarit. See tehti Rossi vendadele, Bakersfieldi või California osariigi Old Riveri puuvillakasvatajate jaoks. Seda kasutati seal üksteist aastat, seejärel ostis selle Willowbrook Farms Indialanticust Floridas. Mõlemas talus kasutati neid sügavkünniks.
1997. aastal ostsid selle pärast mõnda aega kasutamata jätmist vennad Robert ja Randy Williams, Montanas Big Sandyst 97 km kauguselt, kus see ehitati. Traktorit kasutati Williams Brothersi farmis Chouteau maakonnas 24 m kultivaatoriga, mis võimaldas kultiveerida kiirusel 13 km/h 0.53 hektarit minutis.
Kanada United Tire Company, mis valmistas traktorile 2,4 m läbimõõduga rehvid, läks 2000. aastal pankrotti, aidates osaliselt kaasa otsusele lõpetada 2009. aasta juulis traktori tavapäraseks tööks kasutamine ja viia Big Bud 747 muuseumidesse.
Pärast farmis töötamist eksponeeriti seda Heartland Acresi põllumajanduskeskuses Independence'is, Iowas. 2014. aastal viidi Big Bud 747 Williams Brothersi tähtajatult laenuks Iowas Clarionis asuvasse Heartlandi muuseumi. Muuseum ehitas 2013. aastal traktorile selleks eraldi hoone.
14. juulil 2020 asendati Big Budi algsed kaheksa jala kõrgused rehvid Goodyear LSW1400/30r46 rehvide vastu (mis on veidi alla seitsme jala), , ning need anti Williamsi Brothersi farmile. Uued rehvid tegid Big Budi laiuseks veidi üle 7,7 meetri.
Big Bud 747 naasis 2020. aasta septembris Montana osariigis Big Sandy lähedal asuvasse Williams Brothersi farmi, kus see künnab 25 meetri laiuse FRIGGSTAD peiteladraga taas põllumaad.
Võrdlus.
Võib öelda, et paljud suurimad seeriatraktorid, nagu John Deere 9630, on umbes poole hobujõulisemad, alla poole ballastimassiga ja kasutavad sageli standardset kuuesilindrilist mootorit. 
2020. aastaks on turule tulnud mitu uut üle 600 hobujõulise (450 kW) traktori, kuid antud traktor kaalub siiski palju vähem.