Heteroseksism

Heteroseksism on käitumiste, eelarvamuste ja diskrimineerimiste süsteem, mis eelistab vastassoo seksuaalsust ja suhteid. See võib sisaldada eeldust, et teised inimesed on heteroseksuaalsed või et vastassoolised seksuaalsed külgetõmbed ja suhted on ainuke norm ning seepärast ülemad. Heteroseksismi on defineeritud kui geide ja lesbide vastast diskrimineerimist "heteroseksuaalsete inimeste poolt." Samas võivad selliseid suhtumisi ja eelarvamusi hoida inimesed igasuguse seksuaalse sättumusega. Heteroseksism võib muutuda osaks omaks võetud vihast enda seksuaalse sättumuse vastu. Heteroseksism diskrimineerimisena näeb paljudes ühiskondades ja õigusruumides geisid, lesbisid, biseksuaalseid inimesi ja teised seksuaalseid vähemusi teise klassi kodanikena, kui küsimuse all on erinevad legaalsed ja kodanikuõigused, majanduslikud võimalused ning sotsiaalne võrdsus. Heteroseksism on sageli seotud homofoobiaga.
Taust.
Erinevus homofoobiast.
"Homofoobia" on heteroseksismi vorm, mis viitab nii "irratsionaalsele hirmule või vastumeelsusele homoseksuaalsete inimeste või homoseksuaalsuse suhtes" kui ka "käitumisele, mis tugineb sellisel tundel". "Heteroseksism" märgib laiemalt "ideoloogiliste mõtete süsteemi, mis muudab heteroseksuaalsuse ühiskonnas ainsaks normiks." Kalduvusena eelistada heteroseksuaalseid inimesi ja heteroseksualsust on heteroseksismi kirjeldatud millegina, mis on "kodeeritud ühiskonna peamistesse sotsiaalsetesse, kultuurilistesse ja majanduslikesse institutsioonidesse ning neile iseloomulik." Sellest tuleneb essentsialistlik kultuuriline arvamus, et mehesus-maskuliinsus ja naisesus-feminiinsus on üksteist täiendavad.
Uurija ja psühholoogia professor Gregory M. Harek väidab, et heteroseksism "töötab läbi nähtamatuse ja rünnaku protsessi. Homoseksuaalsus jääb harilikult kultuuris nähtamatuks. Kui aga homoseksuaalsena määratlevad või homoseksuaalse käitumusega inimesed muutuvad nähtavaks, siis muutuvad nad ühiskonnapoolsete rünnakute subjektideks." Psühholoog Karen Franklin on intervjueerinud kurjategijaid, kes on kasutanud vägivalda LGBT-inimeste vastu. Ta toob välja, et "heteroseksism ei ole lihtsalt isiklike väärtuste süsteem. [Pigem] on tegemist vahendiga, mille abil hoitakse alal sookahesust". Ta jätkab, et "rünnakuid homoseksuaalsete ja teiste indiviidide vastu, kes kalduvad kõrvale soorollide normidest, ei nähta enesekaitselise vastusena. Selle asemel on tegu sotsiaalse kontrolli õpitud vormiga".
Hoiakute ja uskumuste kogumina.
Üksikisiku ja grupi tasemel.
Heteroseksism uskumuste kogumina tugineb tuumuskumisel, mille järgi harilikes tingimustes ei eksisteeri homoseksuaalsust ega biseksuaalsust. Sellisena kujutavad need vaimuhaigust või normist hälbivat käitumist. Heteroseksistliku ideoloogia või mentaliteediga lükatakse tagasi või ei peeta oluliseks käsitlust seksuaalsest sättumusest. Keerukamad heteroseksistlikud vaated võivad tugineda religioonil, dogmadel, "üldkehtivatel tõdedel", loodusseadustel, autoriteetidel või populaarsetel uskumustel. Tavatarkuseks või sotsiobioloogiliseks teadmiseks peetavad hoiakud ja uskumused võivad muu seas sisaldada järgnevaid väiteid:
1977. aastal lõi Mark Roclini "Heteroseksuaalsuse küsimustikku", mille eesmärgiks oli inimestele teadustada nende heteroseksistlikke vaateid. Küsimustik koosneb küsimustest, mida sageli küsitakse mitteheteroseksuaalsetelt inimestelt, aga mitte heteroseksuaalsetelt inimestelt. Näiteks: "Mis sinu arvates põhjustas sinu heteroseksuaalsuse?" või "Millal ja kuidas sa esimest korda otsustasid, et sa oled heteroseksuaalne?" Küsimustikke jagatakse sageli ülikooli linnakutest, et juhtida tähelepanu LGBT-inimeste vastu suunatud heteroseksistlikele eelarvamustele.
Institutsionaalsel tasemel.
Heteroseksistlikke suhtumisi võivad hoida lisaks üksikisikutele ja sotsiaalsetele gruppidele ka institutsioonid. Selle tulemusena võivad koolid, haiglad või karistusasutused eri viisidel propageerida heteroseksistlikke vaateid. Need suhtumised võivad koolides väljenduda ebavõrdsete ja ebajärjekindlate distsiplinaarsete meetmete kasutamisel. Näiteks võidakse kooli eeskirjade sarnasel või identsel rikkumisel nõuda samasoolistele paaridele karmimaid karistusi kui heteroseksuaalsetele paaridele. Haiglad võivad piirata patsientide külastamist lähimate perekonnaliikmetega ja sellega välistada samasoolised partnerid.
Heteroseksism mõjutab peret mitmeti. Näiteks ei ole paljudes riikides samasooline abielu lubatud. See tähendab, et mitteheteroseksuaalsed inimesed peavad jääma kas vallaliseks või astuma heteroseksuaalsesse abiellu. Paljud riigid keelavad samasoolistele paaridele teatud õigusi ja toetusi. Näiteks laste hoolekandjaks olemine või adopteerimine, sotsiaalkindlustushüvitisi, automaatselt kehtivad volikirjad või elukaaslase õigused haiglates.
Diskrimineerimisena.
Otsene või avalik.
Seda tüüpi heteroseksism hõlmab homoseksuaalsuse vastaseid seadusi, poliitikaid ja institutsionaliseeritud praktikaid; seksuaalsel sättumusel või eeldataval seksuaalsel sättumusel põhinevat kiusamist; stereotüüpimist, diskrimineerivat keelt ja diskursuseid ning teisi LGBT-isikute vastaseid diskrimineerimise vorme nagu:
Kaudne või varjatud.
Seda tüüpi heteroseksism töötab läbi nähtamatuse, alaesindatuse ja kustutamise. See hõlmab: