tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vaak

Vaak ("Inula") on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv ühe- ja mitmeaastaste rohttaimede ning poolpõõsaste perekond.
Perekonda kuulub umbes 90 liiki, kes on levinud nii Euroopa parasvöötmes kui ka Aasia ja Aafrika soojematel aladel.
Vaagid on väga erineva kasvuga. Väiksemad on üksnes mõni sentimeeter kõrged, suuremad võivad kasvada 3 m kõrgeks. Kõrgematel liikidel kalduvad olema väga karedad lehed.
Vaakidel on kollased karikakart meenutavad õisikud, sageli kitsaste keelõitega. Kõigile vaakidele on omased lame õisik, karvane pappus ja aganate puudumine.
Vaakide seas on palju ilutaimi, mida kasvatati juba antiikajal.
Keemiline koostis ja kasutamine.
Vaakide juured ja risoomid sisaldavad inuliini (kuni 44%), polüsahhatiide, vaiku, liimvaiku, jälgi alkaloididest, saponiine ja eeterlikke õlisid (kuni 4,3%). Eeterlikest õlidest põhiosa moodustavad alfaselineeni saadused kahetsüklilised seskviterpeenid: alantolaktoon, isoalantolaktoon ja dihüdroalantolaktoon. Kahetsükliliste seskviterpeenide hulka kuuluvate laktoonide segu, mis eraldub vaakide eeterlikest õlidest kristallilisel kujul, nimetatakse heleniiniks. Peale heleniini kuuluvad vaakide eeterlike õlide koosseisu alantool, proasuleen ja tokoferool. Heleniin on nime saanud aedvaagi ladinakeelse nime "Inula helenium" järgi.
Vaakide rohtsed osad sisaldavad eeterlikke õlisid (kuni 3%), askorbiinhapet, mõruainet alantopikriini ning flavonoide kvertsitriini ja isokvertsitriini. Viimased on nime saanud tamme ladinakeelse nime "Quercus" järgi.
Vaakidest valmistatakse tablette alantolaktooniga (solkmete vastu) ja alantooniga (mao ja kaksteistsõrmiksoole haavandite vastu). Alantoon tugevdab vereringet mao limaskestas, kiirendab haavandite paranemist ning suurendab maomahla happelisust ja vähendab selle pepsiinisisaldust, mis soodustab paranemist.
Vaagil on põletikuvastased, sapieritust soodustavad, röga lahtistavad ja nõrgalt kuseeritust soodustavad omadused. Vaak aeglustab sooltoru kokkutõmbeid ja selle sekretsiooni ning rohkendab ühtlasi sapi juhtimist kaksteistsõrmiksoolde, mis vaagi antiseptilist toimet arvestades aitab seedeelundkonna haigusi ravida.
Vaake peetakse ravimtaimedeks. Korjatakse juuri ja risoome. Need kaevatakse välja ja raputatakse mullast puhtaks ning maapealne osa ja peenikesed juured lõigatakse ära. Ka mustunud, surnud ja kahjustatud juured visatakse ära. Ülejäänud osa pestakse puhtaks külmas vees ning lõigatakse 1–2 dm pikkusteks osadeks, ka pikuti lõigatakse nad mitmeks. Neid kuivatatakse algul 2–3 päeva vabas õhus ja edasi soojas hästi õhutatud ruumis või kuivatis temperatuuril mitte üle +40 °C, kusjuures juuri ei tohi laotada paksema kihina kui 5 cm. Kuivatatud juuri säilitatakse kottides või puu- või klaastaaras kuni 3 aastat.
Konservi- ja kalatööstuses kasutatakse vaakide juuri ja risoome maitseainena ja ingveri asendajana.
Vaakidest saab valmistada sinist värvi, kui taime tõmmisele lisada kaaliumkarbonaati või kaaliumhüdroksiidi.
Päevakübar

Päevakübar ("Rudbeckia" L.) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Etümoloogia.
Nime "Rudbeckia" on päevakübarad saanud kuulsalt rootsi botaanikult Carolus Linnaeuselt. Linnaeus nimetas perekonna oma õpetajate Uppsala ülikooli professori Olof Rudbeck noorema (1660–1740) ja tema isa, professor Olof Rudbeck vanema (1630–1702) auks.. 
Kirjeldus.
Päevakübara perekonda kuuluvad liigid on mitmeaastased (mõned liigid ka kaheaastased) narmasjuursed rohttaimed. Taimed kasvavad 0,5–3 meetri kõrguseks, varred võivad olla nii lihtsad kui harunenud. Taimed on vahelduvate, terveservaliste või lõhestunud, rootsuliste, sageli karedakarvaliste, 5–25 cm pikkuste lehtedega. 
Nagu korvõielistele omane, nii on ka päevakübaral kaht tüüpi õisi. Õisiku ääres paiknevad eredad keelõied keskel putkõied. Äärmised keelõied on tavaliselt kas valged, roosad, purpursed või lillakad. Õie keskel olevad torujad putkõied on tavaliselt punakaspruunid või kollakaspruunid. Värvilised kroonlehed kaarduvad allapoole. Korvõisikud on suured ja paiknevad enamasti üksikult.
Kasutamine.
Päevakübara perekonda kuuluvad liigid on tänu oma kaunivärvilistele õitele, pikale õitseajale ning vastupidavusele populaarsed aialilled. Tuntuimad on kahtlemata karvane päevakübar, lõhislehine päevakübar ja särav päevakübar. Kõigil neil liikidel on mitmeid kultivare ning hulgaliselt sorte. 
Päevakübaratest on kahtlemata kõige tuntum punane päevakübar ehk punane siilkübar ehk purpur-siilkübar ("Echinacea purpurea"), mida loetakse värskemate geneetiliste uuringute põhjal siilkübara perekonda, kuigi sugukond korvõielised on sama ning väline sarnasus taimede vahel tuntav. 
Päevakübar kasvab igasugusel mullal, siiski tuleks talle muretseda kobedat toitaineterikast mulda, lisades istutusauku ämbritäie komposti. Kuigi taimed taluvad hästi ka savist mulda, võiks sellele struktuuri parandamiseks liiva lisada. Pinnas võiks olla pisut niiskem, seepärast tasuks pikemal põuaperioodil taimi kasta. Päevakübar kasvab hästi päikese käes, kuigi lepib ka kerge varjuga.
Eesti tingimustes alustavad esimesed päevakübarad õitsemist juba juulis, laisemad stardivad augustis. Septembriga saab nende õitseaeg ümber. Kõik nad on suurepärased lõikelilled, mis säilivad vaasis kaua ilusana ega vaju tänu tugevale varrele longu.
Inkassonõue

Inkassonõue ehk inkasso ehk inkassoarveldus (inglise keeles "collection", saksa keeles "Inkasso") on rahanduses maksemeetod, mille puhul maksja (ostja) makse väljastatakse nõudjale (müüja) esitajapanga kaudu veksli, tšeki, kviitungi või muu dokumendi alusel. Seega pank või mõni teine juriidiline isik ehk käsundiandja nõuab raha sisse sobiva dokumendi alusel. Inkassofirma on võlglastelt raha sissenõudev ettevõte. Inkasso summa juurde üldiselt arvestatakse intresse, mh ka tasu inkasso nõudmise eest.
Ajalugu.
Võlg muutus inkassonõudeks siis, kui raha tekkis. Enne seda tehti partertehinguid, kui vahetati üht kaupa teise vastu. Võlga hakati süsteemselt koguma antiikajal Mesopotaamias, kui arvestati võlasummasid hõbedas. Lihtrahval oli õigus tasuda kohustusi teraviljaga või mõne muu vahendiga, mida avalikud institutsioonid aktsepteerisid. Alates antiikajast võis jääda võlaorjusse, kus võlgnik ja tema perekond olid sunnitud loobuma oma vabadusest ja töötama tasuta võlaandjale, tasudes niiviisi oma võla. Suuremad võlad märgiti üles tahvlitele kiilkirjas, mis jäid mõlemale tehingu osapoolele kinnituseks.
Suurimate religioonide sünniga telgajastul tõusis ka raha kui käibevahendi osatähtsus majanduses, mis tähendas müntide ja teiste rahavormide laiemat levikut. Väärismetalle sisaldavad mündid võimaldasid väejuhtidel maksta armeele palka. Sõjakäikudes saadud orjad kaevandasid väärismetalli, millest maksti just sõduritele palka.
Keskajal pöörduti tagasi virtuaalse krediitraha poole, näiteks vekslite vormis. Kirik kehtestas range kontrolli raha- ja laenupoliitika üle ning keelustas võlaorjuse. Üks võlga tõestav dokument oli täkitud pügalpulk, mis lõhestati kaheks ja anti mõlemale osapoolele.
Inkassofirma.
Inkassoarvelduse korraldus on sätestatud võlaõigusseaduses. Inkassoarvelduse puhul vahendab inkassofirma ehk makseteenuse pakkuja käsundiandja korraldusel ja kulul käsundiandja jaoks kolmandalt isikult ehk inkassovõlgnikult raha sissenõudmist. Inkasso võib olla ka muu sissenõude või maksekohustuse omaksvõtmine. Inkassofirmal on õigus inkassojuhiste täitmiseks kaasata juurde teine inkassofirma. Käsundiandja juhise täitmata jätmise või puuduliku täitmise korral langeb vastutus inkassofirmale.
Inkassojuhis.
Inkasso nõutakse sisse inkassojuhise alusel, mille on koostanud käsundiandja. Inkassojuhist peavad inkassofirmad võlaõiguse seadusest tulenevalt täitma professionaalse hoolsusega. Võlgnik saab inkassojuhise ja teised dokumendid algvormis inkassofirmalt, v.a inkassofirma tehtud märked ja pealdised.
Inkassovõlgniku makstud võlasummad peab inkassofirma kandma viivitamatult üle käsundiandjale, kellelt inkassojuhis saadi. Seetõttu lasub ettevõttel teatamiskohustus. Inkasso sissenõudmisel tekkinud probleemide korral peab inkassofirma teatama käsundiandjat probleemidest ja küsima juhiseid edasise tegutsemise kohta. Lisaks on makseteenuse pakkujal kohustus vastutada inkassonõudega seotud dokumentide seisukorra üle. Inkassofirmad ei vastuta teiste makseteenuse pakkujate inkassojuhiste ja võlgniku kohustuste täitmata jätmise eest. Käsundiandjal on kohustus hüvitada inkassoarveldusega seotud kulutused inkassofirmale.
Belize'i riigipeade loend

Belize'i riigipeade loendi eesmärk on loetleda Belize'i riigipead alates riigi iseseisvumisest 1981. aastal.
Tulenevalt sellest, et Belize kui Rahvaste Ühenduse liikmesriik tunnustab oma riigipeana Suurbritannia monarhi, on Belize'i riigipead leitavad Suurbritannia riigipeade loendist. Seni on Belize'il olnud kaks monarhi: kuninganna Elizabeth II (1981–2022) ja kuningas Charles III (alates 8. septembrist 2022).
Kohapeal esindab Suurbritannia monarhi kindralkuberner, kelle nimekirja leiab Belize'i kindralkuberneride loendist.
Lamba-Ada rannabaar

Lamba-Ada oli rannabaar Vergi külas, mille asutas kohalik algkooliõpetaja Ada Kullerkann.
Adal oli Nõukogude aja lõpus üle 20 lamba ja selleaegse riigikorra kokkukukkumisel kadus ka võimalus lambaid kolhoosile müüa. Ada otsustas lambaid ise turustama hakata ja teha oma majja, endise Maksim Gorki nimelise kolhoosi kontorisse šaslõkibaari. Aastal 1993 tegi ta oma plaani teoks, viskas toast kangasteljed välja ning ostis kohalikust sööklast 5 lauda ja 16 tooli. Tol ajal ei olnud kellelgi asja õnnestumisse usku ning kõik vaatasid Ada plaani kui nurjumisele määratut. 
Ent kõigi kiuste hakkas baar edukalt tööle ja rahvale hakkas see meeldima. Ada ja tema poeg Olav võtsid õhtuti kitarrid kätte ja hakkasid enda ning rahva lõbustamiseks rahvalugusid mängima. Tütar Tiia aga haaras tamburiini ja laulis kaasa. Neile, kes sõnu ei teadnud, anti kätte lauluraamatud, et nad peost täiel määral osa saaksid võtta. Kuna lähedal asus Koolimäe näitlejate puhkekeskus, sai baar meelelahutuskohaks ka tuntud Eesti näitlejatele. Kuulsus uuest menukohast levis kiiresti ja peagi jäi 20 m² suurune ruum kõigile liiga kitsaks. Nii pidid osad väljas kaasa laulma. 
Kuna esimene aasta oli edukas, siis otsustati 1994. aastal juurde ehitada veranda, et inimesed saaksid ka värskes õhus istuda. Samal aastal olid Vergi sadamas "Rummu Jüri" filmi võtted ja nii käis baaris palju külastajaid. Mõned filmimehed käisid küsimas, kas sellises rannaäärses baaris siis suitsukala ei saagi. Baar oli algselt tehtud lammaste turustamiseks, aga kuna lambaid enam nii palju ei olnud, siis hakati kohalike käest kala ostma, et baarikülastajatele suitsukala pakkuda.
Mõned aastad hiljem ehitati juurde veel suurem kõrvalruum ja köögiosa. 
Lamba-Ada kõrgaeg oli millenniumivahetusel. Kuna baari miljöö püsis aastaid muutumatuna, hakkas rahvas aegamööda mujalt vaheldust otsima ja külastatavus vähenes.
2002. aastal kopsuvähiga võidelnud Ada suri, kuid iga nädalavahetuse stiilipidude traditsiooni jätkasid tema lapsed.
2013. aasta suvel lõpetas Lamba-Ada baar aktiivse tegevuse.
Saaros

Saaros on periood, mille järel satub noorkuu taas samanimelisse sõlme. Saarose pikkus on 223 sünoodilist kuud (umbes 6585,3213 päeva ehk peaaegu 18 aastat 11 päeva).
Saarost saab kasutada päikese- ja kuuvarjutuste ennustamiseks, kuna ühe saarose möödudes on Päike, Maa ja Kuu üksteise suhtes ligikaudu samas asendis. Varjutuste kordumist iga saarose järel nimetatakse varjutusetsükliks, ühe saarose järel toimuvate varjutuste seeriat aga saaroseseeriaks.
Saaros avastati Vana-Egiptuses, kus see ka nime sai. Vanaegiptuse keeles tähendab "saaros" kordumist.
 1 saaros = 19 drakoonilist aastat = 6585,78 ööpäeva 
 = 242 drakoonilist kuud = 6585,35724 ööpäeva 
 = 223 sünoodilist kuud = 6585,31488 ööpäeva ~ umbes 18 aastat
Une histoire d'eau

"Une histoire d'eau" ("Vee lugu") on prantsuse filmirežissööride François Truffaut' ja Jean-Luc Godardi koostöös (mõlemad olid nii stsenaristid kui ka režissöörid) valminud mängufilm.
Tegemist oli ühega viiest lühikesest Jean-Luc Godardi koostööfilmist oma Cahiers du cinéma seltskonnaga, enne kui ta hakkas päris oma mängufilme tegema. François Truffaut kirjutas stsenaariumi ja alustas režissöörina selle lühifilmi filmimist, kuid otsustas siis poolelioleva filmi anda üle Godardile, kes kirjutas stsenaariumi ümber ja viis režissöörina filmimise lõpuni.
Film räägib tüdrukukust, kes kohtab üleujutatud Pariisi äärelinnas noormeest, kes pakub talle küüti. Nende vahel areneb imeline filosoofiline vestlus ning kummaliselt alanud retk lahendatakse lõpus humoorikalt.
Truffaut kasutab suuri lainurkkaadreid üleujutatud Pariisist. See film on pühendatud Mack Sennettile.
Fox Business Network

Fox Business Network on Ameerika Ühendriikide uudistekanal, mis levib kaabli ja satelliidi kaudu. Kanal alustas ülekannetega 15. oktoobril 2007. Kanali omanikuks on Rupert Murdoch'ile kuuluv News Corporation. Kanalis arutatakse rahandus- ja äriuudiseid ning on kättesaadav rohkem kui 30 miljonile Ameerika Ühendriikide elanikule.
Jules ja Jim

"Jules ja Jim" (prantsuse keeles "Jules et Jim") on Prantsuse filmirežissööri François Truffaut' 1962. aastal valminud mängufilm. See esindab Prantsuse filmikunsti uut lainet.
Filmi peaosades on Oskar Werner (Jules), Henri Serre (Jim) ja Jeanne Moreau (Catherine).
Seda filmi on peetud Truffaut' armastuskirjaks kinole.
Foxi efekt

Foxi efekt (inglise Fox effect) on turunduslik mõiste, millega püütakse väita, et Fox News Channel, mille enesepildiks on "kõige populaarsem 24-tunnine rahvusvaheline uudistekanal", on suutnud mõjutada nii Ameerika Ühendriikide sisepoliitikat kui ka konkurentide tegevust. 
Sellega sarnaneb varasem CNN-i efekti mõiste, mis püüab väita, et CNN suutis külma sõja lõpus mõjutada iseseisvate riikide välispoliitikat ning seda, et CNN-i ja tema konkurentide mõju on säilinud ka pärast külma sõda.
Kasaritsa vald (1939)

Kasaritsa vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 79. valimisringkonda, kust valiti Kaarel Eenpalu.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Nursi külanõukogu, Uue-Kasaritsa külanõukogu ja Vana-Kasaritsa külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Võru rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88.
4. Kasaritsa vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Kasaritsa valla maa-alast; b) senise Nursi valla maa-alast, välja arvatud Mustahamba küla ning Ahitse, Matsi, Lauri, Lustimäe, Liinamäe ja Soekõrtsi talude piirkonnad; c) senise Rõuge valla Lükke metsa ja metsavahikoha nr. A-43 maa-aladest.
Leisi vald (1939)

Leisi vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1940. Vallamaja asus Leisi külas.
Esimene vallavanem oli Juhan Võidumaa. 
Vald kuulus Riigivolikogu 40. valimisringkonda, kust valiti Otto Pukk.
Vald kuulus Pärsamaa põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Leisi külanõukogu, Metsküla külanõukogu ja Ranna külanõukogu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
6. Leisi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Leisi valla maa-alast, välja arvatud Aruste ja Purtsa külade piirkonnad; b) senise Pärsamaa valla Ranna, Roobaka ja Pöitsemäe külade ning Roobaka asunduse piirkondadest.
Henri-Pierre Roché

Henri-Pierre Roché [anr'i-pjeer roš'e] (28. mai 1879 Pariis – 9. aprill 1959 Sèvres, Hauts-de-Seine, Prantsusmaa) oli prantsuse kirjanik ja stsenarist, kes oli tihedalt seotud Pariisi avangardistliku kunsti ja dadaistliku liikumisega.
Henri-Pierre Roché oli ka tunnustatud ajakirjanik, samuti suur kunstikoguja ja -vahendaja. 
Tema sõpruskonna moodustasid paljud Montparnasse'i kvartali noored ja andekad kunstnikud: Manuel Ortiz de Zarate, Marie Vassilieff, samuti Max Jacob ja Pablo Picasso. Ta tutvustas Leo ja Gertrude Steini Pablo Picassole 1905. aasta novembris. Leo Stein kirjeldas Roché'i kui "pikka meest, kel uudishimulik otsmiku all paar uurivaid silmi, mis tahtsid teada kõike." 
Henri-Pierre Roché oli ka Francis Picabia, Constantin Brancusi ja Marcel Duchampi sõber, kellega koos ta reisis 1916. aastal New Yorki. Seal asutas ta koos Duchampi ja Beatrice Woodiga ajakirja Blind Man, milles tutvustati esimest korda dadaistide manifestatsiooni USA-s.
Roché oli tuntud ka naistemehena ning ta oli kaks korda abielus. Oma romaanidesse "Jules et Jim" ja "Les deux anglaises et le continent" pikkis ta rohkesti selleteemalisi autobiograafilisi sugemeid ja episoode päriselust. François Truffaut, kes sõbrunes temaga ta elu viimasel perioodil, vaimustus neist romantilistest lugudest ja otsustas mõlemad romaanid ekraniseerida.
Lümanda vald (1939)

Lümanda vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Aleviku külas.
Esimene vallavanem oli Valdar Mälk, kes valiti 21. aprillil 1939 vallavanemate esindajaks Saare maavalitsuse juurde.
Vald kuulus Riigivolikogu 41. valimisringkonda, kust valiti August Mälk.
Vald kuulus Kihelkonna põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Vallas asus Kuusnõmme bioloogiajaam.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Atla külanõukogu, Koimla külanõukogu ja Lümanda külanõukogu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
7. Lümanda vald – maa-alaga, mis moodustub senise Lümanda valla maa-alast, välja arvatud Tammiku, Lillepa, Audako ja Vahtrasoo talude ning senise Salme valla piires asuvad Lümanda valla talude lahus-heinamaatükkide maa-alad.
Torgu vald (1939)

Torgu vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus tänapäeva Laadla küla alal.
Esimene vallavanem oli Aleksander Münt.
Vald kuulus Riigivolikogu 42. valimisringkonda, kust valiti Johannes Perens. 
Vald kuulus Sõrve põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kargi külanõukogu ja Torgu külanõukogu.
25. märtsil 1946 liideti Salme valla Anseküla külanõukogu Rahuste küla Kargi külanõukoguga.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
15. Torgu vald – maa-alaga, mis moodustub senise Torgu valla maa-alast, välja arvatud Rahuste küla piirkond.
Mustjala vald (1939)

Mustjala vald oli vald Saaremaal aastail 1939–1950. Vallamaja asus Mustjala külas.
Vald kuulus Riigivolikogu 41. valimisringkonda, kust valiti August Mälk.
Vald kuulus Kihelkonna põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Esimene vallavanem oli Eduard Rander, kes oli ametis kuni 31. maini 1939. Alates 1. juunist 1939 oli vallavanem Priidu Tammart.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Mustjala külanõukogu, Pidula külanõukogu ja Võhma külanõukogu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
9. Mustjala vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Mustjala valla maa-alast, välja arvatud Järise küla Otti talu maa-ala; b) senise Kihelkonna valla Kuusiku ja Kõõru külade ning Kõnnu ja osa Pidula asunduste maa-aladest.
Päevalill

Päevalill ("Helianthus") on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Perekonna ladinakeelne nimi tuleneb sõnadest "helios" "päike" ja "anthus" "lill".
Päevalille perekonda kuulub 52 liiki, mille looduslikuks levilaks on Põhja-Ameerika. Perekonnas on nii üheaastaseid kui ka mitmeaastaseid rohttaimi. 
Kaht päevalille perekonna tuntuimat esindajat harilikku päevalille ja maapirni kasvatatakse Euroopas ja mujal maailmas laialdaselt nii toidukultuuri kui dekoratiivtaimena.
Päevalille kasutamine.
Päevalille kasutatakse ka mitmesugustes toodetes. Populaarsemad neist on näiteks päevalilleõli (päevalilleseemneõli), päevalilleseemned ja päevalilletee.
Muhu vald (1939)

Muhu vald oli vald Saaremaal Muhu saarel aastail 1939–1950.
Valla loomiseks ühendati senised Muhu-Suure ja Hellamaa vald, sellega oli kogu Muhu saare maa-ala ühendatud ühe valla koosseisu. 
Vald kuulus Riigivolikogu 39. valimisringkonda, kust valiti Aleksander Rei.
Vald kuulus Pöide põllumeeste konvendi tegevus- ja valimispiirkonda.
Esimene vallavanem oli Vassili Tamm, kes valiti 21. aprillil 1939 Saare maavolikogu liikmeks. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Madis Kolk.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776).
8. Muhu vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Muhu-Suure valla maa-alast; b) senise Hellamaa valla maa-alast.
15. ja 16. oktoobril 1939 valiti Muhu vallavolikogu liikmeteks Vassili Abe, Mihkel Noor, Joann Naaber, Vassili Tamm, Juhan Kärner, Aleksander Üksik, Anton Mägi, Ivan Pira, Ivan Müürisepp, Joosep Tuust, Georgi Vilto, Andrei Ausmeel, Mihail Maltis, Aleksander Aer, Madis Kolk, Matvei Kolk, Mihail Vaher ja Ivan Mätas, valimas käis 51% valijatest. 
1. aprillil 1939 oli vallas 5015 elanikku.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Hellamaa külanõukogu, Liiva külanõukogu, Piiri külanõukogu ja Pöitse külanõukogu.
Kasaritsa vald

Kasaritsa vald võib tähendada kaht valda:
Ambroosia (perekond)

Ambroosia ("Ambrosia" L.) on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Ambroosia perekonda kuulub 41 liiki. Nende levilaks on põhjapoolkera ning Lõuna-Ameerika. Ambroosiad eelistavad kuivi, päikeselisi tasandikke, liivast pinnast ning kasvavad seetõttu sageli teede ääres ning tühermaadel. Mõned liigid on kohanenud ka kõrbe kliimaga.
Ambroosia perekonda kuulub nii üheaastaseid kui mitmeaastaseid taimi, põõsaid ja poolpõõsaid. Taimed kasvavad reeglina 75–90 cm kõrguse tiheda puhmikuna. Enamikul liikidel on hallikad lõhised lehed (välja arvatud kare ambroosia, millel on terved lehed). 
Eestis on tulnukana levinud kolm liiki:
Lehtse vald (1939)

Lehtse vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950.
1939. aasta vallareform.
1939. aasta vallareformiga moodustati Lehtse vald – maa-alaga, mis moodustus: a) senise Lehtse valla maa-alast; b) senise Undla valla Tõrma küla ja Imastu asunduse ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-aladest; c) senise Saksi valla Saksi, Sauna, Priima, Kaarli-Piilu, Uus-Piilu, Lokuta, Vahakulmu ja osa Induniidu külade ning Kaarli, Lokso ja suurema osa Saksi asunduste maa-aladest; d) senise Nõmküla valla Nõmküla ja Karkuse külade ning Saiakopli asunduse maa-aladest; e) senise Ambla valla Kuru, Kitseküla ja Rägavere külade ning Jootma asunduse maa-aladest; f) senise Anija valla Pillapalu asunduse maa-alast.
21. aprillil 1939 valiti Lehtse vallavanemaks August Oll.
1. aprillil 1939 oli vallas 5533 elanikku. 
Vald kuulus Riigivolikogu 19. valimisringkonda, kust valiti August Miljan.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Lehtse vallas 5 külanõukogu: Aegviidu külanõukogu keskusega Aegviidu alevikus, Aru külanõukogu keskusega Aru asunduses, Lehtse külanõukogu keskusega Lehtse alevikus, Tapa külanõukogu keskusega Tapa asunduses ja Saksi külanõukogu keskusega Saksi asunduses. 1950. aastal Lehtse vald likvideeriti ja selle alad arvati Tapa rajooni koosseisu.
Paide vald (1939)

Paide vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950.
1939. aasta vallareform.
Paide vald moodustati 1939. aasta vallareformiga maa-alaga, mis moodustus: a) senise Mäo valla maa-alast, välja arvatud suurem osa Prandi asunduse maa-alast; b) senise Anna valla maa-alast; c) senise Esna valla Vodja asunduse maa-alast, välja arvatud maatükkide Kivila nr. A-17 ja Koolimaja nr. 18 maa-alad; d) senise Väätsa valla Prääma asunduse ja Purdi metskonna Paide metsandiku kvartaalide nr. 66 ja 67 maa-aladest; e) senise Kirna valla, Reopalu, Reopalu nr. A, Reopalu nr. A-1, Metstalu, nr. A-87, A-88, Pärna, Uuesauna, Mäe, Reinu, Männaru, Kaeramäe-Hans ja Kaeramäe-Rein talude, Kolu metskonna Türi metsandiku kvartaalide nr. 10–12 ning nende piirkonnas asuvate lahus-heinamaatükkide maa-aladest; f) senise Kuksema valla Purdi mõisa järgi olevate sootükkide nr. A-78, A-76 ja A-57 maa-aladest.
Esimene Paide vallavanem oli Juhan Nurmik, kes valiti 21. aprillil 1939 Järva maavolikogu liikmeks. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks senine abivallavanem Jaan Krassi 10 poolt- ja 4 vastuhäälega, senine vallavanem Juhan Nurmik võttis oma kandidatuuri tagasi. Abivallavanemateks valiti Peet Joandi ja Otto Niimann.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Paide vallas Paide külanõukogu keskusega Paide linnas, Purdi külanõukogu keskusega Purdi asunduses ja Sargvere külanõukogu keskusega Mäe külas. 1950. aastal Paide vald likvideeriti ja selle alad arvati Paide rajooni koosseisu.
Rakke vald (1939)

Rakke vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Rakke külas.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareform senisest Rakke vallast – maa-alaga, mis moodustus: a) senise Rakke valla maa-alast, välja arvatud Vägeva aleviku, Selli küla ja Selli asunduse piirkonnad; b) senise Vao valla Kamariku nr. A-42 ja A-23 talude maa-aladest.
1939. aasta detsembris valiti liisuga Rakke vallavanemaks Voldemar Kuusmann, kelle siseminister jättis kinnitamata.
Vald kuulus Riigivolikogu 20. valimisringkonda, kust valiti August Jürima.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945. aasta 8. augustil moodustati Rakke vallas Rakke külanõukogu keskusega Rakke alevikus ja Ao külanõukogu keskusega Ao külas. 1950. aastal Rakke vald likvideeriti ja selle alad arvati Väike-Maarja rajooni koosseisu.
Särevere vald

Särevere vald oli vald Järva maakonnas aastaill 1939–1950.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Särevere valla maa-alast; senise Alliku valla maa-alast; senise Kirna valla maa-alast, välja arvatud Saare küla, Siugumetsa, Laiaru, Alliku, Reopalu, Reopalu A, Reopalu A-1, Metstalu, A-87, A-88, Pärna, Uuesauna, Mäe, Reinu, Männaru, Kaeramäe-Hans ja Kaeramäe-Rein talude, Kolu metskonna Tiiri metsandiku kvartaalide nr. 10–12 ning nende piirkonnas asuvate lahus-heinamaatükkide maa-alad.
1. aprillil 1939 oli vallas 5419 elanikku.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Särevere vallas 5 külanõukogu: Kirna külanõukogu keskusega Kirna asunduses, Kolu külanõukogu keskusega Kolu asunduses, Laupa külanõukogu keskusega Laupa asunduses, Oisu külanõukogu keskusega Väljaotsa külas ja Türi külanõukogu keskusega Türi linnas. 1950. aastal Särevere vald likvideeriti ja selle alad arvati Türi rajooni koosseisu.
Vajangu vald

Vajangu vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Vajangu külas.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Vajangu valla maa-alast; senise Nõmmküla valla Alupere, Järvajõe, Naistevälja ja Uudeküla küla ning Tamsalu aleviku, asunduse ja raudteejaama piirkonna maa-aladest; senise Võhmuta valla Järsi ja Metsamõisa küla, Võhmuta asunduse ja Varangu metskonna Karinu metsandiku kvartaalide nr. 64–73 maa-aladest; senise Kapu valla Raigu, Pikevere, Varangu ja Ellivere küla ning Varangu asunduse maa-aladest; senise Vao valla Araski asunduse ja Porkuni metskonna Kiltsi metsandiku kvartaalide nr. 27–45 maa-aladest.
Vald kuulus Riigivolikogu 20. valimisringkonda, kust valiti August Jürima.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945. aasta augustis moodustati Vajangu vallas Pikevere külanõukogu keskusega Pikevere külas, Tamsalu külanõukogu keskusega Tamsalu alevikus ja Vajangu külanõukogu keskusega Kõde külas. 1950. aastal Vajangu vald likvideeriti ja selle alad arvati Väike-Maarja rajooni koosseisu.
Võhmuta vald

Võhmuta vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Võhmuta valla maa-alast, välja arvatud Järsi ja Metsamõisa külade, Võhmuta asunduse, Liivaku, Salu, Kuristiku, Kalda, Lombi, Kivimäe, Kopli, Lipumäe, Pusuotsa, Tammiku, Vilja, Tammrääga ja Mullamaa talude, talude nr. A-2–A-9 juurdelõigete ja Varangu metskonna Karinu metsandiku kvartaalide nr. 64–73 ja 196–209 maa-alad; senise Kuksema valla maa-alast, välja arvatud Kihme ja Kiigemõisa külade ja Purdi mõisa järgi olevate sootükkide nr. A-78, A-76 ja A-57 maa-alad; senise Väinjärve valla Ramma küla maa-alast.
Esimene Võhmuta vallavanem oli Voldemar Nõukas, kes valiti 21. aprillil Järva maavolikogu liikmeks.
Väinjärve vald

Väinjärve vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Väinjärve valla maa-alast, välja arvatud Ramma küla, Pädaniku asunduse ning Huuksi metskonna Norra metsandiku kvartalite nr. 42–48 maa-alad; senise Kapu valla Puhmu ja Kaarli küla ning Kapu asunduse maa-aladest; senise Võhmuta valla Liivaku, Salu, Kuristiku, Klda, Lombi, Kivimäe, Koli, Lipumäe, Pusuotsa, Tammiku, Vilja, Tammrääga ja Mullamaa talu, talude nr. A-2–A-9 juurdelõigete ja Varangu metskonna Karinu metsandiku kvartalite nr. 196–209 maa-aladest.
Esimene Väinjärve vallavanem oli valla- ja linnavanemate esindaja Järva maavalitsuses Aleksander Aas, kes valiti tagasi 21. aprillil 1939. 1939. aasta detsembris valiti vallavanemaks Albert Suurkivi.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Väinjärve vallas 4 külanõukogu: Abaja külanõukogu keskusega Abaja külas, Kapu külanõukogu keskusega Kapu asunduses, Vao külanõukogu keskusega Vao külas ja Väinjärve külanõukogu keskusega Koeru alevikus. 1950. aastal Väinjärve vald likvideeriti ja selle alad arvati Paide rajooni koosseisu.
Väätsa vald (1939)

Väätsa vald oli vald Järva maakonnas aastail 1939–1950. Vallamaja asus Väätsa külas.
1. aprillil 1939 oli vallas 1978 elanikku.
1939. aasta vallareform.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga Väätsa valla – maa-alast, mis moodustus: a) senise Väätsa valla maa-alast, välja arvatud Prääma asunduse ja Purdi metskonna Paide metsandiku kvartaalide nr. 66 ja 67 maa-alad; b) senise Vahastu valla kirdepoolse metsa maa-alast kuni Vahastu ja Väätsa mõisade piirini; c) senise Kirna valla Saare küla ja Siugumetsa, Laiaru ning Alliku talude maa-aladest.
Detsembris 1939 valiti tagasi senine Väätsa vallavanem Eduard Mikser 11 poolt- ja 1 vastuhäälega, abivallavanemateks valiti August Silm ja Johannes Sutting.
Külanõukogude moodustamine ja valla likvideerimine.
1945 augustis moodustati Väätsa vallas Lõõla külanõukogu keskusega Lõõla külas, Piiometsa külanõukogu keskusega Piiometsa külas ja Väätsa külanõukogu keskusega Väätsa külas. 1950. aastal Väätsa vald likvideeriti. Väätsa ja Lõõla külanõukogu alad arvati Paide rajooni koosseisu, Piiometsa külanõukogu arvati Türi rajooni koosseisu.
Kooraste vald

Kooraste vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kooraste valla maa-alast, välja arvatud osa Jõksi küla ja osa Jõksi asunduse piirkondadest ning Mügra ja Väike-Mügra asunduste piirkonnad; senise Urvaste valla Koigo ja Roonimõisa külade ning Truuta, Koigo, Anne ja Rebase asunduste piirkondadest kuni Silgu, Pikamäe, Hansu, Metsa, Kangro, Kunguse, Padose ja Keema taludeni, kõik loendatud talud välja arvatud; senise Kärgula valla Kärgula asunduse osa piirkonnast.
Vald kuulus Riigivolikogu 77. valimisringkonda, kust valiti Alo Karineel.
1. aprillil 1939 oli vallas 1885 elanikku.
Kooraste vallavanem, Hiire talu peremees Richard Kolk kutsuti valla metsavendade juhi Julius Ennoki poolt vallamajja 10. juulil 1941 ja vallavalitsus võttis täitevkomiteelt akti alusel ameti üle 11. juulil. Esimesed sakslased põikasid Kooraste valda 15. juulil 1941. 
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kaagvere külanõukogu ja Kooraste külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Otepää rajooni koosseisu.
Oskar Jalajas

Oskar Jalajas (24. jaanuar 1894 Kastre-Võnnu vald, Tartumaa – 21. detsember 1930) oli Eesti sõjaväelane (major, 1930).
Ta sündis talunik Andres Jalajase peres. Osales I maailmasõjas (48. Siberi kütipolk). Aastatel 1917–1918 oli sõjavangis sakslaste käes. Osales Vabadussõjas (1. Jalaväerügement).
Lõpetas 1922. aastal Tallinna Õhtugümnaasiumi ning õppis aastatel 1922–1924 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Evald Ein

Evald Ein (17. juuni 1894 Tartumaa – 20. veebruar 1986 Borås, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Ta lõpetas Tallinna Aleksandri Gümnaasiumi ja seejärel Vilno sõjakooli sõjaaegse kursuse. 
Talle anti 1937. aastal Rootsi Mõõgaordeni aumärk.
Juhan Madise

Juhan Madise (kuni 1936. aastani Joann Madisson; 9. juuli 1903 Pärnumaa – 15. jaanuar 1977 Lakewood, New Jersey, USA) oli Eesti sõjaväelane (major).
Ta võitles vabatahtliku kooliõpilasena Vabadussõjas.
Ta oli Sõjakooli 1. lennu lõpetaja ja jätkas kutselise ohvitserina. Madise oli pikemat aega sõjavägede ülemjuhataja kindral Johan Laidoneri adjutant. 
Ta oli ajakirja Sõdur toimetaja. Madise oli ka Eesti sõjaväeline atašee Poolas. Teise maailmasõja ajal teenis ta kindralinspektuuris.
Pärast Teist maailmasõda oli Saksamaal põgenikelaagris, seejärel siirdus elama USA-sse.
Ta suri pika raske haiguse tagajärjel, tema põrm tuhastati Trentoni krematooriumis.
Martin Susi

Martin Susi (2. september 1903 – 29. märts 1971 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1939).
Anton Pori

Anton Pori VR II/3 (10. juuni 1895 – 13. jaanuar 1973 Baltimore) oli Eesti sõjaväelane (major, 1936).
1919. aasta novembris teenis lipniku auastmes 2. Jalaväepolgus. Ülendati 7. novembril 1919 kiiduväärt teenistuse eest alamleitnandiks, vanusega 11. veebruarist 1919.
Hiljem teenis Kaitseliidu Saaremaa malevas.
Artur Viilip

Artur Viilip (3. veebruar 1894 Viljandimaa – 22. oktoober 1976 Vastemõisa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Eesti Piirivalve ülema abi.
Jaan Üts

Jaan Üts (29. juuli 1897 Otepää, Tartumaa – 30. juuni 1942 Norilsk) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
1920. aasta augustis ülendati ta Sõjakooli kursuse lõpetamise puhul lipnikuks ning määrati teenistusse Laiarööpmelisele soomusrongile nr. 3. 1924. aasta veebruaris ülendati ta nooremleitnandiks (teenistuskohaga 1. soomusrongide rügement ja 1926. aasta novembris leitnandiks. 1935. aastal sai ta kapteniks.
14. juunil 1941 arreteeriti ta Tapal ning Taimõri Ringkonnakohus mõistis ta surma. Teda peeti kinni Krasnojarski krais Norillagis, kus ka surmaotsus järgmisel aastal täide viidi.
Paul Onno

Paul Onno (16. jaanuar 1902 Võru – 7. aprill 1974 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Ta oli Tartumaa Omakaitse pataljoni ülem.
1935. aastal sai ta Kotkaristi IV klassi teenetemärgi.
Ta arreteeriti 13. juulil 1953 ning mõisteti 25+5 aastaks Irkutski oblastisse Taišetlagi. Vabastati 29. novembril 1955.
Ekke Väli

Ekke Väli (sündinud 19. aprillil 1952) on eesti skulptor.
Ta lõpetas aastal 1979 ERKI skulptorina. Ta on Eesti Kunstnike Liidu liige.
Isiklikku.
Tema vend on kirurg Toomas Väli.
Jüri Leek

Jüri Leek (kuni 1936. aastani Jüri Lemvald; 20. märts 1893 Imavere, Viljandimaa – 7. oktoober 1943 Zajarsk, Irkutski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Teenis 7. Jalaväerügemendis.
Kõlleste vald (1939)

Kõlleste vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Kõlleste valla maa-alast, välja arvatud osa Hurmi ja Karaski asunduse piirkondadest ning Heisri asunduse Lutumäe ja Järveotsa talude piirkond; senise Kioma valla Mõksi, Sõra, Varbuse, Lukatsi, Pera ja Kure küla ning Varbuse asunduse piirkondadest; senise Valgjärve valla Vana-Piigaste asunduse piirkonnast ja Tõdu asunduse osa piirkonnast; senise Karilatsi valla maa-alast, välja arvatud Voorepalu, Karilatsi ja Kikka küla ning Kirissaare asunduse piirkond.
Vald kuulus Riigivolikogu 80. valimisringkonda, kust valiti Jaan Murro.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Häätaru külanõukogu ja Karaski külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Põlva rajooni koosseisu.
Laheda vald (1939)

Laheda vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 80. valimisringkonda, kust valiti Jaan Murro.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Mustajõe külanõukogu ja Vardja külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Põlva rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88.
7. Laheda vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Aleksandri valla maa-alast, välja arvatud Väimela-Nõrgi, Väimela-Suurküla, Väimela-Tagaküla ja Kanarbiku külade ning Kärnamäe, Kõrgemäe, Lapi, Haigri ja Väiso asunduste piirkonnad; b) senise Põlgaste valla Põlgaste asunduse piirkonnast ja Alaküla osa piirkonnast; c) senise Koiola valla lahustüki maa-alast, välja arvatud Holvandi nr. 153 talu piirkond.
Lasva vald (1939)

Lasva vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Vald kuulus Riigivolikogu 75. valimisringkonda, kust valiti Karl Puusemp.
Esimene vallavanem oli Arnold Maidla, kes valiti 17. aprillil 1939 Võru maavolikogu liikmeks. 9. juulil 1941 määras Lasva komandant ta tagasi vallavanemaks, täitevkomitee esimees Oskar Soo (9. november 1885 – september 1941 Võru) arreteeriti ja hukati aktiivse kommunistina Võru Omakaitse välikohtu otsuse alusel. Esimesi sakslasi nähti Lasva vallas 26. juulil 1941.
Valla aukodanik oli Richard Veermaa.
13. septembril 1945 asutati valla koosseisus Lasva külanõukogu ja Loosi külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Võru rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88.
8. Lasva vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Lasva valla maa-alast; b) senise Pindi valla Kaku, Tiri ja Mõisküla külade, Mäesaare, Otsa, Kõrgesaare ja Pindi asunduste ning Pindi vallamaja ümbruse piirkonnad; c) senise Loosi valla maa-alast; d) senise Orava valla Veriora metsandiku osa maa-alast.
Leevi vald

Leevi vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
1. aprillil 1939 oli vallas 1834 elanikku.
Valla täitevkomitee esimees Eduard Kuus (1. märts 1902 – 14. juuli 1941) hukati aktiivse kommunistina.
9. juulil 1941 määras omakaitse kohaliku garnisoni ülem Jaan Kalliver ajutiseks vallavanemaks Rudolf Kõivsaare (12. oktoober 1893 Leevi vald – 18. oktoober 1953, arreteeriti 4. juunil 1945).
Sakslased põikasid Leevi valda 26. juulil 1941.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Leevi külanõukogu ja Tsolgu külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Räpina rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88.
9. Leevi vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Timo valla maa-alast, välja arvatud valla lahustüki maa-ala senise Võru valla piires; b) senise Pindi valla maa-alast, välja arvatud Kaku, Tiri ja Mõisküla külade, Mäesaare, Otsa, Kõrgesaare ja Pindi asunduste ning Pindi vallamaja ümbruse piirkonnad; c) senise Veriora valla endise Palu mõisa piirkonnast, välja arvatud Vinso piirkond ja Süvahava küla maa-ala kuni Võhandu jõeni; d) senise Peri valla Viira asunduse ning Saarjärve asunduse Tamme nr. 8, Soesaare nr. 9, Saare nr. 10, Mustajärve nr. 11 ja Turbaraba nr. 12 talude piirkondadest; e) senise Koiola valla Holvandi nr. 153 talu piirkonnast.
Lepistu vald

Lepistu vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Esimene vallavanem oli Karl Loos, kes valiti 17. aprillil 1939 Võru maavolikogu liikmeks.
Valla täitevkomitee esimees Karl Liiv andis 9. juulil 1941 valla asjaajamise üle metsavendade juhile veebel Eduard Edulale , kes juhtis valda kuni 25. juulini, mil alustas tegevust Võru maavalitsuse poolt määratud vallavanem. 
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kõrgepalu külanõukogu ja Tsooru külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Antsla rajooni koosseisu.
Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr. 88.
10. Lepistu vald – maa-alaga, mis moodustub: a) senise Tsooru valla maa-alast; b) senise Vana-Roosa valla Savira küla osa piirkonnast; c) senise Saru valla Kautsi metsavahikoha piirkonnast; d) senise Vana-Antsla valla Litsmetsa, Maasiksaare, Metova ja Latiku külade piirkonnast; e) senise Rõuge valla Kala nr. A-49 talu piirkonnast ja Rõuge metsandiku kvartaalide nr. 27, 28, 29, 40, 41, 42 ja 44 maa-aladest
Linnamäe vald

Linnamäe vald oli vald Võru maakonnas aastail 1939–1950.
Vald moodustati 1939. aasta vallareformiga senise Linnamäe valla maa-alast, välja arvatud Järve, Pätsimäe, Piirikannu, Luusaku, Kõri-Mihkli, Tarvastu ja Kärsna talude piirkond; senise Vaabina valla maa-alast.
Esimene vallavanem oli Gustav Haller. Vald kuulus Riigivolikogu 79. valimisringkonda, kust valiti Kaarel Eenpalu.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Kurenurme külanõukogu ja Vaabina külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Antsla rajooni koosseisu.
David Lodge

David John Lodge [d'eivid džon lodž] (28. jaanuar 1935 Brockley London – 1. jaanuar 2025) oli Suurbritannia kirjanik ja kirjandusteadlane. Ta oli Briti impeeriumi ordu komandör (CBE).
Lodge oli inglise kirjanduse professor Birminghami Ülikoolis kuni aastani 1987. Ta on tuntud eeskätt oma romaanidega, mis kirjeldavad satiirilises võtmes akadeemilist elu. Oluliseks teemaks tema teostes on ka katoliiklus. Lodge on kirjutanud ka telelavastuste stsenaariume ja kolm näidendit.
Elukäik.
David Lodge sündis katoliku peres Kagu-Londonis Brockley linnaosas. Tema isa oli tantsuansambli saksofonist ning töötas hiljem televisioonis. Teise maailmasõja ajal evakueerus David koos emaga Surreysse ja Cornwalli. Ta käis Londoni eeslinnas Blackheathis asuvas katoliku koolis St Josephs Academy.
1952. aastal astus ta Londoni Ülikooli (University College London) ning 1955. aastal sai bakalaureusekraadi. Ülikoolis tutvus ta ka tulevase abikaasa Mary Frances Jacobiga. Pärast stuudiumi oli ta kaks aastat sõjaväes; sealt saadud kogemustele tugineb Lodge'i romaan "Ginger, You're Barmy". Seejärel naasis ta Londoni Ülikooli, kus kaitses 1959. aastal magistrikraadi tööga "The Catholic Novel from the Oxford Movement to the Present Day". 1953. aastal kirjutas ta oma esimese (avaldamata) romaani "The Devil, the World and the Flesh".
David Lodge abiellus Maryga 1959. aastal, kui mõlemad olid 24-aastased. 1960. aastal sündis neil poeg, 1963. aastal tütar, 1966. aastal poeg (Downi sündroomiga). 1959–1960 töötas Lodge Londonis Briti Nõukogu inglise keele õpetajana. 1960. aastal sai ta lektorikoha Birminghami Ülikoolis, kus ta kirjutas doktoritööd Oxfordi liikumisest. Birminghamis tutvus Lodge kirjanik Malcolm Bradburyiga, kellega sai heaks sõbraks ning kes avaldas suurt mõju tema teostele. 
1964. aasta augustis läks Lodge koos perega Ameerika Ühendriikidesse, olles saanud stipendiumi. Perekond elas esmalt Providence'is. Vabana õpetamiskohustusest, lõpetas Lodge seal oma kolmanda romaani "The British Museum Is Falling Down". Lodge'i algne pealkiri oli "The British Museum Has Lost Its Charm", mis on rida George ja Ira Gershwini laulust, ent Gershwin Publishing Corporation keeldus selle kasutamiseks luba andmast. 1966. aastal avaldas Lodge oma esimese kirjandusteadusliku raamatu "Language of Fiction" ja 1967. aastal kaitses ta doktoritöö.
1967–1987 jätkas Lodge akadeemilist karjääri Birminghami Ülikoolis, sai 1976. aastal inglise kirjanduse professoriks ning kirjutas sel perioodil ka palju romaane ja esseid. 1969. aastal oli ta vahetusõppejõud California Ülikoolis Berkeleys. See teine USA-kogemus avaldas olulist mõju nii tema akadeemilistele kirjutistele kui ka romaanidele.
1987. aastal lahkus Lodge Birminghami Ülikoolist ning pühendus täielikult kirjutamisele, ehkki tal on ülikooli juures tänapäeva inglise kirjanduse auprofessori koht ning ta elab endiselt Birminghamis.
1997. aastal nimetas Prantsusmaa valitsus ta Kunstide ja Kirjanduse ordu rüütliks ("Chevalier dans L'ordre des Arts et Lettres"). 1998. aastal sai ta kirjanduslike teenete eest Briti impeeriumi ordu komandöriks (CBE).
Atomism

Atomism ehk atomistika on materialistlik filosoofiline õpetus, mis eeldab, et maailm koosneb aatomitest ja tühjusest. Seda suunda esindasid antiikfilosoofias Demokritos (460–371 e.m.a tunnetusteooria), Leukippos, Epikuros ja Lucretius.
Demokritose ja Leukippose käsitluse järgi põhjustab kõike looduses toimuvat aatomite ühinemine, eraldumine, ümberasetumine, tõmbumine ja tõukumine. Atomistid jõudsid oma aja kohta väga suure üldistuseni – kogu maailma mitmekesisus taandub jagamatuteks üliväikesteks osadeks aatomiteks ja tühjuseks, kus need aatomid liikuda saavad. Demokritos seletas aatomite abil mitte üksnes materiaalseid objekte, vaid ka tunnetuslikke protsesse: taju ja mõtlemist. Aatomite põrkumisel tekkivat keerisliikumist pidasid atomistid maailma tekkimise põhjuseks, isegi mõtlemist seletati aatomite liikumise tagajärjena . Seoses teaduse arenguga tehtud uued avastused tänapäeval on näidanud, et antiikatomistid jõudsid ainuüksi mõttetöö abil ka tänapäevasest vaatepunktist õigele arusaamisele tajuprotsesside kohta.
Epikuros arendas Demokritose õpetust – tema arvates tekkis aatomite keerisliikumine nende iseeneslikust deklinatsioonist ehk kõrvalekaldumisest vabal langemisel tühjuses. Nii püüdis ta vabaneda Demokritose fatalismist. Epikuros käsitles atomismi kõlbelise eesmärgiga, ta põhjendas sellega oma praktilist eluhoiakut. 
Antiikaja atomistika viimane suur esindaja Lucretius esitas oma atomismi veenvas luulevormis, taandades maailma mitmekesisuse piiratud arvule tähtedele, millest on võimalik moodustada piiritu arv erinevaid sõnu ja lauseid.
Empiristliku teooriana peab atomistika kogemust teadmise allikaks, välistades ettemääratud saatuse olemasolu, sundides inimesi tegutsema tõekspidamiste järgi, mille kohaselt on nad ainult ise vastutavad oma õnne eest. Pole olemas jumalaid, keda karta ja kellele meele järele olla, ega hinge, on vaid aatomid tühjuses .
Kuid milliste naudingute poole pürgida? Atomismi järgi pole olemas puhtalt vaimseid nähtusi, nagu seda on näiteks abstraktsed halva ja hea määratlused. Tõelise naudingu otsimisel tuleb juhinduda elementaarsetest tunnetest, nagu kehaline nauding ja valu.
Antiik-Kreekas tärganud teaduslik mõtteviis on oluliselt mõjutanud ka tänapäeva inimeste maailmapilti.
Paolo Pagani

Paolo Pagani (22. september 1655 Valsolda – 5. mai 1716 Milano), tuntud ka kui Paolo Antonio Pagani või Paolo Pagano, oli 17. sajandi Itaalia maalikunstnik. Ta on maetud Santa Maria del Giardino kirikusse Milanos.
Säästulamp

Säästulamp on elektrivalgusallikas, mis kulutab sama valgusvoo andmiseks vähem elektrit kui hõõglamp. 
Seega kuuluvad säästulampide hulka iga liiki kaarlahendusel põhinevadlahenduslambid jaleedlambid. Siiski tuntakse säästulambina eelkõige keeresokliga kompaktluminofoorlampi, sest just seda tüüpi lampidega hakati sajandivahetuse järel hõõglampe välja vahetama. 2010. aastast hakati kompaktlampe omakorda välja vahetama paremate valgusomadustega leedlampidega. Seetõttu on kadunud tarvidus säästulambi kui eraldi lambiliigi nimetuse järele.
Komid

Komid on soome-ugri rahvas, kelle põline asuala jääb Euroopas Uurali mägedest läände Võtšegda, Petšora ja Kama jõe valglasse. Komid jaotuvad sürja- ja permikomideks.
Komide praegusest asualast jääb enamik Venemaa Föderatsiooni Komi vabariiki ning Permi kraisse, kuid komide asuala ulatub ka Handi-Mansimaale, Jamali poolsaarele ja Koola poolsaarele.
Nimetus.
Varem on komisid nimetatud ka sürjaniteks ja permjakkideks.
Arvukus.
Alates Nõukogude Liidu lagunemist on komide hulk kiiresti vähenenud. 
Kui 1989. aasta rahvaloenduse andmete põhjal oli komisid ligikaudu 500 000, siis 2010. aastal oli neid ligikaudu 320 000.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 95 komi ja 19 permikomi. 2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 89 komi (30 meest ja 59 naist). Neist 27 emakeel oli komi keel ja 27 olid Eesti kodanikud.
Keel.
Enamik komisid kõneleb komi keelt, mis kuulub koos udmurdi keelega soome-ugri keelte Permi keelte rühma. Viimastel aastakümnetel on kasvanud emakeelena vene keelt kõnelevate komide hulk ja osatähtsus komide seas.
Francesco Casanova

Francesco Giuseppe Casanova (1727–1803) oli Itaalia maalikunstnik. Ta oli Giacomo Casanova noorem vend. 
Francesco Casanova sündis Londonis, õppis Veneetsias Francesco Guardi käe all ning oli seejärel Francesco Simonini õpilane. Kõrvuti lahingustseenidega maalis Casanova ka maastikke loomade ja inimestega ning pastoraalse ainestikuga teoseid. 1751. aastal läks ta Pariisi ning järgmisel aastal Dresdenisse, kuhu jäi kuni 1757. aastani, veetes aega parimate lahingustseenide kopeerimisega kuulsas kuurvürstide galeriis. Pariisi naasnult õppis ta mõnda aega Charles Parrocel juures. 1783. aastal suundus ta Pariisist Viini, kuhu jäi elu lõpuni. Sel ajal oli tema õpilaseks Philip James de Loutherbourg.
Silkeborg

Silkeborg on linn Taanis Kesk-Jüütimaal, Silkeborgi valla halduskeskus.
Linnas elab 42 807 inimest (1. jaanuar 2012).
Silkeborgi muuseumis asub Tollundi mees.
Sülfoon

Sülfoon on õhukeseseinaline lõõtsakujuliselt pikenev või lühenev metallsilinder (toru). 
Sülfoonid võivad olla tehtud kas roostevabast terasest, messingist, fosfor- või berülliumpronksist. 
Sülfoone kasutatakse nt masinaehituses.