Carolina Pihelgas

Carolina Pihelgas (sündinud 24. veebruaril 1986) on eesti kirjanik, tõlkija ja toimetaja. 
Ta on ajakirja Looming toimetaja. Varem on ta olnud ajakirja Ninniku toimetaja (2011–2014) ja Värske Rõhu peatoimetaja (2013–2020). 
Pihelgas on õppinud Tartu Ülikoolis usuteadust ja religiooniantropoloogiat ning kaitsnud aastal 2012 magistritöö teemal "Meieisapalve eesti rahvausundis: lausung ja lausumine (M. J. Eiseni rahvaluulekogude põhjal)." Kuulub alates 2012. aastast Eesti Kirjanike Liitu.
Looming.
Carolina Pihelgas avaldas oma esimese luulekogu 2006. aastal. "Sõrmemustrile" on 2024. aasta seisuga järgnenud veel viis luulekogu ja üks valikkogu. Pihelga tekstid on enamjaolt proosaluule vormis, mistõttu saab neid vaadelda ka kui lühijutte. 
Üleminekut luulest proosavormi juurde võib märgata luulekogus "Valgus kivi sees", kus domineerivad miniatuuridele sarnased lüürilised mõtisklused. Carolina Pihelgas ise nimetab kogu "Valgus kivi sees" "luhtunud romaaniks". Pihelgase luulekogudes on oluline seriaalsus ehk luuletekstidest moodustuv tervik.
2020. aastal ilmus Hasso Krulli koostatud valikkogu "Tuul polnud enam kellegi vastu", mis koondab Carolina Pihelga luuletusi alates 2006. aastast. Lisaks on valikkogus ka seni avaldamata luuletekste. Valikkogu järelsõnas väidab Krull, et Pihelga luules domineerib kolm komponenti: keha, mälu ja müüt. Neid on võimalik märgata pea igas luuletekstis.
Oma esimese romaani "Vaadates ööd" avaldas Carolina Pihelgas 2022. aastal. Lilli Luugi hinnangul kehtestas Pihelgas debüütromaani ilmumisega end lisaks luuletajale ka prosaistina. Sellegipoolest selgeid piire Pihelga luule ja proosa vahele tõmmata on keeruline. "Vaadates ööd" on mõneti järg proosaluulekogule "Valgus kivi sees", käsitledes samu teemasid. Pihelga loomingu temaatikat iseloomustavad kirjeldused mälestustest, igatsusest, kodust, vanematest ja lapsepõlvest.
"Vaadates ööd" räägib ema ja tütre lugu. Ema soovib lähemalt süüvida oma lapsepõlve ja uurida enda päritolu. Sellel teekonnal on talle abiks tütar, kellel on võimalik oma ema kohta rohkem teada saada. Romaan kulgeb erinevate aegruumide vahel: 1940. aastate Venemaa, 1970. aastad ja nullindad Eestis. "Vaadates ööd" on sageli võrreldud Ene Mihkelsoni loominguga.
2024. aastal ilmus Loomingu Raamatukogu sarjas Carolina Pihelga teine romaan "Lõikejoon". Lühiromaanis keskendutakse lähisuhetele ja käitumismustridele, mis kanduvad tegelaste lapsepõlvest edasi täiskasvanuikka. Olulisel kohal on romaanis ruumiline kogemus, tegelaste traumad ja erinevad aistingud. Romaanile loob võlu Pihelga eriline poeetiline ja kujunditerohke keelekasutus. Kriitik Piret Põldver nimetab Carolina Pihelgat selle romaani arvustuses praegusaja üheks vägevamaks proosakirjanikuks.
Raamatud.
Tõlked.
Lisaks on mitmed luuletõlked ilmunud perioodikas: inglise (Sylvia Plath, Anne Sexton, Rita Dove, Imtiaz Dharker, Carol Ann Duffy, Brian Patten, Mark Haddon, Warsan Shire, Safia Elhillo, Clifton Gachagua, Liyou Libsekal), norra (Gro Dahle, Rune Tuverud, Kristian Bergquist), rootsi (Bo Carpelan, Gösta Ågren, Elis Burrau), taani (Yahya Hassan, Signe Gjessing, Martin Glaz Serup), hispaania (Gabriela Mistral, Octavio Paz, Gloria Gervitz, Roberto Juarroz, Carlos López de Gregori, Clara Janés), katalaani (Jaume Subirana), saksa (Michael Augustin) ja kreeka keelest (Sappho).
Isiklikku.
Tema isa oli biofüüsik Vello Pihelgas. Carolina Pihelgase elukaaslane on olnud Hasso Krull.