Leo IX

Leo IX (Bruno, saksa ajalookirjutuses Bruno von Egisheim-Dagsburg, prantsuse ajalookirjutuses Bruno d'Eguisheim-Dagsbourg või Eguisheim-Dabo; 21. juuni 1002 – 19. aprill 1054) oli paavst aastatel 1049–1054. Ta oli 152. paavst.
Bruno sündis tänapäeval Prantsusmaale kuuluvas Eguisheim'is Egisheimi ja Nordgau krahvi Hugo VI ning tema abikaasa Heilwigi neljalapselises peres. Ta oli suguluses hilisemate Saksa-Rooma keisrite Konrad II ja Heinrich III-ga. Bruno ristiisa oli krahv Hugo IV. Ta on esimene paavst, kelle sünnikuupäev on teada.
Bruno asus viieaastaselt õppima Toul'i piiskopi Bertholdi juurde. Ta sai 1017 Saint-Étienne'i (Sankt-Stephanus) katedraali kanoonikuks ja ordineeriti diakoniks. Anonüümse krooniku (ühe versiooni järgi Toul'i ülemdiakon Wibert) kirjutatud eluloo "Vita Leonis IX" alusel ründasid Brunot ühel õppevaheajal tigedad loomad, kes vigastasid teda sedavõrd rängalt, et ta oli lausa suremas, kuid koges siis ilmutust, kus püha Benedictus puudutas tema haavu ristiga, mistõttu need paranesid.
Bruno sugulased saatsid ta 1024 Saksa kuninga õukonda, kus ta teenis õukonna kabelis. Ta tegutses 1025–1026 Saksa kuninga Konrad II alluvuses olnud Toul'i piiskopi väe ülemana Lombardias. Konrad II määras Bruno 9. septembril 1027 Toul'i piiskopiks ja ta jäi sellesse ametisse 1051. aastani. Piiskopina kutsus ta vaimulikke olema moraalsemad ja edendas munklust. Ta vahendas 1032 läbirääkimisi Konrad II ja Prantsusmaa kuninga Henri I vahel.
Brunole meeldis muusika.
Paavstiks saamine.
Damasus II surma järel 9. augustil 1048 soovisid Rooma kodanikud ja vaimulikud paavstiks kas Lyon'i piiskoppi Halinardi või Brunot. Saksa-Rooma keiser Heinrich III otsustas paavstiks määrata Bruno, kes nõustus sellesse ametisse asuma vaid siis, kui Rooma vaimulikud ja kodanikud teda tunnustavad. 
1049 saabus ta palveränduri rüüs Rooma koos munk Ildebrandoga (hilisem paavst Gregorius VII), kellega ta oli jaanuaris 1049 Besançon'is kohtunud. Ta pühitseti 12. veebruaril Leo IX nime all paavstiks ja ta võttis nime Leo I järgi.
Leo IX moto oli "Miseracordia domini plena est terra" (Issanda heldus täidab Maa, Psalm 33:5).
Skisma Konstantinoopoliga.
Konstantinoopoli patriarh Michael I Keroulários (Michael Cerularius) taunis paavsti tegutsemist Konstantinoopoli patriarhi jurisidiktsiooni kuuluvatel aladel, kuna Leo IX pidas 1050 Sipontos sinodi ja määras vaimulik Humbert'i Sitsiilia piiskopiks. 
Patriarhi korraldusel asuti Konstantinoopolis sulgema ladina riituse kirikuid ja taga kiusama ladina kiriku kommete järgijaid. Paavst saatis septembris 1053 patriarhile kirja, milles taunis ladina kiriku vastast tegevust ja õigustas ladina riituse kombeid.
Diplomaatiliste kõneluste läbikukkumisel saatis Beneventos viikingite käes pantvangis viibinud paavst jaanuaris 1054 Konstantinoopolisse Humbert'i juhtimisel delegatsiooni, kuhu kuulusid ka Friedrich Lotringist (Frédéric Lotringist) ja Amalfi piiskop Pietro. Legaatidel oli kaasas dokument, kus esimest korda argumenteeriti Constantinuse kingitusele. 
Legaadid saabusid Konstantinoopolisse aprillis 1054. Kui Bütsantsi keiser Konstantinos IX võttis legaadid pidulikult vastu, siis patriarh keeldus nendega kohtumast. Läbirääkimiste edutul lõppemisel asetas Humbert 16. juulil 1054 Hagia Sophia altarile bulla, milles ekskommunitseeriti patriarh ja tema järgijad. Rooma delegatsioon asus 18. juulil Monte Cassino kloostri jaoks keisrilt saadud kingitustega tagasiteele, patriarh vastas 24. juulil aga paavsti ekskommunitseerimisega. 
Sõda viikingitega.
Leo IX käis 1050 visiidil viikingite rüüsteretkete all kannatanud Lõuna-Itaalias, kus ta lubas kohalikele elanikele abi saata.
Paavst käis 1052 Saksamaal, kus ta soovis keisrilt Heinrich III-lt saada abiväge, kuid keisri nõunik Gebhard ei toetanud kavandatavat sõjakäiku, mistõttu pidi ta eelkõige leppima oma sugulaste lojaalsete jalaväelastega, keda oli umbes 700.
Paavst kuulutas märtsis 1053 sõja viikingite vastu ja alustas mais kehvalt varustatud väega sõjakäiku, lootes enda liitlaseks saada Bütsantsi.
Viikingid lõid esmalt Bütsantsi väge, seejärel 18. juunil San Paolo di Civitate lähistel toimunud lahingus paavsti mehi ja võtsid paavsti pantvangi, kes viidi Beneventosse. Kui paavsti väes oli umbes 3000 ratsameest ja 700 jalaväelast, siis viikingitel oli kokku 6000 sõjameest. Paavst vabanes viikingite käest alles märtsis 1054 ja saabus 12. märtsil Rooma. 
Petrus Damianus kritiseeris paavsti viikingite vastase sõjakäigu pärast.
Suhted Saksa-Rooma keisriga.
Leo IX kohtus 1049 Kölnis Saksa-Rooma keisri Heinrich III-ga. Ta ekskommunitseeris keisri vastu võidelnud Ülem-Lotringi hertsogi Gottfried III (Godefroid III).
Ta kohtus keisriga ka 1051 ja 1052. Ungari kuningas András I saatis paavsti juurde delegatsiooni soovides, et paavst mõjutaks keisrit rahu sõlmima, kuid keiser ei võtnud paavsti ettepanekuid kuulda ja sõdis ungarlastega, kuid sai lüüa.
Suhted Prantsusmaaga.
Prantsusmaa kuningas Henri I püüdis 1049 vältida Leo IX reisimist Prantsusmaale, kuid paavst käis kuninga vastuseisust hoolimata seal visiidil.
Suhted Normandiaga.
Leo IX keelas 1049 Normandia hertsogil Guillaume II-l (hilisem Inglise kuningas William Vallutaja) abielluda Flandria krahvi Balduin V (Baudouin V) tütre Matildaga.
Suhted Inglise kuningaga.
Leo IX vabastas Inglise kuninga Edward Usutunnistaja varem antud vandest.
Kirikuriigi laiendamine.
Benevento hertsogiriigi elanikud määrasid Leo IX juulis 1051 oma valitsejaks. Riik inkorporeeriti Kirikuriigi osaks. 
Visiidid.
Leo IX pälvis kaasaegsetelt hüüdnime rändav apostel ("Peregrinus Apostolicus").
Kuuria.
Leo IX lähimad kaastöölised kuurias olid munk Ildebrando (hilisem paavst Gregorius VII), Humbert Moyenmoutier'st, Friedrich Lotringist (Frédéric Lotringist) ja Hugues Remiremontist.
Ta kutsus Cluny kloostris viibinud Ildebrando 1049 Rooma, ordineeris ta alamdiakoniks, määras 1050 varahoidjaks, San Pietro kloostri prioriks ja San Paolo fuori le Mura kloostri prioriks või proposituseks. Ta saatis Ildebrando 1054 legaadina Prantsusmaale. 
Ta määras Friedrichi 12. märtsil 1051 kantsleriks, raamatukoguhoidjaks ja kardinaliks.
Ta määras Humbert'i Silva Candida kardinalpiiskopiks, 1050 Sitsiilia piiskopiks ja saatis ta 1054 legaadina Konstantinoopolisse.
Ta määras Hugues' kardinaliks.
Paavsti teenistuses oli ka munk Dauferio (hilisem paavst Victor III).
Suhted Aafrika piiskoppidega.
Leo IX kinnitas Kartaago piiskopi Aafrika metropoliidiks. 
Suhted Briti piiskoppidega.
Leo IX sätestas Crediton'i piiskopkonna alade kuulumise Exeter'i piiskopkonna koosseisus. Ta keelas Abingdon'i abti määramise Londoni piiskopiks.
Ta saatis 1053 palliumi Canterbury peapiiskopile Robertile ja mõistis hukka tema ametit taotlenud rivaali vaimulik Stigandi.
Suhted gallikaani piiskoppidega.
Leo IX tagandas 1049 simoonias süüdistatud Sens'i piiskopi Gelduini. Ta pühitses 1049 Reims'is Saint-Remi kiriku.
Ta kinnitas Le Puy' piiskopkonna privileegid. 
Ta pühitses 1050 Besançon'is Saint-Étienne'i kiriku altari.
Suhted Hispaania piiskoppidega.
Leo IX ekskommunitseeris 1049 Compostela peapiiskopi, kes soovis kasutada apostli tiitlit.
Suhted Itaalia piiskoppidega.
Leo IX määras 1050 Sitsiilia piiskopiks Humbert Moyenmoutier'st.
Ta kohtus 1051 Ravenna peapiiskopi Unfridoga (Hunfrid), kes loobus 7. sajandil saadud autonoomia taotlemisest.
Ta määras 1054 Valva piiskopiks munk Domenico. Ta määratles Valva ja Sulmino piiskopkondade piirid. 
Suhted Saksa piiskoppidega.
Leo IX kinnitas 1049 Trieri peapiiskopkonna privileegid.
Reformid.
Leo IX pidas mitu sinodit: Roomas 9. aprillist 15. aprillini 1049, 1050, aprillis 1051 ja 1053; Pavias, Reims'is ja Mainzis 1049, Sipontos, Salernos ja Vercellis 1050 ning Mantovas ja Baris 1053.
Ta taunis 1049 Rooma sinodil simooniat ja tagandas mõned simoonias süüdistatud piiskopid. Ta uuendas Clemens II korraldust simoonias süüdistatud piiskoppide poolt ordineeritud vaimulike patukahetsuse osas. Esmalt soovis ta taolised vaimulikud ametist vabastada, kuid et neid oli sedavõrd palju, siis ta loobus sellest kavatsusest. Ta lubas isegi taasordineerida vaimulikke, kes olid ordineeritud simoonias süüdistatud piiskoppide poolt.
Ta pani endise paavsti Benedictus IX kirikuvande alla, kuid hiljem vabastas ta sellest karistusest. 
Ta sätestas Reims'is 1049 toimunud sinodil, et piiskopid ja abtid tuleb valida vaimulike ja koguduse liikmete poolt.
Ta andis Trieri peapiiskopile Eberhardile mitra ja kohustas teda seda kandma, et järgida Itaalias levinud kommet. Ta lubas mitrat kanda ka Bambergi kanoonikutel.
Liturgilised otsused.
Leo IX komponeeris Gregorius I auks tunnipalved.
1049 Reims'is peetud sinodil lauldi teadaolevalt esimest korda paavsti teenistusel liturgilist hümni Veni Creator Spiritus. 
Teoloogilised otsused.
Leo IX taunis 1050 Roomas ja Vercellis toimunud sinoditel Tours'i Berengari teoloogilisi vaateid. Ta ekskommunitseeris Rooma sinodil Berengari ja kutsus ta Vercellis toimunud sinodile oma vaateid selgitama. Ta saatis 1054 legaadina Prantsusmaale munk Ildebrando, kes mõjutaks Berengari vaadetest loobuma. 
Kirjas Antiookia patriarhile Petrosele rõhutas paavst, et hing ei ole osa Jumalast, vaid on loodud mitte millestki ja on ilma ristimiseta pärispatus. 
Munklus.
Leo IX andis 1049 Woffenheimi kloostrile kuldroosi ja kinnitas kloostri privileegid.
Ta sätestas 1049 Reims'i sinodil, et mungad ei tohi oma kloostritest loata lahkuda. 
Ta lahendas 1052 Subiaco kloostri tüli. 
Ta kinnitas Notre-Dame de Saintes' kloostri ja Chaise-Dieu' kloostri rajamise.
Ta andis 1049 krahv Adalbertile korralduse Hirschau kloostri taastamiseks.
Misjon.
Leo IX arutas 1049 Hamburg-Bremeni peapiiskopi Adalbertiga koguduste organiseerimist Islandil ja Gröönimaal. Ta määras Adalberti Islandi piiskopiks. 
Kanoniseerimised.
Leo IX kuulutas pühakuks 8 isikut. Ta andis oma õele Neussi abtissile Gepale 1050 märter Quirinuse reliikviad ja andis reliikviaid Remiremonti kloostrile. Ta tunnustas autentseks Weingartenist leitud Jeesus Kristuse vere reliikvia. 
Uued kardinalid.
Leo IX määras 26 uut kardinali. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Stephanus IX ja vastupaavst Benedictus X.
Leo IX kultuuriloos.
Anonüümne kroonik on kirjutanud Leo IX eluloo "Vita Leonis IX", selle autoriks on peetud Toul'i ülemdiakonit Wibertit.
Petrus Damianus pühendas talle traktaadi "Liber Gomorrhianus". 
Ta viitas Konstantinoopoli patriarhile saadetud bullas Constantinuse kingitusele. 
Tema ajal võidi koostada kaanonite kogu "Diversorum sententia patrum".
Marianus Scotuse kroonika järgi käis 1050 Roomas palverännakul kuningas Macbeth.
Surm.
Leo IX suri 19. aprillil 1054 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Ta kuulutati pühakuks kas 1082 või 1087. Tema mälestuspäev on 19. aprill.
Leo IX on muusikute ja organistide patroon. Talle on Dabos pühitsetud kabel.