tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sulawesi meri

Sulawesi meri on Vaikse ookeani saartevaheline meri, mis piirneb lõunas Sulawesi saarega, läänes Kalimantani saarega ja põhjas Mindanao saarega.
Sulawesi merest kagusse jääb Maluku meri. Edelas on ta ühendatud Makassari väinaga, mille kaudu pääseb Jaava merre. Kirdesse jääb Sulu meri.
Mere suurim sügavus on 6220 meetrit. See koht asub mere idaosas umbes Indoneesia ja Filipiinide piiril.
Sulawesi meres suuri saari ei ole. Mere keskosa on mitu kilomeetrit sügav ja seal ei ole üldse saari. Küll aga on palju pisisaari mere äärealadel. Mere loodepiiriks on Sulu saared ning idapiiriks saarteahelik, mille moodustavad põhjast lõuna poole lugedes Sarangani ja Balut, Karakaralongi saared ja Sangihe saared. Mere lõuna- ja läänerannikul on korallrahusid.
Sulawesi meri on jagatud kolme naaberriigi vahel. Enamus temast kuulub Indoneesiale. Meri piirneb kolme Sulawesi saarel asuva provintsiga, mis on ida poolt lääne poole Põhja-Sulawesi, Gorontalo ja Kesk-Sulawesi. Kalimantani saarel piirneb meri Ida-Kalimantani provintsiga ja mere loodenurgas on Malaisiale kuuluv Sabahi provints. Mere põhjakallas kuulub Filipiinidele ja Filipiinide piirkondadest asuvad mere kaldal Muslimi Mindanao autonoomne piirkond, Zamboanga poolsaar ja SOCCSKSARGEN. Indoneesia ja Filipiinide piir kulgeb piki 5. põhjalaiuskraadi, mis jätab Filipiinidele üksnes mere põhjariba.
Filipiinidele kuuluvat Sulawesi mere osa nimetab Suur maailma atlas Mindanao mereks , kuid see on viga: Mindanao meri on Boholi mere sünonüüm ja see meri asub Mindanaost põhjas.
Vähemalt 100 000 elanikuga linnadest asuvad Sulawesi mere kaldal Manado (Põhja-Sulawesil), Tarakan (Ida-Kalimantanil), Tawau (Malaisias), Jolo ja Cotabato (Muslimi Mindanaol), Zamboanga (Zamboanga poolsaarel) ja Dadiangas (SOCCSKSARGENis).
Meres ei ole suuri lahtesid ega poolsaari. Suurimad lahed on Kesk-Sulawesil asuv Dondo laht, Ida-Kalimantanil Tarakani juures asuv Sekataki laht, Malaisias asuv Lahad Datu laht, Zamboanga poolsaarest lõunas asuv Moro laht ja SOCCSKSARGENis asuv Sarangani laht.
Severnaja Zemlja

Severnaja Zemlja (vene Северная Земля) on Venemaale kuuluv saarestik Põhja-Jäämeres. 
Severnaja Zemlja piirneb läänes Kara ja idas Laptevite merega. Saarestiku pindala 38 000 km². Valitseb külm arktiline kliima. Saarestik on asustamata. Palju on liustikke.
Severnaja Zemlja kõrgus on kuni 965 meetrit.
Severnaja Zemljal asub Aasia kõige põhjapoolsem punkt – Arktiline neem Komsomoletsi saarel (81° 13' põhjalaiust).
Pioneeri saarest lõunas olevatel Keskmistel saartel on strateegiliste pommituslennukite jäälennujaamad.
Ajalugu.
Severnaja Zemlja avastas Boriss Vilkitski ekspeditsioon 1913. Esialgu arvati, et saarestik moodustab ühe saare, ja nimetati see Nikolai II maaks. Selle lähedal olev pisike saar nimetati Tsareevitš Aleksei saareks.
11. jaanuaril 1926 nimetas NLKP Keskkomitee presiidium Nikolai II maa Severnaja Zemljaks ('Põhjamaa').
1931–1933 korraldati piirkonna uurimiseks ekspeditsioon, mida juhtisid Nikolai Urvantsev ja Georgi Ušakov. Ekspeditsiooni käigus avastati ja nimetati Pioneeri saar, Komsomoletsi saar, Oktoobrirevolutsiooni saar ja Šmidti saar. Tsareevitš Aleksei saar nimetati ümber Väike-Taimõriks.
1. detsembril 2006 võttis Taimõri autonoomse ringkonna plenaaristung vastu otsuse, millega nimetati saarestik tagasi Nikolai II saarestikuks, Väike-Taimõr Tsareevitš Aleksei saareks, Oktoobrirevolutsiooni saar Püha Aleksandra saareks, Bolševiku saar Püha Olga saareks, Komsomoletsi saar Püha Maria saareks, Pioneeri saar Püha Tatjana saareks ja Domašni saar Püha Anastassia saareks. Kuid Krasnojarski krai seadusandlik kogu seda algatust ei toetanud.
Sulu meri

Sulu meri on Vaikse ookeani saartevaheline meri Filipiinide ja Malaisia vahel.
Sulu meri piirneb edelas Kalimantaniga, loodes Palawani saarega, kirdes Visayani saartega, idas Mindanao saarega ja kagus Sulu saartega. Sulu meri on saanud nime Sulu sultanaadi järgi.
Sulu merest kagusse jääb Sulawesi meri. Loodesse jääb Lõuna-Hiina meri, millega teda ühendavad Balabaci väin, Linapacani väin ja Mindoro väin. Põhjas, kirdes ja idas asuvad Filipiinide sisemered, vastavalt Sibuyani meri, millega teda ühendab Tablase väin, Visayani meri, millega teda ühendab Panay laht, ja Boholi meri.
Mere sügavus on kuni 5580 meetrit. Kaguosa on märksa sügavam kui kirdeosa 
Sulu meri on jagatud kahe naaberriigi vahel. Enamus temast kuulub Filipiinidele. Meri piirneb viie Filipiinide piirkonnaga. Mere idaosa asub MIMAROPAs, kuhu kuuluvad suurematest saartest Palawan ja Mindoro ning väiksemaist saartest mere loodepiiril Balabac, Bugsuk, Linapacan, Calamiani saared ja Apo atoll ning täielikult Sulu meres Ilin, Cuyo saared, Dumaran, Cagayani saared, Arena atoll, Tubbataha rifid, Bancoran ja San Migueli saared. Mere kirdeosa asub Lääne-Visayasi piirkonnas, kuhu kuuluvad suurematest saartest Panay ja Negros ning väiksematest (kõik mere piiril) Semirara, Caluya ja Guimaras. Negrose saare kaguosa kuulub Kesk-Visayasi piirkonda. See osa Mindanao saarest, mis piirneb Sulu merega, asub Zamboanga poolsaarel. Sulu saared kuuluvad Muslimi Mindanao autonoomsesse piirkonda, sealhulgas Pilase saared, Pangutarani saared ja Doc Can. Turtle'i saared ja Cagayan Sulu ei kuulu Sulu saarestikku, kuid Muslimi Mindanaole siiski. Üksnes Sulu mere edelarannik kuulub Malaisiale Sabahi provintsi nagu ka provintsi põhjatipu lähedal asuvad Banggi, Balambangani ja Jamborigani saar.
Sulu meri piirneb ainult saartega ja seetõttu ei suubu sinna suuri jõgesid. Mindoro saarel suubub Sulu merre Lumintao ja Kalimantanil Kinabatangan.
Mere kaldad on tavaliselt mägised. Enam kui kilomeetrised kõrgused merepinnast pole kallastel haruldased. Kalimantani kõrgeim tipp Kinabalu (4101 m) ei asu Sulu merest kaugel, otse mere kaldal asuvad Palawani saare kõrgeimad tipud Mantalingajan (2073 m) ja Cleopatra Needle (1603 m) ning Panay saare kõrgeim tipp Madja-as (2090 m). Suurt kaugemal pole Mindoro kõrgeimad tipud Halcon (2585 m) ja Baco (2364 m) ning Negrose kõrgeim tipp Canlaon (2465 m).
Vähemalt 100 000 elanikuga linnadest asuvad Sulu mere kaldal Sandakan (Malaisias), Jolo (Sulu saartel), Zamboanga (Zamboanga poolsaarel), Dumaguete (Negrose saar, Kesk-Visayas), Bago (Negrose saar, Lääne-Visayas) ja Iloilo (Panay saarel). Pisut väiksemad on San Jose (Mindorol) ja Puerto Princesa (Palawanil).
Valge Niilus

Valge Niilus (araabia الابيض، البحر ('Bahr el-Abiadh')) on jõgi Ida-Aafrikas. Selle nime all tuntakse Niilust pärast Suddist läbivoolamist. Suddi läbivad lahtised voolusängid on kõik kunstlikud kanalid. Suurem osa vett voolab läbi soo sängi moodustamata.
Soodest ja suurtest järvedest toitumise tõttu on Valge Niilus aasta ringi veerikas. Ta voolab aeglaselt läbi Sudaani tasandike põhja. Tasandikult ära uhutud savi teeb Valge Niiluse vee valgeks, sellest ka nimi. 
Valge Niilus ühineb Hartumis Sinise Niilusega, moodustades Niiluse. 
Kõrgveega takistab Sinine Niilus vee äravoolu Valgest Niilusest ja see koguneb Valge Niiluse sängi, vabanedes sealt alles vee alanedes.
Suured Antillid

Suured Antillid on saarestik Atlandi ookeanis Kariibi mere põhjapiiril. 
Suurte Antillide suuremad saared on Kuuba, Haiti, Jamaica ja Puerto Rico.
Petroskoi

 
Petroskoi (karjala ja soome keeles "Petroskoi"; vene keeles "Петрозаводск"; teise maailmasõja aegne soomekeelne nimi "Äänislinna") on Karjala Vabariigi pealinn Äänisjärve läänekaldal Venemaal. Halduslikult moodustab see Petroskoi linnaringkonna.
Ajalugu.
Arheoloogilised leiud on tuvastanud praeguse linna asupaigas kuni 7000 aasta taguse asula olemasolu ning keskajal oli seal mitu järveäärset küla. Linna piires on XVI sajandist teada küla "на Соломене озере" (karjalakeelsest sõnast "salmi", 'väin'). Hiljem kandis see küla vene allikates "Solomennoje" nime (praegune Petroskoi Solomennoje elamurajoon), ning sama sajandi lõpul asetas flaami kartograaf Abraham Ortelius oma kaardile praeguse Petroskoi alale asula nimega "Onegaborg".
11. septembril 1703 asutas vürst Aleksandr Menšikov 'Peetri aleviku' (vene keeles "Petrovskaja Sloboda"). Menšikov tegi seda tsaar Peetri ülesandel, et toota uues rauatehases Läänemere laevastikule Põhjasõja ajal (1700–1721) suurtükke ja ankruid. Algul kandis tehas Šuja tehase nime (vene keeles "Šuiski zavod", Šuja jõe järgi), kuid aastakümme hiljem sai see valitseva monarhi järgi nime 'Peetri tehas' (vene keeles "Petrovski zavod").
1777. aasta Katariina munitsipaalreformi ajal sai Peetri alevik linna õigused ja vene keeles nime "Petrozavodsk" (tuletatud Peetri tehasest). Ehitati uusklassitsistlik linnakeskus, mis lähtus Ümmargusest väljakust. 1784. aastal oli Petroskoi piisavalt suur, et tõrjuda kõrvale senine halduskeskus Aunus. Ehkki keiser Paul I kaotas Aunuse kubermangu, taastati see eraldi kubermanguna 1801. aastal ja Petroskoist sai selle halduskeskus.
Rahvastik.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Petroskoi elanikest venelasi 81,8%, karjalasi 5,1%, soomlasi 2,8%, valgevenelasi 2,7%, ukrainlasi 2,3% ja vepslasi 1,0%.
2020. aasta rahvaloenduse andmetel oli Petroskoi elanikest venelasi 69,70%, karjalasi 2,66%, valgevenelasi 0,92%, ukrainlasi 0,88%, soomlasi 0,75%, vepslasi 0,57%, armeenlasi 0,30% ja asereid 0,28%. Teistest rahvustest inimesi ja neid, kel rahvus teadmata oli 23,94%.
Haridus ja kultuur.
Petroskois ilmub muuhulgas vepsakeelne ajaleht Kodima ja mitmekeelne lasteajakiri Kipinä.
Linnas tegutseb 1940. aastal rajatud Petroskoi Riiklik Ülikool.
Transport.
Linna läbivad Murmanskit Moskva ja Peterburiga ühendav raudtee (valmis 1914) ja maantee. Linnast 12 km kaugusel loodes asub Petroskoi lennujaam.
Refektoorium

Refektoorium (ladina sõnast "refectorium") ehk remter on ühine söögisaal konvendihoone tüüpi linnustes, kloostrites ja ka lossides.
Õigeusu kloostrites peeti refektooriumi pühaks paigaks ja sageli see ehitati kirikukujulisena koos altari ja ikonostaasiga. Mõnikord peeti seal isegi jumalateenistusi. Kogu pakutav toit peab olema pühitsetud ja selle tarbeks hoitakse köögis pühitsetud vett.
Refektooriumis sõid mungad tavaliselt pikkadel pinkidel. Kloostri juhtkond ja teised tähtsamad isikud sõid refektooriumi ühes otsas, kus põrandat oli kõrgendatud. Kätepesukoht oli tavaliselt refektooriumist väljaspool.
Refektooriumi suurus sõltus kloostri rikkusest, suurusest ja ka vanusest. Mõnikord olid need üsna suured. Normannide rajatud Norwichi kloostri refektoorium oli 49 meetrit pikk ja 11 meetrit lai. Moskva oblastis Zvenigorodis asuva Savva-Storoževski kloostri refektoorium, mis rajati 1652–1654, polnud oluliselt väiksem.
Juba kõige vanemates refektooriumides olid üldjuhul aknad, kuid kõrgkeskajal muutusid need arvukamateks ja suuremateks. Cluny kloostri refektooriumi valgustasid 36 suurt klaasakent. 12. sajandil rajatud Mont-Saint-Micheli kloostri refektooriumis oli 6 akent, mis olid 1½ m laiad ja 6 m kõrged.
Mõnes kloostris oli kaks refektooriumi, üks talve- ja teine suveperioodil kasutamiseks.
Refektoorium on ka pidulik kokkutulekuruum ning asus tavaliselt ehitise lõunatiivas.
Mõnes ülikoolis nimetatakse sööklaid refektooriumideks. Eriti on see komme levinud Suurbritannias.
1702

1702. aasta (MDCCII) oli 18. sajandi 2. aasta.
1701

1701. aasta (MDCCI) oli 18. sajandi 1. aasta.
1703

1703. aasta (MDCCIII) oli 18. sajandi 3. aasta.
1704

1704. aasta (MDCCIV) oli 18. sajandi 4. aasta.
Dormitoorium

Dormitoorium on ühine magamisruum keskaja ja tänapäeva kloostrites ning lossides.
Tänapäevastes kloostrites on enamasti siiski igal mungal (või nunnal) oma kamber, dormitoorium puudub.
1705

1705. aasta (MDCCV) oli 18. sajandi 5. aasta.
1706

1706. aasta (MDCCVI) oli 18. sajandi 6. aasta.
1707

1707. aasta (MDCCVII) oli 18. sajandi 7. aasta.
1709

1709. aasta (MDCCIX) oli 18. sajandi 9. aasta.
1708

1708. aasta (MDCCVIII) oli 18. sajandi 8. aasta.
Léon

Léon on asula Prantsusmaal Uus-Akvitaania piirkonnas Landesi departemangus.
Oli keskajal kabalistika keskus.
Sefer Yetzirah

Sefer Yetzirah (ספר יצירה, "Loomise raamat") on üks kolmest kabala tuntumast raamatust "Zohari" ja Johannese ilmutusraamatu kõrval. Eesti keeles on kasutatud ka nimekuju "Sefer Jetsira."
Suure tõenäosusega pani selle kirja rabi Akiba umbes 120 eKr. "Loomise raamatu" puhul pole tegu jutustusega 1. Moosese raamatust ega ka piibli loomislugude aseainega, vaid filosoofilise uurimusega ilmaruumi ja inimkonna algete päritolust.
Zohar

Zohar (heebrea keeles ‏זֹהַר 'sära') on Toora müstilisi tõlgendusi sisaldavate heebrea- ja arameakeelsete tekstide kogu, kabala üks kolmest tuntumast raamatust Sefer Yetzirah ja Johannese ilmutusraamatu kõrval.
Oletatakse, et "Sära raamatu" (ספר הזוהר‎ "Sefer haZohar") kirjutas rabi Šimon bar Johai. Ta oli rabi Akkiba õpilane ning mõisteti surma ilmselt samal ajal, kui Marcus Aureliuse kaasvalitseja Lucius Verus lasi hukata Justinus Filosoofi (Märtri), seega aastal 161 pKr. Šimon bar Johail aga õnnestus põgeneda koos pojaga.
Pärimuse kohaselt varjus ta koopasse, kus ingel Eliase abiga, kes aeg-ajalt end rabile ilmutas, kirjutaski Zohari ehk Sära raamatu. Rabi Šimon veetis niiviisi koopas 12 aastat. Selle aja jooksul õnnestus tal lahti mõtestada mõistete Väike Pale (aramea keeles זְעֵיר אַנפִּין "Ze`ir Anpin") ja Suur Pale (aramea keeles אריך אנפין "Arich Anpin") keerukas sümbolism. Rabi Šimon suri kurnatuna vaidlustest õpilastega. Tema surma ja matustega kaasnes arvukalt üleloomulikke nähtusi.
Legendide järgi oli kabala salaõpetus olemas maailma algusest alates, rabi Šimon osutus aga esimeseks, kel lubati seda kirja panna. Kaksteist sajandit hiljem leiti tema kirjutatud raamatud, need avaldas Moše de León. Siiski võib oletada, et Moše de León ise koostas Zohari 1305. aastal, võttes aluseks kirjutamata suulise pärimuse varasemate juudi müstikute saladustest.
Sära raamat sisaldab õpetusi väärtuslikest põhialustest, Jumalast kui peast ning sellest lähtuvaist emanatsioonidest, Väikesest Palgest ja Suurest Palgest, sefirootidest jm.
Suur Austraalia laht

Suur Austraalia laht on India ookeani osa Austraalia lõunarannikul. 
Lahe piirid on ebaselged, võib ulatuda Tasmaaniani. Suur Austraalia laht on avatud lõunasse ning India ookeani lõunaosas möllavate tormide põhjustatud lainetusele, seetõttu on laevasõit seal keeruline.
Tasmani meri

Tasmani meri (inglise "Tasman Sea", maoori "Te Tai ō Rehua") on Vaikse ookeani osa. 
Meri piirneb läänes Austraaliaga, idas Uus-Meremaaga ja põhjas Korallimerega. Tema ulatus põhjast lõunasse on 2800 km, Austraaliast Uus-Meremaale 2000 km.
Merel pole selget looduslikku põhja- ja lõunapiiri. Uus-Kaledoonia ala lõunapiir on umbes 24. lõunalaiusel ja sealtkandist kulgeb ka Tasmani mere põhjapiir. Mere lõunapiiriks on joon, mis ühendab Uus-Meremaa Lõunasaarest lõunas oleva Aucklandi saare lõunatippu ja Tasmaania lõunatippu.
Tasmani mere lääneosas on soe Ida-Austraalia hoovus.
Tasmani meres on mõned eraldatud saarerühmad ja saared, kus elab kokku 2500 inimest: Norfolki saar mere põhjaservas (2150 elanikku), Elizabethi riff, Middletoni riff (mõlemad kuuluvad Korallimere saarte territooriumi), Howe' saar (350 elanikku) ja Balli püramiid (mõlemad kuuluvad Uus-Lõuna-Walesi).
Tasmani meri on nimetatud hollandi meresõitja Abel Tasmani järgi, kes esimese eurooplasena külastas Tasmaaniat ja Uus-Meremaad. Inglise meresõitja James Cook uuris Tasmani merd põhjalikult 1770. aastatel oma esimese ümbermaailmareisi käigus.
Kõnekeeles nimetavad austraallased ja uusmeremaalased Tasmani merd kraaviks ("The Ditch").
Timori meri

Timori meri (inglise "Timor Sea", indoneesia "Laut Timor") on meri Timori saare ja Austraalia vahel. Idas on ühenduses Arafura merega. 
Mere sügavus on kuni 3200 meetrit (Timori ranniku läheduses). Austraalia rannikul on laialdane mandrilava. Meres on tugevad looded.
Väikesed Antillid

Väikesed Antillid on saarteahelik Kariibi meres. Väikesed Antillid loetakse kuuluvat Põhja-Ameerikasse, välja arvatud Trinidadile ja Tobagole ning Venezuelale kuuluvad saared, mis loetakse kuuluvaks Lõuna-Ameerikasse.
Aheliku põhjaosa moodustavad Leeuwardi saared, mis ulatub Neitsisaartest loodes Dominicani edelas, keskosa moodustavad Tuulepealsed saared, mis ulatuvad Martinique'ist põhjas Trinidadini lõunas, ja lõunaosa moodustavad Tuulealused saared, mis asuvad Venezuela ranniku lähedal ja ulatuvad Isla de Margaritast idas Arubani läänes. Väikestest Antillidest ida poole jääb Atlandi ookean, läände Kariibi meri. Saarestikust loode poole jäävad Suured Antillid (neist kõige lähemal on Puerto Rico) ja lõunasse Lõuna-Ameerika manner.
Saarestikus asuvad tervenisti Saint Kitts ja Nevis, Antigua ja Barbuda, Dominica, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinid, Grenada, Barbados ning Trinidad ja Tobago. Lisaks kuulub osa saari Ameerika Ühendriikidele, Suurbritanniale, Prantsusmaale, Hollandile ja Venezuelale.
Suvel ja sügisel kannatavad Väikesed Antillid sageli taifuunide tõttu.
Väikesed Antillid on vulkaanilise tekkega. Paljud vulkaanud saarestikus on tänapäeval kustunud, kuid leidub ka tegevvulkaane, mille pursked on viimase saja aasta jooksul hulgaliselt inimesi tapnud.
Tšuktši meri

Tšuktši meri (vene keeles "Чукотское море", inglise keeles "Chukchi Sea") on Põhja-Jäämere ääremeri.
Tšuktši meri piirneb läänes Wrangeli saarega, edelas Tšuktši poolsaarega ja kagus Alaskaga. Lõunas on ta Beringi väina kaudu ühenduses Vaikses ookeanis asuva Beringi merega, läänes Longi väina kaudu Ida-Siberi merega. Tšuktši ja Beauforti mere piiriks on Barrow' neeme läbiv meridiaan. Mere Aasia rannik kuulub Venemaale, Põhja-Ameerika rannik USA-le.
Mere pindala on 589 600 km², keskmine sügavus 40–60 meetrit ja suurim sügavus 160 meetrit. Veetemperatuur on suvel 4–12 °C, talvel –1,6...–1,8 °C. Meri külmub talvel kinni, suvel on lõunaosa jäävaba. Looded on nõrgad.
Meres on vähe saari. Wrangeli saar on suur, ülejäänud tillukesed.
Merre suubub ka vähe jõgesid ja needki on lühikesed. Suurimad neist on Amguema Tšukotkal ning Kuk, Utukok, Kokolik, Noatak ja Kobuk Alaskal.
Viimasel jääajal oli suur osa maailma veest külmunud liustikesse ja mandrijäässe ning maailmamere tase 100–120 meetrit tänapäevasest madalam. Tšuktši meri oli ära kuivanud ning Aasia ja Põhja-Ameerika maismaaühenduses. Seda maismaasilda nimetatakse Beringiaks ning selle kaudu pääsesid ürginimesed Põhja-Ameerikasse. Põhja-Ameerika asustati mitme lainena.
Tai laht

Tai laht (ka Siiami laht) on Lõuna-Hiina mere osa. 
Tai lahe pindala on ligikaudu 320 000 km².
Tai laht piirneb edelas Malaka poolsaarega. Laht on madal, sest asub mandrilaval. Sügavus kuni 83 meetrit. Soolsus on 31–32 promilli.
Bija

Bija (vene keeles "Бия", atlai keeles "Бий-суу") on jõgi Aasias Altais. 
Algab Teletsi järvest. Ülemjooksul voolab sügavas kuristikus läbi Altai mäestiku, moodustades kärestikke. Alamjooksul org laieneb. Katuni jõega ühinedes moodustab Obi.
Visayani meri

Visayani meri on Filipiinide sisemeri Vaikses ookeanis. 
Merd piirab põhjast Visayani saarestikku kuuluv Masbate saar, idast ja kagust Leyte saar, lõunast Cebu ja Negrose saared ning läänest Panay saar. Visayani meri on Kanigao väina kaudu seotud Camotes merega ning Sibuyani, Samari, Mindanao ja Sulu merega. Sügavus valdavalt alla 100 meetri.
Saalomoni saared

Saalomoni saared (inglise keeles "Solomon Islands") on saarestik Vaikses ookeanis Melaneesias.
Saared piirnevad edelas Saalomoni merega. Pindala on umbes 36 000 km². Saared on mägised ja vulkaanilised, kõrgusega kuni 2715 meetrit (Balbi vulkaan Bougainville'i saarel) . Saarestikus on 992 saart, neist 347 on asustatud.
Saarestik on loode–kagusuunaline ja 1100 km pikk. Selle loodeots asub Buka saarel (5° S, 154° O) ja kaguots Makira saarel (11° S, 162° O). Loodeots asub 720 km kaugusel idas Uus-Guineast, kaguots 600 km kaugusel loodes Vanuatust.
Saarestik jaguneb Saalomoni Saarte ja Paapua Uus-Guinea vahel. Viimasele kuulub üksnes Bougainville'i saar koos naabruses asuva Buka saarega, mis moodustab Bougainville'i autonoomse piirkonna.
Suuremad saared on Bougainville, Guadalcanal, Santa Isabel, Malaita, Choiseul ja Makira.
Saarestikus on ekvatoriaalne kliima. Õhutemperatuur on aasta läbi 28–32 °C ja veetemperatuur 23–28 °C.
Ajalugu.
Eurooplaste jaoks avastas saarestiku 1568 Alvaro de Mendaña de Neyra, kes andis sellele ka nime kuningas Saalomoni järgi. Seejärel jäid saared kaheks sajandiks unustusse, kuni 1767 saabus sinna Philipp Carteret. 1883 hõivas põhiosa saarestikust Suurbritannia. 7. juulil 1978 iseseisvus saarestiku inglastele kuulunud osa koos lähedalolevate saarestikku mitte kuuluvate saartega ja võttis nimeks Saalomoni Saared.
Weddelli meri

Weddelli meri (inglise "Weddell Sea", saksa "Weddellsee", vene "Уэдделла море") on meri Atlandi ookeani lõunaosas (ehk Lõuna-Jäämeres). 
Piirneb läänes Antarktika poolsaarega, kagus Coatsi maaga, põhjas Lõuna-Orkney saartega. 
Weddelli meres on palju jääd. Lõunaosa on kaetud šelfiliustikuga. Ülejäänud osa merest on aasta läbi kaetud triivjääga, on palju jäämägesid.
Weddelli meres vajub külm vesi põhja ("downwelling") ja moodustab ookeani põhjaveed.
Airisto

Airisto (rootsi keeles "Erstan") on laiem ja lagedam mereala Turu linna lähistel paiknevas Turu saarestikus. See on põhja-lõunasihiline, pikkusega paarkümmend kilomeetrit ja sügavusega kuni 80 meetrit.
Jaapani vapp

Jaapani vapp on Jaapani rahvuslik ja keiserlik pitsat, mitteametlik riigivapp. 
Vapil on kujutatud krüsanteemiõis 16 õielehega, mille alt paistavad veel 16 õielehe otsad.
Katun

Katun (vene keeles "Катунь") on jõgi Venemaal Altai Vabariigis ja Altai krais. Pikkus on 688 km, valgala 60 900 km².
Algab Beluhha lõunanõlvalt. Tema ülem- ja keskjooksul vahelduvad kuristikud ahelikest läbimurdmisel laiemate nõgudega. Alamjooksul jõuab tasandikule ja ühineb Bijaga, moodustades Obi.
Baía de Todos os Santos

Baía de Todos os Santos ehk Kõigi Pühakute laht on laht Lõuna-Ameerikas Brasiilias. 
Asub Lõuna-Ameerika Atlandi ookeani rannikul. Laht on ulatusega umbes 30 korda 40 kilomeetrit ja hästi lainete eest varjatud. Pindala on 1052 km². Peamine suue asub lahe kirdeosas. Seda kirdest varjaval poolsaarel asub Salvadori linn. Lahes on 56 saart, neist suurim on Itaparica.
Lahe avastas Amerigo Vespucci 1. novembril 1501. aastal.
Balabaci väin

Balabaci väin eraldab Filipiine Malaisiast (Kalimantani saarest) ning ühendab Sulu merd Lõuna-Hiina merega.
Visayani saared

Visayani saared on saared Filipiinide siseosas. 
Suuremad neist on Bohol, Cebu, Leyte, Masbate, Negros, Panay ja Samar. Pindala hinnatakse kokku 61 000 km². 
Kuuluvad Filipiinidele.
Bali väin

Bali väin eraldab Bali saart Jaava saarest ja ühendab Bali merd India ookeaniga.
Kõige kitsamas kohas on väin 2,4 km lai.
Väin tekkis pärast viimast jääaega, kui mereveetase tõusis ja kaotas maaühenduse Jaava ja Bali saare vahel.
Informatsiooniteooria

Informatsiooniteooria on matemaatika haru, mis tegeleb informatsiooni kvantifitseerimisega. Informatsiooniteooriasse kuuluvad näiteks informatsiooni entroopia, kommunikatsioonisüsteemid, krüptograafia, andmete pakkimine, veakorrektsioon jne. Informatsiooniteooria valdkonda ei kuulu raamatukogundus ja infotehnoloogia.
Kaasaegsele informatsiooniteooriale pani aluse Claude Shannon oma 1948. aastal avaldatud artiklis "A Mathematical Theory of Communication". Tema järgi on informatsiooniks ainult need sõnumid, mille esinemist ei saa vastuvõtja ennustada. Teates leiduva info hulk on võrdne bittide minimaalse hulgaga, mida läheb vaja teate kõikvõimalike väärtuste kodeerimiseks eeldades, et kõik teated on võrdse tõenäosusega. Näiteks andmebaasis läheb nädalapäevade tähistamiseks vaja kolme bitti:
000 = esmaspäev
001 = teisipäev
010 = kolmapäev
011 = neljapäev
100 = reede
101 = laupäev
110 = pühapäev
111 = seda ei kasutata
Kui nädalapäevi esitada tavaliste tähejadade abil, siis vajaks nende säilitamiseks rohkem ruumi, kuid rohkem infot need ei sisaldaks.
Formaalselt mõõdetakse teates formula_1 sisalduva info hulka selle entroopiaga formula_2. Üldjuhul sõnumi entroopia (bittides)
formula_3, 
kus n on sõnumi võimalike väärtuste arv. Seejuures eeldatakse kõikide väärtuste puhul nende esinemise võrdset tõenäosust.
Königsberg (täpsustus)

Königsberg (eesti keeles Kuningamägi) on olnud mitme asula, mäe, laeva ja inimese nimi:
Osmussaare maavärin

Osmussaare maavärin toimus 25. oktoobril 1976 Osmussaare põhjatipu lähedal merepõhjas. Värina magnituud oli 4,75 ning intensiivsus 6–7 palli MSK-64 skaala järgi, mis teeb sellest võimsaima teadaoleva maavärina Eestis.
Värin toimus kell 11:39, selle epitsenter paiknes saare põhjatipust u 5–6 km kirdes. Hüpotsenter asus 10 kilomeetri sügavusel. Osmussaare kirderanna järsul pangal tekkisid suured varingud. Saare keskel asuvasse kivimajja tekkis pragu, mis ulatus räästast maapinnani. Järgnesid järeltõuked, neist tugevaimad umbes 10 minutit ja pool tundi hiljem. Tundlikud aparaadid registreerisid järeltõukeid ka novembris.
Tallinnas oli maavärin selgesti märgatav. Laelambid kõikusid ja aknaklaasid klirisesid.
Kohe pärast maavärinat levisid kuuldused aatomiallveelaeva või Paldiskis asuva tuumareaktori plahvatusest. Aga see on pelgalt vandenõuteoreetikute oletus.
Jaanuar 1934

Jaanuar 1934, sündmuste kroonika
Paul Doumer

Paul Doumer (kodanikunimega Joseph Athanase Doumer; 22. märts 1857 – 7. mai 1932) oli Prantsusmaa president ja Andorra kaasvürst 13. juunist 1931 kuni surmani.
Ta sündis Prantsusmaal Cantali departemangus Aurillacis. 
Ta alustas karjääri õppejõu ja publitsistina. Kuulus radikaalsesse parteisse. 
Ta oli 1897–1902 Prantsuse Indohiina kindralkuberner. Ta oli Trans-Indohiina raudtee ehitamise tuline kaitsja. Hanois on temanimeline metallsild. 
Ta oli aastatel 1895–1896, 1921–1922 ja 1925–1926 rahandusminister ning 1905–1906 saadikutekoja esimees. Aastal 1927 valiti ta senati esimeheks. 
13. mail 1931 võitis ta Aristide Briandi ees presidendivalimised. 
Atentaat.
Paul Doumer külastas 6. mail 1932 Esimesest maailmasõjast osa võtnud kirjanike näitust. Vene emigrant Pavel Gorgulov tulistas taskust võetud püstolist mitu lasku presidendi pihta. President ei olnud jõudnud veel ühtegi stendi vaadata. Kuulid tabasid teda rinda ja pähe. Ta viidi haiglasse, kus ta mõne tunni pärast, 7. mail kell 4.37 suri. 
Pärimuse järgi olevat ta enne surma teadvusele tulnud ja küsinud: "Mille eest? Ma ei ole ju midagi teinud!" 
Isiklikku.
Doumer'l oli viis poega, kellest neli hukkusid Esimese maailmasõja rindel.
Pavel Gorgulov

Pavel Gorgulov (29. juuni 1895 Labinsk – 14. september 1932 Pariis) oli Prantsusmaa presidendi Paul Doumer' tapja.
Atentaat.
Gorgulov tulistas 6. mail 1932 püstolist mitu lasku president Paul Doumer' pihta, kes parajasti oli külastamas Esimesest maailmasõjast osavõtnud kirjanike näitust. President ei olnud jõudnud veel ühtegi stendi vaadata. Kuulid tabasid teda rinda ja pähe. Ta viidi haiglasse, kus ta mõne tunni pärast 7. mail suri.
Pärast atentaati.
Gorgulov arreteeriti kuriteopaigas. Ta peksti läbi ja viidi kohe politseikomissariaati. Temalt võeti ära mürgikapslid, mida ta tahtis kasutada, ja märkmik, mille esimesele lehekülgele oli kirjutatud vene keeles "doktor Pavel Gorgulov" ja prantsuse keeles "vabariigi presidendi tapnud vene rahvusliku fašistliku roheliste partei juht". Järgnesid segased luuletused Venemaast. Leiti ka "roheliste partei programm", mille kohaselt tuleb esile kutsuda maailmasõda, et bolševikud kukutada ja Venemaal võim haarata. 
Ülekuulamisel nimetas Gorgulov end sõjaveteraniks, kirjanikuks ja ajakirjanikuks, keda loevad kõik Tšehhoslovakkias ja keda tunneb kogu maailm. Ta olevat Mussolini ja Hitleri austaja ning olevat presidendi tapnud sellepärast, et Prantsusmaa tahab bolševikkudega koostööd teha.
Uurija said varsti aru, et Gorgulov tegutses üksi ja tema taga polnud mingit poliitilist organisatsiooni. 
Gorgulov rääkis, et ta on varem tahtnud tulistada ka Leninit, Hindenburgi ja eelmist presidenti Gaston Doumergue'i. Ta rääkis meeleldi, ei ilmutanud erilist kahetsust ning nautis ajakirjanduse tähelepanu ja kirjastajate huvi tema romaanide vastu.
Hukkamine.
Gorgulov giljotineeriti 14. septembri varahommikul 1932. Paberossist ta keeldus, kuid jõi kaks klaasi rummi. Ta võttis õigeusu preestrilt armulauda. Teel giljotiini juurde ta laulis mingit vene laulu. Hukkamine oli avalik ja leidis aset Santé vangla müüri ääres. Juhuslikke pealtvaatajaid ei olnud. Ajakirjanikud jälgisid hukkamist eemalt.
Gorgulovi asjade hulgast leiti hulk täiskirjutatud pabereid. Ta kirjutas põhiliselt endast ning kirjeldas muuhulgas, kuidas tema hukkamine toimub Roheliste hümni ja sõjaväeliste auavalduste saatel aulas.
Mateeria

Mateeria (mõnikord ka: "aine") mõistet on filosoofias traditsiooniliselt kasutatud Aristotelese mõistes. 
Aristoteles nimetab mateeriaks materjali, millest mingi substants koosneb. Substantsi mateeria võib ka ise olla mingi substants, näiteks maja mateeria on tellised. Mateeriat ei oma mitte kõik substantsid, vaid üksnes hülemorfsed substantsid. Elementide mateeria on algmateeria, mida aktuaalsena olemas ei ole. Mateeriale vastandub vorm, mis substantsi organiseerib ja korrastab.
Uusaja filosoofias hakati mateeriat samastama ainega füüsikalises mõttes ning aine omadusi peeti sageli pelgalt mõistuse abil tunnetatavateks. Kui füüsikas hakati tegema uusi avastusi aine ehituse kohta, siis senised ettekujutused ainest muutusid ning tekkisid vastuolud teadusliku ja filosoofilise aine- ehk mateeriamõiste vahel. Mateeria mõiste uurimine jäi põhiliselt füüsikafilosoofia tegevusalaks. Tänapäeva füüsikas eristatakse mateeria eksisteerimise põhivormidena ainet ja välja.
Dialektilises materialismis on mateeriale omistatud iseliikumine, millega on muudetud traditsioonilist arusaama, et mateeria on passiivne. Mateeriat on sealjuures mõistetud objektiivse reaalsusena, mis on inimesele antud meelte kaudu. Sellisena on mateeria vastandatav teadvusele.
Paide vald

Paide vald oli vald Järva maakonnas.
Omavalitsusüksus liideti haldusreformi käigus 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimiste järel senise Paide linna ja Roosna-Alliku vallaga. Moodustatud haldusüksus hakkas kandma nime Paide linn.
Paide valla viimane vallavanem oli Veljo Tammik.
Asustus.
Külad.
Anna küla – Eivere – Kirila – Korba – Kriilevälja – Mustla – Mustla-Nõmme – Mäeküla – Mäo – Mündi – Nurme – Nurmsi – Ojaküla – Otiku – Pikaküla – Prääma – Puiatu – Purdi – Sargvere – Seinapalu – Sillaotsa – Suurpalu – Sõmeru – Tarbja – Valgma – Veskiaru – Viraksaare – Võõbu
Märgisüsteem

Märgisüsteem on märkide komplekt koos nende kasutamise reeglitega (koodidega). Märgisüsteeme kasutavad organismid, inimesed ja sotsiaalsed grupid. 
Inimesele eriomane märgisüsteem on keel ning keelevõimel põhinevad kultuuri märgisüsteemid. 
Märgisüsteeme uurib semiootika.
Aine (füüsika)

Aine (ka: "mateeria") all mõistetakse füüsikas tavaliselt stabiilseid seisumassiga elementaarosakesi (tavaliselt prootoneid, neutroneid ja elektrone) ning nende kombinatsioone. Nii mõistetuna vastandatakse ainet väljale. See mõiste erineb filosoofilisest mateeria mõistest, mida võidakse mõista nii ainet kui ka välja hõlmavana. 
Meid ümbritsev aine on tavaliselt võtnud keemilistest ainetest koosnevate kehade kuju.
Tartu Descartes'i Kool

Tartu Descartes'i Kool on põhiharidust andev õppeasutus Tartus.
Tartu Descartes’i Kooli eelkäija Tartu 15. Keskkool avas uksed 1. septembril 1982. Kooli direktorina asus tööle Jaan Reinson, kes on ametis tänini. 11. aprillil 1996 nimetati kool ümber Tartu Descartes’i Lütseumiks. 1. augustil 2014 jätkas kool seoses koolireformiga põhikoolina, mille nimeks sai Tartu Descartes’i Kool. Kooli gümnaasiumiosa liideti Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumiga. 
Kool on nimetatud prantsuse matemaatiku, filosoofi ja loodusteadlase René Descartes'i järgi.
Tartu Descartes’i Kooli suurim eripära on prantsuse keele õpetamine ja prantsuse kultuuri tutvustamine. Kooli iseloomustavad ka tervislikest eluviisidest lugupidamine ja huvitegevus. Descartes’i kooli ja selle eelkäijate koolipere on alati olnud ühtehoidev ning üheskoos on palju head korda saadetud. Märkimisväärselt palju kooli vilistlasi on pärast ülikooli lõpetamist just oma koolis õpetajatena tööle hakanud.
Kooli esimene lend lõpetas 1985. aasta kevadel, lõpetajad kinkisid koolile lipu ja lõid hümni (autorid Nelli Mihkelsoo ja Tiina Naarits). Kui kooli nime 1996. aastal muudeti, siis kinkis uue lipu 12. lend. Kolmanda lipu kinkis koolile 2014. aastal 30. lend.
Eesti koolide loend

 
"Siin on loetletud praegusi ja endisi Eesti üldhariduskoole.
"Kutsekoole loetletakse Eesti kutseõppeasutuste loendis ja kõrgkoole Eesti kõrgkoolide loendis.
1712

1712. aasta (MDCCXII) oli 18. sajandi 12. aasta.
1713

1713. aasta (MDCCXIII) oli 18. sajandi 13. aasta.
1714

1714. aasta (MDCCXIV) oli 18. sajandi 14. aasta.
1715

1715. aasta (MDCCXV) oli 18. sajandi 15. aasta.
1716

1716. aasta (MDCCXVI) oli 18. sajandi 16. aasta.
1717

1717. aasta (MDCCXVII) oli 18. sajandi 17. aasta.
1718

1718. aasta (MDCCXVIII) oli 18. sajandi 18. aasta.
1719

1719. aasta (MDCCXIX) oli 18. sajandi 19. aasta.
1722

1722. aasta (MDCCXXII) oli 18. sajandi 22. aasta.
1723

1723. aasta (MDCCXXIII) oli 18. sajandi 23. aasta.
1724

1724. aasta (MDCCXXIV) oli 18. sajandi 24. aasta.
1725

1725. aasta (MDCCXXV) oli 18. sajandi 25. aasta.
1726

1726. aasta (MDCCXXVI) oli 18. sajandi 26. aasta.
1727

1727. aasta (MDCCXXVII) oli 18. sajandi 27. aasta.
1728

1728. aasta (MDCCXXVIII) oli 18. sajandi 28. aasta.
1729

1729. aasta (MDCCXXIX) oli 18. sajandi 29. aasta.
1731

1731. aasta (MDCCXXXI) oli 18. sajandi 31. aasta.
Keemikute loend

"Siin on loetletud keemikuid."
A1 (laevandus)

A1 on laevanduses sümbol, mis tähistab laeva konstruktsiooni ja materjali kõrgeimat kvaliteeti. Mitmesugustes laevandusregistrites antakse laevale pärast ametlikku ülevaatust klassifikatsioonitähis, mis järgneb laeva nimele koos teiste üksikasjadega.
A1 on mõnede klassifikatsiooniühingute antav laeva ehituse ja sõidupiirkonna sertifikaadi tunnus.
1732

1732. aasta (MDCCXXXII) oli 18. sajandi 32. aasta.
1733

1733. aasta (MDCCXXXIII) oli 18. sajandi 33. aasta.
1734

1734. aasta (MDCCXXXIV) oli 18. sajandi 34. aasta.
1735

1735. aasta (MDCCXXXV) oli 18. sajandi 35. aasta.
1736

1736. aasta (MDCCXXXVI) oli 18. sajandi 36. aasta.
1737

1737. aasta (MDCCXXXVII) oli 18. sajandi 37. aasta.
1738

1738. aasta (MDCCXXXVIII) oli 18. sajandi 38. aasta.
1739

1739. aasta (MDCCXXXIX) oli 18. sajandi 39. aasta.
1740

1740. aasta (MDCCXL) oli 18. sajandi 40. aasta.
1741

1741. aasta (MDCCXLI) oli 18. sajandi 41. aasta.
1742

1742. aasta (MDCCXLII) oli 18. sajandi 42. aasta.
1743

1743. aasta (MDCCXLIII) oli 18. sajandi 43. aasta.
1744

1744. aasta (MDCCXLIV) oli 18. sajandi 44. aasta.
1745

1745. aasta (MDCCXLV) oli 18. sajandi 45. aasta.
1746

1746. aasta (MDCCXLVI) oli 18. sajandi 46. aasta.
1747

1747. aasta (MDCCXLVII) oli 18. sajandi 47. aasta.
1749

1749. aasta (MDCCXLIX) oli 18. sajandi 49. aasta.
Keemiliste ainete loend

"Siin on loetletud keemilisi aineid.
Wäinö Aaltonen

Wäinö Waldemar Aaltonen (8. märts 1894 Marttila (praegu Karinainen) – 30. mai 1966 Helsingi) oli soome kunstnik (skulptor, maali-, teatri- ja medalikunstnik). 
Elukäik.
Soome rahvusskulptoriks peetav Wäinö Aaltonen sündis külarätsepa pojana 8. märtsil 1894. 1902. aastal kolis pere Turu lähedale Hirvensalo saarele. Pärast rahvakooli lõpetamist asus ta õppima Turu Kunstiseltsi joonistuskooli, kus ta 1910–1915 sai maalikunstniku ettevalmistuse. Skulptoriks õppis ta iseseisvalt. 
Esimest korda osales Aaltonen kunstinäitusel Turus 1916. aastal. Tema teosed äratasid tähelepanu ja ta hakkas saama tellimusi. 1917 kutsuti teda osalema "Novembrirühma" näitusele Turus. Noorpõlves huvitasid teda Vana-Kreeka ja Vana-Egiptuse skulptuurid ning soome vanad loomapeakujud. Tema loomelaad oli üldiselt klassitsistlik või realistlik.Tema naisaktide modelliks oli sageli õde Aino. 
Aaltonen töötas vaheldumisi Helsingis ja Turus ning käis läbi Bronda kohvikus koos käinud noorte kunstnikega. 1923 käis Aaltonen esimesel välisreisil Berliinis ja Roomas, kus sai mõjutusi kubismist ja futurismist. Need mõjud avaldusid põhiliselt tema maalides ja lavakujundustes. Aaltonen tegi umbes 50 lavakujundust, millest kõige tuntum on Helsingis Svenska Teaternis lavastatud Hagar Olssoni näidendile "Südamepantomiim" (1928).
Juba koolieas hakkas Aaltose kuulmine nõrgenema ja hiljem jäi ta täiesti kurdiks.1925 sõitis ta Londonisse, et ravida oma kuulmist. See ei õnnestunud, kuid Aaltonen tutvus Londoni muuseumidega ja idamaiste skulptuuridega. Aaltose 70. sünnipäeva puhul ehitas Turu linn Aurajoki kaldale temanimelise kunstimuuseumi (Wäinö Aaltosen Museo), mis valmis alles 1967, pärast kunstniku surma. 
Aaltonen suri 30. mail 1966. Ta maeti Turu Maaria kalmistule.
Isiklikku.
Aaltonen oli neli korda abielus. Tema esimene abikaasa oli laulja Aino Pietiläinen, kellega ta abiellus 1920. 
Teoseid.
Skulptuurid.
Aaltose kangelaskujusid on Soomes 14 kohas.
Skulptorite loend

"Siin on loetletud skulptoreid. Poola skulptorid on loetletud ka Poola skulptorite loendis.
1711

1711. aasta (MDCCXI) oli 18. sajandi 11. aasta.
1710

1710. aasta (MDCCX) oli 18. sajandi 10. aasta.
1720

1720. aasta (MDCCXX) oli 18. sajandi 20. aasta.
1721

1721. aasta (MDCCXXI) oli 18. sajandi 21. aasta.
1748

1748. aasta (MDCCXLVIII) oli 18. sajandi 48. aasta.
Meghna jõgi

Meghna jõgi on jõgi Aasias Bangladeshis. 
Meghna on Brahmaputra vasakpoolne haru. Meghnasse suubub paremalt Padma jõgi. Mere läheduse tõttu on Meghnas on tugevad looded. Suubub nelja haruna Bengali lahte.
Barösund

Barösund [baarös'ünd] (rootsi "Barösund", soome "Barönsalmi") on saartevaheline väin Soomes Lõuna-Soome lääni Ingå vallas (Uusimaal). 
Ta on kitsas, kõrgekaldaline, sügav ja ilus.
Väina pikkus on 5 km.
Üle väina käib praam.
1750

1750. aasta (MDCCL) oli 18. sajandi 50. aasta.
1751

1751. aasta (MDCCLI) oli 18. sajandi 51. aasta.
1752

1752. aasta (MDCCLII) oli 18. sajandi 52. aasta.
1753

1753. aasta (MDCCLIII) oli 18. sajandi 53. aasta.
Sündmused Eestis.
Kartul jõudis Eestisse. Talupoegadele anti seemnekartuleid külviks, aga nad sõid need ära.
1754

1754. aasta (MDCCLIV) oli 18. sajandi 54. aasta.
1755

1755. aasta (MDCCLV) oli 18. sajandi 55. aasta.
1756

1756. aasta (MDCCLVI) oli 18. sajandi 56. aasta.
1757

1757. aasta (MDCCLVII) oli 18. sajandi 57. aasta.
1758

1758. aasta (MDCCLVIII) oli 18. sajandi 58. aasta.
1759

1759. aasta (MDCCLIX) oli 18. sajandi 59. aasta.
Bashi väin

Bashi väin (hiina 巴士海峽) on väin, mis eraldab Taiwani Batani saartest ja ühendab Lõuna-Hiina merd Filipiini merega. 
Väina laius on umbes 80 km.
Nii Taiwan kui ka Filipiinid peavad väina oma territooriumi osaks.
Väina all jooksevad merealused kaablid, mis vahendavad andme- ja telefonsidet Aasia riikide vahel ning on seega suure tähtsusega internetiühendusele. 2006. aasta detsembris raputas piirkonda 6,7-magnituudine maavärin, mis lõhkus mitmed kaablid ja põhjustas mitmeks nädalaks kommunikatsioonikriisi.
1760

1760. aasta (MDCCLX) oli 18. sajandi 60. aasta.
1761

1761. aasta (MDCCLXI) oli 18. sajandi 61. aasta.
1762

1762. aasta (MDCCLXII) oli 18. sajandi 62. aasta.
Bassi väin

Bassi väin eraldab Austraaliat Tasmaaniast ja ühendab Vaikset ja India ookeani. 
Väina laius on kuni 240 kilomeetrit. Väin asub mandrilaval, sügavus on 50-70 meetrit.
1763

1763. aasta (MDCCLXIII) oli 18. sajandi 63. aasta.
1764

1764. aasta (MDCCLXIV) oli 18. sajandi 64. aasta.
1766

1766. aasta (MDCCLXVI) oli 18. sajandi 66. aasta.
1767

1767. aasta (MDCCLXVII) oli 18. sajandi 67. aasta.
1700. aastad

1700. aastad on ajavahemik 1700. aasta algusest kuni 1709. aasta lõpuni.
3. sajand

3. sajand ehk III sajand pKr ehk m.a.j. on kristliku ajaarvamise kolmas sajand, mis algas 1. jaanuaril 201 ja lõppes 31. detsembril 300.
Kümnendid ja aastad.
200. aastad: 201, 202, 203, 204, 205, 206, 207, 208, 209
210. aastad: 210, 211, 212, 213, 214, 215, 216, 217, 218, 219
220. aastad: 220, 221, 222, 223, 224, 225, 226, 227, 228, 229
230. aastad: 230, 231, 232, 233, 234, 235, 236, 237, 238, 239
240. aastad: 240, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 247, 248, 249
250. aastad: 250, 251, 252, 253, 254, 255, 256, 257, 258, 259
260. aastad: 260, 261, 262, 263, 264, 265, 266, 267, 268, 269
270. aastad: 270, 271, 272, 273, 274, 275, 276, 277, 278, 279
280. aastad: 280, 281, 282, 283, 284, 285, 286, 287, 288, 289
290. aastad: 290, 291, 292, 293, 294, 295, 296, 297, 298, 299
300
1600. aastad

1600. aastad on ajavahemik 1600. aasta algusest kuni 1609. aasta lõpuni.
1700

1700. aasta (MDCC) oli 17. sajandi 100. aasta.
Füüsikaliste suuruste loend

Loendis on sagedamini kasutatavate füüsikaliste suuruste ja nende ühikute nimetused ja tähised. Elektrotehnilised suurused on detailsemalt esitatud Elektrotehniliste suuruste ja mõõtühikute loendis."
Põhisuurused.
Tabelis on SI põhiühikutele vastavad Rahvusvahelise suuruste süsteemi ISQ füüsikalised suurused, nende mõõtühikud ja dimensioonid.
1698

1698. aasta (MDCXCVIII) oli 17. sajandi 98. aasta.
1699

1699. aasta (MDCXCIX) oli 17. sajandi 99. aasta.
1697

1697. aasta (MDCXCVII) oli 17. sajandi 97. aasta.
13. sajand

13. sajand ehk XIII sajand pKr ehk m.a.j. on kristliku ajaarvamise kolmeteistkümnes sajand, mis algas 1. jaanuaril 1201 ja lõppes 31. detsembril 1300.
Kümnendid ja aastad.
1200. aastad: 1201, 1202, 1203, 1204, 1205, 1206, 1207, 1208, 1209
1210. aastad: 1210, 1211, 1212, 1213, 1214, 1215, 1216, 1217, 1218, 1219
1220. aastad: 1220, 1221, 1222, 1223, 1224, 1225, 1226, 1227, 1228, 1229
1230. aastad: 1230, 1231, 1232, 1233, 1234, 1235, 1236, 1237, 1238, 1239
1240. aastad: 1240, 1241, 1242, 1243, 1244, 1245, 1246, 1247, 1248, 1249
1250. aastad: 1250, 1251, 1252, 1253, 1254, 1255, 1256, 1257, 1258, 1259
1260. aastad: 1260, 1261, 1262, 1263, 1264, 1265, 1266, 1267, 1268, 1269
1270. aastad: 1270, 1271, 1272, 1273, 1274, 1275, 1276, 1277, 1278, 1279
1280. aastad: 1280, 1281, 1282, 1283, 1284, 1285, 1286, 1287, 1288, 1289
1290. aastad: 1290, 1291, 1292, 1293, 1294, 1295, 1296, 1297, 1298, 1299
1300
Mõõtühikute loend

See artikkel loetleb mõõtühikuid.
Temaatiline loend
Sutlej

Sutlej (inglise "Sutlej", tiibeti གླང་ཆེན་ཁ་འབབ (Langqên Kanbab), hindi सतलज (Satlaj), urdu ستلج (Satlaj)) on jõgi Lõuna-Aasias. Algab Kailase mägedest, seejärel murrab läbi Himaalaja. Tasandikule laskunult voolab valdavalt edelasse. Ühinedes Trimabi jõega, moodustab Panjnadi jõe. Sutlej jõgi on 1450 kilomeetri pikkune ja läbib Indiat, Hiinat ja Pakistani.
Beringi väin

Beringi väin (vene keeles Берингов пролив, inglise keeles "Bering Strait") ühendab Vaikset ookeani (Beringi merd) Põhja-Jäämerega (Tšuktši merega) ja eraldab Aasiat (Tšuktši poolsaart) Põhja-Ameerikast (Alaska poolsaarest). 
Väina laius on 85 kilomeetrit. Väina keskel asuvad Diomidi saared – Little Diomede'i ja Ratmanovi saar. Väina sügavus on valdavalt 30–50 meetrit. Talvel on väin jääga kaetud; jää jääb tihti kinni, nii et väin on ületatav. Väidetavalt on väina siiski plaanipäraselt jalgsi ületatud vaid korra.
Väina läbib kuupäevaraja.
Jääaegadel, kui suur osa maakera veest oli seotud mandrijäässe, oli maailmamere tase kuni sadakond meetrit tänapäevasest madalam. Kogu Beringi mere põhjaosa ja Tšuktši mere lõunaosa kattis kuiv maa. Seda laialdast ala nimetatakse Beringiaks. Ürginimesed asustasid mööda Beringiat minnes Põhja-Ameerika. Selle täpne dateering on vaieldav ja see võis toimuda mitme lainena, kuid mitte hiljem kui 10 000 aastat tagasi, kui pärast viimase jääaja lõppu tõusis maailmamere tase praegusele.
Iturup

Iturup (vene keeles Итуруп, jaapani keeles 択捉島 Etorofu-tō) on suurim Kuriilide saar.
Iturup on kirde-edela suunas välja venitatud. Saarest loodesse jääb Ohhoota meri ja kagusse Vaikse ookeani see osa, mida meredeks ei jaotata. Iturupist kirdes asub Urup, millest teda eraldab Vriesi väin, kagus Kunašir.
Iturupi pindala on 3185,65 km². Saar on mägine, kõige kõrgem on 1634 m kõrgune vulkaan Stokap Bogatõri mäeahelikus, mis asub saare kagurannikul, kuid saare enda suhtes keskel.
Saare suurim asula on Kurilski linn (elanikke 1500). Suuruselt teine asula on Burevestnik, mis asub Kurilskist edelas. Kokku elas Iturupil 2007. aasta seisuga 6387 inimest.
Iturupil on mereline kliima. Aasta keskmine temperatuur on +4,9 °C. Kõige soojemad kuud on august (+13,6 °C) ja september (+12,8 °C), kõige jahedamad veebruar (–3,7 °C) ja märts (–2,3 °C). Keskmine õhuniiskus on 74,7% ja keskmine tuule kiirus 6,9 m/s.
Alates 1945 kuulub Iturup Venemaale. Halduslikult kuulub ta Sahhalini oblastisse. Jaapan peab Iturupi endale kuuluvaks.
Habomai saared

Habomai saared (vene "Хабомай", jaapani 歯舞群島) on saarterühm Väike-Kuriilides Šikotani ja Hokkaidō vahel.
Habomai saartest suuremad on:
Saarte kogupindala on 104 km². 
Nad kuuluvad 1945. aastast "de facto" Venemaale (algul Nõukogude Liidule), kuid on siiani Venemaa ja Jaapani piirivaidluste objektiks.
Nikolai Agnivtsev

Nikolai Jakovlevitš Agnivtsev (vene keeles Николай Яковлевич Агнивцев; 20. aprill (vana kalendri järgi 8. aprill) 1888 Moskva – 29. oktoober 1932 Moskva) oli vene luuletaja. 
Õppis Peterburi ülikoolis. Töötas Peterburis näitlejana. Suhtles boheemlastega. Peterburis hakkas ka luuletusi kirjutama. 
Tema luuletused olid elegantsed, humoristlikud ja laululised. 
Aastal 1921 oli Agnivtsev sunnitud emigreeruma. Välismaal olles andis välja ka raamatuid. Tolleaegsed luuletused on täis igatsust Peterburi järele. Lõpuks läks ta Nõukogude Liitu tagasi. 
Agnivtsevi luuletusi on viisistanud teiste seas Sergei Prokofjev, Aleksandr Vertinski ja Sergei Nikitin. 
Tema raamatuid pärast tema surma taastrükkidena välja ei antud. Üksikud luuletused ilmusid antoloogiates. Neid levitati samizdatis.
Georgi Adamovitš

Georgi Viktorovitš Adamovitš (vene keeles Георгий Викторович Адамович; 19. aprill vana kalendri järgi 7. aprill) 1892 või 1894 Moskva – 21. veebruar 1972 Nice) oli vene luuletaja, kriitik ja tõlkija. 
Adamovitš sündis Moskvas sõjaväelase perekonnas. 
Lõpetas Peterburi ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonna. 
Ta oli akmeismi pooldaja ning Lev Gumiljovi õpilane. Tema esimene luulekogu "Pilved" pälvis Gumiljovi heakskiidu. 
1924 läks ta emigratsiooni. Ta kirjutas kriitikat ja esseesid, mida avaldati muuhulgas ajakirjas Zveno. Alates 1928 kirjutas ta iga nädal kirjandusülevaate ajalehele Poslednije novosti. 
Teise maailmasõja alates astus ta septembris 1939 vabatahtlikuna Prantsuse sõjaväkke, mida ta pidas oma moraalseks kohuseks. Pärast Prantsusmaa kaotust ta interneeriti. 
Pärast sõda uskus ta mõnda aega Nõukogude Liidu uuenemisse ning 1940. aastate lõpus avaldati tema artikleid Nõukogude-sõbralikes väljaannetes. 
Adamovitš oli oma loomingu vastu väga nõudlik ning avaldas elu jooksul vähem kui 140 luuletust. Samuti ilmus temalt luuletõlkeid, põhiliselt Petrogradi kirjastuses "Vsemirnaja literatura", aga ka proosatõlkeid (Albert Camus' "Võõras").
Veebruar 1934

Veebruar 1934, sündmuste kroonika
Genji monogatari

"Genji monogatari" (jaapani keeles 源氏物語 'Lugu Genjist', 'Prints Genji lugu') on jaapani kirjanduse klassikaline teos, Heiani perioodil (täpsemini arvatavasti 11. sajandi alguses) Murasaki Shikibu kirjutatud õukonnaromaan.
"Genji lugu" on nimetatud maailma esimeseks romaaniks, esimeseks kaasaegseks romaaniks, esimeseks psühholoogiliseks romaaniks ja esimeseks klassikaliseks romaaniks. Ühtlasi pakub romaan ainulaadset kirjeldust elust õukonnas Heiani perioodil.
"Genji lool" on tänapäeva romaanidega palju ühisjooni. On peategelane ning suur hulk (umbes nelisada) eri tähtsusega kõrvaltegelast. Kogu sündmustik toimub peategelase elu jooksul ja osalt pärast seda. Teoses puudub selge narratiiv: sündmused lihtsalt juhtuvad nagu elus ikka ja tegelaskujud küll arenevad, aga peamiselt vanemaks saades.
Niihästi lugejatele kui tõlkijatele valmistab raskusi asjaolu, et enamikku tegelastest ei nimetata nimepidi. Selle asemel pöördutakse nende poole nende ametinimetuse (näiteks Vasakpoolne Minister), aunimetuse (näiteks Tema Ekstsellents) või sugulussuhete kaudu (näiteks Troonipärija). See nimetus võib aja jooksul muutuda. Sellist stiili kasutati Heiani perioodi õukonnas, kus peeti vastuvõetamatult familiaarseks ja jämedaks mainida kellegi nime. Tänapäevased tõlkijad on rohkemal või vähemal määral kasutanud mitmesuguseid hüüdnimesid, et tegelasi parem ära tunda oleks.
Raamatu peatükid 1-41 jälgivad Genji Hikaru, keisri poja, elu Heiani perioodi keiserlikus õukonnas ja 42-54 kirjeldavad sündmusi pärast Genji surma, sh tema ametlike ja mitteametlike järeltulijate saatust.
"Lugu Genjist" on üks olulisimaid vanema jaapani kirjanduse teoseid, mis väljendab "mono no aware" esteetilist printsiipi.