tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pārdaugavas Sarkanais tornis

Pārdaugavas Sarkanais tornis (tõlkes "Daugava tagune punane torn") oli keskaegne vahitorn Lätis Riia linnas Torņakalnsi asumi territooriumil umbkaudse aadressiga Jelgavas iela 19 või Vienības gatve 10. Saksa keeles "Roter Turm", ladina keeles "Turris antiqua trans Dunum".
Torni püstitamise täpset aega pole teada, esimest korda mainitakse seda kui vana hoonet. Hoone püstitati kas XIII või XIV sajandil. Teada on, et aastal 1242 ehitas Liivi ordu Daugava jõe kaldale Riia linna vastu kivihooned, seega on tõenäoline, et ka torn pärines just sellest aastast. Samas kirjutati aastal 1612, et torn sarnaneb arhitektuuri poolest väga XIV sajandi Preisimaa gooti stiilis kindlusehitistega.
Neljakorruseline torn oli ehitatud nii maakividest kui punastest tellistest. See asus paigas, kust möödusid nii Bauska kui ka Jelgava suunas minevad teed. Torni täpne kõrgus pole teada, aga vanadelt piltidelt võib näha, et torni tipp ulatus Riia linnamüürist tublisti kõrgemale.
Torni kasutati XVII sajandini, mil rootslased rajasid Mārupīte oja äärde väejuht Kobroni järgi nimetatud "Kobrona Skanste" kindluse. Torn jäi küll rajatud kaitsesüsteemi osaks, aga seda peeti aegunuks ning see jäeti hooletusse. Kui Vidzeme alad Venemaaga liideti, siis kõrvaldati see kindlus sõjaväeliste objektide nimekirjast ja anti tsiviilkasutusse. Seda, mil torn lõplikult lagunes, ei ole teada.
Torni kui väljapaistva maamärgi järgi on nime saanud Torņakalnsi asum.
Rītabuļļi

Rītabuļļi (ka Buļļi) on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 7,497 km². See asub Buļļi saarel Daugavgrīvast läänes. Asumis on 249 elanikku (2010).
Vaatamata mere lähedusele ulatub Rītabuļļi kõrgeim koht 14 meetrit üle merepinna. Asum on üks rohelisemaid piirkondi Riia linnas. 1755. aastast eraldab asumit Jūrmalast Lielupe jõgi. Jõe vana säng – Buļļupe – on asumi lõunapiiriks. Asumi territooriumil asub Piejūra looduspark.
1495. aastal kuulusid need maad Buļļi mõisale. Toona oli asumi territooriumil kaks küla: Rītabuļļi (Bullēni) ja Vakarbuļļi (Buļļugals). Riia linna koosseisu arvati need alad pärast Läti iseseisvumist. 1930. aastatel hakati asumi maale rajama suvilaid.
Talitee

Talitee on talvel kasutatav tee, mis võib kulgeda näiteks üle soode, veekogude, väljade. 
Taliteed olid eriti tähtsad vanemal ajal, kui suur osa maismaad mööda vedusid tehti just talvel. 
Enamik vanu taliteid kadus pärast raud- ja autoteede rajamist. Tänapäeval on üks tuntumaid taliteesid jäätee.
Vana-Kariste Hooldekodu

Vana-Kariste Hooldekodu oli hooldekodu Vana-Karistel Kävardi talus 1946–1997. Varasemad nimed olid Abja Invaliidide Kodu (1946–1981), Abja Internaatkodu (1981–1983) ja Vana-Kariste Internaatkodu (1983–1992)
Aastal 1997 tagastati talu õigusjärgsetele omanikele ja hooldekodu paigutati ümber.
Baldur von Schirach

Baldur Benedikt von Schirach (9. mai 1907 Berliin – 8. august 1974 Kröv an der Mosel) oli Saksamaa poliitik ja noorsoo-organisatsioonide juht.
Baldur von Schirachi isa Karl Baily Norris von Schirach oli sõjaväelane, kes errumineku järel töötas teatridirektorina. Baldur von Schirachi ema Emma Lynah Tillou Bailey Middleton von Schirach oli ameeriklanna. Schirachite perekonnas oli neli last. Balduri vanem vend Karl sooritas 1919. aastal Saksamaa sõjakaotuse ja ränkade tingimustega Versailles' rahu tõttu enesetapu.
17-aastaselt tutvus Schirach 1925. aastal Adolf Hitleriga ja temast sai Hitleri veendunud pooldaja. Saanud täisealiseks, astus ta 25. augustil 1925 Natsionaalsotsialistlikusse Saksa Töölisparteisse (NSDAP). 1928. aastal sai temast Natsionaalsotsialistliku Saksa Üliõpilasliidu ("Nationalsozialistischer Deutscher Studentenbund") juht. 30. oktoobril 1931 nimetati ta NSDAP noorsoojuhiks ("Reichsjugendführer") ja ta sai "SA-Gruppenführer"i auastme. 17. juunil 1933 nimetas Hitler ta Saksa Riigi noorsoojuhiks ("Jugendführer des Deutschen Reiches"). Talle allusid Hitlerjugend ja teised natsionaalsotsialistlikud noorteorganisatsioonid.
Teise maailmasõja puhkedes astus Schirach vabatahtlikuna Wehrmachti ja võttis 1940. aasta mais ja juunis osa sõjategevusest Prantsusmaa vastu. Teda autasustati raudristiga 
Baldur von Schirachil oli mõjukaid vastaseid, kes punusid tema vastu intriige ja levitasid tema kohta laimavaid kuulujutte. Ta vabastati Saksa Riigi noorsoojuhi ametist ning 7. augustil 1940 määrati ta Viini gauleiteriks. Teise maailmasõja lõpus varjas ta ennast Tiroolis Richard Falki nime all, kuid andis end 5. juunil 1945 liitlastele üles. Nürnbergi protsessil mõisteti Schirach 1. oktoobril 1946 20 aastaks vangi. Põhiliselt süüdistati teda selles, et Viini gauleiterina oli ta vastutav 185 000 juudi deporteerimise eest. Schirach vabastati pärast karistuse kandmist 30. septembril 1966. 1967. aastal avaldas ta mälestusteraamatu "Ich glaubte an Hitler" ("Ma uskusin Hitlerisse").
Isiklikku.
31. märtsil 1932 abiellus Baldur von Schirach Henriette Hoffmanniga (1913–1992), kes oli Hitleri isikliku fotograafi Heinrich Hoffmanni tütar. Abielust sündis neli last: Angelika Benedikta, Klaus, Robert ja Richard. Abielu lahutati Baldur von Schirachi vangistuses viibimise ajal 20. juulil 1950.
Kirjanik ja jurist Ferdinand von Schirach, kirjanik ja filosoof Ariadne von Schirach ning kirjanik Benedict Wells on Baldur von Schirachi lapselapsed.
Kasumiaruanne

Kasumiaruanne on raamatupidamisaruanne, mis kajastab raamatupidamiskohustuslase aruandeperioodi majandustulemust (tulusid, kulusid ja kasumit või kahjumit). 
Eesti.
Vastavalt Eesti Raamatupidamise Toimkonna juhendile nr 2 on Eestis tegutsevatel raamatupidamiskohustuslastel võimalik valida kahe kasumiaruande skeemi vahel (Skeem 1 ja Skeem 2).
Skeem 1.
Kasumiaruande skeemis 1 on ärikulud liigendatud lähtudes kulude olemusest (näiteks materjalikulud, tööjõukulud, amortisatsioonikulu). Skeemi 1 on üldjuhul lihtsam rakendada, kuna see ei nõua kulude jagamist ettevõtte erinevatele funktsioonidele. Skeemi 1 rakendavad sageli väiksemad ettevõtted, kellel puudub vajadus kulude liigenduseks funktsioonide kaupa, aga ka suuremad ettevõtted majandusharudes, kus on kujunenud rahvusvaheliseks tavaks koostada kasumiaruannet lähtudes kulude olemusest, mitte nende funktsioonist.
Skeem 2.
Kasumiaruande skeemis 2 on ärikulud liigendatud lähtudes kulude funktsioonist ettevõttes (näiteks müüdud toodangu maksumus, turustuskulud, üldhalduskulud). Skeemi 2 on tavaliselt keerulisem rakendada, kuna kõikide ärikulude juures on vaja otsustada, millise ettevõtte funktsiooniga on nad seotud. Teatud kulusid (näiteks tööjõukulud, amortisatsioonikulud) tuleb proportsionaalselt jagada erinevate funktsioonide vahel. Skeem 2 alusel liigendatud kasumiaruanne annab aruande kasutajatele parema ülevaate erinevate funktsioonide kulukusest ettevõttes, samas on kulude jagamine funktsioonidele subjektiivne ning erinevate ettevõtete skeem 2 alusel koostatud kasumiaruanded ei pruugi omavahel olla võrreldavad.
Tirinui

Tirinui on raudklambri küljes rippuvate raudrõngastega kepp, millega vanasti kutsuti karjast eemaldunud loomi tagasi ja millega metsloomi peletati eemale.
Eestis kasutasid tirinuiasid 19. sajandil mõnes kohas õitsilised.
Arvi Aavik

Arvi Aavik (sündinud 31. detsembril 1969 Viljandis) on endine Eesti maadleja.
Ta võistles vabamaadluses.
Sütevakk

Sütevakk on endisaegne hõõguvate süte vedamise nõu. 
Eesti alalt on sütevaka kohta teateid, kui seal tehti tuld tuluste abil. Sütevaka ehituse kohta andmeid pole. Peale sütevaka võidi tuld tuua ka näiteks karbiga, linase riidetükiga.
Abja külanõukogu

Abja külanõukogu oli haldusüksus Eesti NSV-s ja Eesti Vabariigis (1945. aastast Viljandimaal, 1950. aastast Abja rajoonis, 1962. aastast Viljandi rajoonis, 1990. aastast Viljandi maakonnas). 
See moodustati 1945 Abja valla koosseisus. Aastal 1956 liideti Abja külanõukoguga Paluoja külanõukogu ja Penuja külanõukogu. 
Külanõukogus olid 1967. aasta seisuga järgmised asulad: Abjaku, Atika, Jaanushansu, Kariste, Maru, Määraste, Penuja, Põlde, Põlde-Mulgi, Päigiste, Rängle, Saapa, Saate, Sooküla, Tümpsi, Veskimäe ning asula Abja toorlinavabriku juures.
Aastal 1967 oli külanõukogu pindala 161 km² ja elanike arv 2199. Külanõukogu keskus oli Abja-Paluoja alev. Külanõukogus tegutsesid Abja sovhoos, Kariste kolhoos, kolhoos Olev ja Abja toorlinavabrik. 
Aastal 1973 liideti Abja külanõukoguga Rajangu külanõukogu ning osa Saarde külanõukogust 4,5 km² riigimetsa. Osa territooriumist läks Halliste külanõukogule (43,9 km²) ja Saarde külanõukogule (2,7 km² Nõmme sovhoosi maad).
1977. aastal oli külanõukogu pindala 285 km², elanike arv 2205.
1979. aastal oli külanõukogu pindala 281 km², elanike arv 2078.
13. veebruaril 1992 reorganiseeriti Abja külanõukogu Abja vallaks.
San Pietro saar

 
San Pietro saar ('Peetruse saar'; sardi keeles "isula 'e Sàntu Pèdru", Tabarca murdes "uiza de San Pé") on Itaaliale kuuluv saar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Ainsaks asutatud kohaks on umbes 6100 elanikuga Carloforte saare idarannikul.
San Pietro on Sulcise saarestikus Sant'Antioco järel suuruselt teine ja Itaalia suuruselt kuues saar.
Geograafia.
Vulkaanilise tekkega saare pindala on 51 km². Valdavalt kaljuse rannajoone pikkus on 33 km. Sandalo neemel ("Capo Sandalo") asuvad tuletorn ja raadiomajakas. Kirderanniku lähedal asuvad saarestiku kaks väiksemat saart, Isola dei Ratti ja pisut suurem Piana saar. 
Saarel puuduvad jõed ja ojad, leidub vaid tiike ja lodusid. Sisemaa on valdavalt mägine. Kõrgemad punktid on Guardia dei Mori (211 m) ja Tortoriso (208 m).
Ajalugu.
Foiniiklastele oli saare nimeks ""Enosim" või "Inosim", kreeklastele "Hieracon Nesos" ja roomlastele "Accipitrum Insula"".
Pärimuse kohaselt külastas 46. aastal saart apostel Peetrus.
Tulused

Tulused (ka: "tulenõud, tuleriistad") on vanade tule süütamise vahendite komplekt, mille moodustasid tuleraud, tulekivi ja tael. 
Eesti alalt on vanimad tuleraua leiud 11. sajandist. 
Tulustega tehti tuld nii, et tulerauaga löödi tulekivi, tulerauast eraldus sädemeid. Sädemed püüti taelale, mis piisavalt hõõgudes pandi kergesti süttiva materjali (näiteks õlgede või kasetohu) vahele. 
Tuluseid hoiti tulusekotis. Õhukindlalt suletav nahast kott võis olla ka vajalik taela niiskumise vältimiseks.
Artur Axmann

Artur Axmann (18. veebruar 1913 Hagen – 24. oktoober 1996 Berliin) oli saksa poliitik ja noorsoo-organisatsioonide juht.
1928. aasta novembris astus Artur Axmann Hitlerjugendisse, varsti seejärel sai temast Berliini Weddingi linnaosa Hitlerjugendi allorganisatsiooni juht. Samuti oli ta kuni gümnaasiumi lõpetamiseni 1931. aastal Natsionaalsotsialistliku Õpilasliidu aktiivne liige. Seejärel asus Axmann Berliini Ülikoolis õppima majandus- ja riigiteadusi. Kuid oma ema töötuksjäämise tõttu oli ta varsti sunnitud ülikooliõpingud katkestama. 1931. aasta septembris astus ta Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. 1932. aastal kutsuti ta Hitlerjugendi juhtkonda. 1934. aastal sai ta Hitlerjugendi Berliini piirkonnajuhiks.
1. mail 1940 sai ta riigi noorsoojuhi (Reichsjugendführer) Baldur von Schirachi asetäitjaks ja 8. augustil 1940 riigi noorsoojuhiks.
1941. aastal astus Axmann vabatahtlikuna Wehrmachti. Ta sai idarindel võideldes haavata, kaotas parema käe. 1941. aasta oktoobris valiti ta Riigipäeva liikmeks.
Pärast Adolf Hitleri enesetappu 30. aprillil 1945 põgenes Axmann füüreri punkrist. Tal õnnestus Berliinist lahkuda. Pärast Teise maailmasõja lõppu kuulutati Artur Axmann ametlikult surnuks. Ta varjas end Erich Siewerti nime all Mecklenburg-Vorpommernis. 1945. aasta detsembris võeti ta Lübeckis vahi alla. 1946. aasta oktoobris lasti ta vangistusest vabaks, kuid 1947. aasta juulis vahistati uuesti. 1949. aasta mais mõisteti ta kolmeks aastaks ja kolmeks kuuks vangi. 1958. aastal karistas Berliini kohus teda sõjakuritegude eest 35 000 marga suuruse trahviga.
Seejärel tegutses Axmann ettevõtjana, kuid ilma erilise eduta. 1995. aastal avaldas ta mälestusteraamatu "Das kann doch nicht das Ende sein" ("See ei saa ometi lõpp olla").
Voleri

Voleri on asum Läti pealinna Riia Kurzeme rajooni osa pindalaga 5,315 km². Asub Daugava kaldal Spilvest ja Bolderājast idas. 309 elanikku (2010).
Voleri alad kuulusid vaatamata Riia lähedusele aastail 1561–1795 Kuramaa hertsogiriigile. Asumi alal asus mitu mõisa, neist Voleri mõisa järgi on asum ka nime saanud. Piirkonnas olid kõrtsid ja rohumaad. Piirkond jäi XIX sajandini põllumajanduslikuks alaks. Aastal 1736 ostis Voleri mõisa lätlasest ettevõtja Jānis Šteinhauers või Johann Steinhauer, kes pani seal käima vee jõul töötava saekaatri. Riiaga liideti piirkond aastal 1824.
1930. aastatel hakkasid Daugava jõe kõrgemale tammile kerkima elumajad. Pärast Läti iseseisvumist rajatud tamm ongi piirkonna suurim ehitis. Aastaks 1938 elas Voleris juba 789 inimest.
Asumi põhjapoolses osas asuvad endise Krēmeri mõisa aladel endise Krēmeri asula maad. Tänapäeval asub seal tööstuspiirkond ja seda ala loetakse Voleri osaks. Kahe vanema piirkonna vahel asub tänapäeval sadam. Varem asus seal Dreiliņi mõis, selle lähistel aga Kronmanni mõis. Tammitagustel aladel asusid Beckeri mõis ja Hapaki mõis.
Kuna piirkonnas on tänapäeval vähem rahvast kui varem ja kuna tammi tagused niisked aasad pakuvad lindudele häid elupaikasid, siis on Voleris palju linde.
Ariadne Lõng

Ariadne Lõng on Eesti Naisuurimus- ja Teabekeskuse välja antav teaduslik nais- ja meesuurimuse ajakiri. Esimene ja ainus omataoline ajakiri Eestis ilmub aastast 2000.
Laiamaa

Laiamaa (ka Laimadal, Laiamadala saar) on saar Saaremaa rannikul Kuressaare lahes. Saar kuulub Kuressaare linna koosseisu ja asub 1 kilomeeter Tori sadamast lõunas.
Saar on edela-kirde suunas piklik, selle pindala on 7,28 hektarit ja rannajoone pikkus 1,6 km. Laidu katab roostik ja laiul leidub rohttaimestikku.
Laid on merelindude pesitsusalana looduskaitse all ja kuulub Kuressaare lahe hoiualasse.
Peabronh

Peabronh (ladina keeles "bronchus principalis") on paljudel selgroogsetel paariline bronhide ja hingamisteede osa, mille seinu toestavad kõhrerõngad.
Roomajatel.
Madudel.
Osade autorite arvates algavad madudel bronhid hingetoru juurest ja jagunevad kaheks peabronhiks, mis kulgevad koos kopsuarteritega kopsudesse.Paljudel madudel on aga kas vasak või parem kops atrofeerunud, kuid loetakse et üks peabronh suubub paremasse aktiivsesse kopsu ja teine bronh suubub kas rudimentaarsesse või väiksemasse aktiivsese vasakusse kopsu ja vastupidi. Teised autorid leiavad, et madudel hargneb hingetoru ning iga haru läheb üle kopsudesse. 
Imetajatel.
Inimestel.
Peabronhid algavad inimestel hingetoru hargnemise kohal (4 ... 5.rinnalüli kõrgusel) ja liigitatakse
Peabronhid jagunevad kopsudes segmentaalbronhideks ("bronchi segmentales")
Ülemsugukond

Ülemsugukond (ladina keeles "superfamilia") on bioloogilises taksonoomias alamseltsiga kattuv ehk sugukonnast vahetult kõrgem üksus. 
Ladina keeles kasutatakse taimede ja vetikate puhul lõppu "-acea", loomade ja seente ülemsugukondadel lõppu "-oidea" (näiteks "Acrochordoidea", "Booidea", "Colubroidea", "Pythonoidea", "Typhlopoidea", "Uropeltoidea").
Riia bussijaam

Riia bussijaam on bussijaam Läti pealinnas Riias. 
See teenindab nii rahvusvahelisi kui riigisiseseid bussiliine. 
Bussijaam asub Riia eeslinnas aadressil Prāgas iela 1. 
Hoone ehitati 1964, bussijaamas on 33 bussiterminali.
Kobra

 
Kobra ("Naja") on maoperekond.
Roomajate andmebaasi klassifikatsioon.
Kobrade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Zootaxas avaldatud artikli kohaselt on kobra perekonnas uus maoliik "Naja peroescobari", kes 
elab São Tomé saarel Guinea lahes.
Kladistikas.
Wallachi jt koostatud kobra perekonna kladogramm:
Levila.
Kobrad on levinud Aafrikas, Lähis-Idas ja Kagu-Aasias ning Indoneesias. 
Kokkupuuted inimestega.
Kobra perekonna madusid liigitatakse inimeste suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel kerge kuni raske astmega mürgistusseisundeid (inglise keeles "cobraism") esile kutsuda. Kuni pooled kobrahammustusest võivad 'kuivad' olla, mil kobra sülge ei erita.
Kobradelt maokasvandustes (või ka looduses) 'lüpstud' modifitseeritud sülge on kasutatud amüotroofset lateraalskleroosi põdevatel inimestel uuringutes ja eksperimentaalse leevendava vahendina.
Krēmeri mõis

Krēmeri mõis (läti keeles "Krēmeru muiža") oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis. Saksa keeles "Krämershof".
Mõis eksisteeris XVI ja XVII sajandil, andes nime Krēmeri piirkonnale Voleri asumis. Mõisa hoonete täpne asukoht pole tänapäeval teada. Ajalooliselt on aga teda, et kui Karl XII enne Spilve lahingut Daugava ületas, siis maabusid ta väed just selle mõisa juures.
Kristlik platonism

Kristlik platonism (ka platonislik kristlus) on kristluse maailmavaate alus, mis kujunes välja esimese aastatuhande esimesel poolel. Kristlik platonism alavääristab meeleist maailma ja peab tähtsaks ideede maailma, nn vaimset maailma. Kristlik platonism väljendub patristikas.
Kristliku platonismi rajas Origenes. Ta eemaldus arusaamast, et kristlase elu tähendab pöördumist maailma vastu, ja kujundas välja kristliku platonismi ühe vormi. Samm-sammult võis kristlane tõusta kõrgemale olemise ahelas, kuni jõuab jumalani. Platonistina oli Origenes veendunud jumala ja hinge suguluses: jumaliku tunnetus on inimkonnale omane. Seda on võimalik taaskogeda ja äratada ellu eriliste harjutuste abil.
Et kohandada platonistliku filosoofiat pühakirjaga, arendas Origenes välja piiblilugemise sümbolmetoodika. Selle kohaselt ei tulnud Kristuse neitsisündi Maarjast mõista sõna-sõnalt, vaid jumaliku tarkuse sündimisena inimhinges. Kaemuse varal edeneb hing jumala tundmises, mis muudab teda seni, kuni - nagu Platon ise oli õpetanud - ta muutub jumalikuks.
Kristlikust paltonismist kujuneb Athanasiose ajal kristluse peasuund, kuni kiriku lõheni ja aristotelesliku kristluse (skolastika) tekkimiseni.
Friedrich Nietzsche arvas, et kristlus on platonism massidele.
India kobra

India kobra ehk prillmadu ("Naja naja") on maoliik.
Kui india kobra tunneb end ohustatuna siis võtab ta sisse kaitsepoosi - tõstab keha eesosa püsti ja sirutab kaelaroiete eesmised paarid külgedele, paljastab seljapoole venitunud nahal "prillid"e kujutise. 
India kobrad leiavad rakendust maotaltsutajate välietendustel. 
Levila.
India kobrad on levinud Pakistanis, Indias, Sri Lankal, Bangladeshis, Nepalis ja Bhutanis. 
Mürgisus.
India kobrasid liigitatakse inimeste suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel raske astmega mürgistusseisundeid (inglise keeles "cobraism") esile kutsuda.
Voleri mõis

Voleri mõis (läti keeles "Voleru muiža") on mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis; selle peahoone aadress oli Voleru ielā 11. Saksa keeles "Wohlershof".
Voleri mõis rajati XVI sajandil, mil hertsog Gotthard Kettler andis Daugava-äärsed luhad ja kõrtsid Henning Wohlerile. Aastail 1623–1638 oli Voleri riigimõis. Seejärel kuulus mõis mitmele eri omanikule, ka mõisa valdused olid muutlikud. Aastal 1681 sai mõisa omanikuks Rootsi sõjaväeinsener J. Rodenburg.
Järgmine tähtsam omanik oli aastast 1736 lätlasest ettevõtja Jānis Šteinhauers, kes pani mõisas käima vee jõul töötava saeveski. Lisaks rajas ta mõisa juurde kaubasadama. Mõisale kuulus veel kõrts, kus töölised käisid enda teenitud raha õhtuti mõisnikule tagastamas. XIX sajandil said mõisa omanikeks töösturid ja kaupmehed Tālheimid, kelle kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni.
Mõisa barokne puidust peahoone rajati XVIII sajandi algul, kuigi täpne valmimisaeg pole teada. See on ka ainus hoone, mis on mõisakompleksist säilinud.
Ibipaio

Ibipaio on Kago (Lauri Sommeri esinejanimi) neljas sooloalbum, mille andis aastal 2012 välja Õunaviks. 
Albumi tegid kaasa Fernando Moresi, Liska Keerberg, Pekko Käppi ja kass Iivula. Albumi kujundas Eiko Ojala.
Plaadi neli esitluskontserdid toimusid Viljandis Kondase keskuses (20.09), Sänna kultuurimõisas (27.09), Tartus Botaanikaaias (03.10) ning Tallinnas Vanalinna Muusikamajas (10.10).
Albumi ilmumise puhul andis plaadifirma välja ka häälekandja "Mahlapress" üheksanda numbri, mis muuhulgas sisaldab kommentaare mõnedele albumi lugudele.
Sejny

Sejny (leedu "Seinai") on linn Poolas Podlaasia vojevoodkonnas, Sejny maakonna keskus. Asub Leedu piiri lähedal Marycha jõe ääres.
Umbes kolmandik linna 5700 elanikust on leedulased. Enne Teist maailmasõda oli linnas suur juudi kogukond.
Linnaõigused sai umbes 1600. aastal.
Toro saar

Toro saar (itaalia "isola del Toro" 'härjasaar', "isola il Toro"; Tabarca murdes "u Tóu") on Itaaliale kuuluv asustamata saar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Sant'Antioco vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Toro saarel on Sardiinia maakonna lõunapoolne äärmuspunkt.
Sulcise saarestikku kuuluva vulkaanilise tekkega saare pindala on 11 hektarit, suurim pikkus 400 meetrit, suurim laius 350 meetrit.
Munahammas

Munahammas (ladina keeles "ruptor ovi") on osadeovipaarsete selgroogsete ülanokal või ülalõual, harvemini alalõual paiknev terav hammas ehk hambataoline sarvestunud köbruke. 
Munahammast kasutavad embrüonaalses arengustaadiumis loomad selleks, et rebestada neid ümbritsev munakoor.
Munahammas on paljudel linnupoegadel ja roomajate poegadel (sh maopoegadel). 
Lindudel.
Looteeas on ülanoka ülemise poole tipul tekkiv väike sarvestunud köbruke (munahammas) kõigil linnutibudel (va sugukonna "Megapodiidae" lindudel), selle abiga lõhuvad tibud koorumisel munakoore. Tibude hilisemal arenemisel munahammas irdub. 
Roomajatel.
Madudel.
Ovipaarsete maoliikide maopoegadel, areneb ninamiku peal üks munahammas, mis aga hüljatakse juba esimese kestumise käigus. 
Zooloogi Aleksei Turovski arvates koosneb munahammas maole kasulikest valkudest, mis paari tunni jooksul pärast munast koorumist imenduvad makku tagasi.
Ajaloolist.
Lindude munahammast on kirjeldanud esimesena tõenäoliselt Aldrovandi 1600. aastal.
Tudulinna vald (Iisaku kihelkond)

Tudulinna vald (saksa keeles "Gemeinde Tuddolin") oli vald Iisaku kihelkonnas Viru maakonnas ja pärast selle maakonna kaotamist aastail 1949–1950 lühidalt vald Jõhvi maakonnas. Vallamaja asus Tudulinnas.
Valla pindala oli 246 km² ja seal oli 1934. aastal 2025 elanikku. Talundeid ja elamuid oli 372 ning neis oli elanikke 1929. aastal 1621. Põllu- ja aiamaad oli 1742 ha. 1933. aastal oli vallas 3 avalikku algkooli.
Vallas sündisid kohtunik ja advokaat Kristjan Haho, vaimulik Albert Roosvalt, kirjanik Juhan Lepasaar, arst Juhan Ehlvest ja põllumajandusteadlane Leo Saluste.
Vald kuulus Riigivolikogu 72. valimisringkonda, kust valiti Hugo Kukke.
1939. aasta valdade reformiga läks kogu valla maa-ala uue Tudulinna valla koosseisu ehk vald taasloodi samades piirides. Väljavõte Vabariigi Presidendi otsusest nr 88 – 7. oktoobrist 1938 (RT 1938, 87, 776):
28. detsembril 1939 valiti vallavanemaks Eduard Timotheus.
13. septembril 1945 moodustati valla koosseisus Oonurme külanõukogu ja Tudulinna külanõukogu. 26. septembril 1950 arvati valla maa-ala Mustvee rajooni koosseisu.
Oonurme külanõukogu

Oonurme külanõukogu oli külanõukogu Tudulinna valla, Jõhvi maakonna, Mustvee rajooni ja Rakvere rajooni koosseisus aastail 1945–1960.
Seadlusega 3. septembrist 1960 külanõukogu likvideeriti ja selle maa-ala liideti Tudulinna külanõukoguga Jõhvi rajoonis.
Starõje Tšetškabõ

Starõje Tšetškabõ (vene keeles "Старые Чечкабы", tatari keeles "İske Çäçqab", "Иске Чәчкаб") on tatari küla Venemaal Tatarstanis Kaibitsõ rajoonis. See asub 100 km Kaasanist edelas. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli küla rahvaarv 442 elanikku.
Starõje Tšetškabõ asutati 14 sajandil.
Spilve

Spilve on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 9,576 km². Asub Spilve luhal Iļģuciemsist põhjas, Volerist läänes, Kleistist idas ja Bolderājast lõunas. Asumit läbib Bolderājasse viiv raudtee. 89 elanikku (2010).
Valdav osa asumist asub soisel ja madalal (0–2 meetrit üle merepinna) Spilve luhal. Kõrgeim koht ulatub küll 17 meetrit üle merepinna. Niiske ala kuivendamiseks on läbi aegade rajatud kraave, millele on pandud nimed kunagi seal kandis eksisteerinud mõisate järgi. Nende seas on Beķeri kraav ja Hapakase kraav.
Enne Riia linnaga liitmist asusid Spilve luhal karjamaad ja heinamaad. Ala läbis mitu teed – sealtkaudu mindi nii Kuramaale kui ka Daugavgrīvasse. Asumi aladel asus mitme mõisa maad, asumi aladele jäi ka Esseni mõisa peahoone, kuigi mõisa maad jäid suuremalt jaolt väljapoole asumit. 1701. aastal peeti luhal Spilve lahing. 
Asumi aladele jääb ka Podragsi tööstuspiirkond. Seda on esmamainitud 1675. aastal kui veskikohta, ka asus seal XIX sajandil Daugava voolu reguleeriv tamm. Hiljem ehitati saekaater, hakati tootma ka tsementi (1868). Podragsi piirkond liideti Riia linnaga juba XIX sajandi algul.
1873. aastal rajati üle Spilve luha Bolderājasse viiv raudtee. Pärast Läti iseseisvumist liideti piirkond Riiaga (1924). Luhal asub Riia vana lennujaam, mille peahoone rajati 1950. aastatel stalinistlikus stiilis.
Hannes Oja

Hannes Oja (29. märts 1919 Martna vald, Läänemaa – 17. detsember 2012 Toronto, Kanada) oli eesti ühiskonna- ja kultuuritegelane, luuletaja, proosakirjanik, ajakirjanik ja kriitik.
Elukäik.
Kooliteed alustas 1927. aastal Oja Rannamõisa algkoolis. Edasi õppis Martna algkoolis. 1929. aastast õppis Läänemaa Gümnaasiumis. Kaks aastat õppis Uuemõisa Kõrgemas Põllunduskoolis. 18 kuud kestnud ajateenistuse läbis vabatahtlikult Aegna saare merekindluses. Järgnes põgenemine Soome, kus ta võttis soomepoisina osa lahingutegevusest Karjala rindel eestlastest koosnevas jalaväerügemendis 1943. aasta novembrist 1944. aastani. Soomest siirdus ta 1944. aastal Rootsi ja 1951. aastal Kanadasse.
Aastatel 1975–1986 ja 1997–2001 töötas Hannes Oja ajalehe Vaba Eestlane toimetajana, jätkates seejärel kirjutamist ka ajalehele Eesti Elu.
Hannes Oja sulest on ilmunud neli luulekogu. Esimesed luuletused kirjutas algkooli ajakirjale, luuletas ka gümnaasiumis. 
Ta on olnud paljude kogumike ja koguteoste toimetaja, samuti soomepoiste ajakirjas Põhjala Tähistel (toimetuse sekretär 1956–1975, toimetaja 1981–1993 ja 2006) ning Peetri Koguduse väljaandes Elu.
Hannes Oja oli Soomepoiste Klubi Torontos üks eestvedajatest.
Vacca saar

Vacca saar (itaalia "isola la Vacca" 'lehmasaar', tabarca murdes "a Vacca") on Itaaliale kuuluv asustamata väikesaar Vahemeres, Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Sant'Antioco vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Sulcise saarestikku kuuluva vulkaanilise tekkega Vacca pindala on 10 hektarit, pikkus 550 meetrit ja laius 250 meetrit. Vacca asub sissepääsul Palmase lahte. Saare põhjatipu juures asub pisike Vitello kaljusaar.
Vaabina külanõukogu

Vaabina külanõukogu oli külanõukogu Linnamäe valla ja Antsla rajooni koosseisus aastail 1945–1954.
Asutamisel kuulus külanõukogu koosseisu Lumatu ja Kirsi küla, Vaabina asundus, Soe, Tobra, Palu, Hansi, Urali ja Kutsali küla.
1954. aastal külanõukogu likvideeriti, selle maa-ala liideti Kurenurme külanõukoguga, mis saavutas nii endise Linnamäe valla ulatuse.
Martna vald (Martna kihelkond)

Martna vald (saksa keeles "Gemeinde St. Martens", ka Kuluse vald) oli vald Martna kihelkonnas Läänemaal. Vallamaja asus Martna külas.
1890 liideti Martna vallaga Keskvere vald.
Vallas sündis Hannes Oja.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Martna valla koosseisu, välja arvatud Haeska küla piirkond, mis läks Ridala valda, ja Martna valla talude senise Kirbla valla piires asuvate heinamaatükkide maa-alad Kasari jõe ääres, mis läksid Kirbla valda.
Sinalepa vald

Sinalepa vald (saksa keeles "Gemeinde Sinnalep") oli vald Ridala kihelkonnas Läänemaal. Vallamaja asus Käpla külas.
1890. aastal liideti vallaga Kiideva vald, Käblamõisa vald, Mäemõisa vald, Parila vald ja Ridala kirikuvald, aastal 1893 Käblaküla vald ja Lõuguta vald.
1939. aasta valdade reformi käigus läks valla maa-ala Ridala valla koosseisu, välja arvatud Jõevälja nr. 28 talu lahusasuva heinamaatüki maa-ala senise Võnnu valla piires, mis läks Asuküla valda.
Asuküla vald (Ridala kihelkond)

Asuküla vald (saksa keeles "Gemeinde Assoküll") oli vald Ridala kihelkonnas Läänemaal. Vallamaja asus Väike-Ahli külas.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Asuküla valla koosseisu, välja arvatud Varni küla ja Tauksi saar, mis läksid Ridala valda.
Esseni mõis

Esseni mõis (läti keeles "Esena muiža" või "Lielā muiža", vanasti ka" Spilves muiža" või "Gotāna muiža", saksa keeles "Gothanshof", "Essenhof" või "Drelings hof") oli mõis Riia kreisis Piņķi kihelkonnas. Selle peahoone oli Riia linnas Spilve asumis aadress Kleistu iela 131A.
Esseni mõisa esimene omanik oli Riia raehärra Kaspar Dreling. Tema tütar abiellus raehärra Andreas Gothaniga. Mõisa tänapäevane nimi on tulnud järgmisest suguvõsast, kelle valdusse mõis kuulus. Aastal 1774 omandas mõisa Immanuel Just Essen, Riia toomkiriku pastor. Mees oli kirglik autogrammide koguja, kelle kogus olid nii Voltaire kui ka Diderot' autogrammid.
Mõis jäi Essenite kätte 19. sajandi teise pooleni, mil selle ostis vene kaupmees Popov. Popovide kätte jäi mõis kuni aastani 1940.
Lisaks ilmselt 18. sajandi ehitatud peahoonele on säilinud väike park ja aed. Kõrvalhoonetest on säilinud halvas seisukorras olev kelder.
Mežciems

Mežciems (läti keeles "Metsaküla") on Läti kohanimi. Seda nime kannavad:
Rahavoogude aruanne

Rahavoogude aruanne on raamatupidamisaruanne, mis kajastab raamatupidamiskohustuslase aruandeperioodi rahavoogusid (raha ja raha ekvivalentide laekumisi ja väljamakseid). Rahavoogude aruandes on rahavood rühmitatud vastavalt nende eesmärgile:
Rahavoogude aruande eesmärgiks on anda ülevaade ettevõtte genereeritavast rahast ja tarbitavast rahast, finantseerimisallikatest ning muutustest ettevõtte käsutuses oleva raha ja raha ekvivalentide hulgas. Rahavoogude aruandes avaldatav informatsioon on oluline selleks, et hinnata ettevõtte võimet genereerida raha ja raha ekvivalente, mis on omakorda aluseks ettevõtte väärtuse hindamisel. Rahavoogude aruannet on võimalik koostada kas otsemeetodil või kaudmeetodil.
Raha ekvivalentideks loetakse lühiajalisi (üldjuhul kuni kolm kuud) suure likviidsusega investeeringuid, mida on võimalik konverteerida teada oleva summa raha vastu ning millel puudub oluline turuväärtuse muutuse risk, näiteks lühiajalised deposiidid ja osalus rahaturufondides.
Rae vald (Jüri kihelkond)

Rae vald (saksa keeles "Gemeinde Johannishof") oli vald Jüri kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Vaskjala külas.
Vallas sündisid Otto Karell, Jüri-Rajur Liivak ja Enn Väljak.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala tervikuna uue Rae valla koosseisu.
Anija vald (Harju-Jaani kihelkond)

Anija vald (saksa keeles "Gemeinde Annia") oli vald Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Soodla külas.
Vallas sündisid Alfred Tooming, Lembit Juhari, Ferdinand-Voldemar Mänd.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Anija valla koosseisu, välja arvatud Aavere küla ja Pillapalu asunduse maa-alad ning Anija asunduse läänepoolse osa maa-ala kuni taludeni nr. A-122 ja A-151, mis läksid Lehtse valda.
Raasiku vald (Harju-Jaani kihelkond)

Raasiku vald (saksa keeles "Gemeinde Rasik") oli vald Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Raasiku külas.
Vald moodustati 1898. aastal.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Raasiku valla koosseisu, välja arvatud Paasiku küla ja asunduse maa-alad, mis läksid Anija valda, ning Kostivere ja Haljava mõisa järgi olevate kruntide nr A-96, A-97, A-98, 14, 15 ja 19 ning Paasiku mõisa järgi olevate kruntide nr 1 ja 4 maa-alad, mis läksid Jõelähtme valda.
Peningi vald (Harju-Jaani kihelkond)

Peningi vald (saksa keeles "Gemeinde Penningby") oli vald Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Peningi küla aladel.
Vald moodustati 1866. aastal.
Vallas on sündinud Mait Püümets ja Gustav Ernesaks.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Peningi valla koosseisu, välja arvatud Kiviloo mõisa järgi oleva Soo-otsa talu ja metsakvartaalide nr. 25, 26, 29, 30 ja 31 maa-alad, mis läksid Anija valda, ning Kurgla küla piirkond, seniste Raasiku ja Rae valdade vahel oleva osa maa-ala kuni Nõmme nr. 28 ja Kaasiku nr. 28 taludeni, vimased kaasa arvatud.
Dryophiops

Dryophiops on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Dryophiops" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on levinud Filipiinidel ja Luzoni, Mindoroli ja Sibuyani saarel.
Elachistodon

Elachistodon on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Elachistodon" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on levinud Bangladeshis, Indias ja Nepalis.
Euprepiophis

Euprepiophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Euprepiophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod on levinud Indias ja Venemaa idaosas.
Geagras

Geagras on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Geagras" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on levinud Mehhiko Michoacáni, Oaxaca ja Sinaloa osariigis.
Hermandad

Santa Hermandad (hispaania keeles "püha vennaskond") oli korravalve ühing keskaegses Hispaanias (eriti Kastiilias), mis tegeles palverändurite turvamisega.
Nad tegutsesid kuni 1835. aastani kui kohalik politsei. Hollandis on sõna "hermandad" tänaseni üheks politsei hüüdnimedest.
Ihema järv

Ihema on järv Rwanda idaosas. Piir Tansaaniaga jookseb mööda järve idakallast.
Ihema on suurim järv Akagera rahvuspargi alal. Järv on ümbritsetud soodest ning on nende kaudu ühendatud Akagera jõega.
Järve pindala on 90 km².
Ihema järv asub 1292 meetri kõrgusel merepinnast ja selle sügavus on valdavalt 5 ja 7 meetri vahel. Suurim sügavus on 7,8 meetrit.
Ihema läänekallas on rahvuspargi alal elavate loomade jaoks oluline joogikoht. Järves elavad teiste seas tilaapiad, jõehobud ja krokodillid. 
Järve ääres elab umbes 550 linnuliigi esindajaid, nende seas haruldased kingnokk ja papüüruse-pagulind. Endeemsete liikide hulgas on tutt-jäälind, iibiseid, lootoselinde, haigruid, tülle, kurvitslasi.
Järves vohab vesihüatsint.
Brita Olofsdotter

Brita Olofsdotter (surnud 1569) oli Soome päritolu Rootsi ratsaväelane. Tõenäoliselt oli ta esimene teadaolev naissõjaväelane Rootsis, samuti on ta esimene Rootsist teadaolev näide naisest, kes teeskles meest, et tegelda elukutsega, mis oli naistele keelatud.
Olofsdotter pärines Soomest ja oli Lars või Nils Simonssoni lesk. Ta kandis meherõivaid ja lasi end värvata sõtta Liivimaal, kus ta teenis ratsaväes ning sai lahingus surma. 16. juunil 1569 käskis Rootsi kuningas Johan III Gabriel Christienssonil asja uurida ning maksta Olofsdotteri järelejäänud palk tema perekonnale.
Frøya vald

Frøya on vald Norras Trøndelagi maakonnas, osa Foseni piirkonnast.
Valla halduskeskus on Sistranda. Vallas on veel Hammarvika, Titrani, Sula ja Mausundi küla.
Lisaks 147 km² suurusele Frøya saarele kuulub valda umbes 5400 saart ja laidu.
Naabersaare Hitra ja mandriga ühendab Frøyat Frøya tunnel.
2017. aastani kuulus vald Sør-Trøndelagi maakonda.
Nahaparkimine

Nahaparkimine (ka: "parkimine") on toornaha töötlemine mehaaniliste ja keemiliste meetodite abil nahaks. Parkimine fikseerib naha struktuuri põiksidemete abil. Parkimine ei luba nahal nii tugevasti punduda ning kuivades kokku tõmbuda. Parkimise protsess on pöördumatu ja selle efektiivsust saab määrata, kui võrrelda parkimata ja pargitud naha omadusi. Üht tähtsaimat omadust pargitud naha puhul näitab liimistumistemperatuur. Liimistustemperatuuriks nimetatakse temperatuuri, mille juures naha tükk tõmbub kokku ja deformeerub, pannes ta vette ja tõstes järk-järgult temperatuuri. Sel ajal hakkavad ka naha struktuuri põiksidemed katkema. Parkimata naha liimistumistemperatuur jääb alla 60-kraadi, kuid pargitud nahal võib olla see 130-kraadi läheduses. Parkimata nahk muutub kõrgemal temperatuuril mõne tunni jooksul želatiiniks. Naha parkimine sarnaneb kummi vulkaniseerimisega, sest kui põiksidemeid tekib liiga palju, muutub nahk jäigaks ning rabedaks. Kui nahk on ülepargitud, siis ei saa seda kasutada, kuna parkimine on pöördumatu. 
Ajalugu.
Nahka on kehakattena kasutatud alates kiviajast. Kõige vanemaks nahaparkimisviisiks loetakse toornaha veekindlaks ja painduvaks tegemist; see saavutati loomset või taimset rasva kasutades.
Vangikong

Vangikong (ka: kong või vanglakamber) on vanglas olev suletav eraldusruum, kus elavad vangid.
Kell (helitekitaja)

Kell on heliseade, milles heli tekib kellas rippuva kellatila löökidest vastu kella pirni-, koonuse- vms kujulist ülalt suletud ja alt avatud korpust. Üldjuhul on kellad valmistatud metallist. Väikest kella nimetatakse ka kellukeseks.
Traditsiooniliselt kasutatakse kelli kirikutes jumalateenistusele kutsumiseks ja õnnetuse korral häire andmiseks, kuna kõrgest tornist kostab suure kella heli kaugele. Kellad on levinud ka muusikariistadena.
Et kell heliseks, peab see vabalt rippuma, vastasel juhul sumbuvad võnked kella korpuses kiiresti. Suurte kellade tilad pannakse tavaliselt liikuma sikutades kella külge kinnitatud köiest; kirikutes tegeleb sellega selles ametis olev kellamees, kelle töö nõuab mitme kellaga tehtava muusika korral nii füüsilist vastupidavust kui ka täpsust. Tänapäeval liigutatakse kelli tihti masinate abil. Väiksemad kellad ehk kellukesed pannakse tavaliselt liikuma raputades või pulgaga lüües.
Kamber

Kamber on mingis elamus olev ruum (tuba). Sõna on kasutusel ka terminina:
Marissoo jõgi

Marissoo jõgi (ka "Marisoo oja, Marissoo oja") on jõgi Saaremaal Saaremaa vallas. Jõgi algab Sõmera küla servas Marisoost ja suubub samas külas paremalt Pühajõkke.
Salme Kõiv

Salme Kõiv (aastatel 1937–1940 Salme Kabur; 26. oktoober/8. november 1909 Antsla – 29. august 2007) oli eesti ajakirjanik, kirjanik ja tõlkija.
Ta sündis Antslas käsitöölise tütrena. Ta õppis aastatel 1918–1925 Antsla kõrgemas algkoolis ja 1925–1929 Võru tütarlaste gümnaasiumis.
Ta oli aastast 1927 Võrus ajalehe Elu kirjasaatja. Aastatel 1937–1940 töötas ta Tallinnas Majandusministeeriumis masinakirjutajana. Aastatel 1940–1941 oli ta ajalehe Kommunist kirjanduslik kaastööline. Teise maailmasõja puhkemise järel evakueerus ta koos ajalehe Kommunist toimetusega Baškiiri ANSV-sse, kus töötas aastal 1942 Birskis õmblustsehhis ja aastatel 1942–1943 Karjala-Soome Vene Draamateatri riieturina Birskis, Belomorskis, Spasskis, Habarovskis, Vladivostokis ja mujal. Aastal 1943 oli ta Moskva raadio eestikeelsete saadete toimetuses masinakirjutaja, aastal 1944 tegutses ta Leningradis. Aastatel 1945–1946 õppis ta Moskvas NLKP Keskkomitee juures ajakirjanike kursustel ja 1949–1952 Tallinnas marksismi-leninismi õhtuülikoolis. Ta oli pärast Teise maailmasõja lõppu Rahva Hääle ja aastatel 1947–1950 Nõukogude Naise kirjanduslik kaastööline. Aastatel 1950–1951 oli ta Eesti Riikliku Kirjastuse lastekirjanduse toimetaja, kuid viidi poliitilise kaebuse tõttu üle masinakirjutajaks; hiljem töötas ta kirjastustes Eesti Raamat ja Valgus korrektorina ja lepingulise masinakirjutajana. Aastatel 1989–1990 töötas ta kirjastuses Olion masinakirjutajana.
Ta on avaldanud aastast 1927 ajalehes Elu jutte ja joonealuseid, aastast 1939 novelle ajakirjades Nädal Pildis, Looming ja mujal. Aastast 1935 kirjutas ta Eesti-Soome suhetest väljaannetes Looming, Suomalainen Suomi, Uusi Suomi ja mujal. Aastal 1939 äratas ta tähelepanu romaaniga "Reet Tammiku", millega sai kirjastuse Loodus romaanivõistlusel III auhinna (raamat ilmus kordustrükina aastal 2011 sarjas "Eesti romaanivara"); romaan kujutab noore energilise naise luhtunud abielu iseäraliku matemaatikaüliõpilasega. Samuti on ta tõlkinud (ilmus aastal 1951) Ivan Belõševi lastejutu "Tõrges kassipoeg".
Salme Kõiv suri 29. augustil 2007 ja ta maeti 23. oktoobril 2007 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1937–1940 abielus Boris Kaburiga.
Juhtkiri

Juhtkiri on ajalehes või ajakirjas harilikult arvamuslugudest eespool avaldatud ning toimetuse seisukohta väljendav artikkel, mis käsitleb mingit aktuaalset teemat.
Seemnesegu (album)

"Seemnesegu" on Eesti "shoegaze"-ansambli Imandra Lake album, mis sisaldab töötlusi ansambli 2010. aastal ilmunud täispika albumi "Seesamseesam" lugudest. Peamiselt on remiksid teinud kodumaised artistid, kuid oma panuse on andnud ka Suurbritannia muusik Seeland ja Manual Taanist.
Lugude nimekiri.
1. "Igane" (Seeland rmx) 04:39&lt;br&gt;
2. "Rabajärv" (Music For Your Plants rmx) 05:51&lt;br&gt;
3. "Ilus aeg" (Out-Or rmx) 03:52&lt;br&gt;
4. "Seesam" (Leslie Da Bass rmx) 03:58&lt;br&gt;
5. "Öö laul" (Tallinn Daggers rmx) 03:49&lt;br&gt;
6. "Majades" (Wolfredt rmx) 05:34&lt;br&gt;
7. "Vajun" (Manual rmx) 04:20&lt;br&gt;
8. "Liugle liugle" (Forgotten Sunrise rmx) 06:22&lt;br&gt;
9. "Puhangus" (Treee rmx) 03:48&lt;br&gt;
10. "Ole mu laev" (3 Pead rmx) 03:57&lt;br&gt;
11. "Puhangus" (Joel Tammik rmx) 06:10&lt;br&gt;
12. "Igane" – instrumentaal (Seeland rmx) 04:49
Külli Tammik

Külli Tammik (1974. aastani Külli Leppik; 20. august 1950 Tallinn – 29. detsember 2013) oli eesti skulptor, iluuisutaja ning ilu- ja rulluisutamistreener.
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1977. aastal ERKI (skulptuuri erialal). 
1987. aastast oli vabakutseline, 1983. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Skulptorina oli ta peamiselt animalist, kes lõi humoristliku alatooniga inimtüüpe karikeerivaid looma- ja linnukujusid. Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Eesti Spordimuuseumi ja Tallinna Kunstihoone kogudes, aga ka erakogudes. Tema loodud olid näiteks Vassili Võrgu pronksbareljeef Tallinna 3. Keskkooli seinal (1978) ning komnoor Leopold Linderi pronksbüst Aseri kultuurimajas (1979).
Ta tegeles Tallinna Mererajooni spordikoolis Vaike Paduri, Lilian Looringu ja Kalju Saarekese juhendamisel iluuisutamisega ning kuulus 1968. aastal Eesti koondisse. Aastatel 1969–1987 töötas Tallinna Mererajooni spordikoolis iluuisutamistreenerina, aastatel 1987–1989 oli treeneri olümpiareservi eriklassis. 
Aastatel 1993–2008 oli ta Rulluisutamisföderatsiooni president ja klubi Vigurid juht. Kuulus ka Rahvusvahelisse Rulluisutamisliidu treenerite ühendusse. 
Ta harrastas ka allveesporti, suusatamist, ratsutamist ja iluvõimlemist.
Advokaadibüroo ALTERNA

Advokaadibüroo ALTERNA on Eesti advokaadibüroo. See asutati 2013. aastal. Firma on Eesti Kaubandus-Tööstuskoja liige.
ALTERNA on spetsialiseerunud järgmistele õigusvaldkondadele: ärinõustamine ja M&amp;A tehingud, kohtulike ja kohtuväliste vaidluste lahendamine, karistusõigus ja kriminaalmenetlus, kinnisvara-, ehitus- ja planeerimisõigus, restruktureerimine ja maksejõuetusmenetlused, intellektuaalomandi ning andmete kaitse.
ALTERNA on tunnustatud rahvusvaheliste advokaadibüroode hindamise väljaannete IFRL1000 ja Legal500 poolt.
Gonyophis

Gonyophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Gonyophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on levinud Sarawaki osariigis (Malaisia) ja Singapuris.
Xuelong

Xuelong (hiina keeles 雪龙 'lumedraakon', inglise keeles "Xue Long") on Hiina jäämurdja ja uurimislaev.
See on ehitatud Ukrainas Hersonis Hersoni laevatehases 1993. aastal. Jäämurdja osales Arktika ja Antarktika uurimisekspeditsioonides uurimis- ja tarnelaevana. Kodusadam on Shanghai.
See oli Hiina ainuke jäämurdja, kuni 2019. aastal valmis Xuelong 2.
Juhtumid.
Xuelong oli üks kolmest laevast, mis püüdis 2013. aasta detsembri lõpus 74 inimestega pardal jäävangi sattunud ristluslaevani Akademik Šokalski jõuda ning jäi omakorda jäävangi. 2. jaanuaril 2014 toimetas Xuelongilt pärit helikopter Kamov Ka-32 Akademik Šokalskilt ära Aurora Australise pardale kõik 52 reisijat.
Kong (mesindus)

Kong (Võru murdes "kusal") on algeline, puupaku sisse õõnestatud või puukoorest tehtud taru, mille abil vanasti püüti mesilassülemeid.
Eestis on kongi kasutatud 19. sajandil ja eelkõige Lõuna-Eestis.
Varbola vald (Nissi kihelkond)

Varbola vald (kuni 1919. aastani "Vardi vald"; saksa keeles "Gemeinde Schwarzen") oli vald Nissi kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus tänapäeva Varbola küla alal.
Vallas sündisid Marta Lepp, Alise Stein-Anvelt, Adolf Leevald.
Vald kuulus Rahvuskogu 12. valimisringkonda, kust valiti Julius Vollmann.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Varbola valla koosseisu, välja arvatud Rahula küla maa-ala, mis läks Nissi valda.
Isola Piana

Isola Piana on mitme saare nimi.
396 eKr

Aasta 396 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Il Vitello

Il Vitello (ka "Scogli Il Vitello") on Itaaliale kuuluv väike asustamata kaljusaar Vahemeres Sardiinia saare edelaranniku lähistel. Saar asub Sardiinia maakonna Carbonia-Iglesiase provintsis Sant'Antioco vallas, Sulcis-Iglesiente ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
Sulcise saarestikku kuuluv Il Vitello asub Vacca ja Sant'Antioco saare vahel, paar kilomeetrit Sant'Antiocost kagus Palmase lahte ("Golfo di Palmas") suudmes.
476 eKr

Aasta 476 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Aulepa mõis

Aulepa mõis (saksa keeles "Dirslet") oli rüütlimõis Läänemaal Noarootsi kihelkonnas Aulepa külas. Nüüdisajal jääb mõis Lääne maakonna Lääne-Nigula valda.
Mõis on rajatud 16. sajandi lõpus ning läbi ajaloo ei kuulunud mõisale kogu Aulepa küla, vaid see kuulus vähemalt osaliselt ka Taebla mõisale. Aastatel 1913 ja 1919 oli mõisa omanik Saku Õlletehas.
Aastast 1977 pärineb ka mõisa inventariseerimise toimik arhiiviviitega ERA.T-76.1.14694 ning see sisaldab ankeetandmeid, fotosid ja plaani. Antud dokumendi eelvaatega on võimalik tutvuda ka Kultuurimälestiste riikliku registri kodulehel (vaata http://register.muinas.ee/?menuID=archivalmaterial&amp;action=view&amp;id=2611).
475 eKr

Aasta 475 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Embraer E-Jet

E-Jet on Embraeri Brasiilias ehitatavate reisilennukite perekond, millesse kuulub neli erineva suuruse ja lennuulatusega, kuid sarnase valmistamistehnoloogia ja põhivarustusega lennukit (E-170 kuni E-195). See lubab ühe selle perekonna lennuki lennuõigused saanud piloodil täiendõpet sooritamata lennata ka teiste samasse perekonda kuuluvate lennukitüüpidega. Silindrilise lennukikere läbimõõt on 301 cm.
Barań

Barań on linn Valgevenes Viciebski oblastis Orša rajoonis. Allub administratiivselt Orša linnale. Leedu keeles "Baranis". 
Linnas asuvad kaks keskkooli ja lütseum, lisaks veel muusikakool ja laste spordikool. Barańis on kultuurimaja ja raamatukogu. 
Tööstusettevõtetest on linnas masinaehitus, toiduainetetööstus ja kergetööstus. Tähtsaim tööandja on tehas Ljos (Лёс), kus toodetakse raadiotehnikat. Lisaks asub linnas samanimeline sanatoorium.
Ajalugu.
Linna on esmamainitud 1518. aastal kui Ostrogskite valduses olevat küla. Asulasse rajati toona "kuulihoov", kus valmistati kahuritele kuule. Aastal 1598 rajas nende alade isand Krzysztof Radziwiłł uue Barańi alevi ja asustas küla elanikud sinna ümber. Sellest ajast peale kirjutatakse Barańi külast kui "Старая Барань"i ehk Vanast Barańist.
Aastal 1704 ehitati Barańi asulasse uniaatide kirik.
Aastal 1772 läks alev esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Radziwiłłide mõis konfiskeeriti ja Barańist sai küla. XIX sajandil kuulusid need alad Barzovidele ja Mjanžynskitele. Aastal 1872 rajati asulasse tärklisevabrik, aastal 1873 saekaater. Aastal 1882 omandas asula riiginõunik Popov, kes rajas sinna kõrtsi ja veski. Aastal 1906 avati asulas tehasekool.
1924. aastal liideti Barań Valgevene NSV-ga, aastal 1935 sai sellest töölisasula. Teises maailmasõjas hukkus asulas 42 inimest. Asulast sai ametlikult linn aastal 1972.
Leonid Obolenski

Vürst Leonid Leonidovitš Obolenski (Оболенский Леонид Леонидович; 1873 – september 1930) oli Nõukogude Liidu diplomaat.
Ta õppis Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas, oli maksuinspektor Arzamasis ja Nizni Novgorodis, Talurahva Maapanga juhatuse liige, kolleegiuminõunik (1913).
1915. aastal oli ta menševik, elas Permis, politsei jälgimise all. Alates 1918. aastast oli Leonid Obolenski ÜK(b)P liige, Permi kubermangukomitee liige, 3. armee laekur. Alates 1919. aastast töötas ta Moskvas Vene NFSV rahanduse rahvakomissariaadis, kus oli maksude osakonna kolleegiumi liige ja juhataja, väikese rahvakomissaride nõukogu liige. 
1920. aastal viidi Leonid Obolenski üle välisasjade rahvakomissariaati. 12. juulil 1920 kirjutas ta Vene delegatsiooni liikmena alla rahulepingule Leeduga, oli Vene–Poola sõja lõpetanud Riia rahuläbirääkimistel Vene delegatsiooni aseesimees. 1921. aastast kuni 16. oktoobrini 1923 Nõukogude Venemaa ja Nõukogude Liidu täievolilise esinduse Poolas nõunik, 16. oktoobrist 1923 kuni 4. oktoobrini 1924 (volitused esitas 3. jaanuaril 1924) Nõukogude Liidu täievoliline esindaja Poolas. Alates septembrist 1929 oli ta Vene NFSV hariduse rahvakomissariaadi kunstiasjade peavalitsuse juhataja, enne surma 1930. aastal Ermitaaži direktor.