Tantrad

Tantra (tiibeti keeles "rgyd", sanskriti keeles "tantra") on hinduismist ja mõningate mittetheravaada budistlike koolkondade poolt kasutusele võetud esoteeriline praktika. Tantrad on vadžrajaanas ja hinduismis sisalduvad õpetused. Buddha õpetuste algne kogumik (paalikeelne Tipiṭaka) ei sisalda tantraid ehk salatekste (sanskr. "tantra"), kosmilisi diagramme (sanskr. "yantra") ega enigmaatilised vormelid (sanskr. "mantra"), need pärinevad hilisemast tantrismist.
Tantrismi ajalugu.
Keskaegses Indias põimusid kolm religioosset fenomeni (yoga, bhakti ja tantra) ning kaks teadust (meditsiin ehk āyurveda ja armukunst ehk kāmaśāstra) omavahel läbisegi, andes Vana-India vaimsusele tugeva aktsendi. Sellestsinasest sasipuntrast ongi pärit praktikad, mis praegu on populaarsed, sest India vaimsus on alati olnud ülimalt praktiline, igal filosoofial, maailmavaatel ja usundil on ja on alati olnud praktiline väljund, tegevus, mille kaudu ideed praktikasse paigutada.
Samuti mõjutasid tantrismi Tiibeti algne usund bön ja teised neis regioonides, kuhu budistlik tantrism saabus varem eksisteerinud usundid ja kultused. Vadžrajaanas kujutatakse budasid ja bodhisattvaid koos jumalustest saatjatega, samuti hinduistliku tantrismis seal siis šaktiga. Tantristliku budismi vormi viis Padmasambhava 8. sajandi teisel poolel Tiibetisse. 11. sajandil oli Kālatšakra saanud populaarseks õpetussüsteemiks millega levis ka mahajaana budismi maades Ürg-Buddha (Ādi-Buddha) kultus.
Kuulsamaid tantrate õpetajaid oli 7. sajandil Tiibeti budismi rajaja Padmasambhava ehk Guru Rinpotše.
Tantrism on enesele eesmärgiks seadnud tõlgendada inimese olemust "põhjuse ja tagajärje seoses". Sel põhjusel peetakse šaastratest ajaliselt hiliseimat "Tantra šaastrat" sobivaimaks kali-juuga, praeguse ajastuga.
Tantrismis pööratakse erilist tähelepanu “raevukatele” jumalustele, usukaitsjatele – dharmapaladele. Tekkis ka terve rida naisjumalusi, hiljem lisati nn “vasakukäelises” tantras jumalustele abikaasad – "pradnjaa vidjaad" – budadele ja bodhisattvatele. Sageli kaasnes "vidjaade" kultuse näiliselt erutav tasand ja selline tantra väline visuaalne külg on uimastanud eurooplastest uurijaid, kes on pidanud tantrat seksiõpetuseks, Hipid sidusid "vasaku käe tantra" oma seksrevolutsiooniga ja tegid sellest tõelise liiderdamise ideoloogia.
Tantristlikelt jumalustelt pühenduse ja tarkuse, teadmiste saamiseks riituste puhul on tantrate praktiseerijal ilmtingimata tarvilik "teadvuse seisundi kontroll". Teadvuse kontroll on eesmärk, mille poole tuleb alati püüelda. See on tantristi arusaam vastukaaluks üldisele ühiskondlikule müüdile mida levitatakse läänemaailmas, kus räägitakse kosmilisest tantristlikust ekstaasist.
Tantristide ("tantrist" "sngags-'chang") uskumuste kohaselt kaasnevad õige harjutamisega üleloomulikud võimed (siddhid). Riitustel kasutati mitmesuguseid rituaalesemeid – inimkolbast "kapala", sääreluust trompet, inimluudest valmistatud keed ja põlled, pistoda "phurbaa".
Tantrad.
Mahajaana tantrad ("theg pa chen po", sanskriti "mahāyāna").
Vadžrajaana eksisteerib tänapäeval vaid kahe budismi koolkonna juures. Esimene on Tiibeti budism, mille alla käivad sellised alad nagu Bhutan, India, Nepal, Edela ja Põhja Hiina, Mongoolia, Habarovski krai, Burjaatia, Tuva ja Kalmõkkia. Need on paigad, kus budism on juba traditsioonina juurdunud kohalikku kultuuri. Teine on Jaapanis shingon. Shingon on jaapanipärane vorm hiinakeelsest terminist "Zhenyan", mis tähendab "Tõe sõnad", mis omakorda on sõna (mantra) tõlge sanskritist.
Shingon kui koolkond tekkis Jaapanis Heiani (794–1185) ajastul kui munk Kukai reisis Hiinasse 804. aastal kus õppis ja praktiseeris tantraid ja tagasi Jaapanisse saabudes tõi kaasa suure hulga tekste ja kunsti.
Aja möödudes töötas välja enda isikliku sünteesi praktika ja esoteerika kohta, kus kesksel kohal on (Mahavairotshana Tathagata) ehk Vairotshana kõrgeim vorm.
Varajased tantra tekstid on jagatud nelja kategooriasse. 
Sellist klassifikatsiooni tantrate puhul rakendas tiibetlane Bu-ston 14. sajandil. 
Nyingma koolkonnas on suutrad ("suutra-mdo") jagatud kolme ja tantrad ("rgyud") kuude klassi. Tiibeti budismi tekstide kogumik Kandžur sisaldab enda viimases osas Gyu ("rgyd") (sanskr.: "Tantra") suurel hulgal tekste, mis on mõeldud vadzrajaana ja tantrismiga tegelejatele.
Nyingma koolkond jagab tantrad kahte suurde rühma: sisesed ja välised tantrad.
Kõrgeima Jooga tanrad jaotatakse omakorda alamklassidesse:(Non-duaal) , isa – ja ema- tantrateks
Ema tantrad:
Buddha pere:
Akšobhja
Vairotšana
Ratnasambhava
Amoghasiddhi
Namas Tare Ekavimsati
Vajrakilaya Tantra
Mahakala
Vadžradhara
Yathalabdha-Khasama
Isa tantrad
Akšobhja
Vairotšana
Amitabha
Bhagavad-Ekajata Tantra
Vadžradhara
Tantra rituaalinstrumendid.
Kapala tehakse alati inimese pealuust. See sümboliseerib meie meelte olemust. Rituaalses praktikas kasutatakse kapalat tantriku teadvuse seisundi ja meelte ohverdamiseks raevukale jumalusele, sellepärast on thankadel kujutatud kapalas meeled, täpsemalt meeleelundid – silmad, kõrvad, keel, nina.
Tilbu
Tilbu on (sanskr. ("khantA"), тиб.dril-bu mong. "хонхо") , käepidemega metall-kelluke. Hoitakse vasakus käes, helistatakse rituaalide ja tseremooniate ajal. Tilbu kasutamine eeldab ka teise temaga kaasaskäiva ehk komplektis oleva instrumendi olemaoslu nimega Vadžra, dordže (vadžra, tiib.rdo-rje). Vadžrat ehk dordžet hoitakse paremas käes.