tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Claus Hjort Frederiksen

Claus Hjort Frederiksen (sündinud 4. septembril 1947 Kopenhaagenis) on Taani jurist ja poliitik, ta kuulub erakonda Venstre. Ta oli 28. novembrist 2016 kuni 27. juunini 2019 Taani kaitseminister.
Ta oli aastatel 2001–2009 tööministriks Anders Fogh Rasmusseni esimeses, teises ja kolmandas valitsuses. Aastatel 2009–2010 oli ta rahandusministriks Lars Løkke Rasmusseni esimeses valitsuses, aastatel 2015–2016 oli ta rahandusministriks Lars Løkke Rasmusseni teises valitsuses. 28. novembrist 2016 kuni 27. juunini 2019 oli ta Taani kaitseminister Lars Løkke Rasmusseni kolmandas valitsuses.
Abramihhino

Abramihhino (vene keeles Абрамихино; eestipäraselt Abramihhina) on küla Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis.
Eesti esimesel iseseisvusperioodil jäi küla Petseri valda. Sel perioodil ei elanud külas setusid.
Eurodom Osijek

Eurodom Osijek on äri-, kaubandus- ja kultuurikeskus Osijekis Horvaatias.
Hoonekompleks asub kesklinnas tiheda liiklusega Vukovarska tänava (horvaadi "Vukovarska ul.") ja Vürst Trpimiri tänava (horvaadi "Ul. kneza Trpimira") ristmikul ning on Osijeki oluline vaatamisväärsus. Keskus on saanud nime 2002. aastal asutatud äriettevõtte Eurodom d.o.o. järgi, mis rahastas keskuse ehitust ja on selle praegune omanik.
Ehitise kirjeldus.
11 000 ruutmeetril laiuva Osijeki Eurodomi ehitamine kestis mitu aastat ja maksis enam kui 650 miljonit Horvaatia kuna (HRK). Kompleks koosneb kolmest kõrvuti asetsevast hoonest, mille üldpindala on 85 000 m² ning mille ehitamiseks kasutati tänapäevaseid materjale. Loova lahendusega keskus pakub võimalusi kohandada sisepindu vastavalt kasutaja vajadustele, mistõttu 2016. aasta lõpus hakati kaaluma Osijeki kliinilise tervishoiukeskuse KBC (horvaadi "Klinički bolnički centar") ümberpaigutamist Eurodomi.
Kompleksi kuulub parkla 800 (või 900) parkimiskohaga.
Ärikeskus.
Ärikeskus paikneb kahes omavahel ühendatud 61 meetri kõrguses tornis, mille fassaadidele on klaasist kattelahendusega antud ühtlustatud välisilme ja mida rahvasuu kutsub Osijeki kaksikuteks (horvaadi "osječki blizanci"). Seal paiknevad ettevõtte Eurodom d.o.o. kontoriruumid. Korruseid on 12, panoraamvaatega lifte 2 ja üldpindala 11 000 m², korruse pindala 1450 m².
Kaubanduskeskus.
Kaubanduskeskus on kuuekorruseline hoone 35 000-ruutmeetrise kaubanduspinnaga, kus on kaks panoraamvaatega lifti, 80 (ka 120) kauplust ning ruumid 16 toitlustusasutuse jaoks (ka 18).
Kultuurikeskus.
Keskuse pindala on 4500 m². Seal paiknevad mitmeotstarbeline auditoorium, kus on 386 istekohta, galeriid ja näitusesaalid.
Gumprecht von Hohenzollern

Gumprecht von Hohenzollern (ka Gumprecht von Brandenburg-Ansbach või Gumprecht von Brandenburg-Ansbach-Kulmbach; mõnikord kasutatakse ka eesnime Gumpert; 16. juuli 1503 Ansbach – 15. juuni 1528 Napoli) oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvkonda valitsenud Hohenzollernide suguvõsa haru liige, Bambergi toomhärra ning paavstlik saadik.
Elukäik.
Gumprecht oli markkrahv Friedrich II ja tema abikaasa, Poola kuninga Kazimierz IV tütre Zofia Jagiellonka poeg. Tal oli 9 venda ja 7 õde ning ta oli neist kõigist noorim. Tema vanematest vendadest olid silmapaistvaimad Kulmbachi markkrahv Kasimir, Ansbachi markkrahv Georg, Saksa ordu kõrgmeister ja esimene Preisimaa hertsog Albrecht, viimane Riia peapiiskop Wilhelm ning Magdeburgi peapiiskop Johann Albrecht. 
Lasterikka vürstipere noorima pojana valiti Gumprechtile vaimuliku elukäik ning temast sai Bambergi toomkapiitli liige. Paavst Hadrianus VI ajal läks ta Rooma, kus ta elas kõrgmeistrist venna Albrechti loal koos oma teise venna Johann Albrechtiga Saksa ordule kuuluvas majas. Paari aasta pärast lahkus Johann Albrecht Roomast, kuid Gumprecht jäi sinna edasi, astudes paavst Clemens VII teenistusse. Roomas viibides taotles Gumprecht kuuria kaudu mitmeid toomhärra prebende, sealhulgas Eichstätti toomdekaani oma. Kuid kohalik toomkapiitel seisis tema taotlusele vastu ning tal ei õnnestunud seda ka kuuria abil läbi suruda. 
1527. aastal toimunud Sacco di Roma ajal langes Gumprecht aga paavsti vastaste kätte vangi ning suri vangipõlve vintsutuste tagajärjel järgmisel aastal Napolis. Ta maeti samasse San Giacomo degli Spagnoli kirikusse.
Radaja

Radaja (vene keeles Сигово "Sigovo") on küla Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis.
Küla asub Setumaal ja kuulub Seeritsä nulka.
Eesti esimesel iseseisvusperioodil jäi küla Vilo valda.
2000. aastal oli külas 11 püsielanikku.
Külas asub Radaja Seto Muuseum, samuti peetakse külas igal aastal 28. augustil maarjapäeva kirmast, setu perede kokkutulekut.
Johann von Hohenzollern

Johann von Hohenzollern (ka Johann von Brandenburg-Ansbach või Johann von Brandenburg-Ansbach-Kulmbach; 9. jaanuar 1493 Plassenburg – 5. juuli 1525 Valencia) oli Brandenburg-Ansbachi markkrahvkonda valitsenud Hohenzollernide suguvõsa haru liige ning Valencia asekuningas.
Elukäik.
Johann oli markkrahv Friedrich II ja tema abikaasa, Poola kuninga Kazimierz IV tütre Zofia Jagiellonka viies poeg; tal oli 9 venda ning 7 õde.
Johann osales vaid 16-aastaselt Aragóni kuninga Fernando II (Aragón) vägede koosseisus Agnadello lahingus ning viibis seejärel kuninga kaaskonnas Hispaanias, kus ta tutvus hilisema keisri Karl V-ga ning sõlmis temaga lähedased sõbrasuhted. Johann võttis osa ka Karli keisriks kroonimisest (1520) ning temast sai tema oluline kaaskondlane. Juba 1516. aastal sai temast Kuldvillaku ordu rüütel.
17. juunil 1519 abiellus Johann Karl V vahendusel Germaine de Foix‘ga, kes oli Étampes’i krahvi Jean de Foix‘ tütar ning Fernando II lesk. 1523. aastal nimetas Karl V Germaine’i Valencia asekuningannaks, nõnda sai Johannist omakorda Valencia asekuningas. Kui Karl V 1524. aastal Prantsusmaa-vastaseks sõjaks valmistus, annetas Johann selle heaks nii enda kui oma abikaasa väärisesemeid ning kuld- ja hõbenõusid.
Pärast Pavia lahingut usaldati Johannile vangi langenud Prantsusmaa kuninga François I eest hoolitsemine, kes selle aasta juunis Valenciasse jõudis. Samal ajal haigestus Johann aga raskelt ning kahtlustati, et tema abikaasa võis ta mürgitada. Kuningas François lasi oma ihuarstil tema eest hoolitseda, kuid sellest hoolimata suri Johann 5. juulil. Ta maeti vastavalt tema surmaeelsele soovile Valenciasse Jeruusalemma nunnakloostrisse.
Šilainiai vald

Šilainiai vald (leedu keeles "Šilainių seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle loodepoolses osas, kuhu kuuluvad Linkuva, Sargėnai, Romainiai, Smėliai ja Milikoniai linnaosa (viimased kaks on ühte sulanud ühtseks Šilainiai asumiks). Valla pindala on 25,3 km². 2011. aastal oli seal 50 598 elanikku. Vallamaja asub aadressil Baltų pr. 53, vallavanem on Virginijus Naruševičius.
Impulsiivsus

Impulsiivsus on erinevate põhjustega mitmekülgne isikuomadus, mille tunnuseks on kalduvus tegutseda impulsi ajendil, kusjuures inimese käitumist iseloomustab vähene või täiesti puuduv ettevaatlikus või mõtlemine tegude tagajärgedele. 
Impulsiivsed teod on tavaliselt "halvasti ettekujutatud, lapselikult väljendatud, põhjendamatult riskantsed, olukorraga sobimatud ja tihtipeale põhjustavad ebasoovitavaid tulemusi" ja halvendavad kaugemate positiivsete eesmärkide saavutamist. 
Impulsiivsusel on eri liiki tulemusi ja tagajärgi, näiteks tegutsemine ilma erilise ettemõtlemiseta ja ebasobivas olukorras, kuid mis võib lõppeda soovitava tulemusega. "Kui sellistel tegudel on positiivne tulemus, siis nende põhjustajana ei nähta impulsiivsust, vaid kui julguse, kiiruse, spontaansuse, vapruse ja tavapäratu tegutsemise tunnust." Seega on impulsiivsusel vähemalt kaks erinevat ja teineteisest sõltumatut külge:
Ajakohane Naljaleht

Ajakohane Naljaleht ": Armsaks ajawiiteks noorele ja wanale", oli naljaleht, mis ilmus 1906. aastal Tallinnas. 
Toimetajaks ja väljaandjaks Juhan Lilienbach. Ajalehte trükiti Tallinnas "Mihkel Schifferi" trükikojas. Hind oli 5 kopikat.
Tsensuuri tõttu ilmusid Juhan Lilienbachi pilkelehed eri nimedega: Ajakohane Naljaleht (1906), Nooled (1906), Edu, Pilkeleht (1906), Reinuwader (1906), Kolerakülvaja (1907), Sügise (1907), Vali Tali (1908), mis kõik olid lugejate hulgas väga populaarsed tänu oma päevakajalisele satiirile.
Sigrid Leijonhufvud

Sigrid Amalia Leijonhufvud (5. juuli 1862 – 14. november 1937) oli Rootsi kirjanik, feminist ja ajaloolane. Ajaloolasena huvitus ta naisajaloost.
Taust.
Leijonhufvud sündis aadliperes. Tema isa Axel Leijonhufvud oli tütre ülikooliõpingutele vastu ja õpinguid rahastas isa õde, naisõiguslane Sophie Adlersparre. Leijonhufvud õppis Uppsala Ülikoolis filosoofia teaduskonnas ja sai kraadi 1888. aastal.
Aastatel 1892–1909 töötas ta Stockholmis Åhlinska tüdrukutekoolis õpetajana.
1901. aastal asus ta tööle raamatukoguhoidjana kuningliku ilukirjanduse ja ajaloo akadeemia Vitterhetsakademin raamatukogus.
Kirjatöö.
Kui Adlersparre 1896. aastal suri, kirjutas Leijonhufvud valmis Fredrika Bremeri eluloo, mille kallal tädi oli enne oma surma töötanud.
Åhlinska koolis sõbrunes ta samuti seal töötanud kirjaniku ja ajaloolase Ellen Friesiga. Kui Fries 1900. aastal suri, võttis Leijonhufud oma hoole alla ka Friesist pooleli jäänud käsikirja. Fries oli 1885. aastal avastanud Uppsala Ülikooli raamatukogust Agneta Horni päeviku, mis andis infot 17. sajandi aadliperekonna elu kohta. 1908. aastal ilmus Friesi käsikirja põhjal teos "Agneta Horns lefverne. Efter Ellen Fries' efterlämnade manuskript".
1910. aastal andis Leijonhufvud välja raamatu "Ernst Ahlgren och Esselde, en brevväxling". Tegu oli kirjavahetusega Sophie Adlersparre (pseudonüüm Esselde) ja kirjanik Victoria Benedictssoni (pseudonüüm Ernst Ahlgren) vahel.
1915. aastal andis ta välja krahv Carl Gustaf Tessini aastatel 1748–1752 peetud päeviku ja kirjutas seejärel Tessinist ja teda ümbritsenud naistest mitu raamatut.
1922–1923 ilmus põhjalik kaheosaline Sophie Adlersparre elulugu.
Ühiskondlik tegevus ja tunnustus.
Leijonhufvud tundis isiklikult mitmeid oma kaasaja juhtivaid naisõiguslasi. Ta lõi kaasa võrdõiguslusele pühendatud Fredrika Bremeri Ühingu töös, sealhulgas kirjutas ühingu ajakirjade Dagny ja Hertha jaoks. Samuti kuulus ta naisteseltsi Nya Idun siseringi.
1918. aastal valiti Leijonhufvud kirjandusakadeemia Samfundet de Nio liikmeks.
1922. aastal pälvis ta olulisi kultuuritegelasi tunnustava medali "Litteris et Artibus".
1937. aastal sai ta Lundi Ülikooli audoktorikraadi.
Vilijampolė vald

Vilijampolė vald (leedu keeles "Vilijampolės seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle läänepoolses osas, kuhu kuuluvad Lampėdžiai, Panerysi, Veršvai ja Vilijampolė linnaosa. 
Valla pindala on 14,4 km². Aastal 2011 oli seal 26 411 elanikku. Vallamaja asub aadressil Lampėdžių g. 10, vallavanem on Algimantas Mickevičius.
Eiguliai vald

Eiguliai vald (leedu keeles "Eigulių seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle põhjapoolses osas, kuhu kuuluvad Eiguliai ja Kleboniškise linnaosa, osaliselt ka Kalniečiai linnaosa. Valla pindala on 14,5 km². 2011. aastal oli seal 43 109 elanikku. 
Vallamaja asub aadressil P. Plechavičiaus g. 9A, vallavanem on Ovidijus Adomaitis. Valla hallata on ligi 34 kilomeetrit tänavaid, millest asfalteeritud on 31 kilomeetrit.
Dainava vald

Dainava vald (leedu keeles "Dainavos seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle põhjapoolses osas, kuhu kuulub Dainava linnaosa. 
Valla pindala on 7,28 km². 2011. aastal oli seal 58 818 elanikku, tegemist on elanike arvult suurima vallaga Leedus. 
Vallamaja asub aadressil V. Krėvės pr. 41A, vallavanem on Elena Skirmantienė
. Valla hallata on 18 tänavat kogupikkusega 26,17 km.
Žaliakalnise vald

Žaliakalnise vald (leedu keeles "Žaliakalnio seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle keskosas, kuhu kuulub Žaliakalnise linnaosa ja osaliselt ka Kalniečiai linnaosa. 
Valla pindala on 7,35 km². Aastal 2011 oli seal 24 001 elanikku. Vallamaja asub aadressil Partizanų g. 5, vallavanem on Bronius Girdauskas.
Gričiupise vald

Gričiupise vald (leedu keeles "Gričiupio seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle keskosas, kuhu kuulub Gričiupise linnaosa. Valla pindala on 3,81 km². 2011. aastal oli seal 26 735 elanikku. 
Gričiupise vald moodustati 2005. aastal Dainava vallast. Tegemist on pindalalt kõige väiksema vallaga Kaunases. Valla hallata on 53 tänavat kogupikkusega 27,14 kilomeetrit. 
Vallamaja asub aadressil Chemijos g. 11, vallavanem on Jolanta Žakevičienė.
Petrašiūnai vald

Petrašiūnai vald (leedu keeles "Petrašiūnų seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle idapoolses osas, kuhu kuuluvad Amaliai, Naujasodise, Palemonase ja Petrašiūnai linnaosa. 
Valla pindala on 28,5 km². Aastal 2011 oli seal 14 382 elanikku. Vallamaja asub aadressil R. Kalantos g. 57, vallavanem on Algimantas Vilkevičius.
Panemunė vald

Panemunė vald (leedu keeles "Panemunės seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle lõunapoolses osas, kuhu kuuluvad Panemunė, Rokai, Vaišvydava ja Vičiūnai linnaosa. 
Valla pindala on 24,8 km². Aastal 2011 oli seal 14 941 elanikku. Vallamaja asub aadressil Perlojos g. 29, vallavanem on Rasina Žolynienė.
Aleksotase vald

Aleksotase vald (leedu keeles "Aleksoto seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle edelapoolses osas, kuhu kuuluvad Aleksotase, Birutė, Freda, Kazliškiai ja Marvelė linnaosa. Valla pindala on 24 km². Aastal 2011 oli seal 21 178 elanikku. 
Vallamaja asub aadressil Veiverių g. 132, vallavanem on Liukrecija Navickienė.
Šančiai vald

Šančiai vald (leedu keeles "Šančių seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle keskosas, kuhu kuuluvad Aukštieji Šančiai ja Žemieji Šančiai linnaosa. 
Valla pindala on 7,41 km². Aastal 2011 oli seal 21 097 elanikku. Vallamaja asub aadressil A. Juozapavičiaus pr. 84, vallavanem on Ričardas Rusteika.
Centrase vald

Centrase vald (leedu keeles "Centro seniūnija") on vald Kaunase linna koosseisus ja selle keskosas, kuhu kuuluvad Naujamiestise ja Senamiestise linnaosa. Valla pindala on 4,58 km². Aastal 2011 oli seal 14 723 elanikku. Vallamaja asub aadressil Šv. Gertrūdos g. 7, vallavanem on Marius Švaikauskas.
Polühistor

Polühistor (&lt; kr "polü", 'palju' + kr "histōr", 'teadja') ehk entsüklopedist (keskld "encyclopaedia" &lt; kr "enkyklios paideia", 'ringjas haridus') on õpetlane ja/või loovisik, kellel on sügavad teadmised ja/või oskused mitmes kunsti- ja/või teadusharus. Lähedases tähenduses kasutatakse ka nimetusi interdistsiplinarist (&lt; ld "inter" + ld "disciplina", 'õpetus'), polümaat (eesti keelde tulnud tõenäoliselt anglitsismina, vanakr πολυμαθής "polymathēs," ld "homo universalis," it "uomo universale").
Tüüpiliseks polühistoriks peetakse tihti renessansiaja leiutajat-kunstnikku-teadlast Leonardo da Vincit.
Niisamuti nimetatakse isikut, kellel on erandlikult laialdased teadmised ja/või oskused mitmes kunsti- ja/või teadusharus renessansiinimeseks. Erudiidiks (&lt; ld "eruditus", 'õpetatud') nimetatakse isikut, kellel on laialdased teadmised mitmel alal.
Pačeriaukštė I

Pačeriaukštė I (ka lihtsalt Pačeriaukštė) on küla Leedus Läti piiri lähistel Biržai rajoonis, Pačeriaukštė valla halduskeskus. Külas on põhikool ja raamatukogu.
Pačeriaukštė on nime saanud Ceraukste (leedu keeles "Čeriaukštė") jõe järgi. Vallas on ka teine samanimeline küla, nende eristamiseks kasutatakse liiteid I ja II. Kohanime on esimest korda kasutatud aastal 1586, mil mainiti Pačeriaukštė põldusid. Aastal 1750 mainiti kirjalikes allikates esimest korda sealset mõisa. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Seal töötas üks Leedu taasiseseisvumise väljakuulutajatest Petras Poškus. Sealne kolhoos alustas aastal 1979 koostööd Leedu kunstnike liiduga, premeerides külaelu kõige paremini kujutanud kunstnikke. Restaureeritud mõisa peahoones asub tänapäeval kunstigalerii, lisaks sellele asub seal ka väike koduloomuuseum.
Kudepi jõgi

Kudepi jõgi on jõgi Venemaal ja Lätis; Setumaa lõunaosas. Jõe pikkus on 82 km, jõgikonna pindala 760 km².
Kudepi lisajõed on Lidva ja Vruuda jõgi.
Lidva jõgi

Lidva jõgi on jõgi Venemaal Petseri rajoonis; Setumaa lõunaosas. Lidva jõgi algab Pabra järvest ja suubub Kudepi jõkke. Lidva jõe pikkus on 42 km ja langus 55 m.
Parovėja

Parovėja on küla Leedus Biržai rajoonis, Parovėja valla halduskeskus. 
Külas on postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu. Parovėja all asub dolomiidilade, mille avastas 1931. aastal geoloog Mykolas Skvereckis. Küla asub Rovėja jõe ääres ja on selle järgi ka nime saanud.
Küla on esmamainitud 1520. aastal. 1526. aastal andis Aleksandras Tarnovskis sealse mõisa Radziwillidele, millest sai üks selle suguvõsa esimesi maavaldusi. 1528. aastast on teada, et külas elasid 24 pärisorja, 6 mõisateenijat ja 100 talumeest.
1613. aastal rajasid Radziwillid küla juurde suure loomakasvatuskompleksi, kus kasvatatud loomade liha turustati Biržais. 1817. aastal ehitati külla kabel. 1906. aastal põletasid ülestõusnud talumehed sealse mõisa hooned maha.
Leedu koreograaf Tamara Kalibataitė on nimetanud küla järgi enda kirja pandud rahvatantsu „Parovėjos suktinė“. Ka on küla järgi saanud nime Pirgu lademe Paroveja kihistu. Sealne puurauk on siluri Apaščia kihistu stratotüüp. Lisaks on see ordoviitsiumi Biržai kihistu ja Geidžiūnai kihistiku, Gulbinai kihistiku, Smilgiai kihistiku, Raubonysi kihistiku ning Likėnai kihistiku stratotüüp.
Ruuda jõgi

Ruuda jõgi (ka Vruuda jõgi; vene keeles Вруда) on jõgi Venemaal Petseri rajoonis; Setumaa lõunaosas. Ruuda jõgi on Kudepi jõe lisajõgi. Ruuda jõe pikkus on 43 km ja langus 75 m.
Obdjohhi jõgi

Obdjohhi jõgi (vene keeles Обдёх; ka "Optjoki jõgi") on jõgi Venemaal Pihkva oblastis Petseri rajoonis; Setumaa idaosas.
Jõe pikkus on 19 km.
Patškovka jõgi

Patškovka jõgi (Patskovka jõgi; vene keeles Пачковка) on jõgi Venemaal Petseri rajoonis; Setumaa keskosas. Patškovka jõgi on Piusa jõe lisajõgi.
Jõe pikkus on 19 km ja jõgikonna pindala 82 km².
Metkohka oja

Metkohka oja (ka Metkovka oja; vene keeles Метковка või Митковка) on jõgi Venemaal Petseri rajoonis; Setumaa keskosas. Metkohka jõgi on Piusa jõe lisajõgi.
Jõe pikkus on 10–18 km.
Pulkkalan Kapasi

Pulkkalan Kapasi ehk Verhneje Koirovo (ka Kapasi, vene "Верхнее Койрово") on endine ingerisoome küla ajaloolises Venjoki kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Villozi valla territooriumile.
Küla soomekeelne rööpnimetus Kapasi tuleneb külas elanud ingerisoome suguvõsa Kapanen nimest. 
1817. aastal oli külas (nimetatud kui "Кавози") 8 talu.
1831. aastal oli külas (nimetatud kui "Верх. Койровская Пустошь или Кабози") oli 11 talu. 
1838. aastal elas külas (nimetatud kui "Верхняя Коерова пустошь") 99 inimest, kellest 46 olid mehed ja 53 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui "Kapaisi") 103 ingerisoomlast savakot, kellest 45 olid mehed ja 58 naised.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui "Койeровo верх. пуст.") 10 talu 41 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui "Верх. Коерова пустошь Кабози") 12 talu. 
1880.–1890. aastail oli külas (nimetatud kui "Верх. Коeровская Пустошь") 14 talu. 
1913. aastal oli külas (nimetatud kui "Верхн. Койeровo") 15 talu. 
1941. aastal oli külas (nimetatud kui "Верх. Койровo") 30 majapidamist.
Nalitsa oja

Nalitsa oja (vene keeles Налица; ka Velje oja (vene keeles Велье), Velitsa oja) on jõgi Venemaal Petseri rajoonis; Setumaa kaguosas. Nalitsa oja suubub Velje järve.
Oja pikkus on 14 km.
Smolka oja

Smolka oja (vene keeles Смолка) on oja Venemaal Petseri rajoonis, Setumaa idaosas. Oja suubub Mõla järve.
Liivamäe oja

Liivamäe oja (vene keeles Кошеляха (Košeljaha)) on oja Venemaal Petseri rajoonis; Setumaa idaosas. Liivamäe oja on Optjoki jõe lisajõgi.
Kortela

Kortela ehk Kordelevo (ka Kapasi ja Inkeren Kapasi, vene "Корделево") on endine ingerisoome küla ajaloolises Inkere kihelkonnas Ingerimaal Ižora jõe ääres. Kaasaegse haldusjaotuse järgi jääb endine küla Leningradi oblasti Tosno rajooni Telmanovski valla territooriumile.
Küla soomekeelne rööpnimetus Kapasi tuleneb seal elanud ingerisoome suguvõsa Kapanen nimest. 
1676. aasta Bergenheimi Ingerimaa kaardil on paikka nimetatud kui "Kordila", mis kuulus Inkere pogostisse ("Ingris Pogost") 
1817. aastal oli külas (nimetatud kui "Корделoвa") 6 talu.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui "Kordela") 101 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 42 olid mehed ja 59 naised.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui "Корделoво (Корелево)") 13 talu. 
1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui "Корделoвa") 15 talu. 
1913. aastal oli külas (nimetatud kui "Корделoвa") 21 talu. 
1941. aastal oli külas (nimetatud kui "Корделeвo") 53 majapidamist.
Teise maailmasõja ajal perioodil 01.09.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud saksa vägede poolt. Küla hävis teises maailmasõjas.
Lemetinmäki

Lemetinmäki ehk Lemedimjaki (ka Lemetinkylä, vene "Лемедимяки") on endine ingerisoome küla ajaloolises Tuutari kihelkonnas Kesk-Ingerimaal Peterburi linnast lõunas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb ala Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Villozi valla territooriumile.
Lemetinmäki kuulus Sulkula külade gruppi, mistõttu on seda mõnes allikas nimetatud ka Sulkula nimega, eristamata seda teistest Sulkula küladest (Jänismäki, Leininmäki, Parkonmäki, Pulkkisenmäki, Pökkösenmäki ja Talsinmäki). 
1817. aastal oli külas (nimetatud kui "Лемядикюля или Леметимяки") 9 talu.
1831. aastal oli külas (nimetatud kui "Лемядимяки") 6 talu. 
1848. aastal elas külas (nimetatud kui "Lemetinmäki") 33 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 12 olid mehed ja 21 naised.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui "Леiметимяки") 6 talu. 
1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui "Леинетемяки") 5 talu. 
1941. aastal oli külas (nimetatud kui "Лемедимяки") 11 majapidamist.
Küla hävis Teises maailmasõjas.
Otsast lõpuni kontrollitavus

Otsast lõpuni kontrollitavus (ka "algusest lõpuni kontrollitavus", "otsast otsani kontrollitavus", "läbiv või läbnisti kontrollitavus", inglise k "end-to-end verifiability") on demokraatlike valimiste põhimõtteid väljendav kontseptsioon e-hääletamise jaoks. Otsast lõpuni kontrollitavus koosneb individuaalsest kontrollitavusest ja universaalsest kontrollitavusest, mis õigel viisil koos rakendatuna peaks tagama demokraatlike valimiste põhimõtete rakendamise digikeskkonnas.
Individuaalne kontrollitavus tähendab, et igal valijal on võimalik kontrollida, et tema tahteavaldus e-hääle kujul sai antud nii, nagu ta seda soovis, see võeti häältetalletusserveri poolt vastu ning salvestati sellisel kujul, nagu ta selle andis ning see loeti kokku sellisel kujul, nagu see salvestati.
Universaalne kontrollitavus tähendab, et iga valija või valimiste vaatleja saab kontrollida, kas valijate antud hääled dekrüpteeriti õigesti ning loeti ka õigesti kokku.
Kui individuaalne kontrollitavus ja universaalne kontrollitavus on realiseeritud nii, et nende kahe vahele ei jää olulisi katmata lõike, siis on e-hääletamine kontrollitav otsast lõpuni. Seejuures on tingimuseks, et sellise kontrollimise raames ei tohi saada kompromiteeritud traditsioonilised demokraatlike valimiste põhimõtted nagu üldisus, salajasus, ühetaolisus, otsesus, proportsionaalsus ja vabadus. Otsast lõpuni kontrollitavuse rakendamisega asendatakse suures osas vajadus toetuda valimisi läbiviivate isikute ja protseduuride kontrollile matemaatilise mudeliga, mis võimaldab kõigil valijatel ja vaatlejatel veenduda, et valimised viidi läbi korrektselt. Otsast lõpuni kontrollitavus on krüptograafiline lahendus e-hääletamise probleemile, et arvutisüsteemi sees toimuv pole vahetult vaadeldav ning inimsilm ei saa otseselt tuvastada süsteemide sees toimuvaid kõrvalekaldeid, mis võivad olla põhjustatud tark- või riistvaravigade, manipulatsiooni, pahavara või korruptsiooni mõju alla sattunud e-hääletamise korraldajate poolt.
Eesti e-hääletamise puhul on rakendatud individuaalset kontrollitavust alates 2013. aasta KOV valimistest. Universaalset kontrollitavust katsetati esimest korda 2017. aasta KOV valimistel. Otsast lõpuni kontrollitavuse rakendamine seati eesmärgiks juba 2001. aastal koostatud lähteuuringutes ning selle puudumine on olnud aastate jooksul välisekspertide peamisi etteheiteid Eesti e-hääletusele.
Vabakunstnik

Vabakutseline kunstnik ehk vabakunstnik on loomingule pühendunud kunstnik, kellel puudub ametikoht.
Vahitorn

Vahitorn on linnuses või kindluses olev ehitis (torn), mida kasutatakse vahipidamiseks või valveks.
Koonilised projektsioonid

Kooniline projektsioon on üks kaardiprojektsioonide põhiklassidest silindrilise ja tasandilise projektsiooni kõrval. Koonilise projektsiooni puhul kasutatakse siirdepinnana (pind, millele projitseeritakse maapinna ruumiline mudel (kera, maaellipsoid)) koonust. 
Koonuse kasutamisel siirdepinnana ühitatakse tavaliselt koonuse telg maakera teljega. Koonilise projektsiooni puhul valitakse paralleel(id), mida mööda koonus puudutab või lõikab kera pinda, neid nimetatakse standardparalleelideks või ka puuteparalleelideks, kus moonutus puudub. Kõrvaloleval joonisel 1 koonus puutub (vasakul) või lõikab (paremal) kera mööda teatud paralleele. Joonisel 1 vasakul pool oleval skeemil asuksid standardparalleelid põhjapooluse keskmistel laiustel, paremal pool standardparalleelid asuvad üksteisest kaugel: üks põhjapoolusel ja teine keskmistel lõunalaiustel.
Kui standardparalleelid on valitud, siis kaardivõrk projekteeritakse konformsuse nõuet arvestades koonuse pinnale, mis seejärel laotatakse tasapinnale. Kaardivõrk tasapinnal näeb tavaliselt välja nagu joonisel 2. Koonilised projektsioonid on valdavalt püstised (normaalaspekt), sel juhul on meridiaanid kiirjad sirgjooned ja paralleelid kontsentrilised ringjooned (vt joonis 2). Koonilised kaldprojektsioonid sobiksid aladele, mis on väljavenitatud paralleelide suhtes kaldsuunas ning põikprojektsioonid piki meridiaane väljavenitatud aladele. Koonilisi projektsioone saab üksteisest eristada meridiaanidevahelise nurga ja paralleelide vahe abil.
Koonilise projektsiooni põhilised omadused on järgmised: 
Moonutused.
Koonilise projektsiooni puhul on moondevabadeks joonteks standardparalleelid ja seega standardparalleelidel moonutused puuduvad. Standardparalleelidest pooluse või ekvaatori suunas liikudes moonutused suurenevad. Siirdepindade lõikumisega on võimalik moonutusi vähendada. Joonisel 3 on toodud näide, kuidas on moonutused jaotunud vastavalt puute- ja lõikekoonuse puhul. 
Koonilised projektsioonid sobivad keskmistel laustel ida-lääne suunas väljavenitatud alade esitamiseks. Kooniliste projektsioonide puhul on heaks omaduseks see, et erinevad moonutused ei ole nii suured ja meridiaanide koonduvus on üsna loomulik võrreldes näiteks silindrilise projektsiooniga.
Kasutus.
Laialt on kasutusel järgmised koonilised projektsioonid:
Vasile Milea

Vasile Milea (1. jaanuar 1927 Lerești, Argeși maakond – 22. detsember 1989 Bukarest) oli Rumeenia sõjaväelane ja riigitegelane.
17. detsembrist 1985 kuni 22. detsembrini 1989 oli Vasile Milea Rumeenia kaitseminister.
Vasile Milea suri 1989. aasta 22. detsembri hommikul kell 9:30 kahtlastel asjaoludel. Nicolae Ceaușescu teatas kommünikees, et Vasile Milea vallandati ametist reetmise eest, misjärel ta lõpetas elu enesetapuga. Levinum on aga arvamus, et Nicolae Ceaușescu laskis Milea mõrvata, kuna ta keeldus andmast käsku tulistada demonstrante.
Harilik raudürt

Harilik raudürt ("Verbena officinalis") on raudürdiliste sugukonda kuuluv mitmeaastane taim, mis pärineb Euroopast. Tegu on tagasihoidliku välimusega taimega, mis kasvab metsikult ja eelistab liivast, savist ja kuiva pinnast. Taimel on väikesed kahvaturoosad õied, mistõttu ta jääb tihti märkamatuks. Raudürt on toitev toonik ja vanasti usuti, et ta aitab igasuguse haiguse vastu. Kreekas on ta pühendatud hommikujumalannale ja raudürti on aegade vältel peetud õnnetoovaks taimeks. Ka egiptlased uskusid, et tegu on muistse taimega, mis pärineb jumalanna Isise pisaratest, kui too leinas taga surnud Osirist.
Levik.
Taim pärineb Euroopast, kuid on levinud ka Põhja-Ameerikasse ja Aasiasse (Lääne-Aasiast Himaalajani). Taime võib leida luhtadel, maanteede ääres ja kuivades päikesepaistelistes kohtades. Taim eelistab pigem kuivi ja liivaseid, kui niiskeid kasvukohti.
Iseloomustus.
Harilik raudürt on kahvatu välimusega oda meenutav taim, mida aetakse tihti segi sinise raudürdiga või jääb ta üldse inimestele märkamatuks.
Vars on püstine, ülaosas harunev ja neljakandiline ning võib kasvada kuni ühe meetri kõrguseks ja taim võib koos lehtedega hargneda kuni 0,5 meetri laiuseks.
Taimel on piklikud, rohelised ja vastastikku asetsevad liitlehed, serv on sakiline ja leht kinnitub taimele leherootsuga. Lehepind on kare. Alumised lehed on äraspidimunajad ja kolmetised ning ülemised lineaalsed.
Taime õied on õrnad, lõhnata, väikesed, viie kroonlehega ja meenutavad oda. Üldiselt on õied sinakat tooni, aga võivad olla ka valged, roosad või lillakad. Õitsemisperiood on juulist kuni septembrini. Taime õied on hermafrodiitsed (on olemas nii mees- kui ka naissoost suguorganid) ja teda tolmeldavad putukad. Tegemist on putuktolmleva taimega.
Taime viljad on väikesed pähklid.
Taim paljuneb seemnetega, mis näiteks meeldivad väga lindudele. Juba esimesel aastal pärast seemne mahapanekut hakkab taim õitsema ja saavutab peaaegu oma täissuuruse.
Keemiline koostis.
Taim sisaldab iridoide, flavonoide, triterpeene, steroide, kohvhappe derivaate ja eeterlikke õlisid. 
Eeterlik õli sisaldab tsitraali, geraniooli, limoneeni, verbenooni. Lisaks leidub taimes erinevaid alkaloide.
Kasutamine taimravis.
Ravitee valmistamiseks kasutatakse nii raudürdi lehti kui ka õisi. Ürt kogutakse õitsemise ajal ja kuivatatakse. Vale kuivatamise korral osa toimeainest (verbenaliin) hüdrolüüsub (laguneb). Seepärast kuivatatakse ürti koos õitega kuivatis temperatuuril 50–60 °C. 
Vanasti usuti, et ürti peab korjama siis, kui taevas ei ole kuud ega päikest. Kuna eemaldati nii väärtuslik taim, pidi tema asemele panema meekärje. 
Raudürt aitab leevendada depressiooni ja kurnatust, eriti vaimsest tööst tekkinud kurnatust.
Raudürdi teed peaks vältima raseduse ajal, sest võib põhjustada enneaegset sünnitust. Omab kontrakstioone stimuleerivat toimet.
Samuti võivad suuremad annused põhjustada iiveldust.
Rachel Kolb

Rachel Kolb on Ameerika Ühendriikidest pärit motivatsioonikõneleja. Ta sündis kurdina kuuljate vanemate peres. Rääkima õppimine oli tema jaoks väga pikk ja keeruline protsess ning ta on innustanud kurte ja selgitanud kurtide võimalusi kuuljatele.
Õpingud.
Rachel Kolb õppis Stanfordi ülikoolis ja sai bakalaureusekraadi 2012. aastal. Ta sai Rhodesi stipendiumi Stanfordis inglise kirjanduse õppimiseks (magistrikraad). Ta on Emory Ülikooli doktorant, kes uurib bioeetika ja puuete (eriti kurtide) kajastamise teemasid 20. sajandi Ameerika kirjanduses ja kultuuris.
Isiklikku.
Kui inimene ei kuule, kas on võimalik kurdina õppida heaks kõnelejaks ja suhtlejaks. Esimene loomulik võimalus on õppida ära viipekeel ja seda suhtlemisel kasutada. Rachel ja tema vanemad soovisid enamat. Rääkima õppimine eeldab lähedaste inimeste toetust, mitte kunagi ei tohiks pärssida kuulmispuudega lapse soovi õppida rääkima. Kaheksateist aastat kestnud kõneteraapia käigus õppis Rachel järjest paremini rääkima. Tema keeleoskus on treenitud niivõrd eriliseks, et temaga rääkivad inimesed on sageli hämmingus, ega tunne algul ära, kas ta räägib inglise keelt inglise, austraalia või skandinaavia aktsendiga. Kuulmata rääkimine nõuab julgust, isegi kui teistele inimestele tundub, et kurt ei saa teha paljusid asju. Paraku see arusaam on ajendatud ühiskonnas levinud seisukohast suhestuda kurtusesse enam puudesse kui võimesse. Isegi kui kurdi inimese võimed erinevad teiste inimeste võimetest, aitavad ka kuuldeaparaat ja kohleaarimplantaat, lisaks oskus lugeda huultelt ja kasutada viiplemist suhelda võrdselt kõigi inimestega. Kuulmispuudega inimeste suhtlemise võimalused võivad olla isegi mitmekesisemad. 
Rachel uskus siiralt, et suudab omandada hea keelekasutusvõime, sorava kirja- ja kõnekeele. Kuulmispuudega inimestel on sageli raskusi hariduse omandamisega, ent kuulmispuudega inimesed on tegelikult suutelised tegema kõike seda sama mida hästi kuulvad inimesed, neile pole miski võimatu, välja arvatud kuulmine. Kurdile on kõnelema õppimine väljakutse, ent mitte ületamatu raskus. Rachel julgustab inimesi ennast teostama parimal moel, ära kasutama võimeid mis tal on. Meie rikkus on meie kasutada olevad võimed, oskus neid võimeid ära kasutada. Lihtsalt ei tohi alla anda ega kuuletuda sisemisele häälele, et ma ei saa ega suuda õppida. Kurt inimene suudab õppida soravalt rääkima. 
Rachel Kolb omandas bakalaureuse- ja magistrikraadi Stanfordi ülikoolis inglise kirjanduse erialal, õppis Oxfordi ülikoolis, omandab Emory ülikoolis (USA) doktorikraadi inglise kirjanduses.
Vuuk

Vuuk on vahe (vahekoht) ehitise osade (nt müürikivi, tellise, paneelide) vahel. Kuivladumise puhul on vuuk tühi, märgladumise puhul täidetud mördiga.
Giorgio Chiellini

Giorgio Chiellini (sündinud 14. augustil 1984 Pisas) on Itaalia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Juventus. Ta on nii koondise kui ka klubi kapten.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Itaalia rahvuskoondises tegi Chiellini 17. novembril 2004 mängus Soome vastu.
Ta kuulus Itaalia olümpiakoondisse 2004. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril, kus võideti pronksmedal.
Esimese värava rahvuskoondises lõi ta 21. novembril 2007 EM-i valikmängus Fääri saarte vastu.
Ta on esindanud Itaaliat koondises 2010. ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2008., 2012., 2016. ja 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
2016. aasta Euroopa meistrivõistluste kaheksandikfinaalis 27. juunil lõi ta värava Hispaaniale.
Chiellini teatas algselt oma koondisekarjääri lõpetamisest pärast kaotust Rootsile 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste valikturniiri "play-off"is., kuid 2018. aasta septembris naasis ta taas koondise juurde.
Qingmingi festivali aegne jõeäär

„Qingmingi festivali aegne jõeäär“ (清明上河图; 清明上河圖; Qīngmíng Shànghé Tú) on hiina Songi dünastia kunstniku Zhang Zeduani (1085–1145) maal. 
25,5 sentimeetri kõrgusel ja 525 sentimeetri laiusel teosel kujutas autor Bianjingi elanike elu-olu surnute mälestamise pühal.
XII sajandi originaal
Miralem Pjanić

Miralem Pjanić (sündinud 2. aprillil 1990 Tuzlas) on Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur, poolkaitsja. 
Pjanić mängib Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondises ja Türgi kõrgliiga klubis Beşiktaş. Varem on ta mänginud Lyonis, Romas, Torino Juventuses ja FC Barcelonas.
Koondisekarjäär.
Pjanić mängis Luksemburgi alla 17- ja 19-aastaste noortekoondises, esindades riiki muuhulgas 2006. aasta Euroopa alla 17-aastaste finaalturniiril.
Täiskasvanuna soovis ta esindada Bosniat ja Hertsegoviinat. Bosnia ja Hertsegoviina rahvuskoondises õnnestus tal mängida pärast Bosnia ja Hertsegoviina kodakondsuse saamist 20. augustil 2008 mängus Bulgaaria vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 3. märtsil 2010 sõprusmängus Ghana vastu.
Ta kuulus Bosnia ja Hertsegoviina koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel. Viimases alagrupimängus 25. juunil lõi ta värava Iraani vastu.
Jules Dejerine

Jules Dejerine (3. august 1849 Genf – 26. august 1917 Pariis) oli Šveitsist pärit prantsuse arst ja neuroloog.
Ta uuris afaasiat. Ta oli esimesi, kes uuris funktsioonide lokalisatsiooni ajus.
Alex Sandro

Alex Sandro Lobo Silva (sündinud 26. jaanuaril 1991 Catanduvas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Flamengo.
Varem on ta mänginud sellistes klubides nagu Atletico Parananense, Santos, Porto ja Torino Juventus.
Koondisekarjäär.
Ta kuulus Brasiilia alla 20-aastaste koondisse 2011. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel. Finaalis alistas Brasiilia Portugali eakaaslased ja tuli maailmameistriks. Samal aastal tuli ta Brasiilia koondisega ka Lõuna-Ameerika noorte meistriks.
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 10. novembril 2011 mängus Gaboni vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 12. oktoobril 2018 sõprusmängus Saudi Araabia vastu. 2019. aastal võitis ta Brasiilia koondisega Copa América.
Brasiilia olümpiakoondisega võitis ta 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril hõbemedali.
Nooled

Nooled oli 1906. aastal Tallinnas ilmunud naljaleht. 
16-leheküljelise ajalehe sisuks oli poliithuumor, üks lehekülg oli kuulutuste päralt. Ajalehte müüdi hinnaga 15 kopikat. 
Ajalehe toimetaja ja väljaandja oli Juhan Lilienbach. Ajalehe 4000 eksemplari trükiti Tallinnas M. Schifferi trükikojas. Illustraatoriteks ja karikaturistideks olid Aleksander Uurits, August Jansen ja Hans Möldermann. Ilmus vaid 1 number.
Juhan Lilienbach andis välja terve sarja pilkelehti, kus igal numbril oli erinev nimetus: Ajakohane Naljaleht, Edu, Pilkeleht, Reinuwader, Nooled, Kolerakülvaja, Sügise (ilmusid 1907), Vali Tali (ilmus 1908).
Michele Scarponi

Michele Scarponi (25. september 1979 – 22. aprill 2017) oli itaalia jalgrattur.
Ta lõpetas 2011. aastal Giro d'Italia teise kohaga, kuid kuulutati hiljem võitjaks, kuna algselt võitjalt Alberto Contadorilt võeti dopingu tarvitamise tõttu tiitel. 
Scarponi võitis karjääri jooksul ka Tirreno-Adriatico, Kataloonia velotuuri kui ka Trentino velotuuri.
Scarponi läks 2017. aasta 22. aprilli hommikul oma Itaalias Marches Filottranos asuvast kodust jalgrattaga treeningsõidule. Ristmiku ületades sai ta veoauto löögi tagajärjel surma, kuna 57-aastane kohalik veoauto juht ei märganud teda.
Scarponi oli jalgrattavõistkonna Astana liige ning 2017. aasta Giro d'Italial selle meeskonna liider.
Scarponi maeti 2. mail 2017 tema naise soovil jalgrattariietes.
Isiklikku.
Ta oli abielus Anna Scarponiga (neiupõlvenimega Tommasi). Neil oli kaks kaksikutest poisslast - Giacomo ja Tommaso.
Kadri Hazbiu

Kadri Hazbiu (15. juuli 1922 Mavrovë – 15. september 1983 Linzë Tirana lähedal) oli Albaania riigitegelane.
Kadri Hazbiu oli 20. juulist 1954 kuni 26. aprillini 1980 Albaania siseminister ja 26. aprillist 1980 kuni 14. oktoobrini 1982 Albaania kaitseminister.
Alates 1961. aasta veebruarist oli ta Albaania Tööpartei Poliitbüroo liikmekandidaat ja alates 1971. aasta novembrist Poliitbüroo liige.
15. oktoobril 1982 Kadri Hazbiu arreteeriti. 1983. aastal peeti tema ja mitme teise kõrge ametiisiku üle mitu salajast kohtuprotsessi, kus neid süüdistati koostöös välisluurega ja riigipöördekatse ettevalmistamises. Kadri Hazbiu mõisteti surma ja hukati.
Bruce Lee ausammas (Hongkong)

Bruce Lee ausammas on Bruce Lee mälestuseks püstitatud mälestusmärk Hongkongis.
Teos valmis 2005. aastal, Bruce Lee 65. sünniaastapäeval.
Likėnai

Likėnai on küla (endine alev) Leedus Biržai rajoonis Pabiržė vallas.
Külas asub Likėnai rehabilitatsioonihaigla, mis on Panevėžysi haigla osakond.
Vaatamisväärsusteks on sealne park ja looduskaitsealused Smardonė allikad.
Küla järgi on nimetatud Pirgu lademe Likėnai kihistik. Sealne puurauk on siluri Apaščia kihistu ja Stačiūnai kihistu neostratotüüp. Lisaks on see ordoviitsiumi Biržai kihistu ja Geidžiūnai kihistiku, Gulbinai kihistiku, Smilgiai kihistiku, Raubonysi kihistiku ning Likėnai kihistiku neostratotüüp.
Allikad.
Smardonė allikad koosneb kahest veesilmast (läbimõõdud 15 ja 17 meetrit). Aastal 1961 andsid nad sekundis 540 liitrit vett, olles sellega veerohkeimad allikad Leedus. Sel aastal viidi ümbruskonnas läbi maaparandustööd, mistõttu tänapäeval annavad allikad sekundis 14 liitrit vett, ka oli enne maaparandustöid allikaid kolm. Allikate vesi on suure mineraalisisaldusega ning pärineb Tatula lademe kivimitest, sisaldades ka vesiniksulfiidi ja kaltsiumsulfaati. Kirjalikes allikates on allikatest esimest korda juttu aastal 1587, mil nende vett hakati Birzaissse kümblustünnidesse transportima. Esimene allikate vee uurija oli Theodor Grotthuß.
Lisaks allikatele ammutatakse seal mineraalvett ka kahest puuraugust. Esimese vesi sisaldab kloriide ja sulfaate, naatriumit ja kaaliumit (mineralisatsiooni aste 7,4 g/l). Sealset vett villitakse pudelitesse ja turustatakse. Teise puuraugu vesi sisaldab kloriide ja bromiide, naatriumit, kaaliumit ja kaltsiumit (mineralisatsiooni aste 114 g/l). Nii selle puuraugu vett kui ka lähedase turbaraba turvast kasutatakse Likėnai haiglas raviotstarbel.
Ajalugu.
Küla on esimest korda mainitud aastal 1643. Asula varasemad nimekujud olid Smardone või Lukėnai. Liudvikas Chodakauskas rajas kohaliku mõisa juurde võõrastemaja ja kümblushoone, pannes seega aluse kuurordile. Aastail 1890–1891 ravis end seal 168 tõbist. Aastal 1891 hävisid need hooned tules ja see tegi asulale kui kuurordile ajutiselt lõpu.
Aastal 1924 tükeldati sealse mõisa maad kruntideks. 40 hektarit maid läks tervishoiuministeeriumi käsutusse, hiljem omandas selle maa aga kohalik omavalitsus. 1930. aastatel avastati, et raviks kõlbab lisaks allikate veele ka sealsete rabade turvas. Nii taastati aastal 1938 Jokūbas Mikelėnase eestvedamisel sealne kuurort. Aastal 1939 võeti sealses sanatooriumis vastu 610 haiget.
3. augustil 1946 sai Likėnaist alev. Aastal 1970 liideti sellega ka Pabiržė, ent aastal 1989 sai sellest taas omaette alev. Aastal 2002 kujundati sealne sanatoorium ümber rehabilitatsioonihaiglaks..
Carme Chacón

Carme María Chacón Piqueras (13. märts 1971 Esplugues de Llobregat – 9. aprill 2017 Madrid) oli Hispaania poliitik, ta oli Hispaania Sotsialistliku Tööpartei liige. Ta oli aastatel 2007–2008 Hispaania elamuehitusminister, aastatel 2008–2011 oli ta Hispaania kaitseminister.
Ta sündis aastal 1971 Esplugues de Llobregatis Barcelona provintsis Kataloonias. Ta lõpetas Barcelona Ülikooli õigusteaduse bakalaureusena. Seejärel täiendas ta end Torontos Osgoode Hall Law School'is, Londonis Kingstoni Ülikoolis ja Québecis Lavali Ülikoolis. Ta on töötanud aastatel 1994–2004 Girona ülikoolis konstitutsiooniõiguse õppejõuna.
Nikolai Andruštšenko

Nikolai Andruštšenko (vene keeles Николай Степанович Андрущенко; 10. september 1943 Leninogor, Nõukogude Liit – 19. aprill 2017 Peterburi, Venemaa) oli vene ajakirjanik, füüsik ja ühiskonnategelane.
Suurem osa Andruštšenko avaldatud ajaleheartiklitest keskendus inimõigustele ja korruptsioonile.
2007. aastal viibis ta vahi all süüdistatuna õigusemõistmise takistamises. Andruštšenko ametikaaslaste sõnul tingis süüdistuse mõrva uurimise ja selle kohtuprotsessi kajastamine ajalehes, mis heitis kohalikele võimudele enne valimisi halva maine. Sama aasta novembris peksti ta nende artiklite eest läbi.
Surm.
2017. aasta 9. märtsil peksid tundmatud isikud Venemaal Peterburis Andruštšenko koomasse, mille tagajärjel ta 19. aprillil haiglas suri.
Novõi Peterburgi toimetaja Deniss Ussovi sõnul võidi Andruštšenkot peksta ajalehes avaldatud Peterburi korruptsiooniteemaliste artiklite pärast.
Apateism

Apateism (apaatia + teism) tähendab apaatiat jumala(te) olemasolu küsimuse suhtes – erinevalt ateismist, mis eitab jumala(te) olemasolu. Apateismi ei peeta uskumuseks, pigem hoiakuks.
Apateistid ei eita üldiselt jumala(te) olemasolu, pigem ei pea seda oma elus tähtsaks.
Saško Kedev

Saško Kedev (makedoonia keeles Сашко Кедев; sündinud 6. juulil 1962 Štipis) on Põhja-Makedoonia poliitik, arstiteadlane (kardioloog) ja alpinist. 
Ta töötab Skopje ülikooli arstiteaduskonnas korralise professorina. Aastatel 2002–2006 oli ta Makedoonia parlamendi liige, 2004. aastal kandideeris ta Makedoonia presidendiks, kuid kaotas teises voorus Branko Crvenkovskile.
Kolmanda Makedoonia alpinistina tõusis ta 2009. aastal Džomolungma (8848 m) tippu.
Haridustee ja töökäik.
Ta lõpetas 1986. aastal Skopje ülikooli arstiteaduskonna. Magistrikraadi kliinilises kardioloogias sai ta 1989. aastal. 1998. aastal kaitses ta Skopje ülikooli arstiteaduskonna kardioloogiakliinikus filosoofiadoktori kraadi kardioloogias väitekirjaga "Primary coronary angioplasty versus intravenous thrombolysis in acute myocardial infarction".
Aastatel 1991–1993 töötas ta kliinikus Bethesdas Marylandis. 1999–2002 juhatas ta kardioloogiakliinikut Skopjes. 2003. aastal töötas ta külaliprofessorina Põhja-Carolina Ülikooli kardioloogiainstituudis. 2008. aastal sai ta Skopje ülikooli kaasprofessoriks ja 2013. aastal korraliseks professoriks.
Isiklikku.
Ta valdab inglise ja itaalia keelt. Tema abikaasa on neuroloog Diana Kedeva. Peres kasvab kaks tütart.
John Stewart Bell

John Stewart Bell (28. juuni 1928 – 1. oktoober 1990) oli Põhja-Iirimaa füüsik.
Ta tõestas Belli teoreemi, mis täpsustab klassikalise füüsika ja kvantfüüsika erinevust.
Namišiai

Namišiai on küla Leedus Pasvalysi rajoonis, Namišiai valla halduskeskus. Külas on postkontor ja raamatukogu, seal tegutseb Saločiai kooli filiaal. Küla on põllumajandusühistu „Ąžuolas“ keskuseks.
Kazliškis

Kazliškis on küla Leedus Rokiškise rajoonis, Kazliškise valla halduskeskus. Küla asub Mēmele vasakul kaldal. Kazliškises on postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu.
Ajalugu.
Küla on esimest korda mainitud XVII sajandil. Aastal 1744 rajati sinna mõis, aastal 1796 aga kabel. XIX sajandi teisel poolel põles vana kabel maha ja aastal 1907 alustati uue ehitamist; see valmis aastal 1910. Aastal 1911 sai Kazliškisest kohaliku kihelkonna keskus, kabelist sai kirik ja selle juurde ehitati ka kellatorn.
Aastal 1922 asutati külla kool (algselt algkool, tänapäeval põhikool). Aastal 1925 rajasid sealsed põllumehed piimandusühistu ja ehitasid ühiselt külla ka piiritusvabriku. Nõukogude ajal oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1972 liideti külaga endised Balandiškise ja Naujakiemise huutor.
Terrasiitkrohv

Terrasiitkrohv on tsemendist ja mõne kivimi (nt graniidi, marmori) purust koosnev dekoratiivkrohv.
Terrasiitkrohvi kasutati palju näiteks Eestis 1930. aastate esindustraditsionalistlikus arhitektuuris.
Samet

Samet (saksa sõnast "Samt") on madala tiheda püstkarvastikuga puuvillane, siid-, villane või keemilisest kiudainest riie.. Sameti karustuse kõrgus on kuni 2 mm.
Yameen Rasheed

Yameen Rasheed (1988 Maldiivid Feydhoo – 23. aprill 2017 Maldiivid) oli maldiivi ajakirjanik ja blogija.
Rasheed pidas blogi The Daily Panic ja töötas Maldiivide börsil (Maldives Stock Exchange)
Surm.
Rasheed suri 2017. aasta 23. aprillil Maldiividel Indira Gandhi Memorial Hospitalis noaga kaela ja rinda pussitamise tagajärjel. Ta leiti Maldiividelt Malest oma korteri trepikojast 14 torkehaavaga. Politsei sõnul tapeti ta terava esemega.
Maldiivide endine president Mohamed Nasheed nõudis Rasheedi surma rahvusvahelist uurimist. 
Maldiivide Kendhoo valimisringkonna poliitik Ali Hussain Rasheedi surmast: "Mitte keegi ei saa Maldiividel õiglust sellise jõhkra režiimi all. Osutage vastupanu ja võidelge õigluse eest. Õiglus Yameen Rasheedile." 
Maldiivide endine president Maumoon Abdul Gayoom Rasheedi surmast: "Sotsiaalmeedia aktivisti Yameen Rasheedi tapmine šokeeris mind täielikult. Allah õnnistagu tema hinge! Tema mõrvarid tuleb kohtu ette tuua."
Rasheedi pereliikmete sõnul oli Rasheed saanud mitu tapmisähvardust ja pöördunud nende pärast ka kohalikku politseisse.
Isiklikku.
Rasheed sündis Maldiividel Addu atolli Feydhoo saarel.
Rasheed oli liberaalse maailmavaatega.
Seemisnahk

Seemisnahk (kõnekeeles ka samss) on pehme, veniv ja pestav materjal, mida valmistatakse rääsparkimise teel loomanaha sisemisest kihist. Lihvimise tulemusel saadakse ühtlane karvastatud pealispinnaga nahk. Peamiselt tehakse seemisnahka tänapäeval lamba- või talle-, vähemal määral kitse-, põdra- või hobusenahast. Sünteetilist seemisnahka toodetakse polüvinüülalkoholist või viskooskiust.
Algselt tehti seemist Euroopa antiloobi nahast, millest tulenes ka nahasordi prantsus- ja ingliskeelne nimetus "chamois". Vastavat tehnikat tunti juba 18. sajandi algul, eriti populaarseks muutus seemisnahk 20. sajandi alguses, kui sellest hakati valmistama autopuhatustarbeid.
Eelkõige kasutatakse seemisnahka rõivaste ja jalatsite valmistamiseks nagu kindad, saapad ja püksid, kuid sellest tehakse ka majapidamistarbeid ja autosisustust. Kuna seemisnahka ei kaitse värvikiht, imab see poorne materjal kergesti niiskust ja mustust ning seemisnahksete toodete (nt jalatsite) kaitseks kasutatakse niiskuskindlaid aerosoole. Seemisnahka puhastatakse kas kuivmeetodil, kraapides seda kummi või kiviga, puhastusvahu abil või ka šampooni või puhastuslahusega. Märgpuhastuse korral tuleb seemist pärast töötlemist taas harjaga karestada.
Makedoonia Teaduste ja Kunstide Akadeemia

Makedoonia Teaduste ja Kunstide Akadeemia (makedoonia keeles "Македонска Академија на Науките и Уметностите") on Põhja-Makedoonia teaduste akadeemia, riigi tähtsaim teadusasutus.
Akadeemia on Euroopa akadeemiate ühenduse ALLEA liige. Ta asutati 1967. aastal Skopjes. Akadeemia esimene esimees (1967–1975) oli kirjanik ja lingvist Blaže Koneski. 
Akadeemia organisatsiooniline struktuur koosneb viiest osakonnast, viiest uurimiskeskusest, kahest tehnilisest üksusest, akadeemia sekretariaadist ja presiidiumist.
Akadeemia liikmeskond.
Akadeemia liikmeskonda kuulub 40 tegevliiget, 5 korrespondentliiget, 67 välisliiget ja 3 auliiget. Akadeemia liikmeskond on jagatud teadusvaldkondade alusel kuude osakonda: