Anne Bonny

Anne Bonny (17. sajandi lõpp – kadus pärast 1720. aasta 28. novembrit, ka Ann Fulford) oli Kariibi merel tegutsenud Iiri mereröövel ja üks väheseid teadaolevaid naispiraate. See vähene, mida tema elust teatakse, pärineb suures osas kapten Charles Johnsoni 1724. aastal ilmunud raamatust "A General History of the Pyrates".
Bonny sündis Iirimaal teadmata kuupäeval, kolis hiljem Londonisse ja seejärel Carolina provintsi. 1718. aasta paiku abiellus ta meremees James Bonnyga, võttis tema perekonnanime ja kolis koos mehega Bahama saartele Nassausse, piraatide varjupaika. Seal kohtus ta Calico Jack Rackhamiga ja temast sai mehe armuke ning partner piraadina. Ta tabati koos Rackhami ja Mary Readiga 1720. aasta oktoobris. Kõik kolm mõisteti surma, kuid Bonny ja Readi hukkamine lükati edasi, kuna mõlemad olid rasedad. Read suri 1721. aasta aprillis vanglas palavikku (tõenäoliselt rasedusega seotud tüsistuste tõttu), kuid Bonny saatus pole teada.
Noorpõlv.
Bonny sünniaeg on teadmata. Väidetavalt sündis ta Iirimaal Corki krahvkonnas. Ta oli teenistuja Mary Brennani ja tolle tööandja, advokaat William Cormaci tütar. Cormaci naine oli haigeks jäänud ja viidi mõne miili kaugusele oma ämma koju, et tema eest hoolitseda. Sel ajal, kui Cormaci naine oli eemal, alustas mees afääri Mary Brennaniga, kes selle tulemusena sünnitas tütar Anne'i. Kuigi Anne oli sohilaps, esitles Cormac teda oma seadusliku tütrena. Tema elu käsitlevaid ametlikke ülestähendusi ja tolleaegseid kirjalikke allikaid on vähe ning enamik tänapäevaseid teadmisi pärineb Charles Johnsoni teosest "A General History of the Pyrates" (piraatide elulugude kogumik, esimene väljaanne on osaliselt täpne, teine sisaldab palju liialdusi).
William Cormac kolis kõigepealt Londonisse, et oma naise perekonnast eemale pääseda. Sel perioodil hakkas ta Anne'i poisiks riietama ja kutsuma teda "Andyks" (ingliskeelne mehenimi). Seejärel kolis Cormac Carolina provintsi koos Anne'i ja tema ema Mary Brennaniga. Algul oli perel oma uues kodus raske, Cormac püüdis end Charles Townis advokaadina sisse seada, kuid see ei õnnestunud esialgu eriti hästi. Kuid tema teadmised seadustest ja oskus kaupu osta ja müüa tagasid peagi piisava sissetuleku, et soetada linnamaja ja lõpuks ka istanduse linna lähistel. Bonny ema suri Anne'i noorpõlves. 
On teada, et Bonnyt peeti "heaks saagiks", kuid tal võis olla keevaline iseloom, väidetavalt pussitas ta teenistujat. Ta abiellus vaese meremehe ja piraadi James Bonnyga. James lootis võita oma äia pärandvara, kuid isa ütles Bonnyst lahti. Anne'i isa ei kiitnud James Bonnyt oma tütre abikaasana heaks ja viskas tütre oma majast välja.
On räägitud lugu, et Bonny süütas kättemaksuks oma isa istanduse, kuid selle kohta pole tõendeid. Siiski on teada, et millalgi aastatel 1714–1718 kolis ta koos James Bonnyga New Providence'i saarele Nassausse, mida tuntakse Inglise piraatide varjupaigana, seda nimetati ka Piraatide Vabariigiks. Paljud selle elanikud said kuninga armu või hoidsid muul viisil seadusest kõrvale. Samuti on teada, et pärast kuberner Woodes Rogersi saabumist 1718. aasta suvel sai James Bonnyst kuberneri informaator. James Bonny andis kuberner Rogersile aru piirkonna piraatidest, mille tulemusena arreteeriti neist paljud. Anne'ile ei meeldinud tema abikaasa koostöö kuberner Rogersiga.
Rackhami elukaaslane.
Bahamal viibides hakkas Bonny kõrtsides piraatidega suhtlema. Ta tutvus John Rackhamiga, keda hüüti Calico Jackiks, ja mehest sai tema armuke. Seejärel pakkus Rackham naise abikaasale Jamesile raha lahutuse eest, kuid mees keeldus ja ähvardas Rackhami läbi peksta. Naine põgenes Rackhamiga saarelt ja naisest sai mehe meeskonna liige. Ta maskeeris end laeval meheks ning ainult Rackham ja Mary Read teadsid, et ta on naine, kuni selgus, et ta on rase. Seejärel viis Rackham ta Kuubale, kus Anne sünnitas poja. Bonny, Rackham ja Read varastasid Nassau sadamast laeva William ning värbasid uue meeskonna. Nende meeskond tegutses aastaid Jamaical ja selle ümbruses. Bonny osales koos meestega lahingutes ja kuberner Rogers mainis teda ringkirjas "Tagaotsitavad piraadid", mis avaldati väljaandes The Boston News-Letter.
Piraatide ohvriks langenud Dorothy Thomas kirjeldas Readi ja Bonnyt; nad "kandsid meeste jakke ja pikki pükse ning pähe seotud taskurätikuid ja ... mõlemal oli käes matšeete ja püstol ning nad kirusid ja ässitasid mehi, et nad mu [Dorothy Thomas] tapaksid." Thomas lisas, et ta teadis, et nad on naised nende "rindade suuruse järgi".
Vangistus.
Oktoobris 1720 rünnati Rackhami meeskonda Jamaica kuberneri Nicholas Lawesi volitatud kapteni Jonathan Barnet' juhitud luubi meeskonna poolt. Enamik Rackhami piraate osutas vähe vastupanu, kuna paljud neist olid purjus. Nad viidi Jamaicale, kus kuberner Lawes mõistis nad süüdi ja määras surmanuhtluse poomise läbi. Jamaical, kus Anne Bonny üle kohut mõisteti, tundsid paljud Jamaica istanduste omanikud Anne Bonny isa ja olid temaga varem ka suhelnud. Seetõttu eeldati, et Bonny võib kohtuprotsessil leebema karistuse saada.
Read ja Bonny mõlemad palusid armu oma rasedusele viidates, ja kohus lükkaski hukkamise kuni laste sünnini edasi. Read suri vanglas, tõenäoliselt sünnitusjärgsesse palavikku. Ühes Jamaica kirikuraamatus on kirjas tema matmine 28. aprillil 1721 märkusega "Mary Read, piraat".
Surm.
Puuduvad andmed Bonny vabastamise kohta ja see on tekitanud spekulatsioone tema saatuse üle. Väited Bonny vabastamisest perekonna sekkumise tõttu ja Ameerika kolooniatesse kolimise kohta, kus ta suri 1780ndate paiku, on ebatõenäolised ja näivad pärinevat 1964. aasta romantilisest romaanist "Mistress of the Seas". Spanish Towni registris on kirjas "Ann Bonny" matmine 29. detsembril 1733. Spanish Town on sama linn Jamaical, kus Bonny üle 1720. aastal kohut mõisteti. Kapten Charles Johnson kirjutab 1724. aastal avaldatud teoses "A General History of the Robberies and Murders of the most notorious Pyrates": "Teda hoiti vanglas kuni sünnitamiseni ja pärast seda lükati hukkamist aeg-ajalt edasi; aga mis on saanud temast, seda me ei saa öelda; me teame ainult seda, et teda ei hukatud."