tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaljula Teder

Kaljula Teder (9. september 1905 Pihkva – 26. veebruar 1978 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja koduloolane.
Kaljula Teder sündis 1905. aastal Pihkvas, tema isa Jakob Teder (1873–1949) oli Võrumaal vallakooli, kihelkonnakooli, Pihkva eesti algkooli juhataja, Petseri gümnaasiumi õpetaja, Võru gümnaasiumi õpetaja, Võru I algkooli õpetaja, Võru Õpetajate Seminari harjutuskooli õpetaja, Võrusoo algkooli juhataja ning Võrus Kreutzwaldi muuseumi varahoidja.
Kaljula Teder õppis aastatel 1913–1916 Pihkva eesti algkoolis, 1913–1916 Pihkva reaalkoolis ja 1918–1924 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1924–1936 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas; ta oli aastast 1924 Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Aastatel 1924–1929 töötas Postimehe ja 1929–1940 Päevalehe toimetuses. 1941. aastal arreteeriti ja K. Teder NKVD poolt ja küüditati koos perekonnaga Venemaale, kust ta pääses tagasi Eestisse pärast 11-aastast vangilaagrit ja 5-aastast asumisel olemist. Seejärel töötas ta Eesti NSV Sotsiaalkindlustuse Ministeeriumis ning Tallinna Kehakultuuri- ja Spordikomitees ja ekskursioonijuhina Tallinna Reisi- ja Ekskursioonibüroos (omas I kategooriat) ja oli ekskursioonijuhtide väljaõppemetoodik.
Kaljula Teder oli Akadeemilise Õigusteadusliku Ühingu juhatuse liige. 1926. aastal valiti ta Eesti Akadeemilise Rahvasteliidu Ühingu FJE peasekretäriks. Ta oli Eesti Fotoklubi liige, aastatel 1963–1968 selle esimehe asetäitja. K. Teder oli alates 1963. aastast TLM kodu-uurimise ringi juhatuse liige – ringi asutamisest kuni oma surmani.
Kaljula Teder tegeles eesti kodu-uurimise oluliste teemadega. Selle töö tulemusena ilmus raamat "Fotograafia teerajajaid" (1973), millest avaldati USA-s 1977. aastal rikkalikke illustratsioonidega ingliskeelne kokkuvõte. Käsikirja jäi ulatuslik "Fotograafia arengust Nõukogude Eestis". 1969. aastal korraldati Tallinna Linnamuuseumis põhiliselt tema materjalide põhjal Eesti esimene fotograafiaajaloo näitus, mis sai aluseks fotomuuseumi kogudele ja püsiekspositsioonile. K. Teder oli kaasautor Tallinna tuletõrje ajalugu käsitlevas väljaandes "Võitluses leekidega" (1975), tema oluline uurimus on ka "Kohvist, kohvikutest ja kohvikultuurist".
Kaljula Teder on maetud Tallinna Pärnamäe kalmistule.
Rahvuslik Vabameelne Partei

Rahvuslik Vabameelne Partei (lühend RVP) oli 1922–1926 Eestis tegutsenud partei, mille asutas Johan Pitka. 
II Riigikogu valimistel 1923. aastal kogus partei 20 670 häält ehk 4,5% ja sai II Riigikogus 4 kohta. III Riigikogu valimistel 1926. aastal kogus partei 4854 häält ehk 0,9%, mis Riigikogus kohti ei andnud.
Riigihangete Amet

Riigihangete Amet oli aastatel 1996–2010 tegutsenud ja Rahandusministeeriumi alluvuses olnud riigiasutus. 2010. aasta 1. juulist võttis Ameti õigused ja kohustused üle Rahandusministeerium.
Riigiasutuse ülesannete seas olid riigihangete korraldamine, neis tekkinud vaidluste läbivaatamine.
Riigikassa

Riigikassa on Rahandusministeeriumi osakond, mis teostab riigieelarve, riigi eelarveväliste fondide ja Euroopa Liidu vahendite Rahvusliku Fondi kassalist teenindamist ning korraldab riigi finantsvarade ja -kohustuste haldamist.
Riigikassa asutati 1. aprillil 1996.
Riigikassa veebivarianti nimetatakse e-Riigikassaks.
Michael Kats

Michael Kats (Eestis on enamasti kasutatud transkriptsiooni vene keelest Mihhail Kats; aga siin-seal esineb perekonnanimena ka Katz ja Kac ning eesnimena Mikhail; sündinud 1947) on Valgevenes sündinud juudi päritolu USA kabetaja ning kabe- ja maletreener. 
Kabes on ta rahvusvaheline suurmeister. Ta on Valgevene ja NSV Liidu teeneline treener. Kabetajatest on ta õpilaste hulka kuulunud maailmameistrid Zoja Sadovskaja, Alena Altšul, Ludmila Sohnenko, Aleksandr Presman, Jevgeni Vatutin. Maletreeneriks hakkas ta aga pärast emigreerumist USA-sse. Males on mitu tema õpilast tulnud oma vanuseklassis USA meistriks. Tema õpilane Alex Lenderman on tulnud ka noorte maailmameistriks. 
Tema tütar Alena Kats on samuti tulnud USA noortemeistriks ning on FIDE meister.
Asunikkude, Riigirentnikkude ja Väikepõllupidajate Koondis

Asunikkude, Riigirentnikkude ja Väikepõllupidajate Koondis (aastast 1931 Põllumeeste, Asunikkude ja Väikemaapidajate Koondis; lühemalt "Asunik(kud)e Koondis") oli Eesti partei, mis asutati 1925. 
III Riigikogu valimistel 1926. aastal kogus partei 13,5% häältest, IV Riigikogu valimistel 13,7% häältest. 
Aastal 1932 ühines partei Põllumeestekogudega ja ühiselt moodustati uus erakond – Põllumeeste, Põlluharijate, Asunike ja Väiketalupidajate Koondis.
Partei häälekandja oli 1926–1929 ilmunud ajaleht Maa.
Juridica

Juridica on õigusajakiri, mis ilmub aastast 1993. Aastast 1998 annab ajakirja välja sihtasutus Iuridicum. 
Ajakirja toimetuskolleegiumi kuulub esindajaid Tartu Ülikooli õigusteaduskonnast, Riigikohtust ja Justiitsministeeriumist.
Ajakiri on avaldanud ka kolm eriväljaannet:
ALMAVÜ

Armee, Lennuväe ja Merelaevastiku Abistamise Vabatahtlik Ühing, lühend ALMAVÜ (vene keeles Добровольное Общество Содействия Армии, Авиации и Флоту, lühend ДОСААФ; "Dobrovolnoje Obštšestvo Sodeistvija Armii, Aviatsii i Flotu", lühend "DOSAAF") oli Nõukogude Liidu ja on praegu Venemaa Föderatsiooni paramilitaarne spordi, sõjalis-tehnilise ettevalmistuse ning patriootliku kasvatuse organisatsioon.
Ajalugu.
ALMAVÜ loodi Nõukogude Liidus 1951. aastal mitme paramilitaarse ühingu liitmisel, mis olid NSV Liidus asutatud juba 1920. aastail ja tegutses kuni 1991. aastani. ALMAVÜ peamine ülesanne oli kutsealuste ettevalmistamine sõjaväeteenistuseks, aga ka reservistide sõjalise kvalifikatsiooni säilitamine. NSV Liidu ALMAVÜ rahastamine oli sõjalise riigieelarve varjatud osa. Hiljem lisandus sõjalisele küljele organisatsiooni töös ka vabam tehnikaspordialade arendamine. Kuni organisatsiooni tegevuse lõpuni õpetati osa noori inimesi enne sõjaväe kutseealiseks saamist ja ajateenistusse kutsumist ALMAVÜ kursustel poolkohustuslikus korras välja veoautojuhtideks, radistideks, tuukriteks, lenduriteks, koerajuhtideks jne.
Organisatsioon Venemaal.
25. septembril 1991 asutati Venemaa Kaitse-Spordi-Tehnika Organisatsioon (Российская оборонная спортивно-техническая организация, lühend РОСТО; "Rossiiskaja oboronnaja sportivno-tehnitšeskaja organizatsija", lühend "ROSTO"), millest sai pärast Nõukogude Liidu lagunemist Venemaa Föderatsiooni presidendi määrusega NSV Liidu ALMAVÜ õigusjärglane Venemaal. 
7. detsembril 2009 taastati Venemaa Föderatsiooni valitsuse määrusega ühingu NSV Liidu aegne nimetus: Armee, Lennuväe ja Merelaevastiku Abistamise Vabatahtlik Ühing ning organisatsiooni nimeks sai Venemaa ALMAVÜ (ДОСААФ России "DOSAAF Rossii").
Eesti Omanike Keskliit

Eesti Omanike Keskliit (varasema nimega "Eesti Õigusjärgsete Omanike Liit") on mittetulundusühing, mille eesmärk on kaitsta koduomanike huvisid ja õigusi. 
Üle Eesti on organisatsiooniga liitunud ligikaudu 64 000 korter- ja eramaja omanikku. .
Eesti Omanike Keskliidu juhatuse esimees on Priidu Pärna, volikogu esimees on Heiki Hepner. 
Ühenduse häälekandja on olnud ajaleht Koduomanik.
Eesti raha

Eesti raha on raha, mis on käibel Eesti Vabariigis.
Eesti esimesed rahatähed (algul kassatähtedena) olid Eesti margad.
Eesti rahasüsteem korrastus 1928. aastaks, kui marga asemel võeti kasutusele kroon, mille tagamiseks võeti Rahvasteliidu vahendusel erilaen Inglise naeltes. Et Suurbritannia 1931 kullastandardist loobus, siis põhjustas see 1933 Eesti krooni devalveerumise. Seejärel lõpetas Eesti Pank kuldvaluuta vaba ostu-müügi.
Eesti kroon.
Eurole üleminek Eestis toimus 2011. aasta 1. jaanuaril. Alates 15. jaanuarist 2011 on Eestis ainsaks seadusega tagatud maksevahendiks euro.
Eesti Pangal on krooni teenustasuta käibelt kõrvaldamise kohustus tähtajatult.
Ajalugu.
Aastatel 1918–1927 oli Eesti rahaühikuks Eesti mark. Eesti mark jagunes sajaks penniks.
Eesti rahaühikuks sai Eesti kroon esmakordselt 1924. aastal (samal ajal oli kasutusel ka mark). Kroon oli kasutusel kuni 1941. aastani. Kroon võeti uuesti kasutusele taasiseseisvunud Eesti Vabariigis 20. juunist 1992. aastal.
1. jaanuarist 2011 alates sai Eestis maksta nii eurodes kui ka Eesti kroonides. Alates 15. jaanuarist on Eesti ametliku valuutana käibel euro.
Eestis on olnud kasutusel ka Vene tsaarirubla, Vene duumarubla, Kerenski rubla, Denikini rubla, Nõukogude rubla, sovznakid, Saksa mark, Saksa idamark, Saksa idarubla, Saksa ülemidarubla, Soome mark, Nepsi raha, ettevõtete kohalikud maksevahendid (nn kodurahad), Tallinna Arvekoja maksutähed, Eesti Vabariigi viieprotsendilised võlakohustused, Eesti Vabariigi kassavekslid, tšervoonets, Saksa riigikrediitkassa raha, punktid, Tartu raha ja veel mitmesuguseid võõrriikide rahatähti.
Vene Talurahva Põllupank

Vene Talurahva Põllupank (ka Vene Talurahvapank) oli Venemaal aastatel 1882–1917 töötanud pank, mis andis talupoegadele raha maa ostmiseks. Talupank tegeles Eestimaal, Liivimaal (koos Saaremaaga) ja Kuramaal.
Aastal 1906 avas pank osakonnad ka Balti kubermangudes. Vene Talurahva Põllupanga Eestimaa kubermangu osakond asus Tallinnas Wismari tänav 7.
20. sajandi algul laienesid Venemaa keisririigi Balti provintsidesse kaks Venemaa panka: Vene Talurahva Põllupank ja Doni Agraarpank, nende eesmärk oli toetada talupoegi maa soetamisel ja sel eesmärgil osteti kokku mõisaid, et need siis talupoegadele müüa või rentida. Ostetud mõisad tükeldati ning jagati taludeks. 
Eestimaa kubermangus kuulus Vene Talurahva Põllupangale Jõgisoo, Lehtmetsa, Männiku, Nakamaa ja Paasiku, Kõnnu mõis ja Doni Agraarpangale Emmaste-Kuriste, Orjaku-Kuriste, Saida, Suur-Kullamaa ja Ubasalu mõisad poolmõisad ja Voka mõis, Kõnnu mõis.
Talurahva Põllupank andis laenu 13, 18, 28, 41 ja 55 ½ aasta peale, intressidega 11%-5%. Laenu anti 90% koha hinna järgi, erakordsetel juhtumitel ka täiesti 100%, kuid kunagi ei antud laenu üle selle hinna, mille peale ostja ja müüa on kokku leppinud. 
Vene Talurahva Põllupank likvideeriti Venemaa rahanduse rahvakomissari käsuga 30.11.1918 ja osakonnad muudeti Talurahva Põllupanga likvideerimise komisjonideks. 
Aastal 1919 läksid Eesti territooriumile jääva panga osakonna maaomandid Põllutööministeeriumile, kui 27. märtsil 1918 tunnistas Eesti maapäev oma määrusega, 1919. aasta maareformiga kõik kroonu- ja Vene Talurahva Põllupanga mõisad ning metsad Eesti Vabariigi omandiks. Mõisaid ja maid hakkas valitsema Põllutööministeerium, kes keelustas ka mõisavarade laialivedamise ning müümise.
Vene Talurahva Põllupanga Tallinna osakond oli evakueeritud 1917. aastal Ufaasse, kust jõudis tagasi 30.09.1920. Tallinnas moodustati Eesti Vabariigi Rahaministeeriumi Põllupank ja 1926. aastast Eesti Maapank, mis võttis üle endise põllupanga materjalid.
Eestimaa Ametiühingute Kesknõukogu

Eestimaa Ametiühingute Kesknõukogu (ka Eestimaa Ametiühisuste Kesknõukogu; lühend EAK) oli aastatel 1917–1922 Eesti ametiühingute keskne organ.
EAKi eelkäija oli Tallinna Ametiühisuste Keskbüroo. 
Kesknõukogu häälekandja oli ajaleht Töö Hääl, ajakiri „Töö Sõna" (vastutav toimetaja Edmund Hammer). 
Kesknõukogu eestvedamisel toimus 1919. aasta 30.–31. augustil I ülemaaline ametiühingute kongress, mille Eesti Vabariigi valitsus saatis laiali.
Vesiorel

Vesiorel ehk hüdraulis on tänapäeva oreli otsene eelkäija, millel on klaviatuur, silindrikujulised lõõtsad ja heli tekitavad viled. Vesioreli leiutas 3. sajandil eKr Ktesibios Aleksandriast, kellele omistatakse ka veepumba, vesikella ja vee jõul toimivate mehaaniliste laululindude leiutamine.
Kuigi vesi ei olnud hüdraulises peajõud, ühtlustati selle abil käsipumbaga sissepuhutava õhu survet. Heli tekkis pronkstorudes, mille pikkus oli erinev. Algul oli vilesid vaid üks rida, 3. sajandil pKr ehitati 4, 6 ja isegi 8 vilereaga oreleid. 
Vesioreli põhipuudused olid, et see vajas täpset konstrueerimist ja pidevat hooldamist, kuna läks ruttu rooste. 
Aastaks 200 asendati veepaak lõõtsaga.
Eesti Üürnike Liit

Eesti Üürnike Liit (lühend: EÜL) on aastal 1994 asutatud liit (mittetulundusühing), ühtlasi Eesti linnade üürnike ühenduste katusorganisatsioon.
Liit tegeleb peaasjalikult 1993. aastal elamumajanduse omandireformi tagajärjel tekkinud probleemide lahendamisega.
Eesti Ühistegeline Liit

 
Eesti Ühistegevuse Liit (lühend EÜL, endise nimega Eesti Ühistegeline Liit) on 7. detsembril 1919 asutatud, 1992 taasasutatud ning 28. märtsil 2019 oluliselt reorganiseeritud liit (mittetulundusühing), mis ühendab Eesti kodanikke.
EÜLi põhitegevused on järgmised: 
Liidu liikmeks võib olla vähemalt 18-aastane teovõimeline Eesti kodanik, kes toetab Liidu põhikirja ja põhimõtteid. 
EÜLi häälekandja oli Ühistegelised Uudised, mis ilmus aastatel 1922–1940 ja 1997–2009. Alates 2011. aastast on liidu häälekandja Ühistuleht.
EÜLi juhatusse kuuluvad Andro Roos, Märt Riiner ja Harry Raudvere.
Eesti Väärtpaberikeskus

AS Eesti Väärtpaberikeskus (lühend: EVK) on 1995. aastal asutatud väärtpaberituru infrastruktuuri ettevõte. EVK kuulub rahvusvahelisse NASDAQ OMX gruppi. EVK omanik on Tallinna Börs.
Eesti Väärtpaberikeskus haldab elektroonset Eesti väärtpaberite keskregistrit ja Eesti kogumispensioni registrit. 
Eesti väärtpaberite keskregister peab arvestust kõigi Eestis tegutsevate aktsiaseltside aktsiaraamatute ning kõikide Eestis avatud väärtpaberikontode ja pensionikontode üle. Samuti on registrisse koondatud teised elektroonilised väärtpaberid (osaühingute osad, võlakirjad, fondiosakud jmt) ning väärtpaberitega tehtud toimingute ajalugu. 
Pensioniregistris registreeritakse kõik esitatud kogumispensioni avaldused, valitud fondid, makstud sissemaksed, omandatud pensionifondi osakud, väljamaksed, fondide vahetamised ja muud kogumispensioniga seotud toimingud.
Eesti Väärtpaberite Keskdepositooriumi AS-i asutasid 11. märtsil 1994 üheksa kommertspanka (Eesti Ühispank, Põhja-Eesti Pank, Hansapank, Virumaa Kommertspank, Eesti Forekspank, Tallinna Pank, Eesti Sotsiaalpank, Eesti Hoiupank ning Eesti Tööstuse ja Ehituse Kommertspank) ning Rahandusministeerium, Eesti Pank ja Hüvitusfond.
Ewa Kopacz

Ewa Bożena Kopacz ['eva bož'ena k'opatš] (sünninimi Ewa Bożena Lis; sündinud 3. detsembril 1956) on Poola arst ja poliitik, kes oli 22. septembrist 2014 kuni 13. novembrini 2015 Poola peaminister. Aastatel 2011–2014 oli ta seimi esimees.
Ta on lõpetanud Lublini meditsiiniülikooli.
Ewa Kopacz kuulub erakonda Kodanikuplatvorm. 
16. novembrist 2007 kuni 8. novembrini 2011 oli ta Poola tervishoiuminister, pärast seda seimi esimees.
15. septembril 2014 tegi president Bronisław Komorowski talle seoses senise peaministri Donald Tuski peatse siirdumisega Euroopa Ülemkogu eesistujaks ettepaneku moodustada uus valitsus.
Han Hendrik Piho

Han Hendrik Piho (sündinud 24. aprillil 1993) on eesti kahevõistleja.
Esimesed punktid maailma karikasarjas sai Han Hendrik Piho 15. detsembril 2012 Austrias Ramsaus, kus saavutas 28. koha.
2013. aasta juunioride ja U23 maailmameistrivõistlustel Liberecis võitis ta kahevõistluse tavadistantsil pronksmedali. Sprindivõistlusel ebaõnnestusid hüpped ja tema lõpptulemuseks jäi 20. koht.
Isiklikku.
Tema vennad Kaarel ja Kail Piho on samuti kahevõistlejad.
Viljar Lubi

Viljar Lubi (sündinud 8. juunil 1977) on Eesti diplomaat ja riigiametnik. 
Viljar Lubi on õppinud Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja lõpetanud 1999. aastal "cum laude" Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahvamajanduse erialal. Ta kaitses 2002. aastal magistritöö politoloogias Tallinna Pedagoogikaülikoolis. Bakalaureuseõpingute kõrvalt töötas Lubi ettevõttes Eesti Kindlustus AS. 
Lubi on end täiendanud 2000. aastal Eesti Diplomaatide Koolis rahvusvaheliste suhete ja Euroopa integratsiooni kursusel ning 2001. aastal Sussexi Ülikoolis Ühendkuningriigis Euroopa uuringute erialal. 
Aastail 1999–2011 töötas Lubi Välisministeeriumis, algul pressi- ja infoosakonnas, seejärel välismajanduse ja arengukoostöö osakonnas, Eesti suursaatkonnas Londonis, Euroopa Liidu osakonna üldasjade büroo direktorina ja Eesti suursaatkonna nõunikuna Washingtonis. 
2011–2012 töötas Viljar Lubi Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumis Euroopa Liidu ja rahvusvahelise koostöö osakonna juhatajana. 
2013–2016 oli ta Eesti suursaadik Indias, resideerides New Delhis. Ta oli Eesti esimene Indias resideeriv suursaadik ning Eesti saatkond New Delhis avatigi 2013. aastal. Samal ajal oli Lubi ka akrediteeritud suursaadik Myanmaris ja Sri Lankal. 
2016–2021 oli Lubi Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi majandusarengu asekantsler. 
Ta määrati mais 2021 Eesti suursaadikuks Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigis. Juunis 2025 vabastas president Alar Karis ta sellest ametist. 
25. augustil 2025 nimetas president Viljar Lubi Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Monaco Vürstiriigis ja Tuneesia Vabariigis, asukohaga Pariisis.
Isiklikku.
2013. aasta seisuga oli Viljar Lubil tütar ja poeg. Lisaks eesti keelele räägib Lubi inglise, vene ja prantsuse keelt.
Algirdas Butkevičius

Algirdas Butkevičius (sündinud 19. novembril 1958) on Leedu poliitik, kes oli 13. detsembrist 2012 kuni 13. detsembrini 2016 Leedu peaminister.
Ta lõpetas Vilniuse tehnikaülikooli ehitusökonomistina, sai Kaunase tehnikaülikoolis magistrikraadi ärijuhtimise alal ja 2008. aastal doktorikraadi majandusteaduses.
Algirdas Butkevičius on olnud seimi liige alates 1996. aastast.
1. maist 2004 kuni 14. maini 2005 oli ta Leedu rahandusminister, aastatel 2006–2008 transpordiminister.
Alates 7. märtsist 2009 kuni 22. aprillini 2017 oli Algirdas Butkevičius Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees.
Buulo Mareer

Buulo Mareer on linn Somaalias Alam-Shabeelle ringkonnas.
Linna geograafilised koordinaadid on .
Buulo Mareeris asus muu hulgas Al-Qā‘idah' Somaalia üksuse Ash-Shabābi tugipunkt. Linn läks Somaalia valitsusvägede kätte koos Aafrika Liidu missioonivägede abiga 30. augustil 2014.
Sitkalidak

Sitkalidak on asustamata saar Alaska ranniku lähedal Alaska lahe lääneosas Kodiaki saare kaguranniku ääres.
Saare geograafilised koordinaadid on .
Saare pindala on umbes 300 km².
Sitkalidaki saarel leidis 1784. aastal aset Awa'uqi massimõrv, kui vene karusnahakaupmehed Grigori Šelihhovi juhtimisel tapsid 500 kuni 2000 alutiigi meest, naist ja last.
Eesti Akadeemiline Õigusteaduse Selts

Eesti Akadeemiline Õigusteaduse Selts (nimetatud ka "Eesti Akadeemiline Õigusteadlaste Selts"; lühend EAÕS) on Tartus asuv juriste ühendav selts (mittetulundusühing).
Selts asutati 1924. aastal. Seltsi tegevus soikus 1940. aastal. Selts taasasutati 1988 ja ta peab ennast 1924. aastal asutatud seltsi õigusjärglaseks.
Põhikirjas nimetab selts oma tegevuse eesmärgiks heategevuslikku õigusteaduse, õiguskultuuri ja õigushariduse toetamist avalikes huvides.
Eesti Akadeemiline Välisvahetuse Fond

Eesti Akadeemiline Välisvahetuse Fond on Eesti Teaduste Akadeemia juures aastast 1993 tegutsev fond, mille eesmärk on toetada Eesti asutuste ja Eesti teadlaste rahvusvahelist teaduskoostööd. Fond kui Teaduste Akadeemia osa on Euroopa Teadusfondi liige.
Riiklikul tasandil toetab ja koordineerib rahvusvahelist teadusalast koostööd Eesti Haridus- ja Teadusministeerium.
NS-37

Nudelman-Suranov NS-37 (vene keeles "Нудельман – Суранов НС-37") oli 37 millimeetrine lennukikahur. See töötati välja Teise maailmasõja ajal Nõukogude Liidus asendamaks vanemat ja ebausaldusväärset kahurit Š-37. Sellise suure klaiibriga relv oli mõeldud soomustatud maasihtmärkide ja pommituslennukite vastu kasutamiseks.
A. E. Nudelman ja A. Suranov hakkasid selle kallal tööle 1941. aastal konstrueerimisbüroos OKB-16. Kahur valmis 1942. aastal ja kolme kuu jooksul käivitati seeriatootmine. Seda katsetati 1943. aastal rindel ja tootmine kestis 1945. aastani. Neid paigaldati hävituslennukitele Lagg-3, Jak-9T ja hiljem ka ründelennukile Il-2. 
See kahur olevat lahingus väga hästi töötanud. Neid toodeti 1945. aasta lõpuks üle 10 000 ühiku. Konstruktorid said selle kahuri eest 1943. aastal kõrge riikliku autasu. NS-37 kahur oli loodud nii, et see ei mõjutaks enda tulega (tagasilöök jne.) konstruktsiooni tööd. Lisaks olid kahuri loojad keskendunud kahuri võimekusele pidada vastu ilma suurema puhastamise ja õlitamiseta ning lihtsale ümberlaadimissüsteemile, mis olid väga tähtsad omadused pakilises rindeolukorras.
Samas võimsa mürsu ja tugeva tagasilöögi tõttu, oli sihtmärkide tabamine raske. Piloote õpetati laskma lühikeste valangutega, kuid õhus kerge lennukiga tulistades oli ainult esimene lask reaalselt sihitud. Lisaks oli keskmiste ja raskete tankide pealmise soomuse läbistamine võimalik ainult suhteliselt suure, üle 40° nurga all saadud tabamuste korral. Seda oli lahinguolukorras raske saavutada. Seetõttu võeti peagi kasutusele kergemaid, 37x155-millimeetriseid mürske kasutavad kahurid Nudelman N-37.
ŠVAK

ŠVAK (vene keeles "ШВАК: Шпитальный-Владимиров Авиационный Крупнокалиберный") oli 20 mm kiirlaskekahur, mida kasutati laialdaselt väga paljudel Nõukogude Liidu lennukitel aastatel 1936–1946. Näiteks oli neid lennukitel Jakovlev Jak-1, Polikarpov I-153 ja Polikarpov I-16, Lavotškin La-5, Lavotškin La-7 ja LaGG-3, varastel Iljušin Il-2 mudelitel ja Nõukogude Liidus ümberehitatud "lend-lease"'i Hawker Hurricane'idel. Neid paigutati ka tankidele T-38 ja T-60.
ŠVAK 20 mm kiirlaskekahur oli valmistatud ŠVAK 12,7 mm kuulipildujate põhjal. ŠVAK-i tootmine algas 1936. aastal. See jäi kuni 1944. aastani peamiseks pardakahuriks Punaarmees nii distantsjuhitava kui ka otse lenduri käsitsetava kahurina.
Avatud Hariduse Liit

Avatud Hariduse Liit (lühend: AHL) on aastast 1991 tegutsev mittetulundusühing.
AHLi asutasid Eesti Sotsiaaldemokraatlik Partei, Kultuuritöötajate Ametiühing ja Eesti Harrastusteatrite Liit.
Põhikirjas ütleb AHL oma tegevuse eesmärgiks Eesti ühiskonna demokraatlikule arengule kaasa aitamise. AHLi juhtmõte on "Areng õppimise kaudu". Ühtlasi toetab AHL kodanike vabahariduse omandamist ja enesetäiendamist.
Balti Instituut

Balti Instituudi all võidakse mõelda:
Eskimo-aleuudi keeled

Eskimo-aleuudi keeled on vähemalt 10 keelest koosnev keelkond, kuhu arvatakse aleuudi ja eskimo keeled. Eskimo-aleuudi keeled on levinud Venemaal Tšuktši poolsaarel ja Põhja-Ameerika põhjaosas Kanadas, Alaskal ning Gröönimaal.
Injupiaki keel

Injupiaki või injupiki keel (injupiaki "Iñupiatun") on Põhja- ja Loode-Alaskal räägitav eskimo-aleuudi keelkonda kuuluv inuiti keel. 
Murded.
Injupiaki keel jaguneb kaheks murderühmaks: 
Tähestik.
Alaska injupiaki tähestik:
Kanada injupiaki tähestik:
Jupiki keeled

Jupiki keeled ehk lääne-eskimo keeled on eskimo-aleuudi keelkonna eskimo haru keelerühm, kuhu kuuluvad Sireniki, Kesk-Siberi jupiki, naukani, keskjupiki ja alutiigi keel.
Alutiigi keel

Alutiigi keel (alutiigi keeles "sugcestun, sugt'stun, sugtestun") on Alaskal räägitav jupiki keel. 
Supiki keel jaguneb lääne- (Kodiaki saar) ja idamurdeks (Tšugatši).
Keskjupiki keel

Keskjupiki keel või Alaska jupiki keel (jupiki "Yugtun" ja "Cugtun") on Alaskal räägitav jupiki keel. 
2007. aasta hinnangul oli Alaskal 25 000 jupikit, kellest 10 400 oskas keskjupiki keelt.
Murded.
Alaska jupiki keel jaguneb viieks murdeks:
Lääne-Kanada inuktituti keel

Lääne-Kanada inuktituti keel (enda nimi "Inuvialuktun") on Kanadas räägitav inuiti keel või inuktituti keele murre.
Murded.
Lääne-Kanada inuktituti keel jaguneb kolmeks murdeks: 
Näited.
Siglitun murre:
Aleksander Glikman

Aleksander Glikman (sünninimi Aleksander Glückman; sündinud 4. septembril 1929 Tallinnas) on Eesti advokaat.
Ta alustas aastal 1936 õpinguid Tallinna Prantsuse Lütseumis. Õpingud jäid seal sõja tõttu pooleli (sõja ajal oli ta Nõukogude Liidu tagalas), aastal 1946 lõpetas ta Tallinna 6. Keskkooli, aastal 1951 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Sai aastal 1951 Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi liikmeks. Ta oli aastatel 1951–1955 õigusnõuandla juhataja Haapsalus, Hiiumaal, Loksal, Kiviõlis ja Kosel. Aastatel 1956–1965 oli ta Tallinna II õigusnõuandla juhataja, töötades ka advokaadina. Aastal 1972 valiti ta Eesti NSV Advokaatide Kolleegiumi presiidiumi liikmeks, oli aastatel 1972–1990 presiidiumi esimehe asetäitja.
Isiklikku.
Tema isa Abram Glikman ja ema Rosa Glikman olid arstid. Ta on aastast 1955 abielus metallikunstnik Ilmi Glikmaniga; nende poeg Leon Glikman on samuti advokaat.
Fernando Atzori

Fernando Atzori (1. juuni 1942 Ales Oristano provints Sardiinia maakond – 9. november 2020 Firenze) oli Itaalia poksija. Ta oli kärbeskaalus (kuni 51 kg) Itaalia meister aastatel 1963 ja 1964.
Atzori võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks.
Atzori poksis veebruarist 1965 kuni veebruarini 1975 elukutselisena. Ta osales kokku 52 kohtumisel ning võitis neist 44 (neist 13 nokaudiga), kaotas 6 (neist 5 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste EBU poksiorganisatsiooni Euroopa meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) aastatel 1967–1972 ja 1973.
Awa'uqi massimõrv

Awa’uqi massimõrv või Alaska Wounded Knee veresaun oli 8. augustil 1784 Kodiaki saare lähedal Sitkalidaki saarel aset leidnud massimõrv. Vene karusnahakaupmehed tapsid Grigori Šelihhovi juhtimisel 500 kuni 2000 (või 1000 ~ 2500-3000) jupiki eskimo (Kodiaki supiki) meest, naist ja last.
Pressinõukogu

Pressinõukogu on ajakirjanduse eneseregulatsiooni organ, mille 2002. aastal asutas Eesti Ajalehtede Liit pärast sarnasest organist – Avaliku Sõna Nõukogust – lahkulöömist.
Pressinõukogu tegeleb lugejatelt või väljaannetelt pärinevate meediat puudutavate kaebustega, lahendades neid kohtuväliselt.
Pressinõukogusse kuuluvad peale Eesti Ajalehtede Liidu veel Delfi, Eesti Rahvusringhääling, Kanal 2, TV3, BNS ja Raadio Kuku. Nõukogu liikmetest 10 nimetab EALL, neist 6 esindavad ajakirjandust ja 4 kutsutakse väljastpoolt. Iga liige on nimetatud 2 aastaks, liikmed roteeruvad järk-järgult. Ükski liige ei või kuuluda Pressinõukokku ühe 2 tsükli.
EALL-i nõukogus 2002. aastal kinnitatud statuudi punkti 6 kohaselt "Otsustusprotsessis ei sõltu Pressinõukogu liikmed Pressinõukogu kokku kutsunud EALList."
Kristjan Ilves

Kristjan Ilves (sündinud 10. juunil 1996) on eesti kahevõistleja ja suusahüppaja.
Sportima hakkas Ilves 2000. aastal isa juhendamisel, hiljem on olnud tema treenerid ka Petter Kukkonen (2009–2011), Tambet Pikkor (2011–2016), Andrus Ilves (2016-2019) ja Anatoli Šmigun (2016–2019). Alates 2019. aastast on Kristjan Ilves treeninud koos Norra kahevõistluse koondisega ning jätkab seda kuni 2026. aastani.
Karjäär.
Ilves tuli noorte taliolümpiamängudel 2012. aastal individuaalvõistluses 7. kohale.
Kristjan Ilves on võitnud juunioride maailmameistrivõistlustel aastatel 2013, 2015 ja 2016 sprindis pronksmedali, 2014. aastal oli sprindis 7. Kohad tavadistantsil: 2013 – 10., 2014 – 16., 2015 – 12. ning 2016 – 7.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta kahevõistluse normaalmäe võistluses 23. koha. Pärast hüppevooru oli ta veel 3. kohal, kaotades vaid kahele sakslasele, kes hiljem kulla ja hõbeda omavahel ära jagasid.
Ilves on võitnud 3 kontinentaalkarikasarja etappi ning tulnud suvise Grand Prix' sarja üldvõitjaks. Maailma karikasarja etappidel on saavutanud 7 poodiumikohta.
Eesti täiskasvanute meistrivõistlustel on ta võitnud suusahüpetes individuaalselt 3 kuldmedalit, 2 hõbedat ja 2 pronksi ning meeskonnavõistluses 2 kulda, 2 hõbedat ja 3 pronksi; kahevõistluses individuaalselt 6 kulda, 1 hõbeda ja 1 pronksi ning sprinditeates 2 hõbedat ja 1 pronksi. Ilves on tulnud aastatel 2015–2018 individuaalselt kahevõistluses ning aastatel 2014, 2016, 2021 individuaalselt ja 2013, 2015, 2018, 2021 meeskondlikes suusahüpetes ka Eesti suviseks meistriks.
Ta on võitnud 2021. aastal kahevõistluses Norra suvistel meistrivõistlustel 2 esikohta. Eesti parimaks kahevõistlejaks on ta nimetatud aastatel 2016–25.
Osalemine maailma karikasarjas.
Poodiumikohad.
Eestlastest on Allar Levandi võitnud aastatel 1987–1993 maailma karikasarja etappidel 11 poodiumikohta (kuus 2. kohta ja viis 3. kohta). Ago Markvardt on võitnud poodiumikohti (5) maailma karikavõistluste B-sarjas (1996–1997).
Isiklikku.
Kristjan Ilvese isa Andrus Ilves on võitnud Eesti meistrivõistlustelt medaleid nii suusahüpetes kui ka kahevõistluses. Ta on Eesti koondise ja noortekoondise treener. Vend Andreas Ilves on samuti kahevõistleja, osalenud tiitlivõistlustel ning võitnud medaleid Eesti meistrivõistlustel.
Eesti Akadeemiline Pedagoogika Selts

Eesti Akadeemiline Pedagoogika Selts (lühend EAPS) on aastal 1930 Peeter Põllu eestvedamisel loodud kasvatusteadlasi ühendav selts. Aastal 1940 selts suleti, 1989. aastal taasasutati. 
EAPSi osakonnad on Tartus ja Tallinnas.
EAPS korraldab kasvatusteemalisi konverentse, samuti antakse välja auhindu, näiteks Peeter Põllu nimelist stipendiumi.
EAPS on Euroopa Haridusuuringute Assotsiatsiooni (EERA; inglise keeles "European Educational Research Association") liige.
Eesti Akrediteerimiskeskus

Eesti Akrediteerimiskeskus on Eesti Majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi sihtasutus, mis asutati 1999. Akrediteerimiskeskuse ülesannete seas on Eesti laborite ja vastuvushindamisasutuste akrediteerimine (s.t hindamine ja kinnitamine) ning Eesti esindamine rahvusvahelises akrediteerimisalases koostöös.
Enne Akrediteerimiskeskuse loomist viis aastatel 1993–2000 akrediteerimist läbi Eesti Standardiamet.
Rosa Glikman

Rosa Glikman (ka Rosa Glückmann, neiuna Rosa Gutmann; 3. detsember 1896 Põltsamaa – 20. veebruar 1994 Tallinn) oli Eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1916 Tallinnas L. N. Beljajeva Tütarlaste Gümnaasiumi. Aastatel 1917–1918 ja 1920–1924 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, ta lõpetas selle arsti astmega.
Pärast ülikooli lõpetamist sai ta ajutise praktiseerimisloa Nõmmele (kuna ta abikaasa oli Läti kodanik, viis see ka tema läti kodakondsusesse; Eesti kodakondsuse sai ta aastal 1927). Pärast Eesti kodakondsuse saamist oli ta erapraksisega laste- ja sisearst Nõmmel ja ühtlasi Tallinna Ühise Haigekassa arst. Aastatel 1940–1941 oli ta Nõmme Lastepolikliiniku arst ja tunnistati 11. juunil 1940 13-aastase staažiga sise- ja lastehaiguste eriarstiks Arstide Koja komisjoni poolt.
Juulis 1941 põgenes ta (koos abikaasa ja pojaga) Saksa vägede eest Nõukogude Liidu tagalasse, Usbeki NSV-sse Andižani, kus ta töötas lastearstina. 13. juunil 1944 kutsuti ta Moskvasse, Eesti NSV Tervishoiu Rahvakomissariaadi käsutusse, nõukogude tervishoiusüsteemi taastamiseks. 
Eestisse tuli ta tagasi oktoobris 1944 ja ta asus tööle Eesti NSV Siseministeeriumi Polikliiniku arstina. Sellel kohal töötas ta aastani 1950, mil ta läks üle Tallinna I Lastehaigla vanemordinaatori ametikohale ja töötas sellel ametikohal kuni pensionile siirdumiseni aastal 1966.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli arst Abram Glikman, nende poeg on vandeadvokaat Aleksander Glikman; samuti on advokaat ka nende pojapoeg Leon Glikman.
Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit

Eesti Rahvakunsti ja Käsitöö Liit (lühend: ERKL; aastani 2003 "Eesti Kodutööstuse Edendamise Keskselts", lühend: EKEKS) on mittetulundusühing, mille eesmärk on rahvuslike käsitöötraditsioonide ja rahvakunsti propageerimine ja viljelemine.
Ühing asutati 1929. aastal Tallinnas ja nende protokollis seatud sihiks oli tollal: "...kodukäsitöö edendamine, oskuste tõstmine, mõtte õhutamine ja selle kasulikkuse selgitamine laiematele kihtidele...". Aastal 1940 ühingu tegevuse lõpetati, 1992 ühing taasasutati.
Ühing annab aastast 1998 välja aastaauhinda Pärandihoidja.
Rahvakunsti Klubi

Rahvakunsti klubi on aastal 1989 Tallinnas Mare Sihvre, Elts Tiina ja Siiri Ostrouhsi eestvedamisel asutatud ühendus (mittetulundusühing). Ühenduse eesmärk on tutvustada ja õpetada Eesti rahvuskunsti, sh käsitööd. 
Loomise algul kandis see nime "Rahvakunsti Huviklubi".
Ühendus kuulub Eesti Folkloorinõukogusse, Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskusesse, Eesti Vabaharidusliitu.
Ühendusel on aastast 2000 erakool Veerik.
Eesti Rahvakultuuri Keskseltside Liit

Eesti Rahvakultuuri Keskseltside Liit oli aastatel 2001–2012 tegutsenud mittetulundusühing, mis koondas rahvakultuuri keskseltse. Ühingusse kuulusid
Piima tänav

Piima tänav on tänav Tartus Ropka linnaosas.
Tänav algab Aianduse tänavalt ja lõpeb Kopli tänaval.
Piima tänava pikkus on umbes 320 m.
Eesti Kodu-uurimise Selts

Eesti Kodu-uurimise Selts (harvem nimetatud ka Eesti Kodu-uurijate Selts; lühend EKUS) oli 1939. aastal Eesti Teaduste Akadeemia juurde asutatud kodu-uurijaid ühendav selts. 
Aastal 1940 seltsi tegevus lõpetati, aastal 1990 selts taasasutati. Nõukogude perioodil jätkas sisuliselt seltsi tegevust Eesti NSV Teaduste Akadeemia juurde loodud kodu-uurimise komisjon.
2012. aasta lõpu seisuga oli seltsil 221 liiget.
Dmitri Golubjatnikov

Dmitri Golubjatnikov (ka Dimitri Golubjatnikov; 1. november 1896 Narva – 10. august 1942 Norillagi vangilaager, Krasnojarski krai) oli vene rahvusest Eesti arst.
Ta lõpetas aastal 1915 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta õppima Peterburi Sõjaväemeditsiini Akadeemiasse, kus õppis aastani 1918. Aastal 1921 tuli ta Eestisse ja omandas aastal 1923 Eesti kodakondsuse; aastatel 1921–1925 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ning lõpetas selle arsti astmega.
Aastatel 1926–1929 oli ta Aakre vallas arst, aastatel 1929–1932 Sõrves ja aastast jaoskonnaarst Muhus.
Aastal 1941 arreteeriti ta NKVD poolt ja "troika" otsusega saadeti § 58 alusel Norilski vangilaagrisse. Seal ta ka aastal 1942 suri.
Isiklikku.
Ta oli abielus Selma Elfriede Golubjatnikoviga (surnud aastal 1991 Syracuse'is) ja neil oli kaks poega: Oleg (1930–2004) ja Rjurik (sündinud 1931). Aastal 1944 põgenes abikaasa koos poegadega Rootsi ja hiljem USA-sse. Poeg Rjurik omandas Rootsis arsti kutse, Oleg oli arvutiteadlane.
Kopli tänav (Tartu)

Kopli tänav on tänav Tartus Ropka ja Variku linnaosas.
Ta algab Võru tänavalt ja kulgeb kuni Roopa tänavani. Sellest edasi viib vaid kergliiklejatele ette nähtud tee üle raudtee, seejärel jätkub tänav taas sõiduteena Kraavi tänava otsast ja kulgeb kuni Roopa tänavani, kus lõpeb. Tänava pikkus on 1,14 km.1987.aasta oktoobris oli Tartu linnavalitsusel plaanis nimetada tänava lõik Võru ja Ülenurme tänava vahel Koore tänavaks,kuid muudatus jäi siiski tegemata.
Eesti Kultuuri Koondis Rootsis

Eesti Kultuuri Koondis Rootsis (lühemalt: Eesti Kultuuri Koondis; ka: Eesti Kultuurikoondis) on aastal 1962 Valter Tauli eestvedamisel asutatud ühing, mis edendab ja toetab Rootsis elavate eestlaste (rootsieestlaste) kultuuri.
Eesti Kultuuri Koondis (EKK) asutati 12. veebruaril 1962 Stockholmis. Põhikirja kohaselt on koondise eesmärk säilitada eesti kultuuripärandit, toetada eesti kultuuriloomingut ja rahuldada oma liikmete rahvuskultuurilisi vajadusi. EKK on korraldanud eesti kirjanduse ja muusika tutvustamise üritusi ning osalenud suuremate ürituste - Eesti Päevade, ESTOde ja Estivalide korraldamises.
Eesti Kultuuri Koondise büroo ja näituseruum on Stockholmi Eesti Majas.
Kultuurikoondisel on kaks fondi, EEK Lillefond ja Kultuurifond. Lisaks haldab EKK tänapäeval kolme fondi: Els Kaljot Vaarmani sihtkapitali, L. Raudsepa fondi ning Marie Underi ja Artur Adsoni mälestusfondi.
2003. aastal oli koondisel 390 liiget. Kultuuri Koondisel oli ka oma muusikatoimkond, mis täitis aastal 1952 asutatud Eesti Muusikute Ühingu Stockholmis ülesandeid.
Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühing

Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühing (lühend VSKAEÜ) oli 23. detsembril 1958 asutatud organisatsioon. 
Selle eelkäijaks oli 6. novembril 1956 asutatud Välismaaga Kultuurisidemete Arendamise Ühingu (vene keeles "Всесоюзное общество культурной связи с заграницей", lühend VOKS) Eesti osakond. 
Ühing allus EKP Keskkomitee informatsiooni ja välissidemete sektorile, 1971. aastast välissidemete osakonnale. 
VSKAEÜ kuulus Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Nõukogude Ühingute Liitu (vene keeles "Союз советских обществ дружбы и культурной связи с зарубежными странами", lühed SSOD). 
VSKAEÜ tegutses kuni 1980. aastani Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi hoones Kadriorus, seejärel koliti Olevimägi 12 asunud majja. 
1983. aastal Eesti NSV Ministrite Nõukogu ja Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu autasustas aukirjaga, "Kauaaegse viljaka töö eest rahvastevahelise sõpruse arendamisel ja tugevdamisel" Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu järgmisi aktiviste ja töötajaid: Lauristin, Olga Antoni t., Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu juhatuse liiget; Mikenberg, Ralf Bernhardi p, Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu juhatuse liiget; Reinsoo, Kusta Priidu p., Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu juhatuse presiidiumi liiget; Siгp, Luule Mihkli t., Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu vanemreferenti ja Viies, Raoul Antoni p., Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu juhatuse presiidiumi liiget.
Ühing reorganiseeriti 1990. aastal Eesti Välisühingute Assotsiatsiooniks. 
Tegevus.
VSKAEÜ tegeles sõprussidemete loomise ja arendamisega analoogsete ühingutega nii idabloki riikides kui väljaspool seda. Selleks tegutsesid VSKAEÜ juures erinevate üleliiduliste sõprusühingute osakonnad:
Veel tegutsesid VSKAEÜ juures Naistesektsioon ja Sõpruslinnade komisjon. 
Koos Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Ühinguga andis VSKAEÜ välja ajalehte Kodumaa. 
VSKAEÜ ja selle juures tegutsenud sõprusühingud tegelesid ka väliskülaliste vastuvõtuga ning tegid seejuures koostööd Inturistiga.
Aili Vint

Aili Vint (aastani 1967 Aili Sarv; sündinud 25. aprillil 1941 Rakveres) on eesti maalikunstnik ja graafik.
Ta lõpetas aastal 1958 Rakvere 1. Keskkooli, õppis aastatel 1962–1967 ERKI-s, lõpetas selle graafika erialal.
Ta töötas 1967–1968 kirjastuses Eesti Raamat kunstilise toimetajana, 1968–1970 kunstikombinaadis Ars reklaamikunstnikuna ja aastast 1992 Eesti Kunstiakadeemia õppejõuna. Ta on aastast 1970 Kunstnike Liidu liige.
Ta on kuulunud rühmitusse ANK '64.
Isiklikku.
Tema abikaasa on kunstnik ja kirjanik Toomas Vint.
Tallinna Saksa Kultuuriinstituut

Tallinna Saksa Kultuuriinstituut (lühend Tallinna SKI) on aastal 1991 asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on Eestis saksa kultuuri tutvustamine, kultuurikontaktide loomine Saksamaa ja Eesti vahel ning saksa keele kursuste korraldamine.
Aastast 1999 on Tallinna SKI tegevus tugevasti seotud 1999. aastal loodud Goethe Instituudiga (lühend GI) ja sageli kasutavad nad ühisettevõtmiste puhul ühendnime "Tallinna Saksa Kultuuriinstituut/Goethe Instituut" (Tallinna SKI/GI). Saksa Kultuuriinstituut on Goethe Instituudi akrediteeritud koostööpartner. Saksa Kultuuriinstituudis saab sooritada Goethe Instituudi eksameid.
Tallinna SKI-l on oma raamatukogu.
Eesti Folkloorinõukogu

Eesti Folkloorinõukogu (kuni 8. märtsini 2014 Eesti Rahvuslik Folkloorinõukogu, lühend: EFN; inglise keeles Estonian Folklore Council) on aastal 1992 asutatud folklooriliikumise katusorganisatsioon, mille ülesanne on oma põhikirja järgi "rahvusliku ja rahvusvahelise folklooriliikumise toetamine ja arendamine ning folkloorialase koostöö korraldamine ja koordineerimine"
EFN esindab Eestit Rahvusvahelises Folkloorifestivalide ja Rahvakunsti Organisatsioonide Nõukogus (CIOFF ehk Conseil international des organisations de festivals de folklore et d'arts traditionnels).
EFN korraldab CIOFFi egiidi all olevat rahvusvahelist Eestis toimuvat folkloorifestivali Baltica.
Post (täpsustus)

Post võib tähendada ühte järgmistest terminitest:
Sõna on kasutusel üksi või osana järgmistest liitsõnadest:
2013. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises

2013. aasta Euroopa meistrivõistlused iluuisutamises toimusid 23.–27. jaanuarini 2013 Horvaatia pealinnas Zagrebis.
Eestit esindasid naiste üksiksõidus Jelena Glebova, meeste üksiksõidus Viktor Romanenkov ning jäätantsus Irina Štork ja Taavi Rand.
Monumenta Estoniae Antiquae

"Monumenta Estoniae Antiquae" on eesti suulise pärimuse (rahvaluule) väljaanneteseeria, mille väljaandjaks on Eesti Rahvaluule Arhiiv. Põhimõtted, kuidas väljaandeid süstemaatiliselt ja teaduslikel alustel koostada, töötas välja 19. sajandi lõpus Jakob Hurt. 
Sarjast on ilmunud 5 alasarja:
Eesti-Mordva Selts

Eesti-Mordva Selts (lühend: EMS; ka: Eesti-Mordva Kultuuriselts) on aastal 1994 asutatud Eestis elavate mordvalaste (ersalased + mokšad) ühendus. Seltsi eesmärk on tihendada Eesti ja Mordva Vabariigi suhteid ning tutvustada Eestile nende kultuuripärandit.
Aastal 1997 asutati EMSist eraldi olev Ersa Kultuuriühing "Sjatko" (tõlkes: Säde).
2003. aasta seisuga elas Eestis 562 mordvalast.
Perekasvatuse Instituut

Perekasvatuse Instituut (lühend: PKI) on aastal 1998 asutatud mittetulundusühing, mis tegeleb lapsevanemate koolitamise, nõustamise ja asjakohase teabe levitamisega. Instituut jätkab aastatel 1936–1940 tegutsenud Koduse Kasvatuse Instituudi traditsioone.
Ühing korraldab ja viib läbi perekasvatuse kursuseid, loenguid ja seminare, konverentse (sh üle-eestilisi konverentse). Ühing avaldab ka perekasvatusteemalisi kogumikke, artikleid ja voldikuid.
Aleuudi keel

Aleuudi keel (aleuudi "Unangam Tunuu / Унангам тунуу") on Venemaal ja Alaska põhjaosas räägitav eskimo-aleuudi keel. 
2012. aasta rahvaloendus loendas Alaskas 2300 aleuuti, kellest 150 oskas aleuudi keelt. Venemaal elab 200 aleuuti, kellest vaid 5 väitis end oskavat aleuudi keelt. 2022. aastal suri Venemaal viimane aleuudi mednõi keele kõneleja.
Murded.
Aleuudi keel jaguneb kolmeks murdeks:
Tähestik.
Ladina tähestik:
Kirillitsa:
Suurbülbül

Suurbülbül ("Pycnonotus zeylanicus") on bülbüllaste sugukonda kuuluv Kagu-Aasias levinud linnuliik.
Suurbülbüli looduslik levila väheneb, sest ta on heakõlalise laulu tõttu väga nõutud puurilind.
Akadeemiline Kirjandusühing

Akadeemiline Kirjandusühing oli aastatel 1924–1941 Tartus töötanud kirjandusteadlaste moodustatud ühing. Ühing tegutses Tartu Ülikooli juures.
Ühingu asutaja ja eestvedaja oli Gustav Suits. 
Ühing korraldas ettekandekoosolekuid ja näitusi. Ühing avaldas 16 vihikut kirjandusteaduslikke uurimusi.
Titus Christiani

Titus Christiani (18. september 1853 Valga – 3. detsember 1919 Tartu) oli baltisakslasest Eesti ajaloolane ja arhivaar.
Aastatel 1874–1879 õppis Christiani Tartu Ülikoolis ajalugu, seejärel töötas ta Tartu keskkoolides õpetajana ning 1903. aastal sai ta Tartu linna arhivaariks. Christiani uuris vastureformatsiooni Eestis ning Tartu ajalugu Poola võimu perioodil (1582–1625).
Balti Ajakirjandusuurijate Assotsiatsioon

Balti Ajakirjandusuurijate Assotsiatsioon (inglise Baltic Association for Media Research, lühend: BAMR) on 1993. aastal Tartus asutatud ühendus, kuhu kuuluvad kolme Balti riigi ajakirjandusuurijad. Ühendus loomise ajendiks sai 1993. aastal ilmunud raamat "".
1993. aastast on BAMRi esimees Peeter Vihalemm.
BAMR on avaldanud teaduslikke ajakirjandusuurimisega seotud ülevaateid (inglise "reviews") ja raamatuid.
Qobustani rahvuspark

Qobustani rahvuspark on mägine piirkond Aserbaidžaani kaguosas, umbes 64 km kaugusel Qobustani külast läänes.
Kaitseala rajati 1966. aastal, kui piirkond kuulutati Aserbaidžaani riiklikuks ajalooliseks vaatamisväärsuseks, eesmärgiga säilitada piirkonna iidsed petroglüüfid, mudavulkaanid ja gaasikivid.
Qobustani riiklik kaitseala on arheoloogiamälestiste poolest väga rikkalik, kaitsealal on üle 6000 kaljujoonistuse, millel on kujutatud inimesi, loomi, lahinguriistu, rituaalseid tantse, härjavõitlust, paate relvastatud sõudjatega, sõdalasi odaga käes, kaamelikaravane, päikese ja tähtede kujutisi; mälestiste keskmine vanus ulatub 5000–20 000 aastani.
Eesti Kirjastuse Kooperatiiv

Eesti Kirjastuse Kooperatiiv oli aastatel 1934–1940 Tartus töötanud kirjastus. 
Aastas kirjastas kirjastus 20–25 raamatut. Kirjastati nii esimest korda avaldatavaid üksikteoseid (nt Betti Alveri, Leida Kibuvitsa, Gustav Suitsu, Marie Underi) kui ka raamatusarju, nende seas 24-köiteline sari "Põhjamaade romaane" ja 6-köiteline sari "Sõjaromaane ja memuaare". 
Erinevalt teistest toonastest kirjastustest kasutati pehmeköitelistel raamatutel ümbrispaberi all illustreeritud esikaant. 
Kirjastuse esimees oli August Pill.
Eesti Kirjastuste Liit

Eesti Kirjastuste Liit (lühend: EKL) aastal 1991 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab kirjastusi. 2013. aasta alguse seisuga kuulus EKLi 29 kirjastust.
EKL on Euroopa Kirjastuste Liidu ja Rahvusvahelise Noorsookirjanduse Nõukogu (IBBY) Eesti Osakonna liige.
EKLi on esindatud Justiitsministeeriumi Autoriõiguse Asjatundjate Komisjonis, Eesti Kirjanduse Teabekeskuse nõukogus, Autorihüvitusfondis ja Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitalis.
EKL korraldab igal aastal menukite edetabeli koostamist ja Aasta Menuraamatu näitust.
Mart Laan

Mart Laan (10. november 1963 – 27. aprill 1996) oli Lasnamäe politseijaoskonna komissar, kes hukkus, kui ta üritas kinni pidada Romeo Kaldat.
Surm.
27. aprillil kuulis Laan sissemurdmisest Koorti tänaval ja otsustas kohale minna, ehkki vajadust polnud. Ta märkas kahtlusaluseid ja asus neid jälitama. Kõlasid ka esimesed lasud. Laan asus Kaldat jälitama ja ajas ta Koorti tänav 6 majas nurka. Kalda peitus liftišahti taha ja tulistas lähenevale politseinikule jalga, kätte, kõhtu ja südame alla. Laan tulistas vastu, aga pihta sai hoopis juhuslik majaelanik. Laane kolleegid pidasid Kalda kinni ja kiirabi kihutas surmavalt haavatud komissariga Mustamäe haiglasse, kus ta 0:45 operatsioonilaual suri.
Siglitun

Siglitun ehk Sigliti murre (inuiti "Siglitun") on Kanadas (Loodealadel) räägitav Lääne-Kanada inuiti keele murre.
Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsioon

Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsioon (lühend: EVKA; inglise Estonian Association of Comparative Literature, lühend: EACL) on aastal 1994 Tartus asutatud mittetulundusühing. EVKA asub TÜ võrdleva kirjandusteaduse kateedri juures.
Ühingu kodulelehel on EVKA eesmärk sõnastatud järgmiselt: "avada maailma uutele filosoofilis-kirjanduslikele ideedele tee Eestisse ja samal ajal tutvustada laiemale maailmale Eesti kirjanduslikku ja kulturoloogilist mõtet".
EVKA on Rahvusvahelise Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni (AILC/ICLA) liige.
Aastast 1996 üllitab EVKA aastas korra ilmuvat rahvusvahelist ajakirja Interlitteraria.
Uummarmiutun

Uummarmiuti murre või Kanada injupiaki murre (enda nimi "Uummarmiutun") on Kanadas (Loodealadel) räägitav Injupiaki keele murre.
Inuinnaqtun

Inuinnaqtun (silpkirjas ᐃᓄᐃᓐᓇᖅᑐᓐ) on Kanada Loodealadel ja Nunavutis räägitav inuktituti keele või Lääne-Kanada inuiti keele murre, mida mõnikord peetakse ka eraldi keeleks.
Rahvastik.
Inuinnaqtuni murde kõnelejad 2001. aastal Nunavutis:
Aa algkool

Aa algkool oli algkool Aa külas aastatel 1919–1969.
Kangiryuarmiutun

Kangiryuarmiutun on Kanadas (Loodealadel) räägitav inuktituti keele Inuinnaqtuni murde murrak.
John Abbott

Sir John Joseph Caldwell Abbott (12. märts 1821 – 30. oktoober 1893) oli kolmas Kanada peaminister. Ta oli ametis 16. juunist 1891 kuni 24. novembrini 1892.
Ta oli anglikaani misjonäri poeg. 
1849. aastal abiellus ta anglikaani vaimuliku tütrega. Neil sündis neli poega ja neli tütart. 
Abbott oli Montréalis edukas jurist ja ärimees. Ta oli seotud mitme raudtee-ehituse projektiga. 1854. aastal sai ta McGill College'ist tsiviilõiguse alal bakalaureusekraadi ja 1867. aastal doktorikraadi. 1855. aastast oli ta samas äri- ja kriminaalõiguse professor.
Aastatel 1887–1889 oli ta Montréali linnapea.
1891. aastal sai temast Kanada esimene Kanadas sündinud peaminister. Ta loobus 1892. aastal ametist areneva ajukasvaja tõttu ja suri järgmise aasta sügisel 72-aastaselt.
Opatija

Opatija on linn Horvaatias lääneosas, Aadria mere rannikul Istria poolsaarel ning on üks vanimaid turismisihtkoht Horvaatias. 
2011. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 11 659 elanikku.
Netsilingmiutut

Netsilingmiuti murre (enda nimi "Nattiliŋmiut") on Kanada Nunavutis räägitav Lääne-Kanada inuiti keele murre. 
Eraldi tähed.
š "šr" kirja sarnane.
"Uqšuqtuuq" — Gjoa Haven
"hikšik" — ümiseja 
"mikšaanut" — umbes
ř (ᖬ řa ᖨ ři ᖪ řu ᖭ řaa ᖩ řii ᖫ řuu) 
ᐃᖨ "iři" — silm (Inuktitut ᐃᔨ "iji")
ᐅᒡᖪᒃ "ugřuk" — hüljes ("Erignathus barbatus") (Inuktitut ᐅᒡᔪᒃ "ugjuq")
ᑭᐅᖪᖅ "kiuřuq" — ta vastused, vastuste (Inuktitut ᑭᐅᔪᖅ "kiujuq")
ᐊᐱᕆᖪᖅ "apiriřuq" — ta küsib (Inuktitut ᐊᐱᕆᔪᖅ "apirijuq")
ŋ – ᖕ (ng) 
"avinŋuaq" — lemming
"kiŋŋaq" — mägi
Rahvastik.
Rahvastik 2001 Nunavut:
Ilukirjandus ja Kunst

Ilukirjandus ja Kunst oli aastatel 1940–1949 tegutsenud Eesti NSV riiklik kirjastus. 
Kirjastus kuulus Eesti Riiklikku Kirjastuskeskusse.
Aastatel 1940–1941 tegutses kirjastus Tartus, 1944. aastast Tallinnas. Tartus tegutsenud kirjastus andis välja lisaks propaganda teostele ka Eesti Vabariigi aegselt tõlgitud teoseid. Lisaks kannavad mitmed selle perioodi raamatute kõvad köited Taska köitemärgist.
Kirjastus kirjastas 731 raamatut, mille kogutrükiarv oli üle 5 miljoni eksemplari.
Aastal 1949 ühines Ilukirjandus ja Kunst koos veel mitme kirjastusega Eesti Riiklikuks Kirjastuseks.