tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Väike-Aavoja veehoidla

Väike-Aavoja veehoidla on veehoidla Harju maakonnas Anija vallas Vikipalu külas. Veehoidla pindala 5,5 ha. Veehoidlas on kaks saart. Veehoidlast voolab läbi Aavoja.
Eerese järv

Eerese järv ehk Ruskavere Nõmmejärv ehk Eresi järv (keskkonnaregistri kood vee2055600) on järv Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Koseveski külas. Järve pindala 5,6 ha.
Hatsikõ järv

Hatsikõ järv (ka "Hatsike järv"; keskkonnaregistri kood vee2123500) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Kooraste külas. Järve pindala 1,5 ha. Järv on üks Kooraste järvedest.
Rostovi oblasti kujutava kunsti muuseum

Rostovi oblasti kujutava kunsti muuseum (vene keeles Ростовский областной музей изобразительных искусств) on kunstimuuseum Venemaal Rostovi oblastis Rostovis Doni ääres.
Muuseum asutati 1938. aastal. Alates 1958. aastast asub muuseum arhitekt Nikolai Dorošenko projekti järgi 1898. aastal ehitatud eramus aadressil Puškinskaja ulitsa 115.
Muuseumi kogus on umbes 6000 museaali, mille seas on maale, graafikat, skulptuure ja tarbekunstiesemeid. Eksponeeritakse Karl Brüllovi, Ilja Repini, Ivan Kramskoi, Vassili Surikovi, Ivan Aivazovski, Issaak Levitani jt töid. 20. sajandi maalikunstnikest on esindatud Boriss Lavrenko, Aleksandr Laktionov, Martiros Sarjan, Nikolai Timkov jt.
Tju-Tju läänetipp

Tju-Tju läänetipp, ka Tju-Tju 1. läänetipp, on mäetipp Suur-Kaukasuses Tju-Tju mäemassiivis.
Halduslikult asub mäetipp Kabardi-Balkaarias Venemaal.
Tju-Tju läänetipu kõrgus on 4420 m. See on kõrguselt Tju-Tju massiivi kolmas tipp. Kõrgemad on peatipp (4460 m) ja kesktipp (4430 m). 
Alpinism.
Mäetipp esmavallutati 1914. aastal lääneharja mööda (tänapäeval lihtne marsruut, Venemaa süsteemi järgi raskuskategooria 1B). 1930. aastatel läbiti traavers Tju-Tju idatipult Tju-Tju läänetipule (3A raskuskategooria). 
1973. aastal tõusis tippu lõunaseina mööda I. Hatskevitš. 5A raskuskategooriaga marsruut nimetati esmaläbija auks Hatskevitši marsruudiks.
Victor Grayson

Albert Victor Grayson (sündis 5. septembril 1881, jäi kadunuks 28. septembril 1920) oli inglise sotsialistlik poliitik. Ta oli aastatel 1907–1910 Suurbritannia parlamendi liige. Ta on tuntud tänu valimistejärgsele valimisvõidule Clone Valley ringkonnas 1907. aastal ning oma seletamatule kadumisele aastal 1920.
Noorusaastad.
Victor Grayson sündis Liverpoolis, tal oli kuus vanemat õde-venda. Tema isa oli Yorkshire'i puusepp William Grayson ja ema šotlanna Elizabeth Craig. Ta oli noorena Bootle'is inseneri õpipoiss. Ta astus Iseseisvasse Leiboristlikku Parteisse ning hoolimata väiksest kõnedefektist sai temast tuntud kõnemees üle kogu maa. 1907. aasta Clone Valley järelvalimistel oli ta leiboristide kandidaat. Ta valiti napilt parlamenti.
Grayson käis House of Commonsi istungitel harva kohal ning tal tekkis probleem alkoholiga. Ta kaotas oma koha parlamendis 1910. aasta üldvalimistel ja jätkas üle maa kõnede pidamist, 1913. aastal langes ta depressiooni.
Ajalehes Pravda mainis Vladimir Lenin Briti vasakäärmuslikke poliitikuid lahates järgmist: "Grayson on väga tuline sotsialist ja hea kõnemees, kuid tema järjepidevus põhimõtetes jätab veel soovida."
Grayson võõrandus paljudest oma vasakäärmuslikest sõpradest, kui pooldas Ühendkuningriigi sekkumist esimesse maailmasõtta, ta kasutas oma kõne- ja veenmisoskust sõdurite värbamisel. Ta teenis lühikest aega Uus-Meremaa armees ja sai haavata. Pärast sõda proovis Grayson oma poliitikukarjääri taaselustada. 
Aastal 1918 tegi MI5 juht Basil Johnson Maundy Gregoryle ülesandeks koguda Victor Graysoni tegevuste kohta infot. Grayson polnud oma äärmuslikke vaateid jätnud ning teda kahtlustati uue Vene kommunistliku valitsuse jaoks luuramises. Kardeti ka, et ta töötab Iiri Vabariikliku Armee heaks.
Mehdi Ben Barka

Mehdi Ben Barka (araabia keeles: المهدي بن بركة‎‎; sündis 1920, jäi kadunuks 29. oktoobril 1965) oli Maroko poliitik, vasakäärmusliku partei Populistlike Jõudude Rahvuslik Liit juht ning Kolme Kontinendi Konverentsi sekretär. Ta oli kuningas Hassan II peamine poliitiline oponent.
1965. aastal jäi ta Pariisis kadunuks. On küll lõputult teooriaid selle kohta, mis temaga täpselt juhtus, kuid päris tõde pole suudetud siiani välja selgitada; uurimised jätkusid aastani 2009.
Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken

Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken oli Saksa-Rooma riigi osastisriik Zweibrückeni hertsogkonna ümbruses tänapäeva Rheinland-Pfalzis Saksamaal.
Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken loodi 1731. aastal, kui Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldi Christian III päris Zweibrückeni hertsogkonna. Christian suri varsti aastal 1735 ja tema järglaseks oli tema poeg Christian IV. Christian IV alustas oma valitsemist poliitiliselt soodsate tingimuste saamisega oma riigile ja lõpupoole kujundas ta lähedased suhted Prantsusmaa õukonnaga. Kuigi ta pankrotistas oma riigi alkeemia tähtsustamise, kunstikogumise, ehitustööde ja nurjunud katsega rajada Zweibrückenis portselanitööstus, peeti teda heaks hertsogiks, eriti võrreldes tema vennapoja Karl III-ga, kes järgnes talle aastal 1775.
Karl III alustas oma valitsemist absolutistliku valitsejana ning esimesel kahel aastal püüdis ta loobuda kohtust ja taastada riigi rahanduslikku seisundit. Ta laiendas suuresti hertsogkonna õukonda, mis arenes kiiresti rahaliseks koormuseks, suurendades veelgi tema ebapopulaarsust. 1778.-1779. aastal võitlesid Kartulisõjas Karli nimel Preisimaa ja Saksimaa, et takistada Baieri hertsogil Karl Theodoril Baieri hertsogkonda Austria Madalmaade vastu vahetada, kui Karl oli Baieri pärija. Kui puhkes Prantsuse revolutsioon, suutis ta hoida oma riigi neutraalsena, kuid 1795. aastal tungisid prantslased sisse ja annekteerisid Zweibrückeni ning Karl põgenes Mannheimi ja hiljem Heidelberg-Rohrbachi. Tema tiitli päris 1795. aastal tema vend Maximilian Joseph. 1797. aastal loovutati Pfalz-Birkenfeld-Zweibrücken ametlikult Prantsusmaale, kuigi kaks aastat hiljem päris Maximilian Baieri.
Ott Järvesaar

Ott Järvesaar (sündinud 10. juulil 1957 Pärnumaal) on Eesti jurist, endine riigikohtunik.
Ott Järvesaar lõpetas Kilingi-Nõmme Keskkooli 1976. aastal. Aastatel 1978–1983 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist asus ta tööle Jõgeva KEK-i juriskonsuldina, hiljem töötas esimehe abi ja asetäitjana.
1985. aastal valiti ta Jõgeva rajooni rahvakohtu rahvakohtunikuks (24.05.1990 ümber nimetatud Jõgeva Maakohtuks). Ta on märkinud, et sel ajal langetas ta süüdimõistva otsuse kahe Jehoova tunnistaja suhtes, kes ei "olnud nõus teenima relvajõududes ega üldse mingit riigikorda tunnistama". Enn Tarto arvates rikkus Ott Järvesaar sellega süümevannet, sest jälitas kodanikke ja represseeris viimaseid poliitiliste veendumuste, ebalojaalsuse, klassikuuluvuse eest. Ka Viktor Niitsoo tõstatas sellise kahtluse.
1993 nimetati Ott Järvesaar Tartu Ringkonnakohtu kohtunikuks. 12. mail 1998 nimetas Riigikogu Ott Järvesaare Riigikohtu liikmeks. Selle otsuse poolt hääletas 45 Riigikogu liiget, vastu olid 15 ning 2 jäid erapooletuks.
15. jaanuaril 2015 otsustas Riigikogu Ott Järvesaare ta enda soovil 1. maist 2015 riigikohtuniku ametist vabastada.
4. veebruaril 2016 andis president Toomas Hendrik Ilves talle Valgetähe III klassi teenetemärgi.
Härgesoo tiik

Härgesoo tiik (keskkonnaregistri kood vee202924) on järv Harju maakonnas Saue vallas Allika külas. Järve pindala on 1 ha.
Imukvere tiik

Imukvere tiik (keskkonnaregistri kood vee2050620) on järv Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Imukvere külas. Järve pindala on 1,8 ha. Järves on üks saar.
Jaagu järv

Jaagu järv (järvekood 204011) on tehisjärv Harju maakonnas Saue vallas Lepaste külas. Järve pindala on 0,9 ha. Kaldajoone pikkus on 1728 meetrit. Veekogu ei ole avalik ega avalikult kasutatav.
Juba järv

Juba järv (keskkonnaregistri kood vee2137600) on järv Võru maakonnas Võru vallas Juba külas. Järve pindala on 1,5 ha.
Katri luht

Katri luht (ka "Katre laht"; keskkonnaregistri kood vee2086600) on järv Saare maakonnas Saaremaa vallas Jõgela külas. Järve pindala on 15,1 ha.
Kaurijärv

Kaurijärv (keskkonnaregistri kood vee2052420) on järv Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tooma külas Linnusaare rabas. Järve pindala on 2,5 ha. Järv kuulub Endla järvestikku.
Järvest lõunasse jääb Langendlaugas.
Kiltsi veskijärv

Kiltsi veskijärv (keskkonnaregistri kood vee2043610) on järv Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Liivakülas. Järve pindala on 1,2 ha.
Pfalz-Kleeburg

Pfalz-Kleeburg oli Saksa-Rooma riigi osariik, mis paiknes Alsace'i Kleeburgi isandkonna ümber.
Pfalz-Kleeberg oli aastal 1604 Pfalz-Zweibrückeni noorem jagu Johann I noorimale pojale Johann Kasimirile. Tema abielu Rootsi Katarinaga, Rootsi kuninga Karl IX vanima tütrega tegi tema vanemast pojast ja järglasest Karl Gustavist aastal 1654 Rootsi troonijärglase, andes Pfalz-Kleeburgi oma nooremale vennale Adolf Johann I.
Liini pfaltskrahv Gustav Samuel Leopold päris aastal 1718 Zweibrückeni hertsogkonna ja koha Riigipäeval. Pärast tema surma aastal 1731 läks Pfalz-Kleeburg Pfalz-Zweibrücken-Birkenfeldile.
Kolviku järv

Kolviku järv (keskkonnaregistri kood vee2019910) on järv Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Alliklepa külas. Järve pindala on 22,4 ha. Järves on kuus saart. Järve kõrval on Alliklepa rannavallistik-põiksäär.
Kriimani järv

Kriimani järv (keskkonnaregistri kood vee 2094800) on järv Tartu maakonnas Kastre valla Kriimani ja Mäletjärve külas. Järve pindala on 6,5 ha. Keskmine sügavus 3,4 m, suurim sügavus 7,9 m, pikkus 780 m, laius 100 m.
Peaaegu umbjärv, kuhu vett siseneb vaid mõne kraavi kaudu. Väljavooluks on väike kraav, mis voolab Mäletjärve oja kaudu Luutsina jõkke.
Kangrujärv

Kangrujärv (ka "Krüüdneri Kangrujärv, Krüüdneri järv") on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Krüüdneri külas. Järve pindala on 4 ha.
Roman Matkiewicz

Roman Matkiewicz (sündinud 27. veebruaril 1966 Tallinnas) on Eesti kunstnik (marinist, karikaturist ja raamatute illustreerija).
Elu ja tegevus.
Roman Matkiewicz on sündinud 27. veebruaril 1966 Tallinnas. Ta on kuuendat põlve tallinlane.
1983. aastal lõpetas Tallinna Kesklinna Vene Gümnaasiumi. Lõpetas ka Tallinna Lastekunstikooli ja kunstiringiprogrammi huvikeskuses Kullo. Järgmised kümme aastat käis ta avamerejahtidel merel, osales ka ekspeditsioonidel. Tema esimene ilmunud joonistus oli ajakirja Junõi Tehnik ("Юный Техник" - Noor tehnik) 1976. aasta septembrinumbris. 1981. aastal avaldati ta esimene karikatuur ajakirjas Pikker.
Aastail 1984–1987 teenis aega Balti laevastikus.
1987. aastal kujundas oma esimese muuseuminäituse „Moonsund 1917“ Eesti Meremuuseumis. 1988. aastal oli jäämurdja Suur Tõll Eestisse tagasitoomise meeskonnas.
1994. aastal lõpetas Roman Matkiewicz Eesti Riikliku Kunstiinstituudi raamatugraafikuna. Osales tudengina noorte kunstnike näitustel 1989. aastal Tallinnas ja 1990. aastal Tartus. 1991. aastast alates suhtles ühisnäitustel Peterburi kunstnike rühmitusega MITJKI. 1992. aastal moodustas koos Moskva kunstniku Aleksandr Belanoviga loomingulise rühmituse MEKVA. Tollest ajast peale on koos korraldatud näitusi ja "performance"'eid Tallinnas, Moskvas, Peterburis ja Leipzigis. Üks neist, “Kapten Hallhabe varuannid”, toimus ka Eesti Meremuuseumis 2001. aastal.
Töötab Eesti Meremuuseumis kunstnik-marinistina, kujundab meremuuseumi näitusi ja trükiseid. Alates 1995. aastast on kujundanud postmargisarju Eesti tuletornidest ja ajaloolistest laevadest. Temalt on ilmunud kirjutisi Eesti mereajaloost ja illustreerinud mereteemalisi raamatuid. Osaleb karikatuurivõistlustel, teeb kaastööd perioodilistele väljaannetele. Teeb koostööd kirjastuste, galeriide, disainifirmade, reklaamiagentuuride, teatrite ja filmistuudiotega. Tema töid leidub nii erakogudes kui ka asutustes.
Isiklikku.
Roman Matkiewiczil on vend Jüri Matkiewicz. Nõukogude aja dokumentides oli kasutusel nimekuju "Matkevitš" ja hiljem on vahel kasutatud nimekuju "Matkievicz".
Pfalz-Landsberg

Pfalz-Landsberg oli Saksa-Rooma riigi osariik ümber Landsbergi Kirde-Prantsusmaal.
Pfalz-Landsberg oli Pfalz-Zweibrückeni vahejaotus aastal 1604 Johann I noorimale pojale Friedrich Kasimirile. Landsbergi tungiti ja see laastati Kolmekümneaastase sõja ajal. Aastal 1645 sai Friedrich Kasimiri järglaseks tema poeg Friedrich Ludwig. Friedrich Ludwig päris aastal 1661 Zweibrückeni hertsogkonna koos selle kohaga Riigipäeval. Pärast tema surma aastal 1681 ilma seaduslike pärijateta läks Pfalz-Landsberg Rootsi kuningatele.
Marquette'i maakond

Marquette'i maakond (inglise "Marquette County") on kahe Ameerika Ühendriikide maakonna nimi.
Pfalz-Lautern

Pfalz-Lautern oli Saksa-Rooma riigi osariik ümber Kaiserslauterni ja Neustadt an der Weinstrasse tänapäeva Rheinland-Pfalzi lõunaosas, Saksamaal.
Pfalz-Lautern eraldati aastal 1576 pärast Friedrich III surma Pfalzi kuurvürstkonnast tema nooremale pojale Johann Kasimirile. Johann Kasimir võttis vastu hugenottidest põgenikud Prantsusmaalt ja kalvinistlikud pagulased Pfalzist, tehes sellest kalvinistliku tugiposti. Johann Kasimiri veendi Inglismaa kuninganna Elizabeth I poolt looma Saksamaal Protestantlikku Uniooni katoliiklike riikide ja Saksa-Rooma keisri vastu, tehes sellest ühe kõige mõjukama riigi sel ajal. Johann Kasimir suri aastal 1592 pärijateta, nii läks Pfalz-Lautern Pfalzile tagasi.
Pfalz-Mosbach

Pfalz-Mosbach oli Saksa-Rooma riigi osariik Mosbachi ja Eberbachi ümbruses tänapäeva Baden-Württembergi põhjaosas, Saksamaal.
Pfalz-Mosbach loodi aastal 1410 Pfalzi jagamisel pärast kuningas Ruprecht III surma tema pojale Ottole. Aastal 1448 päris Otto poole Pfalz-Neumarktist ja ostis teise poole ning nimetas oma riigi Pfalz-Mosbach-Neumarktiks.
Pfalz-Mosbach-Neumarkt

Pfalz-Mosbach-Neumarkt oli Saksa-Rooma riigi osariik Mosbachi ja Eberbachi ümbruses tänapäeva Baden-Württembergi põhjaosas, ning Neumarktis Baieri Oberpfalzis, Saksamaal.
Pfalz-Mosbach-Neumarkt loodi aastal 1448, kui Pfalz-Mosbachi Otto I omandas terve Pfalz-Neumarkti. Otto I järglane Otto II lõpetas kauakestnud vaidluse Wittelsbachide ja Wolfsteinide vahel, kui omandas Neushönenbergilt Wolfsteini lossi. Aastal 1490 läksid kõik territoriaalsed õigused üle kuurvürst Philippile ning Otto II suri aastal 1499 pärijateta.
Kersti Kivirüüt

Kersti Kivirüüt (sündinud 28. mail 1975 Tartus) on eesti haridustegelane ja kirjanik. 
Haridus.
2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli avatud ülikoolis filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna lähiajaloo erialal, 2013. aastal kaitses magistritöö ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetaja erialal ja sai magistrikraadi. 
Pedagoogiline tegevus.
2004. aastast töötas Kivirüüt Kuuste Kooli ajalooõpetaja ja vabatahtliku noortejuhina, äratas seal ellu vahepeal soikunud noorteühenduse Q-Klubi ja kooli õpilasomavalitsuse ning juhtis näiteringi. 2011. aastal astus Kaitseliitu, et võimaldada Kuuste kandi noortel osaleda Noorte Kotkaste ja Kodutütarde organisatsiooni tegevustes.
Kuni 2023. aasta keskpaigani töötas ta Tartu Aleksander Puškini Koolis ja Narva Eesti Gümnaasiumis, 2023. aasta sügisest on keskendunud õpetamisele Narvas.
Poliitiline tegevus.
Kersti Kivirüüt kuulus aastatel 2019–2020 Elurikkuse Erakonda ja 2020–2023 Eesti Tulevikuerakonda. 2023. aastast on ta erakonna Eesti 200 liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva- ja Tartumaa, v a Tartu linn) 399 häält ning ei osutunud valituks.
Loominguline tegevus.
Kirjanikuna on Kersti Kivirüüt viljelenud peamiselt etnohorrori žanri, ammutades ainest eesti rahvaluulest ja kohapärimusest.
Pfalz-Neumarkt

Pfalz-Neumarkt oli Wittelsbachide Pfalzi alljaotus. Selle pealinn oli Neumarkt in der Oberpfalz.
Esimene loomine.
Pfalz jagati pärast kuningas Ruprechti surma aastal 1410 neljaks: Pfalz-Neumarkt, Pfalz-Simmern, Pfalz-Mosbach ja kuurvürstkond pealinnaga Heidelbergis.
Pfalz-Neumarkt õitses Ruprechti poja Johanni (1383–1443) ajal. Tema abielust Katharina von Pommern-Stolpiga sündis Christoph III (1416–1448), kes valitses Kalmari uniooni (Taani, Rootsi ja Norra). 
Christophi surmaga Pfalz-Neumarkti liin hääbus ja selle valdused läksid Pfalz-Mosbachile, millest sai Pfalz-Mosbach-Neumarkt.
Teine loomine.
Aastal 1524 loodi uus apanaaž nimega Pfalz-Neumarkt Wolfgangile. Kui ta aastal 1558 suri, läks see tagasi Pfalzi kuurvürstkonnale.
Soome Meteoroloogiainstituut

Soome Meteoroloogiainstituut (FMI) on asutus, mis tegeleb ilmaandmete kogumise ja teadustamisega Soomes.
Asutuse peakontor asub Helsingis Kumpula ülikoolilinnakus. FMI-s on täiskohaga töötajaid umbes 540.
Instituut teostab mõõtmisi atmosfääris, merel ja kosmoses. Selleks kasutab FMI üle 400 jaama. FMI ilmaradarite võrgustik koosneb kümnest Doppleri radarist. FMI on üks väheseid asutusi Soomes, mis tegeleb kosmoseuuringutega. Instituut on osalenud mitmes NASA ja ESA missioonis, näiteks Phoenix, Mars Science Laboratory ja Rosetta. FMI tegeleb ka õhukvaliteedi uuringutega. Merenduse valdkonnas pakub institutsioon infot jääkatte, meretaseme muutuste ja lainete kohta.
Aastal 2009 tegi VTT uuringu, mille eesmärgiks oli hinnata FMI tegevuse kasumlikkust. Uuringu järelduste põhjal oli kasude suurus rahaliselt 260–290 miljonit eurot, samas on instituudi aastaeelarve vahemikus 50–60 miljonit eurot.
Aastal 2013 tegi FMI avalikult kättesaadavaks mitmed andmekogud, et võimaldada tarkvaraarendajatel luua uusi teenuseid ja rakendusi.
FMI teadlane Pekka Janhunen leiutas 2006. aastal elektrilise päikesepurje. Sellega seoses on meteoroloogiainstituut teinud koostööd Eesti tudengisatelliidi programmiga.
Jorma Sipilä

Jorma Jaakko Kalevi Sipilä (sündinud 17. märtsil 1945 Helsingis) on soome sotsiaalpoliitika teadlane.
1976. aastal kaitses ta Helsingi Ülikoolis riigiteaduste doktori kraadi. 1982. aastal sai ta Tampere Ülikooli sotsiaalpoliitika ja sotsiaaltöö professoriks. Aastatel 1995–1996 oli ta Tampere Ülikooli ühiskonnateaduste teaduskonna dekaan, 1996–1998 ülikooli prorektor, 1998–2004 ülikooli rektor, 2004–2009 ülikooli kantsler, 2009. aastast Tampere Ülikooli emeriitprofessor.
Aastatel 1996–1997 oli ta soome sotsiaalpoliitika ja sotsiaaltöö ajakirja Janus peatoimetaja.
Aastatel 2012–2014 oli ta Soome Teaduste Akadeemia nõukogu esimees.
Tema uurimused on peamiselt heaoluriigi, sotsiaalpoliitika, eakate ja laste sotsiaalteenuste valdkonnast.
Eesti keeles on temalt ilmunud 1994. aastal "Lühike sissejuhatus sotsiaalpoliitikasse".
Jorma Sipilä ema oli Helvi Sipilä.
Kurvitsa järv

Kurvitsa järv (keskkonnaregistri kood vee2123210) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Jõgehara külas. Järve pindala on 1,8 ha.
Kärdu lõugas

Kärdu lõugas (keskkonnaregistri kood vee2070450) on järv (lõugas) Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsikülas. Järve pindala on 4,1 ha.
Kalle Holmberg

Kalle Holmberg (kodanikunimi Kaarle Vilhelm Holmberg; 21. juuni 1939 Mikkeli linn – 12. september 2016 Helsingi) oli Soome teatrilavastaja ja näitleja.
Kalle Holmberg lõpetas 1965. aastal Soome Teatrikooli. 1964–1965 oli ta Üliõpilasteatri direktor. 1965–1970 töötas ta lavastajana Helsingi Linnateatris. Selle kõrvalt oli Holmberg 1968–1971 Soome Teatriinstituudi rektor. 1971–1977 töötas ta Turu Linnateatri pealavastajana. 1981–1982 oli ta KOM-Teatri direktor. 1984–1993 oli Kalle Holmberg Helsingi Linnateatri pealavastaja. 1990. aastatel lavastas ta ka Tampere Töölisteatris., 
1982. aastal lavastas Kalle Holmberg neljaosalise Kalevala-ainelise telefilmi "Rauaaeg".
Kalle Holmberg oli soome lavakunsti silmapaistvamaid uuendajaid.
Kõrbjärv

Kõrbjärv on mitme Eesti järve nimi või nime osa:
Kükä järv

Kükä järv (järvekood 211140) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas (Kauksi ja Miiaste külas. Järve pindala on 0,9 ha.
Lahavere järv

Lahavere järv (järvekood 205495) oli järv Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Lahavere külas, pindalaga 1,3 ha. Järve looduslik aluspinnas rikuti 1985. aastal süvendamise ja puhastamise käigus. Selle tulemusena järv veega enam ei täitu.
Miiaste järv

Miiaste järv (järvekood 211143) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas Miiaste külas. Järve pindala on 0,9 ha.
Minnika paisjärv

Minnika paisjärv (järvekood 204073) on järv Rapla maakonnas Rapla vallas Koikse ja Lipametsa külas. Järve pindala on 0,6 ha. Järves on kaks saart.
Munkülä järv

Munkülä järv (ka "Munaküla järv"; järvekood 212282) on järv Võru maakonnas Võru vallas Oro külas. Järve pindala on 0,8 ha.
Mudsina järv

Mudsina järv (ka "Mutsina järv"; keskkonnaregistri kood vee2123100) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Hino külas. Järve pindala on 13,5 ha. Järv on üks Kooraste järvedest.
Mällu veskijärv

Mällu veskijärv (keskkonnaregistri kood 2016110) on järv Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Käru külas ja Simuna alevikus. Järve pindala on 4,2 ha. Järves on üks saar.
Mõdriku järv

Mõdriku järv (keskkonnaregistri kood vee2090020) on järv Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Mõdriku ja Vetiku külas. Järve pindala on 1,3 ha.
Mõdriku paisjärv

Mõdriku paisjärv (keskkonnaregistri kood vee2013300) on järv Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Mõdriku. Järve pindala on 2 ha. Järves on üks saar.
Nabudi järv

Nabudi järv (järvekood 200400) on järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Viitna külas. Järve pindala on 0,6 ha. Järv on üks Viitna järvedest.
Nauska järv

Nauska järv (keskkonnaregistri kood vee2116010) on järv Valga maakonnas Tõrva vallas Soontaga külas. Järve pindala on 5,5 ha. Järv on üks kahest Rooni järvedest.
Norra allikajärv

Norra allikajärv (järvekood 205041) on järv Järva maakonnas Järva vallas Norra külas. Järve pindala on 0,5 ha.
Pattina järv

Pattina järv (keskkonnaregistri kood vee2130710) on järv Võru maakonnas Setomaa vallas Litvina ja Pattina külas. Järve pindala on 8,6 ha.
Pattina järv on Eesti piiriveekogu.
Puhatu järv

Puhatu järv (keskkonnaregistri kood vee2036000) on järv Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Puhatu külas. Järve pindala on 20,5 ha.
Pumbajärv

Pumbajärv (keskkonnaregistri kood vee2006050) on tehisjärv Tallinnas. Järve pindala on 1,2 ha.
Khawaja Muhammad Asif

Khawaja Muhammad Asif (urdu keeles خواجہ محمد آصف; sündinud 9. augustil 1949 Sialkotis) on Pakistani poliitik, ta kuulub Pakistani Muslimiliigasse. Ta on 7. juunist 2013 Pakistani veeressursside ja energeetika minister ning lisaks 27. novembrist 2013 Pakistani kaitseminister.
Ta sündis aastal 1949 Sialkotis Pandžabi provintsis. Ta on lõpetanud Punjabi ülikooli. Enne poliitikasse asumist tekutses ta Lähis-Idas pankurina.
Ta alustas oma poliitilist karjääri aastal 1991, kui ta tuli tagasi Araabia Ühendemiraatidest.
Pärdu järv

Pärdu järv (keskkonnaregistri kood vee2103200) on järv Valga maakonnas Otepää vallas Meegaste külas. Järve pindala on 1,8 ha.
Rooni järv

Rooni järv (keskkonnaregistri kood vee2116000) on järv Valga maakonnas Tõrva vallas Soontaga külas. Järve pindala on 4,6 ha. Järv on üks kahest Rooni järvedest.
Räpo järv

Räpo järv (keskkonnaregistri kood VEE2138610) on järv Võru maakonnas Võru vallas Räpo ja Mõisamäe külas. Järve pindala on 1 ha.
Rätsepa järv

Rätsepa järv (keskkonnaregistri kood vee2006010) on järv Harju maakonnas Saku vallas Männiku külas. Järve pindala on 4,1 ha.
Järve ümbritseb igast küljest Männiku raba. Põhjakallas on teistest kõvem ja kuivem. Järve põhi on mudane. 
Algselt oli tegemist umbjärvega, nüüd ühendab teda Tammetalu järvega kraav. Järve kollakaspruun vesi soojeneb kiiresti ja on mudani läbipaistev.
Soitsejärv

Soitsejärv (keskkonnaregistri kood vee2085600) on järv Tartu maakonnas Kastre vallas Ahunapalu külas. Järve pindala on 5,9 ha.
Solda järv

Solda järv (keskkonnaregistri kood vee2130300) on järv Võru maakonnas Võru vallas Orava külas. Järve pindala on 3,6 ha. Järv on üks Orava järvedest.
Taagepera järv

Taagepera järv (keskkonnaregistri kood vee2020330) on järv Valga maakonnas Tõrva vallas Taagepera ja Pilpa külas. Järve pindala on 2,8 ha.
Järvest voolab läbi Õhne jõgi.
Vaaba järv

Vaaba järv (keskkonnaregistri kood vee2123400) on järv Põlva maakonnas Kanepi vallas Kooraste külas. Järve pindala on 3,2 ha. Järv on üks Kooraste järvedest.
Imbi Kose

Imbi Kose (kuni 1958 Imbi Lall; 10. märts 1934 Võru – 19. veebruar 2016) oli eesti matemaatikapedagoog.
Ta töötas Jõgeva Ühisgümnaasiumis ja Noarootsi Gümnaasiumis matemaatikaõpetajana.
Alexey Pegushev

Alexey Pegushev (läti keeles Aleksejs Peguševs) on helilooja, pianist ja improvisaator Lätist. 
Ta sündis 1992. aastal Riias, kus ta õppis Jazeps Vitolsi nimelises Läti Muusikaakadeemias Juris Karlsonsi juures. Õpingud jätkusid Norra Muusikaakadeemias Asbjørn Schaatuni ning Leedu Muusika- ja Teatriakadeemias Mindaugas Urbaitise käe all. Seejärel astus Aleksejs magistriõppesse Sibeliuse Akadeemias, kus ta kompositsiooniõpetaja on Juhani Nuorvala ja klaveriõpetaja Niklas Pokki. 
Heliloojana hindab Alexey stiililist mitmekesisust ning ta kombineerib tihti eksperimentaalset traditsioonilisega. Tema meelisžanriteks on vokaal-, klaveri- ja orkestrimuusika. Alexey Pegushevi kui pianisti põhirepertuaari moodustab nüüdisaegne ja vararomantiline muusika.
Vanigõjärv

Vanigõjärv (keskkonnaregistri kood vee2156230) on järv Võru maakonnas Setomaa valla Tserebi külas ja Võru valla Viitka külas. Järve pindala on 19,7 ha. Järves on kuus saart. 
Vanigõ järv on Eesti piiriveekogu.
Ikepera liigikaitseala

Ikepera liigikaitseala oli liigikaitseala Viljandi maakonnas Karksi vallas (tänapäeva Mulgi valla aladel) Ärikülas. Kaitsealal kaitsti must-toonekurge. Kaitseala pindala oli 34,6 ha.
Loodusobjektide loodusväärtuse puudumise tõttu arvati 7. juulil 2016 Eesti Vabariigi peaministri määrusega Ikepera liigikaitseala kaitse alt välja. Sama määrusega arvati kaitse alt välja teinegi Viljandi maakonna liigikaitseala – Kalbuse.
Kareda looduskaitseala

Kareda looduskaitseala on looduskaitseala Järva maakonnas Järva valla ja Paide linna alal. Kaitseala pindala on 362,8 ha
Kaitseala on moodustatud looduslike elupaikade ja I kategooria kaitsealuste liikide kaitsmiseks.
Tuhu-Kesu linnuala

Tuhu-Kesu linnuala on linnuala, mis hõlmab alasid Pärnu ja Rapla maakonnas. Linnuala pindala on 19 296,6 ha
Kaitseala on moodustatud 2004, et kaitsta järgmisi linnuliike: kaljukotkas, merikotkas, soo-loorkull, punaselg-õgija, niidurisla, rabapüü, hallõgija, mustsaba-vigle, suurkoovitaja, väikekoovitaja, tutkas, sinikael-part, rüüt, vööt-põõsalind, teder, mudatilder, punajalg-tilder ja kiivitaja.
Linnualale jäävad järgmised sood ja rabad: Lihula raba, Tuhu soo, Avaste soo.
Rebasmäe hoiuala

Rebasmäe hoiuala on hoiuala Võru maakonnas Setomaa ja Võru vallas. Hoiuala pindala on 32,1 ha
Hoiuala on moodustatud 2005, et kaitsta elupaigatüüpe ja kahte liiki: läikiv kurdsirbik ja kollane kivirik.
Sulo

Sulo oli 1998 asutatud Eesti ansambel.
Läsna jõgi

Läsna jõgi ehk Nõmmoja on jõgi Harju ja Lääne-Viru maakonnas.
Jõgi on 16,9 km pikk, valgla pindala on 37,1 km². Jõgi suubub vasakult poolt Loobu jõkke.
Saki jõgi

Saki jõgi on jõgi Pärnu maakonnas Tori vallas.
Jõgi on 10,9 km pikk, valgla pindala on 24,5 km². Jõgi suubub paremalt poolt Mõnuvere jõkke.
Vahu jõgi

Vahu jõgi (ka "Vahujõgi") on jõgi Järva maakonnas Järva vallas.
Jõgi saab alguse Vahukülast, on 5,9 km pikk, valgla pindala on 115,8 km², suubub Preedi külas paremalt Preedi jõkke.
Jõgi läbib ka Väinjärve küla.
Kuulub Peipsi alamvesikonda.
Andrekse kraav

Andrekse kraav (ka "Andrekse peakraav") on kraav Kõrvemaa keskosas Harjumaal Kose vallas Ardu alevikus.
Kraav on 3,5 km pikk, valgla pindala on 4,3 km². Kraav suubub vasakult Pirita jõkke.
Atla kraav

Atla kraav on kraav Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kraav on 2,1 km pikk, valgla pindala on 3,7 km². Kraav suubub merre.
Edru peakraav

Edru peakraav on peakraav Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Kraav on 4,5 km pikk, valgla pindala on 10,4 km². Kraav suubub vasakult poolt Põltsamaa jõkke.
Eivere peakraav

Eivere peakraav on peakraav Järva maakonnas Paide linnas.
Kraav on 9,6 km pikk, valgla pindala on 13,3 km². Kraav suubub paremalt poolt Pärnu jõkke.
Elistvere peakraav

Elistvere peakraav on peakraav Jõgeva ja Tartu maakonnas.
Kraav on 5 km pikk, valgla pindala on 18,4 km². Kraav suubub paremalt poolt Nava ojasse.
Hirla kraav

Hirla kraav on kraav Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Kraav on 5,4 km pikk, valgla pindala on 8,5 km². Kraav suubub vasakult poolt Karaski jõkke.
Jäola peakraav

Jäola peakraav on peakraav Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Kraav on 4,3 km pikk, valgla pindala on 5,7 km². Kraav suubub vasakult poolt Nõmme jõkke.
Raudale kraav

Raudale kraav (ka "Jüriküla kraav") on kraav Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Kraav on 2,1 km pikk, valgla pindala on 2,2 km². Kraav suubub paremalt poolt Pedja jõkke.
Keibu oja

Keibu oja (ka "Keibu peakraav") on oja Harjumaal Lääne-Harju vallas.
Oja on 4,9 km pikk, valgla pindala 17,3 km². Oja algab Suursoo loodeservalt ja suubub kagust Keibu lahte.
Kudjape peakraav

Kudjape peakraav on peakraav Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Kraav on 3,5 km pikk, valgla pindala on 8,3 km². Kraav suubub vasakult poolt Põduste jõkke.
Pfalz-Simmern

Pfalz-Simmern oli üks Wittelsbachide Pfalzi liini kõrvalliine.
Wittelsbachide Pfalzi liin jagati pärast Ruprecht III surma aastal 1410 neljaks liiniks, sealhulgas Pfalz-Simmerni liin pealinnaga Simmernis. See liin hääbus aastal 1685 seoses Karl II surmaga. Pfalz-Neuburgi liin päris valdused.
Simmerni liini asutaja Stefan von Pfalz-Simmern-Zweibrücken oli ka Pfalz-Zweibrückeni haru ja selle kõrvalharude asutaja. Õigused Veldenzi krahvkonnale ja osale Sponheimi krahvkonnast, mis tulid üle Stefani naiselt Anna von Veldenzilt, läksid nendele liinidele.
Taludevahe tänav

Taludevahe tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Tiskre asumis.
Taludevahe tänav sai nime 8. detsembril 1995. Tänav on saanud nime selle järgi, et läbib põikisuunas paljude Tiskre endiste talude maid.
Põlendiku tänav

Põlendiku tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Põlendiku tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on nime saanud alepõllundustermini "põlendik" järgi.
Lobjaka tänav

Lobjaka tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Lobjaka tänav algab Veskimetsa tänavalt, ristub Pärituule ja Tuuleveski tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Lobjaka tänav on enam-vähem põhjakirde-lõunaedelasuunaline ja ligikaudu 610 meetri pikkune.
Lobjaka tänav sai nime 26. septembril 1958. Tänav on saanud nime meteoroloogia mõiste "lobjakas" järgi.
Pfalz-Simmern-Zweibrücken

Pfalz-Simmern-Zweibrücken oli Saksa-Rooma riigi osastisriik Simmerni ja Zweibrückeni ümbruses tänapäeva Rheinland-Pfalzis, Saksamaal.
Pfalz-Simmern-Zweibrücken loodi aastal 1410 pärast kuningas Ruprecht III surma Pfalzi jagamisega tema pojale Stefanile. Aastal 1444 lisati riigile Veldenzi krahvkond, kuid hiljem samal aastal jagas ta oma territooriumid oma poegade Friedrichi (kes sai Simmerni) ja Ludwigi (kes sai Zweibrückeni ja Veldenzi) vahel. Aastal 1448 päris ta poole Pfalz-Neumarkti territooriumist, kuid müüs selle Pfalz-Mosbachile.
Pfalz-Simmern-Kaiserslautern

Pfalz-Simmern-Kaiserslautern oli Saksa-Rooma riigi osariik Simmerni ja Kaiserslauterni, ning Pfalzi Sponheimi krahvkonna osa ümber tänapäeva Rheinland-Pfalzis, Saksamaal.
Pfalz-Simmern-Kaiserslautern loodi aastal 1610 pärast Friedrich IV surma Pfalzi jaotamisest tema pojale Ludwig Philippile. Aastal 1673 taandus Ludwig Philippi poeg ja järglane Ludwig Heinrich oma territooriumite valitsemisest Pfalzi kasuks ja suri järgmisel aastal pärijateta.
Pärituule tänav

Pärituule tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Pärituule tänav sai nime 26. septembril 1958.
Eesti NSV teeneline ehitaja

Eesti NSV teeneline ehitaja on Eesti NSVs välja antud aunimetus.
Aunimetust andis Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidium "ehitus-, montaaži- ja projekteerimisorganisatsioonide, teadus- ja teiste asutuste kõrge kvalifikatsiooniga töölistele ja spetsialistidele, kes on ehituse alal vähemalt 10 aastat edukalt töötanud ning on palju kaasa aidanud ehitustegevuse arendamisele vabariigis, uue tehnika juurutamisele, ehitustempo kiirendamisele, tööviljakuse tõstmisele, ehituse kvaliteedi parandamisele ja omahinna alandamisele ning kaadri kasvatamisele".
Marjametsa oja

Marjametsa oja (ka "Marjametsa kraav") on oja Lääne-Virumaal Haljala vallas. See voolab paremalt Altja jõkke.
Oja on 5,5 km pikk, valgla pindala on 10,7 km².
Nabala peakraav

Nabala peakraav (ka Nabala oja) on peakraav Harju maakonnas Kiili vallas.
Kraav on 7,8 km pikk, valgla pindala on 13,8 km². Kraav suubub paremalt poolt Vääna jõkke.
Parisuu oja

Parisuu oja (ka "Parisoo oja", "Parisuu peakraav", "Parisoo peakraav") on peakraav Põlvamaal Kanepi vallas ja Võrumaal Võru vallas.
Parisuu oja on 10,8 km pikk, valgala pindala on 28 km², suubub vasakult Võhandu jõkke.
Peindla kraav

Kokõ kraav on kraav Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Kraav on 0,2 km pikk, valgla pindala on 0,7 km². Kraav suubub vasakult poolt Jäola peakraavi.
Rutka kraav

Rutka kraav (ka "Põima kraav") on kraav Kõrvemaa kirdeosas Harjumaal Kuusalu vallas ja Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Kraav on 6,3 km pikk, valgla pindala on 19,9 km². Kraav algab Ohepalu raba kaguservalt, möödub kesk- ja alamjooksul Rutka mägedest ida poolt ja suubub paremalt Valgejõkke.
Sagadi oja

Sagadi oja (ka "Sagadi peakraav") on oja Lääne-Virumaal Haljala vallas. See suubub paremalt Altja jõkke.
Oja on 6,4 km pikk, valgla pindala on 10,2 km².
Sõerukraav

Sõerukraav (ka "Sõeru peakraav") on kraav Harjumaal Saue ja Lääne-Harju vallas.
Kraav on 2,9 km pikk, valgla pindala 2,2 km². Kraav suubub vasakult Vasalemma jõkke.
Tõõrakõrve kraav

Tõõrakõrve kraav on kraav Harju maakonnas (Kuusalu vald, Kolgu küla) ja Lääne-Viru maakonnas (Tapa vald, Tõõrakõrve küla).
Kraav on 5 km pikk, valgla pindala on 10,6 km². Kraav suubub vasakult poolt Valgejõkke.
Vaali peakraav

Vaali peakraav on peakraav Järva ja Jõgeva maakonnas.
Kraav on 11 km pikk, valgla pindala on 15,6 km². Kraav suubub paremalt poolt Vahisoo peakraavi.
Mudamäe kraav

Mudamäe kraav (ka "Vassivere kraav") on kraav Lääne-Virumaal Vinni vallas.
Kraav on 3,3 km pikk, valgla pindala on 9,5 km². Kraav algab Salutaguse külast ja suubub vasakult Kukessaare ojja.
Akste oja

Akste oja on oja Põlva maakonnas Põlva vallas.
Oja pikkus on 4,5 km ja valgla pindala 10,6 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke.
Alopi oja

Alopi oja (ka "Aalupi oja", "Alopi kraav") on oja Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Oja on 3,3 km pikk, valgla pindala on 5,1 km². Oja suubub Suurjärve.
Memento (ajaleht)

Memento on Eesti Õigusvastaselt Represseeritute Liidu ajaleht, mille esimene number ilmus 1989. aastal. 
Neljaleheküljelises ajalehes avaldati peamiselt represseeritud inimeste loomingut. Esimese kolme numbri toimetaja oli Sulev Muttik, kuid ta pidi töölt lahkuma teises numbris ilmunud J. Kuke mälestust solvava artikli pärast. 1990. aasta jaanuarist oli Memento toimetaja Viljar Ansko. Hiljem asus tehnilise toimetajana tööle Ülo Ojatalu. Finantsraskuste tõttu suleti ajaleht 1996. aastal pärast 84. numbri ilmumist. Aastatel 2006–2007 ilmus veel viis numbrit 16-leheküljelisena, kuid A4-formaadis. Tiraaž oli ligikaudu 2000 eksemplari.
2006. aastal hakkas ilmuma Teataja, mis ilmub ebaregulaarselt 2–3 korda aastas 16-leheküljelisena.
Eriks Ādamsons

Eriks Ādamsons (22. juuni 1907 Riia – 28. veebruar 1946 Riia) oli läti luuletaja, proosakirjanik ja tõlkija.
Ādamsons sündis Riias raamatupidaja peres. Keskkoolis oli ta kirjandusõpetaja Vilis Plūdons. Ta õppis 1924–1928 Läti Ülikoolis õigusteadust, kuid jättis õpingud pooleli ning pühendus kirjutamisele ja tõlkimisele. Ta debüteeris 1924. aastal komöödiaga "Amora apburtā lapene".
Ādamsons on kirjutanud peamiselt luuletusi ja novelle. Saksa okupatsiooni ajal avaldas ta varjunime Ēriks Rīga all oma ainsa romaani "Sava ceļa gājējs" ('oma teed käija').
1944 pälvis ta Rainise ja Aspazija fondi auhinna.
Eriks Ādamsons on maetud Rainise kalmistule.
Ādamsons tõlkis läti keelde Shakespeare'i, Byroni, Oscar Wilde'i, Rudyard Kiplingu, William Butler Yeatsi ja teiste kirjanike teoseid.
Pfalz-Simmern-Sponheim

Pfalz-Simmern-Sponheim oli Saksa-Rooma riigi osastisriik Simmerni ja Sponheimi krahvkonna Pfalzi osa ümber tänapäeva Rheinland-Pfalzis Saksamaal.
Pfalz-Simmern-Sponheim loodi aastal 1559, kui Pfalz-Simmerni Friedrich III päris Pfalzi ning andis nii Simmerni kui ka Sponheimi oma nooremale vennale Georgile. Georg suri aastal 1569 ja tema järglane oli teine noorem vend Reichard. Pärast Reichardi surma aastal 1598 läks Pfalz-Simmern-Sponheim tagasi Pfalzi kuurvürstkonnale.
Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein

Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein oli Saksa-Rooma riigi osariik Hilpoltsteini ümber tänapäeva Baieri keskosas, Saksamaal.
Pfalz-Sulzbach-Hilpoltstein loodi aastal 1614 Pfalz-Neuburgi Philipp Ludwigi territooriumite jagamisel oma noorimale pojale Johann Friedrichile. Johann Friedrich suri aastal 1644 pärijateta, nii päris Sulzbach-Hilpoltsteini Pfalz-Sulzbach.
Värvitu Tazaki Tsukuru ja tema palverännaku aastad

"Värvitu Tazaki Tsukuru ja tema palverännaku aastad" (jaapani 色彩を持たない多崎つくると、彼の巡礼の年 "Shikisai o motanai Tazaki Tsukuru to, kare no junrei no toshi") on jaapani kirjaniku Haruki Murakami romaan, mis ilmus 2013. aastal.
Romaan jälgib raudteejaamade ehitusinsenerina töötava Tsukuru Tazaki püüdlusi mõistmaks, miks tema elu 16 aastat tagasi järsku muutus. Ta otsib üles oma vanad sõbrad, et minevikus selgust saada. Keskkooli ajal kuulus ta koos aega veetnud kaaslaste sõpruskonda, kuid ülikooli teisel kursusel heitsid teised liikmed ta järsku endi hulgast välja. Miks, seda Tsukuru ei teadnud, kuid ta ei hakanud ka vastu vaidlema.
Eestikeelne tõlge (tõlkija Margit Juurikas) on ilmunud kirjastuses Varrak.
Džailõk

Džailõk (vene keeles Джайлык) on mäetipp Suur-Kaukasuses.
Halduslikult asub mäetipp Kabardi-Balkaarias Venemaal.
Džailõki kõrgus on 4537 m. 
Džailõki loodenõlvalt üle sadula algab Tju-Tju mäemassiiv. Vahemaa Džailõkist Tju-Tju peatipuni on 2,0 km.
Ullu-Tau alpilaager jääb Džailõkist 3,5 km edelasse.
Alpinism.
Mäetipp esmavallutati 1912. aastal mööda kagunõlva (tänapäeval liigitatakse see marsruut Vene süsteemi järgi raskuskategooriasse 3B). 1930. aastatel tõusti tippu uutel marsruutidel mööda idaharja (4A), mööda lääneharja põhjanõlva (4A) ja mööda lääneharja (4B). 
1950.–1960. aastatel läbiti 4 uut marsruuti raskuskategooriaga 5A, nende seas 1967. aastal Vatslav Ruževski esmatõus marsruudil mööda lõunaharja, seejuures tõusis ta sandarmi Monah juures mööda järsku kuluaari laiale riiulile. Marsruut nimetati esmaläbija auks "Ruževski marsruudiks (üle sandarmi Monah)".
1970.–1980. aastatel läbiti 5 uut marsruuti raskuskategooriaga 5B. Lisaks nendele on tänapäeval populaarsed Ruževski kaks marsruuti (mõlemad 5A).
Apuparra oja

Apuparra oja on oja Harju maakonnas Anija vallas.
Oja on 2,3 km pikk, valgla pindala on 1,5 km². Oja suubub paremalt poolt Mustjõkke.
Samira Bensaïd

Samira Bensaïd (sündinud 10. jaanuaril 1958 Rabatis) on Maroko laulja.
1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Marokot araabiakeelse lauluga "Bitaqat Hub". Finaalkontserdil sai ta 7 punktiga eelviimase, 18. koha. See oli esimene ja ainus, kord mil Maroko Eurovisioonil osales, ning samuti esimene ja ainus kord, mil Eurovisioonil on esindatud araabiakeelne laul.
Hendrikhansu oja

Hendrikhansu oja (ka Sarja oja) on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Halliste jõe vasakpoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 20,5 km (koos lisaharudega 21,4 km), valgla pindala 39,6 km², langus 35,5 m ja lang 1,73 m/km. Oja saab alguse 73,5 m kõrgusel Läti piiri ligidal Laatre külas ja suubub 38 m kõrgusel Vana-Kariste ja Sarja küla piiril Veelikse – Vana-Kariste tee ligidal vasakult poolt Halliste jõkke 60 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Ojale on Veelikse küla keskuses paisutatud Veelikse järv, samuti asub Veeliksel oja kaldal kaitsealune Vaida paljand. Sarja külas on ojale paisutatud Hendrikhansu järv, mille kaldal asuvad kaitsealused Hendrikhansu paljandid ja koopad.
Toroni senjööria

Toroni senjööria (prantsuse keeles "Seigneurie de Toron") oli ristisõdijate Jeruusalemma ladina kuningriigi läänivaldus. Selle senjöör oli Galilea vürsti vasall.
Ajalugu.
Toroni kindluse lasi ehitada Galilea vürst Saint-Omeri Hugues 1105. aastal, et hõlbustada Tüürose vallutamist. Linnus oli edaspidi Jeruusalemma kuningriigi oluline tugipunkt. Toronist sai iseseisev senjööria ja see anti 1107. aastal ilmselt normanni päritolu Onfroy I-le lääniks. Tema järeltulijad valitsesid valdust kuni 12. sajandi lõpuni. 1148. aasta paiku liideti Toroniga Banyase senjööria, mis osaliselt müüdi juba 1157. aastal hospitaliitidele; Banyase vallutas aastal 1164 Nur ad-Din Zengi ja pärast tagasivallutamist oli see osa Edessa Joscelin III senjööriast. 1183. aastal sai Toronist Jeruusalemma kuningriigi domeen. 1187. aastal langes see Egiptuse sultani Salah ad-Dini kätte. Kuigi saksa ristisõdijad seda 1197. aastal piirasid, ei õnnestunud seda vallutada ja Toron jäi Egiptuse Aijubiidide valdusse kuni aastani 1229. Kümne aasta pärast langes see taas Egiptuse valdusse. 1241. aastal said ristisõdijad Toroni veel kord tagasi, kuid aastal 1266 läks lõplikult Egiptusele.
Toroni senjöörid evisid 12. sajandil kuningriigis suurt mõju: Onfroy II oli Jeruusalemma kuningriigi konnetaabel ja Onfroy IV naitus kuningas Amaury I tütre Isabelle´iga. Onfroy IV oli ühtlasi Jordanitaguse senjöör.
Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrauss-Parkstein

Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrauß-Parkstein oli Saksa-Rooma riigi osariik Vohenstraußi ja Parksteini ümber tänapäeva Saksamaal Baieri liidumaakirdeosas.
Pfalz-Zweibrücken-Vohenstrauß-Parkstein loodi 1569. aastal Pfalz-Zweibrückeni Wolfgangi territooriumite jagamisel tema neljandale pojale Friedrichile. Friedrich suri 1597. aastal pärijateta, nii päris Vohenstrauß-Parksteini Pfalz-Neuburg.
Chevrolet

Chevrolet, kõnekeeles Chevy, on automark, mida toodab autoettevõtte General Motors Ameerika Ühendriikide osakond. 
Ettevõtte rajasid 3. novembril 1911 Chevrolet Motor Car Company nime all Louis Chevrolet ja General Motorsi endine juht William C. Durant. 1918. aastal liitis Durant Chevrolet GM-iga; ettevõtete liitumise järel muudeti Chevrolet GM-i laiatarbesõidukite margiks, mis pidi konkureerima Fordi mudeli T-ga. Alates 1919. aastast ongi pea igal aastal USA enimtoodetud autode esimesel kahel kohal olnud traditsiooniliselt sõltuvalt mudeliaastast Chevrolet ja Ford. Chevrolet tippaasta oli 1973, kui kokku toodeti 2 579 509 margi autot.
Tänapäeval müüakse Chevrolet' marki sõidukeid üle kogu maailma, ainsaks erandiks Okeaania, kus GM-i esindab Austraalia tütarettevõte Holden. Põhja-Ameerikas müüb ettevõte laias valikus sõidukeid, alustades väikeautodest ja lõpetades kaubikute ja veoautodega. 2005. aastal alustas Chevrolet uuesti autode müüki Euroopas, turustades seal kuni 2016. aastani selle nime all Lõuna-Korea GM Daewoo toodangut. 2013. aastal teatas ettevõte, et Chevrolet'de müük Euroopas lõpetatakse (eranditeks sportmudelid Camaro ja Corvette); sõidukeid müüakse siiski endiselt SRÜ riikides.
Banksia

Banksia ("Banksia") on prootealaadsete seltsi prootealiste sugukonda kuuluv taimede perekond. See hõlmab umbes 170 liiki Austraalias ja Tasmaanias kasvavaid puid ja põõsaid. Perekond on saanud nime inglise botaaniku Joseph Banksi järgi.
Banksiad kasvavad 2–12 meetri kõrguseks. Suurimad neist, tervelehine banksia ("B. integrifolia") ja "Banksia seminuda", võivad sageli kasvada üle 15 meetri, mõnikord isegi kuni 30 meetri kõrguseks. Lehed on piklikud, jäigad ja hambulised. Banksiatele on iseloomulikud piklikesse tihedatesse pikkade tolmukatega nektaririkastesse õisikutesse koondunud õied. Õied on eredavärvilised, tavaliselt kollakad, kuid esineb ka oranže, punakaid, roosakaid või violetseid õisi. Õisi tolmeldavad putukad, linnud ja nahkhiired.
Paljud liigid on kohastunud metsatulekahjuga. Sellele viitavad tugev koor ja puismugulad ning tulekahjujärgne kiire seemnete idanemine.
Banksiad on Austraalia endeemid. Ainult "Banksia dentata" esineb ka Uus-Guineal ja Aru saartel. Väljasurnud "Banksia novae-zelandiae" kasvas Uus-Meremaal. Ülejäänud liigid esinevad põhiliselt Austraalia kagu- ja idaosas. Kõige enam esinevad banksiad Edela-Austraalias, kus kasvab 90% banksialiikidest. Ida-Austraalias kasvavad aga kõige tuntumad ja levinumad liigid, näiteks tervelehine banksia ja "Banksia spinulosa".
Banksiad on kuivalembesed, esinedes liivasel või kruusasel pinnasel. "Banksia seminuda" eelistab erinevalt kasvada vooluveekogu äärsel liivsavil. Suurem osa liikidest esineb nõmmedel või madalatel metsamaastikel. Enamasti ei kasva nad hästi ranniku lähedal, välja arvatud mõni Lääne-Austraalias kasvav liik. Paar liiki, sh "Banksia elderiana" ja "Banksia rosserae", kasvavad kõrbelistel aladel.
Paljud banksiad on haruldased või ohustatud. Nende hulka kuuluvad "Banksia brownii", "Banksia cuneata", "Banksia goodii", "Banksia oligantha", "Banksia tricuspis" ja "Banksia verticillata".
Paljusid liike kasvatatakse ilutaimena. Banksiate puit on punakat värvi, kuid seda kasutatakse harva, sest kuivamisel võib see koolduda. Puitu on kasutatud kaunistuseks.
Kursi oja

Kursi oja (ka "Hindriku oja") on oja Harjumaal Kuusalu vallas.
Oja on 4,3 km pikk, valgla pindala on 10,1 km². Oja suubub paremalt Loo jõkke.
Kokasoon

Kokasoon (ka "Hioni oja") on oja Harju maakonnas Saku vallas.
Oja on 5,7 km pikk, valgla pindala on 8 km². Oja suubub paremalt Vääna jõkke.
Hurmi oja

Hurmi oja on oja Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Oja on 2,8 km pikk, valgla pindala on 7,6 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke.
Ihamaru oja

Ihamaru oja on oja Põlva maakonnas Kanepi vallas Ihamaru külas.
Oja pikkus on 3,8 km ja valgla pindala 4,8 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke.
Imastu oja

Imastu oja on oja Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Oja on 0,8 km pikk, valgla pindala on alla 10 km². Oja suubub paremalt poolt Valgejõkke.
Imsi oja

Kokõ oja on oja Rapla maakonnas Kehtna vallas ja Järva maakonnas Türi vallas.
Oja on 17,8 km pikk, valgla pindala on 61,6 km². Oja suubub paremalt poolt Vändra jõkke.
Jausa jõgi

Jausa jõgi (ka "Jausa oja") on oja Hiiumaal.
Jõgi on 18,7 km pikk, valgla pindala 36,8 km². Jõgi suubub loodest Jausa lahte.
Kaansoo oja

Kaansoo oja on oja Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Oja pikkus on 7,4 km ja valgla pindala 7,4 km². Oja suubub paremalt poolt Navesti jõkke.
Karaski jõgi

Karaski jõgi (ka "Karaski oja") on jõgi Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas.
Jõgi on 8,6 km pikk, valgla pindala on 28,6 km², suubub paremalt Pedja jõkke.
Kärsa oja

Kärsa oja (ka "Kuriku oja") on oja Põlva maakonnas Põlva vallas.
Oja pikkus on 4 km pikk ja valgla pindala on 3,2 km². Oja suubub vasakult poolt Ahja jõkke.
Lohja oja

Lohja oja on oja Harju maakonnas Kuusalu vallas.
Oja on 2,6 km pikk, valgla pindala on 15,7 km². Oja saab alguse Lohja järvest ja suubub merre.
Lüütre oja

Lüütre oja on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Oja pikkus on 22,5 km (koos lisajõgedega 23,2 km), valgla pindala 44,2 km², langus 36,5 m ja lang 1,71 m/km. Oja saab alguse 74 m kõrgusel Penuja külas Penuja soo serval ning suubub 37,5 m kõrgusel Sarja, Veskimäe ja Vana-Kariste küla piiril vasakult poolt Halliste jõkke 60,6 km kaugusel selle suudmest. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Ojale on paisutatud Kille paisjärv. Sarja külas voolab oja läbi kaitsealuse Lüütre oru, kus oja kaldale jääb Lüütre oru paljand.
Nava oja

Nava oja on oja Jõgeva maakonnas Jõgeva ja Tartu maakonnas Tartu vallas.
Oja on 21 km pikk, valgla pindala on 65,6 km². Oja suubub Elistvere järve.
Oitme jõgi

Oitme jõgi (ka "Oitme oja") on jõgi Saaremaa põhjaosas.
Jõgi on 13,1 km pikk, valgla pindala 35,3 km². Jõgi algab Selja soost ja suubub edelast Triigi lahte.
Palgissaare oja

Palgissaare oja on oja Harju maakonnas Kose vallas.
Oja pikkus on 2,2 km ja valgla pindala 3,5 km². Oja suubub Paunküla veehoidlasse.
Toolamaa oja

Toolamaa oja on oja Põlva maakonnas Räpina vallas.
Oja on 4,4 km pikk, valgla pindala on 19,2 km². Oja suubub vasakult poolt Võhandu jõkke.
Konnaoja (Laeva jõgi)

Konnaoja (ka "Visusti oja") on oja Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. 
Oja voolab Ilmjärvest Laeva jõkke (suubub vasakult). Oja on 4,3 km pikk, valgla pindala on 6,6 km².
Voika oja

Voika oja on oja Tartu maakonnas Nõo vallas.
Oja on 12,1 km pikk, valgla pindala on 27,1 km². Oja voolab läbi Viinamärdi ja Voika järvest. Oja suubub paremalt poolt Elva jõkke.
Võiba oja

Võiba oja (ka Võiba soon) on oja Harju ja Rapla maakonnas.
Oja on 4,5 km pikk, valgla pindala on 10,6 km². Oja suubub paremalt poolt Keila jõkke.