Kodutütarde peavanem

Kodutütarde peavanem juhib Kodutütarde organisatsiooni. Kodutütarde organisatsioon on Kaitseliidu struktuuriüksus. 
Kodutütarde organisatsioon on üle-eestiline vabatahtlik isamaalist haridust pakkuv noorteorganisatsioon, kuhu saavad kuuluda tütarlapsed vanuses 7‒18 aastat. Tüdrukud saavad organisatsiooni tegevusi kaasa teha, kuni saavad 19-aastaseks. Organisatsiooni kõrgeim juhtorgan on keskkogu, kuhu kuuluvad Kodutütarde peavanem, ringkonnavanemad ja igast ringkonnast üks ringkonnakogul kolmeks aastaks valitud täiskasvanud noortejuht. 
Peavanem on struktuuris olev ainuke isik kes on palgaline. Kodutütarde peavanemaga sõlmib ja lõpetab töölepingu Kaitseliidu ülem. Kodutütarde peavanem valib endale abi noortejuhtide hulgast, kes täidab peavanema antud ülesandeid ja vajadusel asendab esindusüritustel peavanemat. Peavanema abi nimetab ametikohale Kaitseliidu ülem peavanema ettepanekul tähtajaliselt kolmeks aastaks. Kodutütarde peavanemal on asetäitja, kes peavanema äraolekul täidab tema ülesandeid ning kellega sõlmib ning lõpetab töölepingu Kaitseliidu ülem. Asetäitja puudumisel asendab peavanemat Kaitseliidu ülema määratud isik.
Ajalugu.
Esimese Vabariigi ajal kodutütarde organisatsiooni juhtisid peavanem, vanematekogu ja kongress. Peavanema ja kaks abi valis Naiskodukaitse keskjuhatus kolmeks aastaks ja kelle peamised ülesanded olid organisatsiooni üleriigiline juhtimine, organisatsiooni esindamine sise- ja välismaal. Peavanem oli vastutav Naiskodukaitse keskjuhatuse ees. Vanematekogu koosnes peavanemast koos abidega, ringkonnavanematest ja Naiskodukaitse keskjuhatuse esinaisest. Vanematekogu ülesanneteks oli organisatsiooni üldsuuna määramine, kasvatusküsimuste arutamine, seisukoha võtmine eelarve ja aruande kohta. Aastas tuli pidada vähemalt üks koosolek. See oli otsustusvõimeline, kui osalesid vähemalt pooled liikmete üldarvust.
Aeg-ajalt toimusid ka üleriigilised kongressid, millest võtsid osa kõik rühma-, jaoskonna- ja ringkonnavanemad, rühmajuhid ja abid. Lisaks võisid osaleda ka Naiskodukaitse keskjuhatus ning ringkondade ja nende jaoskondade esinaised, kes töötasid Kodutütarde rühmades. Kongressi ülesanded olid seisukoha võtmine kõigis peavanema ja vanematekogu esitatud küsimustes, töökava ühtlustamine, töö süvendamine ning kasvatuslike küsimuste arutamine. Kongressi otsusel oli nõuandev tähtsus. 
Peavanemad.
Salme Pruuden.
Kodutütarde ideoloog ja esimene peavanem oli Salme Pruuden (1896–1993). Salme Pruuden oli õpetaja ja kasvatusteadlane. Algul oli ta Kodutütarde Tartu ringkonnavanem, alates 9. septembrist 1933 aga Kodutütarde esimene peavanem. Tema teene on Kodutütarde organisatsioonilise struktuuri väljatöötamine, selle tegevuse suundade seadmine, kokkutulekute organiseerimine. Ta põgenes 1944. aastal Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale.
Maret Lepik.
16. aprillil 1992 kinnitas Kaitseliidu ülem kolonel Manivald Kasepõld peavanema ametisse kunagise kodutütre Maret Lepiku (1930–1998). Maret Lepik oli pedagoog ja ühiskonnateadlane. 1992. aastast läks Kodutütarde organisatsioon Kaitseliidu alluvusse, varem oli organisatsioon allunud Naiskodukaitsele. Maret suutis hoida organisatsiooni stabiilsena, taastada juhatuse ja organisatsiooni algsel kujul, säilitades algse kultuuripärandi. Kujunes välja juhtide ja liikmete koolitussüsteem, õmmeldi esimesed vormid ja käiseembleemid. Tema viimaseks ühisolemiseks kõikide ringkondadega jäi suurlaager Piusa jõe ääres 1998. aastal. Paar kuud pärast laagrit Maret Lepiku suri.
Anne Eenpalu.
Pärast Maret Lepiku surma otsiti uut juhti omade ehk organisatsiooni liikmete seast, kuid lõpuks jõuti Anne Eenpalu (sündinud 1954) kandidatuurini. Eenpalu eestvedamisel hakati korraldama juhtide õppepäevi ja seminare. Ta algatas õppekirjanduse väljaandmise. Kõike, mida Anne enne ametisse määramist lubas, asus ta ka usinasti täitma. Sõites mööda Eesti koole, et tutvustada Kodutütarde tegemisi, leida uusi juhte ja selgitada, kui oluline on säilitada noortes teadmine meie kodumaa tähtsusest. Eenpalu juhtimise ajal suurenes organisatsiooni liikmesus hüppeliselt. Peavanem tegi endast kõik oleneva, et Kodutütred saaksid organisatsioonina avalikkusele tuntuks. Oma eesmärkide saavutamiseks ei peljanud ta ka jõulisi võtteid. Tema ametiaja lõppedes 6. märts 2002 ei pikendatud tema töölepingut, kuna leiti, et ta ei sobi oma ametikohale. Üheks tema ametist kõrvaldamise põhjuseid oli kodutütarde viimine Keskerakonna kongressile, kus tüdrukud tervitasid partei esimeest hüüdega „Elagu, elagu!“. 
Angelika Naris.
Uueks peavanemaks kandideeris Kodutütarde palgaline instruktor Angelika Naris (sündinud 1964). Ta oli teinud kuus aastat noortetööd, olles Mustamäe väikeste Kodutütarde rühmavanem. 6. mail 2002 kinnitati julge ning paljude uudsete mõtete ja ideedega tegus naine ametisse. Naris võttis oma esmaseks ülesandeks elavdada ringkondade tegevust, et iga ringkond koos ringkonnavanema ja noortejuhtidega suudaks ise läbi viia vajalikku kasvatus- ja õppetööd. Naris algatusel kaasajastati õppeprogrammi, kirjutati lahti erialakatseid, täpsustati põhikirja ja koostati kodukord. Angelika on läbi aja loonud Kodutütardele palju uusi võimalusi areneda. Tema algatatud on ühised suurlaagrid koos noorkotkastega, traditsioonideks kujunesid võistlusmatk Ernake, Kodutütarde oskuste võistlus ning Kodutütarde olümpiamängude korraldamine. Vahetult enne neljanda ametiaja täitumist leidis Angelika, et tema töö organisatsioonis on tehtud ja organisatsioon vajab uut verd. Hiljem tehti naisele pakkumine asuda tööle Kaitseliidu Kooli noorsootöö koolitusjuhi ametikohale. 
Ave Proos.
Uue konkursi tulemusel määrati ametisse 15. juuni 2018 Ave Proos (sündinud 1983). Proos on jätkanud Kodutütarde Pealinnalaagri ja Suvekooli traditsiooni. Ave jaoks on oluline koostöö igal tasemel. Tänu sellele tehakse palju ühiseid üritusi riiklikul tasandil koostöös Noorte Kotkastega. Proos on veendunud, et tänu vabatahtlikele noortejuhtidele, on tuhandetel noortel võimalik saada kvaliteetset isamaalist kasvatust ja huviharidust. Noortejuhtidel on noorte elus suur roll: nad on noortele eeskujud, õpetajad ja usaldusisikud.