tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eugène Ionesco

Eugène Ionesco (26. november 1912 Slatina, Rumeenia – 28. märts 1994 Pariis) oli prantsuse näitekirjanik.
Elukäik.
Eugène Ionesco sündis rumeenia-prantsuse segaperekonnas. Lapsepõlve veetis ta Prantsusmaal, 1925–1938 elas Rumeenias, kus õppis ära rumeenia keele. Ta õppis Bukarestis ja Pariisis romanistikat. Et ta ei tahtnud ei "surra natsismi eest" ega "võidelda Stalini eest", asus ta 1938 elama oma "emamaale" Prantsusmaale.
Looming.
Eugène Ionesco kirjutas kriitikat, autobiograafiaid (1967 "Märkmekilde", 1968 "Minev olevik olev minevik"), romaane, lastejutte jne. ("Valge ja must" 1981). Ainus, mida ta ei kirjutanud, oli luule.
Kuid eelkõige oli ta viljakas näitekirjanik: peaaegu igal aastal tuli välja uus näidend. Eugène Ionesco on üks olulisemaid absurditeatri autoreid. Teda mõjutasid Alfred Jarry ja Antonin Artaud. Ta poetas näidendeisse osavalt ka farsi ja nukuteatri elemente. Näidendeid kirjutama olevat Eugène Ionesco hakanud inglise keele õpikut lugedes saadud tuju ajel.
Esimesed näidendid "Õppetund" (1952), "Kiilaspäine lauljatar" (1950) ja "Toolid" (1954) olid mäss traditsioonilise teatri vastu. Pariisis Huchette'i teatris on "Kiilaspäist lauljatari" ja "Õppetundi" järjepidevalt mängitud juba 1957. aastast. Loogilise tegevuse ja seotud dialoogi asemel toimivad akommunikatiivsed segiaetavad tegelaskujud, sürrealistlik seguneb realistlikuga ja kõik näitab võimendatult maailma nihestatust. 1950. aastate lõpust alates nihkuvad eksistentsiaalsed probleemid Eugène Ionesco loomingus aina enam esiplaanile ja tegelaskujud muutuvad konkreetsemaks. Näiteks seob naivistist humanist Bérenger rea näidendeid ("Mõrvar kutsumusest" 1957, "Ninasarvik" 1958). Eugène Ionesco kasutas oma näidendite määratlemiseks mõisteid "antiteater" ja "traagiline farss".
1989 kutsus Eugène Ionesco riike toetama Rumeenias käimas olnud muudatusi ning tunnistas: "Ma olen kultuurilt prantslane, kuid ma tunnen end taas saamas rumeenlaseks".
Admiral (liblikas)

Admiral ("Vanessa atalanta") on liblikas koerlibliklaste sugukonnast.
Välimus.
Admirali tunneb ära tiibadel domineeriva musta värvi järgi. Admiralil on suured musta-ruugekirjud tiivad. 
Admiral paneb istudes oma tiivad kokku nii, et eestiivad jäävad tagatiibade vahele. Eestiivad on tagatiibadest pikemad ja sellepärast jäävad nende otsad nähtavale. Selletõttu on tema tiibade alaküljel kahesugust mustrit. See osa eestiibadest, mis puhkeasendis jääb varjatuks, on eredalt värvunud, aga näha on seda üksnes lennu ajal. Eestiibade otsad ja tagatiivad on seevastu varjevärvusega.
Admirali tiibade siruulatus on 65–70 mm. 
Elupaik ja -viis.
Admirale võib kohata kõikjal avamaastikel, aedades, metsaservadel ja niitudel mitmesuguste taimede õitel.
Admirali valmikud lendavad meile mai lõpust juunini ja juuli lõpust septembrini sisse lõuna poolt, seepärast kutsutakse admirali mõnikord ka rändliblikaks. Sama on ka Põhja-Ameerikas: admiral talvitub Lõuna-Texases ja igal kevadel rändavad liblikad sealt põhja poole.
Admiralide sügispõlvkond meie külma talve üle ei ela – neil puudub talvine diapaus (putuka talveuni) . Kuid Lõuna-Euroopas võib teda kohata talv otsa lendamas. Admiralid on maiad liblikad – lisaks hilissuviste õite külastamisele parvlevad nad lõhkiküpsenud õuntel ja ploomidel. 
Röövikud toituvad peamiselt kõrvenõgesel, lõuna pool ka juudinõgese lehtedel. Admirali röövikud on mürgised. Suve lõpul röövik nukkub ning veedab talve kaitsva lumevaiba all.
Konsonants

Konsonants (ladina keeles "kooskõla") on kahe või enama ühise osaheliga sonants (kõlasobivus), mis tunnetuslikult mõjub pingevabana, rahulikuna. 
Konsonantsideks on näiteks puhas priim (p1), väike terts (v3), suur terts (s3), puhas kvint (p5), väike sekst (v6), suur sekst (s6).
Konsonantsi vastand on dissonants.
Dissonants

Dissonants ( &lt; ladina k "ebakõla") on kahe või enama heli kooskõla, mis tunnetuslikult mõjub pingestatuna, rahutuna. Klassikalises harmoonias nõuab dissonants lahendust. 
Dissonantsi vastand on konsonants.
Harmoonia (muusika)

Harmoonia ehk akordijärgnevus on muusikas akordide ühendamine ja suhted.
Harmooniaks nimetatakse ka akordide ühendamise ja suhete teooriat ning õpetust. 
Harmoonia mõiste hõlmab nii üheaegselt kõlavatest helidest moodustuvaid akorde kui ka akordide järgnevusi. See tähendab, et harmoonia tekib üheaegselt kõlavate helide kombineerimisel akordideks ning akordijärgnevustes. 
Harmoonia mõistet kasutatakse ka üheaegselt kõlavate helide kombinatsioone reguleerivate struktuursete põhimõtete süsteemi tähenduses. Harmoonia kui teooria käsitlemisel on läbi sajandite tekkinud terve teoreetilise kirjanduse korpus.
Poti

Poti ehk pada on kaardimast algselt prantsuse mängukaartidel. See sümbol kujutab teatud liiki oda otsa. See vastab taro kaartide ja ladina kaartide mõõkade mastile ning sümboliseerib elementi õhk.
Nimetus "pada" tuleneb arvatavasti häälduse sarnsasusest rootsikeelse nimetusega "spader", mis tuleneb inglisekeelsest sõnast "spades" ning see omakorda tuleneb itaaliakeelsest sõnast "spada", mis tähendab mõõka.
Poti kui sümboli ♠ Unicode'i kood on U+2660.
Iga

Iga on mitmetähenduslik sõna, mis võib tähendada:
IgA
Setend

Setend on ühisnimetus nii settetele kui ka settekivimitele.
Setendiks nimetatakse settekompleksi, mis sisaldab nii pudedaid setteid kui ka juba litifitseerunud setteid ehk settekivimeid. Setendi mõistet on vaja ka seepärast, et kivistumine on pikaldane ning sujuv protsess, mistõttu on tihti väga raske öelda, kas tegemist on settekivimi või settega.
Liustikujõesete

Liustikujõesete ehk glatsiofluviaalne sete ehk fluvioglatsiaalne sete on liustiku sulamisel tekkinud vooluvete kantud ja setitatud sete.
Liustikujõeline tähendab nii liustiku peal, all, sees kui ka liustiku ees voolavat vett, mis on liustiku sulamise tulemus. Seetõttu võivad kõigis neis keskkondades moodustuda ka liustikujõelised setted.
Tüüpilisim liustikujõesetteist koosnev pinnavorm on oos, mis formeerub enamasti liustikualustes tingimustes.
Aste (muusika)

Aste ehk heliaste on muusikas helilaadi üksik jaotis. Astet tähistatakse Rooma numbri või relatiivse solmisatsiooni silbiga. 
Esimesena jagas oktavi seitsmeks astmeks Ptolemaios.
Mõiste.
""Stufe heissen die einzelnen Abteilungen der Tonleiter (Tontreppe, "scala")."" (Riemann 1900: 1101)
Aste funktsionaalharmoonias.
Funktsionaalharmoonias on astmetel järgmised nimetused: 
Funktsionaalharmoonias nimetatakse helirea I, IV ja V astet põhiastmeteks ning II, VI ja VII astet kõrvalastmeteks.
Ristilöömine

Ristilöömine on ajalooline hukkamisviis, mille puhul ohver seotakse või naelutatakse suure puust risti või T- kujulise põikpuuga posti külge ning jäetakse sinna rippuma, kuni ta sureb. See oli tavaline hukkamisviis 6. sajandist eKr kuni 4. sajandini pKr, eriti Pärsias, Egiptuses, Kartaagos ja Roomas. Risti külge sidumist on nimetatud ka "ristipoomiseks".
Ristilöömine omandas suure tähenduse kristluses, kuna seda meetodit kasutasid roomlased Jeesuse hukkamiseks. Rist on tähtsaim kristluse sümbol, mis on andnud sellele ka rahvapärase nimetuse "ristiusk".
Vähemal määral on ristilöömist kasutatud ka kristlikes maades, näiteks kajastab seda iiri folkloor. Ristilöömise analoogiat on nähtud skandinaavia mütoloogia kirjelduses sellest, kuidas Odin ennast ilmapuu Yggdrasili otsa poos, et omandada teadmisi maagilistest ruunidest.
Kristlus.
Kristlikel ikoonidel on ristilöödu naelutatud risti külge peopesadest läbi löödud naelte abil. Ajalooliselt ja tehniliselt ei saanud selline variant olla reaalne, kuna peopesadest läbi löödud naelad ei saa rippuvat keha üleval hoida, sest kämbla luude vaheline sidekude lihtsalt rebeneks ja ristilöödu kukuks alla.
Tegelikult toimus ristilöömine naelte abil, mis olid löödud randme tagant, küünarluu ja kodarluu vahelt.
Sellest hoolimata on kristlikus ikonograafias kujutatud ristilöödut nii, et naelad on löödud läbi peopesade. Paljud kristlikud pühakud, näiteks padre Pio, on Kristuse kannatusi ette kujutades saanud endale samasugused haavad (stigmad), nagu Kristus pärimuse kohaselt sai. Kätel olevad haavad asuvad sellisel puhul alati peopesades, vastavalt kristlikule ikonograafiale.
Eelkambrium

Eelkambrium on geoloogilise ajaarvamise ajavahemik, mis hõlmab Arhaikumi ja Proterosoikumi eooni.
Eelkambrium moodustab umbes 88% Maa ajaloost.
Nimetus tuleneb sellest, et see ajavahemik eelneb Kambriumi ajastule. Eelkambrium algas Maa tekkega umbes 4,55 miljardit aastat tagasi ja lõppes Fanerosoikumi algusega umbes 542 miljonit aastat tagasi.
Kambriumi ajastul tekkisid toesega organismid. Seetõttu on eelkambriumist teada suhteliselt vähe kivistisi, sest pehme kehaga organismide fossiliseerumisvõimalused on väga väiksed. Termin "eelkambrium" on kasutusel siiski mitte ainult paleontoloogias, vaid ka teistes geoloogia harudes. 
Eelkambriumi jooksul tekkinud kivimid on enamasti moondunud ja neis on säilinud väga vähe kivistisi. Eelkambriumi kivimid paljanduvad näiteks Põhja-Kanadas ja Skandinaavias ehk Balti kilbil.
Eelkambrium ei ole geokronoloogilise skaala ametlik ühik.
Rootsi ralli

Rootsi ralli (rootsi keeles "Svenska rallyt") on autoralli võistlus, mida korraldati Rootsis Värmlandis alates 1950. aastast ning alates 2022. aastast korraldatakse Põhja-Rootsis Umeås. 1973. aastast kuulub WRC sarja.
Esimest korda peeti Rootsi rallit 1950. aastal – toona oli ralli nimeks „Ralli kesköise päikese juurde“ ning see peeti suvel. Hiljem on Rootsi ralli on olnud traditsiooniliselt ainus rohke lumega ralli, korraldusega talvel. 21. sajandil peetud rallid olid soojade ilmade tõttu lumevaesed ning mudaste teedega. Ralli viidi Umeåsse üle põhjusel, et see on lumerohkem piirkond. 1973. aastal sai Rootsi ralli osaks MM-kalendrist, kuid esimest korda suutis seal keegi väljastpoolt Rootsit või Soomet võita alles 2004. aastal, kui triumfeeris legendaarne Sébastien Loeb. Väljastpoolt Skandinaaviat on hiljem Rootsis võita suutnud veel vaid Sébastien Ogier, Thierry Neuville ja Ott Tänak.
Kuigi tegu on Rootsi ralliga, toimub suur osa sellest Norra pinnal – selle aasta katsetest neli (mõlemad Hof-Finnskogi ja Finnskogeni läbimised) toimuvad tervenisti Norras.
Ralli võitjad.
"jrk.nr, aasta – piloot/kaassõitja – automark (juhul kui riiki pole eraldi märgitud, on tegu Rootsi esindajatega)"
Märkus: aastal 1974 jäi ralli ära naftakriisi tõttu, 1990. aastal halbade ilmastikuolude tõttu ning 2009 ei olnud rallit kavaski, kuna see ei mahtunud etapiringluse tõttu MM-kalendrisse. 2020. toimus ralli vähendatud mahus, 300 võistluskilomeetri asemel vaid 172 km. 2021. aastal jäi ralli ära koroonapandeemia (COVID-19) tõttu.
Eesti rallisõitjate tulemused.
" aasta, koht, piloot/kaassõitja, (automark)"
Jevgeni Koševoi

Jevgeni Koševoi (sündinud 6. oktoobril 1984) on Kasahstani murdmaasuusataja.
Saavutused.
Maailmameistrivõistlused.
2005 Oberstdorfis
2007 Sapporos
Nikolai Tšebotko

Nikolai Tšebotko (25. oktoober 1982 Štšutšinsk – 24. jaanuar 2021) oli Kasahstani murdmaasuusataja.
Tšebotko võitis 2013. aastal Val di Fiemmes toimunud maailmameistrivõistlustel paarissprindis koos Aleksei Poltoraniniga pronksmedali. Maailma karikasarjas jõudis ta individuaaldistantsidel kolmel korral poodiumile. Aasia mängudelt teenis ta kolm kulda, kolm hõbedat ning ühe pronksi.
Ta hukkus 38-aastaselt autoõnnetuses.
Saavutused.
Maailmameistrivõistlustel.
Maailma karikasarjas.
Nikolai Tšebotko võistles kokku 188 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile kolmel korral, millest kaks korda oli ta kolmas ja üks kord teine.
Pirjo Muranen

Pirjo Elina Muranen (sünninimi Pirjo Manninen; sündinud 8. märtsil 1981 Rovaniemis) on soome endine murdmaasuusataja.
Muranen on tulnud maailmameistriks nii individuaalses sprindivõistluses 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis kui ka teatevõistluses 2007. aasta MM-il Sapporos koos Virpi Kuituneni, Aino-Kaisa Saarineni ja Riitta-Liisa Roponeniga.
Maailma karikasarjas on ta sprindivõistlustel võitnud viis etappi. Sprindikarika arvestuses tuli ta 2000–2001 hooajal kokkuvõttes teiseks ja 2002–2003 kolmandaks.
Manninen võitis ka MM-il 2001. aasta Lahtis ja 2003. aastal Val di Fiemme‎s hõbemedali, kuid mõlemal korral võistkonna tulemus tühistati, kuna Lahtis jäid Virpi Kuitunen ja Milla Saari ning Val di Fiemmes Kaisa Varis vahele dopingu kasutamisega.
Murase treener on 2006. aasta kevadest Reijo Jylhä. Enne seda treenis teda isa Jorma Manninen. Pirjo Murase vend on tuntud kahevõistleja Hannu Manninen. Pirjo Manninen abiellus 30. juunil 2007 võrkpallur Ville Muraneniga.
Pirjo Manninen valiti 2001. aastal Soome aasta naissportlaseks.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikas sprindis.
Pirjo Muranen võistles 157 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 15 korral, millest viiel korral kõige kõrgemale astmele.
Hannu Manninen

Hannu Kalevi Manninen (sündinud 17. aprillil 1978 Rovaniemi) on Soome üks edukamaid kahevõistlejaid.
Manninen on võitnud kahevõistluse maailma karikasarja üldkarika neli korda järjest aastatel 2004–2007. 2006. aastal lõppenud hooaja võidu kindlustas ta endale juba jaanuaris, kuigi kuus karikasarja etappi oli veel pidamata. Manninen on võitnud kokku 46 karikasarja etappi (seisuga 29. november 2009). Meeskonnavõistluses on ta olümpiavõitja 2002. aasta olümpiamängudel Salt Lake Citys ja maailmameister 1999. aasta maailmameistrivõistlustel Ramsaus ning 2007. aasta MM-il Sapporos. Sapporos võitis ta ka kuldmedali sprindivõistluses, mis oli tema esimene täiskasvanute suurvõistluste medal. Juunioride MM-kulla võitis ta 1995. aastal
Manninen on võistelnud rahvusvahelisel tasemel ka murdmaasuusatamises. Murdmaasuusatamise maailma karikasarjas on ta osalenud kolmel korral sprindivõistluse etapil. Parim koht on tal kaheksas, mille ta saavutas 2002. aasta detsembris Šveitsis Linzis. Salt Lake City olümpiamängudel osales ta ka sprindivõistlustel ja sai nendel mängudel soome meeste murdmaasuusatamises parima koha, olles kaheksas. Soome meistrivõistlustel murdmaasuusatamises tuli ta 2002. aastal sprindivõistlustel esimeseks ja sai 2005. aastal viienda koha 50 km vabastiiliga sõidus.
Kevadel 2008 teatas Hannu Manninen, et loobub tippspordist. Sügisel 2009 tuli ta aga edukalt võistlusrajale tagasi. Ta oli hooaja esimesel etapil teine ning võitis teise etapi.
Juunis 2011 teatas Manninen oma sportlaskarjääri lõpetamisest.
Isiklikku.
Hannu Mannisel ja tema abikaasal Helil sündis kevadel 2008 laps.
Tema õde Pirjo Muranen on murdmaasuusatamises kahekordne maailmameister.
Hannu Manninen õppis aastatel 2008–2011 Poris Soome lennundusakadeemias lenduriks ning on töötanud lennufirmades Flybe Finland ja Nordic Regional Airlines, novembrist 2016 töötab Finnairis lendurina. Aastatel 2011–2016 on ta kommenteerinud kahevõistlust MTV3 spordiülekannetes.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Hannu Manninen osales 191 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 90 korral, sealhulgas võitis 48 etappi.
Marja-Liisa Kirvesniemi

Marja-Liisa Kirvesniemi (neiupõlvenimi Hämäläinen; sündinud 10. septembril 1955 Simpeles) on endine Soome murdmaasuusataja. Kolmekordne olümpiavõitja (1984) ja kolmekordne maailmameister. Ta on võitnud kaks maailma karikat (1983 ja 1984).
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Karikasarja etapivõidud.
Marja-Liisa võitis karjääri jooksul kokku 11 MK-etappi.
Muud saavutused.
Marja-Liisa on tulnud 34 korda Soome meistriks ja võitnud kokku 59 medalit Soome meistrivõistlustel (1976–1995). 
Tunnustus.
Ta valiti 1984. aastal Soome aasta sportlaseks ning 1985. ja 1991. aastal Soome aasta naissportlaseks.
Isiklikku.
Marja-Liisa Kirvesniemi on abielus Harri Kirvesniemiga, neil on tütred Elisa (sündinud 1985) ja Anita. 
Abikaasad elavad lahus.
Välislingid.
Pilte Marja-Liisa Kirvesniemist
Pax Romana

Pax Romana ehk 'rooma rahu' nime all tuntakse pikka suhteliselt rahulikku perioodi Rooma riigis.
Pax Romana oli institutsioonide kogum, mis tagas impeeriumi stabiilsuse reguleerides keskuse ja perifeeria suhteid. Rahu aitas tagada eelkõige põhimõte, mille kohaselt jäi provintsidele Rooma ülemvõimu tunnistades vabadus järgida omaenda norme ja kummardada omaenda jumalaid.
Üldiselt dateeritakse Pax Romana Augustuse valitsemisajast 27 eKr kuni Marcus Aureliuse surmani 180. aastal.
Friisid

Friisid ehk friislased (endanimetus "Friezen") on läänegermaani rahvas, kes praegu elab Kirde-Hollandis ja Loode-Saksamaal ning kes on minevikus asustanud väga suurt osa Põhjamere lõuna- ja idaranniku äärsetest aladest. 
Friiside ligikaudne arv Hollandis on 600 000 ja Saksamaal 6000 (1995). Kogu maailmas võib friisi päritolu inimesi olla kuni 1,5 miljonit.
Kõige enam kasutatakse Friisimaa tähistamiseks läänefriisi murde terminit Fryslân, millega kitsamalt tähistatakse Friisimaa provintsi Hollandis.
Friisi keel kuulub läänegermaani keelte inglise-friisi alarühma. Tänapäeval kõneleb seda keelt 410 000 inimest, peamiselt Friisimaa ja Groningeni provintsis.
Ibrahim Rugova

Ibrahim Rugova (2. detsember 1944 – 21. jaanuar 2006) oli Kosovo poliitik, Kosovo Demokraatliku Liiga asutaja ja juht, Kosovo president 1992–2006.
Ta õppis Priština ülikoolis filosoofiat ja kirjandust. 1988. aastal sai Kosovo Kirjanike Liidu esimeheks. 1992. aastal valiti ta 1990. aastal end ühepoolselt iseseisvaks kuulutanud Kosovo Vabariigi presidendiks. Ta toetas Kosovo konflikti vägivallavaba lahendamist ja passiivset vastupanu. 
Ibrahim Rugova suri kopsuvähki 21. jaanuaril 2006.
Riigihoidja

Riigihoidja oli Eesti riigipea ametinimetus alates Rahvuskogu poolt vastu võetud Eesti Vabariigi Põhiseaduse avaldamisest Riigi Teatajas 3. septembril 1937, kuni Vabariigi Presidendi ametisseastumiseni 24. aprillil 1938.
Seni ametisolnud Peaminister Riigivanema ülesannetes täitis alates
3. septembrist 1937 – 21. aprillini 1938 Peaministri ja Riigivanema ülesandeid Riigihoidja ametinimetusega. Alates uue põhiseaduse kehtimahakkamisest 1. jaanuaril 1938 kasutas ta ka uues põhiseaduses ette nähtud Vabariigi Presidendi eriõigusi. 
Alates I Riigivolikogu ja I Riiginõukogu kokkuastumisest 21. aprillil 1938, kuni Vabariigi Presidendi ametisseastumiseni täitis Riigihoidja uues põhiseaduses ette nähtud Eesti Vabariigi Presidendi ülesandeid.
Ainus Eesti Vabariigis ametis olnud Riigihoidja oli Konstantin Päts.
Põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

Suusatamise maailmameistrivõistlused on põhja suusaalade maailmameistrivõistlused, kus võisteldakse murdmaasuusatamises, suusahüpetes ja suusakahevõistluses (suusahüpped ja murdmaasuusatamine).
Suusatamise maailmameistrivõistlusi korraldab Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (FIS).
Ajalugu.
Aastal 1925 tehti algust niinimetatud FIS-i meistrivõistlustega meestele, mis 1937. aastast hakkasid kandma ametlikult maailmameistrivõistluste nimetust. Ka varem peetud samalaadsed võistlused tunnistati tagantjärele maailmameistrivõistlusteks. 
Kuni 1939. aastani peeti murdmaasuusatamise maailmameistrivõistlusi igal aastal. Taliolümpiamängude aastail maailmameistrivõistlusi eraldi ei korraldatud, 1956. aastal võeti vastu otsus arvestada olümpiamängude võistlusi suusatamises ühtlasi maailmameistrivõistlustena.
Pärast Teist maailmasõda peeti maailmameistrivõistlused 1950. aastal Lake Placidis (USA). Seal otsustati ka, et edaspidi korraldatakse maailmameistrivõistlusi kord nelja aasta tagant.
Naissuusatajate esmakordne etteaste maailmameistrivõistlustel toimus 1954. aastal Falunis, kus neile oli kavas 10 km murdmaasuusatamine ja 3x5 km teatesuusatamine. Samas toimus ka NSV Liidu suusatajate esmakordne osavõtt niisuguse kaaluga võistlustest. Naistest tuli kahekordseks maailmameistriks Ljubov Kozõreva, kes võitis 10 km distantsi ja kuulus 3x5 km teatesuusatamises võitjaks tulnud NSV Liidu koondisse. Meestest tuli sümboolseks suusakuningaks Vladimir Kuzin, kes võitis 30 ja 50 km distantsid.
Maailmameistrivõistlustel tegid ilma peaaegu samad nais- ja meessuusatajad, kes olid oma nimed jäädvustanud suusatamise ajalukku taliolümpiamängudel. Mõningase erandi moodustasid ehk venelane Alevtina Koltšina (7 kuldmedalit) ja norralane Gjermund Eggen (3 kuldmedalit 1966. aasta MM-ilt).
Kuni 1980. aasta taliolümpiamängudeni olümpial kavas olnud põhja suusaaladel oli ka maailmameistrivõistluste väärtus.
1982. aasta maailmameistrivõistlustel määrati kindlaks, et järgmised maailmameistrivõistlused toimuvad 1985. aastal ja sellest alates iga kahe aasta järel.
1925. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1925. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid esimesed ametlikud suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 12.–14. veebruarini 1925 Johannisbadis (Janské Lázně) Tšehhoslovakkias. Kavas olid meeste murdmaasuusatamises 18 km ja 50 km, suusahüpetes 90 m mägi ja kahevõistlus.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 12. veebruar
Mehed 50 km.
Kuupäev: 14. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 18 km.
Kuupäev: 14. veebruar
Suusahüpped.
Kuupäev: 12. veebruar
Fööniksi ordu

Fööniksi ordu on ühing J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter".
Ordu olemus.
Fööniksi ordu seob valitud võlureid ja nõidu, kes peavad võitlust Lord Voldemorti vastu. Ordu loojaks ja juhiks on Albus Dumbledore. Esimest korda kutsuti ordu kokku esimese sõja alguses. Pärast Voldemorti lüüa saamist ja haihtumist läks ordu laiali. Teist korda kutsus Albus Dumbledore ordu kokku tunni aja jooksul pärast Voldemorti taassündi.
Ordu on nime saanud Albus Dumbledore'i fööniksi Fawkesi järgi, kes on ühtlasi ka võlukeppide valmistaja Ollivanderile andnud kaks sabasulge, millest üks on Lord Voldemorti ja teine Harry võlukepis.
Kuigi pärast teist kokku kutsumist teavad ordu liikmed kindlalt, et Voldemort on naasnud, ei taha Võlukunsti Ministeerium ega ka enamik tavalisi võlureid seda uskuda. Järgneva aasta jooksul tuleb ordul töötada pagenduses ja tiheda saladuskatte all. Nende peakorteriks saab Grimmauld Place 12 Londonis, mis oli Sirius Blacki kodu, enne kui ta ära jooksis. Kuid hiljem seitsmendas osas saab peakorteriks Jäneseurg.
1926. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1926. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 3. suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 4.–7. veebruarini 1926 Soomes Lahtis. Kavas olid murdmaasuusatamise kaks meeste distantsi: 30 km ja 50 km, suusahüpetes 90 m mägi ja kahevõistlus.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
Meeste 30 km.
Kuupäev: 4. veebruar
Meeste 50 km.
Kuupäev: 6. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 17 km.
Kuupäev: 4. veebruar
Suusahüpped.
Kuupäev: 4. veebruar
Tšerepovets

Tšerepovets on linn Venemaal Vologda oblastis, Tšerepovetsi rajooni halduskeskus. Asub Rõbinski veehoidla põhjakaldal, Šeksna jõe suudmes Vologdast 115 km läänes.
Asutatud 1777. aastal 14. sajandil rajatud kloostri juurde.
Linn on raua- ja terasetööstuse keskus (Severstal), seal on ka keemiatööstuse ettevõtted.
Tšerepovetsi läbib raudtee ja see on tähtis sadam Volga veeteel.
Tšerepovets on Vologda oblasti suurim linn.
1927. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1927. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 4. suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 3.–5. veebruarini 1927. aastal Itaalias Cortina d'Ampezzos. Kavas oli murdmaasuusatamises meeste kaks distantsi: 18 km ja 50 km, suusahüpped 90 m mäelt ja suusakahevõistlus.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 3. veebruar
50 km.
Kuupäev: 5. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 18 km.
Kuupäev: 2. veebruar
Suusahüpped.
Kuupäev: 2. veebruar
1929. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1929. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 6. suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 5.–9. veebruarini 1929. aastal Poolas Zakopanes. Kavas olid murdmaasuusatamises meeste kaks distantsi: 17 km ja 50 km, suusahüpped 90 m mäelt ja suusakahevõistlus.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
17 km.
Kuupäev: 7. veebruar
50 km.
Kuupäev: 9. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 18 km.
Kuupäev: 5. veebruar
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 5. veebruar
1930. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1930. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid 7. suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 27. veebruarist 1. märtsini 1930 Norras Oslos. Kavas olid muurdmaasuusatamises kaks meeste distantsi: 17 km ja 50 km, kahevõistlus ja suusahüpped 90 m mäelt. 
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
17 km.
Kuupäev: 28. veebruar
50 km.
Kuupäev: 1. märts
Kahevõistlus.
Kuupäev: 27. veebruar
Suusahüpped.
Kuupäev: 27. veebruar
Tian'anmeni väljak

Tian'anmeni väljak (hiina 天安门广场, traditsiooniline hiina 天安門廣場 "Tian'anmen Guangchang" ("Tiān'ānmén Guǎngchǎng"), eesti keeles mööndav on ka Taevase Rahu väljak) on väljak Pekingi kesklinnas, Keelatud Linna ees. Nimi on Keelatud linna viiva Tian'anmeni (Taevase Rahu Värav) järgi. See on maailma suurim väljak pikkusega 880 m, laiusega 500 m ja pindalaga 440 000 m² (44 ha). Väljak on välismaailmale tuntud peamiselt kui 1989. aasta Tian'anmeni meeleavalduste ja veresauna asukoht.
Kohvipuu

Kohvipuu ("Coffea") on igihaljaste lehtpuude ja -põõsaste perekond madaraliste sugukonnast. 
Tuntumad liigid on araabia kohvipuu ja kongo kohvipuu. 
Süstemaatika, taksonoomia ja nomenklatuur.
Perekonna "Coffea" esitas 1753 Carl von Linné raamatus "Species Plantarum", lk 172. Kohvipuu perekond kuulub madaraliste sugukonna alamsugukonna "Ixoroideae" triibusesse "Coffeeae". Tüüpliik on araabia kohvipuu. Perekond "Coffea" jaguneb alamperekondadeks "Baracoffea" ja "Coffea". Alamperekonnana on vaadeldud ka parakohvipuud ("Psilanthus"), mis on nüüd kas liidetud alamperekonna "Coffea" koosseisu või vaadeldud eraldi perekonnana. 
Perekonda kuulub umbes 124 liiki. Mõned neist avastati alles 21. sajandil. Üheksat liiki kasvatatakse ja kasutatakse kohvi valmistamiseks.
Levila.
Kohvipuude looduslikuks levilaks on Aafrika mandri troopilised alad.
Morfoloogia.
Kohvipuud on igihaljad lehtpuud või lehtpõõsad. Kohvipuul on rootsuga lihtlehed. Lehelaba on läikiv. Leheseis on vastak. Abilehed võivad olla suured kuni väikesed. Valged või kreemjad jasmiinilõhnalised õied asetsevad paljuõieliste ebasarikaina.
Punases, kollases või mustas luuviljas on harilikult kaks seemet ehk nn kohviuba, mis ei ole botaanilises mõttes oad. Seemned võivad olla kollakashallid või sinakasrohelised. Esialgu on viljad rohelised, küpsedes aga muutuvad punaseks ja meenutavad pisut kirsse. Kohvipuu vili on korjamiseks küps umbes 8 kuuga. Üks kohvipõõsas toodab aastas keskmiselt 2,5 kilo vilju, millest saadakse ligikaudu 0,5 kg kohviube. 
Kohvipuud võivad looduses kasvada 6–7 meetri kõrguseks. Kuna saagi koristamine käib käsitsi, siis pügatakse puud korjamise hõlbustamiseks paari meetri kõrgusteks põõsasteks. Kohvipuu õitseb pärast iga vihmaperioodi, seega võib kohvipuult leida üheaegselt nii õisi kui ka marju.
Kasutamine.
Araabia kohvipuult, kongo kohvipuult, libeeria kohvipuult, bengali parakohvipuult (mida võidakse arvata kohvipuu perekonda), arabusta kohvipuult ja veel mõnelt liigilt saadakse kohviube, millest valmistatakse kohvi. Põhiosa kohviubadest saadakse araabia kohvipuu (araabika kohv) ja kongo kohvipuu (robusta kohv) istandustest. Araabia kohvipuult saadavad kohvioad on suuremad kui kongo kohvipuult saadavad ja puu ise on ka kõrgem.
Suurimad kohvitootjad on Brasiilia (umbes 30%) ja Colombia (umbes 10% maailma kogutoodangust). Suurim importija on USA, aga kõige rohkem tarbitakse kohvi ühe elaniku kohta Skandinaavia maades.
Suurfirmad, kes kohviube kokku ostavad, hoiavad kokkuostu hindu madalal. Seda on peetud uuskolonialismi vormiks. 1988. aastal sai alguse liikumine "Fair trade" e aus kaup"," mis propageerib austavat suhtumist farmeritesse ja tootjamaa loodusesse. Ausa kauba liikumine on kõige levinum kohvi, vähem muude põllumajandussaaduste tootmises.
Liigid.
Siin on loetletud tunnustatud liigid. Autoritähise kõrval on ära toodud ka esmakirjelduse aasta.
Kahevõistlus (täpsustus)

Kahevõistlus on mitme võistlusala nimetus spordis:
Rahvusvaheline Suusaföderatsioon

Rahvusvaheline Suusaföderatsioon (prantsuse keeles "Fédération internationale de ski", lühend "FIS") on peamine suusaspordi alasid hõlmav organisatsioon maailmas. See loodi 2. veebruaril 1924 Prantsusmaal Chamonix's, kus samal ajal toimusid ka esimesed taliolümpiamängud.
FIS-i peakorter asub alates 1972. aastast Bernis. 1925. aastal hakati korraldama FIS-i iga-aastase kongressi ajal niinimetatud kongressimänge, mis on hiljem tagantjärele tunnistatud maailmameistrivõistlusteks. Esimesed ametlikud maailmameistrivõistlused peeti 1937. aastal.
FIS juhib rahvusvahelises ulatuses kõiki suusaspordialasid peale laskesuusatamise.
Eesti on FIS-is esindatud Eesti Suusaliidu kaudu.
Ella Gjømle

Ella Gjømle (sündinud 29. mail 1979 Stathelles) on norra murdmaasuusataja.
Saavutused.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Ella Gjømle on seni võitnud ühe maailma karikasarja etapi.
Malend

Malend ehk malenupp on males kasutatav mängunupp.
Mõlemal mängijal on partii alguses ühepalju eri värvi malendeid. Mõlemal mängijal on 1 kuningas, 1 lipp, 2 oda, 2 ratsut, 2 vankrit ja 8 etturit. Kummagi maletaja kõik malendid on ühte värvi. Ühe maletaja malendid on heledamad ja teise omad tumedamad ning tinglikult nimetatakse neid pooli valgeteks ja mustadeks.
Kõiki teisi malendeid peale etturite ja kuningate nimetatakse viguriteks. Lippe ja vankreid nimetatakse rasketeks viguriteks ning odasid ja ratsusid kergeteks viguriteks.
Disain.
Tänapäeval kasutatakse võistlustel enamasti Stauntonmalendeid. Pärast 1950. aastal Dubrovnikis peetud 9. maleolümpiat said tuntuks nn Dubrovniki malendid, mida nii mõnedki tippmängijad on pidanud disainilt paremaks. Dubrovniki malendid olid populaarsed Ida-Euroopas. Enamik NSV Liidus toodetud malendeid olid sarnases stiilis ning neid kasutatakse väiksematel võistlustel tänini ka Eestis. 
Malendid on enamasti valmistatud puidust, kuid kasutatakse ka kehvema kvaliteediga plastmassnuppe. Kui nupumaterjal on kerge võidakse nupu sisse panna metallist lisaraskused. Enamasti kleebitakse nuppude põhja alla riidest (näiteks sametist) või nahast (kunstnahast) pehmendused. Eksklusiivsemate malendite materjalina võidakse kasutada eebenipuud, elevandiluud, väärismetalle, klaasi jm.
Eesti kullafond (Singer Vinger)

"Eesti kullafond" on aastal 2005 välja antud album, mis sisaldab Eesti ansambli Singer Vinger lugusid aastaist 1986–2002.
Labradori retriiver

Labradori retriiver on Kanadast Newfoundlandilt pärit koeratõug. Labradori retriiver kuulub retriiverite tõutüüpi. 
Labradori retriiver aretati algselt jahikoeraks. Labradorid on veelinnukoerad, kes toovad jahimehele kätte tabatud linnu (eriti veelinnu). Neid kasutatakse ka haavatud ulukite otsimisel, narkokoertena, pommikoertena, pimedate juhtkoerana, teraapiakoertena jne. Tõug sobib pigem elama maapiirkondadesse, kuna vajab palju liikumisvõimalust. Labradore on soovitatav hoida aiaga piiratud maa-alal, sest neil on kalduvus minna hulkuma. Labradori retriiver on hästi sõbralik, intelligentne ja sõnakuulelik. Koer on leebe loomusega, pole agressiivne. Neid on väga kerge õpetada, kuna tahavad inimesele väga meeldida. Nad on ka üsna aplad. Nende aplust ära kasutades on võimalik neile õpetada väga paljusid trikke, viia läbi kuulekuskoolitust või treenida agilityt. Nad armastavad ujuda ja neil on suur töötahe, otsimis- ja äratoomissoov.
Tõukirjelduse kokkuvõte.
Labradori retriiver on tugev, kompaktne, liikuv ja healoomuline koer. Tal on oivaliselt terav haistmine ja ta on suurepärane kättetooja. Pea on suhteliselt lai, selge üleminek otsmikult koonule. Keskmise pikkusega tugevad lõuad, suur ninapeegel. Silmad keskmise suurusega ja sõbraliku ilmega, enamasti pruunid või pähklipruunid. Kõrvad pole eriti suured ning asetsevad kolba tagaosas, ripuvad tihedalt põskede lähedal. Labradori retriiveritel on käärhambumus. Kael on neil jõuline ja tugev. Neil on lai keha, sügav rinnakorv, hästi kaardunud roided, lame selg, lai nimmeosa, lühike ja jõuline. Hästi tahapoole hoiduvad pikad õlad ja sirged esijalad ning tugev luustik. Hästi arenenud tagaseis. Põlve- ja kannaliigesed hea nurga all. Paralleelsed tagajalad ning madalad kannad. Käpad on neil ümarad ja kompaktsed. Lisaks on neil hästi kumerdunud varbad ja tugevad mõhnad. Saba on tõule iseloomulik: keskmise pikkusega, kinnituskohast jäme, tiheda karvkattega, nn. saarmasaba, mis hoidub seljajoonele, aga mitte kunagi selja kohale. Liigutused on paralleelsed, vabad ja hea kiirendusega, madal traav. Selle tõu üks eripära on see, et neil on lühike ja tihe, vettpidava aluskarvaga karvkate. Karvkate ei ole ka laineline. Labradori retriivereid võib olla kolme värvi. Ühevärviline must, kollane või maksa-/šokolaadikarva. Kollane võib varieeruda heledast koorevärvist rebasepruunini. Turja kõrgus on isasel koeral 56-57 cm (22–22.5 in) ja emasel umbes 54-56 cm (21.5–22 in).
Esimene labradori retriiver Eestis.
Esimene labradori retriiver, kes Eestisse toodi, oli Brutan Angela. Koer toodi siia 1982. aastal Lätist. Tema tütar ja šokolaadivärvi poeg panid aluse labradoride edasisele aretusele Eestis. Retriiveritest on Eestis kõige enam labradore. Ka mujal maailmas on nad koos kuldsete retriiveritega üsna levinud.
Vaalalised

Vaalalised ("Cetacea") on vees elavate loomade selts imetajate klassist.
Neid elab maailmas 89 liiki.
Süstemaatika.
Selts: vaalalised
Retriiver

Retriiver on koerte tõutüüp, millesse kuuluvad tõud on aretatud jahi otstarbel ja kelle ülesanne on saagi kättetoomine jahimehele. Sõna "retrieve" tähendab inglise keeles "tooma" ja seega tähendab retriever (retriiver) toojat.
Retriiverid Eestis.
2014. aasta seisuga on Eestis registreeritud koerte seas esindatud kõik retriiverite tõud, välja arvatud Chesapeake Bay retriiver. Retriiverite tõuühingud Eestis on Eesti Retriiverite Tõuühing (ERTÜ), Eesti Kuldsete Retriiverite Tõuühing (EKRÜ) ja Eesti Nova Scotia Retriiverite Tõuühing (ENSRTÜ).
Harilik viirpuu

Harilik viirpuu ("Crataegus rhipidophylla") on roosõieliste sugukonda arvatud taimeliik.
Harilik viirpuu on looduslikult levinud Kesk-Euroopas, Ida-Euroopa lauskmaal, Lõuna-Skandinaavias ja Baltikumi lääneosas.
Harilik viirpuu on madal puu või kõrge põõsas kõrgusega 5–8 m. Võrsetel leiduvad üksikud 0,5–1,5 cm pikad astlad. Lehed on laiad ja munajad, kahe väiksema abilehega. Suur leht on 2-3 sügava hõlmaga. Leherood on karvane. Sügisel on lehed kollased.
Viirpuu õitseb juuni I ja II dekaadil. Õisikud on 10–15-õielised, kännasjad. Ühe õie läbimõõt on 1,2–1,5 cm.
Viirpuul on õunvili. Viljad on ovaalsed, punased, 1–1,5 cm läbimõõdus. Viljaliha on kollane, jahukas, mõrkjas, 1 luuseemnega. Viljad valmivad septembris.
Viirpuu on hea meetaim. Tema viljadest ja õitest valmistatakse südamerohtusid. Viirpuid kasvatatakse üksikult ja pöetava hekina.
Niobe

Niobe oli vanakreeka mütoloogias Teeba kuninganna, Amphioni naine. Ta oli Tantalose tütar.
Niobel oli 7 poega ja 7 tütart, keda nimetatakse niobiidideks. Niobe kiitles nendega, pidades end paremaks jumalanna Letost, kel oli ainult üks poeg ja üks tütar. Ta käskis linlasi, et need peavad Leto templis hoopis temale ohverdama. Karistuseks lasksid Leto lapsed Apollon ja Artemis mürgitatud nooltega maha kõik Niobe lapsed; Apollon tappis pojad ja Artemis tütred. Ainsana pääses noorim tütar Chloris, kes jooksis ema sülle ja kellele Niobe armu palus. Mõne autori järgi tapeti ka Chloris.
Amphion tappis seda nähes end ise, kuid mõne autori järgi tappis Apollon ka Amphioni.
Niobe sõitis seejärel isakoju Väike-Aasiasse Früügiasse, kus ta südamevalust muutus lõpuks Sipylose mäeks, millest voolab välja allikas. See mägi koosneb poorsest lubjakivist ja vihmavesi imbub läbi kivimi. Mäel väidetakse olevat naise nägu.
Niobe järgi on nimetatud nioobium.
Niobe kunstis.
Antiikkirjanduses kirjeldas Niobe lugu täielikult üksnes Ovidius, kuigi vihjati sellele sageli.
Seevastu kunstis käsitleti seda teemat laialt. Üks tundmatu 5. sajandi kreeka kunstnik on tuntud niobiidide maalijana.
Niobiidide tapmist on maalinud Abraham Bloemaert, Anicet-Charles-Gabriel Lemonnier, Christian Friedrich Tieck ja Tintoretto.
Amandus Adamson on teinud puuskulptuuri "Niobe pea" (arvatavasti 1875).
Mihaela Melinte

Mihaela Melinte (sündinud 27. märtsil 1975 Bacăus Bacău maakonnas) on Rumeenia kergejõustiklane (vasaraheitja). Maailma- (1999) ja Euroopa meister (1998). 
Saavutused.
Maailmameistrivõistlustel.
Sevilla 1999
Euroopa meistrivõistlustel.
Budapest 1998
Räim

Räim ehk läänemere heeringas ("Clupea harengus membras"), kõnekeeles lihtsalt heeringas või silk on atlandi heeringa alamliik, kes elab Läänemeres.
Räim on luukala.
Tavaline räim toitub planktonist. Hiidräim on röövkala ja sööb sageli ogalikke.
Räim koeb kõval, kivisel või kruusasel põhjal 2–20 m sügavusel.
22. veebruaril 2007 kuulutati räim Eesti rahvuskalaks.
Välimus.
Räime keha on üsna lame, värvilt hõbedane ning tihti sinakasroheliste toonidega. Selja keskosas asub ainus seljauim. Soomused tulevad kergesti ära. Silmad on mõnevõrra suuremad kui atlandi heeringal. 
Tavaliselt on räim teistest heeringatest väiksem, enamasti alla 20 cm pikkune. Suguküpseks saab räim 2–3 aasta vanuselt, kui on 13–14 cm pikk. Esineb ka kiire kasvuga hiidräimi, kelle pikkus on 33–37,5 cm. 
Tavaliselt kaaluvad räimed veidi üle 20 g. 
Peale suuruse eristab räime teistest atlandi heeringatest väiksem selgroolülide arv. Räimel on neid 54–57. 
Elupaigad.
Eesti rannikuvetes saab eristada kolme räimeasurkonda: Liivi lahe räime, Läänemere kirdeosa avamereräime ja Soome lahe räime. Kuna mõni asurkond koeb varasuvel (mais-juunis) ja mõni sügisel, siis on eristatud ka kevadräime ja sügisräime, kelle kategoriseerimises ja tunnustamises pole ihtüoloogid üksmeelel.
Räim on kohastunud eluks riimvees ja suudab kohati elada isegi magevees, näiteks mõnes Rootsi järves.
Räimed tööstuses.
Räim on Läänemere peamine töönduskala, andes poole sealsest kalasaagist. Räime püütakse tavaliselt ranna lähedalt seisevvõrkude ja seisevnootadega.
Rohkem kui pool saagist läheb konservide valmistamiseks (nt räim tomatis). Erilise küpsetusmeetodi abil saadakse poolsuitsuräim. Väiksem osa saagist realiseeritakse jahutatult või külmutatult. Räime marineeritakse, suitsutatakse, praetakse või küpsetatakse hapukoore ja tilliga.
Räim nimena.
Tallinnas Kakumäe asumis on Räime tänav. Tänav ulatub Kakumäe teelt Tiskre ojani ja sealt edasi mööda ojakallast Kakumäe lahe äärde.
Urmas Rooba

Urmas Rooba (sündinud 8. juulil 1978 Kaaruka külas) on endine Eesti jalgpallur (vasakkaitsja).
2016 oli Paide Linnameeskonna abitreener ning 2011–2016 SA Paide Spordi- ja Tervisekeskus juhatuse liige.
Klubikarjäär.
Suurimat edu saavutas aastail 2000–2002 FC Midtjyllandis mängides, kui peeti Taani kõrgliiga üheks parimaks vasakkaitsjaks. Tuli FC Københavni ridades kolm korda Taani meistriks (2003, 2004, 2006), kuid klubikarjääri pärssisid sagenevad vigastused.
On mänginud veel klubides FC Lelle, Lelle SK, JK Pärnu Tervis, FC Flora, Vejle BK, Turu Palloseura, FF Jaro ja Paide Linnameeskond.
Koondisekarjäär.
Rooba on aastatel 1996–2008 Eesti koondises mänginud 70 kohtumist ja löönud ühe värava.
Isiklikku.
Tema vend Meelis Rooba on samuti jalgpallur.
Kalade loend

Kalade loend loetleb kalu (süstikkalu, sõõrsuid, kõhrkalu, luukalu, vihtuimelisi ja kopskalu). Käesolev loend baseerub suuresti 1979. aastal ilmunud "Loomade elu" sarjas avaldatud 4. köitele – "Kalad".
Selles nimekirjas on kalade liigid ja teised -taksonid. Muud zooloogia mõisted on loetletud loendites zooloogia mõisteid ja anatoomia mõisteid. Kogu bioloogias käibel olevad mõisted on loetletud loendis Bioloogia mõisteid. On olemas ka Eesti kalade süstemaatiline nimestik ja Eesti kalade loend.
Kui taksonil on eestikeelne nimetus, siis see on paigutatud loendisse vastavalt oma kohale tähestikus. Taksoninimetuse järel on sulgudes ladinakeelne nimetus kursiivis. Edasi tulevad lühiandmed sugukondliku kuuluvuse (sgk) ja levila kohta, samuti leviku kohta Eestis:
Slantsõ

Slantsõ (vene keeles "Сланцы", 'põlevkivi') on linn Venemaal Leningradi oblastis, Slantsõ rajooni ja Slantsõ linnaasunduse keskus. Asub Pljussa jõe ääres, 30 km Narvast lõunas.
Slantsõ on moodustatud 1934. aastal tööliskülade liitmise teel. 1949. aastal sai linnaõigused.
Linna majandus põhineb põlevkivi kaevandamisel ja töötlemisel. Osa kaevandatud põlevkivist on eksporditud Eestisse, kus seda põletati Narva elektrijaamas. Kui ettevõte Narva Elektrijaamad lõpetas Slantsõ põlevkivi sisseostu 2005. aastal lepingutingimuste rikkumise tõttu, tekitas see Slantsõs tõsise sotsiaalmajandusliku kriisi.
Elanike arv oli 36 400 (2005), 35 800 (2006), 33 587 (2010) ja 33 037 (2016).
Linna haldusalas (Slantsõ linnaasunduses) asub peale Slantsõ linna veel 8 küla, näiteks Šahta Nomer 3.
Linnal on maanteeühendus Pihkva, Kingissepa ja Jaanilinnaga, linna läbib Oudova–Veimarni raudtee. Kuni 1991. aastani oli laevaühendus Narvaga.
Soomaa rahvuspark

Soomaa rahvuspark on kaitseala Viljandi- ja Pärnumaal. See on moodustatud 8. detsembril 1993 Vahe-Eesti edelaosa soode, lamminiitude ja metsade kaitseks. Rahvuspark (pindalaga 398 km²) koosneb viiest soost. Soomaa jääb Madal-Eestisse, kuid asub Madal- ja Kõrg-Eesti piiril – Sakala kõrgustiku läänenõlval ja Pärnu madalikul – Navesti, Halliste ja Raudna jõe vesikonnas.
Nimi Soomaa pärineb akadeemik Teodor Lippmaalt, kes kasutas seda nime Edela- ja Kesk-Eesti piiril asuvate soode kohta.
Rabad.
Soomaa rahvuspargis on viis raba: Valgeraba, Öördi, Riisa, Kikepera ja Kuresoo raba.
Soomaa põhiosa moodustab Kuresoo, mis on ühtlasi Eesti suurim raba. Kuresoo koosneb kolmest osast: Suitsna, Leetva ja Toonoja rabast.
Suurvesi.
Soomaa tuntumaid vaatamisväärsusi on Soomaa suurvesi (nn viies aastaaeg). Üleujutused tekkivad enamasti kevaditi lume kiire sulamise ja jäämineku ajal. Sakala kõrgustiku lumeveed, mis valguvad Soomaale suuremate jõgede kaudu, ei mahu jõesängidesse ära ning ujutavad madalad tasandikud üle. Üksnes Halliste jõe kaudu pääseb vesi liikvele.
Floora.
Soomaal on peaaegu 540 liiki soontaimi, üle 200 liigi sammaltaimi ja üle 360 liigi seeni. Kaitsealuseid liike on vähemalt 29.
Fauna.
Soomaal elavad Eesti suurulukeist põdrad, metssead, kitsed, karud, hundid ja ilvesed. Esindatud on ka enamik Eesti väiksemaid metsloomi, sh kobras, kes paisutab üles kraave ja ojasid. Lindudest kohtab Soomaal muu hulgas metsiseid ja tetresid, samuti haruldasi kotkaid, must-toonekurgi ja kakke. Soomaal on elupaiga leidnud üle 40 liigi imetajaid, umbes 150 linnuliiki, 20 kalaliiki, neli liiki roomajaid, kuus liiki kahepaikseid ning 35 liiki kiile.
Külastuskeskus.
Soomaa rahvuspargi külastuskeskus asub Tipu külas. Rahvuspargi tasakaalustatud arengu toetamiseks tegutseb 1997. aastast MTÜ Soomaa Sõprade Selts.
Soomaa

Soomaa on maastikurajoon Edela-Eestis, mis koos Kõrvemaa maastikurajooniga moodustavad Vahe-Eesti maastikuvaldkonna. Soomaa pindala on 1545 km2, millest peaaegu kolmandik (32,3%) on soostunud. 
Soomaa maastikurajooni tuumala on Soomaa rahvuspark.
1420

1420. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad - 1420. aastad - 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad
Aastad: 1415 1416 1417 1418 1419 - 1420 - 1421 1422 1423 1424 1425
1422

1422. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad - 1420. aastad - 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 1470. aastad
Aastad: 1417 1418 1419 1420 1421 - 1422 - 1423 1424 1425 1426 1427
1416

1416. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad - 1410. aastad - 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 
Aastad: 1412 1413 1414 1415 - 1416 - 1417 1418 1419 1420 1421
1418

1418. aasta
Sajandid: 14. sajand - 15. sajand - 16. sajand
Aastakümned: 1370. aastad 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad - 1410. aastad - 1420. aastad 1430. aastad 1440. aastad 1450. aastad 1460. aastad 
Aastad: 1413 1414 1415 1416 1417 - 1418 - 1419 1420 1421 1422 1423
Šemõšeika rajoon

Šemõšeika rajoon (vene "Шемышейский район") on haldusüksus Venemaal Penza oblastis.
Keskus on Šemõšeika alev. Pindala 1587 km².
Rajooni läbib Uza jõgi.
Elanikke on 18 200 (2005), neist 57,2% on mordvalased, 33,8% venelased ja 7,8% tatarlased.
Rajoonis on 39 asulat. Põhiline tegevusala on põllumajandus.
Abja-Paluoja

Abja-Paluoja (kohakääne Abja-Paluojale) on linn Viljandimaal Mulgi vallas.
Abja-Paluoja nimetatakse Mulgimaa pealinnaks või mulkide pealinnaks. Kohalike kõnes on linna nimi tavaliselt Abja, mõnikord ka Paluoja.
Linnas paiknevad Abja Gümnaasium ja Abja kultuurimaja. Seal tegutsevad ka Abja Muusikakool ja Abja raamatukogu. Tähelepanuväärne ehitis on pangahoonena ehitatud Abja-Paluoja postkontor. Linnas on Kariste järve suubuvale Paluoja ojale paisutatud Abja paisjärv.
Ajalugu.
Abjat on esmamainitud 1457. aastal, kui on nimetatud mõisa "Abbalis et Meitzekull". Abja küla (tänapäeval Abjaku) on esmamainitud 1504. aastal kujul "Abie". 1551 nimetati vakust "wacke thor Abbingen". Linnanime esimene pool on pärit Abja mõisa nimest.
Linnanime teine pool tuleb Halliste jõkke suubuvalt Paluojalt, mille järgi nimetati ka Paluoja kõrts.
Linnale aluse pannud asula tekkis 19. sajandil Pärnu–Valga maantee äärde Viljandi teeristile, kus Paluoja kõrtsi juures hakati pidama Abja sügislaatasid. Asula arengut hoogustas 1895 ehitatud Mõisaküla–Viljandi kitsarööpmelisele raudteele (suletud 1973) rajatud Abja raudteejaam. Paluojale kujunes kaupmeeste ja käsitööliste alevik. 1930. aastatel lisati Paluoja ette täiend Abja.
Aleviks sai Abja-Paluoja 29. detsembril 1945, linnaks 1993. aastal. 1998. aastal liideti Abja-Paluoja linn ja Abja vald ning Abja-Paluojast sai vallasisene linn. Enne 2017. aasta haldusreformi oli Abja-Paluoja Abja valla halduskeskus.
2021. aastal oli Abja-Paluoja soome-ugri kultuuripealinn.
Inimesed.
Tuntud isikuist on Abja-Paluojalt pärit Mati Laur, Aarne Ermus, Tiina Oraste, Peep Aru, Lauri Mälksoo, Kaimo Kuusk ja Eero Rebo.
Sport.
Sporditegevus on koondunud eeskätt Abja Spordi- ja Tervisekeskuse juurde, kus tegeletakse korvpalli, võrkpalli, jalgpalli, ujumise ja kergejõustikuga ning kus tegutseb Abja tehnikaring. Abja Motoklubi tegeleb motokrossi arendamisega. Kõige paremaid tulemusi on viimaseil aastail näidanud Abja Gümnaasiumi vilistlased – Eesti meister kuulitõukes Jander Heil, kergejõustikus Erki Leppik, Rauno Künnapuu ning klassikalises jõutõstmises Kädy Kampus. Motospordis on kordaminekuid saavutanud Kristo Subi, Elary Talu ja Jaanus-Hugo Ermits.