Valve Jaagus

Valve Jaagus (neiupõlvenimega Aamisepp; 15. detsember 1920 – 10. juuni 1995) oli eesti köögiviljandusteadlane ja sordiaretaja.
Jaagus aretas kokku 27 köögivilja- (sh tomateid, aedherneid ja aedube) ja 4 marjasorti (must sõstar ja karusmari).
Haridus ja perekond.
Jaagus sündis Jõgeval põllumajandusteadlase ja sordiaretaja Julius Aamisepa tütrena. Tema vendadest Ants (sündinud 1918) ja Ilmar Aamisepast (s. 1927) said samuti põllumajandusteadlased. Jõgeva Sordiaretusjaamas töötav isa hakkas teda sordiaretustöösse kaasama juba lapseeas ning kaasautorluses isaga on Jaagus aretanud aedherne sordid "N 10/3b" (1935), "Jõgeva varane 22" (1936), karusmarjasordi "Aamisepa viljakas" ja musta sõstra sordi "Anneke".
1936. aastal lõpetas Jaagus Jõgeva 6-klassilise algkooli ja 1941. aastal Tartu Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi. 1944. aastal lõpetas ta "cum laude" Kehtna Aiandusinstituudi ning 1956. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia kaugõppe agronoomia erialal kandidaadiväitekirjaga "Agrotehnilisi aluseid söögisibula "Peipsi-äärne" agroökotüübi kasvatamiseks".
Töökäik.
EPA lõpetamise järel asus ta 1944. aastal tööle Jõgeva Sordiaretuse Instituuti. 1945. aastal nimetati ta instituudi vanemteaduriks ning Jaagus töötas seal kuni 1995. aastani, olles seejuures ka 29 aastat instituudi köögiviljade aretusgrupi juhataja. Instituudis töötades aretas ta välja mitmeid köögiviljasorte, keskendudes peamiselt aedherne ja tomatisortidele.
Aastatel 1977–1984 õpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemias köögiviljade sordiaretust.
Ta on uurinud ka köögiviljade (sh eriti söögisibula) ja maitsetaimede agrotehnikat.
Trükis on kokku ilmunud 135 Jaaguse tööd. Ta oli üks 1964. aastal ilmunud "Köögiviljanduse käsiraamatu" kaasautoreid ning 1968. aastal ilmus tal raamat "Söögisibul".
Kokku on Jaaguse juhtimisel või osalemisel aretatud 27 köögiviljasorti. Neist 18 olid tootmises ka 2020. aasta seisuga: aedherned "Looming", "Valma" (koos Mart Raudsepinguga), "Herko" ("ditto"), valge peakapsas "Jõgeva" (koos Rudolf Tamme ja Martin Liiasega), söögiporgand "Jõgeva Nantes" ("ditto"), redis "Jõgeva 169" ("ditto"), söögisibul "Jõgeva 3" (koos Julius Aamisepaga), aeduba "Vaia" (koos Mart Raudsepinguga), tomatid "Koit (ise), "Visa F1" (koos Ivi Oja, Jaan Sarve ning Leida ja Kaljo Kasega), "Erk" (koos Mart Raudsepingu ja Kaljo Kasega), "Mato" (koos Kaljo Kase ja Pille Sooväljaga), "Vilja" (koos Mart Raudsepinguga), "Terma" (koos Mart Raudsepinguga) ning "Maike" (koos Mart Raudsepingu ja Kaljo Kasega). Mitmeid tema aretatud sorte kasutati ka mujal Nõukogude Liidus, näiteks aedhernesort "Tasuja" ("Ovostnoi 76").
Isiklikku.
Tema abikaasa põllumajandusteadlane Mart Jaagus on samuti tegelenud sordiaretamisega, keskendudes liblikõielistele heintaimedele.
Ta üheks hobiks oli ilutaimede, eriti aediiriste ja nartsisside kollektsioneerimine. Mõlemast liigist olid tal koduaias tähelepanuväärse ulatusega sordikollektsioonid. Samuti korraldas ta hobi korras aiandus- ja kodundusnäitusi ning osales neil ka ise. Ta tegeles ka harrastusteatriga.
Jaagus suri 10. juunil 1995 ja on maetud Tartu Raadi kalmistule. 
Tunnustus.
Teadussaavutuste eest anti talle Üleliidulise Rahvamajanduse Saavutuste Näituse hõbe- ja pronksmedal.
1980. aastal anti talle Eesti NSV teenelise teadlase aunimetus.
1980. aastal valis Eesti Aianduse ja Mesinduse Selts ta oma teeneliseks liikmeks ja 1985. aastal auliikmeks.