Stockholmi konventsioon

Stockholmi konventsioon (ametlikult "Püsivate orgaaniliste saasteainete Stockholmi konventsioon"; inglise keeles "Stockholm Convention on Persistent Organic Pollutants") on rahvusvaheline keskkonnakokkulepe, mis allkirjastati 2001. aastal ja jõustus 2004. aasta mais. Selle eesmärk oli elimineerida või piirata püsivate orgaaniliste saasteainete (lühend POP) tootmist ja kasutust.
Ajalugu.
1995. aastal otsustas Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Keskkonnaprogramm (ingliskeelne lühend UNEP), et POP-idele tuleb globaalselt tähelepanu pöörata. POP-id on keemilised ained, mis bioakumuleeruvad toiduvõrgustikus ning ohustavad inimese tervist ja ka keskkonda.
Seejärel koostasid valitsustevaheline kemikaaliohutuse foorum (IFCS) ja rahvusvaheline kemikaaliohutuse programm (IPCS) hinnangu 12 ohtlikuma kemikaali kohta, mis inglise keeles on tuntud kui "the dirty dozen".
1998. aasta juunist 2000. aasta detsembrini kogunes INC viis korda, et konventsioon välja töötada. Stockholmi konventsiooni võtsid delegaadid vastu täievoliliste esindajate konverentsil, mis peeti 22.–23. mail 2001 Stockholmis.
Konventsiooni läbirääkimised lõpetati 23. mail 2001 Stockholmis. Konventsioon jõustus 17. mail 2004. Allkirjastajad nõustusid keelustama üheksa kemikaali kaheteistkümnest, piirama DDT (diklorodifenüültrikloroetaani) kasutust malaaria ohjeldamiseks ning kärpima tahtmatut dioksiinide ja furaanide tootmist.
Konventsiooni osapooled nõustusid võimalusega, et vajaduse korral lisatakse püsivaid mürgiseid aineid konventsiooni nimekirja juhul, kui need vastavad teatud kriteeriumitele, nagu keskkonnas püsivuse ohtudele. Esimesed uued kemikaalid, mis konventsiooni nimekirja lisati, jõustati 8. mail 2009 Genfis peetud konverentsil.
2025. aasta oktoobri seisuga on Stockholmi konventsioonil 186 osapoolt (185 riiki ja Euroopa Liit). Märkimisväärsed riigid, kes ei ole konventsiooni ratifitseerinud, on näiteks Ameerika Ühendriigid, Iisrael, Malaisia ja Itaalia.
Sätete kokkuvõte.
Konventsiooni peamine nõue on, et arenenud riigid rahastaksid meetmeid, millega lõpetada tahtlikult toodetud POP-ide tootmine ja kasutamine, kõrvaldada võimaluse korral tahtmatult toodetud POP-id ning korraldada ja kõrvaldada POP-jäätmed keskkonnasäästlikul viisil. Stockholmi konventsioonis on ette nähtud ettevaatusabinõud, kus on konkreetsed viited preambulile, eesmärgile ja uute püsivate orgaaniliste saasteainete määratlemisele.
Püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee (POPRC).
Konventsiooni vastuvõtmisel sätestati kord uute POP-ide kindlaksmääramiseks ja kriteeriumid, mida tuleb arvestada. 2.–6. mail 2005 Uruguays Punta del Estes peetud konventsiooniosaliste konverentsi (COP1) esimesel koosolekul loodi püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee (POPRC), et kaaluda uute kemikaalide väljavalimist Stockholmi konventsiooni alla kuuluvaks.
Komiteesse kuulub 31 eksperti, kelle nimetasid ametisse ÜRO viie piirkondliku rühmituse osalejad. Komitee hindab kemikaale kolmes etapis. Kõigepealt kontrollib komitee, kas aine vastab konventsiooni lisas D sätestatud POP-i sõeluuringu kriteeriumidele, mis on seotud püsivuse, bioakumuleerumise, pika vahemaa keskkonnatranspordi potentsiaali (LRET) ja kahjulike mõjudega. Kui aine vastab nendele kriteeriumidele, koostab komitee lisas E nõutud riskihinnangu, kas aine võib LRET-i tulemusena kahjustada märkimisväärselt inimese tervist ja/või keskkonda ning nõuab seetõttu tegevust kogu maailmas. Lõpuks, kui POPRC leiab, et tegevus kogu maailmas on õigustatud, koostab komitee lisa F järgi riskijuhtimise protsessi hindamise, mis kajastab võimalike kontrollimeetmete sotsiaalmajanduslikke kaalutlusi. Selle põhjal soovitab POPRC COP-le lisada aine ühte või mitmesse konventsiooni lisasse. Loomisest peale on POPRC kohtunud igal aastal.
Stockholmi konventsiooni püsivate orgaaniliste saasteainete hindamise komitee seitsmes kohtumine (POPRC-7) oli 10.–14. oktoobril 2011 Genfis, POPRC-8 toimus 15.–19. oktoobril 2012 Genfis, POPRC-9 peeti 14.–18. oktoobril 2013 Roomas, POPRC-10 oli 26.–30. oktoobril 2014 Roomas, POPRC-11 toimus 19.–23. oktoobril 2015 Roomas ja POPRC-12 oli 19.–23. septembril 2016 samuti Roomas.
Ainete loend.
Algul olid 12 kemikaali kolmes kategoorias. Kaks kemikaali - heksaklorobenseen ja polüklooritud bifenüülid - olid kategooriates A ja C.
Lisadesse A, B, C uute kemikaalide lisamise ettepanek.
POPRC-7 kohtumisel tehti ettepanek lisada kolm kemikaali konventsiooni lisadesse A, B ja/või C: klooritud naftaleenid (Cn), heksaklorobutadieen (HCBD) ning pentaklorofenool (PCP), k.a nende soolad ja estrid. Ettepanek on POPRC ainete hindamise esimene etapp ning nõuab POPRC hinnangut, kas kemikaal vastab konventsiooni lisas D toodud kriteeriumidele, mis on seotud püsivuse, -, pikavahemaa keskkonnatranspordi potentsiaali (LRET) ning kahjulike mõjudega. Seejärel on võimalik alustada kemikaali riskiprofiili koostamise etappi. 
POPRC-8 kohtumisel tehti ettepanek lisada heksabromotsüklododekaan lisasse A, eranditena paisuv polüstürool ning eksdrudeeritud polüstürool tootmise ja kasutamise eesmärgil hoonetes. Ettepanek võeti vastu kuuendal COP-l, mis toimus 28. aprillist 10. maini 2013.
POPRC-9 kohtumisel tehti ettepanek lisada di-, tri-, tetra-, penta-, heksa-, hepta- ja oktaklooritud naftaleenid ning heksaklorobutadieenid lisadesse A ja C. Sellega seati üles ka tulevane töö pentaklorofenooli, selle soolade ja estrite, dekabromodifenüüleetri, perfluorooktaansulfoonhappe ja selle soolade ning perfluorooktaansulfonüülkloriidi kohta.
Vastuolud.
Kuigi mõned kriitikud väidavad, et malaariasse hukkunute arvu eest vastutab jätkuvalt Stockholmi konventsioon, siis reaalsuses on rahvatervise eesmärgil lubatud DDT-d kasutada sääskede ehk nakkusesiirutajate vastu. Kasutades putukavõrke, on võimalik vältida suurt DDT tarbimist. Kuni täidetakse kindlaid ohutusnõudeid, näiteks välditakse DDT kasutamist siseruumides, on võimalik DDT-d kasutada. Arengumaa perspektiivist, POP-ide andmete ning allikate, heidete ja keskkonnasaaste tasemete informatsiooni puudulikkus takistab läbirääkimisi kindlate ühendite üle ja viitab uuringute vajadusele.
Vastuolud olid ka kindlates POPides (mis on järjepidevalt aktiivsed, eriti arktilises elustikus), mida mainiti Stockholmi konventsioonis, aga mis ei olnud 12 POP-i hulgas, näiteks perfluorooktaansulfoonid (PFO). PFO-del on mitmeid praktilisi kasutusalasid, näiteks plekitõrjevahendina, kuid PFO-del on palju omadusi, mis on resistentsed keskkonnakahjustustele ning seetõttu võivad olla ohtlikud. PFO-d võivad olla toksilised ning põhjustada loodete surma, vähendada ohtlikult kehamassi ja tekitada närvisüsteemi kahjustusi. Ühendite majanduslik ja poliitiline mõju eri riikides ja ärivaldkondades teeb Stockholmi konventsiooni vastuoluliseks teemaks.
Seotud konventsioonid ja käimasolevad läbirääkimised seoses saastusega.
Rotterdami konventsioon
Piiriülese õhusaaste kauglevi konventsioon (CLRTAP)
Baseli konventsioon