Rein Karemäe

Rein Karemäe (15. novembrini 1939 Quido-Rein Gross; 20. august 1934 – 7. juuli 2014) oli eesti ajakirjanik, filmistsenarist ja poliitik. 
Haridus.
Rein Karemäe õppis Tallinna 20. Keskkoolis. Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi füüsika erialal. 
Töö.
Kohustuslik töölesuunamine.
Ta töötas ühe kooliaasta õpitud erialal ehk füüsikaõpetajana Väike-Maarja keskkoolis.
Töö Eesti Raadios ja Televisioonis.
Raadio sporditoimetuses alustas Karemäe tööd Gunnar Hololei käe all. 1956. aastal osales ta Eesti Raadio diktorikonkursil.
Karemäe töötas aastatel 1958–1961 Eesti Raadios reporterina.
Aastatel 1961–1976 oli ta ametis Eesti Televisioonis kommentaatori ja saatejuhina. Karemäe saated ja saatesarjad olid "Tulipunkt", "Missugused me oleme", "Kolmnurk", "Reporter vahetab elukutset", "Reportaaž ratastel", "Ringliiklus", "Käokava", "Foorum" jt. Ta oli saatejuht Soome-Eesti ühisviktoriinile "Naapurivisa". Karemäe tõi televisiooni loomuliku kõnekeele, mistõttu sai ta kiiresti hinnatud reportaažimeistriks, paistes silma ka asjatundlikkuse ja kiire reageerimisoskusega. 
Ta oli ka ETV päevakajalise draamasarja „Mis Koosta peres uudist?” (1965‒1972) teine stsenarist.
21 televallas asjatundlikku ja autoriteetset inimest koostasid 2010. aastal (ETV 55) Eesti kõigi aegade parimate telesaatejuhtide pingerea. Selles hinnati Rein Karemäe Valdo Pandi, Urmas Oti ja Mati Talviku järel ning Vahur Kersna ees neljandale kohale.
Töö Eesti Kinoliidus ja filmid.
Kui Rein Karemäe ETV-st 1976. aastal lahkus, jäi ta "Ringliikluse" saadet edasi tegema. Temast sai Eesti Kinoliidu sekretär (tänapäevases tähenduses tegevdirektor). Kui kaua renoveeritud Kinomaja lõpuks 1981. aasta 26. jaanuaril avati, pidas Karemäe seda peaaegu oma elutööks. Karemäe korraldas Rahvusvahelist Filmi- ja Videoamatööride Liidu festivali UNICA '86 ning pälvis selle eest UNICA suure kuldmedali. Filme ja telesaateid tegi ta vaikselt ikka edasi. 
Dokumentaalfilme, mille juures oli ta peamiselt stsenarist, pooltel ka režissöör, kogunes tal umbes 40, sh "Reportaaž telefoniraamatu järg", "Mina ise", "Sünniaasta", "Poliitilised kired", "Liikluspeegel", "314 meetrit televisiooni", "Balti tee". Lisaks neile kroonikafilmid ja -lõigud ringvaadetes. 1962. aastal tegi ta stsenaristina telemängufilmi "Minu sõber" (filmi režissöörid olid Artur Rinne ja Ants Kivirähk). 
Näitlejana astus ta üles 1983. aasta mängufilmis "Lurich" (mängis Berglundi). 
Ettevõtlus.
Karemäe on olnud aastatel 1986–1988 Eesti Reklaamfilmi toimetaja ning 1988–1993 Nõukogude-Soome ühisettevõtte ERF Video SP peadirektor. Aastatel 1993–1995 oli ta AS-i Maurum peadirektor ning aastast 1999 selle juhatuse esimees.
Poliitiline tegevus.
Rein Karemäe kuulus algul Keskerakonda, alates 1996. aastast Arenguparteisse ja oli alates 1999. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna (SDE) liige. Ta oli ka SDE juhatuse liige ning VIII Riigikogu liige 1995–1999. 
Rein Karemäe suri 11 aastat põetud vähi tagajärjel 7. juulil 2014. Maetud Tallinna Pärnamäe kalmistule. 
Isiklikku.
Ta oli abielus teleajakirjaniku ja poola kirjanduse eestindaja Ruth Karemäega (snd 28. juunil 1932), kes töötas 1958. aastast Eesti Raadio soomekeelsete saadete toimetuses. Paar tutvus raadiomajas ning abiellus 1959. aasta mais. Neil on tütar Janina ning poeg Jüri (endine korvpallur).