tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mitteraudmetallid

Mitteraudmetallideks ehk värvilisteks metallideks (inglise "non-ferrous metals") nimetatakse metallurgias neid metalle ja sulameid, mis ei sisalda rauda (või sisaldavad seda väga vähe). 
Mitteraudmetallidele vastandatakse raudmetalle ehk mustmetalle.
Belorussija

Belorussija (vene keeles "Белоруссия") on kahe tekiga kolmas Rossija-klassi (projekt 785/OL800, I seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1953 Volga jõelaevakompaniile.
Selle nime all kasutati laeva mitte ainult Venemaa jõgedel liinil Moskva – Rostov Doni ääres ja alates 1960. aastast Kaasan–Uljanovsk NSVLi lipu all, vaid ka Ukrainas aastail 1986–1989 Tšornobõli katastroofi tagajärgede likvideerimiseks, kus seda kasutati ühiselamuna.
Belorussija kanti maha ja lammutati 1989. aastal.
2012. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis

2012. aasta Aafrika meistrivõistlused jalgpallis olid Aafrika riikide 28. meistrivõistlused jalgpallis. Turniir peeti Ekvatoriaal-Guineas ja Gabonis 21. jaanuarist 12. veebruarini 2012.
Meeskonnad.
Meeskonnad jagati tugevusgruppidesse vastavalt nende esinemisele kolmel eelneval turniiril. Järgmises tabelis on toodud punktid, mida said meeskonnad sõltuvalt nende edukusest:
Saadavad punktid olid ka korrutatud koefitsiendiga (2006. aasta tulemused ühe, 2008. kahe ja 2010. kolmega).
Ukraina (1952)

Ukraina (vene keeles "Украина") on kahe tekiga teine Rossija-klassi (projekt 785/OL800, I seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud "Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno)" laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1952 Volga jõelaevakompaniile. Laeva kasutati Venemaa jõgedel liinil Moskva – Rostov Doni ääres, see põles maha Doni jõel ja utiliseeriti 1953. aastal.
Ühistuleht

Ühistuleht on ühistulist tegevust kajastav ajaleht, mis ilmub 2011. aasta augustist. Enne 2012. aastat ilmus ajaleht kord kuus, 2012. aasta algusest kord kvartalis. 
Ühistulehte annavad välja Tartu Hoiu-laenuühistu, Eesti Korteriühistute Hoiu-laenuühistu ja Akadeemiline Ühistegevuse Selts.
Liigierisus

Liigierisus ehk liigitunnus (ladina keeles "differentia specifica") on ühte liiki esemeid teistest eristav tunnus.
Anatoli Dalidovitš

Anatoli Dalidovitš (sündinud 27. aprill 1956 Tallinnas) on eesti allveesportlane ja treener. 
Ta lõpetas aastal 1973 Tallinna 14. Keskkooli ja aastal 1977 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Allveesporti hakkas ta harrastama aastal 1971 Laevastiku Tallinna Spordiklubis Vjatšeslav Šturmi õpilasena, hiljem on teda juhendanud Peeter Vaik ja Aleksander Tulk, aastast 1975 on ta treeninud iseseisvalt. 
Spordisaavutused.
Esimesed medalid võitis Eesti meistrivõistlustel 1973 kiirusaladel. Ta tuli aastal 1974 allveeorienteerumises Nõukogude Liidu noortemeistriks ning aastal 1975 nii kiirusaladel kui ka orienteerumises Eesti meistriks; ta pühendus orienteerumisele. 
Võitnud aastatel 1975–1987 MM-il 5, EM-il 16 ja NSV Liidu meistrivõistlustel 50 medalit. Tulnud 1985 kaardiharjutuses ning 1987 kaardi- ja meeskonnaharjutuses maailmameistriks, 1978 poi- ning 1978, 1979 ja 1980 täheujumises, 1984 ja 1986 kaardiharjutuses ning 1978–1980 ja 1984 meeskonnaharjutuses Euroopa meistriks, 4 korda (1976, 1977, 1982 ja 1984) NSV Liidu ja 5 korda (1975, 1977, 1982, 1984 ja 1985) Eesti absoluutseks meistriks. Saanud 1978 ja 1984 esikohti ka Euroopa karikavõistlustel. 
Tunnustus.
Anatoli Dalidovitš on suurmeister (1976) ja NSV Liidu teeneline meistersportlane (1986). Eesti parim tehnikasportlane 1978, 1980, 1984 ja 1985. 
Töö.
Ta on töötanud allveesporditreenerina ja olnud tegev Allveespordiliidu eestseisuses. 
Tema õpilasi: Vjatšeslav Zaitsev, Valeri Aleksandrov, Tatjana Semikolenova, Julia Kolesnikova. 
Ta on ettevõtte E.T.V.A. Varuosad OÜ müügijuht.
Mikrokliima

Mikrokliima on väikese maa-ala (põllu, künkanõlva, metsalagendiku) maapinnalähedase õhukihi kliima.
Mikrokliima vastandina kasutatakse mõnikord terminit makrokliima, nende vahepeale jäävat kliimat nimetatakse meso- ehk kohakliimaks. 
Mikrokliima protsesside kestust mõõdetakse minutite või tundidega ning nende rõhtulatus on kuni 10 km ja püstulatus mõnikümmend meetrit.
Da-tegevusnimi

da"-tegevusnimi ehk da"-infinitiiv ehk ta"-tegevusnimi ehk ta"-infinitiiv on tegusõna käändeline vorm, mis väljendab tege­vust ja ei anna sealjuures edasi mingeid täpsemaid gramma­tilisi tähendusi, nii nagu seda teevad tegusõna pöördelised vormid, nt "räägib".
Eesti keel.
"da"-tegevusnime kasutamine lauses.
"da"-tegevusnimi võib olla lauses tegusõna seotud või vaba laiend. Võrreldes tegusõna teiste käändeliste vormidega võidakse "da"-tegevusnime või vastava peasõnaga fraasi kasutada lauses väga erinevates süntaktilistes funktsioonides. S.t et "da"-tegevusnimi võib lauses olla ükskõik milline nimisõnaline lauseliige:
"da"-tegevusnimi ahelverbi koosseisus.
Kui "da"-tegevusnimi esineb lauses koos modaalverbidega "võima", "saama" ja "tohtima", moodustavad nad koos ahelverbi. Sellisel juhul ei tingi modaalverb lauses aluse olemasolu, tähendust ega vormi, aluse omadused sõltuvad ainult "da"-tegevusnime tähendusest:
Kirjandust.
M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare. Eesti keele grammatika I. Morfoloogia. Sõnamoodustus. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1995. § 38.
M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare. Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993. § 481.
Noore kultuuritegelase preemia

Noore kultuuritegelase preemia on sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu poolt noortele Eesti kultuuritegelastele antav preemia.
Noore kultuuritegelase preemia antakse 35-aastasele või nooremale Eesti päritolu kultuuritegelasele, kelle kunstilised saavutused on leidnud laialdast tunnustust või kelle looming ja kunstiline tegevus on oluliselt kaasa aidanud Eesti ja tema kultuuri tutvustamisele maailmas. Preemia saajaid võib ühel aastal olla mitu.
Preemiat antakse välja kord aastas kevadel ning selle suurus on 5000 eurot (kuni 2010. aastani 75 000 krooni, 2011. aastal 4793 eurot). 
Aastatel 2002–2011 on rahastanud preemiat Toomas Luman, 2012–2017 Indrek Neivelt ja 2018–2023 Enn Kunila.
Azerbaidžan

Azerbaidžan (vene keeles "Азербайджан") on kahe tekiga neljas Rossija-klassi (projekt 785/OL800, I seeria) Ukraina jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1953 Volga jõelaevakompaniile.
Laeva kasutati Venemaa jõgedel liinil Moskva – Rostov Doni ääres, alates 1959. aastast liinil Gorki-Astrahan, alates 1961. aastast liinil Perm-Astrahan. Aastail 1986–1988 kasutati laeva Ukrainas Tšornobõli katastroofi tagajärgede likvideerimiseks, kus see oli kasutusel ühiselamuna (hotellina).
1988. aastal kanti Azerbaidžan maha ja pärast Nõukogude Liidu lagunemist kasutati laeva Ukraina lipu all Sevastopolis veespordibaasina.
Rahvaluule kogumispreemia

Rahvaluule kogumispreemia on sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu poolt parimatele rahvaluulekogujatele antav preemia.
Riigipea autasu parimatele rahvaluulekogujatele anti aastatel 1935–1940 enam kui sajale Eesti Rahvaluule Arhiivi kaastöölisele. Preemia taastati 1993. aastal Eesti Kirjandusmuuseumi algatusel ja presidendi kultuurirahastu toel, esimesed preemiad anti 1994. Rahalise autasu üldsuuruse määrab president Kirjandusmuuseumi vastava ettepaneku alusel. Autasud annab Kirjandusmuuseumis peetaval aktusel üle kas Eesti president või tema esindaja.
Põhilainekuju

Põhilainekuju on akustikas üldnimetus helilainele, mille osahelidel on olemas täisarvulised suhted. Lisaks siinuslainele loetakse põhilainekujude hulka mitmest siinuslainest moodustuvad saehammaslaine, kolmnurklaine ja nelinurklaine.
Noore sportlase preemia

Noore sportlase preemia oli noortele sportlastele antav preemia, mida andis välja sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu Vabariigi Presidendi abikaasa allfond aastatel 2009–2014.
Noore sportlase preemia oli mõeldud kuni 21-aastasele väga heade õpitulemustega noorele sportlasele treeningu- ja võistluskulude katteks.
Preemiat anti välja kaks korda aastas – aprillis ja novembris (aastal 2009 anti välja novembris). Preemia suurus ühe saaja kohta oli kuni 3195 eurot (kuni 2010. aastani: 50 000 krooni). Septembris 2013 asutati uus võistkonnapreemia suurusega 3200 eurot. Preemiat rahastas Nordea Pank. Preemia andsid üle Vabariigi Presidendi abikaasa ja Nordea Panga esindaja.
Saehammaslaine

Saehammaslaine ehk saehammas ehk saehammassignaal (inglise keeles "sawtooth") on perioodiline mittesinusoidaalne lainekuju. Osahelide tugevus väheneb proportsionaalselt nende sageduse suurenemisega. Saehammaslaine on üks põhilainekujudest.
Saehamba lainekujus on teisel osahelil võrreldes esimesega kahekordne sagedus ja poole väiksem intensiivsus, kolmandal osahelil võrreldes esimesega kolmekordne sagedus ja kolm korda väiksem intensiivsus jne.
Saehammaslaine esitatuna lõpmatu Fourier' reana
 formula_1
Kolmnurklaine

Kolmnurklaine (inglise keeles "triangle wave") on harmooniline liitheli, mis koosneb ainult paarituarvulistest osahelidest, mille intensiivsus väheneb suhtes helisageduse suurenemisega pöördvõrdeliselt 1/n².
Kolmnurklaine on üks põhilainekujudest. 
Kolmnurklaine valem on 
formula_1
milles formula_2 on ringsagedus.
Journal des Luxus und der Moden

Journal des Luxus und der Moden oli 1786–1827 Weimaris ilmunud saksakeelne moe- ja kultuuriajakiri. 30-leheküljeline kuukiri oli Saksamaa esimene tõeliselt populaarne moeväljaanne, selle lugejaskond ulatus 25 000-ni.
Ajakirja rajasid kirjastaja Friedrich Justin Bertuch ja kunstnik Georg Melchior Kraus. Rokokooaja lõpul sündinud väljaanne kajastas peamiselt Prantsuse revolutsiooni aegset ja ampiirmoodi, lõpupoole aga juba biidermeierstiili. Moeuudiste kõrval ilmus igas numbris ka 2–4 koloreeritud gravüüri. Samuti avaldati teateid teatri, sisekujunduse, muusika, aianduse ja poliitika kohta.
Ajakirja nimi.
Ajakirja nimi muutus korduvalt:
Journal des Luxus und der Moden levis kogu Euroopas, sealhulgas Eesti- ja Liivimaal, avaldades olulist mõju tänavapildile. Nii pidas 1828. aastal Jenast Tartusse professoriks saabunud Friedemann Goebel kirjas abikaasale Tartu moodi täiesti võrreldavaks oma kodumaaga. Ajakirja gravüüre kajastab ka Tartu Ülikooli raamatukogu 2012. aasta kalenderalbum.
Kinnisvaramaakler

Kinnisvaramaakler on vahendaja, kes korraldab kinnisvaratehinguid ja esindab klienti kinnisvara müügi, ostu või üürimise protsessis ning pakub ka kinnisvaravaldkonnaga seonduvaid konsultatsioone.
Kinnisvaramaakleri kutsetasemed Eestis.
Kinnisvaramaakleri kutseid väljastab Eesti Kinnisvaramaaklerite Koda ning need jagunevad kahe taseme vahel:
Kinnisvaramaakleri töö kirjeldus.
Kinnisvaramaakler tegutseb vahendajana kinnisasjade ostu, müügi ja üüri tehingutes, esindades klienti käsundus- või töölepingu alusel. Oma tegevuses järgib maakler kehtivaid seadusi, erialast standardit EVS-EN 15733 ning kutse-eetika põhimõtteid ja head tava. Oluline on omada teadmisi kohalikust turust ja eluasemeturundusest, et vähendada otsingu kulusid ja parandada osapoolte omavahelist sobivust. 
Kinnisvaramaakleriks saamine Eestis.
Kinnisvaramaakleriks saamiseks tuleb sooritada kutseeksam, mis koosneb kirjalikust ja suulisest osast. Kirjalik eksam koosneb avatud vastustega küsimustele vastamisest ja kaasuste lahendamisest. Suulisel eksamil esitab hindamiskomisjon kutse taotlejale avatud vastustega küsimusi. Kinnisvaramaakleri 5. taseme kutse kehtib viis aastat ning 6. tase kehtib seitse aastat.
5. taseme taotlejal peab olema vähemalt keskharidus ning vähemalt kaheaastane katkematu töökogemus kinnisvaraturul.
Kuuenda taseme maakleriks saamiseks on kvalifikatsiooninõuetel mitu varianti.
Kutsetunnistust on võimalik taastõendada ilma kutseeksamit sooritamata juhul, kui kutse on kehtiv või selle aegumisest on möödas vähem kui 1 aasta.
Viienda taseme kutsetunnistuse taastõendamiseks on kaks varianti.
Kuuenda taseme kutsetunnistuse taastõendamiseks on kaks varianti.
Lennart Neiman

Lennart Neiman (sündinud 2. jaanuaril 1944 Noarootsi vallas Läänemaal) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Lennart Neiman on kaluri poeg.
1962. aastal lõpetas Neiman Haapsalu 1. Keskkooli ja 1967 Tartu Ülikooli füüsika osakonna. 2006. aastal kaitses ta TÜ-s magistrikraadi keskkonnafüüsikas väitekirjaga "Atmosfääri läbipaistvus Tartus 1931–1940" (Tartu, 2006). Samast aastast on ta TÜ doktorant.
Neiman oli 1968–2002 TÜ eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi insener, aastast 2002 assistent. 
Teadustöö.
Lennart Neimani peamised uurimisvaldkonnad on atmosfäärifüüsika, atmosfääri läbipaistvus ja seda mõjutavad tegurid.
Jānis Neimanis

Jānis Neimanis (18. märts 1852 Piltene, Läti – 1904) oli Läti ja Eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Jānis Neimanis oli bioloogi poeg.
1873–77 õppis Neimanis Tartu Veterinaarinstituudis. 1879. aastal kaitses ta samas veterinaariamagistri kraadi väitekirjaga "Experimentelle Untersuchungen über die Wirkung der Borsäure" (Dorpat, 1879). 1882 ja 1887–88 täiendas ta end Louis Pasteuri, Rudolf Kochi jt juures.
Neimanis oli 1880–85 Bulgaarias sõjaväe peaveterinaararst ning tsiviilametkonnas veterinaariaosakonna juhataja, hiljem taas sõjaväe veterinaararst.
Teadustöö.
Jānis Neimanis uuris TVI-s (professor E. Zemmersi juhendamisel) esimesena Eestis boorhappe kasutatavust desinfitseeriva vahendina veterinaarpraktikas. Ta avaldas töid boorhappest ja kasuistlikke artikleid. Neimanis valiti Lyoni Veterinaarmeditsiini Ühingu ja Pariisi Veterinaarmeditsiini Keskühingu liikmeks.
Modulatsioon

Modulatsioon on mitmetähenduslik sõna:
Martin Neithal

Martin Neithal (25. märts 1921 Keila, Harjumaa – 17. august 2000 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane.
Elulugu.
1948. aastal lõpetas ta Tallinna 2. Keskkooli eksternina ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna. 1975. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures filoloogiakandidaadi väitekirja "1920-ndate aastate eesti sotsiaal-olustikulise romaani mõningaid arengujooni".
Neithal oli aastatel 1958–1963 Keele ja Kirjanduse Instituudi bibliograaf ning 1963–1993 teadur.
Teadustöö.
Martin Neithali peamised uurimisvaldkonnad olid eesti kirjanduse ajalugu (August Jakobsoni, Eduard Vilde, Anton Hansen Tammsaare, Arved Viirlaiu jmt looming) ning üldine kirjandusteooria (stiili, meetodi, aja, karakteri ja eksistentsiaalse olemise probleemid). Ta oli "Eesti kirjanduse ajaloo" IV ja V köite kaasautor ning rahvusvahelise teatmeteose "Bibliographia Studiorum Uralicorum" (1917–1987) IV köite (Helsingi, 1993) eesti kirjandusteadust käsitleva osa koostaja.
Teoseid.
Temalt ilmus üle 20 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Martin Neithal oli laevandusettevõtte kaasomaniku poeg ja kirjandusteadlase Reet Neithali abikaasa.
Reet Neithal

Reet Neithal (kuni 1967 Reet Tamm ja aastatel 1967–1977 Reet Sepp; sündinud 8. aprillil 1942 Pärnus) on eesti kirjandusteadlane.
Elulugu.
Reet Neithal on kooliõpetajate tütar, kirjandusteadlase Martin Neithali abikaasa.
1960. aastal lõpetas Neithal Tallinna 4. Keskkooli ja 1967 Tartu Ülikooli eesti filoloogia osakonna. 1963–67 õppis ta ka Tartu Muusikakoolis klaverit. 1994. aastal kaitses Neithal Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis filoloogiamagistri kraadi väitekirjaga "Karl Ristikivi. Arengulooline käsitlus". 2000. aastast on ta TPÜ doktorant.
Neithal oli 1967 Nissi kultuurimaja kunstiline juht ning 1967–74 E. Vilde ja A. H. Tammsaare majamuuseumi vanemteadur. 1974–85 oli ta Keele ja Kirjanduse Instituudi kirjandusteooria sektori vanemlaborant, 1985–92 teadur ja 1992–2000 TPÜ kirjanduslabori teadur.
Teadustöö.
Reet Neithali peamised uurimisvaldkonnad on eesti kirjandusteooria ajalugu ja kirjandusteoreetiline mõte. Ta on "Eesti kirjanduse ajaloo" autoreid ning on avaldanud aastast 1970 töid Eduard Vilde, A. H. Tammsaare, Karl Ristikivi, Enn Vetemaa jmt kirjanike kohta. Neithal koostas Karl Ristikivi aforismikogumiku "Minugi tee ei ole veel lõppenud" (Tallinn, 1989, ka saatesõna autor) ja U. Kailase luulekogu "Alussa oli Sana. Alguses oli Sõna" (Tallinn 2002, ka tõlkijaid ja järelsõna autor). Ta oli Aarne Vinkeli artiklikogumiku "Viimased vaod" (Tallinn, 2002) toimetaja ning Vinkeli "Saaremaalt suurele maale. Päevaraamatuid ja mälestusi" (Tallinn, 2003) koostaja ja toimetaja.
Modulatsioon (helisüntees)

Modulatsioon on helisünteesis üks heli töötlemise vahendeid, mille käigus toimub kahe helilaine põimumine. 
Kuna üldine teooria lainete omadustest on universaalne ning ei sõltu lainetüübist ega võnkesagedusest, on võimalik sidetehnikas rakendatavaid modulatsiooniprintsiipe üle kanda ka helilainete käsitlemisele.
Sidetehnikas kasutatakse kahe põimuva laine eristamiseks mõisteid kandesagedus ("carrier frequency") ja moduleeriv sagedus ("modulating frequency"). Moduleeriv sagedus sisaldab ülekantavat informatsiooni: näiteks raadiosaade, telepilt või faksipilt. Kui raadioside puhul eraldatakse moduleeriv sagedus vastuvõtmisel kandesagedusest, siis helisünteesi puhul on oluliseks tulemuseks moduleeritud helilaine ise. Raadiosidetehnikas on moduleeriv sagedus alati kandesagedusest oluliselt madalam. Helisünteesi puhul eksperimeteeritakse kõige erinevamate helilainete sagedussuhetega.
Helisünteesil kasutatavateks põhilisteks modulatsiooniliikideks on
Ilja Repin (jõelaev)

Ilja Repin (vene keeles "Илья Репин") on neljatekiline, teine Vassili Surikov-klassi (projekt Q-040A) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Österreichische Schiffswerften AG laevatehases Korneuburgis 1975. aastal. Laev sai nime vene maalikunstniku Ilja Repini auks.
Aastail 1973–1983 tellis Nõukogude Liidu valitsus nafta müügist teenitud dollarite eest seninägematu mugavusastmega kõrgeima äriklassi jõereisilaevu kapitalistlikult välismaalt, need olid märgatavalt uhkemad kui SDV projekti-588 ning Tšehhoslovakkia projekti 26-37 järgi ehitatud laevad.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga K707 Austrias Korneuburgis Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) laevatehases ning laev lasti vette ja anti Moskva jõelaevandusele üle 1975. aastal.
Laeva moderniseeriti tublisti Soomes 1997. aastal ja lisaks 2004. aastal.
Mosturflot kasutab "premium"-klassi Ilja Repinit Venemaa jõgedel sõitudeks Neeva ja Volga-äärsete linnade vahet – kruiisiliinil Peterburi–Moskva 2012. aastal ainult välismaa turistide jaoks.
Lodi rahu

9. aprillil 1454 Lodis, Lombardias, Adda jõe kaldal allkirjastatud Lodi rahuga lõpetati "Quattrocento" (itaalia keeles: neljasajandad) algusest kestnud Veneetsia ja Milano vaheline vastasseis. Rahulepingu allkirjastajateks olid Veneetsia vabariik, Milano hertsogkond, Napoli kuningriik ja Firenze vabariik. Lepinguga lõpetati sõjad ülemvõimu pärast Põhja-Itaalias, kehtestati jõudude tasakaalu põhimõte ning määrati Milano ja Veneetsia valduste vaheliseks piiriks Adda jõgi.
Lodi lepingu jätkuks oli 30. augustil 1454 Veneetsias allkirjastatud Itaalia Liiga loomise leping, mille allkirjastajateks olid Milano hertsogkond, Veneetsia vabariik ja Firenze vabariik. Liiga loomisest andis 2. märtsil 1455 pidulikult teada paavst Nicolaus V, misjärel liitusid liigaga Napoli kuningas ja Aragóni kuningas Alfonso V ja väiksemate Itaalia riikide suveräänid.
Lepingutega fikseeriti olemasolevad piirid ning need kokkulepped tõid Itaaliale veerandsajandiks rahu. Lodi leping tühistati 1482. aastal, kui Veneetsia ja Paavstiriik alustasid sõda Milano vastu. Lodis kehtestatud "status quo" kestis 1494. aastani, kui Prantsusmaa armee Charles VIII juhtimisel sisenes Itaaliasse, pannes sellega alguse Itaalia sõdadele (1494–1559).
Fotomeeter

Fotomeeter ehk valgusmõõdik on mõõteriist, millega mõõdetakse valguskiirgust iseloomustavaid suurusi, näiteks valgustugevust, valgustatust ja heledust.
Tööpõhimõte.
Tänapäevased digitaalsed valgusmõõdikud kasutavad valgusandureid, mis põhinevad kas seleenil, ränil või kaadmiumsulfaadil (CdS). 
Seleen- ja räniandurid on fotogalvaanilised – need tekitavad valguse mõjul elektrilaengu. Seleenandurid on väga tundlikud ja töötavad ilma patareita, kuid ei sobi nõrkadesse valgusoludesse (nt küünlavalgus või öine pildistamine). Räniandurid vajavad patareid ja võimendusahelat, kuid toimivad ka vähese valguse korral. CdS-anduritega käeshoitavad valgusmõõturid vajavad samuti patareid ja muudavad elektrilaengut vastavalt valguse intensiivsusele. Tänu heale tundlikkusele kasutatakse tänapäeval enamasti CdS- või räniandureid.
Kasutusvaldkonnad.
Fotomeetreid kasutatakse paljudes valdkondades, näiteks fotograafias ja astronoomias. Fotograafias kasutatakse fotomeetrit, et määrata näiteks õiget säritust ja valgustehnikas kasutatakse neid pimestuse, värvustaju ja peegeldumise mõõtmiseks.
Samuti on fotomeetrid olulised laboratoorsetes ja astronoomilistes mõõtesüsteemides – neid on sageli integreeritud seadmetesse nagu densitomeetrid, spektrograafid ja teleskoobid, võimaldades mõõta materjalide optilist tihedust, analüüsida ainete neeldumist ning registreerida tähtede heledusi.​
Fotomeetrilised ühikud.
Valgustugevus (ühik kandela, lühend cd) näitab, kui palju valgust kiirgab valgusallikas kindlas suunas. Valgusvoog (ühik luumen, lm) kirjeldab kogu nähtava valguse hulka, mida valgusallikas kiirgab. Valgustatus (ühik luks, lx) näitab, kui palju valgusvoogu langeb kindlale pinnaühikule 1 lx = 1 lm/m².
Töökohtadele ja erinevatele tegevustele on kehtestatud valgustatusenõuded. Näiteks tänapäeval peaks töölaudadel olema vähemalt 300 lx ning tahvlipindadel 500 lx. Kuigi valgusallikaid kirjeldatakse sageli nende elektrilise võimsuse (nt 100 W) kaudu, ei iseloomusta see nähtava valguse hulka, kuna suur osa energiast võib kiirguda nähtamatusse (nt infrapuna) piirkonda. Samuti mõjutab kiiratava valguse hulk selle lainepikkust ehk värvust – punast valgust kiiratakse tavaliselt rohkem kui sinist.
Fotomeetria ajaloos on oluline verstapost aastast 1729, mil Pierre Bouguer töötas välja esimese fotomeetri ja kasutas valgustugevuse mõõtühikuna standardküünalt, mis eraldas alati kindla hulga valgust. See pani aluse tänapäevastele valguse mõõtmise põhimõtetele.
Punktreostus

Punktreostus ehk punktsaaste on kindla asukohaga seotud reostus, näiteks tööstusettevõttest, loomafarmist vms. 
Punktreostuse vastand on hajureostus.
Hajureostus

Hajureostus on keskkonnareostus kindla asukohata allikaist (vastandatult punktreostusele).. Enamasti kasutatakse mõistet veekogu või põhjaveekihi reostumisel (reostamisel) pinnase ja õhu kaudu.
Avalon Imagery

Avalon Imagery on viies TwinCruiser-klassi jõereisilaev, mis kuulub ettevõttele Premicon AG ja mida käitab USA reisikorraldaja Avalon Waterways. Laev on neljatekiline. See ehitati 2007. aastal Saksamaal Rostockis Neptun Werfti laevatehases ja seda kasutatakse kruiisireisideks Euroopa jõgedel: Doonaul, Mainil,Moselil ja Reinil.
Purikala

Purikala ("Istiophorus platypterus") on purikalalaste ("Istiophoridae") sugukonda kuuluv kalaliik; üks kahest purikala perekonna esindajast (teine on atlandi purikala ("Istiophorus albicans")). 
Purikala elab India ja Vaikses ookeanis.
Avalon Tranquility

Avalon Tranquility on neljas TwinCruiser-klassi jõereisilaev, mis kuulub ettevõttele Premicon AG ja mida käitab USA reisikorraldaja Avalon Waterways. Laev on neljatekiline. See ehitati 2007. aastal Saksamaal Rostockis Neptun Werfti laevatehases. Seda kasutatakse kruiisideks Euroopa jõgedel: Doonaul, Mainil, Moselil ja Reinil.
2. septembril 2011 põrkas laev Doonaul Winzeri ääres kokku juhita praamiga. Reisijad ja osa meeskonnaliikmeid võttis peale vastutulev River Empress ja vedas Deggendorfi.
Sügavik

Pealkirja "Sügavik" kannavad eesti keeles mitu filmi:
Reis ümber maailma

Reis ümber maailma ehk ümbermaailmareis on kahe kuni nelja inimese lauamäng.
Igal mängijal on 4 nuppu.
Mängureeglid.
Varjupaik.
Varjupaigad tähistatakse tähtedega. Varjupaigast lüüa ei saa.
Ümbermaailmareis

Ümbermaailmareis on reis, mille käigus tehakse Maale ring peale kas idast läände või läänest itta ja läbitakse antipoodid.
Esimese teadaoleva ümbermaailmareisi tegi Fernão de Magalhães.
Johannes Jaanis

Johannes Jaanis (ka Johannes Janis; 15. september 1889 Kalvi – 12. veebruar 1958 Pariis) oli eesti kooliõpetaja ja poliitik.
Johannes Jaanis sündis Viru-Nigula kihelkonnas Kalvi külas. Õppis Tallinna ja Peterburi gümnaasiumides. Aastal 1915 lõpetas Peterburi Ülikooli ajaloo-keeleteaduse osakonna.
Ta oli aastast 1916 õpetaja Peterburis, aastast 1919 Viru Maakonna Reaalgümnaasiumi õpetaja Rakveres. Aastast 1920 oli ta sama kooli inspektor ja Rakvere Linna Tütarlaste Gümnaasiumi õpetaja. Hiljem sai ta Rakvere Linna Tütarlaste Gümnaasiumi direktoriks.
Ta oli Virumaa maakonna nõukogu ja Rakvere linnavolikogu liige. Ta oli II, IV ja V Riigikogu liige.
1944. aasta sügisel läks pagulusse Rootsi, kus elas Västeråsis. 1947. aastal siirdus edasi Prantsusmaale, suri Pariisis.
Rinnatis

Rinnatis ehk parapett (prantsuse keeles "parapet" &lt; itaalia keeles "parapetto" &lt; "parare" 'katma, kaitsma' + "petto" 'rind') on katust, silda, kaldapealset vms piirav madal sein.
Samasuguse etümoloogiaga on rinnatise saksakeelne nimetus "Brustwehr".
Algselt kasutati rinnatisi hoonete kaitseks sõjalise rünnaku vastu, tänapäeval täidavad need peamiselt tule leviku tõkestamise ülesannet.
Rinnatised on väga tavalised Londonis, kus 1707. aasta ehitusseadusega keelati puidust katuseräästaste ehitamine ja nõuti selle asemel poole meetri kõrguste tellistest rinnatiste püstitamist. 
Rinnatised sildadel ja teistel kõrgetel ehitistel kaitsevad kasutajaid allakukkumise eest. Need võivad täita ka vaate piiramise ülesannet, takistada prügi allaloopimist ja olla müraseinaks. Kuna sillarinnatised ei pea toimima tuletõkkena, siis tohib neid teha ükskõik millisest materjalist, aga kõige levinumad materjalid on profiilteras, alumiinium, puit ja terasbetoon.
Euroopa Standardikomitee arvab rinnatised sõidukite või jalakäijate liikluse piirdesüsteemide hulka.
Rinnatiseks nimetatakse ka paisu, tammi, muuli või muu ehitise harjal olevat märja (ehk ülemise bjefiga külgneva) nõlva poolses servas paiknevat seina, mis kaitseb harja lainete mõju eest.
Lenini-nimeline staadion

Vladimir Iljitš Lenini nime on kandnud mitmed staadionid:
Tänini kannab Lenini nime:
Stellaraator

Stellaraator on seade, mida kasutatakse kuuma plasma hoidmisel magnetväljas selleks, et säilitada kontrollitud tuumaühinemisreaktsiooni. Seda nimetatakse plasma sulustamiseks.
Stellaraator on üks maailma vanemaid tuumareaktsioonide kontrollimise seadmeid. Esimese stellaraatori projekteeris Lyman Spitzer 1950. aastal ja see valmis järgmisel aastal USA-s Princetoni Ülikooli plasmafüüsika laboratooriumis. Stellaraator on saanud nimetuse selle järgi, et ta kasutab energia saamiseks sama jõuallikat mis tähedki ("stella" tähendab ladina keeles tähte).
Stellaraatorid olid levinud senikaua, kuni 1970. aastatel töötati välja tokamak-meetod, millega saavutati palju paremaid tulemusi. Kuid 1990. aastatel hakati stellaraatoreid uuesti ehitama, sest nende konstruktsiooni õnnestus märgatavalt parandada, samas kui tokamak-meetodi puudusi ei läinud korda kõrvaldada. Uued stellaraatorid ehitati Saksamaale ja Jaapanisse. Ka Princetoni Ülikooli hakati ehitama uut stellaraatorit, aga see projekt katkestati 2008. aastal suure maksumuse ja projekti ülekulu tõttu.
Sulustamiseks vajaliku magnetvälja nii toroidne kui ka poloidne komponent tekitatakse vaakumkambrit ümbritsevate elektromagnetitega. Võrreldes tokamakiga kaob nii ära suur kuluartikkel elektrivoolu tekitamiseks ja hoidmiseks plasmas, samuti risk, et tekkida võiks elektrivoolukatkestus, mis võiks seadmele suuri kahjustusi põhjustada. Samas on keerulisema topoloogiaga magnetvälja nii teoreetiline kui ka eksperimentaalne käsitlemine oluliselt tülikam, samuti komplitseerub magnetite ja energeetiliste sõlmede disain.
Vassili Nemirovitš-Dantšenko

Vassili Nemirovitš-Dantšenko (16. märts 1887 Peterburi – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Vene päritolu Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
1904. aastal lõpetas Nemirovitš-Dantšenko Peterburis kadetikorpuse, õppis 1906–14 samas Teedeinstituudis ning 1915–16 inseneride ja sõjaväe tehnikakoolis.
Nemirovitš-Dantšenko töötas 1905–06 Peterburis trammiliinide ehitusel, 1907 Bartangi jõe reguleerimisprojekti koostamisel ning 1909–12 Lääne ja Orjoli–Narva raudtee projekteerimisel. Ta oli Venemaa insenerivägede koosseisus Esimeses maailmasõjas, 1920–25 Eesti teedeministeeriumis Paldiski vabasadama ja uue raudtee projekteerimisel, 1925–38 vaneminsener ja maanteede inspektor, 1938. aastast ka raudteede tegevuse ratsionaliseerimise komisjoni liige. Töö kõrvalt õppis ta ühtlasi Tallinna Tehnikumis, mille lõpetas 1936 ehitusinseneri erialal, hiljem täiendas end Saksamaal ja Tšehhoslovakkias.
Teadustöö.
Vassili Nemirovitš-Dantšenko uuris uute tee-ehitusainete sobivust ja nende kasutamise majanduslikku otstarbekust. Ta oli 1928–1930 avaldatud Eesti raudteedekaartide koostaja. Eesti Inseneride Ühingu ja aastast 1936 Insenerikoja liige ning ekspert, Eesti Teedeinseneride Ühingu ja Teedeehituse Uurimise Seltsi liige.
Grigori Nekrassov

Grigori Nekrassov (sündinud 11. juulil 1950 Velikije Lukis Venemaal) on Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Grigori Nekrassov on teenistuja poeg.
Ta on lõpetanud 1967. aastal Tallinna 31. Keskkooli, 1972. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikainsenerina ja 2002. aastal Tartu Ülikooli insener-pedagoogi erialal. 1997. aastal kaitses ta Tallinna Tehnikaülikoolis tehnikamagistri kraadi ja 2004. aastal doktorikraadi infotehnoloogias väitekirjaga "Integreeritud ja tehisintellekti kasutamisel põhinev projekteerimiskeskkonna arendus tehnoloogiliste rakiste raalprojekteerimiseks" (Tallinn, 2004).
Grigori Nekrassov oli 1972–88 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna vaneminsener ja 1988–2005 teadur. 2005-2010 oli ta masinaehituse instituudi teadur.
Teadustöö.
Grigori Nekrassovi peamised uurimisvaldkonnad on raalprojekteerimine masinaehituses, raalintegreeritud tootearendus, automaatika ja tööstustehnoloogia. Ta on avaldanud üle 20 teaduspublikatsiooni.
Arnold Loorits

Arnold Loorits (11. veebruar 1931 Volossovo rajoon, Leningradi oblast – 26. mai 1986 Alatskivi) oli eesti maadleja.
Saavutused.
Ta oli neljakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses - 1950, 1959, 1962, 1964. aastal.
NSVL maaspordiühingute meistrivõistlused.
1955. aasta – 1. koht;
1956. aasta – 1. koht;
1958. aasta – 1. koht.
NSVL meistrivõistlused.
1958. aasta – 4. koht;
1960. aasta – 6. koht.
Lisa.
Ta oli kuuekordne Georg Lurichi mälestusvõistluste võitja.
1951. aastal võitis ta sambomaadluse Eesti meistrivõistlused.
Alates 1988. aastast peetakse Arnold Looritsa mälestusvõistlusi Kreeka-Rooma maadluses.
Baltimore'i klassifikatsioon

Baltimore'i klassifikatsioon on viiruste klassifikatsioonisüsteem, kus viirused jaotatakse sugukondadesse genoomi tüübi ning nende paljunemismehhanismi põhjal. Klassifikatsiooni töötas 1971. aastal välja USA bioloog David Baltimore. 
Klassifikatsioon.
Viirused jaotatakse 7 rühmaks (joonis 1).
Soome Keskkriminaalpolitsei

Soome Keskkriminaalpolitsei (soome keeles "Keskusrikospoliisi" ehk KRP rootsi keeles "Centralkriminalpolisen" ehk CKP) on Soome politsei üksus, mille ülesanne on võidelda organiseeritud, finants-ja muu raske kuritegevusega ning arendada uurimismeetodeid.
Keskkriminaalpolitsei on asutatud 1955. aastal ja seal töötab u. 700 inimest. 
KRP juht on alates 2013. aasta oktoobrist Robin Lardot .
Dendrobiont

Dendrobiont ehk arborikool on puudel elav loom. 
Dendrobiontidel on puude otsas elamiseks mitmesuguseid kohastumusi, näiteks tugevad küünised, haardsaba, iminapad, lennus. 
Eesti imetajatest võib dendrobiontideks lugeda lendoravat, oravat ja metsnugist, lindudest puukoristajat, porri ja rähne. Dendrobionte esineb ka selgrootute seas.
Badland

Badland [bädländ] (inglise 'halb maa') on viljatu ala, millesse on uuristunud jäärakud. See on erosioonist tugevasti liigestunud viljatu piirkond, kus sügavad uhtorud vahelduvad veelahkmeahelike või platoodega (nt USA-s Lõuna-Dakotas).
"Badland"'e leidub eel- ja madalmägistes kuiva kliima ja hõreda taimkattega piirkondades, mille pinnakattes domineerivad üsna pudedad savikad setted ning vihma sajab tugevate valingutena.
"Badland"'e on eriti Põhja-Ameerikas Kaljumäestiku jalamil ja Suurel tasandikul. 
"Badland"'ide-sarnane maastik võib olla tekkinud ka maapealsete kaevanduste puistangualadel.
Orthomyxoviridae

Orthomyxoviridae on viiruste sugukond. 
Klassifikatsioon.
Sugukonda "Orthomyxoviridae" klassifitseeritakse järgmised viiruste perekonnad:
Biokatalüüs

Biokatalüüs on orgaaniliste ühendite keemilise muundamise protsess, mis viiakse läbi looduslikke katalüsaatoreid – ensüüme – kasutades.
Ensüüm on orgaaniline looduslik biopolümeer, keemilise ehituse põhjal globulaarvalk. Biokatalüüsis kasutatakse kahte tüüpi ensüüme: rakusiseseid (nt pagaripärm) või puhastatud ensüüme.
Biokatalüütilisi protsesse ja meetodeid kasutatakse tänapäeval nii toiduainete- kui ka keemia- ja ravimitööstuses. Tööstuses on enamkasutatav termin "fermentatsioon", mille puhul on tegu põhiliselt biokatalüüsiga algmaterjali oma fermentide või lisatud bakterikultuuride või pärmide ensüümide toimel.
Kymijoki

Kymijoki on jõgi Soomes.
Jõgi on 220 km pikk. See suubub Kotka linna lähedal Soome lahte.
Kymijoki on olnud Soome lahe suurimaid dioksiinidega reostumise teid.
Tserebraalne neurotroofne faktor

Tserebraalne neurotroofne faktor (inglise keeles "brain-derived neurotrophic factor", lühend inglise fraasist BDNF) on proteiin, mida inimesel sünteesib BDNF-geen.
Tserebraalne neurotroofne faktor on üks närvisüsteemi kasvufaktoritest (neurotrofiinidest).
Arenevas organismis funktsioneerib BDNF signaalmolekulina, suunates neuronite diferentseerumist ning nende funktsioneerimisvõimet, kasvu ja liikumist. Täiskasvanud organismis mängib ta olulist rolli sünapside tekkimisel ning selle kaudu ka õppimisvõime ja mälu reguleerimisel. 
BDNFi avastasid 1980. aastatel Šveitsi teadlased Yves Barde ja Hans Thoenen.
Raekoja plats (Tartu)

Raekoja plats on väljak Tartu kesklinnas, platsi ääres asub Tartu raekoda.
Raekoja platsilt algavad Küüni tänav, Rüütli tänav ja Kompanii tänav. Selle Emajõe-poolset serva läbib Vabaduse puiestee. Raekoja tagant läheb mööda Ülikooli tänav. 
Kesk- ja varauusajal tegutses raekoja esisel platsil turg, seepärast nimetati seda ka Suurturuks. 
Ehkki püsivalt turg tänapäeval Raekoja platsil ei tegutse, korraldatakse seal laatasid: kevadel kevad- ehk mailaata, sügisel maarjalaata ning Tartu hansapäevade ajal hansalaata. Samuti toimuvad seal kõikvõimalikud pidustused ja kontserdid.
Raekoja platsil asub purskkaev "Suudlevad tudengid".
Ajalugu.
Kesk- ja varauusajal tegutses raekoja esisel platsil turg, seepärast nimetati seda ka Suurturuks.
Tartu keskaegne hoonestus hävis Põhjasõjas ja 18. sajandi tulekahjudes, seepärast pärineb suurem osa Raekoja platsi äärsetest hoonetest 18. sajandi lõpust ja 19. sajandist ning on ühtses klassitsistlikus stiilis. 1944. aastal purustati enamik lõunakülje hoonetest Teises maailmasõjas, nende asemele ehitati 1950. aastate algul stalinistlikus stiilis majad. 
Vanemate säilinud hoonete hulka Raekoja platsil kuulub ka eklektilises stiilis raekoda, mis ehitati aastatel 1782–1789 Johann Heinrich Bartholomäus Waltheri projekti järgi. Samas asub mitu kultuurilooliselt olulist hoonet nagu endine Tartu kultuurihoone ja Barclay de Tolly maja, kus tegutseb Tartu Kunstimuuseum.
Ajalooliselt paiknesid platsil linnakaev ja häbipost. 16.–17. sajandi sõdade aegu on väljakule ka maetud.
Aastatel 1941(18.oktoobrist) –1944 oli platsi nimeks Adolf Hitleri plats (saksa keeles "Adolf-Hitler-Platz"), Nõukogude ajal Nõukogude väljak(14.10.1949–1989).
1951. aastal rajati platsile purskkaev. Tänapäeval ehib seda Mati Karmini ja Tiit Trummali skulptuur "Suudlevad tudengid", mis avati 1. septembril 1998.
Hillar Kareva

Hillar Kareva (8. detsember 1931 Tallinn – 17. juuni 1992 Tallinn) oli eesti helilooja.
Elukäik.
Hillar Kareva lõpetas 1951. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1956. aastal Eugen Kapi õpilasena Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal. Ta oli 1955–1966 Eesti NSV Kunstide Valitsuse inspektor, töötas 1962–1967 Tallinna Muusikakoolis ja 1966–1982 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete õppejõuna.
Looming.
Kareva on kirjutanud sümfoonilist, vokaalsümfoonilist ja eelkõige kammermuusikat. Mitme teose jaoks on ta saanud inspiratsiooni vanakreeka mütoloogiast (nt süit-sonaat "Aiolose paun" ("Neli tuult"), 1964; kontserttriptühhon "Parise kiusatus" klaverile ja altsaksofonile, 1984). 
Ta on kirjutanud muusikat teiste hulgas Anna Haava, Ain Kaalepi, Aino Kallase, Doris Kareva, Heljo Männi, Ellen Niidu ja Marie Underi sõnadele.
Isiklikku.
Hillar Kareva tütar on luuletaja Doris Kareva.
Kirjandus.
Ines Rannap. "Hillar Kareva." – Tiina Vabrit (koostaja). "Eesti tänase muusika loojaid." Tallinn: Eesti Raamat, 1985.
David de Gea

David de Gea Quintana (sündinud 7. novembril 1990 Madridis) on hispaania jalgpallur, väravavaht.
Klubikarjäär.
David de Gea mängib Manchester Unitedis alates hooajast 2011–2012. Varem mängis ta La Liga klubis Madridi Atlético.
Hispaanias sai ta kiiresti klubi põhiväravavahiks ja aitas Atléticol võita UEFA Euroopa Liiga hooajal 2009–2010.
De Gea kolis Inglismaale 2011. aasta juunis. Ta vahetas välja klubi endise põhiväravavahi Edwin van der Sari, kes lõpetas jalgpallurikarjääri.
Hooajal 2012–2013 tuli ta Manchester Unitediga Inglismaa meistriks.
Hooaegadel 2012/2013, 2014/2015, 2015/2016, 2016/2017 ja 2017/2018 on ta valitud Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooaegadel 2013/2014, 2014/2015, 2015/2016 ja 2017/2018 on ta valitud fännide poolt Manchester Unitedi aasta parimaks mängijaks.
Suvel 2023 teatas De Gea, et lahkub Manchester Unitedist.
Koondisekarjäär.
De Gea tuli Hispaania noortekoondistega 2007. aastal Euroopa alla 17-aastaste meistriks ning 2011. ja 2013. aastal Euroopa alla 21-aastaste meistriks.
Hispaania jalgpallikoondises tegi De Gea debüüdi 8. juunil 2014 sõprusmängus El Salvadori vastu.
De Gea valiti Hispaania koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlusteks, kuid üheski mängus ta platsile ei pääsenud.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel oli ta Hispaania põhiväravavaht.
De Gea kuulus 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Hispaania olümpiakoondisse.
Isiklikku.
Alates 2010. aastast on tema elukaaslane lauljatar Edurne.
Alexis

Alexis ['aleksis] (vanakreeka keeles Ἄλεξις; u 375 eKr – u 275 eKr, teistel andmetel u 394 eKr – u 288 eKr) oli vanakreeka komöödiakirjanik.
Elu.
Alexis sündis Thuriois, ent veetis arvatavasti suurema osa elust Ateenas. Ta võis olla Menandrose õpetaja; Suda järgi oli Alexis Menandrose onu. Ta oli Antiphanese kõrval tuntumaid nn keskmise Atika komöödia esindajaid. Plutarchose järgi suri ta 106 aasta ja 5 kuu vanuselt, olles surma hetkel laval võitjaks kroonitud. 
Looming.
Suda andmeil kirjutas Alexis 245 komöödiat. Säilinud u 137 pealkirja ja u 1000 värsirida.
Anar Zeinalov

Anar Zeinalov (sündinud 13. jaanuaril 1985 Kohtla-Järvel) on aserbaidžaani juurtega Eesti Kreeka-Rooma maadleja. 
Ta lõpetas aastal 2007 Kohtla-Järve täiskasvanute gümnaasiumi. Treeninguid alustas 1994. aastal Georgi Esebua juhendamisel. Kuulub aastast 2005 Eesti koondisse.
Treener on Henn Põlluste.
Eesti parim Kreeka-Rooma maadleja – 2010 ja 2011. aastal.
Saavutused.
Üheksakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses: (2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012, 2013)
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
2009 Hering kehakaalus 55 kg – 21. koht (osavõtjaid 35);
2010 Moskva kehakaalus 55 kg – 25. koht (osavõtjaid 34);
2011 Istanbul kehakaalus 55 kg – 15. koht (osavõtjaid 37);
2013 Budapest kehakaalus 55 kg – 20. koht (osavõtjaid 33)
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
2008 Tampere kehakaalus 55 kg – 16. koht (osavõtjaid 21)
2009 Vilnius kehakaalus 55 kg – 10. koht (osavõtjaid 24)
2010 Bakuu kehakaalus 55. kg – 9. koht (osavõtjaid 20)
2011 Dortmund kehakaalus 55. kg – 5. koht (osavõtjaid 26)
2012 Belgrad kehakaalus 60. kg – 12. koht (osavõtjaid 26)
2013 Thbilisi – 9. koht (55 kg) (osavõtjaid 17)
OM valikturniir.
2008 Rome-Ostia – 8. koht (osavõtjaid 24);
2008 Novi Sad – 7. koht (osavõtjaid 18);
2012 Sofia – 3. koht (osavõtjaid 12);
2012 Vantaa – 12. koht (osavõtjaid 19)
Rahvusvahelised turniirid.
Grand Prix of Germany Dortmund
2008. aasta – 3. koht (55 kg);
2009. aasta – 3. koht (55 kg);
2010. aasta – 13. koht (55 kg).
Golden Grand Prix
2011. aasta – 13. koht (60 kg).
2012. aasta – 9. koht (60 kg).
Herman Kare Tournament 
2011. aasta – 8. koht;
2013. aasta – 2. koht.
Vantaa Painicup 
2009. aasta – 6. koht;
2011. aasta – 13. koht
Arvo Haavisto Cup 
2009. aasta – 7. koht;
2010. aasta – 9. koht;
2013. aasta – 12. koht
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused 
2009. aasta – 3. koht;
2011. aasta – 1. koht;
2013. aasta – 1. koht.
Georg Lurichi mälestusvõistlused 
2010. aasta – 2. koht
Wladyslaw Pytlasinski Cup 
2010. aasta – 13. koht;
2011. aasta – 23. koht;
2013. aasta – 19. koht
Põhjamaade meistrivõistlused
2007. aasta – 4. koht;
2008. aasta – 3. koht;
2010. aasta – 1. koht;
2011. aasta – 5. koht;
2013. aasta – 5. koht.
Lydia Neostus-Undhagen

Lydia Neostus-Undhagen (1961. aastani Lydia Neostus; sündinud 11. oktoobril 1934 Tallinnas) on eesti päritolu Rootsi keeleteadlane.
Elulugu.
Lydia Neostus-Undhagen on velskri tütar. 1944 põgenes ta koos vanematega Rootsi.
1954. aastal lõpetas Neostus-Undhagen Uppsalas gümnaasiumi, 1957 Uppsala Ülikooli filosoofiamagistri kraadiga ning 1966 Malmö õpetajate kõrgkooli ("Lärarhögskolan"). 1973. aastal kaitses ta Lundi Ülikoolis filosoofialitsentsiaadi kraadi romaani keeltes väitekirjaga "Morale et les mots de la mệme famille étudiés dans des dictionnaires et dans des textes littéraires français de la seconde moitié du XIII e siècle. Etude de sémantique structurale", 1975 samas filosoofiadoktori kraadi prantsuse keele alal väitekirjaga "Morale et les autres lexèmes formés sur le radical moral-étudiés dans des dictionnaires et dans des textes littéraires français de la seconde moitié du XVIII e siècle. Etude de sémantique structurale" (Lund, 1975). Neostus-Undhagen täiendas end Hispaania riigistipendiaadina 1958 Salamancas ja Prantsuse Instituudi stipendiaadina 1973 Pariisis.
Neostus-Undhagen oli 1962 Uppsala Ülikooli abijõud, 1969–70 Lundi Ülikooli assistent, 1967–68 Arlövi keskkooli ja 1974–78 Tomelilla keskkooli õpetaja ning 1978–2000 Helsingborgis Tycho Brahe gümnaasiumi prantsuse ja inglise keele lektor.
Lydia Neostus abiellus 1961. aastal Carl-Gustaf Undhageniga. Neil on kaks poega, Thomas ja Andreas.
Teadustöö.
Lydia Neostus-Undhagen on uurinud peamiselt sõnarühma "moral" tarvitamist ja semantikat 18. sajandi teise poole sõnaraamatutes ja kirjanduses ning ideede ajalugu seoses nende sõnadega.
Birger Nerman

Birger Nerman (6. oktoober 1888 Norrköping – 22. august 1971 Stockholm) oli Rootsi arheoloog ja saagauurija.
Elulugu.
Birger Nerman õppis Uppsala Ülikoolis, sai seal 1913. aastal filosoofiadoktori kraadi ning oli hiljem samas dotsent. 1923–1925 töötas ta Tartu Ülikoolis Eesti ja Põhjamaade muinasteaduse professori ning arheoloogia kabineti ja muuseumi juhatajana, seejärel taas Uppsala Ülikooli õppejõuna. 1938–1954 oli ta Stockholmis Riikliku Ajaloomuuseumi direktor. 
Teise maailmasõja ajal ja sõjajärgseil aastail esines Nerman sageli okupeeritud Baltimaade kaitsjana ja tegi tihedat koostööd Eestist lähtunud põgenikega. Ta oli 1943. aastal asutatud Balti Komitee esimees.
Teadustöö.
Birger Nermani uurimistöös etendas olulist osa saagade tõlgendamine ajalooallikaina, arheoloogina uuris ta eriti Ojamaa muistiseid. Eestis korraldas Nerman 1924 väiksemad arheoloogilised kaevamised Irboska linnamäel ja paaril Setumaa kääbaskalmistul. Suuremas ulatuses kaevas ta 1929. ja 1930. aastal kaht 7.–8. sajandi kalmistut Lätis Liepāja lähedal Grobiņas; üht neist olid matmiseks kasutanud Kesk-Rootsist, teist Ojamaalt pärit siirdlased. 1930. aastail võttis osa mitmest Baltimaades toimunud arheoloogiaüritusest ja avaldas siinsetes väljaannetes teadusartikleid.
Nerman oli Õpetatud Eesti Seltsi auliige (1938), Rootsi ja Soome Teaduste Akadeemia liige.
Jüri Nemliher

Jüri Nemliher (5. märtsil 1965 Tallinn – 21. märts 2021 Tallinn) oli Eesti geoloog ja mineraloog.
Elulugu.
Jüri Nemliher oli töölise poeg.
1982. aastal lõpetas ta Tallinna 46. Keskkooli ja 1989 Tartu Ülikooli (TÜ) bioloogia-geograafiateaduskonna. 1992. aastal kaitses ta TÜ-s väitekirja "Shell structure and mineralogy of the lingulate brachiopods from the "Obolus sandstones" of Estonia and Ingria" ja sai magistrikraadi geoloogias. 1995–1999 oli ta TÜ geoloogia instituudi doktorant ning 1999. aastal kaitses paleontoloogias ja stratigraafias väitekirja "Mineralogy of Phanerozoic skeletal and sedimentary apatites: an XRD study" ja said doktorikraadi. 1993. aastal täiendas ta end Rootsis Uppsala Ülikoolis.
Ta oli 1988–1989 Tartu Ülikooli laborant, 1990–1992 geoloogia instituudi nooremteadur ja 1992–1995 teadur. 2000. aastast on ta TÜ geoloogia instituudi vanemteadur. TTÜ Geoloogia Instituudi füüsikaliste uuringute labori juhataja. Tema viimaseks töökohaks jäi Eesti geoloogiateenistus, kus uuris Eesti fosforiidivarude potentsiaali.
Teadustöö.
Ta uuris tänapäevaste ja fossiilsete organismide biomineralisatsiooni ja kivistite koostise kujunemist, olles Eestis selle uurimissuuna algataja. Ta näitas, et nüüdisaegsete fosfaatsete biomineralisatsiooniproduktide koostis sõltub organismide süstemaatilisest kuuluvusest ning nende diageneetiline areng ümbriskivimi kemismist ja lähteskeleti orgaanikasisaldusest.
Teoseid.
Ta on avaldanud üle 20 teaduspublikatsiooni.
Viiu-Kai Nestor

Viiu-Kai Nestor (1959. aastani Viiu-Kai Nano; sündinud 28. juulil 1935 Narvas) on eesti geoloog ja mikropaleontoloog.
Elulugu.
Viiu-Kai Nestor on matemaatik Villem Nano tütar ja geoloog Heldur Nestori abikaasa.
1954. aastal lõpetas Nestor Pärnu 2. Keskkooli ja 1959 Tartu Ülikooli geoloogiaosakonna. 1987. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemia juures geoloogia-mineraloogiakandidaadi kraadi.
Nestor oli 1959–1960 Eesti NSV Geoloogia Valitsuse insener, 1960–1971 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi geoloogiamuuseumi- ja fondikollektsioonide kuraator, 1971–1988 nooremteadur ja teadur, 1988–1992 vanemteadur, 1992. aastast teadur.
Teadustöö.
Viiu-Kai Nestori peamine uurimisvaldkond on Eesti siluri mikroorganismide kitinosoade ("Chitinozoa") taksonoomia, levik, paleontoloogia, paleoökoloogia ja biostratigraafia. Ta on kogunud ka võrdlusmaterjali Podoolia, Poola, Tšehhi, Rootsi ning Norra siluri läbilõigetest. Ta on koostanud siluri kitinosoade esimese biotsonaalse skeemi Baltimaades ja osalenud globaalse skeemi väljatöötamisel. See detailne ajaskaala on võimaldanud rööbistada madal- ja süvaveefaatsiese läbilõikeid ja kindlaks teha mitmeid settelünki Eesti aluspõhjas. Nestor on võtnud osa uue, täiendatud kitinosoade klassifikatsiooni koostamisest. Ta on avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni, sh 1 monograafia.
Nestor on Paleosoikumi Mikrofloora Rahvusvahelise Komisjoni kitinosoade alamkomisjoni liige.