tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hirsnik

Hirsnik oli talupojast kohaliku kohtu liige keskaegsel Liivimaal.
Hirsnik määrati kas mõisniku või talupoegade kogukonna poolt kohaliku kohtu, tavaliselt adrakohtu liikmeks, kelle ülesandeks oli kohalike tülide lahendamine. Enamasti olid nad tavaõiguse head tundjad, kes ametlikult võisid lahendada kõiki tülisid, mis polnud piisavalt tähtsad, et sellega pidanuks tegelema kõrgema astme kohus, maaisand. Tegelikult langetas lõppotsuse siiski mõisnik, kuid kui otsus otseselt temasse ei puutunud, võisid hirsnikud ka iseseisvalt otsustada.
Pundenik

Pundenik on keskaegse Eesti talupoja sotsiaalne kategooria. 
Pundenik oli sarnaselt üksjalaga väiksema maksukoormusega kui näiteks adratalupoeg. Pundenik pidi maksma kaks punda (tündrit) vilja, muid kohustusi polnud. Tavaliselt olid pundenikud majanduslikult paremal järjel kui üksjalad.
Adratalupoeg

Adratalupoeg ehk adrik oli kõige arvukam kesk- ja uusaegse Eesti talupoja sotsiaalne kategooria. 
Adratalupoegade maa suurust ja majanduslikku võimet hinnati adramaades siit ka nimetus adratalupoeg. Adratalupoegade maa suurus kõikus suuruse ja jõukuse poolest suurtes piirides – seda enam, et adramaagi oli varieeruva suurusega ühik. Ühes piirkonnas olid adratalud tavaliselt ühesuurused, kuigi võis leiduda ka kahe- ja enama adramaalisi adratalusid. Eramaadel olevad adratalud olid tavaliselt väiksemad kui keskajal maaisanda, uusajal riigi ehk domeeni maadest eraldatud talud. Adratalupoegade maksukoormus oli tavaliselt ühesugune, kuid aja jooksul talupoegade koormised, eriti teotöö, kasvasid. Alates 15. sajandist muutusid adratalupojad sunnismaisteks.
Üksjalg

Üksjalad (ka: ainasjalad, saksa keeles "Einfüsslinge") oli talupoegade sotsiaalne grupp kesk- ja varauusaegsel Liivimaal. 
Üksjalad olid arvatavasti sisekolonistid, kes asusid uusi maid üles harima. Nende arv vähenes aja jooksul, eriti 16. sajandist alates. Saaremaal leidus neid veel ka 18. sajandil. Nende maksukohustused olid väiksemad kui adratalupoegadel. 
Enn Tarvel on arvanud, et nende talude põllumaad olid ühes tükis, mitte põlluribadena nagu adratalupoegadel. Tavaliselt olid üksjalgade talud kehvematel põllumaadel, eriti palju oli neid Lääne-Eestis. On ka arvatud, et üksjalad olid Saaremaa orjade ehk träälide järeltulijad, kuid tõenäolisel on see arvamus vale. Üldiselt peetakse õigemaks seda, et nad olid adratalupoegade nooremad pojad, kes isatalust ära läksid ja endale uued talud rajasid. Nad on seotud ka talumaade mõisastamisega, sest kui adratalude maad mõisastati, pidid nendest lahkunud talupojad kõigepealt rajama asuniku- ehk üksjalatalu, mis jalad alla saanuna muutus taas adrataluks. Seega oli üksjala staatus talupoja puhul pigem ajutine.
Üksjalgade eriskummaline nimetus tuli sellest, et 15. sajandi I poolel, kui üksjalad allikaisse ilmusid, olid nende talud väikesed ja peamisteks
koormisteks oli üks jalapäev nädalas.
Vabatalupoeg

Vabatalupoeg oli keskaegses Eestis üks talupoegade sotsiaalsetest kategooriatest. 
Vabatalupoeg maksis rahamaksu ning ta majanduslik seisund võis varieeruda olenevalt sellest, kui paljudest kohustustest ta end rahaga vabaks oli ostnud. Tavaliselt polnud vabatalupojad isiklikult vabad, kuid nende seisund oli siiski parem kui adratalupoegadel, kellel oli igasuguseid kohustusi, sealhulgas teotöö. Et teotöö osakaal keskaja jooksul suurenes, siis hakkasid vabatalupojad 16. sajandi keskpaiku kaduma.
Maavaba talupoeg

Maavaba talupoeg (lühemalt ka: maavaba) oli keskaegse Eesti talupoja sotsiaalne kategooria. 
Maavabad talupojad olid isiklikult vabad ja said oma talu (lääni) tavaliseltläänikirjaga. Nad pidid täitma sõjateenistuskohustust ja maksma oma lääniisandale maksu ehk rekognitsiooni. Neil polnud tavaliseadratalupoja kohustusi. Hilisemal ajal maavabade talupoegade hulk vähenes, kuna suurenes teotöö osakaal. Isiklikult vabaks jäid üldiselt vaid rannarootsi talupojad, aga ka näiteks Muhu saarel Koguvas elanud Schmuulide (Koguva Hanskeni) suguvõsa, mis tegeles postiveo ja küüditööga.
Arvatavasti olid maavabad muinasülikute järglased või vähemalt osa nende eesõiguste pärijad. Mõnikord on neid loetud vabatalupoja allkategooriaks, kuid nad eristuvad teistest vabatalupoegadest siiski selle poolest, et teistel isiklikku vabadust reeglina ei olnud.
Evald Blumfeldt liigitas vabatalupojad kolme kategooriasse:
Vabadik

Vabadikud (saksa keeles "Lostreiber") olid kesk- ja uusajal, alates 15. sajandist kuni 1930. aastateni Liivimaa, Eesti ja Läti aladel elanud kehviktalupojad, kel oli maad vähe või polnud seda üldse. Nad elatusid juhutöödest, harvem käsitööst.
Eesti eri piirkondades nimetati neid ka popsid, pobulid, "saunikud", "saunamehed", "kutnikud", "vabanikud", "kodakondsed" jne. 1860. aasta Liivimaa Talurahva Seaduse § 551 kohaselt mõisteti üldise nimetuse „popsnik" all niisugust inimest, kes ei olnud iseseisev maaomanik, ei seaduslik rentnik ega ka sulane ehk teenija.
Ajaloost.
Eestis oli vabadike arv 16. sajandi lõpuks kohati üsna arvukas. Kogukonna- või mõisamaal asuvat iseseisvat vabadikukohta pidavale talupojale anti maad kasutada 0,8–1,6 ha. Üldiselt elas vabadik perekonnaga võõra maa peal elamus või saunas ning tasus maa kasutamise eest selle omanikule tööpäevadega. Harilikult oli tal ka mõni loom - lehm või siga.
Esines ka maakasutuseta vabadikke (üksik vanainimene, lapsega naine), keda nimetati "kõrvaline", "kodapooline", "manuline" jne. Nad elasid enamasti talus toanurgas, kuid olid omaette leivas. Elusaseme eest manulised ei maksnud, kuid abistasid pererahvast kodustel töödel. Hilisemal ajal hakkasid nad tegema teatud arvu tööpäevi. 
Reformid.
19. sajandi alguseks oli Põhja-Eestis vabadikke kuni 25% talupoegade üldarvust. Mõisnikele ei olnud vabadikud tulusad, sest said neilt makse vähe või üldsegi mitte ning vabadike kohti hakati vähendama. Sajandi keskpaigas toimusid talurahvareformid. Selle mõjul loodi kroonumõisates rohkelt "kandikohti" ehk "vabatkohti", mille rentnikke nimetati "kantnikud" või ka "kandimehed". Nemad tasusid renti põhiliselt tööpäevadega ning tükitööga mõisapõllul.
1926. aastal Riigikogu poolt vastu võetud nn. popsiseaduse alusel võisid vabadikud endale popsikohti päriseks osta.
Alofi

Alofi on Niue pealinn. 
Asula paikneb Niue läänekaldal Alofi lahe ääres. Alofist lõunas asub Niue rahvusvaheline lennujaam.
Alofis on keskkool, postkontor, Niue ajaloo ja kultuurimuuseum.
1922. aastal avati Alofis Niue esimene haigla.
2001. aastal oli elanike arv 614. 2022. aastal 610.
Kanjiža vald

Kanjiža vald on vald Serbia autonoomse piirkonna Vojvodina Põhja-Banati ringkonnas.
Vallas on 13 küla: 
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli valla elanikest ungarlasi 23 802 (86,5%), serblasi 2037 (7,4%), mustlasi 530 (1,9%).
723

723. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 670. aastad 680. aastad 690. aastad 700. aastad 710. aastad - 720. aastad - 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad
Aastad: 718 719 720 721 722 - 723 - 724 725 726 727 728
722

722. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 670. aastad 680. aastad 690. aastad 700. aastad 710. aastad - 720. aastad - 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad
Aastad: 717 718 719 720 721 - 722 - 723 724 725 726 727
500

Sajandid: 4. sajand - 5. sajand - 6. sajand
Kümnendid: 450. aastad 460. aastad 470. aastad 480. aastad 490. aastad - 500. aastad - 510. aastad 520. aastad 530. aastad 540. aastad 550. aastad
Aastad: 495 496 497 498 499 - 500 - 501 502 503 504 505
Istuv Sõnn

Istuv Sõnn (lakota keeles "Tĥatĥánka Íyotake", inglise keeles "Sitting Bull"; u 1831 – 15. detsember 1890) oli hunkpapa lakota siuude šamaan ja sõjapealik, preeriaindiaanlaste vabadusvõitluse üks juhte.
Ta sündis Grand Riveri lähedal Lõuna-Dakotas.
Juba noorukina oli ta osav ratsutaja ja väga täpne vibulaskja. 14-aastaselt osales ta sõjakäigul vareseindiaanlaste vastu ja tõukas ühe vastase sõdalase hobuse seljast maha. Selle eest teenis ta oma esimese kotkasule. 20. eluaastate alguses sai temast siuude šamaan ehk püha mees ("wičháša wakȟáŋ").
Aastatel 1865–1868 juhtis ta mitmeid rünnakuid Fort Bertholdi, Fort Stevensoni ja Fort Bufordi vastu.
Ta sai tuntuks oma rolli tõttu Little Bighorni lahingus, kus George Armstrong Custer ja USA 7. ratsarügement sai 25. juunil 1876 indiaanlastelt lüüa. Lahingu tulemust oli Istuv Sõnn ennustanud päikesetantsus nähtud nägemuse põhjal. Ta põgenes koos pere ja lähedastega Kanadasse Saskatchewani Wood Mountaini lähedale, kuhu ta jäi 1881. aastani, mil ta külma ja nälja tõttu alistus Montanas USA vägedele.
1885. aastal osales ta nelja kuu jooksul Buffalo Billi "Wild West shows", arvates, et ta saab avalikult rääkida valgete kuritegudest indiaanlaste vastu. Halva inglise keele oskuse tõttu ei teadnud ta, et tegemist oli vaid etendusega ja tema sõnum ei jõudnud kohale.
Istuv Sõnn järgis indiaanlaste tavasid ja eluviisi ning kritiseeris USA valitsust reservaatide maade vähendamise eest.
Ta tapeti indiaanipolitsei poolt Standing Rocki reservaadis arreteerimiskatsel vaimude tantsus osalemise eest.
Kaks nädalat pärast Istuva Sõnni tapmist toimus Wounded Knee veresaun.
Must eebenipuu

Must eebenipuu ehk tseiloni eebenipuu ehk eebenidiospüür ("Diospyros ebenum") on lehtpuuliik eebenipuu (diospüüri) perekonnast. Must eebenipuu kasvab looduslikult Lõuna-Indias ja Sri Lankal.
Eebenipuud tuntakse eelkõige tema musta puidu poolest. Puu on igihaljas ning aeglase kasvuga. Must eebenipuu kasvab kuni 30 meetri kõrguseks. Sirge tüve läbimõõt võib ulatuda 750 millimeetrini. Lehe pikkus on 6...15 sentimeetrit ja laius 3...5 sentimeetrit. Puu viljad on umbes kahesentimeetrise läbimõõduga hurmaaga sarnanevad marjad.
Eebenipuu puit on kõva ja suure tihedusega (umbes 1200 kg/m3). Puit on peene ja ühtlase tekstuuriga ja suhteliselt sirgete kiududega. Lülipuit on tumepruun kuni must, väheväärtuslik maltspuit aga kollakas.
Oma kõvaduse tõttu on eebenipuit suhteliselt raskesti töödeldav, kuid tänu tihedusele ja ühtlusele hästi poleeritav, mistõttu võimaldab saavutada ülimalt sileda ja läikiva pinna.
Puidust valmistatakse dekoratiivtooteid (eriti treitooteid) ja muusikariistu. Traditsiooniliselt valmistatakse eebenipuidust musti malendeid ja klaveri musti klahve. Pärast peitsimise ja teiste töötlusviiside kasutuselevõttu on eebenipuit osa oma eripärast kaotanud.
Vanas Indias usuti, et eebenipuit neutraliseerib mürke, mistõttu kasutati seda jooginõude valmistamiseks. Puu lehti on kasutatud tubaka aseainena.
Naftatootmise tipp

Naftatootmise tipp (ka naftatootmise tipnemine, naftatootmise kõrgpunkt, naftatipp (inglise "peak oil") on hetk, mil toornafta tootmine maailmas saavutab suurima taseme (tipuplatoo), mille ületamise järel asuvad tootmismahud pöördumatusse langusfaasi. 
Naftakasutuse 140 aastaga on inimkond ammendanud umbes poole planeedi tootmiskõlbulikest varudest. Arvatakse, et juba praegu tarbitakse päevas 6 korda rohkem naftat, kui suudetakse leida uusi tootmisvarusid. Kui globaalne tarbimine ei vähene enne naftatipu läbimist ja ei suudeta leida ka sobivaid asendusressursse, võib sellest lähtuda energiakriis, milles toornafta nõudlus ületab pakkumise ning toob kaasa kestva globaalse majandus- ja finantssurutise. 
Vaatamata üha kasvavale nõudlusele ei ole varem pidevalt kasvanud tootmismahte suudetud pärast 2005. aastat enam tõsta. Tootmismaht on jäänud kõikuma umbes 74 mln barrelit päevas juurde. Samas on toornafta pakkumine maailmaturul alates 2006. aastast langenud keskmiselt 3% aastas. Kompenseerimaks puudujääki toornafta pakkumises, on kiirelt kasvama asunud ülikuluka ebakonventsionaalse nafta osakaal globaalses energiabilansis (kildanafta frakkimistehnoloogiatest, sünteetiline nafta pigiliivadest) ning nn "muude küttevedelike" tootmine teistest fossiilkütustest (maagaas, kivisüsi, põlevkivi) ja biomassist (biodiislikütus, metanool). Tulemusena liialt kasvanud ja ülivolatiilseks muutunud küttevedelike hind kahjustab globaalmajanduse toimimist, kuna majanduse kasvuvõimalused sõltuvad energiasisendite mahu kasvust ja hinnatasemest. Ajavahemikus august 1998 – august 2008 turuhind kümnekordistus (14,7 USD/barrel – 147 USD/barrel). Seejärel tekkinud globaalses majanduskriisis hind kukkus ligikaudu 80% (32 USD/barrel) ning stabiliseerus perioodiks 2011–2014 umbes 110 USD juures. Kuna energiasisendite nõudlus ja hind turgudel sõltub majandusaktiivsusest, lubab küttevedelike hinnalangus kestva naftadefitsiidi tingimustes prognoosida globaalse majandussurutise kulgu ja järgmisi kriisilaineid. 
M. King Hubbert kasutas naftatipu teooriat esmakordselt 1956. aastal. Tal õnnestus prognoosida toonase maailma suurima naftatootja USA toornafta tootmise tipnemist ajavahemikus 1965–1970 (realiseerus aastaks 1970) ja maailma naftatootmise tippu 2006. aastaks. Hubberti logistilist mudelit (tuntud ka Hubberti teooriana) on hiljem edukalt kasutatud teiste riikide nafta jms maavarade tootmisdünaamika prognoosimisel. Hubberti mudel on üksikute naftamaardlate tootmisstatistikast ja -loogikast lähtuv laiem üldistus. Selle kohaselt moodustab jätkuva nõudluse korral iga piiratud loodusressursi ammutamise nivoo alati (normaaljaotuskõveraga sarnaneva) sümmeetrilise logistilise kõvera.
St. Jakob-Park

St. Jakob-Park (hüüdnimi "Joggeli") on Šveitsis Baselis asuv jalgpallistaadion, mis on kuni 42 500 istekohaga riigi suurim.
Tegemist on FC Baseli kodustaadioniga.
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel peetakse seal kolm alagrupikohtumist (sh avamäng), kaks veerandfinaali ja üks poolfinaal.
Stade de Suisse Wankdorf

Stade de Suisse Wankdorf on Šveitsi pealinnas Bernis asuv jalgpallistaadion, mis on St. Jakob-Parki järel riigi suuruselt teine. Kaasaegne staadion valmis 2005. aastal, asendades 2001. aastal lammutatud Wankdorfstadioni (ehitatud 1925).
Tegemist on jalgpalliklubi BSC Young Boys kodustaadioniga.
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel peetakse seal kolm alagrupikohtumist.
Vanal Wankdorfstadionil toimus 1954. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste finaal.
Stade de Genève

Stade de Genève on Šveitsis Genfi kantonis Lancy vallas asuv jalgpallistaadion. 2003. aastal avatud spordirajatis mahutab 30 084 pealtvaatajat.
Tegemist on jalgpalliklubi Servette FC kodustaadioniga.
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel peetakse seal kolm alagrupikohtumist.
Letzigrund

Letzigrund on Šveitsis Zürichis asuv jalgpalli- ja kergejõustikustaadion. Nüüdisaegne staadion valmis 2007. aastal, vahetades välja 1925. aastal ehitatud esialgse spordirajatise
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel toimus seal kolm alagrupikohtumist.
Seal toimusid 2014. aasta Euroopa meistrivõistlused kergejõustikus.
Šveitsi frank

Šveitsi frank (saksa keeles "Schweizer Franken", itaalia keeles "franco svizzero", prantsuse keeles "franc suisse") on Šveitsi rahaühik. Selle valuutakood on CHF.
Pangatähed.
Ringluses on 6 erinevat nominaali:
Tuhandefrangine on kõige suurema reaalväärtusega pangatäht Euroopas (umbes 825 eurot).
Mündid.
Ringluses on 7 mündinominaali:
Türgi liir

Uus Türgi liir (türgi keeles "türk lirası") on Türgi rahaühik. Selle valuutakood on TRY. 1 liir = 100 kuruş'it.
Rahavahetus 2005.
Aastal 2005 vahetati Türgi vanad liirid kursiga 1 : 1 000 000 ümber uueks Türgi liiriks. Kasutusele tulid mündid nimiväärtusega 1, 5, 10, 25 ja 50 kuruşit ning 1 liir. Paberraha esines nimiväärtustes 1, 5, 10, 20, 50 ja 100 liiri.
Valuutavahetus 2009.
Aastal 2009 vahetati uued Türgi liirid Türgi liiriks kursiga 1 : 1. Müntide nimiväärtused jäid samaks, kuid nende disaini muudeti. Paberrahadest loobuti üheliirisest ja lisati 200-liirine. Ka nende disain muutus.
Nicolaus von Nauen

Nicolaus von Nauen (ka Nikolaus; suri 1253) oli Riia piiskop aastatel 1229–1253.
Nicolaus pärines tõenäoliselt Magdeburgi peapiiskopkonna aladelt. Ta oli premonstraatliku ordu liige.
Nicolaus von Nauen Riia piiskopina.
Kui Riia piiskop Albert 1229. aastal suri, valis otse Rooma paavstile Riia toomkapiitel endise Magdeburgi toomhärra Nicolause uueks Riia piiskopiks. 
Preisimaa ja Liivimaaga piirneva suure Saksamaa – Bremeni peapiiskopkonna peapiiskop oli omalt poolt määranud uueks piiskopiks aga Albert Suerbeeri. Riia piiskopkond allus aga otseselt Rooma paavstile ja seetõttu ei tunnistatud Liivimaal ka Suerbeeri valimist. Paavstki nõustus lõpuks Nicolause võimuga, määrates Suerbeeri Põhja-Iirimaale Armagh' peapiiskopiks. 
1231. aastal tuli Nicolaus Liivimaale ja asus piiskopina reaalselt valitsema. Tema ajal, 1234. aastal, tulid Riiga dominiiklased ja frantsisklased.
20. novembril 1234 kutsus paavst Gregorius IX Mõõgavendade ordu ordumeistri ja Riia piiskopi Nicolaus von Naueni 8. septembriks 1235 Rooma aru andma, kuna paavsti kõrvu olevat jõudnud kuuldused, et orduvennad tegevat ebaõiglust vastristitutele ja teistele katoliku kiriku alamatele, rõhuvad vastristituid ja olevad samuti olevat orjastanud vastristitud kurelasi.
Vastasseis Albert Suerbeeriga.
1245. aastal suri Preisimaa piiskop Christoph ja Rooma paavst rajas ühise Preisimaa, Liivimaa ja Eestimaa peapiiskopkonna, mille etteotsa sai Albert Suerbeer. Albert Suerbeerile oleks ka Riia piiskopkond allutatud, kuid Suerbeer ei saanud Saksa ordu vastuseisu tõttu Preisimaale asuda, määras Rooma paavst peapiiskopkonna residentsiks 1251. aastal Riia linna. Nicolaus ei olnud sellega nõus, kuid kui ta 1253. aastal suri, viidi peapiiskopkonna keskus ikkagi Riiga üle.
HU?

HU? on eesti ansambel, mis alustas tegevust 2007. aastal.
Ansambli nimi on tuletatud Hannaliisa Uusma ees- ja perekonnanime esitähtedest. Kõlaliselt sarnaneb nimi HU? ingliskeelse küsisõnaga "who?".
Sigulda vandenõu

Sigulda vandenõu oli 1316. aastal Siguldas sõlmitud liit Liivi ordu, Riia toomkapiitli ja peapiiskopi vasallide vahel, mis oli suunatud peapiiskop Friedrich von Pernsteini vastu.
Riia peapiiskop Pernstein oli alates oma peapiiskopiks valimisest 1304. aastal keeldunud Liivi ordu ülimuslikkust Vana-Liivimaal tunnustamast. Peapiiskop toetas Riia linna võitlust Liivi ordu vastu ning püüdis ka hankida välist toetust oma orduvastastele plaanidele. 
Sellele vastukaaluks lõigi Liivi ordu salajase liidu peapiiskopi vasallide ja kapiitliga, kusjuures tõotati peapiiskop ordu huvidele allutada. Sellest sai peagi teada aga ka Pernstein ning teatas sellest Rooma paavstile. 
1322. aastal tunnistas paavst selle kokkuleppe õigustühiseks. Liivimaa oli aga tegelikult langenud siiski ordu mõju alla ja Pernstein ei omanud seal enam reaalset ilmalikku võimu.
Tivoli-Neu

Tivoli-Neu on Austrias Innsbruckis asuv mitmeotstarbeline staadion, mis avati 2000. aastal.
Tegemist on jalgpalliklubi FC Wacker Innsbruck kodustaadioniga.
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel peetakse seal kolm alagrupikohtumist.
Tuneesia dinaar

Tuneesia dinaar (araabia keeles دينار) on Tuneesia rahaühik. Selle valuutakood on TND.
Hypo Group Arena

Hypo Group Arena (ka "Wörtherseestadion") on Austriais Klagenfurtis asuv jalgpallistaadion.
Tegemist on jalgpalliklubi SK Austria Kärnten kodustaadioniga.
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel peetakse seal kolm alagrupikohtumist.
.eh

.eh on Lääne-Sahara jaoks reserveeritud Interneti tippdomeen. 
Kuna Lääne-Sahara on vaidlusalune ala ja mitte rahvusvaheliselt tunnustatud riik, siis ei ole sellel ametlikult tippdomeeni. Domeeni saab kasutusele võtta, kui konflikt selles piirkonnas laheneb.
Domeeninimi on lühend Lääne-Sahara endisest nimest Sáhara Español (Hispaania Sahara).
Red Bull Arena (Salzburg)

Red Bull Arena on Austrias Salzburgi külje all asuv jalgpallistaadion.
See on jalgpalliklubi Salzburgi FC Red Bull kodustaadion.
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel kandis staadion nime "EM-Stadion Wals-Siezenheim". Seal peeti kolm alagrupikohtumist.
Sahara Araabia Demokraatliku Vabariigi lipp

Lääne-Sahara lipp on Sahara Araabia Demokraatliku Vabariigi lipp. Lipp on kasutusel alates 1960. aastast.
Ernst-Happel-Stadion

Ernst-Happel-Stadion (eesti keeles "Ernst Happeli staadion", kuni 1992. aastani Praterstadion) on Austria pealinnas Viinis asuv staadion, kus peab oma kodumänge Austria jalgpallikoondis. Austria suurim staadion mahutab tänapäeval 50 865 pealtvaatajat.
Jalgpalli 2008. aasta Euroopa meistrivõistlustel peeti seal kolm alagrupikohtumist, kaks veerandfinaali, üks poolfinaal ja finaal. Tollal oli staadionil 51 428 vaatajakohta.
Sven Hedin

Sven Anders Hedin (19. veebruar 1865 Stockholm – 26. november 1952 Stockholm) oli rootsi maadeuurija ja geograaf.
Tunnustus.
1902. aastal tõsteti ta Oscar II poolt viimase rootslasena aadliseisusse. 1905. aastal valiti ta Kuningliku Teaduste Akadeemia ja 1913. aastal Rootsi Akadeemia liikmeks.
Toetuskiri Edgar Kantile.
1944. aastal saatis ta toetuskirja Tartu ülikooli rektorile Edgar Kantile.
Č

Č (č) on ladina kirja täht, mis esineb bosnia, horvaadi, läti, leedu, slovakkia, serbia, sloveeni, tšehhi, vepsa, alamsorbi, ülemsorbi, inari- ja põhjasaami keeles.
Č on olnud ka eesti tähestiku täht. 
Vene, makedoonia ja ukraina keele Ч translitereeritakse vahel ladina kirjas Č.
Anckarström

Anckarström oli Rootsi aadlisuguvõsa, mis põlvnes Västeråsi kodanikust Claes Depkenist (surnud 1634). Tema samanimeline poeg (1627–1702) aadeldati Anckarströmi nime all 1678. 
Suguvõsa tuntuim liige oli Jacob Johan Anckarström, kes tappis kuningas Gustaf III. Pärast seda sündmust nimetati suguvõsa 5. juunil 1792 ümber Löwenströmiks.
Stålhammar

Stålhammar on Rootsi aadlisuguvõsa, mis põlvneb Per Jönsson Hammarist (surnud 8. jaanuaril 1701), kes aadeldati 30. augustil 1650 Stålhammari nime all ja 1818. aastal Soome rüütelkonda nr 39 all.
Natt och Dag

Natt och Dag (rootsi keeles 'Öö ja Päev') on Östergötlandi maakonnast pärit Rootsi aadlisuguvõsa. See on vanim tänini säilinud Rootsi aadlisuguvõsa. Selle olemasolu on dokumentaalselt teada 1280. aastast. 
1625. aastal immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonda (Nr.13).
31. detsembril 2006 oli 55 inimesel Rootsis perekonnanimi Natt och Dag.
Tesjoki

Tesjoki (rootsi keeles "Tessjö") on küla Soomes Uusimaa maakonnas Loviisa linna koosseisus. See asub umbes 94 km Helsingist Kotka suunas maantee valtatie 7 ääres.
Enne 2010. aastat kuulus Ruotsinpyhtää valda.
Elanikkond on kakskeelne. Seal on eraldi rootsikeelne kool ja soomekeelne kool. 
Külal oli jäähokimeeskond Tesjoen Hokki, mis on mängijate puudusel tegevuse lõpetanud.
Tarn

Tarn ("Carex") on kõrreliselaadsete seltsi kuuluva lõikheinaliste sugukonna liigirikkaim perekond.
Ajalugu.
Esimesena kirjeldas tarnu teaduslikult Carl von Linné (Linnaeus) oma 1753. aastal ilmunud teoses "Species plantarum". Sellega pani ta aluse tarnade uurimise teadusele ehk karikoloogiale. 
Esimesed üksnes karikoloogiateemalised teosed olid saksa botaaniku Carl Ludwig Willdenowi 1805 avaldatud 107-leheküljeline raamat "Caricologia, sive descriptiones omnium specierum caricis, in usum excursionum botanicarum pro amicis seorsim impressa..." ja saksa botaaniku Carl Heinrich Hoppe 1826 avaldatud 104-leheküljeline raamat "Caricologia germanica oder Aufzahlung der in Deutschland wildwachsenden Riedgraser".
Tarnaliikide arvuks on pakutud 1100–2000. Eestis on loendatud 77 tarnaliiki.
Levila ja kasvukohad.
Tarnad on kosmopoliitsed, kuid kõige rohkem on neid parasvöötmes. Neid leidub kõikjal igijääga katmata aladel, välja arvatud Amazonase suudmest kagusse jääv ala, Araabia poolsaar, Thari kõrb ja põhiosa Aafrikast. Aafrikas leidub tarnu vaid Põhja-Aafrikas, Lõuna-Aafrikas, Madagaskaril, Niiluse orus ja Etioopias.
Enamik tarnu, kuid mitte nad kõik, kasvab märgaladel, eriti paduratel, soodes ja rabades, tiikide ja vooluveekogude kallastel ning isegi kraavides, kus nad sageli moodustavad taimestiku põhiosa.
Kirjeldus.
Tarna leht moodustub lehelabast ja -tupest. Lehetupe üleminekukohas lehelabaks asub väike kilejas keeleke. 
Tarna õied moodustavad pähiku. Erinevail liikidel saab eristada androgüünset ja günekandrilist pähikut. Esimesel juhul on isasõied pähiku tipus, emasõied aga alusel. Emasõitest areneb hiljem põisik, mille morfoloogia on tähtis liigimääramistunnus.
Kasutamine.
Tarnad on kasutusel taimekasvatuses, sealhulgas maastikuarhitektuuris ja eraaedades. Looduslikult kasvavad liigid on levinud looduskeskkonna taastamise projektides ja jätkusuutlikus maastikukujunduses. Ehkki nad armastavad vett, taluvad nad hästi kuivust, mistõttu neid kasutatakse aasadel ja muru asemel seal, kus ei taheta kulutada vett kastmise peale. Mõnda tarnaliiki kasutatakse aianduses ilutaimena. Paljud tarnade ilutaimena kasvatatavad sordid on aretatud Jaapanis.
Eesti tarnad.
Eestis kasvab 77 liiki tarnu.
Surimask

Surimask on inimese surma järel tema näost valatud plastiline jäljend (enamasti kipsist või vahast).
Karjaküla tee

Karjaküla tee (registrinumbriga 11194) on 2,5 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee 28. kilomeetril Valkse külas. Tee kulgeb läbi Valkse ja Tõmmiku küla ning Karjaküla aleviku. Tee lõpeb Karjaküla aleviku südames.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 1 truubi. Teele jääb Talu bussipeatus.
Tee on mustkattega, kuid klassita. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Tee lõpuosas Karjaküla aleviku tiheasustusega alal on kiiruspiirang 50 km/h. Teevalgustus puudub.
Aas-jürilill

Aas-jürilill ("Cardamine pratensis" L. subsp. "pratensis") on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. 
Nimetus.
Jürilille ladinakeelne nimi "cardamine" tähendab kressi.
Morfoloogia.
Ta kasvab 40–60 cm kõrguseks. Lehed on 5–12 cm pikad ja neid on 3–15 tükki. Õisikud on 10–30 cm pikad, iga õie läbimõõt on 1–2 cm. Õiel on 4 kahvaturoosat, harva valget õielehte. Õied on väga nektaririkkad.
Aas-jürilille vili on kupar. Taim talvitub risoomis.
Levila.
Aas-jürilille levila on tsirkumpolaarne. Ta kasvab kõrgusel kuni 1700 m üle merepinna. Teda leidub kõikjal Euroopas, Põhja-Hiinas ja Koreas ning isegi Gröönimaal. Eestis on aas-jürilill tavaline.
Kasvukoht.
Kõige paremini kasvab vee läheduses. Teda kasvatatakse aedades ilutaimena. Kanadas ja USA põhjaosas on ta aedadest vabasse loodusse pääsenud ja naturaliseerunud.
Alamliigid.
Varem käsitleti aas-jürilille kollektiivliigina ("Cardamine pratensis"), hiljem eristati kaks alamliiki "Cardamine pratensis pratensis" (aas-jürilill) ja "Cardamine pratensis paludosa" (hambune jürilill).
Konsortsium.
Aas-jürilille lehtedele muneb oma munad koiduliblikas. 
Kasutamine.
Taim sisaldab sinepiõliglükosiidi, mõruaineid ja C-vitamiini. Rahvameditsiinis kasutatakse aed-jürililleteed reuma ja teiste liigesehaiguste vastu, samuti neerude ja maksahaiguste korral.
Aas-jürilille nektarist toituvad koiduliblika valmikud. Seejärel muneb liblikas lillele oma munad ja röövikud toituvad taime rohelistest osadest. Teine putukas, kes aas-jürilillel elab, on harilik vahtlane ("Philaenus spumarius").
2006. aastal oli aas-jürilill Saksamaa aasta lill. Saksamaal on ta ohustatud liik.
Keila – Keila-Joa tee

Keila – Keila-Joa tee (registrinumbriga 11195) on 9,0 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee 30. kilomeetril Valkse külas. Tee kulgeb läbi Valkse, Tõmmiku, Keelva, Käesalu ja Meremõisa küla. Tee lõpeb Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 27. kilomeetril Meremõisa külas.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga üheksat truupi. Teele jääb neli bussipeatust: Karjaküla, Tõmmiku, Muuluka, Käosalu (Käesalu juures).
Tee katte ja klassi kohta andmed puuduvad. Liiklussagedus teel pole teada. Tee esimesel kilomeetril on kiiruspiirang 70 km/h. Teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Apofüüdid

Apofüüdid on hemerofiilsed taimed, mis kasvavad mõõduka kuni tugeva inimmõjuga kasvukohtades.
Apofüütideks nimetatakse ainult pärismaiseid taksoneid, vaatamata sellele, et minevikus võisid need olla antropofüüdid. Näiteks 1790. aastal Eestisse toodud taim oli algselt antropofüüt, kuid kuna Eestis loetakse pärismaise taksoni daatumkriteeriumiks 1850. aastat, on sellest saanud apofüüt.
Klooga jaama tee

Klooga jaama tee (registrinumbriga 11196) on 2,5 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee kolmekümne viiendal kilomeetril Tuulna külas. Tee kulgeb läbi Tuulna ja Kloogaranna küla ning Klooga aleviku. Tee lõpeb Tallinna–Paldiski–Kloogaranna ülesõidu ja Klooga raudteepeatuse juures.
Tee ületab ühe silla (Kibiste sild üle Tuulna oja tee esimesel kilomeetril). Bussipeatusi jääb teele üks (Klooga raudteejaamas).
Tee on mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 1000–3000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on tee lõpuosas (50 ja 70 km/h). Samas on ka lühike valgustatud teelõik.
Kloogaranna tee

Kloogaranna tee (registrinumbriga 11197) on 1,0 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas Kloogaranna külas.
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee kolmekümne seitsmendal kilomeetril. Tee lõpeb Kloogaranna raudteepeatuse juures.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 3 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee katte ja klassi kohta andmed puuduvad. Liiklussagedus teel pole teada. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Klooga tee

Klooga tee (registrinumbriga 11198) on 1,9 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas.
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee kolmekümne kaheksandal kilomeetril Kloogaranna külas. Tee kulgeb läbi Kloogaranna küla ja lõpeb Klooga alevikus Klooga aedlinna raudteepeatuse juures.
Tee ületab kaht truupi. Bussipeatusi on teel ei ole.
Tee on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Astrofüüsika

Astrofüüsika on astronoomia haru, mis tegeleb Universumi füüsikaga, sealhulgas taevakehade (näiteks tähtede ja galaktikate) ning tähtedevahelise keskkonna omaduste (näiteks heledus, tihedus, temperatuur ja keemiline koostis) uurimisega.
Astrofüüsikud rakendavad oma töös tavaliselt mitmeid füüsika harusid nagu mehaanika, elektromagnetism, statistiline mehaanika, termodünaamika, kvantmehaanika, relatiivsusteooria, tuuma- ja elementaarosakeste füüsika, aatomifüüsika ja molekulaarfüüsika.
Teoreetiline astrofüüsika.
Teoreetiline astrofüüsika püüab mudelite abil ennustada või taasluua taevanähtusi. Paljusid astrofüüsikalisi protsesse saab kirjeldada osatuletistega diferentsiaalvõrrandi abil, millele saab täpse analüütilise lahenduse leida vaid erandolukordades. Astrofüüsikas laialdaselt kasutatav meetod on seetõttu arvarvutused (arvutusmatemaatika) ja simulatsioonid, mis võtaksid standardse personaalarvutiga aega päevi kuni nädalaid. Praktikas kasutatakse sageli superarvuteid või klastreid. Sel viisil saadud tulemusi võrreldakse vaatlusandmetega ja kontrollitakse, kas need ühtivad.
Tartu Ülikoolis üks õpetatavaid õppeaineid on teoreetiline astrofüüsika.
Põllküla–Madise tee

Põllküla–Madise tee (registrinumbriga 11199) on 8,7 km pikkune kõrvalmaantee Lääne-Harju vallas. 
Tee saab alguse Tallinna–Paldiski maantee neljakümne esimesel kilomeetril Kersalu külas. Tee kulgeb läbi Kersalu, Põllküla, Langa ja Madise küla. Tee lõpeb Paldiski–Padise tee kaheksandal kilomeetril Madise külas.
Tee ületab ühe silla (Vanaveski sild üle Vasalemma jõe tee viiendal kilomeetril) ja 10 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on põlevkivituhkbetoonkattega. Tee klass on V. Kuni Vanaveski sillani on liiklussagedus 200–500 autot ööpäevas, edasi kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli 28. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 23. aprill 1983 Saksamaal Münchenis. Selle võitis Luksemburg.
1983. aasta võistlus oli esimene, mida edastati Austraalia televisioonis – see oli nähtav Sydneys ja Melbourne'is Channel 0/28 kanalilt (nüüd SBS Television). Võistlus sai Austraalias populaarseks, ning 32 aastat hiljem, 2015. aasta võistlusel, sai Austraalia ka kutse tulla Eurovisioonile esinema.
Veikkaus Arena

Veikkaus Arena (soome keeles ka Helsinki-areena, Helsingin areena; rootsi Helsingforsarenan) on mitmeotstarbeline sisehall Helsingis. Hall on saanud nime suurima sponsori, joogitootmiskontserni Hartwall järgi. Hartwall Arenal toimus 2007. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus.
Selle hoone ehitamise idee esitas Harry Harkimo aastal 1994. Hall valmis 1997. aasta jäähoki maailmameistrivõistlusteks. Hoone on 153 meetrit pikk ja 123 meetrit lai. 
Jäähoki puhul on halli mahutavus 13 464 inimest. Hall sobib mitmesugusteks üritusteks. Spordiüritustel on mahutavus umbes 10 000, korvpalli puhul 14 000, kontsertidel umbes 12 000 ja amfiteatrina 3000–5000. Mitmekorruselisse autoparklasse mahub 1421 autot.
Trinidad (täpsustus)

Trinidad tähendab hispaania keeles kolmainsust.
Trindad on mitme koha nimi:
Elektromagnetism

Elektromagnetism on füüsika haru, mis uurib elektri- ja magnetnähtusi ja nendevahelisi seoseid.
Elektromagnetiline vastastikmõju on üks neljast fundamentaalsest vastastikmõjust.
Esialgu peeti elektrit ja magnetismi eri nähtusteks. Niisugune käsitlus muutus pärast seda, kui James Clerk Maxwell avaldas 1873 "Uurimuse elektrist ja magnetismist". See teos pani aluse klassikalisele elektromagnetismile. Selle uurimuse kohaselt põhjustab positiivsete ja negatiivsete laengute omavahelisi mõjusid üks ja sama jõud. Maxwelli uurimusel on neli peamist järeldust, mis kõik on katseliselt hästi tõendatud:
Maxwelli võrrandite kohaselt kutsub muutuv magnetväli esile muutuva elektrivälja. Muutuv elektriväli omakorda tekitab muutuva magnetvälja. Elektri- ja magnetvälja vastastikmõju tulemuseks on ruumis valguse kiirusega leviv elektromagnetlaine.
Elektrilaengute liikumisest (elektrivoolust) põhjustatud magnetvälja võib seletada laengutevaheliste elektrostaatiliste jõudude mõjuga. Laetud elementaarosakesed, millel on sisemine impulsimoment ehk spinn, omavad ka magnetmomenti, millele tugineb ferromagnetism.
Elektromagnetismi teoreetilised järeldused viisid erirelatiivsusteooria väljatöötamiseni Albert Einsteini poolt 1905. aastal. Relatiivsusteooria näitab selgesti, et kui magnetväli hakkab liikuma, siis muundub ta väljaks, mille elektriline komponent erineb nullist, ja vastupidi: kui elektriväli hakkab liikuma, siis muundub ta väljaks, mille magnetiline komponent erineb nullist. Sellepärast kasutataksegi mõistet "elektrimagnetväli".
Elektromagnetismis kasutatakse järgmisi mõõtühikuid: elektrilaengu mõõtühik kulon, induktiivsuse mõõtühik henri, juhtivuse mõõtühik siimens, magnetilise induktsiooni mõõtühik tesla, magnetvoo mõõtühik veeber, mahtuvuse mõõtühik farad, pinge mõõtühik volt, takistuse mõõtühik oom, voolutugevuse mõõtühik amper ja võimsuse mõõtühik vatt. Kõik need mõõtühikud on nime saanud teadlaste järgi.
Cochabamba departemang

Cochabamba departemang on Boliivia 1. järgu haldusüksus. Asub riigi keskosas.
Departemangu lääne- ja keskosa jäävad Altiplano platoole, idaosa katavad vihmametsad.
Departemangu majanduses on tähtsal kohal maisi- ja nisukasvatus.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil oli departemangu rahvaarv 1 455 711. 74,36% üle 15-aastastest luges end indiaanlaseks. 81,52% oskas hispaania keelt.
Halduslikult jaguneb 16 provintsiks:
Abdi İpekçi Arena

Abdi İpekçi Arena (varem tuntud kui Abdi İpekçi Spordikompleks) oli mitmeotstarbeline sisehall, mis asus Zeytinburnu linnaosas İstanbulis, Türgis. Hall suleti 2017. aastal ning lammutati 2018. aastaks. Selle asemele kerkib uus korvpalli treening- ja võistluskeskus.
Sisehall avati 1986. aastal ning nimetati kuulsa türgi ajakirjaniku Abdi İpekçi järgi. 
Halli publikumahutavus oli 11 500 inimest. Seal toimussid paljud rahvuslikud ja rahvusvahelised spordiüritused korvpallis, võrkpallis, maadluses ja tõstmises. Ka on toimunud seal kontserte ning kongresse. 
Mõned suuremad üritused, mis on toimunud Abdi İpekçi Arenal:
Skonto Hall

Skonto Hall (läti Skonto Arēna) on spordihall Riias, Lätis. Peamiselt toimuvad seal jäähoki ja korvpalli võistlused. Skonto Hall mahutab 6500 pealtvaatajat ning halli renoveeriti 2006. aastal, et seal saaks korraldada 2006. aasta meeste jäähoki maailmameistrivõistlusi. 
Hallis korraldati ka 2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust.
Kim Yŏng-il

"Mitte segi ajada Kim Jong-il'iga"
Kim Yŏng-il (korea keeles 김영일; sündinud 2. mail 1944) oli Põhja-Korea peaminister (ministrite nõukogu esimees) 11. aprillist 2007 kuni 7. juunini 2010.
Ami Aspelund

Ami Aspelund (sündinud Anne-Marie Aspelund; 17. septembril 1953 Vaasas) on soome laulja.
Ta esindas lauluga "Fantasiaa" Soomet 1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Laul sai 41 punktiga 11. koha.
Tema õde Monica Aspelund on samuti laulja.
Lulu

Lulu Kennedy-Cairns (sündinud Marie McDonald McLaughlin Lawrie; 3. novembril 1948 Lennoxtownis Šotimaal) on Šotimaa poplaulja. 
Ta võitis 1969. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esikoha lauluga "Boom Bang-a-Bang".
Ta on ka James Bondi filmi "Mees kuldse relvaga" ("The Man with the Golden Gun"; 1974) tunnuslaulu esitaja.
Tommy Körberg

Tommy Körberg (sündinud 4. juulil 1948 Norsjös) on rootsi laulja ja näitleja.
Ta esindas Rootsit lauluga "Judy, min vän" 1969. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kus sai kaheksanda koha, ja lauluga "Stad i ljus" 1988. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kus tal oli probleem häälega ning laul saavutas 12. koha.
1986. aastal kehastas ta Tim Rice'i muusikali "Chess" esietendusel Londoni West Endis Anatoli Sergijevskit.
Tommy Körbergi poeg Anton Körberg (sündinud 1977) on saatejuht ja filminäitleja.
Margit Margusson

Margit Margusson (sündinud 17. august 1983) on endine eesti poplaulja, kes laulis ansamblis Push Up. 
Praegu elab ta Londonis ja töötab ettevõttes, mille tegevusvaldkonnad on finantsjuhtimine ning ärikonsultatsioon.
Santa Cruzi departemang

Santa Cruzi departemang on Boliivia 1. järgu haldusüksus. Asub riigi idaosas.
Halduslikult jaguneb 15 provintsiks:
Kolga Kool

Kolga Kool (varem Kolga Keskkool) on üldhariduskool Kolga alevikusKuusalu vallas Harjumaal. 
Ajalugu.
1864. aastal loodi Kolga vallakool, mille jaoks mõis loovutas Vaadisepa talu Uuri külas, mis asus 3 km kaugusel Kolgast. Koolimaja õnnistati mihklipäeval, 29. septembril 1864. Mõni aasta hiljem kolis kool Luuba talusse. Esimeseks koolmeistriks oli Juhan Tuts. 
1877. aastal ehitati uus koolihoone. 
1899. aastal Uuri vallakool likvideeriti ja selle asemele loodi Kolga kaheklassiline ministeeriumikool, mille esimeseks juhatajaks oli Anton Kärk. 25. oktoobril 1899 sai õnnistuse uus koolimaja. 
Kooli nimetust on mitu korda muudetud: algul oli see algkool, seejärel etapiliselt 6-, 7-, 8-klassiline algkool, 1984. aastal nimetati kool põhikooliks ning 1991. aastal Kolga Keskkooliks. Hoone, kus kool tänapäeval töötab, avati aastal 1986. 
Tunnustus.
Kolga Keskkool pälvis Avatud Eesti Fondi 2009. aasta Koosmeele auhinna, millega tunnustati kooliõpilaste tegevust 2008. aastal Venemaa pommirünnakutes kannatanud Gruusia sõpruskooli toetamisel.
Asukoht.
Kolga Keskkool paikneb Kuusalu vallas Kolga alevikus, Kuusalu ja Loksa vahel.
Utajärvi vald

Utajärvi on vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Pohjanmaa maakonnas.
Külad.
Lisaks Utajärvi kirikukülale on vallas järgmised külad:
Ahmas, Alakylä, Ala-Naama, Ala-Niska, Autio, Juorkuna, Järvikylä, Kangaskylä, Kemilä, Kivijärvi, Kormunkylä, Marttisjärvi, Murronkylä, Naamankylä, Niska, Ojakylä, Potku, Sanginkylä, Sipolankylä, Sotka (Sotkankylä), Särkijärvi, Tervolankylä, Utanen, Ylisuvanto, Yli-Utos.
Vallast voolavad läbi Oulu jõgi ja Kiiminki jõgi.
Valda läbib Oulu–Kontiomäki raudtee.
Utajärvil asub 1762. aastal ehitatud puukirik.
Vieki

Vieki on küla Soomes Põhja-Karjala maakonnas Lieksa linnas. 
Elanikke on umbes 1000.
Rääkkylä vald

Rääkkylä on vald Soomes Põhja-Karjala maakonnas. Vald asutati 1874. aastal.
Külad.
Haapasalmi, Hernevaara, Hypönniemi, Jaama, Kiesvaara, Rääkkylä (kirikuküla), Nieminen, Oravilahti, Piimälahti, Pötsönlahti, Rasisalo, Rasivaara, Salokylä, Sangenlahti, Sintsi, Siurlahti, Täitimänniemi, Venturi, Varpasalo.
Endised külad: Heinonniemi
Eno vald

Eno on endine vald Soomes Ida-Soome läänis Põhja-Karjala maakonnas.
1. jaanuaril 2009 liitus Eno vald Joensuu linnaga.
Vihti vald

Vihti (rootsi "Vichtis") on vald Soomes Lääne-Uusimaal Uusimaa maakonnas. Vallas elas 2021. aasta seisuga 29 380 inimest ja selle pindala on 567,06 km², millest 45,04 km² on veekogud. Vihti asub Helsingist Turu suunas umbes 45 kilomeetri kaugusel, mööda Turu kiirteed. Vihti on osa Helsingi suurlinnapiirkonnast. 
Vihti naabervallad on põhjast päripäeva Karkkila, Loppi, Hyvinkää, Nurmijärvi, Espoo, Kirkkonummi, Siuntio ja Lohja. Varasemad naabervallad on Pyhäjärvi, mis liideti Karkkilaga 1969. aastal, Hyvinkää maapiirkond, mis liideti 1969. aastal Hyvinkää linnaga, Lohja vald, mis liideti Lohja linnaga 1997. aastal, ning Nummi ja Pusula, mis ühendati Nummi-Pusulaks 1981. aastal ja mis omakorda liideti 2013. aastal Lohja vallaga.
Suuremad asulad on Nummela, Vihti kirikuküla, Ojakkala ja Otalampi.
Sõprusvald Eestis oli Palupera vald.
Kirkkonummi vald

Kirkkonummi on vald Soomes Uusimaa maakonnas. Asub Espoost läänes.
Naabervallad on Espoo, Vihti vald, Siuntio vald ja Inkoo.
Kirkkonummi vald moodustati 1330. aastal.
Suuremad asulad:
Ann-Christine Nyström

Ann-Christine Nyström (26. juulil 1944 Helsingi – 2022) oli soome laulja.
Ta esindas lauluga "Playboy" Soomet 1966. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Laul pälvis 7 punktiga 12. koha.
Üksinda kodus

"Üksinda kodus" (inglise "Home Alone"; stiliseeritult "HOME ALONE") on 1990. aastal valminud USA komöödiafilm. Filmi stsenarist ja produtsent on John Hughes, lavastaja Chris Columbus. Filmi peaosas on Macaulay Culkin Kevin McCallisterina. 
Kevin McCallister on kaheksa-aastane poiss, kes jääb eksikombel üksi koju, kui tema pere lendab jõulupuhkuseks Pariisi. Esialgu naudib Kevin üksi kodust olemist, kuid peagi tuleb tal astuda võitlusse kahe murdvarga Harry (Joe Pesci) ja Marviga (Daniel Stern).
Culkin pälvis rolli eest muusika- või komöödiafilmi parima meespeaosatäitja Kuldgloobuse nominatsiooni. Film on üks kõigi aegade enim piletitulu teeninud komöödiafilme ja on sellega kuulunud ka Guinnessi rekordite raamatusse. Film esitati kahele Oscarile parima muusika ja parima filmilaulu kategoorias.
Põhiosa filmi tegevusest leidis aset Chicago äärelinnas Winnetkas aadressil 671 Lincoln Avenue asuvas majas, kuigi filmis asus see maja Lincoln Boulevardil.
Filmi muusika autor on John Williams. Filmi muusikas esineb mitu tuntud jõululaulu, näiteks "O Holy Night" ja "Carol of the Bells". Filmi tunnusmeloodia on "Somewhere in My Memory".
Filmi ametlik embleem on tehtud Edvard Munchi kuulsa teose "Karje" ainetel.
1992. aastal valmis filmi järg "Üksinda kodus 2".
Üksinda kodus 2

"Üksinda kodus 2: Kadunud New Yorgis" (inglise "Home Alone 2: Lost in New York") on 1992. aastal valminud komöödiafilm. See on teine "Üksinda kodus" film.
Ühes osas osales ka Donald Trump, kes mängis oma hotellis iseennast.
Tõnis Sahk

Tõnis Sahk (sündinud 1. juunil 1983) on endine eesti kaugushüppaja. Ta tegeleb ka maalikunstiga.
Sahki isiklik rekord on 7,99, mille ta hüppas 3. juunil 2008 Tallinnas.
Tema treener oli Andrei Nazarov.
Tõnu Lepik

Tõnu Lepik (sündinud 1. mail 1946 Tallinnas) on endine eesti kaugushüppaja.
Lepiku México olümpiamängudel hüpatud 8.09 püsis Eesti rekordina 27 aastat, kuni Erki Nool selle ühe sentimeetriga ületas.
Tema nimel on Eesti siserekord kaugushüppes tulemusega 8.05, millega ta võitis 1970. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused.
Viljar Loor

Viljar Loor (1. oktoober 1953 Tartu – 22. märts 2011 Tallinn) oli eesti kõigi aegade edukaim võrkpallur, kes võitis NSV Liidu koondises olümpiakulla 1980. aasta Moskva mängudelt.
Tema treeneriteks olid Ülo Palk, Raimund Pundi, Ivan Dratšov, Nõukogude Liidu koondises Vjatšeslav Platonov ja Juri Tšesnokov.
Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna.
Isiklikku.
Viljar Loori vend Heldur (sündinud 10. mail 1955 Tartus) oli samuti võrkpallur ja tuli 1974 TPI meeskonnas Eesti meistriks.
Viljar Loor lõpetas elu enesetapuga. Maetud Tallinna Metsakalmistule, sportlaste kvartalisse.
2007. aastal andis Eesti Olümpiakomitee Olümpiavõitjate sarjas välja Tiit Lääne koostatud raamatu Viljar Loor. 2013. aastal ilmus Gunnar Pressi sulest elulooraamat "Härra sportlane Viljar Loor" (Menu Kirjastus). Raamat tunnistati 2013. aasta parimaks spordiraamatuks ning see pälvis Georg Hackenschmidti raamatuauhinna.
Ojamõõl

Ojamõõl ("Geum rivale") on roosõieliste sugukonda mõõla perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim. 
Nimetus.
Taime on kutsutud ka karukellaks, kassikelladeks, mesililleks ja kinnitushainaks.
Kirjeldus.
Taime kõrgus on 25–75 cm.
Vars on püstine ja sirge, vahel ülaosas pisut harunenud (iga haru otsa kasvab õis). Tavaliselt on vars tumepunast värvi. 
Lehed on katkestunult sulgjagused, liitlehtede tipmine leheke on teistest lehekestest oluliselt suurem. Lehti on kahesuguseid. Suuremad lehed kasvavad välja maapinnalt, on pika leherootsuga ja sulgjagusad. Väiksemad lehed kasvavad varrel.
Tema õied on longus, kellukesekujulised, õietupp on punakaspruun, tupplehed on laiad, kroonlehed roosakad või kreemikad. Tolmukaid ja emakaid on palju. Õietolmu on õies vähe. 
Ojamõõla risoom on jäme ja roomav, kaetud taimelehtede jäänustega.
Vili on takjalaadne seemnis, mis loomade kasukasse haakudes aitab kaasa taime levimisele.
Paljunemine.
Taim paljuneb nii seemnete kui ka risoomiga. Taim õitseb maist juulini. Ojamõõla tolmeldavad peamiselt mesilased, harvem kärbsed ja põrnikad. Emakasuudmed saavad valmis enne tolmukaid, aga kui tolmukad on valmis ja putukad pole taime tolmeldanud, siis tolmeldab ta end ise – toimub isetolmlemine. Viljad valmivad juulis-augustis.
Levila.
Ojamõõl kasvab kogu Euroopas peale Vahemere maade, kõikjal Venemaal, samuti mõnel pool Kesk-Aasias ja Hiinas ning Põhja-Ameerikas. 
Eestis on ojamõõl tavaline . 
Kasvukoht.
Ojamõõl kasvab enamasti soodes ja niisketel niidualadel. Ta kasvab kergelt happelisel või lubjasel pinnasel nii täispäikeses kui ka poolvarjus.
Kasutamine.
Kasutatud ravimtaimena, ka on ta nektaririkas ja hea meetaim.
Ojamõõlast on ilutaimeks aretatud sort 'Leonardo Var', millel on suured vaskjad, pronksjad või roosad õied.
Julija Džugašvili

Julija Džugašvili (enne abiellumist Julija Meltser, Judif Meltzer; 1911, Odessa – 1968) oli baleriin, Jossif Stalini poja Jakov Džugašvili abikaasa.
Julija ja Jakov abiellusid 1936. Aastal 1938 sündis neil tütar Galina.
California lipp

California lipp on California osariigi lipp. Lipp on kasutusel alates 1911. aastast.
Lipu küljepikkuste suhe on 2:3. Lipu valgel taustal on rohelisel mururibal vasakule sammuv pruun grisli, vasakul ülanurgas punane viiharuline täht ja karu all suurtähtedes kiri "CALIFORNIA REPUBLIC". Lipu allääres on punast värvi triip (kuuendik lipu laiusest).
California osariigi pitsat

California osariigi pitsat on Ameerika Ühendriikide California osariigi sümbol. See on kasutusel alates 1849. aastast.
Vaida–Pajupea tee

Vaida–Pajupea tee (registrinumbriga 11201) on 9,5 km pikkune kõrvalmaantee Rae vallas.
Tee saab alguse Jüri–Vaida tee lõpust Suuresta külas. Tee kulgeb läbi Suuresta, Seli, Limu, Pajupea ja Vaskjala küla. Tee lõpeb Jüri–Aruküla tee kuuendal kilomeetril Pajupea ja Vaskjala küla piiril.
Tee ületab ühe silla (Kanali sild üle Kaunissaare–Patika kanali tee kolmandal kilomeetril) ja kuus truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee algusest kuni 3,5. kilomeetrini ja 7,5. kilomeetrist kuni tee lõpuni on pinnatud kruusatee, vahepeal on kruusatee. Tee on klassita. Kuni 4,5. kilomeetrini on liiklussagedus kuni 200 autot ööpäevas, edasi 200–500 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.