tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kyle Bartley

Kyle Louis Bartley (sündinud 22. mail 1991 Stockportis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis West Bromwich Albion.
Ta alustas klubikarjääri Arsenalis, millega liitus 2007. aastal. Arsenali põhimeeskonnas tegi ta ainsas mängu 2009. aasta detsembris UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril PAE Olympiakóse vastu. 2010. aastal mängis ta Arsenalist laenul Inglismaa esiliiga klubis Sheffield United. 2011. aasta jaanuaris läks ta laenule Šotimaa kõrgliiga klubisse Rangers.
2012. aasta augustis sõlmis Barley lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Swansea City. Hooaja 2013–14 esimeses pooles mängis ta laenul Birmingham Citys ja hooajal 2016–17 Leeds Unitedis.
2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu West Bromwich Albioniga.
Okay Yokuşlu

Okay Yokuşlu (sündinud 9. märtsil 1994 İzmiris) on Türgi jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis West Bromwich Albion ja Türgi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Türgi klubis Altay, mille põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aastal Türgi esiliigas.
Aastatel 2011–2015 mängis ta Kayserisporis, sh kolm hooaega Türgi kõrgliigas. Aastatel 2015–2018 mängis Türgi kõrgliigas Trabzonspori ridades.
2018. aastal sõlmis ta lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Celta de Vigo. 2021. aasta jaanuaris läks ta laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse West Bromwich Albion. 2022. aasta jaanuaris läks ta Celta de Vigost hooaja lõpuni laenule Hispaania kõrgliigaklubisse Getafe.
2022. aasta juulis naasis ta West Bromwich Albioni, seekord püsiva kolmeaastase lepingu alusel.
Yokuşlu kuulus Türgi kuni 20-aastaste koondisse 2013. aasta kodustel juunioride maailmameistrivõistlustel. Yokuşlu lõi turniiril ühe värava ja jõudis koondisega kaheksandikfinaali. Türgi jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2015. aasta novembris sõprusmängus Kreeka vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Montenegro vastu. Ta kuulus Türgi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Õunapuu-kärntõbi

Õunapuu-kärntõbi on taimehaigus, mida põhjustab seen "Venturia inaequalis". Lisaks õunapuudele võib see kahjustada ka teisi roosõielisi.
Nii lehtede alumisele kui ka ülemisele poolele tekivad oliivrohelised sametjad laigud. Tugeva nakkuse korral lehed kuivavad ja varisevad enneaegselt. Ka viljadele võib tekkida tumedaid laike. Seni, kuni laigud kasvavad, muutuvad need pruuniks ja korkjaks.
Tugeva nakkuse korral jäävad viljad väikseks. Võrsetel on rõuge taolised puhetised, koor praguneb, võrsed muutuvad mustaks ja kuivaks. 
Haiguse arengut soodustab niiske ja jahe ilm. Seente osakesi kannab tuul.
Tõrjeks:
Matt Phillips

Matthew Phillips (sündinud 13. märtsil 1991 Aylesburys) on Inglismaal sündinud Šotimaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või ründajana Inglismaa Premier League'i klubis West Bromwich Albion ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Wycombe Wanderersis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 1999. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2008. aastal Inglismaa tugevuselt neljandas liigas.
2010. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa kõrgliiga klubiga Blackpool. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 25. septembril 2010 mängus Blackburn Roversi vastu. Ta sekkus mängu 84. minutil ja lõi seejärel kohe värava. See jäi aga tema ainsaks väravaks sel hooajal. 2011. aasta oktoobris mängis ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Sheffield United ning lõi kuue mänguga viis väravat. Seejärel naasis ta Blackpooli ning lõi hooajal 2011–12 Inglismaa esiliigas mängides seitse väravat. Hooajal 2011–12 valiti Philips lisaks Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.
Aastatel 2013–2016 mängis Philips Queens Park Rangersis, kaks hooaega Inglismaa esiliigas ja ühe hooaja Inglismaa kõrgliigas.
2016. aasta juulis sõlmis ta lepingu West Bromwich Albioniga.
Phillips mängis Inglismaa kuni 19- ja kuni 20-aastaste koondistes. Inglismaa kuni 20-aastaste koondisega mängis ta 2011. aastal juunioride maailmameistrivõistlustel. Kuna tema vanavanemad on pärit Šotimaalt, sai ta võimaluse mängida Šotimaa rahvuskoondises. Koondisedebüüdi tegi ta 26. mail 2012 sõprusmängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2019 sõprusmängus Ungari vastu.
Matheus Pereira

Matheus Fellipe Costa Pereira (sündinud 5. mail 1996 Belo Horizontes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Cruzeiro.
Ta alustas klubikarjääri Portugali klubis Lissaboni Sporting, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2010. aastal. Aastatel 2014–2017 mängis ta põhiliselt Sportingu reservmeeskonnas Portugali esiliigas, kuid sai hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mänguaega ka Sportingu põhimeeskonnas Portugali kõrgliigas.
Hooajal 2017–2018 mängis ta Sportingust laenul Portugali kõrgliigaklubis Chaves, kus tema arvele jäi seitse väravat. Hooajal 2018–19 oli ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Nürnberg.
2019. aasta augustis läks Pereira Sportingust laenule Inglismaa klubisse West Bromwich Albion. Hooajal 2019–20 lõi ta Inglismaa esiliigas kaheksa väravat ja aitas klubi Inglismaa kõrgliigasse jõuda. 2020. aastal valiti Pereira West Bromwich Albioni aasta parimaks mängijaks. 2020. aasta augustis sõlmis ta klubiga püsiva nelja-aastase lepingu. Esimese värava Inglismaa kõrgliigas lõi ta 19. septembril 2020 mängus Evertoni vastu. Hooajal 2020–21 lõi ta Inglismaa kõrgliigas 11 väravat, kuid West Bromwich Albion langes Inglismaa kõrgliigast välja. Pereira oli alates hooajast 2014–15 pärast Saido Berahinot esimene West Bromwich Albioni mängija, kes lõi Inglismaa kõrgliigas ühel hooajal üle kümne värava.
2021. aasta augustis siirdus ta Saudi Araabia kõrgliigaklubisse Al Hilal. 2021. aastal võitis ta klubiga AFC Meistrite Liiga ja hooajal 2021/22 Saudi Araabia liiga. 2023. aasta esimeses pooles oli ta Al Hilalist laenul Araabia Ühendemiraatide klubis Al Wahda. 2023. aasta juulis läks ta laenule Cruzeirosse.
Ngozi Okonjo-Iweala

Ngozi Okonjo-Iweala (sündinud 13. juunil 1954 Ogwashi Ukwus Nigeerias) on Nigeeria majandusteadlane ja poliitik. Ta oli aastatel 2003–2006 ja 2011–2015 Nigeeria rahandusminister. Lisaks oli ta aastal 2006 Nigeeria välisminister. 1. märtsist 2021 on ta Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) peadirektor.
Ta sündis aastal 1954 Ogwashi Ukwus Delta osariigis Nigeerias. Ta on õppinud Enugus, Püha Anne koolis Ibadanis ja Ibadani Rahvusvahelises Koolis. Seejärel lõpetas ta Harvardi ülikooli aastal 1976 "cum laude" majanduse alal. Aastal 1981 omandas ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis doktorikraadi piirkondlikus majanduses ja arengus lõputööga "Krediidipoliitika, maapiirkondade finantsturud ja Nigeeria põllumajanduse areng".
Ta on 1. märtsist 2021 Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) peadirektor.
Isiklikku.
Ta on abielus Nigeeriast Abia osariigist Umuahiast pärit arsti Ikemba Iwealaga, neil on neli last; poeg Uzodinma Iweala on arst ja kirjanik.
Madis Kütt

Madis Kütt on mitme tuntud inimese nimi:
Strateegilise kommunikatsiooni keskus

Strateegilise kommunikatsiooni keskus (lühend StratKomKe) kuulub Eesti kaitseväes küberväejuhatuse alluvusse. Keskus tegeleb sisuloome, teavitustöö, meediaoperatsioonide ja meediaarhiiviga. Keskus annab välja ajakirja Sõdur, ajalehte Sõdurileht ja iga-aastast Kaitseväe aastaraamatut.
Ülesanded.
Strateegilise kommunikatsiooni keskus (StratKomKe) alustas küberväejuhatuse alluvuses tegevust 1. augustil 2018. Keskuse ülem on olnud augustist 2018 kuni veebruarini 2019 major Viljar Kurg, alates veebruarist 2019 kuni augustini 2020 major Priit Kasemets ning alates 2020. aasta augustist major (2021. aastast kolonelleitnant) Georgi Kokošinski.
StratKomKe eelkäijaks oli kaitseväe peastaabi koosseisus 2011. aastal loodud teavituskeskus, mis aastail 2012–2018 töötas staabi- ja sidepataljoni alluvuses. Teavituskeskuse ülemad olid aastail 2011 toonane leitnant Arvo Jõesalu, 2011–2015 nooremleitnant Hannes Võrno ja 2015–2018 major Marek Miil. 2014. aastast peale on olnud teavituskeskuse, 2018. aastast StratKomKe käsutuses oma hoone Tallinnas Filtri tee ääres. 2017. aastal korraldati esimene selles keskuses väljaõppe saanud reservväelaste teavitusõppus AKSON ning 2022. aastal suurõppuse Siil raames teine samalaadne õppus.
Connected Baltics

Connected Baltics on telekommunikatsiooni sektoris tegutsev ettevõte ning ainus Sigfoxi IoT (asjade Interneti) võrguoperaator Eestis. Sigfox on juhtiv IoT pakkuja maailmas. Ettevõte asutati 2016. aastal, selle peakontor asub Tallinnas.
2017. aasta mais käivitas ettevõte Sigfoxi tehnoloogial põhineva üleriigilise IoT sidevõrgu, mis hõlmas umbes 70% Eesti elanikkonnast.
Võrgu käivitamisest saadik on ettevõte sõlminud partnersuhteid Telia Eesti, Levira ja Helmesega. Nendega koostöös on algatatud mitu riigisisest projekti, mis lõikavad kasu Sigfoxi LPWAN-tehnoloogiast. 
Eesti võrgu laiendamist kasutasid ära näiteks veemajandusettevõte Viimsi Vesi ja Tallinna Sikupilli kaubanduskeskus, kes vahetasid vanad veearvestid Sigfoxi tehnoloogia vastu. Mõni kuu hiljem hakkas Eesti suurim ettevõte Tallink kasutama Sigfoxi ruumide siseõhu ja vee kvaliteedi mõõtmiseks. Tänapäeval kasutatakse Sigfoxi IoT-tehnoloogiat kõikides sektorites üle Eesti.
Aron (jääkaru)

Aron (sündinud 26. novembril 2016 Tallinna loomaaias) on jääkaru. Aroni vanemad olid jääkaruisa Nord ja jääkaruema Frida. 
Kuni 2017 elas Aron ema Fridaga kitsastes tingimustes. 2017. aastal valmis Tallinna Loomaaia uus Polaarium, kuhu ta läks elama koos oma vanematega.
Novembris 2020 saadeti Aron Tallinna loomaaiast Prantsusmaale La Flèche'i loomaaeda. La Flèche'i loomaaia uues jääkarude elupaigas on jääkarude paljundusprogrammi koordinaatori poolt Aronile valitud kaaslane – Hellabrunni loomaaiast pärit emane jääkaru Quintana.
Sam Johnstone

Samuel Luke Johnstone (sündinud 25. märtsil 1993 Prestonis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa kõrgliigaklubis Crystal Palace ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Manchester Unitedis, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüüti teha ei õnnestunud. Aastatel 2011–2018 oli ta Manchester Unitedist laenul teistes Inglismaa klubides. Hooajal 2011–12 debüteeris ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Scunthorpe United. Seejärel oli ta laenul Walsallis (2013), Yeovil Townis (2013), Doncaster Rovers (2014), Preston North Endis (2015) ja Aston Villas (2017–2018).
2018. aasta juulis sõlmis ta lepingu West Bromwich Albioniga ning oli alates hooajast 2018–19 neli hooaega klubi esiväravavaht.
2022. aasta juunis siirdus ta Crystal Palace'i.
2010. aastal tuli Johnstone Inglismaa kuni 17-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Inglismaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 6. juunil 2021 sõprusmängus Rumeenia vastu. Ta kuulus Inglismaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ben Halloran

Benjamin Halloran (sündinud 14. juunil 1992 Cairnsis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või ääreründajana Austraalia kõrgliigaklubis Adelaide United.
Austraalia kõrgliigas debüteeris Halloran hooajal 2010–11 Gold Coast Unitedi meeskonnas. Hooajal 2012–13 mängis ta Austraalia kõrgliigas Brisbane Roari ridades.
2013. aasta mais liitus ta Saksamaa esiliigaklubiga Düsseldorfi Fortuna. Aastatel 2015–2018 mängis ta Saksamaa esiliigas 1. FC Heidenheimi ridades.
2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Jaapani kõrgliigaklubiga V-Varen Nagasaki. Sama aasta augustis naasis ta Austraalia kõrgliigasse, liitudes Adelaide Unitediga. Halloran valiti Adelaide Unitedi 2021. aasta parimaks mängijaks. 2022. aasta jaanuaris sõlmis ta kaheaastase lepingu Lõuna-Korea kõrgliigaklubiga FC Seoul, kuid seal ta põhikoosseisu ei murdnud ning naasis juba sama aasta juulis taas Adelaide Unitediga.
Austraalia jalgpallikoondises tegi Halloran debüüdi 26. mail 2014 sõprusmängus Lõuna-Aafrika Vabariigi vastu. Samal aastal kuulus ta maailmameistrivõistlustel osalenud Austraalia koondisse.
Ingo Valgma

Ingo Valgma (sündinud 15. septembril 1971 Imaveres) on eesti tehnikateadlane ja mäeinsener. 
Haridus.
Lõpetas Püssi Keskkooli 1989; Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna kihtmaardlate allmaakaevandamise eriala 1994 ; TTÜ mäeinstituudi magistrant (ehituse õppesuund) 1994–1996; Rootsi Kuningriigi Uppsala Ülikooli maateaduste instituudi külalistudeng 1996–1997. Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna doktorant 1996–2002. 
Tehnikateaduste magister (TTÜ, juhend. prof. E. Reinsalu) 1996; tehnikateaduste doktor (Geographical Information System for Oil Shale Mining – MGIS, Põlevkivi kaevandamise mäenduslik geoinfosüsteem – MGIS, TTÜ, juhend. prof. E. Reinsalu) 2002; dotsent 2002; professor 2006. , 
Töökäik.
EV Eriteenistuse nooreminspektor 1992–1993; Riigi Politseiameti Julgestusteenistuse nooreminspektor 1993–1994.
TTÜs 1993–…: mäeinstituudi lepinguline teadustöötaja 1993–1994, teadur 1994–1995, assistent ja lektor 1995–2002, dotsent 2002–2006; mäeinstituudi professor ja direktor ning maavarade kaevandamise õppetooli juhataja 2006 –2016.
Freibergi mäeakadeemia külalisõppejõud 2004–2006.
Minest OÜ (www.minest.ee) omanik.
Teadustöö põhisuunad.
Bio- ja keskkonnateadused: keskkonnaseisundit ja keskkonnakaitset hõlmavad uuringud; Loodusteadused ja tehnika, energeetikaalased uuringud: kaevandamistehnoloogiate kasutustingimused; maateadused: mäendus, maavara varu kriteeriumite määramise metoodikad; tootmistehnika ja tootmisjuhtimine, kaevandamine/mäendus. 
Ingo Valgma on avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 12 magistri- ja 4 doktoritööd.
Teaduskorralduslik tegevus.
TTÜ energeetikateaduskonna nõukogu liige 1997–2016. Eesti Mäekonverentsi asutajaliige ja orgkomitee liige 1998–2011. Maailma mäekonverentsi orgkomitee liige 2000–2016. Eesti Mäeseltsi asutajaid, juhatuse esimees 2001–2002, 2009–2010, juhatuse liige 2006–2011. Maailma Mäeprofessorite Ühingu juhatuse liige, asepresident ja president 2002–2011. Eesti Geoloogia Seltsi juhatuse ja volikogu liige 2004–2010. Inseneride kutsenõukogu liige 2005–2015. Ajakirja Oil Shale toimetuse liige 2008–2016. Eesti Maavarade Komisjoni liige 2010–2012. WTC 2011 teaduskomitee liige 2011–2016. Lõhkajate kutsenõukogu ja kutsekomisjoni liige 2011–2016. EUExcerti Assotsiatsiooni juhatuse liige 2011–2016. Põlevkivi kompetentsikeskuse nõukogu liige 2011–2016. Mäeinseneride kutsenõukogu esimees 2012–2015. Eesti Inseneride Liidu juhatuse liige 2012–2015. Põlevkivi ja põlevkiviproduktide töötlemise standardikomitee liige 2015–2016. Harjumaa Turismiühingu liige 2015–… .,
Prantsuse okupatsioonitsoon Saksamaal

Prantsuse okupatsioonitsoon Saksamaal (prantsuse keeles "Zone d'occupation française en Allemagne"; saksa keeles "Französische Besatzungszone") oli sõjajärgses Euroopas algselt üks neljast okupatsioonitsoonist Saksamaal. 
Pärast teist maailmasõda jagati Saksamaa Jalta konverentsil okupatsioonitsoonideks. Prantsusmaa ajutise valitsuse juhti, kindral Charles de Gaulle'i ei kutsutud Jaltale ja Prantsusmaale okupatsioonitsooni andmist ei kavandatud, kuid sellest hoolimata pingutas de Gaulle, et peale Saksa okupatsiooni Prantsusmaa au taastada. Ta arvas, et ainult Prantsuse okupatsioonitsoon suudaks Prantsusmaa au taastada. 
Kuigi Jalta "suur kolmik" - Ameerika Ühendriikide president Franklin D. Roosevelt, Suurbritannia peaminister Winston Churchill ja NLKP KK peasekretär Jossif Stalin ei olnud just de Gaulle'ist heal arvamusel, olid nad sunnitud Prantsusmaale siiski järeleandmisi tegema. Peale Kanalisaarte ei olnud lääneliitlaste territooriumi sõja jooksul kunagi vallutatud, seepärast neil ei olnud erinevalt Prantsusmaast rahvuslikku uhkuse küsimusi. Lisaks, kuna sõda Vaiksel ookeanil veel jätkus, oleks Prantsusmaale okupatsioonitsooni andmine vähendanud USAd ja Suurbritanniat mõningasest Saksamaa territooriumi haldamisest. Ka Stalin, olles veel Kaug-Ida konfliktis neutraalne, ei omanud vastuväiteid, kuid esitas tingimuse, et Prantsuse okupatsioonitsoon moodustatakse Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia tsoonidest. 
Tsooni alad.
Praktilistel ja logistilistel kaalutlustel anti Prantsusmaale Prantsusmaaga piirnevad alad:
Lääne-Berliinis eraldati Prantsuse okupatsioonitsooni haldusse Reinickendorf ja Wedding.
Ka Büsingen am Hochrheini eksklaav läks Prantsusmaa haldusse. Šveits, mis linna ümbritses, keeldus linna annekteerimast, kuid kartes, et linn võib saada natside sõjakurjategijatele pelgupaigaks, sõlmiti Prantsusmaaga kokkulepe, millega lubati piiratud arvul Prantsusmaa sõduritel läbi Šveitsi minna Büsingeni korda looma.
Tsooni suurus ja pealinn.
Prantsuse okupatsioonitsoon Saksamaal loodi 26. juulil 1945. See hõlmas (ilma Lääne-Berliinita) 42 000 km² suuruse ala, kus elas 5,9 miljonit inimest. Tsooni pealinnaks sai Baden-Baden.
Juhtimine.
Alates juulist 1945 oli Prantsuse okupatsioonitsooni Saksamaal sõjakuberner korpusekindral (1946. aastast armeekindral) Marie-Pierre Kœnig. Prantsuse okupatsioonitsoon liitus Bizonega 8. aprillil 1948. Selle tagajärjel moodustus Ameerika Ühendriikide, Briti ja Prantsuse ühistsoon Trizone, milles 23. mail 1949 kuulutati välja Saksamaa Liitvabariik (Lääne-Saksamaa).
Kœnigi sõjakuberneri ametikoht jäi jõusse kuni 21. septembrini 1949. Seejärel loodi Prantsuse ülemkomissari ametikoht. Selles ametis oli kuni 1955. aastani André François-Poncet, kellest sai 1955. aastal ülemkomissari ametikoha kaotamise järel Prantsuse suursaadik Saksamaa Liitvabariigis.
Vabastusorden

Vabastusorden (prantsuse keeles "Ordre de la Libération") on Prantsusmaa riiklik teenetemärk, mille asutas 16. novembril 1940 Londonis Vaba Prantsusmaa juht kindral Charles de Gaulle teise maailmasõja ajal Prantsusmaa ja tema impeeriumi vabastamisel silmapaistnud üksikisikute, sõjaväeüksuste ja tsiviilelanikkonna ühenduste autasustamiseks.
Vabastusorden on Auleegioni ordeni järel Prantsusmaa tähtsuselt teine teenetemärk. 
Ajalugu.
Vabastusorden jäänuks asutamata, olnuks eksiilis viibinud kindral de Gaulle'il õigus jagada Prantsusmaa kõrgeimat teenetemärki Auleegioni ordenit (see õigus jäi Vichy valitsusele). Erinevalt Auleegioni ordenist, on Vabastusordenil vaid üks aste. Muus osas on Vabastusordeni statuut Auleegioni omaga sarnane. Vabastusordeni kavalerid kuuluvad samanimelisse ordusse (Ordre de la Libération 'Vabastusordu') ja omavad õigust kanda tiitlit "Compagnon de la Libération" ('kaasvabastaja'). Kui isikut autasustatakse Vabastusordeniga, siis prantsuse keeles märgitakse tunnustuseks Compagnon de la Libération (rõhutades ordu liikmestaatuse andmist); seevastu muudes keeltes märgitakse kas "Ordre de la Libération" või tõlgitakse vabastusordeniks.
Ordu suurmeister.
Vabastusordu suurmeistri ametikoht loodi 1947. aastal. Kuni oma surmani oli selles ametis Charles de Gaulle (1947–1970). Pärast tema surma otsustas ordu nõukogu, et järglast ei määrata.
Ordenikavalere.
Ühtekokku anti aastatel 1941–1946 välja Vabastusorden 1038 isikule (sealhulgas 271 postuumselt). Lisaks on ordeni saanud 18 väeüksust ja sõjalist tegevusüksust ning 5 territoriaalüksust (Nantes (1941), Grenoble (1944), Pariis (1945), Vassieux-en-Vercors (1945) ja Île-de-Sein (1946)). 
Esimest korda anti orden välja 29. jaanuaril 1941 Aafrikas võidelnud Vaba Prantsusmaa mereväe ülemale Georges Thierry d'Argenlieu'le.
Juunis 1945 anti Vabastusorden liitlasvägede ülemjuhatajale Euroopas Dwight Eisenhowerile ja Maroko sõjaaegsele sultanile Mohammed V-le. Kokku on välisriikide kodanikele ordenit antud 73 korral.
Prantslastest said teiste seas ordeni Louis Armand, Edmond Debeaumarché, Romain Gary, André Malraux, Jean-Pierre Vernant ning hilisemad nobelistid François Jacob ja René Cassin. Noorimad ordenikavalerid olid 15-aastane Mathurin Henrio (1929–1944) ja 16-aastane Henri Fertet (1926–1943) – mõlemad said ordeni postuumselt. 
Vabastusordeni kavaleride nimistus (kokku 1038 isikut) on vaid kuus naist, kellest omakorda neli said ordeni postuumselt.
Pärast 1946. aastat on ordenit välja antud vaid erandkorras: 1958. aastal sõjaaegsele Briti peaministrile Winston Churchillile ja 1960. aastal postuumselt sõjaaegsele Suurbritannia kuningale George VI-le.
Juunis 2020 teatas Suurbritannia peaminister Boris Johnson, et viimased neli elusolevat Vabastusordeni kavaleri nimetati Briti impeeriumi ordu auliikmeks. 2020. aasta 20. novembri seisuga oli elus veel ainult üks ordenikavaler – saja-aastane Hubert Germain (sündinud 1920), kes sai selle ordeni 1944. aastal.
Valga tänavate loend

"Siin on loetletud Valga linna tänavaid ja toodud nende pikkused."
Püsimetsandus

Püsimetsandus on püsimetsa metsa valikraietega majandamise viis, kus:
Saksa keeles on see mõiste "Dauerwald", inglise keeles "continuous cover forest". Tasub tähele panna, et nende võõrkeelsete terminite täpne definitsioon võib allikati siiski mõnevõrra varieeruda.
Metsa saab edukalt majandada ka lageraiet tegemata. Kui majandada looduslähedaselt, kasvukohale omaste puuliikidega ning raiudes üksikuid puid või puudegruppe, on tegu püsimetsandusega. Püsimets sarnaneb mõneti põlismetsaga: puud on eri vanusega, leidub varjulisemaid ja päikselisemaid laike, mitmesuguseid puuliike ja säilikpuid. Metsa looduslikkust ei riku suured kuivenduskraavid ega väljaveoteed.
Valikraiega saab metsast võtta just täpselt sellist puitu, nagu parajasti tarvis on. Puidust korraga saadav tulu on küll väiksem kui lageraie puhul, ent see tulu pole ühekordne, vaid pidev. Lisaks on puidutulu ainult üks metsa hüvedest. Säherduse valikulise raie tegemine nõuab aga spetsiifilisemaid teadmisi kui kõigi puude raie.
Osiek Jasielski

Osiek Jasielski on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Jasło maakonnas, Osiek Jasielski valla halduskeskus. Osiek Jasielski asub Jasłost umbes 13 km lõunas.
Osiek Jasielski sai linnaõigused 1365. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal.
Krimmler Ache

Krimmler Ache on jõgi Austria Salzburgi liidumaa Pinzgau piirkonnas, Salzachi parempoolne lisajõgi Vorderkrimmlis Wald im Pinzgaus.
Selle org (saksa: "Krimmler Achental") moodustab piiri Zillertali Alpide (läänes) ja Venedigeri rühma (idas) vahel, mis kuuluvad Kõrg-Tauernisse. Org algab Krimmli küla kohalt Krimmli koskede juurest ja ulatub Krimmlerkeesini Dreiherrenspitze mäel (3499 m). Krimmler Ache ise tõuseb Krimmler Törli juures u. 2500 m kõrgusel Obersulzbachtali orgu idas.
Krimmler Ache oru ülemises idapoolses nurgas on alpihütt Warnsdorfer Hütte ja keskosas Krimmler Tauernhaus.
Zbyszyce

Zbyszyce on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Nowy Sączi maakonnas Gródek nad Dunajcemi vallas.
Zbyszyce sai linnaõigused 1785. aastal, kuid kaotas need 1896. aastal.
Wielkie Oczy

Wielkie Oczy (ukraina keeles "Великі Очі") on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Lubaczówi maakonnas, Wielkie Oczy valla halduskeskus. Wielkie Oczy asub Ukraina piirist ligi 2,5 km kaugusel, Lubaczówist umbes 15 km lõunas.
Wielkie Oczy sai linnaõigused 1671. aastal, kuid kaotas need 1935. aastal.
Wielopole Skrzyńskie

Wielopole Skrzyńskie on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Ropczyce-Sędziszówi maakonnas, Wielopole Skrzyńskie valla halduskeskus. Wielopole Skrzyńskie asub Ropczycest ligi 12 km lõunas.
Wielopole Skrzyńskie sai linnaõigused 1337. aastal, kuid kaotas need 1933. aastal.
Nowy Żmigród

Nowy Żmigród (kuni 1968. aastani Żmigród Nowy) on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Jasło maakonnas, Nowy Żmigródi valla halduskeskus. Nowy Żmigród asub Jasłost umbes 16 km lõunas.
Żmigród Nowy sai linnaõigused pärast 1331. aastat, kuid kaotas need 1934. aastal.
71 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 71 oli ajutine bussiliin.
2021.
Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS ning reisijavedu toimus iga päev.
18. veebruarist kuni 28. veebruarini 2021 asendasid trolle nr 1 ja nr 5 alates Lille peatusest Kaubamaja ja Balti jaama suunal asendusbussiliinid number 71 ja 75. Ajutine muudatus oli tingitud Eesti Raudtee rajatava raudteeviadukti ehitusest Paldiski maantee ja Tehnika tänava ristmikul.
2022 ja 2023.
Kaks päeva 2022. ja 2023. aastal sõitis 71. liin marsruudil Harkujärve-Oja Tee. Liin oli käigus 6.08.2023-7.08.2023
Liini teenindas Tallinna Linnatranspordi AS ning reisijavedu toimus laupäev ja pühapäev ühel nädalal
Marsruut ja peatused.
Marsruut Oja Tee suunal.
Harkujärve suunal
Perling

Perling on perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Perling 7 mehel ja 9 naisel. Perekonnanimede levikult on Perling meeste puhul 18063. ja naiste puhul 15522. kohal.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Perling järgmistes Eesti paikades: Kadrina kihelkonnas Udriku vallas ja Märjamaa kihelkonnas Lümandu vallas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati perekonnanimi Perling järgmiste perekonnanimede vastu: Aegvee, Ojavool, Pajumets, Pihtsalu, Pärnmaa, Pärnpuu, Rohuniit.
Parmas (perekonnanimi)

Parmas on perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Parmas 39 mehel ja 50 naisel. Perekonnanimede levikult on Parmas meeste puhul 2935. ja naiste puhul 2349. kohal.
Perekonnanime Parmas kandja Eestis on keskmiselt 49 aasta vanune (mediaanvanus on ka 49). Kõige levinum on perekonnanimi Parmas üle 85-aastaste vanuserühmas 85, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,75.
2021. aasta seisuga on perekonnanime esinemissagedus Eestis kõige suurem Valga, Rapla, Harju ja Pärnumaal.
19. sajandi algul pandi perekonnanimi Parmas Eestis üksnes Saaremaal Mustjala kihelkonnas Mustjala vallas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis järgmised perekonnanimed Parmaks: Bürger, Matsiselts, Nikker, Nokkur, Paarmann, Paermann, Pahlberg, Parmason, Pernman, Petermann, Peterson, Petrisen, Pralits.
Samas ükski Parmas oma perekonnanime ei muutnud.
Heili Sepp

Heili Sepp (sündinud 2. augustil 1975) on Eesti jurist, esseist ja tõlkija.
Aastatel 1997–2008 ja 2011–2014 oli ta prokurör, 2008–2011 ja 2014–2015 Justiitsministeeriumi ametnik, alates 2018. aastast on ta kohtunik.
Töökäik.
Õiguskantsleri kantseleis.
2015. aastal asus Sepp tööle õiguskantsleri nõunikuna. Mõni aeg hiljem nimetati ta õiguskorra kaitse osakonna juhatajaks.
16. veebruaril 2017 otsustas XIII Riigikogu nimetada Heili Sepa õiguskantsleri asetäitja-nõunikuks. Salajasel hääletusel oli otsuse poolt 49 Riigikogu liiget, vastu 10 ja 1 jäi erapooletuks. Ta andis ametivande 21. veebruaril 2017.
Kohtunikuna.
18. detsembril 2017 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul Sepa esimese astme kohtunikuks alates 1. veebruarist 2018. Ta asus tööle Viru maakohtusse.
2020. aasta veebruaris vabanes Tallinna Ringkonnakohtus ametikoht, seoses senise kriminaalkolleegiumi liikme Andres Parmase asumisega riigi peaprokuröriks. Uueks ringkonnakohtu kohtunikuks valiti Heili Sepp.
24. novembril 2021 nimetas Riigikogu Heili Sepa alates 1. märtsist 2022 riigikohtunikuks. Selle otsuse poolt oli salajasel hääletusel 54 Riigikogu liiget, vastu oli 21 liiget ning erapooletuks jäid 3. Ta andis ametivande 13. detsembril 2021.
Ta on vajadusel Vabariigi Valimiskomisjonis teise astme kohtuniku Oliver Kase asendusliige.
Tõlked.
Heili Sepp on vahendanud eesti keelde ilukirjandust inglise keelest, eelkõige Aafrika ingliskeelsete autorite teoseid.
Ameerika Ühendriikide põhiseaduse seitsmeteistkümnes parandus

Ameerika Ühendriikide põhiseaduse seitsmeteistkümnes parandus on Ameerika Ühendriikide põhiseaduse täiendus senaatorite otsevalimise kohta (varem valisid senaatorid osariikide seadusandlikud kogud).
Parandus võeti vastu Kongressis 13. mail 1912 ning ratifitseeriti osariikide tasemel 8. aprillil 1913.
Żołynia

Żołynia (saksa keeles "Schelling") on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Łańcuti maakonnas, Żołynia valla halduskeskus. Żołynia asub Łańcutist umbes 12 km põhjakirdes.
Żołynia sai linnaõigused 1740. aastal. 1925. aastal kaotas Żołynia linnaõigused.
True Beauty

"True Beauty" (korea keeles 여신강림; "Yeosin-gangnim") on Lõuna-Korea telesari, milles mängivad Moon Ga-young, Cha Eun-woo, Hwang In-youp ja Park Yoo-na. See oli eetris tvN-is 9. detsembrist 2020 kuni 4. veebruarini 2021.
Piļpuki

Piļpuki on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla kirdeosas. Piļpuki jääb Varakļānist 5,9 ning Riiast 206,8 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 55 elanikku. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Kazusala

Kazusala (latgali keeles "Kozusola") on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla kirdeosas. Kazusala jääb Varakļānist 5,1 ning Riiast 206 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 31 elanikku. Aastal 2009 oli külas 3 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Matuļi

Matuļi on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla kirdeosas Strodauka jõe kaldal. Matuļi jääb Varakļānist 5,2 ning Riiast 206,1 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 61 elanikku. Aastal 2009 oli külas 2 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Justi

Justi on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla kirdeosas Strodauka jõe kaldal. Justi jääb Varakļānist 4,1 ning Riiast 205 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 82 elanikku. Aastal 2009 oli külas 5 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Puisāni

Puisāni on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla idaosas Strodauka jõe kaldal. Puisāni jääb Varakļānist 3,5 ning Riiast 204,4 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 56 elanikku. Aastal 2009 oli külas 6 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Tubakalaud

Tubakalaud oli eesti etnograafias madala äärega laud tubakalehtede peenekslõikamiseks. Lehti hakiti kaares edasi-tagasi liikuva tubakanoaga, mis oli eest otsapidi laua külge kinnitatud. 
Eestis sai kodune tubakakasvatus üldiseks 18. sajandil ning kestis 20. sajandi I pooleni.
Tihti kasutati tubakalaua teist poolt pealauana.
Margarita Maslennikova

Margarita Maslennikova (vene keeles Маргарита Николаевна Масленникова; neiupõlvenimi Margarita Popova; 2. november 1928 Leningrad – 5. märts 2021 Peterburi) oli Nõukogude Liidu murdmaasuusataja.
1954. aasta MM-il Falunis sai ta 10 km distantsil 4. koha ja tuli maailmameistriks 3×5 km teatesõidus.
Tubakanuga

Tubakanuga oli eesti etnograafias kiini taoline lõiketera, mis oli esimese otsaga tubakalaua külge kinnitatud. Kaares edasi-tagasi liikuva tubakanoaga hakiti tubakalehti peeneks. 
Eestis sai kodune tubakakasvatus üldiseks 18. sajandil ning kestis 20. sajandi I pooleni.
Skapstoti

Skapstoti (ka Skapstati või Skabstati) on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla idaosas. Skapstoti jääb Varakļānist 2 ja Riiast 202,9 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 98 elanikku. 2009. aastal oli külas 31 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Jurašinkas

Jurašinkas on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla põhjaosas Strodauka jõe kaldal. Jurašinkas jääb Varakļānist 3,7 ning Riiast 203,5 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 99 elanikku. Aastal 2009 oli külas 14 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Puntuži

Puntuži (ka Puntiuži või Puntūži, latgali keeles "Puntyuži") on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla idaosas Varakļāni läänepiiril. Puntuži jääb Varakļānist 1,5 ning Riiast 201,3 kilomeetri kaugusele. 
Aastal 1897 oli Puntuži katoliiklaste küla. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Poči (Varakļāni vald)

Poči (latgali keeles "Puoči") on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla idaosas Varakļāni linna läänepiiril. Poči jääb Varakļānist 2,7 ja Riiast 199,6 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 108 elanikku. Aastal 2009 oli külas 49 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Nagļi (Varakļāni vald)

Nagļi on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla keskosas. Nagļi jääb Varakļānist 4,1 ning Riiast 199,7 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli Puntuži katoliiklaste küla, kus oli 128 elanikku. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Višņevski

Višņevski on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla idaosas. Višņevski jääb piirkonna keskusest Madonast 49,7 ning Riiast 199,3 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2004 oli külas 21 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Ļovāni

Ļovāni on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla idaosas maantee A12 ääres. Ļovāni jääb piirkonna keskusest Madonast 50,7 ning Riiast 198,4 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Ļovāni bussipeatus.
Aastal 2009 oli külas 28 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Kauno Kleemola

Kauno Antero Kleemola (varem Klemola; 5. juuli 1906 – 12. märts 1965) oli Soome poliitik ja agronoom. Ta kuulus Maaliitu (praeguse nimega Soome Keskerakond).
Kauno Kleemola lõpetas Kokkola Soome Ühislütseumi 1927. aastal. Ta lõpetas Helsingi Ülikooli põllumajanduse ja metsanduse teaduskonna kandidaadikraadiga 1932. aastal. Seejärel pidas kodukohas Kälviä vallas talu. Aastatel 1943–1965 oli ta ka Kannuse põllumajanduskooli juhataja.
Kleemola oli Soome Eduskunna liige 1. septembrist 1939 kuni 5. aprillini 1945 ja 22. juulist 1948 kuni 12. märtsini 1965. Ta oli Soome kaitseminister 1953. aasta 9. juulist kuni 16. novembrini, Soome kaubandus- ja tööstusminister 3. märtsist 1956 kuni 26. maini 1957 ning Soome transpordi ja avalike tööde minister 13. jaanuarist 1959 kuni 26. veebruarini 1962. Lühikest aega, 1961. aasta 3. juulist kuni 14. juulini, oli Kleemola ka Soome asepeaminister. Alates 24. veebruarist 1962 kuni surmani oli ta Soome Eduskunna esimees.
Ceipinieki

Ceipinieki (ka Ceipinīki) on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla keskosas. Ceipinieki jääb piirkonna keskusest Madonast 49,1 ning Riiast 197,9 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 56 elanikku. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Jean de Lattre de Tassigny

Jean Joseph Marie Gabriel de Lattre de Tassigny (2. veebruar 1889 Mouilleron-en-Pareds, Vendée departemang – 11. jaanuar 1952 Neuilly-sur-Seine, Hauts-de-Seine'i departemang) oli Prantsuse sõjaväelane, kes sai postuumselt Prantsusmaa marssali auastme.
Sõjaväekarjäär.
Aadliperekonnast pärit Jean de Lattre de Tassigny lõpetas Gueris Morbihani departemangus asuva sõjakooli École spéciale militaire de Saint-Cyr. Ta osales esimeses ja teises maailmasõjas. 1940. aasta mais Wehrmachti Prantsuse kampaania ajal juhatas Lattre diviisi. Pärast Vichy valitsuse moodustamist teenis ta selle sõjaväes. Jaanuaris 1942 sai Lattre Vichy valitsuselt korpusekindrali auastme. Novembris 1942 Wehrmachti operatsiooni Anton käigus, mille eesmärgiks oli Lõuna-Prantsusmaa okupeerimine, oli Lattre ainus Vichy valitsusvägede kindral, kes andis käsu Saksa vägedele vastupanu osutuda, kuid ta reedeti ja vahistati. Jaanuaris 1943 mõisteti Lattre 10 aastaks vangi, kuid septembris 1943 õnnestus tal vangist põgeneda. Ta ühines kindral de Gaulle'i juhitud Võitleva Prantsusmaaga. Novembris 1943 andis de Gaulle Lattre'ile armeekindrali auastme. Lattre taastas 1940. aastal laiali saadetud Prantsuse 1. armee, mis augustis 1944 tungis liitlasvägede 6. armeegrupi koosseisus Lõuna-Prantsusmaale (Lõuna-Prantsusmaa operatsioon). Hiljem sõdis Lattre oma armeega Reini ja Doonau jõe piirkonnas. Lattre oli ainus Prantsuse kindral teises maailmasõjas, kelle alluvuses oli suurearvuline ameerika väeüksus (25. jaanuarist 1945 kuni 16. veebruarini 1945 USA 21. korpus Colmari operatsioonis).
Saksa Riigi kapitulatsiooniakt.
7. mail 1945 Prantsusmaal Reimsis kirjutati alla Saksa Riigi kapitulatsiooniakt. Prantsusmaa nimel kirjutas alla Jean de Lattre de Tassigny. Nõukogude Liidu nõudmisel sõlmiti päev hiljem Berliinis uus kapitulatsiooniakt. Prantsusmaa esindajana allkirjastas selle samuti Lattre.
Pärast sõda.
Lattre oli lühikest aega (mais 1945) Prantsuse vägede Saksamaal ülemjuhataja. Alates novembrist 1945 oli ta Prantsuse Armee Kindralstaabi ülem (kuni märtsini 1947). Aastatel 1950–1951 oli ta Prantsuse vägede ülemjuhataja esimeses Indohiina sõjas.
Jean de Lattre de Tassigny suri jaanuaris 1952 vähihaigusse. Neli päeva pärast surma anti talle postuumselt Prantsusmaa marssali auaste.
Auastmed.
Jean de Lattre de Tassigny sõjaväelised auastmed: kapten (1916), major (1926), kolonelleitnant (1932), kolonel (1935), brigaadikindral (20. märts 1939), diviisikindral (26. juuni 1941), korpusekindral (2. jaanuar 1942), armeekindral (10. november 1943) ja Prantsusmaa marssal (15. jaanuar 1952 postuumselt).
Rokuli

Rokuli (ka Rokuļi) on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla põhjaosas. Rokuli jääb piirkonna keskusest Varakļānist 9,7 ning Riiast 200,7 kilomeetri kaugusele.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 51 elanikku. Aastal 2004 oli külas 2 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Prantsuse sõjajõud Saksamaal

Prantsuse sõjajõud Saksamaal (prantsuse keeles "Forces françaises en Allemagne"; lühend FFA) oli Prantsusmaa relvajõudude operatiiv-strateegiline väekontingent Saksamaal (dislotseerus aastatel 1945–1948 Prantsuse okupatsioonitsoonis Saksamaal, 1948–1949 Bizones, 1949–1990 Lääne-Saksamaal ja pärast Saksa DV liitmist Lääne-Saksamaaga (1990) Saksamaa Liitvabariigis). 
Peakorter ja väekontingendi suurus.
Väekontingendi peakorter asus aastatel 1945–1950 Baden-Badenis luksuslikus hotellis Brenners Park (hotellina jätkas Brenners Park tegevust 1950. aastal; 1962. aastal pidasid hotellis Konrad Adenauer ja Charles de Gaulle läbirääkimisi Saksa-Prantsuse sõpruslepingu sõlmimise asjus).
1954. aastal ehitati Baden-Badenis paljukorruseline hoone, mis sai Prantsuse sõjajõudude Saksamaal peakorteriks.
8. mail 1945 oli Saksamaal asuvate Prantsuse vägede koosseisus 324 000 sõjaväelast (ülemjuhataja kindral Jean de Lattre de Tassigny alluvuses). 1949. aastal oli Prantsuse väekontingendi suuruseks 60 000 inimest, 1993. aastal 25 000 ja 2014. aastal 500 inimest.
Juhtimine.
Prantsuse sõjajõudude Saksamaal ülemjuhataja oli alates 25. juulist 1945 kuni 30. septembrini 1949 armeekindral Marie-Pierre Kœnig (ühtlasi Prantsuse okupatsioonitsooni Saksamaal sõjakuberner). Ülemjuhataja ametis jätkasid külma sõja perioodil korpusekindral Augustin Guillaume (1949–1951), armeekindral Roger Noiret (1951–1961), armeekindral Pierre-Elie Jacquot (1956–1959), armeekindral Jacques Allard (1959–1961), armeekindral Jean Crépin (1961–1963) ja teised. Ülemjuhataja ametikoht eksisteeris kuni 1993. aastani.
Šķēles

Šķēles on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla loodeosas Teicija jõe kaldal. Šķēles jääb Varakļānist 10,7 ning Riiast 201,7 kilomeetri kaugusele. Asula jääb osaliselt Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.
Külas asub Šķēlese kalmistu. Sinna jääb Teicija bussipeatus.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 112 elanikku. Aastal 2009 oli külas 16 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Köidikkonn

Köidikkonn ("Alytes") on perekond päriskonnalisi. 
Köidikkonnade isane mähib kudu ümber reite. Kulleste koorumise ajal siirdub isane madalasse vette. 
Elavad Kesk- ja Lõuna-Euroopa künklikel ja mägistel aladel.
Liine.
Perekonda kuulub 5 liiki.
Atte Pakkanen

Atte Mikael Johannes Pakkanen (13. november 1912 Urjala vald – 22. detsember 1994 Helsingi) oli Soome poliitik. Ta kuulus Maaliitu (alates 1965. aastast Soome Keskerakond).
Atta Pakkanen oli hariduselt agronoom. 1945–1950 oli ta Maanoorte Liidu tegevjuhataja. 1950–1952 töötas ta Põllumajanduse ja Metsanduse Ministeeriumis. 1952–1954 oli ta Yle põllumajandus- ja maaelusaadete toimetaja. 1954–1955 oli ta Soome Pangaliidu maamajanduse ombudsman ning 1955–1975 ase​​direktor ja tegevdirektori asetäitja. Pakkenen oli Soome Eduskunna liige 22. juulist 1948 kuni 22. märtsini 1970. Ta oli Soome kaitseminister 27. maist 1957 kuni 1. septembrini 1957 ja Soome siseminister 29. augustist 1958 kuni 12. jaanuarini 1959.
Dreiherrnspitze

Dreiherrnspitze (itaalia: "Picco dei Tre Signori") on mägi Austria Salzburgi ja Tirooli (s.o. Ida-Tirooli) liidumaade ning Itaalia Lõuna Tirooli vahelises kolmikpunktis. See on Kesk-Ida-Alpide ja Alpide peaaheliku Kõrg-Tauerni mäestiku Venedigeri rühma osa.
Nimi tuleneb asjaolust, et 1271. aastal Tirooli Meinhardiinide dünastia jagunemisel külgnesid tipus Tirooli krahvide territooriumid ja Görzi krahvide Ida-Tirooli valdused Salzburgi peapiiskoppide maadega.
Tippu iseloomustavad selle järsud kaljupinnad kirdes, mida ümbritsevad arvukad liustikud. Esimene mäkketõus on dokumenteeritud aastast 1866.
Paiknemine.
Mäge ümbritsevad liustikud. Põhjas, kirdekülje jalamil on tugevalt räsitud "Krimmler Kees" oma sakiliste jäälangustega. Idas ja lõunas asub "Umbalkees", mis ulatub kõrguseni 3400 m; läänes on "Lahner Kees", mis ulatub tipupiirkonda. Naabertipud on "Umbalköpfl", 600 m eemal silmapaistvast idaharjast (3426 m), ja veel 1000 m idas Lääne-Simonyspitze (3481 m), mis on saanud nime Austria Alpide-uurija ja geograafi Friedrich Simony järgi. "Roßhufkammi" seljandikul edelas, u. 2200 m eemal on "Hoher Roßhuf" (3199 m). Piki Tauerni peaaheliku loodeseljandikku ("Tauernhauptkamm") asub "Grasleitenkopf" (2954 m). Lähimad olulised asulad on "Kaserni" küla, 9 km edelas (linnulennult) Lõuna-Tirooli Ahrntali orus. Samuti 9 km kaugusel, ehkki kagus on Austria Hinterbichli küla Prägrateni lähedal Virgentali orus.
Birnlücke

Birnlücke (2665 m) on piirikuru Austria Kõrg-Tauerni mägede lääneotsas, Venedigeri rühma ja Zillertali Alpide vahel. Austria ja Itaalia vaheline piir kulgeb üle kuru 1919. aastast. Kuru moodustab piiri Austria Salzburgi liidumaa ja Itaalia Lõuna-Tirooli piirkonna, Krimmler Achentali ja Ahrntali orgude ning Rieserferner-Ahrni looduspargi ja Kõrg-Tauerni rahvuspargi vahel.
Kuni Schengeni leppeni oli Krimmler Tauernis (2634 m) tavapärane piiripunkt.
Piiripunktist mitte kaugel lõunas on Birnlückeni hütt ("Rifugio Tridentina"). See ehitati 1900. aastal ja nimetati kuru järgi.
Nimi.
Nimi "Birnlücke" on vana kirjaviisi rikkumine. Juba 1888. aastal hakati kuru kutsuma "Pyrlücke", Ahrni oru oja vanade nimede "Pirra" või "Birlbac" järgi. Itaalia nimi on "Forcella del Picco".
Maurāni

Maurāni on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla keskosas. Maurāni jääb piirkonna keskusest Madonast 45,5 ja Riiast 199,6 kilomeetri kaugusele. Asula jääb osaliselt Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse. Looduskaitse all on Maurāni künnapuu. Külas on Maurāni bussipeatus.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Broki (Varakļāni vald)

Broki on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla lääneosas. Broki jääb piirkonna keskusest Madonast 46,4 ja Riiast 200,2 kilomeetri kaugusele. Asula jääb Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 63 elanikku. Aastal 2009 oli külas 6 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Pauniņi

Pauniņi (ka Pauneņi) on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla loodeosas. Pauniņi jääb Varakļānist 12,5 ning Riiast 197,8 kilomeetri kaugusele. Asula jääb Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.
Külas asub Pauniņi kalmistu.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 56 elanikku. Aastal 2009 oli külas 7 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Luha tee

Luha tee on tänava nimi mitmes Eesti asulas:
Tauferer Ahrntal

Tauferer Ahrntal tähistab Ahri (itaalia: "Aurino") jõe orgu, Pusteri oru kõrvalorgu Itaalias Lõuna-Tiroolis. See jaguneb tavaliselt Tauferer Taliks ("Val di Tures"), mis ulatub suubumisest Rienzi jõkke Brunecki lähedal kuni Sand in Taufersini, ning päris Ahrntaliks ("Valle Aurina") kuni lähteni Prettaus.
Org Kesk-Ida-Alpides moodustab Lõuna-Tirooli kirdepoolse osa Austria piiri ääres, mis eraldab Zillertali Alpid (põhjas ja läänes) Kõrg-Tauerni mäestikust (Rieserferneri rühm) (lõunas ja idas). Omavalitsused orus on Gais, Sand in Taufers, Ahrntal ja Prettau, Itaalia põhjapoolseim "comune". Mühlwaldi omavalitsus ühtib Tauferer Ahrntali loodepoolse külgoruga, sealhulgas Nevesi veehoidla. Kagus suubub Reinbachi oja Sand in Taufersi juures Ahri; Rein in Taufersi küla ümbruskond on osa Rieserferner-Ahrni looduspargi looduskaitsealast.
Orgu pääseb mööda riigimaanteed, mis kulgeb Bruneckist põhja poole Gaisi ja Sand in Taufersisse, kus Ahri kuristikku sisenemist tähistab Taufersi loss. Siit ulatub org jäge pidi kirdesse Prettau ja Birnlücke kuruni. Endine Taufersi raudtee ühendus Bruneckist Sand in Taufersini lõpetati 1957. aastal.
Grozas

Grozas (ka Grozi, latgali keeles "Grozys") on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla keskosas. Grozas jääb piirkonna keskusest Madonast 47,5 ning Riiast 197,6 kilomeetri kaugusele. Asula jääb osaliselt Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse. Sinna jääb Grozase bussipeatus.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Stradiņi

Stradiņi on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla keskosas maantee A12 ääres. Stradiņi jääb piirkonna keskusest Varakļānist 5,5 ja Riiast 196,6 kilomeetri kaugusele. Asula jääb Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 88 elanikku. Aastal 2009 oli külas 12 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Paavo Rantanen

Paavo Ilmari Rantanen (sündinud 28. veebruaril 1934) on Soome diplomaat ja poliitik.
Paavo Rantanen töötas aastatel 1958–1988 Soome Välisministeeriumis. Ta oli Soome suursaadik Genfis aastatel 1981–1986. 1986–1988 oli ta Soome suursaadik Ameerika Ühendriikides.
Paavo Rantanen oli Soome välisminister 1995. aasta 3. veebruarist kuni 13. aprillini.
Silenieki

Silenieki (latgali keeles "Silinīki") on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla keskosas maantee A12 ääres. Silenieki jääb piirkonna keskusest Madonast 49,9 ja Riiast 196,9 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Silakrogsi bussipeatus.
Silenieki mänd ümbermõõduga 2,82 meetrit ja Silenieki vaher ümbermõõduga 3.77 meetrit on looduskaitse all.
Silenieki muinaskalmed on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Külas asub Silsi kalmistu.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 46 elanikku. Aastal 2009 oli külas 8 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.
Vladislav Dvoržetski

Vladislav Dvoržetski (vene keeles "Владислав Вацлавович Дворжецкий"; 26. aprill 1939 Omsk – 28. mai 1978 Gomel) oli vene filminäitleja. 
Ta isa Václav Dvoržetski oli Kiievi poola teatri näitleja. 1956–1959 õppis Omskis kohalikus sõjaväelises meditsiinikoolis, mille lõpetas ämmaemanda kutsega. 1959–1961 teenis Nõukogude armees Sahhalini saarel rügemendi vanemvelskrina. 1964–1967 õppis Omski teatrikoolis. Alustas näitlejateed Omski teatris. Tema läbimurderolliks oli film “Põgenemine”. Dvoržetski spetsiifiliselt väljendusrikas nägu köitis režissööre Alovit ja Naumovit ning kindral Hludovi tegelaskuju oli filmi määratu edu üks peamisi vedrusid. Sellele järgnes sügavamõttelise bandiidi, varjunimega Krahv, roll kuritööfilmis ““Püha Lukase” tagasitulek”. Andrei Tarkovski “Solarises” oli tal küll episoodiline, kuid mällupugev osa.
Suri 1978. aastal südameinfarkti.
Mängis aastatel 1970–1978 18 filmis.
Mazie Leimaņi

Mazie Leimaņi on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Varakļāni vallas. 
Küla asub valla keskosas. Mazie Leimaņi jääb piirkonna keskusest Madonast 48,4 ja Riiast 195,5 kilomeetri kaugusele. Asula jääb Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.
Aastal 1897 oli seal katoliiklaste küla, kus oli 94 elanikku. Aastal 2009 oli külas 18 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Varakļāni piirkonda.