tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kaamelkaelalised

Kaamelkaelalised ("Rhaphidioptera") on selts putukaid.
Maailmast on teada veidi üle 200 liigi kaamelkaelalisi, Eestis elab neist 4.
Valmikud on enamasti umbes 1 cm pikkused. Suisteks on haukamissuised. Pea on tagumises osas kitsam ja kinnitub pikale eesrindmikule, mille järgi on kaamelkaelalised ka nime saanud. 
Nad on röövtoidulised, söövad aeglasemaid putukaid ja nende vastseid. Vastsed söövad ka taimi, sealhulgas õietolmu.
Vahel paigutatakse kaamelkaelalised ka võrktiivaliste ("Neuroptera") seltsi.
Karl Happich

Karl Happich (18. aprill 1863 Pootsiku küla, Iisaku vald – 9. juuli 1923) oli Eesti baltisaksa bakterioloog.
Happich sündis Pootsiku mõisa koduõpetaja peres. Ta õppis Tartu Veterinaariainstituudis (lõpetas 1888. aastal), veterinaariamagister (1892); töötas 1892. aastast samas õppejõuna, sealhulgas 1905–1918 oli professor (1914–1918 ka direktor). Aastatel 1919–1923 oli ta Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna professor ja dekaan. 
Happich on tuntud ka piima kääritamiseks tarviliku piimhappebakteri "Lactobacillus acidophilus" avastajana.
Ta suri Schömbergis Württembergis, kuid maeti Tartus.
1979. aastal paigaldati Pootsiku külas säilinud mõisaparki Happichi mälestuskivi.
Eduard Värav

Eduard Värav (1. jaanuar 1906 Pärnu – 17. juuli 1962 Tartu) oli eesti ajakirjanik.
Ta sündis töölisperes, õppis Pärnus algkoolis, Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasiumis ja Narvas kolledžis.
1930. aastatel töötas ta Sindis raamatupidajana. 1933–1934 osales ta Kaarel Irdi juures toimunud kirjandushuviliste noorte kogunemistel. Samasse aega jäävad tema esimesed kaastööd Pärnu ajalehtedele.
Eduard värav oli 6. juulil 1940 ilmuma hakanud Pärnu Rahva Hääle vastutav toimetaja kuni 35. lehenumbrini.
1. augustil 1940 sai Väravast EK(b)P liige ja ta suunati Tallinna Talurahva Hääle toimetajaks. Kuna samades ruumides tehti ka ajalehte Töötav Läänlane, oli ta sellegi vastutav toimetaja.
Aastatel 1945–1948 toimetas ta Tartus Postimeest. Pärast seda oli ta Edasi esimene vastutav toimetaja.
Eduard Värav suri tuberkuloosi ja on maetud Tartu Pauluse kalmistule.
Juuli Vispel

Juuli Vispel on tegelane Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarjas. Juuli kolib koos oma õe Maaliga lugude sündmuskohta Paunverre jutustuses "Argipäev". Esmalt mainib Luts, et on õdede perekonnanime ajaga unustanud, ent hiljem selgub jutustuse käigus, et nende liignimi on Vispel.
Juuli on kasvult väga pikk ja kondine. Lutsu kirjelduse kohaselt on Juulil laiad õlad ja pisike pea, mida ehib alatihti punane kübar. Luts mainib Juuli heatahtlikke silmi, millega ta kõiki maailma asju vaatab. Vaatamata heasüdamlikkusele on Juuli sageli kurvameelne, jäädes näiteks akna alla istuma ja ainiti pimedusse vaatama. 
Juuli on õmbleja. Paunverelased kiidavad tema tööd ning rätsepaperekond Kiir näeb Juulis ohtlikku konkurenti. Kiired püüavad seetõttu talle leiutada naeruvääristavaid hüüdnimesid nagu Kintsvinkel, Kuhjalava Vai, Kaelkirjak ja Pilvelõhkuja. Juuli füüsiline kuju ja riietumisstiil toob talle Paunveres hüüdnime Jaamaülema Abi, mis kokkusattumusena ei ole pärit siiski Kiirte perekonnast. 
Juuli õde Maali Vispel on kampsunikudujana ning samuti Kiirte konkurent. Õed satuvad Jorh Aadniel Kiirega vestlusse ja meelitavad rätsepa endale külla. Õed ja Jorh sõbrunevad ning Kiir kosib hiljem vaatamata oma vanemate vastuseisule Juuli naiseks. Hiljem murrab ta abikaasale truudust tolle õe Maaliga.
Abielunaisena romaanisarjas "Sügis" on Juuli allaheitlik ning püüab kõike seada nii, nagu Jorh soovib, kuid abikaasa on tujukas ja Juuli püüdlused ei kanna vilja. Juuli peab seepärast taluma Kiire mõnitusi ja valab pisaraid. Samas säilib temas sõbralik meel ja inimlik lahkus. Raamatusarja viimases osas "Talve" mainitakse põgusalt, et Juuli on jäänud vanaks ja vajunud küüru ning vahel on teda koos Kiirega Paunvere vahel liikumas näha. 
Mängufilmis "Sügis" (1990, režissöör Arvo Kruusement) kehastas Juulit Liina Tennosaar, "Tootsi pulma" ja "Argipäeva" ainetel valminud Eesti Televisiooni telelavastuses "Pildikesi Paunverest" (1986, Gunnar Kilgas) aga Viire Valdma. Teatrilaval on teda kehastanud näiteks Tiina Ideon ja Fausti Turban.
Heete Sahkai

Heete Sahkai (sündinud 17. mail 1972) on eesti keeleteadlane ja tõlkija.
Ta on lõpetanud 1998. aastal Eesti Humanitaarinstituudi romanistika erialal, kaitses 2002. aastal magistritöö prantsuse keele alal Tartu Ülikoolis ning 2011. aastal doktoritöö lingvistika alal Tallinna Ülikoolis. Tema doktoritöö teema oli "Teine grammatika. Eesti keele teonimede süntaks konstruktsioonipõhises perspektiivis".
Heete Sahkai töötas 1998–2002 lepingulise lektorina Eesti Humanitaarinstituudis. Alates 2003. aastast oli ta Eesti Keele Instituudi teadur, alates 2018. aastast on vanemteadur.
Heete Sahkai on tõlkinud ilu- ja aimekirjandust prantsuse ja itaalia keelest eesti keelde. Ta on üks elektroonilise "Suure eesti-prantsuse sõnaraamatu" koostajaist.
Žižkov

Žižkov on Praha asum Praha 3 linnaosas, mis asub kesklinnast idas.
Linnaosa on nime saanud hussiitide juhi Jan Žižka järgi. See tekkis 19. sajandil peamiselt üürimajade rajoonina. 1881 sai linnaõigused, kuid 1922 liideti Prahaga.
20. sajandi alguses sai Žižkov tuntuks boheemlaste linnaosana. Seal on elanud kirjanikud Jaroslav Hašek ja Jaroslav Seifert.
Žižkovis asub Žižkovi teletorn ja Uus juudi kalmistu, kuhu on maetud ka Franz Kafka.
Asumi pindala on 5,44 km². 2006. aasta seisuga elas seal 57 200 inimest.
Žižkovis tegutseb jalgpalliklubi FK Viktoria Žižkov.
San Quentini vangla

San Quentini vangla (inglise keeles "San Quentin State Prison") on osariigi alluvusega vangla Ameerika Ühendriikides Californias Marini maakonnas San Quentinis. 
Vangla asub San Francisco lahe kaldal. Selle geograafilised koordinaadid on .
Vangla avati 1852. aastal ja see on California vanim vangla. San Quentin on ainus meestevangla Californias, kus viiakse täide surmanuhtlusi. Hukkamine teostatakse mürgisüstiga.
Vanglale kuulub 111 ha maad. Vangla kohtade arv on 3302, kuid 2012. aasta märtsi seisuga oli seal 3934 kinnipeetut. Eelarveaastal 2006/2007 oli vanglal 1718 töötajat ja asutuse eelarve oli 210 miljonit dollarit.
San Quentini vangla kinnipeetute seas on olnud kantrilaulja Merle Haggard, organisatsiooni Nation of Islam rajaja Wallace Fard Muhammad, saksofonimängija Art Pepper, näitleja Danny Trejo, kirjanik ja näitleja Edward Bunker, mõrvar Charles Manson.
San Quentinist on tehtud filme ja laule; seal on kontsertidega esinenud teiste seas Johnny Cash ja B. B. King.
San Quentin

San Quentin (hispaania keeles "San Quintín") on asula Ameerika Ühendriikides California osariigis Marini maakonnas.
San Quentinis tegutseb San Quentini vangla. Algselt elasid asulas vangla töötajad koos peredega. Praegu elab seal umbes 100 inimest.
Marini maakond

Marini maakond on maakond Ameerika Ühendriikides California osariigis. 
Maakond asub Vaikse ookeani ääres San Franciscost põhjas. Idas piirneb Marini maakond San Francisco lahega. San Franciscoga on ühendus Kuldvärava silla kaudu.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse kohaselt 262 231. 2010. aastal elas maakonnas 252 409 inimest. Suurim linn on halduskeskus San Rafael.
Maakond moodustati 18. veebruaril 1850. Maakond on saanud nime indiaanipealiku Marin järgi.
Marini maakonnas asub näiteks Mount Tamalpais, San Quentini vangla ja George Lucase valdus Skywalker Ranch.
Soome jäähokikoondis

Soome jäähokikoondis on Soome esinduskoondis jäähokis.
Koondise koduhall on Helsingi Hartwall-areena.
Oma esimese maavõistluse pidas Soome koondis 29. jaanuaril 1928 Rootsiga. Mäng kaotati 1:8. Suurima võidu sai koondis 25. veebruaril 1960, kui võideti Norrat 20:1; suurim kaotus 0:24 saadi 3. märtsil 1958 Kanada vastu.
Soome on tulnud neli korda jäähoki maailmameistriks, aastatel 1995, 2011, 2019 ja 2022. Esimesel kahel korral oli finaalivastane Rootsi, kolmandal ja neljandal korral Kanada. MM-ilt on lisaks võidetud kaheksa hõbe- ja kolm pronksmedalit. Olümpiamängudelt on Soome võitnud kuldmedali aastal 2022 ja lisaks kaks hõbe- ja neli pronksmedalit.
Kõige rohkem mänge (331) on Soome koondises mänginud Raimo Helminen. Talle kuulub ka punktirekord (207).
Raimo Helmise ja Jari Kurri auks ei anta nende mängijanumbreid 14 ja 17 enam kellelegi teisele.
Andres Panksepp

Andres Panksepp (sündinud 7. veebruaril 1972 Tartus) on eesti pedagoog ja raadioajakirjanik. 
Õppis aastail 1979–1990 Tartu 7. Keskkoolis, 1991–1992 Tartu õpetajate seminaris muusikaõpetaja eriala ning 1992–1997 Tallinna Pedagoogikaülikoolis koolieelset pedagoogikat ja psühholoogiat. 
Aastail 1982–1993 laulis Panksepp Tartu poistekooris, keskkoolipäevil kergemuusikakooris Daalia ning pärast seda lühikest aega Tartu noortekooris. 
Aastail 1990–1991 ja 1992–1996 töötas Panksepp Tartu Laste ja Noorte Maja metoodikuna. Aastail 1993–1997 tegi kaastööd Tartu Q Raadiole ja Tartu Kukule. 1997. aastal oli Tartu Kuku hommikuprogrammi toimetaja-produtsent. 
Aastail 1998–2000 oli Panksepp raadio Elmar tegevtoimetaja, alates 2000. aasta 1. jaanuarist peatoimetaja. 2001. aasta veebruarist 2002. aasta juunini oli ta Eesti Televisiooni hommikuprogrammi "Terevisioon" Tartu stuudio saatejuht. 
Aastatel 2004–2016 oli Panksepp Raadio Uuno peatoimetaja, 2018–2020 Äripäeva raadio muusikajuht ja toimetaja. 
Alates 2021. aasta aprillist on ta taas Raadio Elmar peatoimetaja.
Pascual Pérez

Pascual Nicolás Pérez (4. mai 1926 Rodeo del Medio vald, Maipú ringkond, Mendoza provints, Argentina – 22. jaanuar 1977 Buenos Aires) oli Argentina poksija.
Pérez võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Pérez poksis detsembrist 1952 kuni märtsini 1964 elukutselisena. Ta pidas kokku 92 kohtumist, millest võitis 84 (neist 57 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste nii Argentina kui ka maailmameister.
Rafael Iglesias

Argentino Rafael Iglesias (25. mai 1924 Avellaneda, Suur-Buenos Aires, Buenos Airese provints – 1. jaanuar 1999 San Juan, San Juani provints, Argentina) oli Argentina poksija.
Iglesias võitis raskekaalus (üle 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Iglesias poksis 24. jaanuaril 1952 elukutselisena ning kaotas selle kohtumise nokaudiga.
Elektrijalgratas

Elektrijalgratas, tuntud ka kui elektriratas, on jalgratas, millele on täiendavaks energiaallikaks paigaldatud elektrimootor. Mootor saab voolu laetavast akust.
Legaalsus.
Elektrirataste suurim lubatud kiirus on Euroopas 25 km/h, Ameerikas aga kuni 45 km/h sõltuvalt asukohamaa seadustest. Samuti on Euroopa suurim lubatud legaalne mootori nimivõimsus piiratud 250 vatiga, Ameerikas aga 750 vatiga. Võimsamaid mudeleid, mis võivad arendada kiirust kuni 80 km/h, nimetatakse elektrimopeedideks ehk e-mopeedideks. Mõnes riigis on elektrirattad kiirelt asendamas tavalisi jalgrattaid ja mootorrattaid.
Ajalugu.
Esimesed patendid elektriratastele väljastati Ameerika ühendriikides 1890. aastatel. Elektrirataste kasutamine sai hoo sisse sajand hiljem, 20. sajandi lõpuaastatel. Hiinas oli 2010. aasta alguseks hinnanguliselt 120 miljonit elektrijalgratast, elektrirataste müük edeneb Hiinas, Indias, USA-s, Hollandis ja Šveitsis. Euroopas on elektrirataste müük kasvu teel: 2007. aastal müüdi 200 000 ratast, 2009. aastal 500 000 ja 2010. aastal kokku 700 000 elektriratast. 2016. aastal müüdi Euroopas ligikaudu 2 miljonit elektriratast.
Konstruktsioon.
Mootorit saab juhtida lihtsalt lüliti kaudu (display), mis asub üldiselt lenksul või raamil. Tavaliselt on need rattad siiski "elekter-nõudmisel" tüüpi, kus mootor aktiveeritakse lenkstangile paigaldatud drosseli abil, ja/või "pedaal-elektriratta" ehk elektriabi tüüpi, kus elektrimootori tööd reguleeritakse pedaalide tallamise kaudu. Sellised rattad on varustatud anduriga pedaalitallamiskiiruse või -tallamisjõu või mõlema kindlakstegemiseks - erinevuseks kas tegu on rummu- või keskmootoriga. Mõned rattad on varustatud ka selliste anduritega, mis lülitavad mootori pidurdamisel välja.
Elektrijalgrattatüübid.
Kui jalgrattaid on võimalik valida pea 20 tüübi vahel, mis erinevad geomeetria, konfiguratsiooni ja sihtotstarbe poolest, siis elektrijalgratta tüüpe on keskeltläbi 12. Elektrijalgratta mootoreid saab kategoriseerida kahte gruppi: ühed rattarummusisese mootoriga, teised keskmootoriga. Tihti kasutavad just kallimad ja parema varustusega mudelid keskmootorit, mille ümber ka eraldi rattaraam valmistatud on. Rummumootoriga elektrirattad kasutavad aga rummusisest mootorit, mida on võimalik paigaldada sisuliselt ka tavalisele jalgrattale.
Akudest on enim kasutusse jäänud viimase 30 aasta jooksul liitiumaku. Valikus on kas integreeritud või eemaldatavat aku. Kui viimast varianti on lihtne võtmega lukustada ja rattalt eemaldada, nõuab parema ilmastikukindlusega integreeritud aku selle eemaldamiseks juhtmete lahtiühendamist.
Ressursside allokatsioon

Allokatsioon (ingl.k. "allocation") materjali(de) ja muude ressursside reserveerimine/hoidmine kindla kliendi (edasimüüja/tarbija või tootmise) tarbeks. Kasutatakse peamiselt materjalide defitsiidi olukorras. 
Allokatsiooni all mõeldakse ka piiratud ressursside jaotamist/suunamist niisugustesse kohtadesse, kus neid saab kasutada kõige tõhusamalt ja tulusamalt.
Amado Azar

Amado Azar (26. detsember 1913 Córdoba – 1971) oli Argentina poksija.
Azar sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1932. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Carmine DiBartholomeole (USA).
Elukutselisena.
Azar poksis oktoobrist 1933 kuni oktoobrini 1945 elukutselisena. Ta pidas kokku 66 kohtumist, millest võitis 53 (neist 22 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 7 kohtumist lõppes viigiga.
Kampaania

Kampaania (ka hoogtegevus, hoogtöö, aktsioon) on teataval ajavahemikul eriti esiplaanile tõstetav ning kõigi võimalike jõududega sooritatav töö (üritus). 
Kampaania võib olla näiteks poliitilise eesmärgiga (valimiskampaania) või millegi reklaamimiseks (reklaamikampaania). Nõukogude Liidus räägiti ka näiteks maisikampaaniast ja uudismaakampaaniast.
Kulumine (täpsustus)

Kulumine on pideva kasutamise, hõõrdumise vms tõttu järjest väiksemaks, õhemaks või kehvemaks muutuma. Sõna on erialati kasutusel ka oskussõnana.
Kulumine (majandus)

Kulumine on põhivahendite tarbimisväärtuse vähenemine nende kasutamisaja jooksul. 
Eristatakse põhivahendite füüsilist ja moraalset kulumist.
Valdar Parve

Valdar Parve (sündinud 6. septembril 1948 Tartus) on eesti filosoof.
Elulugu.
Valdar Parve on Valdar Parve vanema poeg.
Ta on lõpetanud 1967. aastal Rakvere 1. Keskkooli, 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonna, 1980 TRÜ aspirantuuri filosoofias, filosoofiakandidaat (1986, Läti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Философско-мировозренческие проблемы измененных состояний сознания". Täiendas end 1993 ja hiljem Saksamaal Duisburgi ja Lübecki ülikoolis, USA-s N. Y., Rootsis Linköpingis ning Inglismaal Oxfordis.
Oli 1974−1975 Tabivere jaoskonnaarst ja Vabariikliku Kliinilise Haigla arst-intern, 1975−1977 ja 1981−1988 Tartu Ülikooli filosoofia kateedri õpetaja, 1988−1989 vanemõpetaja, 1989−1991 dotsent, 1992−2001 filosoofia osakonna dotsent, 2002–2010 praktilise filosoofia vanemteadur. Õpetanud filosoofia üldkursusi, bioeetika, arstieetika jt valikkursusi ning erikursust "Keha ja vaim".
Üliõpilasseltsi Raimla vilistlane ("coetus" 1989/II) ja selle vilistlaskogu esimees 1994/I–1998/I.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tunnetusteooria ja eetika. Eesti Akadeemilise Filosoofia Seltsi asutaja- ja tegevliige.
Teoseid.
Üle 20 teaduspublikatsiooni, õppevahendeid ja aimekirjutisi.
Kõrvalfirma

Kõrvalfirma (inglise keeles "spin-off" ja sellest toortõlkena kasutatud, kuid mittesoovitatav termin: "spin-off"-firma) on teadus- ja arendusasutuse, sh kõrgkooli juures töötav ettevõte, mille ülesandeks on uute kõrgtehnoloogiliste ja teadusmahukate tehnoloogiate turustamisele kaasa aitamine ning teadus- ja arendustegevuse ja innovatsiooni alusel areneva ettevõtluse soodustamine.
Tartu Jaani kogudus

EELK Tartu Jaani kogudus oli luterlik kogudus Tartus Tartu praostkonnas, hiljem (enne teist maailmasõda) EELK Saksa praostkonnas. 
Vana Tartu Maarja kirik ehitati arvatavasti 14. sajandil Tartu saksa koguduse kirikuks, (eesti kogudus kasutas Jaani kirikut). 1525. aastal sai Maarja kiriku luterlik kogudus. Poola ajal kasutasid vana Maarja kirikut jesuiidid, kui Poola kuningas Stefan Bathory 1582. aastal saksa Maarja kiriku jesuiitidele oli loovutanud, linna luteri kogudusele anti kasutada 30. märtsil 1583. aastal Jaani kirik. Kirikut kasutasid saksa ja eesti kogudused. Rootsi ajal oli Maarja kirik Rootsi garnisoni, rootsi-soome koguduse ja Academia Gustaviana koguduste kirik. Põhjasõja lõpuks olid Maarja kirikust alles vaid varemed. Uus Tartu Maarja kirik valmis 1841. aastal. Saksakeelne Tartu Jaani linnakogudus jäi edasi Tartu Jaani kirikusse ning eestikeelne Tartu kihelkonnakogudus aga valminud uues Tartu Maarja kirikus.
1939. aastal, baltisakslaste ümberasumisel Saksamaale, anti Tartu saksa Jaani kogudusele kuulunud Jaani kirik ülemõpetaja Joseph Alexander Sedlatschecki poolt üle Tartu praostkonna praostile Aleksander Kuusikule. Pärast baltisakslaste ümberasumist 1939. aastal eraldati Tartu Jaani kogudus 30. novembril 1939 Saksa praostkonnast ja arvati Tartu praostkonda kuuluvaks. 
1. jaanuaril 2001 ühines Tartu Jaani kogudusega Tartu Ülikooli kogudus. Ühendatud kogudus kannab nime Tartu Ülikooli-Jaani kogudus.
Euroopa Tööohutuse ja Töötervishoiu Amet

Euroopa Tööohutuse ja Töötervishoiu Amet (EU-OSHA) on institutsioon, mille eesmärk on koondada ja jagada töötervishoiu ja tööohutuse alast teadmiste ja teabepagasit, eelkõige ennetusalase hea tava vallas. 
Amet moodustati 1994. aastal ja see paikneb Bilbaos Hispaanias.
Euroopa Liidu riikides asuvad teabekeskused, milleks on tavaliselt vastavas riigis tööohutuse ja töötervishoiuga tegelev juhtiv asutus. Teabekeskused koordineerivad ja levitavad ametilt saadavat teavet oma riigis. 
Peale selle teeb amet koostööd mitmesuguste partneritega, kelle hulka kuuluvad Euroopa Komisjon, muud Euroopa institutsioonid ja Euroopa sotsiaalpartnerid, samuti rahvusvahelised organisatsioonid ning tööohutuse ja töötervishoiu organisatsioonid kogu maailmas.
Ashikaga Yoshihisa

Ashikaga Yoshihisa (足利 義尚; 11. detsember 1465 – 26. aprill 1489) oli Ashikaga šogunaadi 9. šogun aastatel 1473–1489.
Ta oli 8. šoguni Ashikaga Yoshimasa poeg.
Carl Johann Thal

Carl Johann Thal (1746 Urvaste – 1810) oli Urvaste köster ja orelimeister. 
Isiklikku.
Carl Johann Thali isa oli köster ja kirjamees Hans Thal.
Carl Johann Thali poeg oli köster ja orelimeister Carl Georg Thal. 
Carl Johann Thali onu oli köster Jakob Thal. 
Carl Johann Thali onupoeg oli esimene eestlasest orelimeister Johann Thal.
Carl Georg Thal

Carl Georg Thal (2. august 1786 Urvaste – 9. jaanuar 1854 Rakvere) oli eesti orelimeister. 
Carl Georg Thal käis 1804 Kambjas leeris. 
Ta töötas Põltsamaa köstrina. Sel ajal (1816) abiellus ta Catharina Sophia Sonnemanniga Kolga-Jaanist. Viiest lapsest esimene sündis Põltsamaal. 
Järgnevalt töötas ta Paide köstrina. Seal ehitas ta paljudele ümbruskonna kirikutele (Ambla, Türi, Järva-Peetri, Torma) ja koolidele oreleid. Tema pille leidus ka kaugemal: Pärnus, Audrus ja Kuressaares. Terviklikul kujul on neist säilinud vaid Audru kiriku orel. 
Thali orelid olid ühe manuaaliga, osa vaid positiivid, osa ka pedaaliga. Tema orelite vilede mensuurid olid väga isikupärased.
Pärast Tallinna Oleviste kiriku põlemist 1820 pidas kogudus jumalateenistusi Suurgildi saalis, kuhu oreli seadis kokku just Carl Georg Thal. See pill on kahe manuaali ja 16 registriga ning suures osas kokku seatud teiste orelite osadest. 
Thalide oreleid on leidunud ka Sangastes, Kanepis, Simunas, Maarja-Magdaleenas ja mujal. Uurimistöö praeguses faasis ei ole võimalik kindlalt määratleda, millise Thali tehtud milline pill oli. 
Pärast abikaasa surma lahkus ta Paidest ja asus elama Rakverre. 
Carl Georg Thal maeti Rakvere kalmistule.
Tema maine vara pandi üksikasjalikult kirja ja müüdi maha sama aasta 31. märtsil ja 1. aprillil. Pärandi hulgas olnud orelidetailid ostis ära Hans Holm, kes oli Tõrma koolmeister ja ehitas ka oreleid.
Isiklikku.
Carl Georg Thali isa oli köster ja orelimeister Carl Johann Thal. 
Carl Georg Thali vanaisa oli köster ja kirjamees Hans Thal.
Pfullendorf

Pfullendorf on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal Sigmaringeni kreisis.
Václav Pilař

Václav Pilař (sündinud 13. oktoobril 1988 Chlumec nad Cidlinous) on Tšehhi jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Tšehhi kõrgliigaklubis Plzeňi Viktoria.
Tšehhi kõrgliigas on ta mänginud veel Hradec Králové, Libereci Slovani, Olomouci Sigma ja FK Jabloneci meeskonnas. Tšehhi meistriks on ta tulnud hooajal 2014/15 Viktoriaga. Ainus välisklubi, kus ta on mänginud, oli hooajal 2013/14 Saksamaa kõrgliigaklubi SC Freiburg.
Tšehhi jalgpallikoondises mängis Pilař aastatel 2011–2015 kokku 22 korda ja lõi viis väravat. UEFA Euro 2012 alagrupi turniiri ajal lõi Pilař kaks väravat, aidates oma rahvuskoondisel jõuda väljalangemismängudeni.
Anna Kula

Anna Kula (2020. aastani Anna Pohlak; sündinud 1. juulil 1993) on Eesti treener ja endine purjesportlane.
Ta esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängude purjeregatil Portlandis, kus sai 35. koha. 
Maist 2012 on Anna Pohlak svertpaadi Laser Radiali klassis ISAF-i edetabelis saja esimese hulgas.
Haridus.
Lõpetas 2012. aastal Tallinna Reaalkooli.
Jänes (perekonnanimi)

Jänes on eesti perekonnanimi.
Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Aume, Kaasik, Mandri ja Nuut. Jänes on võtnud uueks perekonnanimeks isikud, kelle perekonnanimi oli Leppik.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Jänes 269 mehel ja 308 naisel.
Yuen Ren Chao

Yuen Ren Chao (hiina 赵元任, "pinyin'"is: Zhào Yuánrèn, 3. november 1892 Tianjin – 25. veebruar 1982 Cambridge, Ameerika Ühendriigid) oli hiina päritolu ameerika keeleteadlane. Teda peetakse kaasaja hiina keeleteaduse rajajaks ja tema juhtimisel loodi hiina keele latinisatsioonisüsteem Gwoyeu Romatzyh. Ta töötas välja ka toonikeelte toonide märkimise süsteemi.
Chao üks olulisemaid teoseid on ingliskeelne hiina keele grammatika "A Grammar of Spoken Chinese" (Berkeley: University of California Press, 1968).
1910 astus ta USA-s Cornelli Ülikooli, kus õppis matemaatikat ja füüsikat. Ta kaitses filosoofiadoktori väitekirja Harvardi Ülikoolis.
1920. aastal läks ta tagasi Hiinasse ja hakkas õpetama matemaatikat Tsinghua ülikoolis. Samal aastal oli ta Bertrand Russelli tõlk filosoofi Hiina-visiidi ajal. Aasta hiljem naasis ta USA-sse ja töötas õppejõuna Harvardi Ülikoolis. 1925 läks Chao Hiinasse tagasi ja hakkas 1926 uurima wu keele murdeid. 1928 alustas ta välitöid kogu Hiinas Academia Sinica Ajaloo ja Filoloogia Instituudi ülesandel. Ta tegi koostööd Luo Changpei ja Li Fangguiga, et anda hiina keeles välja Bernhard Karlgreni teos "Études sur la Phonologie Chinoise". 
1938. aastast elas Chao jälle USA-s. 1945 valiti ta Ameerika Lingvistikaseltsi presidendiks. 1954 sai ta Ameerika Ühendriikide kodanikuks. Alles 1981. aastal külastas ta Deng Xiaopingi kutsel üle aastate taas Hiinat. 
Chao kirjutas hiinakeelse teksti 施氏食狮史 (traditsioonilises kirjas 施氏食獅史; "pinyin"is: "Shī Shì shí shī shǐ" 'Lõvisööja luuletaja kivikoopas'). Tekst koosneb 92 hieroglüüfist, mis kõik häälduvad kas "shī, shí, shǐ" või "shì". Hiina kirjas on see tekst loetav, kuid kõnes või latiniseeritult arusaamatu. Ta lõi teksti argumendina klassikalise hiina keele latiniseerimise vastu.
Ta tõlkis hiina keelde Lewis Carrolli lasteraamatu "Alice Imedemaal" ja luuletuse "Jabberwocky".
Yuen Ren Chao kirjutas ka muusikat.
Lodewijk van Beethoven

Lodewijk van Beethoven (saksapäraselt Ludwig van Beethoven, 5. jaanuar 1712 Mechelen – 24. detsember 1773 Bonn) oli flaami bassilaulja ja kapellmeister Kölni kuurvürsti õukonnas, helilooja Ludwig van Beethoveni vanaisa.
Ta asus 20-aastaselt elama Bonni. Nagu paljud tolle aja saksa linnakodanikud, oli Lodewijk ka veinikaupmees. Tema naine jõi nii palju veini, et Ludwig oli sunnitud ta kloostrisse panema. Kloostrisse jäi naine kuni oma surmani 1775. aastal. Lodewijk van Beethoven oli Bonnis tuntud mees, keda kaaskodanikud tervitasid aupaklikult. Tal oli vaid üks laps, Johann. Kui Lodewijk suri, oli Ludwig van Beethoven vaid kolmeaastane.
Pamela Tola

Pamela Tola (sündinud 15. oktoober 1981) on Soome näitleja.
Ta on abielus ja tal on kaks poega.
Jõululugu (film 2007)

"Jõululugu" (soome keeles "Joulutarina") on 2007. aasta Soome film, mille režissöör oli Juha Wuolijoki. 
Film räägib sellest, kuidas Nikolase-nimelisest orvust sai Jõuluvana. Filmi Soome esilinastus oli 16. novembril 2007. Film võtted toimusid enamasti Utsjokil.
Sisu.
Palju aastaid tagasi jääb Lapimaal poiss nimega Nikolas orvuks, kui ta vanemad lumetormis juhtunud õnnetuses hukkuvad. Pärast õnnetust otsustatakse, et kuna ükski pere ei suuda tema eest pidevalt hoolitseda, hakkab ta peredes aastakaupa külakorda käima. Nikolas hakkab tema eest hoolitsenud peredele tänuks puust mänguasju tegema ja kingib need jõulude ajal peredele. Ühel aastal juhtub aga, et ükski pere ei suuda ta eest hoolitseda ja ta satub puusepp Iisakki juurde õpilaseks. Mees on ta vastu karm, aga poiss õpib kiiresti ja Iisakki hakkab poissi armastama nagu oma poega. Nikolas hakkab üha enam jõulurütmis elama ja kui ta vanaks saab, hakatakse teda Jõuluvanaks kutsuma.
Laostav kasv

Laostav kasv on üldiste majandusolude, eriti väliskaubandusolude halvenemine majanduse kasvu tagajärjel, nii et pärast märgatava kasvu toimumist on maa halvemas seisundis kui enne seda.
Levinud väärarusaam

Levinud väärarusaam (inglise "majority fallacy") on paljude subjektide poolt õigeks peetav, ent sisult ekslik seisukoht. 
Näiteks majanduses tuuakse selle näiteks paljude turundajate väärarusaama, mille kohaselt kasum oleks tagatud, kui ettevõte suunaks oma pingutused kõige kättesaadavama turu poole.
Levimus

Levimus on abstraktselt väljendatult millegi levimise ulatus, haare. Konkreetsemalt defineeritakse seda kui mis tahes nähtuse esinemise sagedust mingist suuremas kogumis. Näiteks melanoomi (nahavähi alamliigi) levimus mingi ala rahvastikus. 
Levimuse suhtelist intensiivsust mõõdetakse asjaomase koefitsiendiga (kordajaga), mida võib väljendada näiteks 100, 1000, 10 000 jne inimese kohta.
Enn Säde

Enn Säde (sündinud 18. oktoobril 1938 Pärnus) on eesti helioperaator.
Ta õppis Pärnu 2. Mittetäielikus Keskkoolis ja Pärnu 2. Keskkoolis, mille lõpetas 1956. aastal. 
Ta lõpetas 1961. aastal heliinsenerina Leningradi Filmiinseneride Instituudi (vene keeles Ленинградский институт киноинженеров).
Aastail 1961–1994 töötas ta Tallinnfilmis heliinseneri ja -operaatorina, aastast 1978 ka dokumentaalfilmide režissöörina. 1994. aastast on vabakutseline.
Enn Säde on teinud režissöörina üle 20 dokumentaalfilmi, olnud umbes 25 mängufilmi ja 80 dokumentaalfilmi helimees, dokumentaalfilme tihti ka monteerinud ning toimetanud kolleegide filme.
Säde on ka tunnustatud filmiajakirjanik. Aastatel 1991–2000 andis ta koos Ago Ruusiga välja filmiajalehte Pääsuke. 2009. aastal tunnistas Eesti Filmiajakirjanike Ühing Enn Säde Eesti parimaks filmiajakirjanikuks tööde eest raadios ja kultuurilehes Sirp. Ta on kirjutanud kaks raamatut.
Isiklikku.
Tema vend oli graafik Ants Säde.
Oreli sisse minek

"Oreli sisse minek" on 1974. aastal valminud Olav Neulandi ja Enn Säde film professor Hugo Lepnurmest ja külmades Eesti kirikutes lagunevatest orelitest. 
Filmi pikkus on 44 minutit ja 40 sekundit.
Roheline pomm

"Roheline pomm" on 1978. aastal Tallinnfilmis valminud dokumentaalfilm, mis räägib taimevalgu ehk leheproteiini tähtsusest tuleviku loomasöödana ja selle tootmisega seotud probleemidest Pärnu kolhoosidevahelises seafarmis. 
Filmi režissöör on Enn Säde, operaator Hans Roosipuu ja stsenarist Zinovi Feldman.
Edisoni disko

"Edisoni disko" on 1979. aastal Tallinnfilmis valminud dokumentaalfilm, mis räägib Eesti Raadio helirežissööri Heino Pedusaare aastatepikkusest tööst vanade heliplaatide restaureerimisel. 
Filmi režissöör ja stsenarist on Enn Säde ja operaator Arvo Iho.
Heino Pedusaar

Heino Pedusaar (7. märts 1931 Tallinn – 2. oktoober 2021) oli eesti insener ja helirežissöör; õpikute ja aimeraamatute autor.
Haridus.
Heino Pedusaar lõpetas Tallinna 7. Keskkooli 1949. aastal "cum laude". Seejärel jätkas õpinguid Tallinna Polütehnilises Instituudis elektrivõrkude erialal. Esimeseks töökohaks oli Tallinna Jaan Tombi nimeline kultuurihoone, kus ta oli aastatel 1947–1954 helitehnik ja raadioringi juhendaja. 
Töökäik.
Aastatel 1954–1997 töötas Pedusaar Eesti Raadios ja Eesti Televisioonis heliinseneri ja helirežissöörina. Ajavahemikus 1955–1959 projekteeris ja valmistas ta koos Anatol Sügisega unikaalse elektroonse muusikainstrumendi varioola.
Loominguline tegevus.
Ta on kirjutanud elektro- ja raadiotehnika õpikuid algajaile ja raamatuid amatöörhelitehnikast.
1948. aastast oli Heino Pedusaar mitme ajalehe ja ajakirja kirjasaatja (ilmunud artiklid on pseudonüümidega A. Raudsep, Ed. Sarapu, Edur Paas, A. Saar, E. Saar, P. Saar, Arvo Kiiver või V. Pilve).
Autori, tõlkija, koostaja või eritoimetajana on Pedusaar avaldanud 99 raamatut mitmest muusika ja tehnika valdkonnast, lisaks mahuka uurimuse teise maailmasõja eelsest heliplaadisalvestusest koos kõiki vajalikke otsinguvõimalusi pakkuva elektroonilise loendiga "Eesti heliplaatide koondkataloog 1901–1939".
Liikmesus.
Pedusaar oli alates 1969. aastast Eesti Kinoliidu, 1976. aastast Eesti Ajakirjanike Liidu ja 1987. aastast Eesti Teatriliidu liige.
Isiklikku.
Tema isa oli arst Konstantin Pedusaar (1883–1972).
Laura Birn

Laura Eveliina Birn (sündinud 25. aprillil 1981 Helsingis) on Soome näitleja.
Tema tuntumad rollid on olnud filmides "Helmiä ja sikoja" ja "Lupaus". Ameerika Ühendriikides on ta tuntud tänu kõrvalosale filmis "Jõululugu".
Eesti Kinoliit

MTÜ Eesti Kinoliit on filmitegijaid ühendav mittetulundusühing. 
Kinoliit korraldab koostööd kodu- ja välismaiste festivalikorraldajate, asutuste, ettevõtete ning oma liikmete vahel. Samuti haldab liit Kinomaja ja korraldab Eesti Filmi Päevi.
Eesti Kinoliit on asutatud 20.-21. detsembril 1962. Aastatel 1962–1965 kandis organisatsioon nime ENSV Kinematograafiatöötajate Liit ja seejärel aastani 1980 Eesti Kinematografistide Liit. Kuulus vabariikliku organisatsioonina NSVL Kinematografistide Liitu.
Veebruaris 2022 kuulus ühingusse 395 liiget.
Mikko Leppilampi

Mikko Johannes Leppilampi (sündinud 22. septembril 1978) on soome muusik ja näitleja.
2007. aastal oli Leppilampi koos Jaana Pelkoneniga Eurovisiooni õhtujuht ja 2008. aastal teatas Soome hääletustulemused.
Minna Haapkylä

Minna-Maria Erika Haapkylä (sündinud 10. juunil 1973) on Soome näitleja. 
Ta on näidelnud nii teatris, telesarjades kui ka filmides. Tema tuntuimad rollid on olnud Soome filmides "Kuutamolla", "FC Venus" ja "Lapsia ja aikuisia". Ta on näidelnud ka Prantsusmaal toodetud filmides.
Minna Haapkylä on abielus Hannu-Pekka Björkmaniga. Neil on kaks poega: Eliel (2004) ja Luukas (2008).
Lauri Nurkse

Lauri Nurkse (sündinud 11. mail 1978 Helsingis) on Soome filminäitleja ja filmirežissöör.
Lauri Nurkse alustas oma filmitegijakarjääri 2000. aastal soome mängufilmides näitlemisest. Juba järgmisel aastal sai ta kätt proovida režissöörina ("Isän kuva", 2001). Järgnesid üha uued näitlejarollid ja sekka juba teleseriaalide režissööritöö.
Näitlejana on Lauri Nurkse saanud 2003. aasta Brüsseli rahvusvahelisel filmifestivalil parima osatäitja auhinna Ilkka Takkuse rolli eest filmis "Pahat pojat".
Režissöörina jäi tal napilt puudu, et oleks saanud publiku auhinna 2008. aasta Hamburgi filmifestivalil komöödia "Sooloilu" eest.
Tal on oma filmiettevõte FantasiaFilmi Oy.
2022. aasta algusest töötab ta üleeuroopalisse kontserni Mediawan Group kuuluvas ettevõttes Aito Media, kus vastutab Euroopa turule suunatud teleseriaalide jaoks piisavalt kaalukate stsenaariumide hankimise ja nende konkurentsivõimelise teostuse eest.
Lauri Nurkse kuulub ka Soome filmiauhindade Jussi žüriisse.
Isiklikku.
Lauri Nurkse elukaaslane on alates 2013. aastast näitleja Tuuli Mattila, 2021. aasta lõpus nad kihlusid.
Variotram

Variotram (saksa keeles "Variobahn") on Saksa päritolu trammide, mida toodetakse alates 1993. aastast, brändinimi. Nende trammide tootjad on peamiselt olnud Euroopa ettevõtted.
Algseks tootjaks oli ABB ASEA Brown Boveri. 1995. aastal liideti ABB raudteeveeremi-divisjon ettevõttesse Adtranz, mille ostis aastatel 2000–2001 ära Kanada veeremitootja Bombardier. Varsti pärast seda ostu ja kokkuleppel Euroopa Komisjoniga eraldas Bombardier Variotrami divisjoni 2001. aastal Šveitsi ettevõttele Stadler Rail, kes toodab Variotrame praegugi.
Eestile lähimad Variotramid sõidavad Helsingis. Helsingi Variotramid tootis Adtranz ja hiljem Bombardier.
Helsingis.
Ajavahemikus 1998–2003 tarniti Helsingi Linnatranspordile (HKL) 40 Variotrami, mis maksid kokku 76 miljonit eurot (u. 1 189 141 600 krooni).
Veeremina on Variotramidel olnud Helsingi trammiteedel mitmeid konstruktsioonivigu ja probleeme — enne 2009. aastat olid sõidetavad vähem kui pool ostetud trammidest, mistõttu oli HKL sunnitud ostma mitu kasutatud varutrammi, et liine käigus hoida.
Kõigest sellest johtuvalt ähvardas Helsingi linn ostu-müügilepingu katkestada. Pikkade läbirääkimiste tulemusena jõuti kompromissile, mille järgi lepiti 2007. aasta mais kokku, et Variotramide hooldamine läheb üle Bombardierile, ning et kui 2008. aasta maikuust alates ei ole rohkem kui neli Variotrami sõidetavad, peab Bombardier maksma iga päev trahvi iga mittetöötava trammi eest. Kui rohkem kui kaheksa trammi pole sõidetavad, on HKL-il õigus ostu-müügileping tühistada, tagastada trammid, ning Bombardieril on kohustus maksta tagasi see 76 miljonit eurot, mis HKL trammide eest tasus. Et lepingut täita, avas Bombardier 2008. aasta keskel oma remondidepoo VR Grupi endises elektrivedurite depoos Pasilan Konepajas.
Ahelaloend

"Mitte segamini ajada Ahelloendiga."
Ahelaloend on elektriahela hargnemispunktide ehk sõlmede vaheliste ühenduste (ahelate) nimekiri. Ahelaks võib olla näiteks juhtmete ühendusrada trükkplaadil või mõnda elektroonikakomponenti sisaldav ühendus kahe sõlme vahel.
Ahelaloendit kasutatakse elektriahela kirjeldamiseks nende ahelate modelleerimisprogrammides. Näiteks kasutatakse ahelaloendit laialdaselt jõuelektroonika ahelate projekteerimisel ja digitaalelektroonika disainiprotsessis riistvara ühenduste kirjeldamiseks.
Andmete ülekandmiseks projekteerimisprogrammide (CAD-programmide) vahel on kasutusel mitmesuguseid ahelaloendi vorminguid. Trükkplaatide projekteerimisel koostab programm sisestatud elektroonikaskeemi põhjal automaatselt ahelaloendi, mis seotakse vastavate elektroonikakomponentide jälgpindade ühendustega. Plaatidele paigutatavate komponentide jälgpindade vahelisi ühendusi tähistatakse eri programmides nii nimede kui ka numbritega..
Niko Saarela

Niko Pietari Saarela (sündinud 28. veebruaril 1972 Helsingis) on soome näitleja, kes lisaks telesarjades ja filmides näitlemisele töötab KOM teatris.
Saarela isa on näitleja Erkki Saarela.
Outi Mäenpää

Outi Kirsti Johanna Mäenpää (õieti Nordberg; sündinud 24. veebruaril 1962 Helsingis) on soome näitleja. 
Aastatel 1984–1988 töötas ta teatrinäitlejana. 1989. aastast mängib ta enamasti televisiooni draamasarjades.
Filmograafia.
Eesti Fotopärand

Mittetulundusühing Eesti Fotopärand koondab fotokogudega töötavaid ja muidu fotopärandi vastu huvi tundvaid inimesi eesmärgiga luua aktiivne erialakogukond ning edendada fotopärandialast teavitustööd.
Ühing kasvas välja 2008. aasta lõpul loodud samanimelisest Google'i grupist. Asutamiskoosolek peeti 28. jaanuaril 2010 Eesti Rahva Muuseumis fotonäituse "Tuhande sammuga..." (kuraator Jüri Karm) raames toimunud ümarlaual. Ühingu lõid 7 asutajaliiget, 2018. aastal oli liikmeid 23.
Eesti Fotopärandi eestvedamisel on loodud Eesti Fotograafide Elulooline Andmebaas. Veebruaris 2011 toimunud idufirmade üritusel "Garage48 – Public Services" loodud ajalooliste fotode kaardistamise veebileht Ajapaik.ee kuulub samuti MTÜ-le Eesti Fotopärand.
Epifütootia

Epifütootia (inglise "epiphytotics" või "epiphytotic disease") on taimehaiguse massiline puhang mingis piirkonnas. 
Eestis on epifütootiana tihti kartuli-lehemädanikku, kõrreliste jahukastet, teraviljade roosteid ja õunapuu kärntõbe.
Arboritsiid

Arboritsiid on keemiline vahend puittaimede (sh võsa) hävitamiseks.
Hispaania kärbes

Hispaania kärbes ("Lytta vesicatoria") on smaragdroheline mardikaliste seltsi kuuluv putukaliik. 
Hispaania kärbse kitiinkest sisaldab väga tugevatoimelist mürki kantaridiini, mis väga väikeses koguses toimib afrodisiaakumina.
Valmik on 15–22 mm pikk ja 5–8 mm lai.
Hispaania kärbse valmikud toituvad puulehtedest. Areneb valmikuks hüpermetamorfoosi teel. Vastsed arenevad erakmesilaste pesades.
Ta on levinud Kesk- ja Lõuna-Euroopas ning Kesk-Aasias ja Siberi lõunaosas.
Eestis on liik hävinud.
Ihtüopatoloogia

Ihtüopatoloogia on veterinaaria osa, mis käsitleb kalade haigusi (sh nakkus- ja invasioonihaigusi) ja mürgistusi. 
Ihtüopatoloogias kasutatakse mitmeid spetsiifilisi meetodeid, sest episotoloogilised protsessid kulgevad vees teistmoodi kui maismaal.
Pronksi tänav

Pronksi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua, Kompassi ja Torupilli asumis.
Tänav algab Narva maanteelt, suundub lõunasse, ristub Raua tänavaga, pöörab kergelt edelasse, ristub Gonsiori, E. Viiralti ja J. Kunderi tänavaga ning lõpeb Tartu maanteel.
Hoonestus.
Pronksi tänava ääres asuvad Eesti Tuletõrjemuuseumi torniga Tallinna tuletõrjehoone, Politseiaed, Tartu maantee ja Pronksi tänava nurgal 15-korruseline büroo- ja korterihoone Novira Plaza, Tartu maantee 25.
 Eesti Tuletõrjemuuseumi torniga Tallinna tuletõrjehoone, Raua tänav 2 – Pronksi tänava ääres, Raua ja Gonsiori tänava vahelisel alal
Politseiaed
Ajalugu.
Pronksi tänav koos Liivalaia tänava ja Jõe tänavaga kandis Eesti NSV ajal aastatel 1944–1992 nime V. Kingissepa tänav. Narva maanteeni suunduvale V. Kingissepa tänava osale anti tagasi ajalooline nimi Pronksi tänav, kuigi varem see tänav igal pool just täpselt samas kohas ei kulgenud, ning Pronksi ja Narva maantee ristist Vanasadama poole jätkunud tänavale Jõe tänava nimi.
Rait Oja

Rait Oja (sündinud 26. jaanuaril 1992 Viljandis) on eesti jalgpallur (väravavaht). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Eižens Zemmers

Eižens Zemmers (8. november 1843 Katvari vald – 17. detsember 1906 Valmiera) oli läti bakterioloog, mikrobioloog ja loomaarstiteadlane.
Ta oli Katvari mõisa aedniku poeg.
Ta lõpetas 1865 Tartu Veterinaariainstituudi ja töötas samas õppejõuna, alates 1876 professorina. Ta diagnoosis esimesena trihhinelloosi (kassil, 1868) ning kirjeldas kanade süngamoosi (1870).
Zemmers avastas 1872. aastal Siberi katku tekitaja spoorilise arengustaadiumi ning tõestas, et inimene võib nakatuda tuberkuloosihaige veise liha või piima toiduks tarvitades.
Tema vend Aleksandrs Zemmers oli samuti Tartu Veterinaariainstituudi professor.
Surres pärandas ta 10 000 rubla läti päritolu üliõpilaste õpingute toetuseks, fondi tagatiseks oli Vastse-Laitsna mõis.
Carl Thal

Carl Thal on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Aigar Põder

Aigar Põder (sündinud 27. oktoobril 1970 Tartus) on eesti poliitik, Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige ja endine sõjaväelane. 
Ta on 2005. aastast Tapal tegutseva OÜ Allodium omanik ja tegevjuht.
Haridus.
Aastatel 1982–1989 treenis ta tollases EPA spordiklubis Kreeka-Rooma maadluse sektsioonis (Nõukogude Liidu meistersportlase kandidaat).
1989. aastal lõpetas ta Tartu 14. keskkooli ja jätkas õpinguid Tartu Ülikooli ajalooteaduskonnas, mis jäi pooleli. 2004. aastast õpib ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Poliitiline tegevus.
Alates 1988. aastast oli Põder Eesti Muinsuskaitse Seltsi, sõjaajalooklubi Ugandi ja Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei liige. Ta osales Kaitseliidu Tartu maleva taastamisel, Eesti kodanike komiteede liikumises ja Eesti Kongressi kokkukutsumises.
2006. aastal astus ta Eesti Rahvusliku Liikumise ridadesse ja valiti 2012. aastal selle juhatusse. Pärast ERL-i ühinemist Rahvaliiduga sai temast Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna juhatuse liige.
Isiklikku.
1995. aastast on tema abikaasa Kersti Põder (Tammsalu), neil on lapsed Ülo (sündinud 1996) ja Kea (sündinud 2002).
Rain Vessenberg

Rain Vessenberg (sündinud 27. novembril 1975) on endine eesti jalgpallur (väravavaht).
Koondisekarjäär.
Eesti jalgpallikoondises on Vessenberg pidanud viis kohtumist. Debüüdi tegi ta 18-aastaselt 26. oktoobril 1994 sõprusmängus Soome vastu. Samas mängus tegid debüüdi ka Vahur Vahtramäe ja Janek Kiisman.
Tanel Olev

Tanel Olev (sündinud 9. septembril 1992) on eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Janar Õunap

Janar Õunap (sündinud 9. septembril 1994) on eesti jalgpallur (kaitsja). 
Ta mängib Eesti klubis Tallinna FC Flora.
Martin Allik

Martin Allik (sündinud 13. augustil 1994 Aimlas) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Viljandi JK Tulevik.
Gerdo Juhkam

Gerdo Juhkam (sündinud 19. juunil 1994 Paides) on Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Viljandi JK Tulevik.
Maario Laansoo

Maario Laansoo (sündinud 3. mail 1994) on eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Heikki Talimaa

Heikki Talimaa (sündinud 14. märtsil 1985) on eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Indrek Ilves

 
Indrek Ilves (sündinud 27. aprillil 1990) on eesti jalgpallur (kaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Eeva Litmanen

Eeva Riitta Orvokki Litmanen (sündinud 25. veebruaril 1944 Lappeenrannas) on soome näitleja.
Ta oli 1976–1996 abielus näitleja Kari Franckiga. Nende tütar Karoliina Franck on samuti näitleja.
Jorma Kiigemägi

Jorma Kiigemägi (sündinud 10. aprillil 1987) on eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Mikk Miländer

Mikk Miländer (sündinud 9. jaanuaril 1989) on eesti jalgpallur (poolkaitsja). 
Ta mängib Eesti jalgpalliklubis Viljandi JK Tulevik.
Raido Roman

Raido Roman (sündinud 22. novembril 1987) on eesti jalgpallur (poolkaitsja). 
Ta mängib Eesti jalgpalliklubis Viljandi JK Tulevik.
2015. aastal valiti Romani Tartu Tammekale 11. septembril löödud värav Eesti Meistriliiga aasta kauneimaks tabamuseks.
Karel Kübar

Karel Kübar (sündinud 4. juulil 1994) on eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Kaarel Kümnik

Kaarel Kümnik (sündinud 10. märtsil 1987) on eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Robert Taar

Robert Taar (sündinud 24. märtsil 1994) on eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Martin Normann

Martin Normann (sündinud 25. veebruaril 1989) on eesti jalgpallur (Ründaja). Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Kristen Kähr

Kristen Kähr (sündinud 5. oktoobril 1989) on eesti jalgpallur (ründaja). 
Ta mängib Eesti klubis Viljandi JK Tulevik.
Risto Tuorila

Risto Kalevi Tuorila (sündinud 19. veebruaril 1947 Oulus) on soome näitleja.
Ta on alates 1981. aastast töötanud Oulu Linnateatris.
Tuorila õppis 1974–1978 Helsingi Teatriakadeemias. Ta on olnud näitleja Lappeenranta Linnateatris (1969–74), Kirjan näyttämöl (1978–1980) ja Kemi Linnateatris (1980–1981).
Tuorilal on abikaasa Maija ja poeg Reko. Ta harrastab purjetamist.
Alpo Suhonen

Alpo Suhonen (sündinud 17. juunil 1948 Valkeakoskis) on soome jäähokitreener, teatrilavastaja ja endine jäähokimängija.
Alpo Suhonen mängis aastatel 1965–1971 Soome jäähoki meistrisarjas klubides Porin Karhut, Porin Ässät ja Helsingin Jokerit kokku 103 mängu, tegi 25 väravat ja andis 13 väravasöötu. Aastal 1971 tuli ta klubi Porin Ässät meeskonnas Soome meistriks.
Ta on olnud mitme Soome jäähokiklubi peatreener ning treeninud Soome noortekoondisi. Aastatel 1982–1986 oli ta Soome jäähokikoondise peatreener.
1990. aastatel oli ta muu hulgas Winnipeg Jetsi ja Toronto Maple Leafsi teine treener. Aastal 2000 asus Suhonen tööle Chicago Blackhawksi peatreenerina ja temast sai esimene eurooplasest NHL-i klubi peatreener üle rohkem kui 50-aastase vaheaja. Šveitsi klubide treenerina tuli ta kaks korda Šveitsi meistriks. Alates juunist 2012 on ta Austria jäähokiliidu spordijuht.
Soome jäähokimuuseum valis 2004. aastal Alpo Suhose jäähokilõviks number 149.
Alpo Suhonen on tegutsenud ka teatrilavastajana, juhtinud aastatel 1991–1992 Turu Linnateatrit ja 2003–2004 Pori Jazzi korraldamist.
Ta kandideeris Rohelise Liidu nimekirjas 2011. aasta parlamendivalimistel, kuid ei osutunud valituks.
Alpo Suhose elukaaslane on näitleja Sinikka Sokka.
Ivan Mitšurin

Ivan Vladimirovitš Mitšurin (27. oktoober 1855 – 7. juuni 1935) oli vene sordiaretaja. 
Tema töid propageeriti eriti lõssenkismi perioodil Nõukogude Liidus.
Mälestuse jäädvustamine.
Ivan Mitšurini järgi oli Eestis nimetatud:
Lõssenkism

Lõssenkism oli Trofim Lõssenko õpetusel põhinev vaadete süsteem bioloogias.
Lõssenkism pidas õigeks Charles Darwini õpetust, kuid seda vulgariseerides (nimetuse all "loov darvinism") ja, vastandudes mendelistlikule geneetikale, pidades võimalikuks omandatud tunnuste päritavust.
Lõssenkismil oli tugev riikliku ideoloogia poolt toetatud mõju Nõukogude Liidus aastail 1948–1964. Hruštšovi ajal muutus võimalikuks lõssenkismi avalikult kritiseerida, kuid lõplik tabu geneetikalt võeti alles Hruštšovi tagandamise järel.
Louis Tomlinson

Louis William Tomlinson (sünninimi Louis Troy Austin (loe Luie Troi Astin) sündinud 24. detsembril 1991) on Briti muusik.
Ta sai tuntuks Suurbritannia võistluslikus telesaates "The X Factor", kus võistles bändi One Direction koosseisus.
Louis William Tomlinson on bändi vanim liige. Ta on pärit Inglismaalt Lõuna-Yorkshire'i Doncasterist. "The X Factori" eelvoorus laulis ta lugu "Hey There Delilah".
Isiklikku.
Tema vanemad on Johannah Deaklin ja Troy Austin. Ta vanemad läksid lahku, kui Louis oli noor, ja ta võttis oma kasuisa Mark Tomlinsoni nime. Tal on 6 nooremat poolõde – isa poolt Georgia Austin ja ema poolt Charlotte, Félicité, kaksikud Daisy ja Phoebe ning kaksikud Doris – ja väike vend Ernest.
2011. aastal teatasid ta ema ja kasuisa, et nad lahutavad.
Oli peaaegu neli aastat suhtes Eleanor Calderiga, kuid nende suhe lõppes märtsis 2015. 2017. aastal soojendasid nad oma suhte uuesti üles. 
Suvel 2015 sai teatavaks, et Los Angelesest pärit stilist Briana Jungwirth, kes on Louis'le lihtsalt sõber, ootab Louis'lt last. Louis' poeg Freddie Reign Tomlinson sündis 21. jaanuaril 2016 Hollywoodis.
2016. aastal suri Louis' ema leukeemiase.
2019. aasta märtsis suri Louis' õde Félicité südamerabandusse, olles vaid 18-aastane. 
Albumid.
One Directioni koosseisus:
Sooloartistina:
Logelemine

Logelemine ehk logelus (inglise "idle on the job", "idleness on the job") on tööaja raiskamine mittemidagitegemiseks või kõrvaliste asjadega tegelemiseks, töölt mitmesugustel põhjustel ärakäimiseks, ajalehelugemiseks, telefonikõnedeks jne. 
Nt Nõukogude plaani- või käsumajanduse tingimustes kulus logelemiseks suur osa töötajate tööajast.
Töösulg

Töösulg ehk lokaut on tööandjate algatatud töökatkestus töövõtjatelt järeleandmiste saavutamiseks. Töösulgu kasutatakse tavaliselt siis, kui töövõtjate esindusorganisatsioonid esitavad liiga kõrgeid palganõudmisi jms juhtudel. 
Töösuluga võib kaasneda töötajate hulgaline vallandamine. 
Töötajate algatatud töökatkestust nimetatakse streigiks.
Köstrijärv

Köstrijärv (ka "Köstrejärv") on järv Valgamaal Karula rahvuspargis Lüllemäel.
Järve pindala on 11,5 ha, suurim sügavus 4,4 m.
Lindsay Wagner

Lindsay Jean Wagner (sündinud 22. juunil 1949 Los Angeleses) on USA näitleja.
Ta on mänginud filmides ja telesarjades. Tema tuntuim roll oli Jaime Sommersi tegelaskuju 1970. aastate telesarjas "The Bionic Woman". Ta sai selle osa eest Emmy auhinna.