tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Afeel

Afeel (kr sõnadest "apo" 'eemal, kaugel' + "hēlios" 'Päike') ehk päikesekaug on ümber Päikese tiirleva taevakeha orbiidi punkt, mis asub Päikese massikeskmest kõige kaugemal. Afeeli vastaspunkt on periheel.
Maa on afeelis juulis, mistõttu põhjapoolkera suved on üldiselt pisut jahedamad ja pikemad kui lõunapoolkera suved (muude tingimuste võrdsuse korral).
Termini "afeel" võttis kasutusele Johannes Kepler.
Periheel

Periheel ehk päikeselähis on ümber Päikese tiirleva taevakeha orbiidi punkt, mis asub Päikese massikeskmele kõige lähemal. Periheeli vastaspunkt on afeel.
Maa on periheelis jaanuaris, mistõttu põhjapoolkera talved on üldiselt pisut pehmemad ja veidi lühemad kui lõunapoolkera talved (seda muude tingimuste võrdsuse korral).
Termini "periheel" võttis kasutusele Johannes Kepler.
Endla järv

Endla järv on järv Jõgevamaal Jõgeva vallas Kärde külas.
Kirjeldus.
Endla järv on 284,4 ha suur, asetsedes u 75 m kõrgusel merepinnast. Järve veetaset on korduvalt alandatud.
Järve kaldad on enamikus mudased, turbased ja raskesti ligipääsetavad, ainult kirde pool on ka kõvemat kallast. Seal asub järve ulatuv poolsaar koos Juta kiviga.
Endla järv on üks Eesti saarterohkemaid – seal on 34 saart .
Läbivool.
Läbivoolujärv, kuhu suubub Mustjõgi ja mitmeid teisi kraave, samuti esineb allikaid. Väljavool toimub Räägu kanali kaudu Põltsamaa jõkke. Põltsamaa jõega ühendab järve ka Nava jõgi, mis võib sõltuvalt veetasemest voolata mõlemas suunas.
Kalastik.
Kaladest esineb järves särge, ahvenat, haugi ja linaskit, vähem säinast, kokre, kiiska, lutsu ja viidikat.
Üks Eesti linnustikurikkamaid järvi.
Ajalugu.
19. sajandi teisel poolel kaevati järve veetaseme alandamiseks ja ümbruskonna heinamaade kuivendamiseks Räägu kanal (ehk "Uusjõgi") Endla järvest Sinijärve kaudu Põltsamaa jõkke ning rajati Nava jõele tamm, kuid loodimisvigade tõttu alanes veetase vaid 30 cm. 1950. aastatel läbi viidud kanali süvendamise tagajärjel langes veetase sedavõrd, et enamik Endlast kadus. Nava jõgi, mis varem võis sõltuvalt veetasemete erinevusest voolata mõlemas suunas, voolas nüüd vaid Endla poole. 1968. aastal rajati Sinijärvele algeline pais, mis Endla järve suures osas taastas. 1997. aastal ehitati sinna kindlam pais. Pärast seda voolab põhiosa Põltsamaa jõe veest järve mitteläbiva haru kaudu ja Nava jõgi võib jälle mõlemas suunas voolata.
Muistendid.
Muistendi järgi on Endla tekkepõhjuseks uppunud Endlit leinava Juta pisarad.
Endla järve ja Vanemuise kasutütart Jutat mainitakse eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" sissejuhatuses:
Tule sa, laulik-targa tütar!
Jõua Endla järve`esta!
Pikalt ju hõbedases peeglis
Siidihiukseid silitasid. 
Samuti on Endla järvest juttu eepose kolmeteistkümnendas loos (Rännak laudadega. Minek allmaailma. Põrgupiigad), kus Kalevipoeg:
Käänas teelta kura käele
Otse Endla järve äärde,
Sammus siis silmasihilla
Piki sooda edaspidi.
Järve lähedal künka juures oli koobas, millest sai alguse tee allmaailma.
Muud.
Endla järve, täpsemalt järves asuvat Ahervaresaart, kasutati Nõukogude ajal lendurite poolt sõjalise sihtmärgina ja järve heideti lennukipomme. 2017. aasta juulis leidsid keskkonnakaitseinspektorid Endla järvest Ahervaresaare juurest vene päritolu lennuki süütepommi ZAB-50 FP.
Endla järvest on luuletuse kirjutanud Manivald Kesamaa pealkirjaga "Järv I".
Kaiu järv

Kaiu järv on järv Jõgevamaal Mustvee vallas, üks Jõemõisa-Kaiu järvestiku järvedest, mis paikneb Kagu-Eesti lavamaa ja Vooremaa vahelises orundis.
Pärast mandrijää taandumist asus antud kohas Peipsi jääpaisjärve laht, mis sai hiljem iseseisvaks järveks. Selle järve veetaseme alandamise, muda kogunemise ja kinnikasvamise tagajärjel ning Kääpa jõe süvendamisel on moodustanud kolm kitsaste väinadega ühendatud järve. Kaiu järv on selle järvestiku suurim järv.
Kaiu järvest, mille pindala on 134,4 ha, voolab läbi Kääpa jõgi.
Järves elutsevad latikas, särg, roosärg, haug ja ahven. Samuti on järves III kaitsekategooria kalaliigid – harilik hink ja vingerjas. 
Kaiu järve on mainitud rahvuseepose "Kalevipoeg" kuueteistkümnendas loos (Laevaehitus ja sõidu algus. Teekond maailma otsa. Lapumaa ja Varrak.), kui Kalevipoeg räägib, et ta on Kaiu järvest kartemata lauakoormaga läbi käinud ning et Kaiu järv on tal kaelast saadik.
Raigastvere järv

Raigastvere järv on kagu-loode suunas piklik järv Tartu maakonnas Tartu vallas Raigastvere külas Vooremaa maastikukaitsealal.
Raigastvere järv on 111 ha suurune ja keskmiselt 3,2 m sügavune läbivoolu järv.
Nõva Veskijärv

Veskijärv (ka "Nõva Veskijärv, Tamre järv, Tamra järv") on pruuniveeline düstroofne järv Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nõmmemaa külas, Tänavjärvest lääne pool. Järve kaldajoone pikkus on 7,8 km, valgla pindala on 23,5 km².
Järv on pehmeveeline miksotroofne ehk pehmeveeline segatoiteline, selle veevahetus toimub kaks korda aastas.
Järve ja tema elustiku kaitseks moodustati aastal 1964 Veskijärve kaitseala (pindala oli 216 ha). Tänapäeval kuulub järv Läänemaa Suursoo maastikukaitseala Veskijärve piiranguvööndisse.
Järv on avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Veskijärve kaldal on RMK puhkeplats.
Veskijärve keskkonnaregistri kood on VEE2028400.
2017. aastal loendati järves kahepaikseid ja tähnikvesilikku.
Teke ja ajalugu.
Järv on eraldunud Litoriinamerest.
Järv on märgitud 18. sajandil krahv Ludwig August Mellini koostatud kaardile, mille järgi jäävad Tamre järvest itta Intaste järv ja Tana järv.
Veskijärve veepinda on alandatud. Ammustel aegadel toimis ühendus Tänavjärvega.
Renno Rumm

Renno Rumm (17. märts 1973 – 17. märts 2006) oli eesti kurjategija.
16. märtsil 2006 kell 8.42 tappis ta Tallinnas Ehitajate teel tulirelvaga 33-aastase naise ja põgenes.
Järgmise päeva hommikul sai politsei vihje Rummi asukohast Tallinna–Tartu maanteel ning asus teda jälitama. Tartumaal Tiksoja kandis peatas Rumm oma auto, väljus ja suundus metsa poole, kus kõlas lask ja politseinikud leidsid tema surnukeha.
Sampo

Sampo on soome mütoloogias väärtuslik õnnetoov ese. Elias Lönnroti tõlgenduse järgi eeposes "Kalevala" oli Sampo sepp Ilmarise poolt Põhjala emandale Louhile pruudilunaks taotud "kirjukaaneline" imeveski, mis jahvatas eimillestki jahu, soola ja raha.
Väinämöinen sõitis laevaga Põhjalasse ja varastas Sampo tagasi. Kui laev olid tagasiteel, lendas Louhi neile kotkana järele ja katsus Sampot röövida. Kokkupõrkes sai Louhi surmavalt haavata, ent Sampo kukkus merre ja jahvatab seal soola edasi.
Erinevad uurijad ja ilukirjanduslikud tõlgendajad on Sampos näinud ka maailmapuud või -telge, ilmasamba ja käsikivi metafoorset ühendust, samuti aardekirstu, tootemisammast, rahavermimismasinat ja algelist kellavärki.
Kosmiline veski on tuntud ka skandinaavia mütoloogias.
Täisnurkne kolmnurk

Täisnurkne kolmnurk on kolmnurk, mille üks nurk on täisnurk ehk 90° = π/2 rad.
Täisnurga lähiskülgesid nimetatakse kaatetiteks ja selle vastaskülge hüpotenuusiks. Täisnurkse kolmnurga hüpotenuusi tähistatakse enamasti tähega c ning kaateteid tähtedega a ja b.
Hüpotenuus on alati pikem kummastki kaatetist. Hüpotenuusi lähisnurgad on väiksemad täisnurgast ja nende summa võrdub täisnurgaga.
Täisnurkne kolmnurk võib olla erikülgne või võrdhaarne, kuid mitte võrdkülgne.
Täisnurkse kolmnurga teravnurkade summa võrdub täisnurgaga. Sest kõikide kolmnurkade sisenurkade summa on 180 kraadi ja kuna täisnurga puhul on üks nurkadest täisnurk, siis peavad teised kaks teravnurka kokku moodustama samuti 90-kraadise nurga. Sest 180 – 90 = 90. 
Pythagorase teoreemi järgi võrdub kaatetite ruutude summa hüpotenuusi ruuduga:
 formula_1
Eukleidese teoreemi järgi võrdub täisnurkse kolmnurga kaateti ruut selle kaateti projektsiooni ja hüpotenuusi korrutisega.
Täisnurkse kolmnurga siseringjoone raadius võrdub poolega kaatetite summast, millest on lahutatud hüpotenuus: r = (a + b – c) / 2.
Täisnurkse kolmnurga ümberringjoone diameeter võrdub hüpotenuusiga ja raadius võrdub poolega hüpotenuusist. Vastavalt Thalese teoreemile on hüpotenuusi keskpunkt ühtlasi täisnurkse kolmnurga ümberringjoone keskpunkt.
Thalese teoreemi kinnitab, et kõik kolmnurgad, mille üks külg on ühtlasi ringjoone diameeter ja selle külje vastasnurk on üks sellesama ringjoone punkt on täisnurksed kolmnurgad. Teisiti öeldes on täisnurkne iga kolmnurk, mille ümberringjoone keskpunkt asub ühel kolmnurga küljel, selle külje keskel. Võrdluseks, mittetäisnurksete kolmnurkade ümberringjoone kese asub olenevalt kolmnurga nurkadest kas kolmnurga sees või sellest väljaspool.
Võib öelda, et Thalese teoreem on ringjoone ja täisnurga ühenduslüliks, näidates et igasuguse proportsiooniga täisnurkne kolmnurk on leitav igalt ringjoonelt. 
Täisnurkse kolmnurga pindala võrdub poolega kaatetite korrutisest.
Kongruentsus.
Kaks täisnurkset kolmnurka on kongruentsed, kui on täidetud ükskõik milline järgmisest neljast tingimusest:
Konstrueerimine.
Täisnurkset kolmnurka saab konstrueerida siis, kui on antud ükskõik milline järgmisest neljast nõudest:
Trigonomeetrilised funktsioonid.
Täisnurkse kolmnurga kaudu saab defineerida trigonomeetrilised funktsioonid:
Lõuna-Saksamaa

Lõuna-Saksamaa on kindlalt piiritlemata piirkond Saksamaa lõunaosas. Reeglina loetakse Lõuna-Saksamaaks Baierit, Baden-Württembergi ja Hesseni lõunaosa Mainist lõunas, kuid mõnikord isegi Pfalzi ja Saarimaad.
Saarimaa, Rheinland-Pfalz, Baden-Württemberg ja Hesseni lõunaosa on Edela-Saksamaa.
Baierimaa ja Baden-Württemberg on rahvaarvult Saksamaa teine ja kolmas liidumaa, nende kogurahvaarv on ligi 24 miljonit. Koos Rheinland-Pfalzi ja Saarimaaga on Lõuna-Saksamaa rahvaarv ligi 29 miljonit.
Lõuna-Saksamaale on omased ülemsaksa – alemanni, baieri ja frangi – murded.
Lõuna-Saksamaa suurim linn on ligikaudu 1,35 miljoni elanikuga München, sellele järgneb 600 000 elanikuga Stuttgart. Teised piirkonna suurimad linnad on Nürnberg, Mannheim, Karlsruhe, Augsburg ja Freiburg.
Lõuna-Saksamaale on iseloomulik katoliiklus – 2016. aasta andmetel on Baierimaa elanikest 58,6% katoliiklased ja 23,4% protestandid, Baden-Württembergi elanikest 40,6% katoliiklased ja 37,6% protestandid, Rheinland-Pfalzi elanikest 42,4% katoliiklased ja 34,8% protestandid ning Saarimaa elanikest 68,1% katoliiklased ja 22,3% protestandid; võrreldes protestantliku Põhja-Saksamaaga. Samas on Baieri põhjaosa (Frangimaa) ja Baden-Württembergis endise Württembergi kuningriigi osa luterlik.
Poliitiliselt on Saksamaa lõunaosa tunduvalt konservatiivsem – kõikidel Liidupäeva valimistel alates 1949. aastast on Baierimaa ja Baden-Württemberg hääletanud vastavalt CSU ja CDU poolt; samuti Rheinland-Pfalz (välja arvatud 1998. aasta, kui võitis SPD). Samas on Saarimaa hääletanud SPD poolt 1972. ja 1980. aasta valimistel, ja kõikidel ajavahemikus 1987–2005 toimunud Liidupäeva valimistel.
Majanduslikult on Lõuna-Saksamaa majandus tugevaim – Baden-Württembergis ja Baierimaal on tugev tööstus, peamiselt auto- (Stuttgartds Daimler ja Porsche, Münchenis BMW ja Ingolstadtis Audi) ja masinatööstus. Ka Saksamaa prestiižseimad ülikoolid asuvad riigi lõunaosas (Heidelberg, München, Tübingen, Würzburg, Freiburg, Erlangen ja Stuttgart). Töötuse tase on alati madalaim just Lõuna-Saksamaal - Baieris, Baden-Württembergis, Rheinland-Pfalzis ja Hessenis on see tavaliselt alati alla riikliku keskmise.
Enne Teist maailmasõda oli Lõuna-Saksamaa valdavalt agraarsem, Saksamaa peamine tööstus paiknes riigi põhjaosas: Berliinis, Saksimaal, Tüüringis ja Ruhri linnastus, ning Põhja-Saksamaa sadamalinnades, näiteks Hamburgis ja Bremenis. Seetõttu ei pommitanudki liitlasväed Lõuna-Saksamaad nii palju kui põhjaosa, kus linnad olid praktiliselt varemetes. Ka kommunismiohu tõttu – Ida-Saksamaal moodustati Saksa Demokraatlik Vabariik – kasvas Lõuna-Saksamaa majandus (eriti tööstus) pärast teist maailmasõda kiiresti. Enne sõda tegutses Siemens Berliinis, kuid 1949.–1954. aastal koliti ümber Münchenisse. Ka Audi eelkäija Auto Union tegutses enne sõda Chemnitzis, kuid 1949. aastal koliti Ingolstadti.
Abstsiss

Abstsiss ehk x-koordinaat on esimene punkti koordinaatidest ühe-, kahe- või kolmemõõtmelises Cartesiuse ristkoordinaadistikus või üldse ühe-, kahe- või kolmemõõtmelises afiinses Cartesiuse koordinaadistikus. Vastavat koordinaattelge nimetatakse abstsissteljeks ehk "x"-teljeks.
Abstsissi tähis on "x". 
Kahemõõtmeline Cartesiuse ristkoordinaadistik.
Kõige tavalisemal juhul räägitakse abstsissist Cartesiuse ristkoordinaatide puhul tasandil.
Sel juhul defineeritakse abstsiss abstsisstelje ehk x-telje (tavaliselt esitatud horisontaalsena) ja ordinaattelje ehk y-telje (tavaliselt esitatud vertikaalsena) abil. Igal abstsisstelje punktil on reaalarvuline koordinaat ühemõõtmelises koordinaadistikus. Tasandi iga punkti "A" läbib parajasti üks sirge, mis ristub abstsissteljega. Olgu see ristumispunkt punkti "A" puhul "B". Siis punkti "A" abstsissiks nimetatakse punkti "B" abstsissi abstsissteljel. 
Tasandi punkti abstsissi defineeritakse ka kauguse kaudu ordinaatteljest. Kui punkt asub I või II veerandis, siis punkti abstsiss võrdub punkti kaugusega ordinaatteljest. Kui punkt asub III või IV veerandis, siis punkti abstsiss võrdub punkti ja ordinaattelje vahelise kauguse vastandarvuga. 
Kui näiteks punkti koordinaadid on (6, 3), siis punkti abstsiss on 6. 
Funktsioonide graafikud.
Reaalmuutuja funktsiooni graafikul vastab punkti abstsiss tavaliselt funktsiooni argumendile.
Ajalugu.
Termini võttis kasutusele itaalia matemaatik Stefano degli Angeli. Praeguses tähenduses kasutas seda esimesena arvatavasti Gottfried Wilhelm Leibniz.
Ordinaat

Ordinaat ehk y-koordinaat on teine punkti koordinaatidest ühe-, kahe- või kolmemõõtmelises Descartesi ristkoordinaadistikus või üldse ühe-, kahe- või kolmemõõtmelises afiinses Descartesi koordinaadistikus.
Ordinaadi tähis on "y". 
Kahemõõtmeline Descartesi ristkoordinaadistik.
Kõige tavalisemal juhul räägitakse ordinaadist Descartesi ristkoordinaatide puhul tasandil.
Sel juhul defineeritakse ordinaat abstsisstelje ehk x-telje (tavaliselt esitatud horisontaalsena) ja ordinaattelje ehk y-telje (tavaliselt esitatud vertikaalsena) abil. Igal ordinaattelje punktil on reaalarvuline koordinaat ühemõõtmelises koordinaastikus. Tasandi iga punkti "A" läbib parajasti üks sirge, mis ristub ordinaatteljega. Olgu see ristumispunkt punkti "A" puhul "B". Siis punkti "A" ordinaadiks nimetatakse punkti "B" abstsissi ordinaatteljel. 
Tasandi punkti ordinaati defineeritakse ka kauguse kaudu abstsissteljest. Kui punkt asub I või IV veerandis, siis punkti ordinaat võrdub punkti kaugusega abstsissteljest. Kui punkt asub II või III veerandis, siis punkti ordinaat võrdub punkti ja abstsisstelje vahelise kauguse vastandarvuga. 
Funktsioonide graafikud.
Reaalmuutuja funktsiooni graafikul vastab punkti abstsiss tavaliselt funktsiooni väärtusele.
Strobe Talbott

Nelson Strobridge Talbott III (sündinud 25. aprillil 1946 Daytonis) on USA diplomaat ja politoloog. 
Aastatel 1993–2000 oli ta aseriigisekretär, vastutades Venemaad ja teisi endise Nõukogude Liidu riike puudutava USA välispoliitika kujundamise eest.
2000. aastal pälvis ta Eesti Vabariigi Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.
Terasuurus

Terasuurus on purdosakese keskmine läbimõõt.
Vastavalt terasuurusele nimetatakse purdosakesi rahnudeks, veeristeks, kruusaks, liivaks, aleuriidiks ja saviks. Püroklastilisi osakesi nimetatakse vulkaanilisteks pommideks ja plokkideks, lapillideks ning vulkaaniliseks tuhaks.
Esimeses tabelis on esitatud purdosakeste terasuurusel põhinev purdsetete klassifikatsioon ning teises tabelis püroklastide terasuurusel põhinev tefra klassifikatsiooni. Need klassifikatsioonid põhinevad Uddeni-Wentworthi skaalal.
Henry Kissinger

Henry Alfred Kissinger (sündinud Heinz Alfred Kissinger; 27. mai 1923 Fürth, Saksamaa – 29. november 2023 Kent, Connecticut, USA) oli Saksamaa juudi päritolu Ameerika Ühendriikide diplomaat ja poliitik, Nobeli rahuauhinna laureaat (1973). 
Aastatel 1973–1977 oli ta Ameerika Ühendriikide riigisekretär. Pooldas pingelõdvendust ("détente") Nõukogude Liiduga, samas mängis ka juhtrolli suhete taastamisel Hiina RV-ga ja USA-Hiina strateegilise partnerluse arendamisel (mis tugines mõlema ühisele huvile piirata NSV Liidu mõju maailmas).
1994. aastal ilmus tema raamat "Diplomaatia", ulatuslik ülevaade diplomaatia ajaloost. Kissinger lähtus rahvusvaheliste suhete realistlikust koolkonnast, keskendudes mõistete "riiklik huvi" ja "reaalpoliitika" arengule. Raamat on saanud selle valdkonna tüvitekstiks.
Kissinger oli pool sajandit USA kõige mõjukam välispoliitik. Suurte riikide regionaalpoliitika vaate esindajana jagas ta maailma tugevamate mõjusfäärideks.
Davosi majandusfoorumil 24. mail 2022 soovitas ta sõja lõpetamise ettekäändel loobuda Ukrainal osast oma territooriumist.
Jean-François Millet

Jean François Millet (4. oktoober 1814 Glucy, Normandia – 20. jaanuar 1875 Barbizon, Seine-et-Marne'i departemang) oli prantsuse maalikunstnik. Prantsuse realismi esindajaid.
Jean-François Millet sündis talupoja peres ja pidas end surmani talupojaks. Ta õppis maalikunsti Cherbourgis ja alates 1837 Pariisis. Aastal 1840 loobus ta õpingutest ja hakkas tööle kunstnikuna, sattudes Honoré Daumier' mõju alla. 1841 ta abiellus, 1844 jäi leseks.
Aastal 1849 kolis ta Barbizoni, kus elas surmani, maalides eeskätt talupoegi, elu lõpupoole ka maastikke. Stiililt oli ta realist, kuid mõjutas tugevasti impressioniste.
Millet ei maalinud kunagi natuurist. Jalutuskäikudel tegi ta ainult visandeid, koju jõudes maalis seda, mis talle meelde oli jäänud. Ta korjas vaid lilli, et neid paremini joonistada.
Jean François Millet töötas ka koos Vincent van Goghiga, ent nende sõprus katkes lahkhelide tõttu.
Millet' majamuuseum on Normandias La Hague'is.
Rahn

Rahn on kivi, mille läbimõõt ületab 512 mm. 
Eestis on varem kasutatud ka purdsetete klassifikatsiooni, mille järgi nimetatakse rahnudeks kive, mille läbimõõt on suurem kui 1000 mm ehk 1 m. Enam kui 10-meetrise läbimõõduga kive nimetatakse selle klassifikatsiooni järgi hiidrahnudeks.
Rahne, mis on algsest asukohast liustike poolt eemale transporditud, nimetatakse rändrahnudeks.
Fortune Fools

"Fortune Fools" on "garage rock"'i ansambli Les Diamants debüütalbum, mis ilmus 29. detsembril 2005. Plaadi andis välja Šveitsi päritolu plaadifirma Roy Strider Records. Kõikide lugude autor, arranžeerija ja esitaja on Les Diamants.
Plaat on salvestatud, miksitud ja monteeritud 2.–4. novembril 2005 Tartus Forwards Stuudios.
Õudusulme

Õudusulme ehk õudusžanr ehk õudusfiktsioon (inglise keeles "horror", "horror fiction") on ulme alamžanr.
Nagu ulme üldse, käsitleb ka õudusulme maailma sellisena, nagu see tavapäraste arusaamade järgi ei ole. Erinevalt teadusulmest ja imeulmest pole õudusulme eesmärk ulmelist maailma teaduslikult seletada ega seda romantiliselt või müstiliselt põhistada, vaid pigem rõhutakse meie suutmatusele maailma põhistuseni või selle seletusteni jõuda ning esitatakse inimest üleloomulike, õudust tekitavate ja kurjade jõudude meelevallas olevana.
Klassikaline õudusulme võte on siduda inimesele tavapärane reaalsus üleloomulike dimensioonidega, mille kaudu puutuvad inimesse kõikvõimalikud õudusolendid ja -nähtused (vaimud, hinged, vampiirid, iseseisvalt eksisteerivad inimkeha osad, zombid, libahundid, pimeduse jõud ja kurjus — inimese sisemine kurjus, looduse kurjus, saatuse kurjus jne).
Õudusulmelised kirjandusteosed on tihti kirjutatud skeptiku või neutraalse kõrvaltvaataja perspektiivist, millega püütakse teose ulmelise sisu käsitlemist alustada üldiselt aktsepteeritavalt positsioonilt, ning alles hiljem, teose käigus sundida lugejat tasapisi loobuma oma üldtunnustatud mõistlikest arusaamadest ja põhjendustest üleloomulike põhjenduste kasuks.
Õuduskirjandust on tugevalt mõjutanud E. T. A. Hoffmann, Ann Radcliffe, Horace Walpole, Mary Wollstonecraft Shelley, John William Polidori, Bram Stoker, Edgar Allan Poe, H. P. Lovecraft, Stephen King.
Õuduskirjandusele ja -filmidele on mõnikord üsna sarnased hirmukirjandus ja -filmid. Teoste jagamine nende kahe žanri vahel ei käi selle järgi, millist emotsiooni nad tekitavad, vaid kas nad on ulmelised või ei. Piltlikult öeldes, kui romaani peategelane võitleb kurjade inimrobotitega kosmosest, siis kuulub see õuduskirjanduse alla, aga kui enam-vähem samasuguses teoses käib võitlus sadistlike kurjategijatega, siis hirmukirjanduse alla.
Mehhatroonika

Mehhatroonika (sõnadest mehhaanika ja elektroonika) on mehaanika, elektroonika ja informaatika sünergeetilisel koostoimel põhinev rakendusteadus.
Algselt ühendas mehhatroonika mehaanikat (eriti elektromehaanikat ja peenmehaanikat) ning elektroonikat. Aja jooksul on aga mehhatroonika hõlvanud lisaks arvutisüsteemid, mikrosüsteemid ja telekommunikatsiooni. Mikro- ja nanoelektroonika võimaldavad viia juhtimistehnika komponenditasemele ja niiviisi luua kompaktseid sõlmi, mis on suutelised ise analüüsima mõõtetulemusi ja samuti toimima süsteemi teistest osadest tuleva info alusel.
Mehhatroonika eesmärk on tehniliste süsteemide funktsionaalsete võimaluste täiustamine ja uutel põhimõtetel töötavate seadmete loomine, kasutades süsteemidesse sisseehitatava tehisintellekti põhimõtteid, nutikaid andureid, täitureid, programmeeritavat elektroonikat ning tänapäeva info- ja kommunikatsioonitehnoloogia võimalusi.
Esimest korda mainis mehhatroonikat Jaapani ettevõtte Yaskawa Denki vaneminsener Tetsuro Mori aastal 1969. Rakendusteadusalaks kujunes mehhatroonika 1980. aastail seoses tööstusrobotite servoajamite väljatöötamisega.
Kaaliumpäevakivi

Kaaliumpäevakivid ehk K-päevakivid on leelispäevakivide hulka kuuluvad kaaliumirikkad kivimit moodustavad mineraalid. 
Ideaalse kaaliumpäevakivi keemiline valem on K[AlSi3O8]. Osa kaaliumist on küll peaaegu alati asendunud naatriumiga, kuid kaaliumpäevakivis on kaaliumi alati rohkem kui naatriumi.
Kaaliumpäevakivide hulka kuuluvad näiteks sanidiin, ortoklass, mikrokliin ja adulaar.
K-päevakivi on tüüpiline graniidi koostismineraal.
Fumarool

Fumarool on vulkaanilisi gaase ja veeauru eraldav avaus maapinnas.
Fumaroolid paiknevad sageli vulkaanide jalamil, olles nn fumaroolse staadiumi ehk hääbuva vulkanismi ilminguks. Fumaroolid esinevad sageli rühmadena, moodustades fumaroolivälja.
Fumaroolides tekivad gaasid siis, kui maa all suure rõhu all ülekuumenenud vesi jõuab maapinnale, kus tema rõhk langeb atmosfäärirõhu tasemele. Selle tulemesena muutub vesi otsekohe auruks. Tekkivad gaasid sisaldavad tavaliselt suures koguses süsinikdioksiidi, vääveldioksiidi, vesinikkloriidhapet ja vesiniksulfiidi.
Väävlirikkaid fumaroole nimetatakse solfataarideks, booririkkaid fumaroole aga soffionideks.
Fumaroolid võivad esineda nii väikeste pragudena kui pikkade lõhedena. Nad võivad moodustada kaootiliselt paiknevate fumaroolidega fumaroolivälju, nad võivad esineda laavavoolude pinnal ja lõõmpilvega kaasneva püroklastilise voolu paksudes lademetes. Fumarool võib avaneda veekogu põhja ja seda võidakse nimetada kuumaveeallikaks. Pinnavee vaatekohast võibki fumarooli nimetada kuumaveeallikaks, milles kogu vesi aurub maapinnale jõudmise hetkel.
Yellowstone'i rahvuspargis on umbes 4000 fumarooli.
Solfataar

Solfataar ehk väävliallikas on väävlirikkaid gaase eraldav fumarool.
Nimetus "solfataar" viitab Napoli lähedal asuvale Solfatara vulkaanile, mis tegutses viimati 1198. aastal.
Solfatara vulkaani ja selle fumaroolide ümber sadestunud väävlikogumeid kirjeldas esimesena Plinius Vanem.
Lääne-India vulkaanilistel saartel nimetatakse solfataare soufrière'ks. Sama nime kannavad selles piirkonnas ka mitu vulkaani ja asulat.
Solfataarigaaside peamiseks koostisosaks ei ole väävliühendid, vaid sarnaselt teiste fumaroolidega veeaur. Muud levinud gaasid on süsinikdioksiid (CO2), divesiniksulfiid ehk väävelvesinik (H2S), vesinik (H2), süsinikmonooksiid (CO), vääveldioksiid (SO2), metaan (CH4), vesinikkloriid (HCl) ja vesinikfluoriid (HF). Solfataari peamiseks väävlirikkaks komponendiks on väävelvesinik. Kuna praktiliselt kõik fumaroolid eraldavad väävliühendeid, siis ei moodusta solfataarid selgelt eristuvat rühma. Enamasti on solfataaride ümbrusse sadenenud väävlit, sest väävelvesinik oksüdeerub õhuhapnikuga kokku puutudes veeks ja väävliks.
Solfataarid tekivad peamiselt plahvatusliku pursketüübiga vulkaanide nõlvadele, sest selliste vulkaanide magma gaasisisaldus on suurem kui valdavalt basaltse koostisega magmat purskaval vulkaanil.
Kinaver

Kinaver, värvipigmendina ka tsinnoober on punakat värvi sulfiidne mineraal, mida kasutatakse ka pigmendina maalikunstis.
Kinaveri keemiline valem on HgS (elavhõbesulfiid).
Kinaver kristalliseerub heksagonaalse süngoonia kristallidena. Kristallid on prismalised või nõeljad. Esineb enamasti teraliste agregaatidena. Erikaal on 8...8,2. Kõvadus Mohsi astmikul on 2...2,5.
Kinaver on peamine elavhõbeda maak. Esineb settekivimeis lõhetäitena ning vulkaanilistes piirkondades fumaroolide ümbruses. Moodustab kooslusi püriidi, stibniidi ning realgaariga; lõhedes ka kvartsi, kaltsedoni, kaltsiidi ning barüüdiga.
Kinaveri suurimad leiukohad asuvad Hispaanias.
Pigmendina.
Pigmendina on kinaveri kasutatud juba alates antiikajast. Varasematel aegadel jahvatati värvi tootmiseks looduslikku mineraali, tänapäeval toodetakse maalimistarvete jaoks sünteetilist kinaveri.
Omadused.
Pigment on nõrgalt mürgine ja mitte eriti valguskindel. Seda on heledamates ja tumedamates toonides, tumedamate kinaveride maalimisomadused on paremad. Kattevõime hea, kuivab aeglaselt. Sobib enamiku värvidega, erandiks on pliid sisaldavad pigmendid, nagu pliivalge.
Kasutamine.
Kinaveri kasutatakse õlivärvides, munatemperas ja akvarellvärvides. Mürgisuse tõttu asendatakse ta enamikul juhtudel oranžika kaadmiumpunasega.
Poolsaar

Poolsaareks nimetatakse tavaliselt piklikku ja suuremalt jaolt veega ümbritsetud ning kaugele merre ulatuvat maismaaosa, mis eraldab meresid või lahtesid.
Poolsaar on üldiselt kolmest küljest veega ümbritsetud ning tüüpilisel juhtumil ühendab teda ülejäänud maismaaga kitsas maakael.
Poolsaare tipus või tippudes asuvad tavaliselt neemed.
Poolsaare defineerimine ning määratlemine on keeruline ning poolsaare piirid on reeglina kokkuleppelised.
Maailma suurim poolsaar on Araabia poolsaar.
Paroksüsm (geoloogia)

Paroksüsm on geoloogias kiire ja väga võimas looduslike jõudude avaldumine.
Paroksüsmiks on näiteks võimsad maavärinad, mis muudavad oluliselt pinnamoodi või plahvatuslikud vulkaanipursked. Vulkaanipurske paroksüsmaalseks faasiks ehk kulminatsiooniks on maksimaalse võimsuse avaldumine, mis võib tuua kaasa näiteks kaldeera tekke.
Paroksüsm

"Paroksüsm" on mitmetähenduslik sõna.
Kõrgessaare valla lipp

Kõrgessaare valla lipp on Hiiu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kõrgessaare valla lipp.
Lipp kinnitati 21. juunil 1994 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui Kõrgessaare vald ühines Kärdla linnaga. Uue valla nimeks sai Hiiu vald ning kasutusele võeti Hiiu valla lipp.
Lipu kirjeldus.
Lipukangas on lainejoonega jagatud kolmeks võrdseks osaks. Ülemine ja alumine osa on sinised, keskmine osa valge.
Lipu kõrguse ja laiuse suhe on 11:17 ning normaalsuurus 1100x1700 mm.
Heinävesi

Heinävesi (soome keeles ka "Heinäveden kirkonkylä", "Hasumäki", "Kirkonkylä") on asula Soomes Põhja-Karjala maakonnas, Heinävesi valla keskus. Seal elab umbes 1200 inimest.
Heinävesi vald

Heinävesi on vald Soomes Põhja-Karjala maakonnas. Asub Kermajärvi kaldal. Heinävesi keskus on Heinävesi (Heinävesi kirikuküla).
Läänide kaotamiseni kuulus Ida-Soome lääni.
Kuramaa rüütelkond

Kuramaa rüütelkond (ka Kuramaa-Piltene rüütelkond) oli Kuramaal tegutsenud seisuslik aadlikorporatsioon.
Kuramaa rüütelkonna juhtorganiks oli 1653 Kuramaa hertsogkonna hertsogi Gotthard Kettleri poolt Riias kokkukutsutud Kuramaa maapäev.
1570. aastal andis Kettler välja Kuramaa aadlike õigusi kinnitava ("Privilegium Gothardinum"), milles oli määratud Kuramaa aadli kohustused ja õigused ning samuti kinnitatud Poola kuninga Sigismund Augusti antud aadliprivileege. See oli edaspidi Kuramaa hertsogiriigi riigiõiguse ja riigikorralduse alus.
Poola kolmanda jagamise järel liideti 1795. aastal Kuramaa ja Semgallia hertsogiriik koos Piltene alaga Venemaa keisririigi külge ja moodustati Kuramaa kubermang.
Kuramaa rüütelkond saadeti Lätis koos Liivimaa rüütelkonnaga laiali 1. juulil 1920 ja likvideeriti lõplikult Läti Seimi otsusega 27. juunil 1923.
Kuramaa rüütelkonna liikmetele kuulusid Vana-Liivimaa läänepoolseim ajalooline piirkond, mis hõlmab Kura poolsaare ning sellest lõuna ja ida poole jäävad Läti alad. Rüütelkonnale kuulusid ka Venemaa keisri poolt annetatud 6 mõisa Tukumsi kreisis: Грендзенъ, Ирмлау, Дегаленъ, Фриедрихсбергъ, Петерталь, Абаусгофъ.
Kuramaa rüütelkonna sekretärid.
Kuramaa rüütelkonna seisusliku omavalitsuse alalise haldusaparaadi juhina Venemaa keisririigi Kuramaa kubermangus tegutses Kuramaa rüütelkonna sekretär (saksa k. "Kurländische Ritterschaftssekratär"): 1792 Johann Ulrich von Grotthuss (1753–1815), 1795–1805 George von Fölkersahm (1764–1848) jt.
Leetumine

Leetumine on mullateke, mille puhul orgaanilise aine lagunemisel tekkivate hapete mõjul laguneb mulla mineraalosa lahustuvateks ühenditeks, mis mullas liikuvate vete toimel mullast ära uhutakse ja mille läbi mulla keemiline viljakus langeb.
Gleistumine

Gleistumine on pidevalt liigniiskes ja hapnikuvaeses muldkeskkonnas toimuv protsess, mille käigus anaeroobsed mikroorganismid võtavad endale orgaanilise aine lagundamiseks vajaliku hapniku taandumisvõimelistest mineraalühenditest, peamiselt raud(III)oksiidist, mis taandub raud(II)oksiidiks. Sellel viisil moodustunud ferroühendid reageerivad mulla alumosilikaatidega ning tekivad sinakad või rohekad gleimineraalid (peamiselt sekundaarsed ferroalumosilikaadid).
Kui gleistumine toimub pealmistes mullakihtides, siis nimetatakse seda pinnagleistumiseks; ülaveetingimustes see on ülagleistumine ning mulla alumistes kihtides toimub põhjavette sattunud orgaanilise aine osalusel süvagleistumine.
Pideva gleistumise juhul tekib mullas sinakas või rohekas gleihorisont (G), kui gleistumine toimub ajutiselt või perioodiliselt, siis tekivad mullahorisontidesse sinakad ja rohekad plekid, laigud ja sooned. Sellisel juhul on horisondi tähis g, mis võib olla kombineeritud horisonti sümboliseerivate teiste tähistega, nt. Ewg, BtG, Cg, CG.
Gleistumise tagajärjel tekkivad gleistunud ja gleimullad.
Hanloni habemenuga

Hanloni habemenuga on mõttetera, mis kõlab järgmiselt:
"Ära kunagi pane pahatahtlikkuse arvele seda, millele rumalus on piisavaks seletuseks."
Mõttetera päritolu on teadmata. Ühe versiooni kohaselt pärineb see ulmekirjanik Robert A. Heinleinilt, kelle 1941. aasta novellis "Logic of Empire" esineb sarnane lause. Seetõttu on väidetud, et Hanloni habemenuga on moonutus "Heinleini habemenoast".
Libatse

Libatse on küla Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas. Ta asub Tallinna–Pärnu–Ikla maantee ääres ning jääb 6 km Pärnu-Jaagupist Tallinna poole.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
1830. aastal asutati Kaelase ja Roodi mõisale kuulunud talumaadest Libatse mõis ("Wildenau"). Nõukogude ajal oli Libatse Edasi kolhoosi keskus.
2016. aasta 11. novembri seisuga elab külas 361 inimest. Külas on Libatse raamatukogu ja avalik internetipunkt. 2020. aastani tegutses Libatse Lasteaed-Algkool. Suurim tööandja on Boardic Eesti, mis tegeleb vineeri töötlemisega.
Konkurss "Kaunim kodu".
Aastatel 1994–2008 korraldati Halinga vallas konkurss "Kaunim kodu". Konkurss toimus järgmistes kategooriates: eramud, ühismajad ning hooneterühmad ja üksikhooned (kultuuri-, haridus- ja teenindusasutused, tööstus- ja tootmishooned, põllumajanduskeskused, tootmistalud, suvemajad, turismitalud jne). 
Libatse külast on saadud auhinnalised kohad elamute kategoorias:
Ühismajade kategooria võitjad:
Hoonerühmade ja üksikhoonete kategooria võitjad:
Ockhami habemenuga

Ockhami (ka Occami) habemenuga ehk parsimoonia või ökonoomsuse printsiip (ladina keeles "lex parsimoniae") on saanud nime inglise frantsiskaani mungalt ja skolastiliselt filosoofilt William Ockhamilt, kes leidis, et eelistada tuleb nähtuse kõige lihtsamat seletust. Ta ei väitnud, et kõige lihtsam seletus on tingimata tõene või tõenäoliselt tõene, kuigi tagantjärele on väga sageli lihtsam seletus osutunudki tõenäolisemalt õigeks.
See printsiip – eelistada vähima eelduste hulgaga seletust – on loodusteadustes laialdaselt kasutusel.
Ladina keeles on Ockhami habemenoa kõige tuntumad sõnastused "numquam ponenda est pluritas sine necessitate" või "entia non sunt multiplicanda praeter necessitatem." Eesti keeles on üks võimalusi "olemusi ärgu paljundatagu ilma vajaduseta." Erinevaid variante on siiski veel.
Ockhami habemenuga on tavaliselt kasutatud lihtsalt rusikareeglina valimiseks võrdse seletusjõuga hüpoteeside (teooriate) vahel mõne vaadeldavate nähtuste klassi kohta. Ent enamasti siiski eri teooriate seletusjõud ei ole täpselt võrdne, nii et Ockhami habemenuga ei saa kuigi sageli kasutada. Tänapäeval on olemas informatsiooniteoorial põhinevad lähenemised, mis püüavad leida tasakaalu seletusjõu ja lihtsuse vahel. Üks nendest minimeerib sõnumi pikkust (minimaalne sõnumi pikkus). 
Ockhami habemenuga kasutatakse sageli vääriti. See printsiip ei ütle, et tuleb valida kõige lihtsam seletus võtmata arvesse seda, kas ta suudab seletada ebatüüpilisi juhtumeid, erandeid ja lähedasi nähtusi. Falsifitseeritavuse printsiip nõuab, et kui mõnda erandit saab usaldatavalt reprodutseerida, siis tuleb loobuda kõige lihtsamast teooriast ning eelistada vähem lihtsat teooriat, mis seletab ka erandit.
Kaasamine

Kaasamine on üks kodanikuühiskonna toimimisvorme, mis tähendab kodanikuühenduse liikmeskonna või sihtrühma paremini rakendamist või aktiivistamist oma eesmärkide teostamisel ja nende üle otsustamisel; avaliku võimu või äriettevõtete tegevus, mille sihiks on anda kodanikele või neid esindavatele ühendustele võimalus osaleda neid mõjutavate otsuste tegemisel, sh õigusloomes. Kaasamise abil on võimalik edendada osalusdemokraatiat ja samas parandada otsuste kvaliteeti. (Kodanikuühiskonna lühisõnastik, Mikko Lagerspetz 2007)
Kaasamine iseenesest ei ole Eesti ühiskonnas midagi uudset ja seda võib käsitleda eri kontekstides. Laiemalt võib kaasamist vaadelda igapäevaelu tasandil. Me kaasame oma pereliikmeid, sõpru ja kolleege erinevatel eesmärkidel ja viisidel, näiteks ühistesse ettevõtmistesse, aruteludesse. Soovime, et meie tegutsemise motiive ja eesmärke mõistetaks ja toetataks. Osapoolte veenmiseks kasutame me erinevaid meetodeid, mõnikord meie ettevõtmisega kooskõlas olevaid, kuid vahel ka sobimatuid.
Kaasamine avalikus sektoris on aga tegevus, mis mõjutab meid ühiskonnaliikmetena hoopis laiemalt. Avalikus sektoris peame kaasamisega silmas partnerlust kaasatavate osapooltega/huvirühmadega strateegiliste dokumentide (nt eelnõude, kontseptsioonide, strateegiate) väljatöötamisel. Õigusloomevallas toimuv kaasamine või kaasamata jätmise mõjutab meid ja meie igapäevaelu läbi parlamendis vastuvõetud seaduste, valitsuse määruste ja korralduste.
Seetõttu on oluline, et me saaksime ühiskonnaelu kujundamises osaleda. Huvirühmi ja avalikkust kaasatakse õigusloomes otsustusprotsessi erineval määral. See ongi koht, kus tõuseb esile vajadus kaasamise hea tava järele.
Kaasamise hea tava.
Kaasamise hea tava on põhimõtete kogum, millest lähtuvalt teevad koostööd kodanikuühendused, huvirühmad, avalikkus ja avalik sektor. Kaasamise hea tava on mõeldud soovituslikuna nii avalikule sektorile kui ka kodanikuühendustele. Ka kodanikuühendustel on vajadus oma liikmeid kaasata. Kokkuleppeid täidetakse alati kahepoolselt ja see tava on seeläbi lähtekohaks mõlemale osapoolele.
2011. aastast sisaldub kohustus lähtuda õigusloomes kaasamise heast tavast ka Vabariigi Valitsuse reglemendis, Täpsem metoodika tava järgimiseks on valitsusel kavas kinnitada hiljemalt 1. jaanuariks 2012.
Eesti kodanikuühiskonna arengu kontseptsioon

Eesti kodanikuühiskonna arengu kontseptsioon (EKAK) on dokument, kus on määratletud avaliku võimu ja kodanikualgatuse vastastikku täiendavaid rolle ning koostoimimise põhimõtteid avaliku poliitika kujundamisel ja teostamisel ning Eesti kodanikuühiskonna ülesehitamisel. 
2004. aasta augustis kinnitas vabariigi valitsus EKAK esimese tegevuskava, teine, "Kodanikualgatuse toetamise arengukava" kehtis aastatel 2007–2010 ja 2011–2014 viiakse EKAK põhimõtteid ja eesmärke ellu "Kodanikuühiskonna arengukava" järgi. Tegevusi koordineerivad Siseministeerium regionaalministri haldusalas ning vabaühenduste ja avaliku sektori ühiskomisjon.
Järelevalvet EKAK rakendumise teostab kaudselt parlament – vastavalt EKAKs sätestatule korraldab riigikogu EKAK elluviimise ja kodanikuühiskonna arengu arutamiseks igal teisel aastal vastavasisulise olulise tähtsusega riikliku küsimuse arutelu. Esimene toimus 2005. aasta hakul, järgmised 2007., 2010. ja 2012. aastal
Taust.
Mitmes riigis (Eestis, Horvaatias, Inglismaal, Iirimaal, Kanadas ja Šotimaal) on välja töötatud raamistik avaliku sektori ja ühenduste koostoimimiseks lepingu või strateegilise dokumendina – Eestis on selleks 12. detsembril 2002 riigikogus kinnitatud EKAK. Venemaal, Lätis ja Leedus aga alles otsitakse ühenduste rolli ühiskonnas ja sobivat koostööleppe viisi.
Vabaühenduste Liit

Vabaühenduste Liit (varem Eesti Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Liit, lühendatult EMSL), on avalikes huvides tegutsevate vabaühenduste liit, kes töötab selle nimel, et Eestis oleks mõjus kodanikuühiskond, kus inimesed tahavad, saavad ja oskavad osalemise ja koostöö kaudu ühiskondlikke muutusi juhtida. Liit asutati 10. oktoobril 1991 Eesti Fondide Keskuse nime all.
Liidu missiooniks on aidata areneda kodanikuaktiivsust toetaval keskkonnal ja tugevdada ühenduste suutlikkust selles keskkonnas tulemuslikult tegutseda. Organisatsioonil on põhiline roll viia ellu Eesti kodanikuühiskonna arengu kontseptsiooni (EKAKi) põhimõtteid kodanikuühiskonna arengukava kaudu.
Liidu osalusel loodi 1990. aastatel põhiline osa Eesti kolmanda sektori õigusraamistikust ja maksupoliitikast ning vabaühenduste tugikeskuste võrgustik, mis tegutsevad maakondlike arenduskeskuste koosseisus ja mida finantseerib Kodanikuühiskonna Sihtkapital.
1996. aastast valitakse kodanikuühiskonna aasta tegijat, 2009. aastast jälgitakse hea valimistava täitmist.
Avalikkuses kasutatakse kaubamärki Hea Kodanik; selle nimega ilmus muuhulgas kodanikuühiskonna ajakiri Hea Kodanik ja infovärav (heakodanik.ee) internetis.
Alates 2025 on Vabaühenduste Liidul kolm peamist sihti:
Juhtimine.
Organisatsiooni struktuuri kuuluvad:
Tartu Mart Reiniku Kool

Tartu Mart Reiniku Kool on Tartus Vanemuise tänaval tegutsev põhikool. 2011. aastani kandis see nime Tartu Mart Reiniku Gümnaasium, kuid jagati 2011. aasta augustis Tartu Mart Reiniku kooliks ja Tartu Jaan Poska Gümnaasiumiks. 
Ajalugu.
Kooli sünnipäev on 24. augustil 1889. aastal, mil asutati Tartu I Kroonualgkool. Kooli asutaja, esimene juhataja ja õpetaja oli Mart Reinik. Tema nime kannab kool alates 1997. aasta 3. aprillist. 
Kool on kandnud eri nimesid:
Kool võttis Tartus esimesena kasutusele kabinetsüsteemi.
8. juuli 2010 otsustati Tartu Mart Reiniku Gümnaasiumist moodustada Tartu Jaan Poska Gümnaasium ja Tartu Mart Reiniku Kool.
Pärast gümnaasiumiosa eraldamist jäi Mart Reiniku Kool tegutsema aadressil Vanemuise 48, Jaan Poska Gümnaasium sai Vanemuise 35 hoone.
Kolmas meditatsioon

Kolmas meditatsioon on René Descartesi teose "Meditatsioonid esimesest filosoofiast" kolmas peatükk.
Naatriumkloriid

Naatriumkloriid ehk keedusool ehk sool on keemiline aine valemiga NaCl.
Levik.
Naatriumkloriidi leidub maakoores mineraal haliidina; naatriumkloriidi on lahustununa (naatriumi ja kloori ioonidena) ka mere- ja soolajärvede vees.
Bioloogiline tähtsus.
Naatriumkloriid on eluks vajalik aine; enamik kudesid sisaldab suuremal või vähemal määral soola.
Tootmine ja kasutamine.
Naatriumkloriidi toodetakse kaevandustes ning looduslikku vett külmutades või aurutades. Et loodusest saadud naatriumkloriid sisaldab selliseid lisaaineid nagu naatriumsulfaat ja magneesiumisoolad, töödeldakse seda neist vabanemiseks kaltsiumkloriidi ja -hüdroksiidiga või rakendatakse ioonivahetust.
Kõige laiemalt tuntakse naatriumkloriidi söögisoolana, mida kasutatakse toiduvalmistamisel maitseaine ja konserveerimisel säilitusainena.
Keedusoola kasutatakse ka näiteks meditsiinis füsioloogiliste lahuste valmistamisel, samuti seebi ja muude pesuainete tootmisel, keraamika- ja paberitööstuses ning paljudel muudel otstarvetel.
Naatriumkloriid on tooraineks kloori, naatriumi ja naatriumhüdroksiidi tootmisel; seda kasutatakse keemiatööstuses näiteks riidevärvide, pestitsiidide ja mitmete tänapäevaste materjalide, näiteks PVC valmistamisel.
Leipzig

Leipzig [l'eiptsig] (saksapäraselt [l'aiptsih]) on linn Saksamaa idaosas Saksimaal. Asub Weisse Elsteri ääres.
Leipzig on Saksimaa suurim linn.
Ajalugu.
Leipzigit on mainitud esimest korda 1015. aastal ("urbs Libzi"), kui seal asus slaavlaste asula. Leipzigil on linnaõigused alates 1165. aastast.
Aastal 1409 asutati Leipzigi ülikool.
Aastal 1813 toimus linna lähedal Leipzigi lahing (tuntud ka kui Rahvastelahing), kus Napoleoni väed said lüüa.
Nürnberg

Nürnberg on linn Saksamaal Baierimaal. Asub Pegnitzi jõe ääres.
Ajalugu.
Linn asutati aastatel 1000–1040.
Nürnbergi on esmamainitud 1050. aastal, "nuorenberc"'ina (kivine mägi). 1050–1571 oli Nürnberg Püha Rooma riigi tähtsamaid linnu, kus kogunes Riigipäev ja asus keisri õukond. Aastal 1219 sai vabalinnaõigused, mis tagas Vabalinn Nürnbergi sõltumatuse vürstidest (allus ainult keisrile).
19. sajandil arenes Nürnberg Baieri tööstuslikuks tsentrumiks. Esimene rong sõitis Nürnbergist Fürthi 1835.
Nürnbergis pidas parteikongresse Natsionaalsotsialistlik Saksa Töölispartei.
Pärast Teist maailmasõda toimus seal Nürnbergi protsessina tuntud kohtuprotsess sõjakurjategijate üle.
Autotroof

Autotroof on organism, kes sünteesib elutegevuseks vajalikud orgaanilised ühendid väliskeskkonnast saadavatest anorgaanilistest süsinikuühenditest (tavaliselt on selleks süsihappegaas). Selleks vajaminev energia saadakse päikesevalgusest või anorgaaniliste ühendite oksüdeerimisest. Ja hädavajalik elutegevuse tingimus, nagu ka kõikidele teistele elusorganismidele, on küllaldane vee olemasolu. 
Enamik taimi on autotroofid, samuti on autotroofe bakterite hulgas (tsüanobakterid) ning protistide seas (vetikad).
Ulm

Ulm on linn Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal. Asub Doonau kaldal.
Linna on esmamainitud 854. aastal. Linnaõigused sai 1181. aastal.
Ulmi toomkirik on maailma kõrgeim kirik (161,5 m).
Rostock

Rostock on sadamalinn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal. Asub Läänemere kaldal Warnowi suudmes. Rostock on suurima elanike arvuga linn Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal.
Ajalugu.
Rostocki ala asustasid 7. sajandist alates slaavlaste hulka kuuluvad vendid. Rostocki on esmamainitud 1161. aastal, mil Taani kuninga Valdemar I väed seal asunud vendide asula süütasid. 1218. aastal sai Rostock linnaõigused.
Rostock ja Wismar olid Hansa Liidu liikmeslinnad, asusid Mecklenburgi aladel.
1419. aastal asutati Rostocki ülikool.
Jena

Jena on linn Saksamaal Tüüringi liidumaal Saale jõe ääres.
Ajalugu.
Jenat on esmamainitud 1182. aastal. 1230. aastal sai Jena linnaõigused.
Linnas asub 1558. aastal asutatud Jena ülikool.
1672–1690 oli Jena Saksi-Jena hertsogiriigi pealinn.
14. oktoobril 1806 võitis Napoleon Jena lahingus Preisi vägesid.
Harold Lasswell

Harold Dwight Lasswell (13. veebruar 1902 – 18. detsember 1978) oli ameerika politoloog ja kommunikatsiooniteoreetik.
Propagandauuringute kõrval on tuntud ka oma kommunikatsioonimudeli
tõttu.
Küünikud

Küünikud (vanakreeka keeles "kynikoi", sõnast "kynikos" 'koeralik') on antiikfilosoofia koolkond. Küünikutele võib pidada iseloomulikuks filosoofilise positsiooni pooldamist, mis suhtub filosoofilise kõrgkultuuriga kaasnevatesse arusaamadesse küüniliselt.
Esimeseks küünikuks filosoofia ajaloos peetakse Sokratese õpilast Antisthenest, tuntumad küünikud on Diogenes Sinopest, Krates Teebast, Menippos, Zenon Kitionist.
Küünikute nimetus viitab eelkõige nende eluviisile, mis oli väidetavalt olnud sarnane koera omaga, Sinope Diogenese hüüdnimeks ollagi olnud koer ("kyōn"). Arvatavasti peetakse silmas seda, et kuigi koer elab koos inimesega ja on sellega seoses mõnel määral tsiviliseeritud, siiski ei järgi ta kultuuri nõudeid omal soovil. Loomu poolest on aga koer ikkagi elajas ja kui inimene oma nõudmistega enam teda ei piiraks, siis muutuks koer taas kasimatuks, kultuurituks loomaks. Küünikud vastandusidki kultuuri ebaloomulikele nõuetele ning ei leidnud küllaldaselt põhjuseid nende järgimiseks, vaid magasid kuulu järgi tünnis, lageda taeva all, ei hoolinud kommetest, hügieenist, riietusest, onaneerisid linnatänavatel, sõid küpsetamata liha, solvasid ülikuid jne. Märkimisväärne on seejuures, et sellisest käitumisest hoolimata polnud küünikud sugugi harimatud, vaid tundsid hästi oma aja filosoofiat.
Kuigi koer on küünikute vapiloomana ka küünikute eneste poolt tunnistatud, viidatakse nime päritolu seletades siiski Kynosargese (tõlkes 'valge koer') gümnaasiumile Ateenas, kus olevat Antisthenese kuulajad kogunenud ja võib-olla on just selle järgid küünikud nimetuse saanud.
Küünikute koolkond sulas hiljem väidetavalt ühte stoikute koolkonnaga.
Niccolò dell'Abbate

Niccolò dell'Abbate (1509 või 1512 Modena – 1571 Fontainebleau) oli Itaalia renessansiajastu maneristlik maalikunstnik, üks renessansi Prantsusmaale viinud Fontainebleau koolkonna juhtkujudest.
Stukimeistri pojana asus Abbate esmalt õppima Modena meistri skulptor Antonio Begarelli käe alla. 1537. aastaks töötas ta maalikunstnik Alberto Fontana käe all. Tema suurimad mõjutajad olid Antonio da Correggio ja tõenäoliselt ka Ferrara kunstnik Dosso Dossi. Umbes aastal 1540 maalis ta sarja freskosid Vergiliuse "Aeneise" teemadel, millest mõni on ka säilinud. Figuuride asetus lubab aimata Parmigianino ja Correggio mõjusid.
1547 Bolognasse asudes oli dell'Abbate juba isikupärase stiiliga küps kunstnik.
Dell'Abbate spetsialiseerus pikkadele friisidele nii ilmaliku kui ka müütidest pärit teemaga. Modena lähedal Sassuolos kaunistas ta hertsogipalee freskode tsükliga, mis illustreerisid "Raevunud Orlandot".
Bolognas kujutas enamik tema teoseid viimistletud maastikke ning jahi- ja armastusstseene õukonnaelust. Sageli sisaldasid need vihjeid müütidele.
1552 suundus Niccolò dell'Abbate Prantsusmaale Fontainebleausse, kus ta osales Fontainebleau lossi kaunistamise töörühmas, mida juhatas Francesco Primaticcio. 1554. aastaks oli ta valmistanud ka sisekujunduse projekti Anne de Montmorensy mälestuseks. Pariisis valmistas ta Hôtel de Guise'i kiriku lae freskod (see hoone ei ole säilinud), järgides Primaticcio kavandit. Ta maalis "Galerie d'Ulysse" ja nn Henri II galerii freskod. Ta täitis ka eratellimusi, maalides peamiselt vabas looduses toimuva sisuga mütoloogiateemalisi maale. Kuid suur osa tema loomingust on sageli tähelepanuta jäetud, kuigi tema ajal oli seda sorti töö kunstniku jaoks tavaline, näiteks dekoratsioonid ühepäevastele pidustustele õukonnas, näiteks Pariisi kaunistamine kuninga Charles IX ja tema pruudi Austria Elisabethi triumfaalseks sissetulekuks Pariisi. Samal aastal dell'Abbate suri.
Kärla valla lipp

Kärla valla lipp on Saare maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kärla valla lipp.
Lipp on kinnitatud 3. septembril 1997.
Lipu kirjeldus.
Ristkülikukujuline lipp on vertikaalselt jaotatud kolmeks võrdseks värvilaiuks, vardapoolne laid on roheline, keskmine valge ja lehvipoolne sinine. 
Lipu normaalmõõtmed on 165x105 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 7:11.