Jüri Truusmann

Jüri Truusmann (vene keeles Георгий Георгиевич Трусман; 27. detsember 1856 Eristvere küla – 2. juuni 1930 Petseri klooster) oli tsensor, eesti kirjamees, etnograaf ja keeleteadlane.
Päritolu ja haridus.
Jüri Truusmann sündis Tartumaal Laiuse kihelkonnas Eristvere külas (tänapäeval Painküla) Tõnnu talu rentniku pojana. Sai alghariduse kohalikus õigeusu külakoolis. Ilmselt oli see kohalik õigeusu köster Jaan Poska (tuntud poliitiku Jaan Poska isa), kes Truusmanni andekust märgates, soovitas poisi Riiga vaimulikku kooli õppima saata. Samas oli õppinud Poska ise ning hiljem õppisid ka tema neli poega. 1869–1879 õppis Truusmann Riia Vaimulikus Koolis ning Riia Vaimulikus Seminaris. Riiast asus edasi Peterburi, kus lõpetas 1883. aastal magistrikraadiga ("Magister Theologiae") Peterburi Vaimuliku Akadeemia. Oma magistritöös ("Введение христианства в Лифляндии"; ilmus 1884. aastal Peterburis) käsitles ristiusu saabumist Baltikumi. Pärast õpinguid oli lühikest aega ladina keele õpetaja Peterburi Aleksander Nevski nimelises vaimulikus koolis. Peale ladina keele valdas veel kreeka, heebrea, vene, saksa, prantsuse ja inglise keelt.
Õppimine Riia Seminaris ja Peterburi Vaimulikus Akadeemias mõjutasid kahtlemata Truusmanni maailmavaadet. Sealt kaasa saadud meelsus ning sõbrad suurendasid tema ühtekuuluvustunnet eesti rahvuskaaslastega ja negatiivset suhtumist baltisakslaste ülemvõimu.
Tegevus tsensorina 1885–1907.
1885. aastal nimetati Truusmann Tallinna välis- ja sisekirjanduse tsensoriks. Tema ülesandeks oli välis- ja näitekirjanduse, kuid lisaks ka ajalehtede Valgus, hiljem ka Teataja ja Virmaline tsenseerimine. Truusmann kuulus Tallinna venemeelsete ringkonda, olles selle üks liidreid, ning omas häid suhteid kindralkuberner Sergei Šahhovskoiga. Head suhted olid tal ka nn Peterburi patriootidega, eriti Johann Köleriga.
Venestamise kõrgaja aegse tsensorina tuli Truusmannil sageli teha ebapopulaarseid ning vastakaid arvamusi esile kutsuvaid otsuseid. See tähendas laveerimist oma ametikohustuste ning oma kaasmaalaste rahvuslike püüdluste toetamise vahel.
Truusmanni töö tekitas talle palju vaenlasi, eelkõige nende seas, kelle töid ta oli pidanud tsensorina keelustama. Nii on Hans Pöögelmann tema iseloomustamiseks hiljem kirjutanud:
Kellel säärast kogemust Truusmanniga polnud, teadis teda andeka mehe ja agara eesti rahvuslasena:
Samas soosis Truusmann Konstantin Pätsi toimetatava Teataja ilmumist, seda Trükiasjade Peavalitsuse vastuseisust ja noomitustest hoolimata. Truusmann nägi Teatajat eestlaste rahvusliku eneseteadvuse tõstjana ja julgustajana oma sõltumatuse eest võitlemisel.
Truusmann oli tsensor kuni 1907. aastani. Tsensoriametist lahkumise põhjus pole teada, väidetud on nii vabatahtlikku lahkumist kui ka vallandamist.
Etnograafiline ja keeleteaduslik tegevus.
Jüri Truusmann uuris etnograafiat ja setude kultuuri, soome-ugri keeli ning kohanimesid ning temalt ilmus mitu kirjandusteost ja artiklit. Venekeelsetes ringkondades on enim tähelepanu pälvinud just Truusmanni keeleteaduslikud tööd Pihkva kubermangu, Vitebski ja muude kubermangude kohanimede uurimisel ning teda teatakse eelkõige eesti ajaloo, filoloogia ja etnograafia uurijana.
Küllalt märkimisväärne on Truusmanni panus setude kultuuri uurijana ning nende kultuurilise iseolemise ja sõltumatuse eestseisjana. Truusmanni järgi on setud aborigeenid, muistsete läänemeresoome hõimude üks haru, mis asustas kunagi kogu Peipsi-tagust ala ja suuremat osa Pihkva kubermangust ning ta vaidles vastu seisukohale nagu oleks setud eesti sisemaalt kunagi oma praegusele asukohale rännanud.
Truusmanni võrdlev keeleteaduslike tööde tuumaks oli usk soome-ugri keelte sugulusse indoeuroopa keeltega, eriti ladina ja kreeka keeltega.
Sügavat huvi tundis Truusmann ka eesti folkloori vastu. Ta oli esimene, kes tõlkis vene keelde eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" (proosatõlge 1886 ja 1889).
Kuulumine seltsidesse.
Truusmann oli alates 1881. aastast Eesti Kirjameeste Seltsi liige. Juba sel ajal ilmestasid seltsi tööd liikmete omavahelised ägedad ilmavaatelised vastuolud, mis ajapikku süvenesid veelgi. 1887. aastal valiti Truusmann seltsi asepresidendiks, kuid eriti ta seltsi tegevuses ei osalenud. 1893. aastaks, kui seltsi president oli Truusmanni hea sõber Johann Köler, olid seltsi sisesed vastuolud kasvanud haripunkti ning Truusmanni osalusel esitati kubernerile kaebekiri seltsi sulgemiseks.
Truusmann kuulus selle tegevuse algusaastatel ka Peterburis tegutseva endisi Riia Vaimuliku Seminari kasvandikke ühendavasse sõprade salgakesse, kuni ta 1887. aastal seltsi aukohtu poolt sealt välja visati venemeelse artikli eest ühes vene vaimulikus ajakirjas.
Ta oli ka Tallinna Eesti Põllumeeste Seltsi auliige ja Keiserliku Vene Geograafiaseltsi liige.
Hilisem tegevus.
Elu lõpuaastad veetis avalikust elust tagasitõmbunult alguses Tartumaal Laiuse kihelkonnas sugulaste juures elades ning hiljem Petseri kloostris, kus oli kloostri raamatukoguhoidja, jätkates ka kirja- ja uurimistööd. Paljude meelehärmiks oli Jüri Truusmann üks kolmest mehest, kes Eesti riigilt pensioni sai. Sellele vaatamata elas ta päris tagasihoidlikku, lausa mungalikku elu. Truusmann suri Petseri kloostris ja on maetud Petseri Neljakümne Usukannataja koguduse kalmistule.
Isiklikku.
Jüri Truusmanni isa Jüri Truusmann oli talurentnik, varem ka valla kohtu- ja nõumees, õigeusklik. Ema Mai (sündinud Rehemaa) oli luteri usku. Tal oli kolm venda ja kolm õde. Vend Mart (Martin) Truusmann oli õigeusu kösterkooliõpetaja. Vend Jaan Truusmann oli õigeusu kooliõpetaja, kaupmees, talupidaja, mesinik ja forellikasvataja, avaliku elu tegelane. Kolmas vend, Mihkel Truusmann, oli talupidaja ja mesinik.
Jüri Truusmann oli abielus õigeusu preestri Pavel Troitski tütre Aleksandra Troitskiga. Poeg Paul Truusmann oli kooliõpetaja ja lektor ning lühikest aega ka Petseri Gümnaasiumi direktor (1920–1923).
Õigeusu Kiriku ülempreester Joann Rehemaa oli tema onupoeg. Ema poolt oli sugulane ka õigeusu preester ja piiskop Jüri Välbe.