tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sarkoptoos

Sarkoptoosid ehk sarkoptoossügelised ehk süüdiklestsügelised on mitmetel imetajatel ja inimestel naha epidermisesse näritud käikudes parasiteeriva ja sügelisi põhjustava süüdiklestade (ladina keeles "Sarcoptes scabiei") põhjustatud naha parasitoosid.
Haigusetekitajad.
Sarkoptoosi tekitab umbes 0,2 mm pikkune lestaline, keda palja silmaga ei näe. Emased süüdiklestad uuristavad naha pealmistesse kihtidesse 2 mm sügavusi käike, kuhu munevad iga päev 2–3 muna. Areng munast suguküpsuseks lestaks kestab umbes 2 nädalat.
Süüdiklest on väljaspool peremeesorganismi elu- ja nakatumisvõimeline kuni 9 päeva.
Süüdiklesta varieteedid on peremeesloomaspetsiifilised. Loomade nahahaigust põhjustav süüdiklesta liik põhjustab inimestel sügelisi.
Sarkoptoosi tekitajad erinevatel liikidel:
Levik.
Erinevate loomaliikide nakatumise teed võivad erineda. Peamiseks nakkusallikaks on liigisisesesed loomadevahelised kontaktid nahapinnal elavate viljastatud emaslestadega. Nakkus kandub üle ka nahapinnalt lahkunud lestadega kokkupuutel ning kodu- ja lemmikloomadega kokkupuutel.
Kliinilised sümptomid.
Sarkoptoosi peiteaeg on harilikult 2 kuni 3 nädalat. Süüdiklestade munemiskäikude rajamine nahas kutsub esile humoraalse ja rakulise immuunsuse tõttu ülitundlikkuse ning põhjustab tugevat sügelust. Kui haigestunud isend kratsib sügelevat paika kehal, siis võivad tekkida nahakahjustused, nagu kublad, villid, koorikud, kärnad, naha paksenemine ja voldistumine, ka karvade väljalangemine.
Diagnoosimine.
Sarkoptoosi diagnoosimiseks võetakse värskest kahjustunud kohast skalpelliga naha süvakaabe. Kogutud materjal asetatakse alusklaasile ja lisatakse mõned tilgad immersioonõli. Preparaati uuritakse mikroskoobiga, kasutades 5x või 10x objektiivi.
Ravi.
Raviks kasutatakse sõltuvalt peremeesorganismist, mitmeid ravimeid: ivermektiin, dorkmektiin, malatioon, kumafoss, diasinoon, fenkoosvos, kloorfenvinfos, amitraas jt.
Ravi koertel.
Koertel kasutatakse raviks Strongholdi (selamektiin) ja Advocate'i (imidaklopriid, moksidektiin) täpilahuseid. Samuti võib kasutada ivermektiini.
Kui nakkus esineb mitme koeraga majapidamises, tuleb ravida kõiki haigega kontaktis olnud koeri, kuna võib esineda asümptomaatilisi parasiidikandjaid. Tõrjet tuleks teha ka keskkonnas, kus haigestunud koerad viibisid, kuna süüdiklest võib elada väliskeskkonnas kuni 21 päeva. Kui vaatamata ravile tekib koeral uusi nahakahjustusi, võib tegemist olla puuduliku ravi, keskkonnast saadud uue nakkuse või inimeselt koerale üle kandunud invasiooniga.
Mercedes-Benz GLE

 
Mercedes-Benz GLE, varasema nimega Mercedes-Benz M-klass, on Mercedes-Benzi toodetav luksuslinnamaastur, mida toodetakse alates aastast 1997.
Autot on toodetud neli põlvkonda (tehasekoodid): W163 (1997–2005), W164 (2005–2011), W166 (2011–2019) ja W167/V167 (alates 2019). Suuruse poolest jääb GLE väiksema GLC ja suurema GLS-i vahele, millest viimasega jagab platvormi. GLE otsesed konkurendid Euroopas on BMW X5 ja Volkswagen Touareg.
GLE toodetakse Mercedes-Benzi USA tehases, mis asub Alabama osariigis Tuscaloosa linna lähedal Vance's.
Esimene põlvkond (M-klass, W163; 1997–2005).
Mercedes-Benz tõi 1998. aasta mudeliaastaks Ameerika Ühendriikides turule esimese põlvkonna W163-seeria M-klassi 19. veebruaril 1997. Autode müük algas sama aasta septembris. See oli keskmise suurusega raamile ehitatud maastur, millel on istekohad viiele või seitsmele koos lisavarustuses oleva kolmanda istmereaga.
Teine põlvkond (M-klass, W164; 2005–2011).
Teine põlvkond (W164) tõi endaga kaasa olulise muudatuse, kuna läks üle kandevkere kasutamisele erinevalt esimese põlvkonna raamile ehitatud M-klassist. W164 platvormi jagati ka GL-klassiga.
M-klassi mudeliuuendust tutvustati 2008. aasta New Yorgi autonäitusel 2009. mudeliaasta autona.
Kolmas põlvkond (M-klass / GLE, W166; 2011–2019).
Uue disaini saanud M-klassi (mudelitähisega W166) esitleti eeltootmismudeli kujul 10. juunil 2011.
Olulisemate täienduste hulka kuulusid uuendatud 7G-Tronic Plus 7-käiguline automaatkäigukast, mis tagas väiksema kütusekulu. Lisavarustuses oli saadaval adaptiivne püsikiiruse hoidja (Distronic Plus), aktiivne sõidurajalt kõrvalekaldumise hoiatussüsteem ja reguleeritava kõrgusega õhkvedrustus (AirMatic).
Nimevahetus ja mudeliuuendus (GLE).
Kolmanda põlvkonna mudeliuuenduse käigus 2015. aastal nimetati W166 M-klass ümber Mercedes-Benz GLE-ks (GLE on M-klassi järeltulija). Mudeliuuendust esitleti New Yorgi autonäitusel.
GLE Coupé (C292).
Peale mudeliuuendust lisandus valikusse kupeeliku kerejoonega GLE Coupé (C292). Coupé versioon jagab platvormi, mehaanikat ja interjööri tavalise GLE-ga (W166), kuid sellel on erinev, sarnase disainiga kere.
Neljas põlvkond (GLE, W167; 2019–tänapäev).
Neljanda põlvkonna GLE-d (tehasekoodiga W167/V167) esitleti 2018. aasta Pariisi autonäitusel. See baseerub uuel modulaarsel platvormil (MHA) ning tõi kaasa olulisi tehnoloogilisi uuendusi:
Mercedes-Benz SLR McLaren

Mercedes-Benz SLR McLaren on saksa luksuslik sportauto, mida toodeti aastatel 2003–2010. 
Auto töötati välja Mercedes-Benzi ja McLareni koostöös ning sel ajal oli McLaren Group 40% ulatuses Mercedes-Benzi omanduses. Lühend SLR tähendas Sport Leicht Rennsporti (Sport Light Racing) ning auto loomise põhiliseks inspiratsiooniallikaks oli Mercedes-Benz 300 SLR.
Seda plaaniti toota 3500 eksemplari, 2007. aasta lõpuks aga suudeti müüa vaid 1400 autot ja auto tootmine lõppes 2009. aasta lõpus.
Mootor on 5,4-liitrine kompressoriga ülelaetud V8, võimsusega 460 kW (626 hj) ja pöördemomendiga 780 Nm. 
Käigukastiks on viiekäiguline automaatkäigukast, mille kolm režiimi on "Sport", "Comfort" ja "Manual".
Auto kiirendab 0–100 km/h 3,8 sekundiga, 0–200 km/h 10,6 sekundiga, 0–300 km/h 28,8 sekundiga ja selle tippkiirus on 334 km/h.
2007. aastal tuli välja erimudel "722 Edition", mis vihjas Mercedes-Benz 300 SLRile, millel Stirling Moss võitis 1955. aasta Mille Miglia võidusõidu, mis kandis numbrit 722, omakorda vihjas Mossi stardiajale (7:22). Sellel oli võimsam mootor (650 hj/820 Nm). Kokku toodeti seda vaid 150 eksemplari. 2009. aastal tuli sellest välja ka kabriolettvariant "Roadster 722 S", mida toodeti samuti vaid 150 eksemplari.
2009. aastal tuli välja erimudel "Stirling Moss", nimetatud legendaarse võidusõitja järgi. See oli kahekohaline speedsteri-stiilis, ilma katuse ja tuuleklaasita ning kasutas 722 Editioni 650-hj mootorit. Seda toodeti vaid 75 eksemplari.
Peale SLR tootmise lõppu läksid Mercedes-Benz ja McLaren mõlemad oma teed: 2010. aastal vahetas Mercedes-Benzi mudelivalikus SLR välja SLS AMG; McLareni mudelivalikus 2011. aastal MP4-12C.
Audi Q7

Audi Q7 on Saksa autotootja Audi luksusmaastur, mida esitleti 2005. aasta septembris toimunud Frankfurdi autonäitusel. Q7-t on toodetud kaks põlvkonda.
Tegu oli esimese linnamaasturiga Audi mudelivalikus ning hiljem lisandus Q7-le ka Q5, Q3 ja Q2.
Teise põlvkonna Q7 kasutab Volkswagen Grupi MLB platvormi ja veermikku ning sama platvormi kasutavad ka Bentley Bentayga, Lamborghini Urus, Porsche Cayenne ja Volkswagen Touareg.
1. põlvkond ("Typ" 4L: 2005).
2005. aasta septembris toimunud Frankfurdi autonäitusel esitletud Audi Q7 on ehitatud Volkswagen PL71 platvormi täiendatud versioonile ning selle välisdisain põhineb Audi Pikes Peak Quattro ideeautol. 
Q7 mootorivalikusse kuuluvad 350 hj (257 kW) 4,2-liitrised V8 ja 280 hj (206 kW) 3,6-liitised V6 bensiinimootorid, samuti kolmeliitrine 233 hj (171 kW) V6-turbodiisel ja 326 hj (240 kW) 4,2-liitrine V8 turbodiisel. 2008 lisandus ka hübriidmootoriga Audi Q7, mida esitleti 2007 Hannoveri autonäitusel.
Mudeliuuenduse läbis Q7 2010. aastal.
Q7 V12 TDI (2008–2012).
2006. aasta Pariisi autonäitusel esitles Audi 6,0-liitrist kahe turboga V12-diiselmootoriga Audi Q7 ideeautot, mis jõudis tootmisse 2008. aastal. Mootori võimsus oli 368 kW (500 hj) ja suurim pöördemoment 1000 Nm, tehes sellest maailma võimsama sõiduautole paigaldatud diiselmootori. Müügile tuli see versioon 2007. aasta lõpus.
Käigukastid.
Kõik esimese põlvkonna Q7 varustati kuuekäigulise Tiptronicu automaatkäigukastiga. Ainsa erandina sai Euroopas 3,6-liitrise bensiinimootoriga mudelit kuuekäigulise käsikäigukastiga. 
2. põlvkond ("Typ" 4M; 2015).
2014. aastal Pariisis esitletud 2. põlvkond jõudis müügisaalidesse 2015. aastal. Uus Q7 oli eelkäijast lühem, kergem ja sportlikum, olles kuni 363 kg kergem esimese põlvkonna mudelist. Mootorivalikusse kuulub lisaks 6- ja 8-silindrilistele diisel- ja bensiinimootoritele ka pistikhübriid mudelitähisega Q7 e-tron TDI Quattro, mis kasutab 3,0-liitrist V6 diiselmootorit ja elektrimootorit. Mõnel turul (Venemaa, USA, Kanada, India ja Lähis-Ida) on saadaval ka 2,0-liitrine Audi Q7 2.0 TFSI (1984 cm3, 185 kW / 252 hj). 
2020. aasta mudeliuuendus.
2020. aastal läbis Q7 mudeluuenduse. Muudeti iluvõre, esimese ja tagumise kaitseraha disaini. 
LED esituled olid nüüdsest standardvarustuses; Matrix LED-i, HD Matrix LED-i ja Audi Laser Lighti esitulesid sai tellida lisavarustusena.
Bernsdorf (Zwickau)

Bernsdorf on küla Saksamaal Saksimaa liidumaal Zwickau kreisis Bernsdorfi vallas.
2016. aastal elas Bernsdorfis 2224 inimest.
Carmen Mikiver

Carmen Mikiver (aastani 1989 Carmen Uibokant; sündinud 13. jaanuaril 1964) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1983. aastal Tallinna Kaugõppekeskkooli, õppis 1984–1986 Vanalinnastuudio õppestuudios, 1989. aastal lõpetas näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. Ta oli 1984–1987 Eesti Draamateatri rekvisiitor ning aastatel 1987–1993 ja 1996–1998 näitleja. Mikiver töötab aastast 2002 Endla teatris. Vahepeal on ta olnud ka vabakutseline.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli 1989. aastast näitleja ja lavastaja Mikk Mikiver. Nende poeg on muusik Jon Mikiver.
Carmen Mikiver on ühel korral üritanud lavakunstikateedrisse sisse astuda, kuid katsel ei olnud edu. Evald Hermaküla, kes töötas Eesti Draamateatris lavastajana, kutsus ta 1987. aastal näitlejaks rekvisiitori ametikohalt, pakkudes Jane'i rolli muusikalis "Mary Poppins".
SOS

SOS on raadio teel edastatav morsesignaal: · · · / — — — / · · · (kolm lühikest, kolm pikka, kolm lühikest), mida kasutasid (kasutavad) hädasignaalina merel hädas olijad abi kutsumiseks. Signaal võeti kasutusele 1906. aastal. Üks esimesi laevu, mis seda kasutas, oli Titanic.
Joaquín Rodrigo

Joaquín Rodrigo Vidre (22. november 1901 – 6. juuli 1999) oli hispaania helilooja ja klaverivirtuoos. Vaatamata sellele, et ta jäi noorelt pimedaks, oli tema muusikaline tegevus edukas. Ta oli klassikalise kitarri muusika populariseerija ning tema "Concierto de Aranjuez" on üks tähtsamaid klassikalisele kitarrile ja orkestrile kirjutatud teoseid maailmas.
Tallinna Autobussikoondis

Tallinna Autobussikoondise aktsiaselts (lühendatult TAK) oli Eesti transpordifirma, mis põhitegevusena osutas ühistransporditeenust Tallinnas. Lisaks tegeles ettevõte busside ja autode remondi ning hooldusega ning bussi- ja autojuhtide koolitamise ja toitlustamisega. Samuti kuulus Tallinna Autobussikoondisele majutus- ja konverentsiteenuseid osutav Burmani Willa.
Ajalugu.
1922 – Fromhold Kangro avas linnavalitsuse loal esimesed viis bussiliini.
1926 – loodi osaühisus Mootor.
1945. aasta 8. detsembril alustati reisijate teenindamist Autotranspordibaasi nr. 5 nime all.
1993 – reorganiseeriti Tallinna Autobussikoondis aktsiaseltsiks.
2012 – ühendati Tallinna Autobussikoondis ning Tallinna Trammi- ja Trollibussikoondis uueks ettevõtteks Tallinna Linnatranspordi AS.
Bussid.
Tallinna Autobussikoondis kasutas Scania, Volvo, Iveco ja MANi linnabusse. Uusimad neist on 15 MAN Lion's City bussi.
Harju AB

Harju AB on Eesti logistikaettevõte.
Firma eelkäijaks oli Maardu 1. Autobaas, mis reorganiseeriti 1991. aastal Harju AB AS-iks.
Ēriks Ešenvalds

Ēriks Ešenvalds (sündinud 26. jaanuaril 1977 Priekules) on Läti helilooja. Ta on loonud orkestri-, kammer-, koori-, vokaal- ja klaverimuusikat.
Ta lõpetas 2002. aastal Läti Muusikaakadeemia bakalaureusekraadiga ja 2004. aastal sai samas magistrikraadi.
Eesti Aiake

Eesti Aiake (vene keeles Эсто-Садок) on eesti küla Venemaal Krasnodari krais.
Eesti Aiake jääb Sotši linna haldusalasse Adleri linnarajooni. Küla asub mägedevahelises Mzõmta jõe orus Punasest Lagedast 4 km ülesvoolu. Asula keskkoht on merepinnast 578 m kõrgusel. 2002. aastal elas Eesti Aiakeses 704 inimest.
Eesti Aiakeses on Roza Hutori raudteejaam ja Esto-Sadoki raudteepeatus.
Eesti Aiakese rajasid 1886. aastal Eestist välja rännanud talupojad . Asula rajati kohale, kust seal varem elanud ubõhhid ja abhaasid olid välja aetud. 1918. aastaks elas külas 210 elanikku ja 36 perekonda. Külal oli oma koolimaja, rahvamaja ja külavalitsuse maja. Nõukogude ajal oli see õitsev asundus. 13. septembril 2008 taasavati Eesti Aiakeses A. H. Tammsaare majamuuseum, mille remondiks eraldas Eesti kultuuriministeerium 400 000 krooni.
2014. aastal toimusid Eesti Aiakeses Sotši taliolümpiamängude murdmaasuusatamise alad. Mängudeks ehitati ülisuur raudteejaam, mille projekt võimaldas selle osaliselt, tiibehitise osas demonteerida ja uuel kohal püsti panna. Nii Punasele Lagedale kui ka Eesti Aiakesse ehitati uued hotellid. Nendest hotellidest jäävad Eesti Aiakese maa-alale hotellid Olimp, Tatjana, Vertikal, Šato, Gala-Alpik, Aibga, Pik Hotel (endine Radisson SAS Lazurnaja Pik Hotel) , Edelweiß ja Club-Hotel 4 Veršinõ. Pik Hotel asub Eesti Aiakese ja Punase Lageda vahel ning see on ainus neljatärniline mägihotell Venemaal.
Kärbselised

Kärbselised ("Brachycera") on kahetiivaliste alamselts, kuhu kuuluvad Eestis 76 sugukonna esindajad. See rühm on väga vormirikas. Paljud on väiksed, vaevalt 2-3 millimeetrit pikad, näiteks küürkärblased, kõdukärblased, kaevandikärblased. Vähem on suuri vorme, näiteks veiseparm ja küttkärbes - mõlemad on kuni 2,8 sentimeetrit pikad. Osa liike, eriti sugukondadest sirelased ja herilkärblased meenutavad herilasi või mesilasi. Osa kärbeste vastsed on koduloomade siseparasiidid (näiteks veise-nahakiin). 
Osa kärbeste vastsed on taimetoidulised (kapsakärbes, sibulakärbes, peedikärbes.)
Osa kärbeste vastseid elavad laguainetes, ka sõnnikus (harilik roojakärbes)
Paljude tiivad liiguvad väga kiiresti, toakärbsel 330 korda sekundis.
Paljunemine.
Palja silmaga on isastel ja emastel kärbestel vahet enamasti raske teha, aga mikroskoobi all on see tavaliselt võimalik. Vahet tehakse genitaalide järgi. 
Mõnedel liikidel on pulmalend ja teistel mitte. Eriti huvitav ja keerukas on surukärblaste pulmalend. Enne seda püüab isane mõne väikese putuka, et seda pulmalennu ajal emasele pakkuda. Vastutasuks pulmakingi eest saab emasega paaruda, ühtlasi päästab ta ka oma elu, sest pulmakingi puudumisel võib agressiivselt meelestatud emane isase enda ära süüa. 
Kärbseliste sigimiskäitumine ja areng on mitmekesine. Mõned liigid on väga viljakad ja kiire elutsükliga, teised mitte. Näiteks üks emane äädikakärbes võib muneda kuni 500 muna. Areng valmikuni kestab 25° juures 8–10 päeva. Väga viljakas ja kiire arengutsükliga on ka harilik toakärbes. Tema eelistab muneda sõnnikule, kuid ka mujale, kus on vastsete arenguks sobivad tingimused. Munad on umbes ühe millimeetri pikkused, valged. Ühte kohta muneb ta kuni 150 muna. 
Toitumine.
Vahet tuleb teha vastsete ja valmikute toidulaual. Näiteks parmu vastsed elavad vees, toituvad lagunevatest taimejäänustest või väikestest putukatest ja ussidest. Ka mitte kõik valmikud ei ole verejanulised. Verd imevad ainult emased parmud, kes vajavad seda munade tootmiseks, isased saavad aga söönuks ka õite nektarist.
Niisuguseid kärbselisi, kes inimesi otseselt häirivad: imevad verd, ronivad prügikastides, munevad toidule jne, on umbes saja liigi ringis. Liike, kellega me iga päev kokku puutume, neid sageli seejuures tähele panemata, on palju rohkem. 
Paljud kärbselised on õite külastajad ja tolmeldajad. On kärbseid, kes toituvad seentest või taimeosadest: viljadest, lehtedest, vartest, juurtest, nektarist, õietolmust, taimejäänustest. Inimese ja loomade välisparasiidid on peamiselt parmlased (33 liiki), raudkärblased (7 liiki), nende hulgas põdrakärbes, hobuse-raudkärbes. Parmude kõrval imevad inimeste ja eriti koduloomade verd veel pistekärbsed sugukonnast päriskärblased ("Muscidae").
Liitiumhüdroksiid

Liitiumhüdroksiid on keemiline ühend valemiga LiOH. Valge niiskustimav tahke aine. Tugev alus, kuid leelismetallihüdroksiididest on ta nõrgim.
Saamine.
Liitiumhüdroksiidi toodetakse peamiselt liitiumkarbonaadi töötlemisel kaltsiumhüdroksiidiga:
Li2CO3 + Ca(OH)2 → 2LiOH + CaCO3
Peale CaCO3 eemaldamist lahus aurutatakse, LiOH kristallub monohüdraadina, kristallvee saab eemaldada kuumutamisel 150–180 °C juures. 
Liitiumhüdroksiidi saadakse ka spodumeeni töötlemisel kustutamata lubjaga, kuid tänapäeval kasutatakse seda meetodit harvem.
Liitiumhüdroksiidi on võimalik saada ka liitiumi või liitiumoksiidi reageerimisel veega:
2Li + 2H2O → 2LiOH + H2
Li2O + H2O → 2LiOH
Kasutatakse.
Liitiumhüdroksiidi kasutatakse peamiselt teiste liitiumiühendite tootmises, eelkõige määrdeainete (nt liitium-12-hüdroksüstearaat) sünteesis. Kasutatakse ka süsinikdioksiidi adsorbendina allveelaevades ja kosmoselaevades.
Naatriumhüdroksiid

Naatriumhüdroksiid ehk seebikivi (varem ka "kaustiline sooda") on keemiline ühend valemiga NaOH. 
See on söövitav aine, tugev alus. Kasutatakse torupuhastusvahendina. 
Reageerimine soolhappega.
Aluseline naatriumhüdroksiid reageerib soolhappega. Reaktsiooni saaduseks on keedusool ja vesi.
NaOH + HCl → NaCl + H2O
Reageerimine amfoteersete metallidega.
1986. aastal vedas üks Ühendkuningriigi alumiiniumist paagiga auto 25%-list NaOH vesilahust. See tekitas paagis suure rõhu ja suuri kahjustusi. Alumiinium reageeris naatriumhüdroksiidiga, mistõttu tekkis gaas (vesinik), mis tekitas suurt rõhku.
2 Al + 2 NaOH + 6 H2O → 2 Na[Al(OH)4] + 3 H2
Tootmine.
1998. aastal ulatus naatriumhüdroksiidi maailmatoodang 45 miljoni tonnini. Põhja-Ameerikas ja Aasias kokku toodeti umbes 14 miljonit tonni ja Euroopas 10 miljonit tonni. Aastal 2004 toodeti 60 000 000 tonni NaOH-d, kuid nõudlus oli vaid 51 000 000 tonnile. 
2Na+ + 2H2O + 2e− → H2 + 2NaOH
Kasutamine.
Keetmisel rasvaga moodustab naatriumhüdroksiid seebi.
Valk (perekonnanimi)

Valk on perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Valk 833 inimesel: 414 mehel ja 419 naisel. Perekonnanimede levikult on Valk meeste puhul 92. kohal ja naiste puhul 107. kohal.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Valk 413 mehel ja 415 naisel. Perekonnanimede levikult oli Valk meeste seas 91. kohal ja naiste seas 109. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 70,08.
Ottorino Respighi

Ottorino Respighi (9. juuli 1879 – 18. aprill 1936 Rooma) oli itaalia helilooja, muusikateadlane, pianist ja viiuldaja.
Litoriinameri

Litoriinameri oli Läänemere nõos paiknenud jääajajärgne riimveekogu (umbes 7500–4000 aastat tagasi).
Litoriinamere varasemat staadiumit umbes 7500–7000 aastat tagasi käsitletakse vahel ka omaette veekoguna – Mastogloiamerena.
Nimetus "Litoriinameri" tuleneb tigude "Littorina littorea" ja "Littorina saxatilis"'e järgi. Limneameres neid ei ela, sest vesi pole piisavalt soolane.
Litoriinameri erines Limneamerest soolasema vee poolest. Litoriinameri on Läänemere arenguloos olnud kõige soolasema veega veekogu, näiteks Lääne-Eesti rannikul oli pinnavete soolsus 15...18 promilli, tänapäeva Limneameres on see 6...8 promilli. Et Litoriinamere ajal olnud atlantilisel kliimaperioodil oli ilm soe, kuid arvatavasti niiske, arvatakse, et Litoriinamere ajal olid Taani väinad sügavamad, kui praegu. Need madaldusid maa tõusu tõttu Taanis.
Nime andis Rootsi paleontoloog Gustaf Lindström (1829–1901) 1852. aastal.
Meelis Oidsalu

Meelis Oidsalu (sündinud 5. aprillil 1978) on eesti julgeolekuekspert, endine riigiametnik, teatrikriitik ja luuletaja, aastail 2015–2021 Kaitseministeeriumi asekantsler.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1996. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli avaliku halduse erialal, läbinud 2008–2009 Balti Kaitsekolledžis kõrgemad juhtimiskursused, 2012–2014 magistriõpingud Ameerika Ühendriikide Maaväe Sõjakolledžis (US Army War College) strateegiliste uuringute alal.
Meelis Oidsalu töötas kaitseministeeriumis 2000–2021. Ta on olnud kaitseministeeriumi rahvusvahelise koostöö ekspert, julgeolekuosakonna ja siseauditi osakonna juhataja, ministeeriumi arendusnõunik. Alates 18. maist 2015 oli Oidsalu kaitseministeeriumi õigus- ja haldusküsimuste asekantsler, alates 1. veebruarist 2016 kaitseministeeriumi kaitseplaneerimise asekantsler ning alates 2021. aastast kaitseministeeriumi kaitsevalmiduse asekantsler. Oidsalu lahkus ametist 2021. aasta sügisel.
2018. aastast teeb koos Lea Tormise ja Madis Kolgiga Vikerraadios teatrisaadet "Teatrivaht" (2020. aastast eetris ERR-i kultuuriportaali taskuhäälingusaatena) ning 2019. aastast juhib Raadio 2-s taskuhäälingusaadet "Silt viltu".
Teatrikriitikat kirjutab 2007. aastast. Temalt on ilmunud luulekogud "Jumala kihvt luulekogu" (2006) ja "Koertepõud" (2008).
2019. ja 2020. aastal kuulus Oidsalu Eesti Teatriliidu sõnalavastuste auhindade žürii koosseisu.
2021. aasta detsembrist juhib Meelis Oidsalu koos Erkki Koortiga Postimees TV-s julgeolekuteemalist saatesarja "Julgeolek täna".
Antsülusjärv

Antsülusjärv oli Läänemere nõos paiknenud jääajajärgne mageveeline järv ajavahemikus umbes 9000–7000 aastat eKr (radiosüsinikumeetodga mõõtes on ajavahemikuks saadud 9300–8000 14C-aastat tagasi).
Antsülusjärv kujunes seni Läänemere nõgu hõlmanud Joldiamerest, kui see kaotas umbes aastal 9000 eKr ühenduse ookeaniga. Eraldumise põhjustas jäämassiivi raskuse alt vabanenud maakoore kerge senises ühenduskohas Kesk-Rootsis. Moodustus mageveekogu Antsülusjärv. Kuna Skandinaavia sulavate liustike vett voolas jätkuvalt juurde, siis hakkas veetase tõusma, ujutades üle rannaalad. 8300–8200 a eKr saavutas Antsülusjärv nii kõrge taseme, et hakkas Taani väinade kohal ookeani voolama, mis tõi kaasa veetaseme languse. Umbes 7000 a ekr algas järgmine Läänemere arengufaas – Litoriinameri. Siis tungis Taani väinade kaudu omakorda peale ookeanivesi, muutis Läänemere nõos vee soolaseks ja tõstis veetaset. Perioodi maailmamerega ühenduse taastumise ja kogu Läänemere nõo vee soolaseks muutumise vahel on mõnikord eristatud Mastogloiamerena.
Nimetuse "Antsülusjärv" andis järvele rootsi geoloog Gerard De Geer jõe nappteo ("Ancylus fluviatilis") järgi, kelle kojad on karakteersed Antsülusjärve setetele.
Järve väljavooluks oli hilisemas faasis tänapäeva Taani väinade kohal asunud ja üle ujutatud Dana jõgi, mis kujunes vahemikus 9000-8900 14C-aastat tagasi). Varasemaks väljavooluks peeti Svea jõge, mis ühendas Antsülusjärve Vänerniga. Hiljem selgus, et sealsed hiiukirnud ei ole jõelise tekkega ja pärinevad varasemast ajast. Oletatava Svea jõe säng oli seega väin ja Vänern oli Antsülusjärve osa. Algseks väljavooluks oli seega Göta jõgi. Dana jõe teke alandas järve veepinda, katkestades varasema väljavoolu ja luues eraldiseisva Vänerni järve.
Bornholmi lipp

Bornholmi lipp on Bornholmi saare mitteametlik lipp.
Lipp kujutab endast Taani lippu, mille keskel on roheline skandinaavia rist. Roheline peaks sümboliseerima saare rohelust.
Nexø

Nexø on linn Taanis Bornholmi saarel.
Digitark

Digitark on IT- ja digitehnoloogiateemaline nõuandeblogi, mille lõi Elion 2006. aasta lõpus.
Digitark on suunatud algajatele ja keskmise tasemega arvutikasutajatele. Sihtrühmaks on arvuti- ning digitehnika kasutajad, kes soovivad saada uusi teadmisi ja ideid või täiendada olemasolevaid teadmisi. Digitarga teemakäsitlused on valdavalt nõuandvad ja silmaringi laiendavad. Digitarga eesmärgiks on edastada tavatasemel arvutikasutajatele eestikeelset huvitavat ning kasulikku IT- ja digitehnikaalast infot ning nõuandeid. Blogi annab nõuandeid arvuti riist- ja tarkvara, internetiühenduste, digitaalse televisiooni ja digitaalse kodu, arvuti turvalisuse saavutamise, e-suhtluse ja multimeedia (digitaalne muusika, fotod, videod) kohta. Lisaks tekstilistele postitustele avaldatakse blogis ka videopostitusi.
Digitarga eesmärgiks ei ole olla Elioni toodete ja teenuste müügi- ning promokanal. Seal leidub küll müügipakkumisi, kuid püütakse säilitada neutraalsust ja vältida (peidetud) reklaami ja kallutatust. 
Digitarga blogi autorid on IT-, interneti- ja kommunikatsiooni asjatundjad kogu Eestist.
Tehnoloogiateemaliste terminite lahtiseletamiseks on Digitarga juures avatud ka viki.
Ulrika Eleonora

Ulrika Eleonora noorem (23. jaanuar 1688 – 24. november 1741) oli Rootsi kuninganna aastatel 1718–1720.
Ta sündis Pfalzi-Zweibrückeni dünastiasse, olles kuningas Karl XI ja viimase abikaasa noorim laps ning sai nime oma ema järgi, keda hakati sest peale kutsuma Ulrika Eleonora vanemaks. 1715. aastal abiellus ta Hessen-Kasseli maakrahvi Frederikuga. Kui Ulrika vanem vend kuningas Karl XII Põhjasõjas 1718. aasta novembris hukkus, tõusis uue valitsejana Rootsi troonile. Ehkki primogenituuri reeglite järgi oli tugevamaks troonipretendendiks Karli ja Ulrika surnud vanema õe Hedvig Sophia Augusta poeg Schleswig-Holstein-Gottorpi hertsog Karl Friedrich, õnnestus Ulrikal kuninganna Kristiina seatud pretsendendile viidates argumenteerida, et vereläheduse põhimõtte järgi oli hoopis tema eelmise kuninga lähim elusolev sugulane.
5. detsembril kuulutas Ulrika end Karli pärijaks. Et omalt poolt lubas ta loobuda isa kehestatud absoluutsest monarhivõimust, tunnustas tema trooninõuet ka Riksdag ning 23. jaanuaril 1719 kinnitati ta hääletusega uueks valitsejaks. 17. märtsil 1719 Uppsala katedraalis krooniti Ulrika kuningannaks.
Ta valitses riiki kuni 1720. aasta 29. veebruarini, mil loobus troonist abikaasa Fredrik I kasuks, jäädes aga sellegipoolest oma surmani konsort-kuningannaks.
Fredrik I

Fredrik I (28. aprill 1676 – 25. märts 1751) oli Rootsi kuningas. 
Fredrik I sündis 1676. aastal Hessen-Kasseli markkrahvi ja Kuramaa hertsogi Jakob Kettleri tütre Maria Amalia pojana. Ta paistis vaprusega silma Hispaania pärilussõjas (1701–1714), Inglise vägede koosseisus sõdides ja Karl XII Norra sõjaretkel.
Abielludes Karl XII noorema õe Ulrika Eleonoraga 1715. aastal oli ta lesk. Tema esimene abielu Preisimaa printsessi Louise'ga kestis viis aastat (1700–1705).
Karl XII surma järel (1718) loobus kuningannaks valitud Ulrika Eleonora pärast lühiajalist valitsusaega 1720. aasta jaanuaris tema kasuks Rootsi troonist. Fredrik valiti Rootsi kuningaks absolutismivastaste jõudude toel, kes pidasid Põhjasõja ja Rootsi suurriigi staatuse kaotuse peamiseks põhjustajaks absolutistliku valitsejana talitanud Karli. Tegelikku võimu polnud Fredrik I-l kunagi, kuna juba Ulrika Eleonora valitsusaja alguses kuulutati välja niinimetatud Vabadusajastu, mis tähendas tegelikult parlamentaarse riigikorralduse kehtestamist Rootsis. Omamata muud tegevust, andus Fredrik jahipidamisele ja armuafääridele. Kuninga ametlikuks armukeseks sai Hedvig Taube, kes sünnitas talle kaks poega ja kaks tütart. Et abielust Ulrika Eleonoraga lapsi polnud, lõppes pärast Fredriki surma ka Pfalzi dünastia.
Lutikalised

 
Lutikalised ("Heteroptera") on suurim vaegmoondega ("Hemimetabola") putukate alamselts, mille esindajad on levinud peaaegu üle maakera, kui poolusepiirkonnad ja mõned väiksed ookeanisaared välja arvata. Kokku on maailmas teada ligikaudu 40 000 lutikaliiki, Eestis 467. 
Lutikalised on väikesed kuni suured (1 mm – 11 cm), välimuselt väga mitmesuguse kujuga putukad. Nende keha on sageli lamendunud, kehakatted tugeva kitiinkestaga. Suised on pistmistüüpi, ka neil, nagu sarnastiivalistel, moodustub iminokk. Enamikul liikidel on jooksujalad, esinevad veel rööv- ja ujujalad. Tiibu kaks paari, nendest eesmised nahkjad kattetiivad, tagumised aga kilejad. Tagarindmikus asuvad lutikalistel vinanäärmed. Nende eritis on ebameeldiva lõhnaga ning eemale peletav. 
Lutikalised elavad väga mitmesugustes elupaikades, alates kuumavee allikatest ja lõpetades ookeaniavarustega. 
Lutiklased on fülogeneetiliselt väga vanad putukad, fossiilseid jäänuseid on leitud juba ülem-Permist, kus toimus arvatavasti evolutsiooniline lahknemine tirdilistest ("Auchenorrynca"). Mõned süstemaatikud paigutavad lutikalised koos sarnastiivaliste ühte seltsi nii ühise põlvnemise kui ka mõneti sarnase anatoomia ning füsioloogia tõttu.
Taksonoomia.
Lutikalised on väga suure liikide arvu ning suure rühmasisese muutlikkusega putukaselts ja nende süstematiseerimises on erinevaid variante, mida ka sageli muudetakse. Levinud on süsteem, kus selts jagatakse kaheksasse infraseltsi.
"Coleorrhyncha".
Peloriidide praegused levilad paiknevad Lõuna-Ameerikas ja Austraalias. 
"Enicocephalomorpha".
Umbes 260 liiki on levinud troopikas ja subtroopikas. Kuna lennuvõimelised vormid kogunevad hämariku saabudes tihti suurtesse kihavatesse parvedesse kutsutakse neid mõnel pool ka sääsklutikateks.
Iisraeli seekel

Iisraeli uus seekel (heebrea: שקל חדש, shekel ẖadash, lüh. NIS; sümbol: ₪; hääldatakse [š'ekel], mitmus שקלים "shkalim" [škal'im]) on Iisraeli tänapäevane valuuta, mis asendas vana seekli 1985. aastal väärtusega 1000 seeklit = 1 uus seekel. Rahvusvahelise märgistusena kasutatakse ILS. 
Seekel jaguneb 100 agora'ks (mitm. agorot) (Heebrea keeles: אגורה).
Heebrea keeles lühendatakse seeklit tavaliselt ש"ח (hääldus "shaẖ"). Uue seekli sümbol ₪ on sõnade "shekel" ja "hadash" esimeste tähtede kombinatsioon: (ש) ja (ח). See sümbol on siiski ebapopulaarne ning enamasti kasutatakse kahetähelist sümbolit ש"ח. 
Alates 1. jaanuarist 2003 on seekel vabalt konverteeritav valuuta.
Iisraelis raha ei trükita ega vermita, seeklite mündid ja paberrahad tehakse Lõuna-Koreas.
Kasutajad: Iisrael, Palestiina alad
Inflatsioon: -0,1% (2006), −0,2% (2016)
Jagunemine: 1/100
Sümbol: ₪
Mündid väärtustes: 10 ja 50 agora'd ja 1, 2, 5 ning 10 seeklit.
Paberraha väärtustes: 20, 50, 100, 200 uut seeklit.
Arnsdorf

Arnsdorf on asula Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis Arnsdorfi vallas.
Arnsdorf asub Radebergi linna lähedal ning 15 km kaugusel Saksimaa pealinnast Dresdenist.
2009. aastal elas asulas 2780 inimest.
Harilik seepia

Harilik seepia ("Sepia officinalis" L.) seepialaste sugukonda kuuluv peajalgne, üks ligi sajast seepia perekonda kuuluvast liigist.
Ta on tavaline Vahemeres.
Iseloomustus.
Hariliku seepia värvus on poolläbipaistvast valgest kuni piimjasvalgeni. Keskmine pikkus on 20 cm.
Harilik seepia on eluviisilt ööloom, kes toitub kaladest ja väiksematest vähilaadsetest.
Kaitseks vaenlase vastu eritab seepia tindinäärmest tinti.
Barclay de Tolly mausoleum

Barclay de Tolly mausoleum on matmiskabel Tõrva vallas Jõgeveste külas Jõgeveste mõisa kalmistul.
Ajalugu.
Kabel püstitati 1823. aastal väejuht Michael Barclay de Tollyle (suri 1818 võõrsil) matmiseks. Skulptuuride ja ehisdetailide rohkuse ning fassaadide liigendatuse tõttu on seda kabelit kutsutud ka mausoleumiks, selle arhitekt on Apollon Štšedrin ning see on üks klassitsistliku arhitektuuri tippe Eestis.
Praegu on kabel osa muuseumist. Augustis 2011 teatati rüüstest kabelis. Samal perioodil lõhuti Venemaal Kaliningradi oblastis Tšernjahhovski rajoonis vasaraga nelja meetri kõrgune malmist mälestusmärk, mille sees asus ka hõbeanum Barclay de Tolly südamega.
Kalamáta

Kalamáta on linn Kreekas Peloponnesose piirkonnas Messeenias.
Panschwitz-Kuckau

Panschwitz-Kuckau (ülemsorbi keeles "Pančicy-Kukow") on vald Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kamenzi kreisi.
Räckelwitzi vald

Räckelwitz (ülemsorbi keeles "Worklecy") on vald Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis.
Vallaosad.
Dreihäuser ("Horni Hajnk"), Höflein ("Wudwor"), Neudörfel ("Nowa Wjeska"), Räckelwitz, Schmeckwitz ("Smječkecy") ja Teichhäuser ("Haty").
Ralbitz-Rosenthali vald

Ralbitz-Rosenthal (ülemsorbi keeles "Ralbicy-Róžant") on vald Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis.
Schönteicheni vald

Schönteichen oli vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kamenzi kreisi.
2019. aastal liideti ta Kamenzi linnaga.
Vallaosad.
Biehla, Brauna, Cunnersdorf, Hausdorf, Liebenau, Petershain, Rohrbach, Schönbach ja Schwosdorf.
Schwepnitzi vald

Schwepnitz on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kamenzi kreisi.
Spreetali vald

Spreetal (ülemsorbi keeles "Sprjewiny Doł") on vald Saksamaal liidumaal Saksimaa Bautzeni kreisis.
Vallaosad.
Burg ("Bórk"), Burghammer ("Bórkhamor"), Burgneudorf ("Nowa Wjes"), Neustadt ("Nowe Město"), Spreetal ("Sprjewiny Doł"), Spreewitz ("Šprjejcy") ja Zerre ("Drětwja").
Steina vald

Steina on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis.
Kuni 2008. aastani kuulus vald Kamenzi kreisi.
Vallaosad.
Weißbach, Niedersteina ja Obersteina.
Crostwitz

Crostwitz (ülemsorbi keeles "Chrósćicy") on asula Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis Crostwitzi vallas.
Asula on esmamainitud 1225. aastal.
Seal elab 590 inimest (2010). Enamik elanikkonnast räägib emakeelena sorbi keelt ja on katoliku usku.
Wachau vald

Wachau on vald Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis.
Valla pindala on 38,07 km² ja 2020. aasta lõpu seisuga elas seal 4271 inimest.
Vald jaguneb mitmeks osaks: Feldschlößchen, Leppersdorf, Lomnitz, Seifersdorf ja Wachau.
Wiednitzi vald

Wiednitz on endine vald Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis.
Alates 1. jaanuarist 2012 on see Bernsdorfi linna koosseisus.
Vallaosad.
Wiednitz ja "Heide" (aastani 1950: "Grube Heye III").
Euroopa ja Aasia piir

Euroopa ja Aasia piir on Euroopa ja Aasia maailmajao vaheline piir.
Loodusgeograafiline piir.
Loodusgeograafilise piiri Euroopa ja Aasia vahel moodustavad Põhja-Jäämerest lähtudes Uurali mäed (kas idajalam või veelahe), edasi lõuna poole kas Uurali või Jembi jõgi Kaspia mereni ning kas Kuma-Manõtši nõgu Aasovi mereni või Suur-Kaukasuse Peaahelik.
Ajalugu.
Vana-Kreekas (näiteks Herodotosel) peeti Aasia ja Euroopa piiriks Bosporuse väina ja Kaukasust. 
Rahvasterändamise ajal ja keskajal (näiteks Jordanesel ja Snorri Sturlusonil) olid piiriks Doni jõgi ja Bosporus. 
Selle üle, kust jookseb täpne piir Doni ja Kaukasuse vahelisel alal, vaieldi sajandeid. Venemaa keiser tegi piiri kindlaksmääramise ülesandeks Philip Johan von Strahlenberg ning tunnustas tema määratud piiri piki Kuma-Manõtši nõgu (1730). Seda piiri hakati kasutama ka teaduses. 
Hiljem kujunes mitmel põhjusel traditsioon pidada Euroopa idapiiriks Uuralit.
Wiednitz

Wiednitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Bernsdorfi linna koosseisus.
Kuni 1. jaanuarini 2012 oli see Wiednitzi valla keskus.
Spreetal

Spreetal (ülemsorbi keeles "Sprjewiny Doł") on küla Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Spreetali vallas.
Külas elab 89 inimest. (31.12.2009)
Schwepnitz

Schwepnitz on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Schwepnitzi vallas.
2011. aastal elas asulas 1600 inimest.
Räckelwitz

Räckelwitz (sorbi "Worklecy") on asula Saksamaal Saksimaa Bautzeni kreisis Räckelwitzi vallas.
2008. aastal elas asulas 506 inimest, 2010. aastal elas seal 494 inimest.
Asulat on esimest korda kirjalikult mainitud 1280. aastal nimega "Rokolewicz".
Ilma Adamson

Ilma Adamson (sündinud 24. juunil 1934) on eesti tantsupedagoog ja -õpetaja.
Õppinud tantsu Ullo Toomi juures, lõpetanud rahvatantsujuhtide kursused 1956. aastal Tallinnas ning Moskvas ballettmeistrite kursused 1964. ja 1968. aastal. Juhendanud paljusid tantsukollektiive, neist tuntumad on tantsuansambel Tuisuline (1958–1966) ja tantsuansambel Sõprus (1958–2002). Praegu juhendab Keila Kultuurikeskuse naistantsurühmasid Keikal ja Koidula. 
Adamson on loonud ligi 90 tantsu sega-, nais- ja lasterühmadele. Tema loomingu näidetena saab nimetada segarühmale loodud tantse "Koduvainul", "Lainete mäng", "Põhjamaa päikese kullas", "Riidaja polka", "Pöördepolka", "Ilosa". Naisrühmadele on ta loonud tantsud "Piigad elevil" ja "Metsaveerel". Solistidele loodud "Lõbus labajalg" võitis uute tantsude konkursi. Õpetanud Eestis paljudel täienduskursustel karakter- ja rahvatantsu. 
Ilma Adamsoni tuntumad õpilased on Kätrin Järvis (ansambli Sõprus juhendaja aastast 2006), Tõnu Pomerants, Valdo Rebane. Aastatel 1977–2003 jagas Ilma Adamson karaktertantsukogemusi Soomes. Adamson on Eesti Tantsukunsti ja Tantsuhariduse Liidu liige.
Ilma Adamson on olnud noorte- ja üldtantsupidude lavastusgrupis üheteistkümnel korral, sellest peo üldjuhina ühel korral 1993, liigi üldjuhina viiel korral (1977, 1981, 1985, 1987, 1990) ja liigi üldjuhi assistendina viiel korral (1963, 1970, 1972, 1973, 1975).
Tema tantse on esitatud üldtantsupidudel kahel korral.
Aastal 2016 asutati eesti rahvuskultuuri algteadmisi ja oskusi arendav Ilma Adamsoni tantsukool. Kooli pidaja on OÜ Astak. 2018. aasta kevadel lõpetas tantsukooli kaheaastase kursuse 1. lend.
Äntu linnus

Äntu linnus ehk Äntu Punamäe linnus ehk Punamäe linnus oli keskmisel ja nooremal rauaajal Äntu Punamäel Lõuna-Virumaal asunud linnus (tänapäeva Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Nõmme külas ja Porkuni metskonnas).
Linnamäe iseloomustus.
Linnamäena kasutusel olnud mäeosa on 240 m pikk ja asub Punamäe lõunapoolses osas. Nõlvade kõrgus 23 m ja järskus kohati kuni 25°. Linnamäge kaitsesid ka selle jalamil voolavad jõed: läänes Järveoja ja idas Nõmme jõgi. Linnamägi koosneb kolmest osast, mida kutsutakse (alates põhjapoolseimast) ees-, kesk- ja pealinnuseks. Eeslinnus on põhja suunas jätkuvast mäeseljakust eraldatud meetrikõrguse valli ja selle taga oleva kraaviga. Vall ja kraav eraldavad seda ka kesklinnusest, linnamäe kõige suuremast osast. Kesklinnust ümbritseb madal vall ka külgedel. Kesk- ja pealinnuse vahel on 3–4 m sügavune kraav. Punamäe lõunaserval asuv pealinnus on kõige tugevamate kindlustustega ja seda ümbritseb kividest laotud vall.
Ajalugu.
Äntu linnuse kujunemine ja selle osade kasutuselevõtu järjekord pole selge, kuid arvatakse, et neid ei rajatud ega kasutatud üheaegselt ja nad ei moodustanud ühtset kaitsekompleksi. Harri Moora hinnangul rajati varaseim linnus Punamäele 1. aastatuhande alguses. Nooremal rauaajal oli kasutusel ilmselt vaid pealinnuse osa. Kuna linnamägi on arheoloogiliselt põhjalikumalt läbi uurimata, siis on täpsemad dateeringud ja linnamäe osade omavaheline suhe teadmata.
Kuigi linnus asus enamiku ajaloolaste arvates Virumaal, mõjutas ta võimsa keskusena Mauri Kiudsoo hinnangul ka Järvamaa idaosa rahva elu.
Äntu linnust on arvatavasti mainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille kohaselt peatus 1226. aasta algul Eestimaal ringreisi tegev paavst Honorius III isiklik esindaja Modena piiskop Wilhelm muuhulgas ka "Agelinde"-nimelises linnuses. Kroonika iseloomustab "Agelindet" Järvamaa poolt sinna liikudes kui Virumaa esimest linnust ja ütleb, et Wilhelm võeti seal "suurima rõõmuga ja ülistustega vastu". Paika on arvatavasti mainitud ka seoses 1223. ja 1227. aasta sündmustega, kui Modena Wilhelmi asemik magister Johannes ja viitselegaat Alna Balduin olevat "Hagelite"'s lasknud uuendada ja parandada ordu poolt purustatud kindlustusi. 1236. aastal on paavst kohustanud ordut Agelindet taastama, mis osutab, et linnust kasutati ka pärast vallutust. Nimi "Agelinde" on Paul Alvre arvates liitsõna, mille teine pool "-linde" märkis linnust, maalinna.
Linnust on põhjalikult kirjeldanud Eestimaa Provintsiaalmuuseumi konservaator Axel von Howen, kes tegi 1895. aastal mäel proovikaevamisi. Punamägi oli esimene, mida Howen tutvustas eraldi 1896. aastal X Ülevenemaalisel Arheoloogide kongressil Riias. Howenit huvitas pealinnus. Ta arvas, et linnuse eri osad eksisteerisid ühel ja samal ajal, moodustades ühtse ja oma aja kohta üllatavalt komplitseeritud kaitsesüsteemi.
Marián Hossa

Marián Hossa (sündinud 12. jaanuaril 1979 Stará Ľubovňas) on endine Slovakkia jäähokimängija.
NHL-is mängis ta aastatel 1997–2017 Ottawa Senatorsi, Atlanta Thrashersi, Pittsburgh Penguinsi, Detroit Red Wingsi ja Chicago Blackhawksi ridades.
Aastatel 2010, 2013 ja 2015 võitis ta Blackhawksiga Stanley karika.
Äntu Sinijärv

Sinijärv (ka "Äntu Sinijärv, Äntu Suurjärv, Äntu Pikkjärv, Tedrejärv, Prillapatsi järv") on järv Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas. Järv asub umbes 7 kilomeetrit Väike-Maarjast lõuna pool.
See on Eesti kõige selgema veega järv; limnoloogiliselt tüübilt alkalitroofne järv. Järve oletatav läbipaistvus ulatub 15 meetrini, kuigi suurim sügavus järves on vaid 8 m. Suure läbipaistvuse tagavad võimsad allikad. Suurte allikate tõttu ei ulatu veetemperatuur ka suvel oluliselt üle 10-15 kraadi, aga ülemine umbes poolemeetrine veekiht võib olla piisavalt soe ujumiseks.
Biogeenide vähesuse tõttu on välja kujunenud liigirikas ja omapärane taimestik. Kaldad on õõtsikulised, põhja katab järvelubi, millel kasvab lopsakas taimestik (mändvetikas, vesisammal, kuuskhein). Mändvetikad meenutavad natuke korallimerd. Kaldal kasvab tarn, pilliroog, ubaleht, soopihl, ädalalill.
Kalastik koosneb peamiselt ahvenast, särjest ja haugist; ahven on neist arvukaim.
Järv paikneb Äntu maastikukaitseala territooriumil.
Aasia Jalgpalli Konföderatsioon

Aasia Jalgpalli Konföderatsioon (Asian Football Confederation AFC) on Aasia jalgpalli juhtiv ja kontrolliv organisatsioon.
AFC asutati 1954. aastal.
Aasia geograafilise suuruse tõttu on Aasia Jalgpalli Konföderatsioon jagatud viieks allföderatsiooniks:
AFC

AFC on lühend, mis võib tähendada näiteks:
Jalgpalliklubide nimetustes on AFC tihtipeale lühend sõnadest "Association Football Club". Näiteks:
Tehnikas, eriti raadiotehnikas ja elektroonikas või elektroonses mõõtetehnikas võib AFC tähendada automaatset sageduse juhtimist ("automatic frequency control", AFC) või selle järelhäälestust.
Visual FoxPro

Visual FoxPro on Microsofti arendatud andmekeskne objektorienteeritud protseduraalne programmeerimiskeel. See on vanema toote FoxPro järglane.
Viimaseks versiooniks on 9.0. Märtsis 2007 teatas Microsoft, et uusi versioone ei tule, ent see eest on laiendatud toetus kuni aastani 2015.
Hello world.
Hello world programm Visual FoxPro's:
 MESSAGEBOX('Hello World')
Laußnitz

Laußnitz (sorbi keeles "Łužnica") on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Laußnitzi vallas.
Asulas elab 1300 inimest.
Lohsa

Lohsa (sorbi keeles "Łaz") on asula Saksamaal Saksimaal Bautzeni kreisis Lohsa vallas.
2009. aastal elas seal 1728 inimest.
Asulat on esmamainitud 1343. aastal nimega Lose.
Nebelschütz

Nebelschütz (ülemsorbi keeles "Njebjelčicy") on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Nebelschützi vallas.
Asulas elas 2010. aastal 421 inimest.
Oberlichtenau

Oberlichtenau on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Pulsnitzi linnas.
Kuni 2009. aastani oli see Oberlichtenau valla keskus.
Oßling

Oßling (ülemsorbi keeles "Wóslink") on asula Saksamaal Saksimaa liidumaal Bautzeni kreisis Oßlingi vallas.
2012. aasta jaanuari seisuga elas asulas 686 inimest.
Oßlingi kirik on ehitatud 1805. aastal.
Asulas tegutseb luteriusu eragümnaasium.
Tannenbergi liin

Tannenbergi liin oli Teise maailmasõja ajal Krimmi poolsaarest kuni Narva-Jõesuuni püstitatud Pantriliini vahe- ehk varukaitseliin Kirde-Eestis. Liin sai oma nime Preisimaal Esimeses maailmasõjas toimunud lahingu järgi, kus 1914. aasta augustis purustati Venemaa 2. armee. 
Kaitseliini ehitas Saksa sõjaväe ehitusorganisatsioon „Organisation Todt" 1943–1944 aastal. Liini võti olid soode ja lagendike üle valitsevad Sinimäed. Soome lahest kuni Peipsi järveni olid täisprofiilis kaevikud, mis vooderdati palkide ja lattidega. Madalamates kohtades, kus täisprofiilis kaevikuid ei olnud võimalikud, püstitati muldvallid ja palkidest tarad ehk palissaadid. Tannenbergi liinil olid ka relsside ja 4–8 palgikihiga kaetud punkrid, lahtised, poolkinnised ja kinnised terasesest tulepunktid („krabid"), kaevikute taga omakorda meeskonnavarjendid. Liini ette paigutati miini-, tanki- ja traattõkked. 
Kaitse liinil ja eriti Sinimägedes oli ehitatud üles sügavuti. Esimene kaitseliin asus ida pool Sinimägede ees ja Lastekodumäel, teine kaevikuteliin asus Lastekodumäe ja Grenaderimäe vahel ja Grenaderimäel ning kolmas kaitseliin Tornimäe ees. 
Tannenbergi liini lõunaosas toimusid lahingud alates veebruarist 1944 peale Krivasoo platsdarmi moodustumist. 25. juulist septembrini 1944 kestsid Tannenbergi liinil Sinimägede lahingud. Punaarmee ei suutnud vaatamata tohututele jõupingutustele ning kaotustele inimestes ja tehnikas Tannenbergi liini võtmepositsioone läbi murda.
Sinimägede lahingute ohvriterohkeim periood oli 26. juulist 10. augustini 1944. Sinimägede lahingud on inimohvritelt suurimad, mida Eesti pinnal on kunagi peetud. 
Tannenbergi liini rünnanud 11 Nõukogude diviisi ja 2 brigaadi lakkasid siin olemast. Punaarmee kaotused olid tohutud, lahingutes langes rivist välja 160 000–170 000 meest. Väikesed polnud ka kaitsjate eestlaste ja teiste Euroopa rahvaste ning sakslaste kaotused (umbes 10 000 meest).
Vaegmoone

Vaegmoone (ka hemimetaboolia) on bioloogia mõiste, millega tähistatakse loomade moondega arengu (metamorfoosi) eripära, kus puudub täismoondele iseloomulik järjestus: muna - vastne – nukk – valmik, nukuks olemise faas.
Munast väljuval vastsel on suguküpse valmikuga teatud erinevused. Erinevused on kehasegmentide arvus, jäsemete arvus, tundlate arvus, sugunäärmete olemasolus ja arenguastmes, kehamõõtmetes. Erinevused kaovad terve rea kestumiste käigus. Nii arenevad näiteks sihktiivalised, täilised, prussakalised.
Vaegmoondega loomad.
Putukad (näiteks rohutirts, tarakan, lutikas), ainuõõssed, ussid, vähid, kahepaiksed, enamik kalu.
Rebala muinsuskaitseala

Rebala muinsuskaitseala paikneb Jõelähtme valla territooriumil, jäädes Tallinnast 4 km ida poole. 
Kaitseala on loodud 1987. aastal ja see on ainus muinsuskaitseala Eestis, mis tegeleb ka maastikukaitsega. Kaitseala on varem nimetatud ka "Rebala kultuurilookaitsealaks" ja "Rebala ajaloolis-kultuuriliseks kaitsealaks".
Rebala muinsuskaitseala eesmärk on Eesti põhjarannikul asuva ainulaadse, suure teadusliku ning kultuurilise väärtusega ajaloolise põllumajandusmaastiku ning seda kujundavate elementide (külad, talud, krundid, kõlvikud ja nende ajaloolised piirid, arheoloogia-, ajaloo-, tehnika-, kunsti- ja loodusmälestised) säilitamine ja kaitse.
Rebala muinsuskaitseala haldab Jõelähtme Vallavalitsuse allasutus Rebala.
Muinsuskaitseala on kõige muistiserohkem piirkond Eestis.
Vaatamisväärsused.
Looduslikke huviväärsusi on rohkesti: Kostivere karstiala, Jägala juga, loopealsed, hiidrahnud, Maardu mõisakompleks, Jõelähtme kirik, postijaam ja kivisild. Rebala külas paiknevad ühed Ida-Euroopa vanemad muinaspõllud.
Kaitseala sees asub Rebala muuseum.
Jõelähtme kivikalmed.
Tallinnast Narva poole minnes, täitsa maantee ääres, muuseumi lähistel, võib märgata kuulsaid pronksiaegsete kivikirstkalmete rühma, mis rajatud juba VIII–VII sajandil eKr.
Lorraine Bracco

Lorraine Bracco (sündinud 2. oktoobril 1954 New Yorgis) on filmiauhindadele Oscar, Kuldgloobus ja Emmy nomineeritud USA näitleja. 
Ta on eelkõige tuntud Karen Hill osatäitjana 1990. aasta maffiafilmis "Omad poisid" ja Dr. Jennifer Melfi kehastajana aastatel 1999—2007 eetris olnud draamasarjas "Sopranod".
Aida Turturro

Aida Turturro (sündinud 25. septembril 1962 New Yorgis) on Emmy auhinnale nomineeritud USA näitleja. 
Ta on eelkõige tuntud maffiaboss Tony Soprano õe Janice Soprano kehastajana aastatel 1999–2007 valminud televisiooni draamasarjas "Sopranod".
Lisaks on ta kaasa teinud filmides "Sleepers", "What About Bob", "Jersey Girl", "Deep Blue Sea", "Mickey Blue Eyes" ja "Bringing Out the Dead".
Limuste loend

"Siin on loetletud limuste ehk molluskite taksoneid.
Nikaia

Nikaia on olnud mitme koha nimi:
Muu
Olavi Ruitlane

Olavi Ruitlane (sündinud 1. juulil 1969 Tartus) on eesti kirjanik. 
Eluloolist.
Ta sündis Võrumaalt pärit tööliste peres. Kahekuuselt viidi ta elama Võru linna. Isa on pärit Varstu vallast Metstagast, ema Võrust.
Ruitlane lõpetas Võru I 8-klassilise kooli ja käis kolm aastat Võru Tööstustehnikumis. Lõpetas Võru kaugõppekeskkooli. Ruitlane on olnud ehitusmaaler, treial, autojuht, katlakütja, valvur, töökoja meister, varustaja, karjus, turvamees jne. 
Looming.
Avaldatud kogumikes.
Luulõt, proosat, artikleid, arvustusi vms avaldanud: Vikerkaar, Eesti Ekspress, Sirp, Eesti Päevalet, Võromaa Teataja, DI jne.
Kirjutanud laulutekste ansamblitele ja kollektiividele Kala, Koer, Mtj, Orelipoiss, Bernhard, Ummamuudu, Pixels, Eliit, Lõkõriq, Päris Anni.
Leipzigi kreis

Leipzigi kreis on kreis Saksamaal Saksimaa liidumaal.
Kreis moodustati 2008. aastal Leipzigi maakreisi ja Muldentali kreisi liitmisel.
Linnad ja vallad.
Linnad:
Vallad:
Katsina osariik

Katsina osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeeria põhjaosas. Piirneb põhjas Nigeriga.
Jaguneb 34 omavalitsusalaks: Bakori, Batagarawa, Batsari, Baure, Bindawa, Charanchi, Dandume, Danja, Dan-Musa, Duara, Dutsi, Dutsin-Ma, Faskari, Funtua, Ingawa, Jibia, Kafur, Kaita, Kankara, Kankia, Katsina, Kurfi, Kusada, Mai'Adua, Malumfashi, Mani, Mashi, Matazu, Musawa, Rimi, Sabuwa, Safana, Sandamu ja Zango.
Osariigi kuberner oli Nigeeria praegune president Umaru Yar'Adua.
Osariigist on pärit ka endine president Muhammadu Buhari.