Icaro

Icaro (ketšua keeles "ikaro") on Lõuna-Ameerika põlisrahvaste šamanistlik laul, vahest kasutatakse seda väljendit ka tseremooniatel kasutatavate abivahendite kirjeldamiseks. Need on maagilised helid või sõnad, mida šamaanid tavaliselt laulavad, sosistavad või vilistavad, et suhelda vaimumaailmaga. 
Enam levinud on "icaro"’d Peruu põlisrahvaste shipibode hulgas. Sõna "icaro" on tuletatud ketšuakeelsest tegusõnast "ikaray", mis tähendab „suitsu puhumine, et ravitseda“. Tänu oma ravivatele omadustele sai see sõna tuntuks ka teistes Lõuna-Ameerika šamanistlikes kultuurides. Tavaliselt kasutatakse neid laule taimede, seal hulgas "ayahuasca" (Lõuna-Ameerika tseremoniaalne šamanistlik taimetee) tseremooniatel, et tekitada kõrgendatud teadvuse ning ravivat seisundit. Tavaliselt on "icaro"’d korduva lihtsa meloodiaga, mida on kerge jälgida .
"Icaro"’sid on erinevaid, nende kasutus oleneb šamaani tunnetusest, missugust on mingil ajahetkel vaja. Tänapäeval on "icaro"’de kasutamine laienenud nii Lõuna-Ameerika kui ka lääne šamanistlikesse ringkondadesse. Shipibo "icaro"’de eripära on hääletooni vaheldumine, tihti muudetakse heli madala meheliku tooni ja kõrge naiseliku tooni vahel, et tekitada kakskoori stiilis laulmine. Seesuguse koori eesmärk on shipibo šamaanide jaoks eriline viis, kuidas naiselike vaimudega kontakti luua. Seesugune vaimudega sideme leidmine on tähtis just nimelt selle pärast, et "ayahuasca"’t peetakse naishingeks, teda kutsutakse vahest ka vanaemaks. 
"Icaro" kasutamine.
Šamaan annab "icaro" ajal kohale, inimesele või ravijoogile oma väe, mis väljendub puhastuse, kaitse, ravi või tahtejõu mõjutamisena. Seesugune protseduur toimub, kui lauldakse "icaro"’d asjale või inimesele, et kanda edasi selle väge. Enam levinud on "ayahuasca"’le laulmine ehk selle väestamine, mis antakse seejärel inimesele juua või tubaka kasutamisel puhutakse väestatud suits ruumis laiali või inimese peale. "Icaro" on Amazonase šamaanide üks tähtsamaid töövahendeid. Selles sisaldub nende isaliini järgi saadud pärand ja teadmised ning nende oskus kõike kasutada. Šamaani oskused, tase ja vägi sõltuvad tema ettevalmistusest. Ta peab tegema "dieta"’t (taimedega paastuma), puhastuma ka ise läbi tseremooniate, praktiseerima igapäevast režiimi ja oskama esivanematelt saadud teadmisi õigesti kasutada ning edasi anda. "Icaro"’de nähtust pole teaduslikult tõestatud, kuid usutakse, et selle laulu kaudu annavad šamaanid edasi oma energia ning alateadlikult loovad läbi heli vibratsiooni sobiva ravikeskkonna. 
Šamaanid.
Šamaanid, keda kutsutakse ka vahest maestroteks või "curandero"’teks, saab oma laulud läbi oma kogemuse. Õpetajad annavad šamaanidele laulud edasi, kuid nad saavad inspiratsiooni loodusest või unest ja peavad laulud kohandama enese jaoks. Šamaanid kasutavad neid laule ka tseremooniatel: nad tuginevad tunnetusele ning valivad sobivad laulud õigel hetkel oma suurest teadmiste pagasist. 
Igal šamaanil on oma "icaro", mis toob esile ning annab talle väe, kokku võivad šamaanid teada üle 3000 laulu. Nad peavad teadma nii palju laule, sest tseremooniate ajal peavad nad oskama kutsuda kohale õige vaimu õigel ajahetkel. "Icaro" on just see, mis annab tseremooniale väe ja raviva väljundi ning ilma lauluta pole võimalik saavutada seda eesmärki. Neid laule lauldes võivad šamaanid diagnoosida ja ravida haigusi, võidelda kurjade vaimude vastu, kehast põletikke väljutada, väestada taimseid ravimeid, leida saakloomi ning mõjutada "ayahuasca" tseremoonia nägemusi. 
"Icaro"’de kasutamisel ei lähtu šamaanid vaid sõnade tähendusest ning mõttest, vaid uskumuse kohaselt on "icaro"’d hingestatud ja nad jagavad laulu hinge. Tundes neid laule teavad nad, millal kasutada õiget "icaro"’t. Nende laulude sisu ja sõnad võivad olla väga lihtsad, kuid nad vihjavad sümboolselt teatud taimedele, loomadele või keskkonnatingimustele, mille kaudu saab jagada laulude väge. Läänestumise tagajärjel on tänapäeval ka "icaro"’d, mis on nii hispaania kui ka teistes Peruu murretes ja ka seotud kristliku sümbolismiga. Laulud näitavad ka šamaanide tausta: kes on neid laule neile edasi jaganud ning kust on šamaan pärit. 
Selleks, et hakata šamaaniks ja saada oma "icaro", peavad šamaanid läbi tegema mitmeid "dieta"’sid, mille tagajärjel saavad nad teadmised ning oskused, et juhatada tseremooniaid. "Icaro"’de juures on ülimalt tähtis, kuidas neid lauldakse. Tseremoonia käigus võivad šamaanid neid laulda, ümiseda, vilistada või kasutada muid heli tekitamise vahendeid. Sõnad, mida kasutatakse neis lauludes, on paljutähenduslikud ning üks sõna võib vahest tähendada tervet lauset, kuid need jäävad teisejärguliseks viisi järel. Heli on see, mis juhatab ja suunab tseremooniat ning hoiab selle kurssi. 
Kui varem anti edasi iidseid teadmisi vaid oma sugukonnas, siis tänapäeval on kohalike noorte huvi šamanismi vastu kahanenud ning traditsioonid muutuvad. Tänu suurele lääne huvile ja populaarsusele on hakatud neid teadmisi ka valgetele inimestele jagama. 
Shipibod.
Shipibo(-Konibo)d on Peruu põlisrahvad, kes traditsiooniliselt elasid Ucayali jõe kaldal, mis on Amazonase jõe üks lisajõgesid. Shipibode elu on olnud täis katsumusi: alates iidsete inkade, esimeste valgete hispaanlaste kui ka inglaste vallutustest kuni tänapäeva Ameerika õlitööstuse tarbeks metsade maha raiumiseni. Alati on olnud just džungel see, mis neid on päästnud. Neil olid teadmised ja oskused, kuidas elada sügaval džunglis ning hoida oma kultuur elus. Tänu oma oskustele ja džunglisse põgenemisele ongi säilinud nende teadmised nii džungli taimestikust ja loomastikust kui ka tseremooniatest. 
Tänapäeva shipibode territooriumi keskus on sadamalinn Pucallpa. 20. sajandil kasvas linn kiiresti tänu kummitööstuse õitsengule, kui kohalikke elanikke koheldi orjadena ja Suurbritannia koloniaalvallutused ulatusid ka Lõuna-Ameerikasse. Selleaegne tööstuse kasv, metsade raie ning kummide jaoks vaja mineva tooraine töötlemine kahandasid shipibode eluks kõlbulikke alasid. Nad suundusid sügavamale džunglisse, et pääseda koloniaalvõimu eest, kuid paljud kohalikud hõimud said rängalt kannatada. Nende elupaigad, söögikasvatuse jaoks kõlbulikud alad ning jahimaad kahanesid. 1950. aastatest on üritatud põlisrahvaid pöörata ka ristiusku, mis on andnud mõningaid tulemusi, kuid osa iidsetest traditsioonidest on säilinud. 
Icaro teised tähendused.
Peale laulude on "icaro"’del veel teisi ravitsemistehnika tähendusi. Üldiselt saab kutsuda "icaro’"deks kõiki rituaalseid tegevusi, mis toovad endaga kaasa teadvuse muutunud seisundi. Teised ravimistehnikad, mida võib nimetada "icaro"’deks on:
Välislingid.