tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rastila metroojaam

Rastila metroojaam (soome keeles "Rastilan metroasema", rootsi keeles "Rastböle metrostation") on Helsingi metroo maapealne metroojaam Helsingi idaosas Vuosaari linnaosas. Asub Puotila ja Vuosaari jaama vahel.
Jaam avati 31. augustil 1998, kui valmis Itäkeskuse ja Vuosaari vaheline raudtee.
Jaama kasutas 2008. aastal 4052 inimest.
Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium

Venemaa keisririigi Evangeelse Luteri Kiriku Peakonsistoorium (vene keeles "Государственная евангелическая генеральная консистория", "Евангелическо-лютеранская генеральная консистория", saksa keeles "General-Konsistorium, Generalkonsistorium, Reichs-Generalkonsistorium") oli Venemaa keisririigis 20. juulil 1819 Venemaa keisri Nikolai I poolt Peterburis asutatud Läänemere kubermangude, Soome ja Venemaa luterlike konsistooriumite ja koguduste haldus- ja järelevalveorgan, mis teostas vastavalt 28. detsembril 1832 välja antud Uue evangeelse luteri kiriku seaduse alusel järelevalvet luteriusu konsistooriumiringkondade tegevuse üle.
Peakonsistoorium lõpetas tegevuse 1918. aastal ning asendati Nõukogude võimu poolt Kõrgema Kirikunõukoguga 1924. aastal.
Peakonsistooriumi ülesanneteks oli:
Peakonsistooriumi juhiks oli president, kellele allus viisepresident ja kolm vaimuliku seisusest konsistooriuminõunikku: piiskop ja ülemkonsistooriuminõunikku. 
18. sajandi alguses Põhjasõja tulemusena liideti Venemaa tsaaririigiga Euroopa territooriumid, kus elasid erinevalt Venemaal valitsevast vene õigeusutunnistusega elanikkonnast ka protestante ja endise Poola territooriume (Ukraina), kus elas roomakatoliku kiriku kogudustesse kuuluvaid kodanikke, Venemaa keisririigis elavate vene õigeusust erinevate usutunnistusega elanike usuasjade halduseks moodustati peakonsistoorium ning selle juhi-presidendi määras keiser isiklikult, pärast keiser Peeter I surma aga asutati haldusorganina Liivimaa, Eestimaa ja Kuramaa asjade justiitskolleegium.
1832. aastal reorganiseeriti justiitskolleegium Evangeelse Luteri Kiriku Peakonsistooriumiks, mis asus Venemaa Keisririigi Siseministeerium haldusalas. Peakonsistoorium jaotus 5 piirkondlikuks konsistooriumiks, mille juhiks oli kindralsuperintendent, konsistooriumid jagunesid praostkondadeks, mille juhiks praost, kes tegeles praostkonna koguduste vaimulike ja majandusküsimustega.
1914. aastal kuulusid peakonsistooriumi koosseisu: president parun Julius Uexküll von Gyldenband, riigisekretär, tõeline salanõunik; asepresident piiskop, Konrad Freifeldt. Ilmikassessor: parun Robert Mirbach, tõeline salanõunik; Gerhard von Reutern, tõeline salanõunik. Vaimulik assessor: Wilhelm Kentmann, vanemkonsistooriuminõunik, Peterburi Püha Peetri kiriku pastor. Prokurör: Julius von Heptner, tõeline salanõunik. Sekretär: Emil Versmann, kolleegiuminõunik. Järelevaataja: Nikolai Behr, tõeline riiginõunik; abi Eugen Spohr, riiginõunik. Eksekuutor, kassapidaja ja arhivaar: Alfred Heinlz, riiginõunik. Tõlk: Aleksei Alphtan, riiginõunik.
Venemaa keisririigi Evangeelse Luteri Kiriku Peakonsistooriumi haldusalasse kuulunud luteri usu kogudused ja kirikud 1863. aastal.
kirikud, kogudused ja vaimulikud Lõuna-Venemaa (Ukraina) aladel
Esimene praostkond
Teine praostkond
Zigismunds Sirmais

Zigismunds Sirmais (sündinud 6. mail 1992 Riias) on Läti odaviskaja. 
Ta tuli 2016. aastal Amsterdamis Euroopa meistriks isikliku rekordiga 86,66 m. Tema varasem isiklik rekord oli 86,61 m, mille ta püstitas 17. juunil 2014 Ostravas.
2011. aastal valiti ta Läti spordi tõusvaks täheks.
Cleantech

Mõiste cleantech tähistab puhtaid tehnoloogiaid, mis on väiksema keskkonnamõjuga ja efektiivsema ressursikasutusega, kuid samas majanduslikult konkurentsivõimelised konventsionaalsete tehnoloogiatega. Cleantech hõlmab taaskasutust, taastuvaid energiaallikaid (biomass ning tuule-, päikese- ja hüdroenergia), samuti valdkondi nagu infotehnoloogia, keskkonnasõbralik transport, elektrimasinad , roheline keemia ja palju muid tehnoloogiad, mis on keskkonnasäästlikud 1.
Vaata ka.
Cleantech Estonia
Woodenergy and Cleantech
Viited.
1. http://www.cleanedge.com/
Edvin Aedma

Edvin Aedma (sündinud 5. mail 1983 Tallinnas) on arvutimängude arendaja, vabakutseline kirjanik, kunstnik ja tõlkija.
Edvin Aedma on õppinud semiootikat ja tõlkimist Tartu Ülikoolis ning vahetusüliõpilasena Venemaa ja Ameerika ülikoolides.
Ta korraldas Tartus Amsterdami animatsioonifestivali KLIK! tütarfestivali KLÕPS! ning tegeleb arvuti- ja lauamängude loomisega.
Lauamängud.
Mängudisaini konsultant Tartu Ülikooli eetikakeskuse projektis "Väärtuste Avastajad" (väärtuse reflekteerimise ja analüüsimise õppimise mäng õpilastele).
Rahvuslik suurmeister (kabe)

Rahvuslik suurmeister (prantsuse "grand maître national"; lühendatult "gmn") on rahvuslike kabeföderatsioonide poolt välja antav kõrgeim tiitel sportlike saavutuste eest. Teiste seas omistab tiitlit ka Eesti Kabeliit. Eestis omavad rahvusliku suurmeistri nimetust rahvusvahelises kabes Urmo Ilves ja Kaido Leesmann, 64-ruudulises kabes Arno Uutma, 64-ruudulises kirikabes Ardu Treinbuk ning naistest 64-ruudulises kabes Kaari Vainonen.
Eesti Kabeliit

Eesti Kabeliit (lühend EKL) on spordialaliit, mis juhib kabe kui spordi tegevust Eestis. Kabeliit on klubide ühendus. Eesti Kabeliit asutati 22. aprillil 1990 Eesti NSV Kabeföderatsiooni asemele. Ülemaailmse Kabeföderatsiooni (FMJD) liikmeks võeti Eesti Kabeliit 19. oktoobril 1991. Eesti Kabeliit on Euroopa Kabekonföderatsiooni (EDC) asutajaliige (1998). EKL on Eesti Olümpiakomitee liige.
Eesti Kabeliidu president on Tarmo Tulva.
Spordialaliit

Spordialaliit on mingi spordiala edendamiseks loodud spordiorganisatsioon. 
Eesti spordiseaduse järgi on spordialaliit spordiala harrastavate spordiklubide üleriigiline ühendus, kes spordiala rahvusvahelise spordialaliidu ja rahvusliku olümpiakomitee liikmena esindab spordiala ja kellel on ainuõigus korraldada üleriigilisi meistrivõistlusi ning selgitada meistreid. 
Samas aga on Eestiski spordialaliite, mis ühendavad füüsilisi isikuid ja mitte klubisid.
Jüri Lumiste

Jüri Lumiste (sündinud 16. juulil 1957 Tartus) on eesti näitleja ja lavastaja. 
Jüri Lumiste lõpetas aastal 1975 Tartu 1. Keskkooli. Aastal 1975 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat. Aastal 1979 lõpetas nn Hermaküla stuudio. 1980. aastatel osales õpikodades Venemaal, 1990. aastatel osales õpikodades Türgis, Soomes, Taanis. Aastatel 1991–1992 täiendas end Jaapanis ja Saksamaal. Aastatel 1993–1999 teatri Vanemuine draamajuht.
Isiklikku.
Jüri Lumiste elukaaslane on Ülle Veermäe, neil on üks laps; varasematest kooseludest on kaks last (üks poeg Helena Merziniga). Tema ema on hambaarst, isa Ülo Lumiste oli geomeetria emeriitprofessor, akadeemik, kes pälvis 1999. aastal Valgetähe III klassi teenetemärgi ning 2012. aastal Eesti Vabariigi teaduspreemia pikaajalise tulemusliku teadus- ja arendustöö eest.
Koltan

Koltan ehk kolumbiit-tantaliit on haruldaste muldmetallide maak, mis sisaldab mineraale kolumbiit ja tantaliit. 
Suuremad maardlad asuvad Brasiilias ja Kesk-Aafrikas. Kongo DV-s, kus on maailma suurimad koltanivarud, on kaevandamisest saadud tuludega rahastatud tõsiseid konflikte. 
Maak sai nime nioobiumi (mida varem nimetati kolumbiumiks) ja tantaali järgi.
Kornid

Kornid on rahvas, kes elab Suurbritannia edelaosas Cornwalli poolsaarel. 
Kornid on asunud taastama korni keelt, mis oli juba igapäevasest kõnepruugist kadunud.
Alexandre Lenoir

Marie Alexandre Lenoir (27. detsember 1761 Pariis – 11. juuni 1839) oli prantsuse arheoloog ja muinsuskaitsja.
Tema olulisimaks teeneks on paljude kultuurimälestiste (sealhulgas Prantsusmaa kuningate hauamonumendid) päästmine Prantsuse revolutsiooni ajal.
Udu (King)

"Udu" ("The Mist") on Stephen Kingi lühiromaan, mille alusel on tehtud ka samanimeline film.
Teos on stiilipuhas õuduslugu, milles erakordselt tihedas udus tegutsevad näljasevõitu elukad. Teos ilmus kõigepealt 1980. aastal õudusjuttude kogumikus "Dark Forces". Mõnevõrra redigeeritud versioon ilmus 1985. aastal Kingi kogumikus "Skeleton Crew". Eraldi pehmes köites raamatuna ilmus teos 2007. aastal seoses filmi linastumisega.
Eesti keeles on teos avaldatud kirjastuse Fantaasia väljaandel sarjas "Sündmuste horisont" 2008. aastal.
Udu (film 2007)

"Udu" (inglise "The Mist"; täieliku pealkirjaga "Stephen King's The Mist") on 2007. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide õudusfilm, mis tugineb Stephen Kingi samanimelisele lühiromaanile. 
Linateose lavastas Frank Darabont. Filmi näitlejate ansamblis teevad kaasa Thomas Jane, Marcia Gay Harden ja Laurie Holden 
"Udu" filmiti Louisiana osariigis Shreveportis.
Keskkonnaõigus

Keskkonnaõigus on normide kogum, mille eesmärgiks on kaitsta meid ümbritsevat keskkonda.
Laias laastus saab keskkonnaõigusega seotud teemad jagada kaheks: (1) reostuse kontroll ja kahjustatud keskkonna taastus ("remediation"), ning (2) loodusressursside kaitsmine ja majandamine.
Vaidlusküsimuseks on, kas regulatsiooni eesmärgiks on ainult inimese tervise, vara, heaolu ja muude hüvede kaitse või on loodusel ka kaitsmist vääriv iseväärtus.
Keskkonnaõiguse normid mõjutavad ettevõtete igapäevategevust eelkõige sellistel juhtudel, kui ettevõte tegeleb keskkonda otseselt kahjustada võiva tegevusega, kasutab tootmiseks loodusressursse või tekitab ümbritsevas keskkonnas häiringuid.
Kuna tegutsemisruum keskkonna näol on piiratud, toob majandustegevuse laienemine ettevõtete tegutsemisele kaasa järjest rangemaid nõudeid. Keskkonnaalaste normatiivide puhul peab ettevõte oma tegevuses järgima näiteks teatud saasteainete sisaldusele, mürale, heitveele või ka toodetes ohtlike ainete sisaldusele kehtestatud piirmäärasid. Sellised normid on konkreetsed ning nende rikkumise tuvastamine on faktiküsimus (ettevõte kas ületab normi või mitte). Keskkonnanormatiivid tulenevad tihtipeale Euroopa Liidu (EL) õigusest ja on seetõttu Eesti kui EL liikmesriigi jaoks kohustuslikud.
Ajalugu.
Õigusvaldkonnana on keskkonnaõigus suhteliselt noor, tänapäevase keskkonnaõiguse sündi seostatakse 1960. aastatega. Kuigi ka enne seda eksisteerisid teatud keskkonnaõiguse valdkonda kuuluvad normid (näiteks looduskaitsealased), muutus valdkonna ulatuslikum reguleerimine 20. sajandi teisel poolel üha ilmsemaks saavate keskkonnaprobleemide taustal hädavajalikuks .
Eesti keskkonnaõigus.
Eesti keskkonnaõigus on viimase kümnendi jooksul teinud läbi märkimisväärse arengu. Aastatel 1992–1996 töötati välja ja kehtestati esimesed seadused. Aastaid 1997–2002 iseloomustab eelkõige Euroopa Ühenduse keskkonnaõiguse ülevõtmine ja sellega seotud aktiivne õigusloome. Praeguseks on kehtestatud kümned keskkonnaalased õigusaktid. Paraku on massiliselt ja kiirkorras loodud keskkonnaõigusest kujunenud küllaltki fragmentaarne ja vastuoluline õiguslik distsipliin. Eesti keskkonnaõiguses domineerib sektoriviisiline, partikulaarne ja tehniline regulatsioon. Puudus on suurema abstraktsiooniastmega normidest. Eesti keskkonnaõiguses puudub üldosa, mis oleks rajatud keskkonnaõiguse rahvusvaheliselt üldtunnustatud printsiipidele. Meie keskkonnaõigus ei ole õiguse adressaatidele piisavalt selge ja arusaadav. Seetõttu valmistab justiitsministeerium ette keskkonnaseadustiku kodifitseerimist, mille tulemusena erinevad keskkonda puudutavad seadused moodustaksid ühtse terviku.
16.02.2011 võeti vastu keskkonnaseadustiku üldosa seadus, mis jõustub koos keskkonnaseadustiku eriosa seaduse jõustumisega, milline seadus on veel eelnõu tasemel.
John Dickson Carr

John Dickson Carr (30. november 1906 – 27. veebruar 1977) oli šoti päritolu ameerika kriminaalromaanide autor. Ta on tuntud nn lukustatud ruumi mõistatuste ("locked room mystery") žanri viljelejana.
Ta kirjutas ligi 80 romaani. Tema tuntumad tegelaskujud on Sir Henry Merrivale (22 teost), doktor Gideon Fell (26 teost) ja Henri Bencolin (9 teost).
Ta kasutas pseudonüüme Carter Dickson, Carr Dickson ja Roger Fairbairn.
Elulugu.
John Dickson sündis 1906. aastal USA-s Pennsylvanias Julia ja Wooda Nicholas Carri pojana. Tema isa oli advokaat ja demokraadist kongresmen. Hariduse omandas ta Pottstownis The Hill Schoolis (mille lõpetas 1925. aastal) ja Haverford College'is (1929). 1930. aastatel kolis Suurbritanniasse, kus temast sai viljakas kriminaalromaanide kirjutaja. Esimene romaan "Ta kõnnib öösel" ("It Walks By Night") ilmus 1930. aastal. 
Uuel kodumaal abiellus John Clarice Cleavesiga (1909–1993). Neil sündis kolm last. 1948. aastal naasis ta Ameerikasse. 
1963. aasta varakevadel tabas kirjanikku insult, mis halvas tema vasaku kehapoole. Vaatamata rängale õnnetusele jätkas kirjanik visalt ühe käega kirjutamist. John Dickson Carr suri 70-aastaselt kopsuvähki.
Frank Darabont

Frank Darabont (sündinud 28. jaanuaril 1959 Prantsusmaal Doubs' departemangus Montbéliardis) on Ungari päritolu USA filmilavastaja, stsenarist ja produtsent. 
Ta on olnud kolm korda nomineeritud Oscarile. Ta tuntumad filmid on Stephen Kingi teoste järgi lavastatud "Shawshanki lunastus", "Roheline miil" ja "Udu". Samuti on ta sarja "The Walking Dead" ("Elavad surnud") produtsent.
Al-Ḩijāz

Al-Ḩijāz (eesti keeles varem ka Hidžaz; araabia الحجاز‎ 'tõke') on piirkond tänapäeva Saudi Araabia lääneosas. Läänes piirneb see Punase merega ning ulatub Haqlist Al-‘Aqabah' lahe ääres Jizanini. Peamine linn on Jiddah, kuid tuntumad islami pühad linnad on Meka ja Mediina. Islami pühapaikade asukohana on Al-Ḩijāzil tähtis roll araabia ja islami ajaloos ning kultuuris. Piirkonna nimi tuleneb sellest, et see lahutab Najdi idas Tihamah'st läänes.
Al-Ḩijāzi põhjaosa kuulus Rooma riigi Arabia Petraea provintsi. Hiljem oli Al-Ḩijāz Kalifaadi keskus, kuni selle pealinn koliti Damaskusse. Enamiku hilisemast ajaloost oli piirkond kohalike suurvõimude mõju all nagu Egiptus ja Otomani impeerium, kuni 20. sajandi alguses järgnes lühike iseseisvusaeg. 1916, kui Al-Ḩijāz kuulus veel Otomani võimu alla, kuulutas seriif Ḩusayn ibn ‘Alī Al-Ḩijāzi Husseini ja McMahoni kirjavahetuse ajel iseseisvaks. 1924 haaras ibn Alilt võimu naaberala Najdi valitseja Ibn Saud. Liidetud alast sai algul Hidžazi ja Najdi kuningriik ning hiljem Saudi Araabia kuningriik.
Tänu kahele pühale linnale on Al-Ḩijāz kuulunud mitmele impeeriumile. 632–661 valitsesid seda Rašiidi dünastia kaliifid, 661–750 Umaijaadid, 750–1258 Abbassiidid, 967–1094 Fatimiidid, 1094–1254 Aijubiidid, 1254–1517 Mamelukid, 1517–1916 Otomani impeerium, 1916–25 Hidžazi kuningriik ning 1925. aastast kuulub ala Saudi Araabia alla.
Hārūn ar-Rashīd

Hārūn ar-Rashīd (araabia هارون الرشيد, 'Harun Õiglane') (27. märts 763 või 5. veebruar 764 – 24. märts 809) oli Abbassiidide dünastia viies ja kuulsaim Abbassiidide Bagdadi kalifaadi kaliif.
Ta sündis Rayyis Iraanis, tänapäeva Teherani lähedal. Hārūn ar-Rashīdi sünnipäev jääb siiski vaieldavaks, kuna eri allikad ütlevad ta sünniaastaks 763 kuni 766.
Hārūn ar-Rashīd valitses aastail 786–809 ning tema valitsusaega iseloomustas teaduslik, kultuuriline ja usuline õitseng, samuti edenesid märgatavalt kunst ja muusika. Ta rajas Bagdadisse õpetlaste raamatukogu Bayt al-Hikma ("Tarkuse maja").
Kuna Hārūn oli intellektuaalselt, poliitiliselt ja sõjaliselt võimas, räägivad paljud lood temast ja ta õukonnast. Osa neist põhineb faktidel, kuid enamikku peetakse väljamõeldisteks. Üks näide faktipõhistest legendidest on lugu kellast, mille Hārūn muude kingituste seas saatis Karl Suurele. Kingid tõi Euroopasse Frangi saatkond, kes oli läkitati 799. aastal Hārūnile sõprust pakkuma. Karl Suur ja tema hoovkond pidasid kella nõiatrikiks, kuna see tegi igal täistunnil kummalisi hääli ja trikke. Samas on väljamõeldised lood raamatus "Tuhat üks ööd". 
Barmakiidide perekond, mis mängis suurt osa Abbassiidide kalifaadi rajamisel, käis Hārūn ar-Rashīdi valitsusajal vähehaaval alla.
Hans Luik

 
Hans Luik (26. märts 1927 Tartu – 13. august 2017) oli eesti tõlkija, näitekirjanik ja kriitik. 
Sündis haritlasperekonnas, lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli. Õppis 1948–1952 Lunatšarski-nimelises Riiklikus Teatrikunstiinstituudis, mille lõpetas teatrikriitika alal. 
Ta tegutses vabakutselise literaadina Tallinnas, avaldas ajakirjanduses teatri- ja kirjandusarvustusi. Tema sulest ilmusid publitsistlikud raamatud "Inimene võidab surma" (1967) ja "Kõik noored orbiidile" (1967) – esimene arstiteaduse saavutustest ja tulevikuperspektiividest, teine pedagoogika päevaprobleemidest. Ka ilmus tema sulest 1989. aastal Eesti Kirjanike Liidu kooperatiivi Kupar trükitud romaan "Keelatud vili", mis käsitleb bioloogia valdkonda kuuluvat omamoodi dilemmat - kas bioloogiline avastus, mis võimaldab saavutada suuremaid tulemusi, on olulisem inimese ja looduse püsima jäämisest. 
Eesti Raadio on ette kandnud tema kuuldemänge ja raadionovelle. 
Temalt ilmus romaan "Kosmodroomidest kaugel" (1969), Oktoobrirevolutsiooni ja Leninit kujutav näidend „Homsed tähed“ (1971, lavastatud Ugalas 1970, Prahas 1972), 1973. on sellest lavastatud nõukogude telefilm ja lühiproosat ajakirjanduses. 1969 lavastati Tallinna Draamateatris Luige kaksiknäidend "Kaks kuulsat kurjategijat". Luige dramatiseeringus lavastati Oskar Lutsu "Kevade" (Vanemuises 1953). 
Ta tõlkis eesti keelde rohkesti vene kirjandust, sealhulgas Maksim Gorki, Nikolai Gogoli, Ivan Turgenevi, Anton Tšehhovi, Leonid Leonovi ja Nikolai Pogodini näidendeid, Dmitri Mamin-Sibirjaki, Konstantin Fedini ja Daniil Granini romaane, inglise keelest O. Henry, Ray Bradbury, Cyril Northcote Parkinsoni, Vladimir Nabokovi ja teiste teoseid.
Isiklikku.
Ajakirjanik ja meediaärimees Hans H. Luik on tema poeg.
Chur

Chur (romanši Cuira, itaalia Coira) on linn Šveitsi idaosas, Graubündeni kantoni ja Plessuri ringkonna keskus. Asub Reini paremal kaldal. 
Chur on Šveitsi vanimaid linnu. 4. sajandil sai Churist piiskopilinn, Chur oli katoliku kiriku Churi piiskopkonna keskus.
609

609. aasta (DCIX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas kolmapäeval.
Väino Ilus

Väino Ilus (sündinud 8. detsembril 1929 Viljandis) on eesti proosakirjanik. 
Ta on sündinud töölisperekonnas ja õppinud Viljandi tööstuskoolis, kus sai 1946. aastal lukksepa kutse.
Töötas Maardu fosforiiditööstuses, Tootsi turbatööstuses, 1949–1951 Pärnu ajalehe Töörahva Hääl toimetuses, 1951–1953 Tõstamaa traktorijaama poliitosakonna ajalehe sekretäri ja toimetajana. 
1956. aastal sai Ilus eksternina küpsustunnistuse (Tallinna 2. Keskkooli juures).
Aastatel 1957–1961 oli ta ajalehe Sirp ja Vasara kirjandusosakonna juhataja ja 1965–1966 toimetaja asetäitja. 1961–1981 töötas ta ajakirja Looming toimetuses ja oli aastatel 1968–1974 selle peatoimetaja asetäitja.
Kirjanike Liidu liige on Väino Ilus 1958. aastast.
Väino Ilus oli NLKP liige aastail 1952–1991. 1957. aastal lõpetas ta vabariikliku parteikooli.
Looming.
Ilus tõusis kirjandusliku nimena esile 1954. aasta novellivõistlusel. Ta on avaldanud lühiproosat almanahhis "Võitlev sõna" ja ajakirjas Looming, kirjutanud artikleid kirjanduse päevateemadel ja retsensioone.
1962 ilmus raamatuna Ilusa jutustus "Kand maas", mis käsitleb kolhoosielu aktuaalseid probleeme 1960. aastate algul. 1964. aastal ilmus sõjajärgsel perioodil ellu astunud põlvkonna kujunemisteid käsitlev romaan "Sinu enese elu". Järgnesid jutukogud "Muutlike ilmade ajal" (1965) ja "Öösiti on kahjulik mõtelda" (1969). Eri ühiskonnakihtide haarav, kaasajaga põimitud tagasivaade sõjaeelse Eesti Vabariigi lõpuaastaisse ja 1940/41. aasta sündmustesse on antud romaanis "Tuulekülvid" (1968). 1973. aastal ilmus romaan "Kaotusseis".
Ilusa loomingus on valdav maaelu probleemistik. Kirjanik annab sellest keskkonnast omapäraseid, värskelt nähtud karaktereid. Ta lähenemine ainele on ülekaalukalt mõistuslik, stiil asjalik; esiplaanil on sotsiaalsed probleemid, eriti inimeste karakteri ja tema sotsiaalse seisundi sõltuvusseosed.
Isiklikku.
Tema vend oli ajakirjanik Kaljo Ilus.
Louis Vierne

Louis Victor Jules Vierne (8. oktoober 1870 Poitiers – 2. juuni 1937 Pariis) oli prantsuse helilooja ja organist.
Lapsest saati peaaegu pimeda Louis Vierne'i muusikaanne avaldus varakult. Pärast provintsikooli lõpetamist astus Louis Vierne Pariisi Konservatooriumi. 
1892. aastast töötas ta organisti assistendina Pariisi Saint-Sulpice'i kirikus Charles-Marie Widori kõrval. 1900. aastast kuni surmani oli Louis Vierne Pariisi Jumalaema kiriku peaorganist. Ametikoht oli prestiižikas, kuid sealne orel vajas remonti ning selleks pidi Vierne andma Põhja-Ameerikas kontserte. Pariisi Jumalaema kiriku orelil esines ta kokku tervelt 1750 korral. 
Louis Vierne'i isiklik elu oli traagiline: tema abielu lõppes lahutusega ning Esimeses maailmasõjas hukkusid nii tema vend Renè kui ka poeg Jaques. Louis Vierne suri südamerabanduse tagajärjel 2. juuni õhtul 1937, improviseerides parasjagu kontserdil. Surra Jumalaema kiriku orelit mängides oli olnud tema eluaegne unistus. 
Louis Vierne oli tolle aja üks paremaid orelil improviseerijaid. Tema improvisatsioonidega on säilinud ka mõned fonograafi salvestised. Tema loomingut iseloomustavad puhas ja elegantne stiil. Vierne'i harmooniad on romantiliselt rikkalikud, samas puudub tema loomingus sentimentaalsus, mis on omane teisele romantismiajastu suurele oreliheliloojale César Franckile.
*6 orelisümfooniat
*24 "Fantastilist pala"
*24 "Pala vabas stiilis"
*viiulisonaat
*tšellosonaat
*klaverikvintett
*keelpillikvartett
Kurski tuumaelektrijaam

Kurski AEJ on tuumaelektrijaam Venemaal, mis võeti kasutusele 1976. aastal.
Jaam asub Seimi jõe kaldal umbes 40 km Kurskist läänes. Tuumaelektrijaamaga koos rajati Kurtšatovi linn.
Jaam toodab elektrit Kurski oblastile ja veel 19 haldusüksusele.
Jaama reaktorid on sama tüüpi kui Tšornobõli tuumaelektrijaamal. Algselt oli jaamal kaks reaktorit, hiljem lisati veel kaks (aastatel 1983 ja 1985).
Koola tuumaelektrijaam

Koola AEJ on tuumaelektrijaam Venemaal Murmanski oblastis.
Koos tuumajaamaga rajati Poljarnõje Zori linn.
Kalinini tuumaelektrijaam

Kalinini AEJ on tuumaelektrijaam Venemaal Tveri oblastis Udomlja linna lähedal. 
Tuumajaam on rajatud 1974. aastal. Elektrijaamas on neli VVER-1000 (ВВЭР-1000) tüüpi energiaplokki võimsusega 1000 MW. Plokid on ehitatud aastatel 1984, 1986, 2004 ja 2011. Jaama koguvõimsus on 4000 MW.
Maria Kallaste

Maria Kallaste (sündinud 11. novembril 1983) on eesti ooperilaulja (metsosopran).
Ta on õppinud Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli lauluosakonnas (lõpetas 2006) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias Jaakko Ryhäneni lauluklassis.
Alates 2012. aastast töötab ta Vanemuise teatris.
Isiklikku.
Maria Kallaste elukaaslane on näitleja Ott Sepp. Peres kasvab poeg Johannes Sebastian Sepp ja tütar Viktoria Katarina Kallaste. Maria Kallaste ema on laulja ja laulupedagoog Viviane Kallaste ja isa balletiartist Aivar Kallaste.
Kärt Villmann

 
Kärt Villmann (neiupõlvenimi Aus; sündinud 3. märtsil 1972) on eesti disainer.
1991. aastal töötas ta Raadiolehe kujundajana, seejärel mitmes väiksemas kujunduskontoris. Ta on lõpetanud 1995. aastal Eesti Kunstiakadeemia (1. graafilise disaini lend).
1990. aastatel kujundas ta sõnaraamatuid ja vestmikke kirjastuses Ilo.
Villmanni on auhinnatud nii Kuldse Naela kui ka Kuldmuna konkurssidel.
Isiklikku.
Tema abikaasa on kunstnik Urmas Villmann.
Baltiiski tuumaelektrijaam

Baltiiski tuumaelektrijaam on ehitatav tuumaelektrijaam, mis rajatakse Kaliningradi oblastis, Nemani rajoonis Lunini külas.
Hoolimata Leedu vastuseisust kinnitas Venemaa 2010. aastal kava tuumajaam ehitada Nemani linna alale Nemunase jõe vasakkaldale, kohe Leedu piiri vastu, 
Probleemid.
2011. aastal lükkas Prantsusmaa energiakontsern EDF tagasi Venemaa ettepaneku see tuumajaam ehitada või ehitusel osaleda.
2013. aastal ehitus peatati, põhjenduseks ebaselgus Euroopa energiatarnesüsteemis. 2017. aasta aprillis peatati ehitus uuesti, põhjenduseks selgusetus tulevaste elektri ostjate osas.
Leningradi II tuumaelektrijaam

Leningradi II tuumaelektrijaam (vene Ленинградская АЭС-2) on ehitamisel olev tuumaelektrijaam Leningradi oblastis Sosnovõi Boris Soome lahe ääres, 60 km Peterburist läänes.
Koos samas asuva Leningradi tuumaelektrijaamaga on see Eestile kõige lähemal asuv tuumaelektrijaam.
Otto Jastrow

Otto Jastrow (sündinud 19. veebruaril 1942 Saarimaal Saksamaal) on saksa semitist, Tallinna Ülikooli arabistika professor.
Otto Jastrow on õppinud Saarbrückeni ülikoolis, Tübingeni ülikoolis, İstanbuli ja Beiruti ülikoolis. Aastast 1973 on ta töötanud õppejõuna mitmes ülikoolis. Ta on üks tuntumaid araabia ja aramea keelte dialektide eksperte maailmas. Ta on osalenud üle 50 lingvistilisel välitööl Lähis-Idas (sh Türgis, Iraagis, Jeemenis, Süürias, Iisraelis jm) ning on ainsa teadlasena dokumenteerinud üle tosina dialekti. 
Ta on 12 raamatu ja rohkem kui 70 artikli autor. Tema uurimisvaldkonnad on uute Lähis-Ida keelte didaktika. Eriti on ta uurinud semiidi (araabia ja uus-aramea) keeli ja dialekte ning avaldanud nende kohta publikatsioone.
Ta oli aastatel 2007–2009 Tallinna Ülikooli erakorraline arabistika professor. 15. juunil 2009 valis Tallinna Ülikooli senat ta korraliseks professoriks.
Radioaktiivne reostus

Radioaktiivne reostus ehk radioaktiivne saastumine on saastumine, mis seisneb radiaktiivsete osakeste sattumises pinnasesse, veekogudesse, atmosfääri või elusorganismidesse. 
Radioaktiivse reostuse potentsiaalseteks allikateks on õnnetused tuumaelektrijaamades või tuumajäätmete transpordil või ladudes.
Urmas Vadi

Urmas Vadi (sündinud 28. veebruaril 1977) on eesti kirjanik, ajakirjanik, stsenarist ja lavastaja.
Haridus ja karjääri algus.
Vadi on lõpetanud Tartu Forseliuse Gümnaasiumi 1997. aastal ja Tallinna Pedagoogikaülikooli raadiorežii erialal 2002. aastal.
Näitekirjandusse tuli Vadi lastenäidenditega, tema esiknäidendina jõudis kutselise teatri lavale "Lendav laev" Vanemuises 2000. aastal.
1990. aastate lõpus oli Vadi Tartu NAKi juhatuse esimees, ent astus hiljem organisatsioonist välja.
Töö ja looming.
Näitekirjanikuna.
Alates 2001. aastast on teatrites lavastatud terve rida Vadi näidendeid: "Varasta veel võõraid karusid" (Ugala), "Lendav laev" (Vanemuine), "Kohtume trompetis!" (Valmieras Teatris, VAT Teater), muusikal Georg Otsast "Georg" (Smithbridge Productions), "Elvis oli kapis!" (VAT Teater), pseudoajalooline põnevuslugu "Ballettmeister" (Endla, 2009, lavastaja Andres Noormets) ja "Peeter Volkonski viimane suudlus" (Tartu Uus Teater). Raadioteatris on lavastatud näidendid "Varasta veel võõraid karusid" (2000) ja "Maailma parim küla" (2009).
Aastatel 2019–2021 sai ta riiklikku kirjanikupalka.
2022. aastal oli Urmas Vadi kirjandusfestivali Prima Vista patroon. Festival toimus Tartus 9.–14. maini 2022 ja selle teema oli "Mängu piirid".
Lavastajana.
2004. aastal tegi Vadi VAT Teatris lavastajadebüüdi oma näidendiga "Kohtume trompetis". 2010. aastal lavastas ta Tartu Uues Teatris enda näidendi "Peeter Volkonski viimane suudlus" ja 2011. aastal "Rein Pakk otsib naist". 2011. aastal lavastas Vadi Ugala teatris "Minu isa 20 aastat hiljem". 2012. aastal esietendus Vadil kolm lavastust: "Allaberdi testament" (Tartu Uus Teater), "Hullumaja suvepäevad Vaino Vahingu ainetel" (Rakvere Teater) ja "Tagasi Eestisse" (Vanemuine).
Veel autorilavastusi:
Raadioajakirjanikuna.
Suvel 2010 juhtis Vadi Vikerraadios lugemisaasta kirjandussaadet "Keda sina viimati lugesid?", milles kirjanikud rääkisid teiste kirjanike loomingust. Aastatel 2012–2014 oli ta Vikerraadio saatesarja "Kohustuslik kirjandus" autor ja toimetaja. Vadi on toimetanud ja juhtinud ka Vikerraadio kultuurisaateid "Inemise sisu" (1999–2011), "Litter" (2001–2009), "Kultuurikaja" (2003–2012), "Ahjualune" (2013–2015). Aastatel 2016–2019 juhtis ta Vikerraadios saadet "Töövari".
Isiklikku.
Urmas Vadi elab Tartus. Ta on abielus, tal on kaks poega ja tütar.
Deadmau5

Joel Thomas Zimmerman (sündinud 5. jaanuaril 1981 Niagara Fallsis Ontario provintsis), esinejanimega deadmau5 (hääldatakse nagu "dead mouse"), on Kanada muusikaprodutsent. 
Tema lood on kõlanud kogumikalbumitel nagu "In Search of Sunrise 6: Ibiza" ja tema enda koostatud ning miksitud albumil "Mixmag Presents: Tech-Trance-Electro Madness", samuti Armin Van Buureni juhitavas raadiosaates "A State of Trance". Tema debüütalbum "Get Scraped" ilmus 2006. aastal.
Tema esinejanimi saamislugu on seotud juhtumiga, mil ta oma katkiläinud arvutit parandamiseks lahti võttes surnud hiire eest leidis. Jagades oma leidu interneti jututoas, sai ta seepeale tuntuks kui "surnud hiire kutt" (ingl k "dead mouse guy"). Hüüdnimi ""dead mouse" lühenes ajapikku "deadmau5"'iks".
Deadmau5 on teinud koostööd DJ-de ja produtsentidega nagu Kaskade, MC Flipside, Rob Swire (Pendulum), Skrillex ja Steve Duda. Ta esineb tihti kostümeerituna, kandes ise disainitud hiirepead, mille ta kujundas 3D-tarkvara abil.
Isiklikku.
2014. aastal ostis ta 5 miljoni dollari eest maja Ontario provintsis Campbellville'is.
Kaksikduubel

Kaksikduubel ("double-double") on korvpallis saavutus, kus korvpallur kogub ühe mängu jooksul viiest statistilisest näitajast (punktid, lauapallid, resultatiivsed söödud, blokeeringud, vaheltlõiked) kahes duubli ehk kahekohalise (10 või rohkem) tulemuse. 
Kõige rohkem tehakse kaksikduublit punktide ja lauapallidega.
Depoo (ansambel)

Depoo on Eesti ansambel. Ansambel võitis 2005. aasta Noortebändi konkursi.
Mimicry

Mimicry on Eesti ansambel.
Võistlusel Eesti Laul 2010 osaleti lauluga "New" koosseisus Timmo Linnas, Kaspar Ehlvest, Ivar Kaine, Kene Vernik, Paul Lepasson ja saavutati 851 häälega 8. koht. 
2010. aasta Raadio 2 Aastahitil saavutas ansambel lauluga "Heat" 34. koha Eesti esitajate kategoorias (111 häält).
Võistlusel Eesti Laul 2011 osales ansambel lauluga "The Storm", millega saavutati 10. koht (885 häält). Koosseisust olid välja jäänud Ivar Kaine ja Kaspar Ehlvest, bändiga oli liitunud Jaanus Telvar.
Võistlusel Eesti Laul 2012 osales bänd lauluga "The Destination", millega saavutati oma poolfinaalis 6. koht (1086 häält).
Kene Vernik lahkus bändist 2012. aastal. Viimane kontsert tema osalusel toimus Eesti Rahvusringhäälingu ürituse R2 Live raames 27. septembril 2012 Rock Cafés.
Topeltmäng

"Topeltmäng" on mitme teose eestikeelne pealkiri.
Pihlak

Pihlak on Eesti perekonnanimi. 
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 791 inimest perekonnanimega Pihlak.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pihlak 785 inimesel (371 mehel ja 414 naisel). Perekonnanimede levikult on Pihlak meeste puhul 111. ja naiste puhul 110. kohal.
Smolenski tuumaelektrijaam

Smolenski tuumaelektrijaam on tuumaelektrijaam Venemaal Smolenski oblastis Desnogorski linna lähedal, 100 kilomeetri kaugusel Smolenskist, 115 kilomeetri kaugusel Brjanskist, 320 kilomeetri kaugusel Moskvast.
Tuumajaam on rajatud 1976. aastal. Smolenski tuumaelektrijaamas on kolm RBMK-1000 (РБМК-1000) tüüpi energiaplokki, võimsusega 1000 MW. Plokid on ehitatud aastatel 1983, 1985 ja 1990.
Ketšua keel

 
Ketšua keel (Quechua, Runasimi, Kichwa) on indiaani keel, mida kõneleb 9–14 miljonit (teistel andmetel 6–8 miljonit) inimest Lõuna-Ameerikas Andide regioonis, peamiselt Peruus, Ecuadoris, Boliivias, Tšiilis, Colombias ja Argentinas. Ketšua keel on Ameerika indiaani keelte seas kõige levinum.
Ketšua keele kõnelejaid nimetatakse ketšuateks, kuid see nimi koondab mitmeid etnilisi rühmitusi, kelle ühine identiteet on nõrk. Kuna ketšua murded varieeruvad suuresti ning vastastikune arusaamine on mõnikord raskendatud, on vaieldav, kas tegemist on ühe keele või hoopis keelerühmaga, mis arenes ühtsest algkeelest, nn protoketšua keelest.
Mõned ketšua keele kõnelejad nimetavad seda "runa simi" ('rahva kõne'), ehkki "runa" tähendab siinkohal eelkõige Andide põlisrahvaid.
Levinuim ketšua murre (või keel) on lõuna-ketšua. Seda kõneleb umbes 5 miljonit inimest piirkonnas, mis jääb üldjoontes lõuna poole ida-läänesuunalisest piirist Kesk-Peruus Huancayo ja Huancavelica linna vahel. Sellesse kuuluvad ketšua variandid, mida kõneldakse Ayacucho, Cuzco ja Puno aladel Peruus, suuremas osas Boliiviast ning osas Loode-Argentinast.
Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind

Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhind ehk Põhjamaade Nõukogu kirjanduspreemia on iga-aastane kirjandusauhind, mida annab välja Põhjamaade Nõukogu alates 1962. aastast. 
Preemia suurus on 300 000 Taani krooni (umbes 40 300 eurot).
Käpylä raudteepeatus

Käpylä raudteepeatus (lühend Käp, soome keeles "Käpylän rautatieasema", rootsi keeles "Kottby järnvägsstation", km 5+840) on raudteepeatus Helsingis Käpylä linnaosas. Asub Pasila ja Oulunkylä raudteejaama vahel.
Lähirongid I, N ,P ja T peatuvad Käpyläs.
Oulunkylä raudteepeatus

Oulunkylä raudteepeatus (lühend Olk, soome keeles "Oulunkylän rautatieasema", rootsi keeles "Åggelby järnvägsstation", km 7+399) on raudteepeatus Helsingi põhjaosas Oulunkylä linnaosas. Asub Käpylä ja Pukinmäki raudteejaama vahel.
See ehitati 1919. aastal. Lähirongid I, K, N, P ja T peatuvad Oulunkyläs.
Pukinmäki raudteepeatus

Pukinmäki raudteepeatus (lühend Pmk, soome keeles "Pukinmäen rautatieasema", rootsi keeles "Bocksbacka järnvägsstation") on raudteepeatus Helsingi kirdeosas Pukinmäki linnaosas. Peatus asub Oulunkylä ja Malmi raudteejaama vahel. See asub ka Ring I peal.
Lähirongid I, N, P ja T peatuvad Pukinmäki raudteepeatuses.
Malmi raudteepeatus

Malmi raudteepeatus (lühend MI, soome keeles "Malmin rautatieasema", rootsi keeles "Malms järnvägsstation") on raudteepeatus Helsingi põhjaosas Malmi linnaosas. Asub Pukinmäki ja Tapanila raudteepeatuse vahel, umbes 11 km kaugusel Helsingi pearaudteejaamast põhjas.
Lähirongid I, K, N, P ja T peatuvad Malmil.
Harri Jänes

Harri Jänes (4. november 1925 Loobu – 18. märts 2011 Tallinn) oli eesti arstiteadlane, hügieenik ja arstiteaduse populariseerija.
Elulugu.
Harri Jänes sündis 1925. aastal Virumaal Aaspere vallas Loobul metsaülema perekonnas. 
Ta alustas kooliteed Kuusikul ja lõpetas 1945. aastal tollase Rapla Keskkooli. Astus 1942. aasta kevadel Omakaitsesse, valvas randa Naissaarel ja Kakumäel. Võitles aastatel 1943–1944 Eesti politsei 30. rindepataljonis ning läbis sõjaväevelskrite kursused. Sai 1944. aasta juulis Daugavpilsi lähedal haavata. 1944. aasta oktoobrist novembrini oli mobiliseeritud Punaarmeesse (Tallinna tagavarapolk).
Jänes lõpetas 1951. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi osakonna. Seejärel töötas ta kuni 1990. aastani Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis (aastatel 1960–1964 teadussekretär). Seal valmisid uurimused põlevkivitööstuse hügieeni ja põlevkivitoodete eksperimentaalse toksikoloogia alal. Kaitses 1959. aastal Moskvas NSV Liidu Meditsiiniakadeemias meditsiinikandidaadi väitekirja "Materjale põlevkivitolmu hügieeniliseks hinnanguks". Pidas tööhügieeniloenguid Tartu Riiklikus Ülikoolis aastail 1961–1978.
Jänes tegeles meditsiini populariseerimisega, kirjutades ainu- ja kaasautorina ligikaudu 30 raamatut ja õpikut, mida on tõlgitud vene, inglise, saksa, läti, leedu, bulgaaria ja turkmeeni keelde. Temalt ilmus üle 600 populaarteadusliku artikli, lisaks sellele üle 300 kirjutise eestikeelsetes entsüklopeediates (ENE, EE, ENEKE). Oli tihedalt seotud ajakirjadega Nõukogude Eesti Tervishoid (toimetaja vahemikus 1965–1970), Horisont (1967. aastast kolleegiumi liige) ja Kodutohter (1988. aastast aktiivne kaastööline, vahemikus 1991–1998 peatoimetaja). Alates 1954. aastast esines Eesti Televisioonis, Eesti Raadios, Raadio 2-s, Nõmme Raadios, sealhulgas Eesti Raadio sarisaadetes "Maailm täna" (9 aastat), "Varesele valu" (3,5 aastat) ning "Poiss ja tüdruk" (3 aastat).
Jänese hobi oli looduskaitse. Ta osales aastatel 1969–1997 Eesti Teaduste Akadeemia Looduskaitse Komisjoni tegevuses. Lõi algusaastail (1988–1990) kaasa Eesti Rohelises Liikumises. Kuulus alates 1992. aastast Eesti Vabadusvõitlejate Tallinna Ühendusse.
Harri Jänes suri 18. märtsil 2011 ning on maetud Metsakalmistule.
Teosed.
Teaduspublikatsioonid.
Harri Jänes on kirjutanud kokku 97 teaduspublikatsiooni, mille hulgas on 5 monograafiat ja käsiraamatut. Kaalukamad teosed:
Isiklikku.
Tema tütar oli teadusajakirjanik Kärt Jänes-Kapp (1960–2015).
Obninski tuumaelektrijaam

Obninski tuumaelektrijaam (vene keeles "Обнинская АЭС") oli Nõukogude Liidu esimene tuumaelektrijaam, esimene tsiviilotstarbeline tuumaelektrijaam maailmas. 
Jaam asus Moskvast ligikaudu 110 km edelas Kaluga oblastis Obninskis.
Jaama hakati ehitama 1. jaanuaril 1951. Ahelreaktsioon käivitati 6. mail 1954 ja elektrijaam alustas tööd 27. juunil 1954. Nelja aasta jooksul oli tegu NSV Liidu ainsa tuumajaamaga.
Obninski tuumajaama reaktor oli RBMK-tüüpi reaktorite eelkäija. Jaama võimsus oli väike, ainult 6 MW. Näiteks 1958 valminud Novovoroneži tuumajaama esimese reaktori võimsus oli 210 MW ning kuni 1981. aastani valmis seal viis järjest võimsamat reaktorit.
1959 lõpetati jaamas tsiviilotstarbelise elektri tootmine ja edaspidi kasutati seda ainult teaduslikul otstarbel ning isotoopide tootmiseks. Jaam töötas 48 aastat, 18 aastat plaanitust kauem, ja selle aja jooksul ei toimunud seal ainsatki õnnetust, kus mõni töötaja oleks saanud surma või tervist kahjustava kiirgusdoosi või kus oleks lekkinud radioaktiivseid aineid. 29. aprillil 2002 suleti Obninski tuumaelektrijaam lõplikult. Tänapäeval tegutseb seal mälestuskompleks ja muuseum.
Al Kibari tuumareaktor

Al Kibari tuumareaktor oli Süürias ehitatava tuumajaama tuumareaktor. See hävitati 6. septembril 2007 Iisraeli pommirünnakus (operatsioon Orchard). 
Purustatud paigast leiti uraanijääke.
Lootsi tänav (Kuressaare)

Lootsi tänav on Kuressaare linna Tori linnaosas asuv tänav.
Tänav algab Abaja ja Suur-Sadama tänava ristmikult. Tänav ületab Tori jõe (Põduste jõe vasakpoolse haru) silla ja lõpeb Põduste jõe sillal, jätkudes pärast seda juba Tuulte Roosi linnaossa viiva Ranna tänavana.
Tänava tekkelugu.
Endise Tori kõrtsi eest, Suur-Sadama ja Abaja tänava ristmikult algav Lootsi tänav ("Pilot Gasse") ja Tori sild rajati koos Saaremaa Rüütelkonna haigemaja ehitamisega Tori laiule 19. sajandi algul. Lootsi tänav rajas otseühenduse maapinna tõusu eest loodesse liikunud kaubasadamaga ja elavdas Loode tammiku kultuurielu. Silla juures seisis nn Kopikamaja (sillamaksu kogumise majake). Kuna varem pääses linnast Sõrve ainult ringiga Suuresillalt, loos Lootsi tänava läbimurre olulise liiklussõlme Sõrve poolsaare ja Kuressaare vahel, etendades seda ainulaadset rolli tänapäevalgi. Kuressaarele kingitud 1930. aastatest pärineval linnakaardil kannab tänav Lootsmanni nime.
Lootsi tänava seotus piirkonna ajalooga.
Endise Tori kõrtsi (praegu elamu aadressil Suur-Sadama 57) ja kalaranna ümber tekkis küla, kus elasid lootsid, kalurid, meremehed, sadamatöölised, kümnikud, laevaehitajad, kaptenid jt. Piirkonnas on veelgi mere ja merendusega seonduvaid tänavanimesid: Mere, Suur-Sadama, Ranna, Abaja, Suur-Sadama põik, Kaluri tee jne. Ristmikust suunaga Sadamaaida poole on koha leidnud ka STÜ Ranna kauplus (Abaja 12). Maapinna pideva tõusu tõttu oli Tori abajas asunud kaubasadam 19. sajandi lõpuks sunnitud kolima lõuna poole Loodesse, 1894 aga Roomassaarde. 
1913. aastal elas majas nr 2 loots Eduard Melkert. Tänapäeva mõistes küllalt kitsaks jäänud majadega palistatud tänava liikluskoormust püütakse hajutada planeeritava Aia tänava pikendusega.
Hooneid Lootsi tänaval.
Endine Tori kõrts jääb küll fassaadiga Lootsi tänavale, kuid aadress on tal Suure-Sadama tänava järgi. Praegu kasutusel elamuna.
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind

Põhjamaade Nõukogu muusikaauhind ehk Põhjamaade Nõukogu muusikapreemia on iga-aastane muusikaauhind, mida annab välja Põhjamaade muusikakomitee (NOMUS). Auhinda hakati välja andma 1965. aastal.
Esialgu anti seda kord kolme aasta jooksul, kuid peatselt hakati seda jagama üle aasta. Alates 1990. aastast on auhind iga-aastane ning seda antakse välja vaheldumisi – ühel aastal tunnustatakse heliloojaid ning teisel artiste või muusikalisi kollektiive.
Põhjamaade Nõukogu muusikaauhinna võidusumma on 350 000 Taani krooni.
Auhinna laureaadid.
Loendis on toodud Põhjamaade muusikaauhinna laureaadid:
Besseli võrrand

Besseli võrrandiks (ka Besseli diferentsiaalvõrrandiks) nimetatakse matemaatikas harilikku teist järku homogeenset diferentsiaalvõrrandit 
 formula_1
kus α on kompleksarvuline parameeter. Besseli võrrandini võib jõuda Laplace'i võrrandi esitamisel silindrilistes koordinaatides, mistõttu nimetatakse Besseli võrrandi lahendeid silindrilisteks funktsioonideks või ka silindrilisteks harmoonikuteks. Viimaste olulisemad erijuhud on Besseli funktsioonid, Neumanni funktsioonid ja Hankeli funktsioonid. 
Besseli võrrand on nimetuse saanud saksa matemaatiku ja astronoomi Friedrich Besseli järgi.
Besseli funktsioon.
Besseli funktsiooniks nimetatakse Besseli diferentsiaalvõrrandi kanoonilisi lahendeid formula_2suvalise kompleksarvulise parameetri α korral. Rakendustes võtab α enamasti pool- või täisarvulisi väärtusi. Besseli funktsioone täisarvuliste "α" korral nimetatakse silindrilisteks funktsioonideks või ka silindrilisteks harmoonikuteks, kuna nendeni jõutakse Laplace'i võrrandi lahendamisel silindrilistes koordinaatides. Sfäärilised Besseli funktsioonid poolarvuliste "α" väärtuste korral saadakse Helmholtzi võrrandi lahendamisel sfäärilistes koordinaatides.
Bessel funktsioonide rakendusi.
Besseli võrrand kerkib esile, kui leitakse eraldatavaid lahendeid Laplace'i võrrandile ja Helmholtzi võrrandile silindrilistes või sfäärilistes koordinaatides. Besseli funktsioonid on eriti olulised paljudes lainelevi ja staatilisi potentsiaale käsitlevates küsimustes. Lahendades ülesandeid silindrilistes koordinaatides saadakse tulemuseks ("α" "n") täisarvulist järku Bessel funktsioonid ; sfääriliste probleemide korral saadakse ("α" "n" + 1/2) pooltäisarvulist järku Besseli funktsioone. Näiteks:
Besseli funktsioonide esinevad ka signaalitöötluse probleemides (näiteks Sagedusliku modulatsiooni süntees, Kaiseri aken või Besseli filter).
Silindrilised funktsioonid

Silindrilisteks funktsioonideks (silinderfunktsioonideks) ehk silindrilisteks harmoonikuteks nimetatakse matemaatikas erifunktsioone, mis on Besseli võrrandi lahendeid.
Olulisemad silindrilised funktsioonid on Besseli funktsioonid, Neumanni funktsioonid ja Hankeli funktsioonid.
Ungari ülestõus

Ungari ülestõusu all võidakse mõelda
Riigikantselei

Riigikantselei (RK) on Eesti Vabariigi Valitsuse juures olev valitsusasutus, mille eesmärk on toetada Vabariigi Valitsust ja peaministrit poliitika kujundamisel ja elluviimisel ning aidata tagada head riigivalitsemist.
Riigikantselei on aruandekohustuslik Vabariigi Valitsuse ja peaministri ees. Riigikantseleid juhib riigisekretär, kelle nimetab ametisse ja vabastab ametist peaminister oma korraldusega.
Ajutise Valitsuse Kantselei moodustati Tallinnas 11. novembril 1918. aastal ja nimetati 1920. aasta põhiseaduse jõustumisel Riigikantseleiks. Riigikantselei koosnes: 1) Sekretariaadist; 2) Riigiraamatukogust; 3) Riigiarhiivist; 4) Riigi Statistika Keskbüroost. Riigikantselei juures asusid Arhiivinõukogu ja Konjunktuurinstituut. Riigikantselei kaotati 1. septembril 1940. aastal ja tegevus taastati 1992. aasta põhiseaduse jõustumisel.
Ülesanded.
Riigikantselei ülesanded: 
Riigikantselei korraldab ka riigi ja kohaliku omavalitsuse sümboolikaga seotut ning täidab seaduste või muude õigusaktidega talle pandud teisi ülesandeid.
Organisatsioon.
Riigikantselei koosseisu kuuluvad:
Algaastatel haldas Riigikantselei ka Riigikantselei valduses olnud kinnisvara: Toompea lossi Tallinnas Lossi plats 1a, hooneid: Rahukohtu 3,  Tallinn; Sakala 1,  Tallinn; Sakala 3,  Tallinn; Rävala pst. 9,  Tallinn; Rävala pst. 12,  Tallinn; Piiskopi 2,  Tallinn; Toom-Kooli 3,  Tallinn; Toom-Kooli 5,  Tallinn; Sütiste tee 21,  Tallinn; Narva mnt. 4. Autobaas — Tallinn, Tatari 56/58; autobaasi filiaalid Tihase 34; Mäealuse 30. Puhkebaas «Mardi talu» — Saaremaal; kalaspordibaas — Läänemaa, Paslepa; õppekeskus — Harjumaa, Harku vallas, Suurupis. Keila-Joa puhkeala: 46 suvila, 2 elamu, töökoja, lao, vesiravila ja abihoonetega Harjumaal, Keila vallas. Väikeettevõte «Õppe- ja konverentsikeskus Lohusalus»: administratiivhoone, 3 ridaelamu, 4 suvemaja, vesiravila, spordihoone-lao, 2 personalielamu, katlamaja, kütusehoidla, pumbamajaga — Harjumaal, Lohusalus. Väikeettevõte «Hotell Rataskaevu» — Tallinnas, Rataskaevu 7. Hotell «Lembitu» — Tallinn, Lembitu 3. Külalistemajad: hoone — Tallinn, Kaare 10; Nurme 45 residents; Nurme 47; Kuressaare, Ravila 2a; Pärnu, Mere pst. 2 ja 3 hooned ja Kärdla, Nuutri 4 ja 6.
Saami Nõukogu

Saami Nõukogu (põhjasaami keeles "Sámiráđđi") on Norra, Soome, Rootsi ja Venemaa saami organisatsioonide katusorganisatsioon. 
Asutati Põhjamaade Saami Nõukogu nime all 2. saami konverentsil Kárášjohkas 18. augustil 1956. Esimene liikmesorganisatsioon Venemaalt võeti vastu aastal 1992, samal aastal vahetas organisatsioon nime Saami Nõukoguks.
Saami Nõukogu sekretariaat asub Ohcejohkas. Saami Nõukogu juht on Olav Mathis Eira.
Põhjamaade Ministrite Nõukogu on Saami Nõukogu kõige olulisem rahastaja.
Liikmesorganisatsioonid.
Saami Nõukogusse kuuluvad:
Saami konverentsid.
Saami Nõukogu püsivalt tegutsevad kogud valib iga nelja aasta takka kogunev saami konverents, varasema nimega Põhjamaade saami konverents. Seni on saami konverentse peetud:
Puhastus

"Puhastus" on Sofi Oksaneni 2008. aastal ilmunud ajalooline romaan. 
Raamatu sündmustik kajastab kahe naise saatust Eesti NSVs teise maailmasõja järgse okupatsiooni ajal. See raamat on Oksaneni Eesti lähiajalugu käsitleva neljaosalise sarja teine raamat.
2010. aasta jaanuari seisuga oli Eestis teost müüdud ligi 17 000 eksemplari. 
2011. aastal valmis romaani põhjal ERR Raadioteatris 5-osaline seeriakuuldemäng "Puhastus" (stsenarist ja režissöör Taago Tubin). 
2012. aastal valmis Eesti-Soome koostöös romaanil põhinev samanimeline film "Puhastus".
Vaba radikaal

Vaba radikaal on keemias aatom, ioon või molekul millel on vähemalt üks paardumata elektron. Samas tähenduses kasutatakse tihti ka mõistet radikaal. 
Vabad radikaalid on tavaliselt väga suure reaktsioonivõimega, seega väga lühiealised intermediaadid ja reageerivad kiiresti teiste radikaalide või molekulidega. Vabad radikaalid moodustuvad paljudes põlemis-, polümerisatsiooni-, pürolüüsi, biokeemilistes jt reaktsioonides.
Keemilistes reaktsioonides tähistatakse vaba radikaali, märkides selle punktiga vastava aatomi või aatomite rühma taga. Näiteks kloori molekulid võivad ultraviolettkiirguse toimel anda atomaarsed kloori radikaalid, kusjuures toimub Cl–Cl sideme homolüüs.
Kerstin Ekman

Kerstin Lillemor Ekman (sündinud 27. augustil 1933 Finspångi vallas Risingenis) on rootsi kirjanik, Rootsi Akadeemia liige (1978–1989/2018).
Elulugu.
Kerstin Ekman lõpetas 1957. aastal Uppsala Ülikooli, kus õppis kirjandust, Põhjamaade keeli ja saksa keelt. Esikromaan "Trettio meter mord" ilmus 1959. aastal. Ta alustas oma loomingulist teed kriminaalromaanidega, uuemad teosed aga käsitlevad peamiselt sotsiaalseid ja psühholoogilisi probleeme.
Ekman valiti Rootsi Akadeemia liikmeks 1978, kuid lahkus sealt 1989 koos Lars Gyllensteni ja Werner Aspenströmiga vaidluste tõttu, mis puhkesid seoses Salman Rushdiele tehtud tapmisähvardustega. 2018. aastal võttis Akadeemia tema lahkumisavalduse lõpuks arvesse, kuna tühistati senine reegel, mis ei võimaldanud vabatahtlikku lahkumist.
Tunnustus.
Kriminaalromaan "Händelser vid vatten" (1993) on saanud järgmised preemiad: