tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jõe kolhoos

Jõe kolhoos oli aastatel 1948–1971 tegutsenud kolhoos Haapsalu rajoonis. Selle tegutsemispiirkonda jäid Soovälja, Valuste, Lihula, Parivere, Sipa, Alaküla ja Kirikuküla.
Jõe kolhoos loodi 10. detsembril 1948 Lihula alevi läheda. 1952 aastal liitusid Jõe kolhoosiga kolhoosid "Sirp ja Vasar" ja "Esimene Mai". 1962 liitus lisaks kolhoos Vaprus.
1971. aastal ühines Jõe kolhoos Säde kolhoosiga ja uueks kolhoosi nimeks sai Tuudi. Moodustatud kolhoos toimis kuni 1993. aasta märtsini.
Säde kolhoos

Säde kolhoos oli aastatel 1948–1971 tegutsenud kolhoos Vagivere külas.
Säde kolhoos loodi 20. aprilli 1948 Lihula vallas. Kolhoosi esimeheks oli H. Kadakas. 1951. aastal ühinesid Säde kolhoosiga kolhoosid Koit ja Lembitu. 1971. aastal ühines Säde kolhoos Jõe kolhoosiga ning uue kolhoosi nimeks sai Tuudi, mis tegutses kuni 1993. aasta märtsini.
Kuninga 28

Kuninga 28 on hoone Pärnus aadressil Kuninga tänav 28.
Algselt elamuks ehitatud hoone valmis aastal 1700. Aastatel 1762–1939 asus hoones Jacob Jacke kaubakontor.
Muinsuskaitseameti hinnangul omab hoone suurt arhitektuurilist ja ajaloolist väärtust ning see on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Ajalugu.
Hoone ehitati vahetult enne Põhjasõda aastatel 1696–1700. Aastal 1762 ostis hoone kaupmees Jacob Jacke, et avada seal kaubakontor. 
Algselt barokse põhiplaaniga hoone sai 1836. aasta ümberehituse käigus klassitsistliku üldilme. Ümberehituse käigus liideti hoonega ka kõrvalasuv Kuninga 26. 1886. aastal asendati hoone valge silekrohv tumeda faktuurkrohviga ning paigaldati neorenessanss-stiilis välisuks.
Jacob Jacke &amp; Co kaubamaja tegutses hoones 1939. aastani. 1940. aastal andis Nõukogude võim hoone Pärnu linnale.
Nõukogude võimu algaastatel asus hoones Pärnu mereväepolgu staap ning keldreid kasutati NKVD vanglatena. Hiljem asusid hoones Pärnu 2. keskkooli käsitööklassid.
Pärast taasiseseisvumist proovis Pärnu linnvalitsus korduvalt hoonet maha müüa. Müük õnnestus alles 2018. aastal.
Ferdi Kadıoğlu

Ferdi Erenay Kadıoğlu (sündinud 7. oktoobril 1999 Arnhemis) on Hollandis sündinud Türgi jalgpallur, kes mängib kaitsja või poolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe ja Türgi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis N.E.C., millega liitus 2008. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hollandi kõrgliigas 28. augustil 2016 mängus Alkmaari AZ-i vastu. Kohe esimesel hooajal kindlustas ta koha klubi põhikoosseisus ning lõi 27 mänguga Hollandi kõrgliigas neli väravat, kuid N.E.C. langes kõrgliigast välja. Järgmisel hooajal lõi Kadıoğlu Hollandi esiliigas 34 mänguga seitse väravat.
2018. aasta juulis liitus Kadıoğlu Fenerbahçega. Esimesel hooajal mängis Kadıoğlu põhiliselt Fenerbahçe noortevõistkonnas. Fenerbahçe põhimeeskonnas debüteeris ta 20. detsembril 2018 Türgi karikavõistluste mängus Giresunspori vastu. Fenerbahçe põhimeeskonnas hakkas ta regulaarselt mängima alates järgmisest hooajast. Türgi kõrgliigas lõi ta esimese värava 19. augustil 2019 mängus Gaziantepi vastu. 2023. aastal võitis Kadıoğlu Fenerbahçega Türgi karikafinaali.
Aastatel 2015–2021 mängis Kadıoğlu Hollandi noortekoondistes. 2022. aasta jaanuaris otsustas Kadıoğlu, kelle isa on türklane, Türgi jalgpallikoondise kasuks. Türgi koondises tegi ta debüüdi 4. juunil 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Fääri saarte vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi Kadıoğlu 18. novembril 2023 sõprusmängus Saksamaa vastu.
Charlottentali park

Charlottentali park asub Tallinnas Kristiine linnaosas. 
Ajalugu.
Pargile on võõrapärase nime andnud seal paiknenud Charlottentali suvemõis, mille hiilgeaeg jäi 19. sajandi algusesse. Sama nime kandis ka Kristiines asunud kuulsaim ettevõte, Charlottentali tikumanufaktuur, mis asutati 1838. aastal ning mis oli Vene Keisririigis kolmas omataoline. Tänaseks on kunagisest mõisapargist saanud suurelamute vahel paiknev roheala.
Paradiis

Paradiis on ülima õndsuse paik (või ka igavene õndsuseseisund) usundeis, Vanas Testamendis Jumala aed, esimeste inimeste elupaik.
Etümoloogiliselt pärineb vanairaani avesta keelest, kus "pairi daēza" tähistab aiaga piiratud ala. Seotud on heebrea "pardēs" (hilisemates piiblitekstides "puuaed" või "park" või "müüriga ümbritsetud puude park"). 
Vahel samastatud Eedeni aiaga.
Paradiis (kirjastus)

Paradiis on Eesti kirjastus.
Kirjastaja on Martin Kivirand.
Kirjastus on välja andnud muuhulgas Ray Bradbury, Tõnu Õnnepalu, Mart Sanderi, Jaan Kaplinski jt teoseid.
Ville Sorvali

Ville Tuomas Sorvali (sündinud 13. aprillil 1980 Helsingis) on soome muusik ja muusikaajakirjanik, kes on tuntud soome folk-metal bändi Moonsorrow asutajaliikme, laulukirjutaja, bassisti ning lauljana.
Sündinud muusikaõpetaja Seppo “Basti” Sorvali (1947–2013) peres, hakkas Ville varases eas koos onupoja Henri Sorvaliga muusikat kirjutama, saades inspiratsiooni soome mütoloogiast ning 1995. aastal asutasid nad varajase versiooni Moonsorrowist. Esimesed laulud olid ingliskeelsed, kuid Ville arvas, et soome keel sobiks paremini stiilile, mida nende projekt viljeles ning edasised laulud kirjutatigi soome keeles.
Iisraeli tuumarelvad

Arvatakse laialdaselt, et Iisraeli Riigil on tuumarelvad. Iisraeli tuumaarsenali suurust hinnatakse vahemikku 90–400 lõhkepead ning usutakse, et riigil on võimekus neid lasta nii allveelaevadelt tiibrakettidega kui ka Jericho ballistiliste rakettidega, mis katavad keskmistest kaugustest kuni mandritevahelise distantsini. Ilmselt sai Iisrael esimese tuumarelva kas 1966. aasta lõpus või 1967. aasta alguses ning oli seega maailma kuues tuumariik.
Iisrael ei ole ametlikult tuumarelvade omamist kinnitanud ega ümber lükanud, riigi kõneisikud on aastate jooksul korduvalt väitnud, et Iisraelist ei saa esimene riik, kes Lähis-Idale tuumarelvi tutvustab. Novembris 2023 kutsus muinsuskaitseminister Amihai Eliyahu üles Gaza sektoris tuumapommi kasutama ning seda peeti mitmel pool Iisraeli tuumarelvade olemasolu kinnituseks. Peaminister Binyamin Netanyahu mõistis sõnavõtu hukka ning noomis Eliyahut. 
Iisrael ei ole rahvusvahelisest survest hoolimata allkirjastanud tuumarelvade leviku tõkestamise lepingut. Riigi seisukoht on olnud, et tuumakontrolli ei saa rakendada muudele julgeolekuküsimustele tähelepanu pööramata ning kõigepealt peavad kõigi piirkonna riikide vahel tekkima soojad suhted kui võiks arutada "vastastikuselt ja tõhusalt kontrollitav režiimi, mis [muudaks] Lähis-Ida keemia-, bioloogilistest ja tuumarelvadest vabaks tsooniks". Iisraeli soovi tuumavõimekust säilitada kinnitas ka peaminister Ya'ir Lapidi 2012. aasta sõnavõtt, milles ta viitas "muudele võimekustele", et "hoida meid elus seni, kuni meie ja meie lapsed siin on".
Lisaks on Iisrael kehtestanud tuumarelvade leviku tõkestamiseks preventatiivlöökidele tugineva nn Begini doktriini, mis takistab teistel piirkonna riikidel tuumavõimekust saavutada. 1981. aastal hävitas Iisraeli õhuvägi operatsiooniga Opera Iraagi tuumareaktorid ning 2007. aastal operatsiooniga Orchard Süüria tuumareaktorid. 2010. aastal, ilmselt koostöös Ameerika Ühendriikidega, kahjustati Stuxneti kurivara abil Iraani tuumarajatisi. 2024. aastal on Iisrael endiselt ilmselt ainus Lähis-Ida tuumariik. Riigi kava kasutada tuumarelva eksistentsiaalse ohu korral nimetatakse Simsoni võimaluseks.
Iisrael hakkas aatompommide vastu huvi tundma kohe pärast iseseisvumist 1948. aastal, koostöös Prantsusmaaga ehitati 1950. aastate lõpus Dimona linna lähedale salajane tuumauuringute keskus. Tuumaprogramm jõudis avalikkuse ette 5. oktoobril 1986 vilepuhuja ja tuumauuringute keskuse endise töötaja Mordechai Vanunu kaudu. Mossad röövis Vanunu ning ta mõisteti riigireetmise ja spionaaži eest 18 aastaks vangi.
Kambodža-Vietnami sõda

"Mitte segi ajada 12. sajandi Đại Việti-Khmeeri sõja ega 1970. aasta Lõuna-Vietnami ja Ameerika Ühendriikide sissetungiga Kambodžasse."
Kambodža-Vietnami sõda oli relvakonflikt Pol Poti punaste khmeeride Demokraatliku Kambodža ja Vietnami Sotsialistliku Vabariigi vahel. Sõda algas Kambodža Vabastusarmee sissetungiga Vietnami edelaossa, ainuüksi Ba Chúci veresauna käigus tapeti üle 3000 Vietnami tsiviilisiku. Punaste khmeeride 19-st diviisist 10 avas 23. detsembril 1978 Vietnami edelapiiril tule, eesmärgiks oli vallutada Kiên Giangi, An Giangi ja Đồng Thápi provints. Kaks päeva hiljem, 25. detsembril 1978 käivitas Vietnam täiemahulise sissetungi ning kahe nädalaga õnnestus kogu Kambodža okupeerida ja Kambodža Kommunistlik Partei võimult kukutada. Sellega lõppes ka 1,2–2,8 miljonit inimelu (13–30% rahvastikust) nõudnud Kambodža genotsiid.
Gabriel (rakett)

Gabriel on Iisraeli laevatõrjerakettide tootepere, mida toodab ettevõte Israel Aerospace Industries (IAI). Esimene Gabriel-tüüpi rakett arendati Iisraeli mereväe vajaduste täitmiseks 1960. aastatel ning võeti kasutusse 1970. aastal. Hiljem on Gabrieli rakettide erinevaid variante eksporditud üle maailma. 2020. aastal kasutas uusimat mudelit, Gabriel V, lisaks Iisraeli mereväele ka Soome merevägi, 2024. aastal soetas Eesti merevägi Gabrieli relvasüsteemi Blue Spear 5G SSM.
Eesti 2024. aasta suveolümpiamängudel

Eestit esindas 2024. aastal Pariisis toimunud 2024. aasta suveolümpiamängudel 25 sportlast ja üks hobune kokku 14 spordialalt. See oli 14. kord, kui Eesti suveolümpiamängudel osales.
Sportlased.
Jalgrattasport: Madis Mihkels ja Janika Lõiv (treenerid Alo Jakin, Urmas Lõiv, Jesus Castellanos Torres, Karmen Reinpõld).
Judo: Klen Kristofer Kaljulaid (treener Vladimir Stepanjan).
Kergejõustik: Rasmus Mägi, Janek Õiglane, Johannes Erm, Karel Tilga, Elisabeth Pihela (treenerid Taivo Mägi, Ryan Baily, Holger Peel, Jeffery Huntoon, Grit Šadeiko).
Laskmine: Peeter Olesk, Peeter Jürisson (treenerid Matthias Hahn, Peeter Päkk).
Maadlus: Heiki Nabi (treenerid Ivar Kotkas, Levi Earl).
Purjetamine: Ingrid Puusta, Karl-Martin Rammo (treenerid Rein Ottoson, Matthew Rickard).
Ratsutamine: My Kaisla Catharina Relander, hobune Expert (treener Peter Geerink).
Sulgpall: Kristin Kuuba (treener Joshua Eipe).
Sõudmine: Tõnu Endrekson, Allar Raja, Johann Poolak, Mikhail Kushteyn, Uku Siim Timmusk (varu) (treener Veikko Sinisalo).
Tõstesport: Mart Seim (treenerid Alar Seim, Leho Pent).
Ujumine: Eneli Jefimova, Kregor Zirk (treenerid Henry Hein, Tom Rushton, Toni Meijel).
Vehklemine: Nelli Differt (treener Helen Nelis-Naukas).
Vibusport: Reena Pärnat (treener Siret Luik). Kvalifikatsioonis 42. koht, milles 10(19) X(5) Σ=646.
Vladimir Busch

Vladimir A. Busch (21. aprill 1909 Peterburi – 26. juuli 1964 Camp Salonen, Richmond, Rhode Island, USA) oli Eesti ja Ameerika ehitusinsener ja harrastusnäitleja. 
Vladimir Busch sündis Peterburis, kust opteerus Eestisse 1926. aastal. Alates 1927. aastast töötas ta raudteevalitsuse teenistuses tehniku ja ametnikuna. Õppis Tallinna Tehnikumis ja lõpetas selle ehitustehniku magistrikraadiga 1935. aastal. Pärast ülikooli lõpetamist asus 1935. aastal tööle Eesti raudtee Valga ehitusjaoskonna juhataja abina ja seejärel liiprite immutustehase juhatajana. 1939. aastast töötas Eesti raudtee Tapa, seejärel Tallinna ehitusjaoskonna juhatajana. Tegutses Tallinna Vene teatri näitlejana, mängides muuhulgas peaosa Pagnoli "Mariuses". Põgenes kodumaalt 1944. aastal. 
Aastatel 1944–1947 viibis Busch Saksamaal Baieri liidumaal Kleinheubachi põgenikelaagris. Töötas Kleinheubachi ja Aschaffenburgi põgenikelaagrite insenerina ning eesti gümnaasiumi matemaatikaõpetajana. Asutas Kleinheubachi põgenikelaagris teatri, korraldas ja esines selle lavastustes. 1947. aastal siirdus kvoodi alusel Ameerika Ühendriikidesse ning elas kuni surmani New Yorgis. 
New Yorgis asus tööle inseneribüroos Edwards &amp; Hjorth. Alates 1951. aastast töötas inseneribüroos Severud-Elstad-Krueger (alates 1989. aastast on see Severud Associates). 1953. aastal omandas diplomeeritud inseneri õigused ja tegevusloa New Yorgi osariigis. Selleks tuli New Yorgi osariigi pealinnas Albany Ülikoolis sooritada inglise keele ja erialaeksamid. See võimaldas tal töötada edaspidi Severudi juhtivinsenerina. Tema kaasjuhtimisel valmis 1958. aastal Manhattanile Seagrami pilvelõhkuja (375 Park Avenue). Tema juhtimisel ehitati ka New Yorgi General Telephone Company hoone 3. avenüül. Viimase tööna kavandas ta kõrghoonet (59 Maiden Lane), mis valmis 1966. aastal. 
New Yorgis liitus ta asjaarmastajana Eesti Haridusseltsi teatritrupiga ja osales mitmes lavastuses. Ta mängis näiteks 1954. aastal Laszlo Fodori lavastuses “Küpsustunnistus” koolidirektorit ja 1958. aastal Eesti komöödiafilmis "Seitse vihta".
Ta suri 26. juulil 1964 Saloneni suvituskohas Rhode Islandil ootamatult südamerabandusse. 
Vladimir Busch oli abielus Maria Baraninaga, tal oli poeg Alexander ja tütar Olga.
Ukraina relvajõudude mehitamata süsteemide üksused

Ukraina relvajõudude mehitamata süsteemide üksused ("Сили безпілотних систем Збройних сил України") on Ukraina relvajõudude struktuuriüksus. 
Ajalugu.
2024. aasta veebruaris algatas president Volodõmõr Zelenskõi mehitamata süsteemide üksuste moodustamise.
Toomas Putmaker

Toomas Putmaker (sündinud 21. novembril 1947 Tallinnas) on eesti autosportlane (kaardilugeja).
Ta lõpetas 1966. aastal Tallinna 2. Keskkooli.
Putmaker hakkas autosporti harrastama 1971. aastal, juhendajad Ants Tõnnberg ja Juhan Sein. Ta sai aastal 1972 esimesel võistlusel Kalevi meistrivõistluste I etapil Jaak Vihalemiga 8. koha, osales 1973 "Estonia 73" autorallil koos Juhan Seinaga ja 1975 "Kalev 75" ralli I etapil Toivo Schipaiga. Putmaker hakkas koos Vallo Sootsiga sõitma 1976. aastal, tuli spetsiaalautode klassis aastatel 1976–1977 Eesti meistriks, sai 1978 Nõukogude Liidu meistrivõistlustel autorallis samas klassis 2. koha, 1980 autoralli EM-i etapil Ungaris 2. koha, 1983 ja 1985 sotsialismimaade Sõpruse karika võistlustel autorallis 3. koha ja 1986. aastal 1. koha, 1981 Automi Suurrallil 1. koha ning 1984 "Baltika 84" rallil 1. koha. 1983. aastast on ta suurmeister.
Putmaker oli hiljem Fordi keskuse müügijuht, Viking Motorsi müügidirektor ja on 2010. aastast AS-i Avestark juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema isa oli korvpallur ja kergejõustiklane Arvo Putmaker.
2024. aasta 8. juuli rünnakud Ukrainale

2024. aasta 8. juuli rünnakud Ukrainale olid Venemaa Ukrainasse sissetungi 866. päeval toimunud rünnakud Ukraina tsiviilobjektidele, mille tagajärjel hukkus vähemalt 47 inimest ja sai viga enam kui 180 inimest.
Rünnak.
8. juuli hommikul ründasid Venemaa relvajõud Ukrainat enam kui 40 raketiga.
Kiiev.
Rünnaku tagajärjel hävines osaliselt Kiievi Ševtšenko linnaosas asuv lastehaigla Ohmatdõt.
Kiievis said kahjustada kolm Ukraina suurima eraenergiatootja DTEK transformaatorijaama. 
Hukkus vähemalt 33 inimest ja 121 sai vigastada.
Krõvõi Rih.
Hukkus vähemalt kümme inimest, enam kui 53 sai vigastada.
Dnipro.
Hukkus vähemalt üks inimene, 12 sai vigastada.
Pokrovsk.
Hukkus kolm inimest, kolm sai vigastada.
Tontpart

Tontpart ("Asarcornis scutulata") on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik. Varem arvati tontpart perekonda muskuspart.
Läti 2024. aasta suveolümpiamängudel

Lätit esindas 2024. aastal Pariisis toimuvatel 2024. aasta suveolümpiamängudel 29 sportlast 11 spordialal. See oli 13. kord, kui Läti suveolümpiamängudel osales.
Läti sportlased osalesid kergejõustikus, tõstmises, tennises, laskmises, rannavõrkpallis, modernses viievõistluses, ujumises, ratsutamises, jalgrattaspordis, 3x3 korvpallis ja vettehüpetes.
Jánossomorja

Jánossomorja on linn Ungaris Győr-Moson-Soproni komitaadis Mosonmagyaróvári kreisis.
Geograafiline asend.
Jánossomorja asub Austria piiri ääres, kreisikeskusest Mosonmagyaróvárist ligi 14 km edelas ja komitaadikeskusest Győrist umbes 40 km lääneloodes. Linna läbib Hegyeshalom–Szombathely raudteeliin.
Ajalugu.
Jánossomorja moodustati 1970. aastal, kui ühendati kolm küla: Mosonszentjános, Mosonszentpéter ja Pusztasomorja. Linnaks sai Jánossomorja 1. juulil 2004.
Ács (Ungari)

Ács (saksa keeles "Atsch") on linn Ungaris Komárom-Esztergomi komitaadis Komáromi kreisis.
Geograafiline asend.
Ács asub Slovakkia piiri ääres Doonau lõunakaldal, komitaadikeskusest Komáromist ligi 9 km lääneedelas.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1138. aastal. Türgi väed hävitasid Ácsi 1540. aastal. 17. sajandi algul asustati küla uuesti. 1871. aastal rajati Ácsi suhkruvabrik. Suurkülaks sai Ács 1. jaanuaril 1970 ja linnaks 1. juulil 2007.
Ohmatdõt

 
Ohmatdõt (ukraina keeles: Охматдит, akronüüm sõnadest охорона материнства та дитинства – "emaduse ja lapsepõlve kaitse") on Ukraina lastele spetsialiseeritud ja kõrgelt kvalifitseeritud meditsiinilist abi osutav mitmeotstarbeline diagnostika- ja raviasutus Kiievis. See on Ukraina suurim lastehaigla.
2024. aasta 8. juuli hommikul toimunud Venemaa rünnakus tabas raviasutust Venemaa relvajõudude tiibrakett H-101.
Sako TRG

SAKO TRG (soome keeles pikalt "Tarkkuuskivääri Riihimäki G-sarja", "Riihimäki G-sarja Täppispüss") on käsilukustusega Soome snaiperrelv, mida toodab Riihimäkil asuv SAKO relvatehas. SAKO TRG eelkäija on SAKO TR-6 ning G-täht relva nimes tähistab seitset kui tähestiku seitsmendat tähte.
SAKO TRG mudelid TRG-21 ja TRG-22 (A1) kasutavad standardpadrunit .308 Winchester (7.62×51mm NATO), TRG-41 ja TRG-42 (A2) suuremaid padruneid .300 Winchester Magnum ja .338 Lapua Magnum. Mudel TRG-62 (A1) kasutab veelgi suuremat padrunit .375 CheyTac. Oktoobris 2011 tõi SAKO turule snaiperrelvasüsteemi TRG M10, mis on küll osa SAKO TRG tooteliinist, kuid erineb teistest relvadest mitmes aspektis.
Tavaliselt on TRG-le paigaldatud leegisummuti, et vähendada tagasilööki ning tuleleegi nähtavust. SAKO-toodetud leegisummutid on eemaldatavad. Üldiselt kasutatakse TRG-l Zeissi või Schmidt &amp; Benderi teleskoopilist sihikut.
Märtsis 2023 teatas Eesti kaitsevägi, et hangib relvad SAKO TRG M10.
Våpensmia NM149

Våpensmia NM149 on Norra snaiperrelv. Selle konstrueeris koostöös Norra armeega ettevõte Våpensmia A/S ning selle lukk põhineb Saksa Keisririigis välja arendatud relval Mauser M98 ja teise maailmasõja lõpus taganevate Natsi-Saksamaa vägede poolt Norrasse jäetud vintpüssidel Kar 98k. Våpensmia NM149 oli kasutuses nii Norra sõjaväes kui politseis. Armees oli selle eelkäija Kongsberg M59.
7-Eleven

7-Eleven, Inc. (inglise keelest "7-Üksteist") on Ameerika Ühendriikide mugavuspoekett, mille peakorter asub Irvingis Texases ning mis kuulub Seven-Eleven Japan Co., Ltd. kaudu Jaapani ettevõttele Seven &amp; I Holdings. Poekett sai alguse 1927. aastal jääkeldrina Dallases Texases. Aastal 1991 omandas Jaapani supermarketikett Ito-Yokado ettevõttes 70% suuruse osaluse ning novembris 2005 läks 7-Eleven täies mahus jaapanlaste omandisse.
Jaanuaris 2024 oli 7-Elevenil erinevate kaubamärkide all kokku 84 500 poodi 19 riigis. Ameerika Ühendriikides kasutatakse näiteks kaubamärki Speedway, mujal maailmas peamiselt 7-Eleven.
Grand Budapest hotell

"Grand Budapest hotell" (ingliskeelne originaalpealkiri "The Grand Budapest Hotel") on 2014. aastal valminud Ameerika Ühendriikide ja Saksamaa dramöödiafilm, mille stsenarist, režissöör ja kaasprodutsent on Wes Anderson. 
Peaosas astub üles Ralph Fiennes, kes mängib väljamõeldud Ida-Euroopa riigis Zubrawkas asuva Grand Budapest hotelli uksehoidjat Gustave H-d. Kui Gustave'i süüdistatakse jõuka lese (Tilda Swinton) mõrvas, asub ta koos oma protežee Zeroga (Tony Revolori) jahtima varandust ning hindamatut maali. Samal ajal tungivad riiki sisse fašistlikud väed. Filmi tootis Andersoni American Empirical Pictures koostöös Babelsberg Studio, Searchlight Picturesi, Indian Paintbrushi, Scott Rudini ja Steven Ralesiga. Fox Searchlight hoolitses levitamise eest, rahastus saadi Indian Paintbrushi ja Saksa valitsuse kaudu.
Wes Anderson ja tema pikaajaline kaastööline Hugo Guinness kavandasid filmi "Grand Budapest hotell" killustunud jutustusega ning said peategelase jaoks inspiratsiooni ühiselt sõbralt. Alguses stsenaariumi kirjutamine venis, kuid inspiratsiooni saadi reisil läbi Euroopa ning Stefan Zweigi loomingust. Visuaalselt saadi eeskuju Euroopas toimuvatest 20. sajandi keskpaiga Hollywoodi filmidest ning Ameerika Ühendriikide Kongressi raamatukogust leitud Alpi-kuurortide fotodest. Võtted toimusid Saksamaa idaosas jaanuarist märtsini 2013. Muusika kirjutas vene rahvamuusikast inspiratsiooni saanud Alexandre Desplat. "Grand Budapest hotell" käsitleb teemasid, nagu fašism, nostalgia, sõprus ja lojaalsus ning kasutab värve loo jutustamisel.
"Grand Budapest hotell" esilinastus 6. veebruaril 2014 Berliini filmifestivalil. Prantsusmaal jõudis film kinodesse 26. veebruaril, Saksamaal, Põhja-Ameerikas ja Suurbritannias 6. ja 7. märtsil. Filmi kiideti laialdaselt ning see teenis 174 miljonit dollarit piletitulu (Andersoni rekord). "Grand Budapest hotell" oli nomineeritud üheksale Oscarile ja võitis neist neli. Seda peetakse mitmel pool üheks 21. sajandi parimaks filmiks.
Prabowo Subianto

Prabowo Subianto Djojohadikusumo (sündinud 17. oktoobril 1951) on Indoneesia poliitik, ettevõtja ja erukindral. Ta valiti veebruaris 2024 Indoneesia presidendiks ning tema ametiaeg algas 20. oktoobril 2024. 
Ta on alates 2019. aastast kaitseminister. Prabowo on Suharto ja Susilo Bambang Yudhoyono järel riigi kolmas sõjaväelise taustaga president. Aastal 1998 vabastati ta sõjaväeteenistusest ning Ameerika Ühendriigid määras talle väidetavatele inimõiguste rikkumistele viidates sissesõidukeelu. Teda on nimetatud parempopulistiks.
Prabowo Subianto lõpetas 1970. aastal Indoneesia Sõjaväeakadeemia ning teenis suurema osa oma karjäärist Kopassuse eriüksuses, 1997. aastal nimetati ta strateegilise reservväejuhatuse Kostradi ülemaks.
2008. aastal asutas Prabowo koos lähikondlastega Gerindra Partei ning 2009. aasta valimistel osales ta edutult Megawati Soekarnoputri asepresidendikandidaadina. 2014. aasta valimistel kaotas ta Jakarta kubernerile Joko Widodole; Prabowo proovis algul tulemusi vaidlustada. 2019. aastal toimunud presidendivalimistel kandideeris ta Sandiaga Uno asepresidendikandidaadina ning hoolimata Gerindra Partei, Õitsa Õigluse Partei, Rahvusliku Mandaadi Partei, Demokraatliku Partei ja Berkarya Partei toetusele ei osutunud ta selgi korral valituks. Ta ei aktsepteerinud 2019. aasta valimiste tulemusi ning tema toetajate meeleavaldused kasvasid pealinnas kaheksa inimelu nõudnud rahutusteks. Valimised kaotanud Prabowo sai uues valitsuses kaitseministri portfelli.
Oktoobris 2021 nimetas Gerindra Partei Prabowo enda kandidaadiks 2024. aasta presidendivalimisteks. Augustis 2022 teatas Prabowo, et seab oma kandidatuuri üles. Ta kuulutas end võitjaks juba 14. veebruaril, kuna mitteametlikud lävepakuküsitlused ennustasid talle esimeses voorus edu. Indoneesia valimiskomisjon kinnitas valimistulemused 20. märtsil, Indoneesia konstitutsioonikohus nimetas Prabowo valituks 22. aprillil 2024.
Boycott, Divestment and Sanctions

Boycott, Divestment and Sanctions (BDS; inglise keelest "Boikott, "Rahastusest loobumine ja "Saktsioonid") on palestiina liikumine, mis propageerib Iisraeli boikoteerimist, Iisraeli rahastamisest loobumist ja Iisraeli-vastaseid majandussanktsioone. BDS-i eesmärk on panna Iisrael vägivallatult alluma "rahvusvahelisest õigusest tulenevatele kohustustele", mis organisatsiooni sõnul tähendab okupeeritud aladelt lahkumist, Läänekalda müüride lõhkumist, Iisraeli araablaste võrdõiguslikkuse austamist ja kaitse tagamist palestiina põgenike õigusele naasta kodudesse. BDS-i haldab Palestiina BDS-i Rahvuskomitee.
BDS on võtnud enda eeskujuks Briti apartheidivastase liikumise Anti-Apartheid Movement (AAM) ning selle toetajad peavad BDS-i inimõigusliikumiseks ning võrdlevad palestiinlasi apartheidiaegsete Lõuna-Aafrika Vabariigi mustanahalistega. Mitmel pool maailmas on korraldatud BDSi-meelseid konverentse ja meeleavaldusi. Liikumise maskott on Palestiina vastupanusümbol Handala.
Mõnel pool on BDS-i süüdistatud antisemitismis, liikumise juhid on süüdistused tagasi lükanud ning pidanud neid katseks siduda antisionism antisemitismiga. Iisraeli lobigrupid Ameerika Ühendriikides on BDSi-vastasuse seadnud üheks oma prioriteediks. Iisraeli valitsus on aastast 2015 kulutanud BDS-i keelustamise propageerimisele miljoneid dollareid. Mitmes riigis ning enamikus Ameerika Ühendriikide osariikides ning vastu võetud BDSi-vastased seadused.
Eden Golan

Eden Golan (heebrea keeles עדן גולן; sündinud 5. oktoobril 2003 Kfar Savas) on iisraeli laulja. Ta sündis Iisraelis ning kolis koos perega Venemaale kui oli 6-aastane. Golani karjäär algas kui ta kandideeris Venemaal 2015. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusele ning võistles telesaates. Ta esindas 2024. aasta Eurovisioonil Iisraeli lauluga "Hurricane" ning sai viienda koha.
Viited.
Harilik lehternahkis

Harilik lehternahkis ("Thelephora terrestris") on liik seeni, mis kuulub lehternahkiseliste sugukonda.
UR-77 Meteorit

UR-77 Meteorit (vene keeles УР-77 «Метеорит», "Meteoriit") on Nõukogude Liidu demineerimissoomuk. See on konstrueeritud 2S1 Gvozdika šassiile.
9K114 Šturm

9K114 Šturm (vene keeles 9К114 «Штурм», "Torm"; NATO koodnimetus AT-6 Spiral, raketi enda nimi 9M114 Kokon, "Kookon") on Nõukogude Liidust pärit juhitav tankitõrjeraketisüsteem.
IMR-2

IMR-2 (vene keeles ИМР-2, инженерная машина разграждения, "inženernaja mašina razgarždenija") on Nõukogude Liidu pioneersoomuk, mis on konstrueeritud tanki T-72 platvormile.
IMR-2 väljatöötamine algas 1970. aastatel ning see jõudis tootmisse 1982. aastal. Vajadus selle järele tekkis, kuna T-54/T-55 baasil konstrueeritud IMR-1 hakkas vanaks jääma. IMR-2 on tänapäeval lisaks Venemaa relvajõududele kasutusel ka mõnes välisriigis. Seda kasutati Nõukogude-Afganistani sõjas, esimeses ja teises Tšetšeenia sõjas ning Venemaa sissetungil Ukrainasse. Lisaks leidis IMR-2 kasutust Tšornobõli katastroofi järgsete päästetööde ajal.
Selle masina järglane IRM-3M põhineb tanki T-90 šassiil ning on mõeldud miinide, rusude ja maastikutõkete eemaldamiseks, et avada tee edasiliikuvatele üksustele.
Deconica

Deconica on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Henry Hill

"Teiste samanimeliste isikute kohta vaata artiklit Henry Hill (täpsustus)."
Henry Hill juunior (11. juuni 1943 – 12. juuni 2012) oli Ameerika Ühendriikides tegutsenud mafiooso, kes oli aastatel 1955–1980 seotud New Yorgi Lucchese perekonnaga. 
1980. aastal vahistati ta narkokuritegevuses kahtlustatavana ning temast sai Föderaalse Juurdlusbüroo (FBI) nuhk. Hill tunnistas enda endiste maffiakaaslaste vastu ning tänu tema tunnistusele mõisteti süüdi 50 inimest, teiste seas ka "caporegime" Paul Vario ja Hilli kaasosaline James Burke. Ta suunati tunnistajakaitseprogrammi, kus ta oli 1987. aastani.
Hilli elu käsitleb Nicholas Pileggi 1985. aastal ilmunud tõsielusündmustel põhinev raamat "Tehtud mees" (ingliskeelne originaalpealkiri "Wiseguy"). Martin Scorsese väntas raamatu põhjal 1990. aastal filmi "Omad poisid" ("Goodfellas"), kus Hilli kehastas Ray Liotta.
Leratiomyces

Leratiomyces on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Masada piiramine

Masada piiramine oli aastatel 72–73 pKr tänapäeva Iisraelis asuva Masada linnuse ümber aset leidnud piiramine. See oli üks esimese juudi-Rooma sõja viimastest kokkupõrgetest.
Masada piiramisest teatakse tänapäeval ainult Flavius Josephuse kaudu. Ta oli juudi mässuliste juht, kes sattus roomlaste kätte vangi ning hakkas vangistuses ajaloolaseks. Josephuse kirjutiste järgi piirasid roomlased linnust pikka aega ning lootusetus olukorras tegid sikari mässulised ning linnusesse lõksu jäänud juudi tsiviilisikud massienesetapu.
Scud

""SS-1" suunab siia. Teiste tähenduste kohta vaata artiklit SS-1 (täpsustus)."
Scud ("Scud" on NATO koodnimetus; originaalnimi on nt R-11) on Nõukogude Liidu taktikaline ballistiline rakett, mis töötati välja külma sõja ajal. Seda eksporditi paljudesse Teise ja Kolmanda Maailma riikidesse. 
Scud-tüüpi rakette on lahingutes kasutatud 1970. aastatest, peamiselt Lähis-Idas. Läänemaailmale said need tuttavaks lahesõja ajal kui Iraak tulistas kümneid Scude Saudi Araabia ja Iisraeli pihta. Venemaal on Scudi järeltulija 9K720 Iskander.
Alistair Johnston

Alistair William Johnston (sündinud 8. oktoobril 1998 Vancouveris) on Kanada jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Celtic ja Kanada jalgpallikoondises.
Aastatel 2016–2017 mängis ta St. Johni ülikooli ja 2018–2019 Wake Foresti ülikooli jalgpallimeeskonnas.
2020. aasta jaanuaris valis Nashville SC ta Major League Socceri (MLS) "SuperDraft"is. MLS-is debüteeris Johnston 12. augustil 2020 mängus FC Dallase vastu ja esimese värava 22. septembril 2021 mängus Inter Miami vastu. 2022. aastal mängis ta MLS-is CF Montréali ridades.
2022. aasta detsembris sõlmis ta viieaastase lepingu Celticuga. Celticus debüteeris ta 2. jaanuaril 2023 mängus Rangersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 5. märtsil mängus St Mirreni vastu. Hooaegadel 2022/23 ja 2023/24 on Johnston Celticuga tulnud Šotimaa meistriks.
Kanada jalgpallikoondises debüteeris Johnston 25. märtsil 2021 MM-i valikmängus Bermuda vastu. Esimese värava lõi ta neli päeva hiljem mängus Kaimanisaarte vastu. Ta on kuulunud Kanada koondisse 2021. aasta CONCACAF Gold Cup'il, 2022. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2024. aasta Copa Américal.
Mario Cuomo

Mario Matthew Cuomo (15. juuni 1932 – 1. jaanuar 2015) oli Ameerika Ühendriikide jurist ja poliitik, aastatel 1983–1994 New Yorgi kuberner. Ta kuulus Demokraatlikkusse Parteisse ning oli enne kuberneriametit aastatel 1975–1978 New Yorgi osariigisekretär ja aastatel 1979–1982 New Yorgi leitnantkuberner. Tema poeg Andrew (snd 1957) oli samuti New Yorgi kuberner ning poeg Chris (snd 1970) tegutseb NewsNationi kanali uudisteankurina.
Cuomo oli tuntud oma liberaalsete vaadete ja kõneoskuse poolest. Eriti kuulsaks sai tema 1984. aasta Demokraatliku Partei koosolekul peetud kõne, milles ta kritiseeris president Ronald Reagani valitsuse tööd. Teda peeti Demokraatliku Partei tõenäoliseks presidendikandidaadiks nii 1988. kui 1992. aastal, kuid ta ei soostunud kummalgi korral kandideerima.
Cuomo oli New Yorgi kuberner kolm ametiaega, kuni ta sai 1994. aasta valimistel George Patakilt n-ö vabariiklaste revolutsiooni käigus lüüa. Pärast 1994. aasta valimisi lahkus ta poliitikast ning tegutses New Yorgis juristina.
Chalino Sánchez

Rosalino Sánchez Félix (30. august 1960 – u 15. mai 1992), esinejanimega Chalino Sánchez, oli mehhiko laulja-laulukirjutaja. Teda peetakse üheks 20. sajandi lõpu mõjukamaks Mehhiko "narcocorrido"-stiili viljelejaks ning teda on postuumselt nimetatud ka "corrido" kuningaks (hispaania keeles "El Rey del Corrido"). Ta kirjutas ja laulis ka romantilisi ja raadiokõlbulikke laule.
Sánchez kasvas üles Sinaloa osariigi vaeses ja vägivaldses piirkonnas, tal oli seitse vanemat õde-venda. Isa suri kui Sánchez oli 6-aastane, 15-aastaselt tappis ta mehe, kes oli tema õde vägistanud. 1984. aastal tapeti Tijuanas tema vend Armando ning Chalino Sánchez kirjutas oma esimese "corrido". Kui ta oli väiksemate kuritegude eest vangis, kirjutas ta teistele vangidele nende tegemistest laule.
Teda tulistati 25. mail 1992, kui ta esines California osariigis Coachella linnas. Sanchez tulistas vastu, kuid tappis kogemata süütu kõrvalviibija.
Sanchez hukkus mais 1992, kui tundmatud isikud ta pärast kontserti Culiacánis maha lasid. Kontserdi ajal anti talle üle kiri, mis võis olla tapmisähvardus. Kuigi tapjaid ei tabatud, arvatakse see kuritöö seotud olevat kas narkokartellide või kättemaksuga.
NK Celje

Nogometni klub Celje ('Celje jalgpalliklubi') on Sloveenia jalgpalliklubi, mis tegutseb Celjes. See mängib Sloveenia kõrgliigas Prva liga.
Klubi asutati 1919. aastal nime all SK Celje. Aastatel 1946–1992 oli klubi nimi Celje Kladovar. Enne Sloveenia iseseisvumist 1991. aastal mängis Celje Jugoslaavia liigasüsteemi kuulunud Sloveenia Vabariigi liigas, mille Celje võitis korra, hooajal 1963/64.
See on Maribori kõrval üks kahest klubist, mis pole 1991. aastal loodud Sloveenia kõrgliigast kordagi välja langenud. Celje on tulnud Sloveenia meistriks hooaegadel 2019/20 ja 2023/24. Sloveenia karikavõistlused on Celje võitnud korra, hooajal 2004/05, kuid koguni üheksal korral on karikavõistlustel tuldud teiseks.
Euroopa klubide sarjades on Celje osalenud alates hooajast 1993/94. Samal hooajal osales Celje UEFA karikavõitjate karikavõistlustel, mille kvalifikatsiooniringis kaotati Taani klubile Odense kahe mängu kokkuvõttes 0:1. Hooajal 2020/21 võitis Celje UEFA Meistrite Liiga esimeses kvalifikatsiooniringis Iirimaa klubi Dundalk 5:0, kuid kaotas teises ringis Norra klubile Molde 1:2 ja seejärel UEFA Euroopa Liiga kolmandas kvalifikatsiooniringis Armeenia klubile Ararat-Armenia 0:1 Hooajal 2023/24 võitis Celje UEFA Euroopa Konverentsiliiga kvalifikatsiooniringides Portugali klubi Vitória de Guimarães ja seejärel Valgevene klubi Grodna Njomani, kuid kaotas "play-off"-ringis Iisraeli klubile Tel Avivi Maccabi.
Klubi kodustaadion on Stadion Z'dežele, mis mahutab 13 059 pealtvaatajat.
Mängijad.
Praegune koosseis.
"Seisuga 15. veebruar 2024"
Tartaletid

Tartaletid on väikesed, peenekoelised ja maitsvad koogikesed, mida valmistatakse krõbeda taina ja erinevate täidistega. Tartaletid pärinevad Prantsusmaalt, kus neid tuntakse kui "tartelette". Traditsiooniliselt koosnevad tartaletid muretainast põhjast ja erinevatest magusatest või soolastest täidistest.
Magusate tartalettide täidised võivad sisaldada puuvilju, marju, kreeme, šokolaadi või karamelli. Näiteks suvel on populaarsed maasika- ja vaarikatartaletid, kus mahlased marjad laotatakse kreemisele täidisele. Talvisemal ajal võib leida rohkem šokolaadi- ja karamellitäidisega variante.
Soolased tartaletid on samuti väga mitmekesised. Need võivad olla täidetud köögiviljade, juustude, singi, kala või mereandidega. Üks levinud soolase tartaleti variant on kitsejuustu ja peediga tartalett, kus magus peet ja kreemjas kitsejuust moodustavad suurepärase maitsekombinatsiooni.
Tartalettide valmistamine algab tavaliselt muretaigna tegemisest. Tainas rullitakse õhukeseks ja surutakse väikestesse vormidesse, et saada krõbe põhi. Seejärel küpsetatakse põhjad eelküpsetamisel kergelt läbi, enne kui lisatakse täidised ja küpsetatakse lõpuni.
Tartaletid on suurepärased suupisted nii pidulikel sündmustel kui ka argipäeva maiuspaladena. Nende valmistamine nõuab küll veidi aega ja oskusi, kuid tulemus on seda väärt. Just seetõttu on populaarsust kogumas ka tartalettide valmistamise töötoad. 
Tartaletid näevad välja elegantsed ja maitseküllased ning kindlasti rõõmustavad kõiki magusa- või soolasõpru.
Ükskõik, kas eelistate magusaid või soolaseid variante, on tartaletid alati heaks valikuks, et muljet avaldada ja maitsemeeli hellitada.
Narcocorrido

Narcocorrido on mehhiko rahvamuusikastiili "corrido" alamžanr, mis käsitleb uimastikaubandust. Sellest on arenenud veel mitu muusikastiili. "Narcocorrido" on rütmikas ja tantsuline ning võib meenutada polkat, valssi või masurkat.
Seda tüüpi muusikat viljeletakse mõlemal pool Mehhiko-Ameerika Ühendriikide piiri.
Esimesed uimastikaubandust käsitlevad "corrado"-stiilis laulud kirjutati ilmselt 1930. aastatel. Vanemaid "corrido"-laule lauldi juba 1910. aastal alanud Mehhiko revolutsiooni ajal, kuid nende sisu puudutas revolutsionääre, mitte narkokaubitsejaid. Muusikaeksperdid on võrrelnud "narcocorrido" sõnade ja stiili poolest gängster- ja mafioosoräpiga.
"Narcocorrido" laulusõnad käsitlevad kindlaid sündmusi ning nendes mainitakse päriselulisi kohti ja kuupäevi. Sõnad ülistavad tihti kuritegevust, eriti uimastikaubandust.
Isemääramisteooria

Isemääramisteooria on raamistik inimeste motivatsiooni ja iseloomu mõistmiseks. Teooria autorid on Edward L. Deci ja Richard M. Ryan. 
Isemääramisteooria kohaselt on motivatsiooni tekkeks vaja rahuldada kolm psühholoogilist baasvajadust: autonoomia, kompetentsus ja seotus (sotsiaalsus).
Autonoomia vajadus on rahuldatud kui inimene langetab sisulisi otsuseid ise. Kui keegi teine sunnib inimest käituma oma tahte vastaselt, siis on autonoomia vajadus rahuldamata. Kompetentsus vajadus on rahuldatud, kui inimene oskab vastata küsimustele: mida?, miks? ja kuidas?. Kui inimene ei saa aru, mida ta peab tegema, või miks see on vajalik, või kuidas seda tehakse, siis kompetentsus vajadus on rahuldamata. Seotus vajadus on rahuldatud, kui inimesed tema ümber on sõbralikud, toetavad, mõistvad. Kui inimest koheldakse halvasti, mõnitatakse ja temast ei saada aru, siis seotus vajadus on rahuldamata.
Selles raamistikus jaotub motivatsioon sisemiseks ja välimiseks. Välimist motivatsiooni saab tekitada näiteks vägivallaga, ähvardustega, aga ka kõrge palgaga. Välimine motivatsioon tekitab stressi ja võib viia läbipõlemiseni. Samas on seda lihtne tekitada. Sisemine motivatsioon tekib kui midagi tehakse mitte millegi saamiseks, vaid tegemist ennast peetakse väärtuslikuks. Väikelaste mäng on näide sisemisest motivatsioonist – keegi ei käsi neid, vaid nad teevad seda omast tahtest. Sisemine motivatsioon vähendab stressi ja on jätkusuutlik. Selle tekitamine on aeglane ja keeruline.
Bupropioon

Bupropioon on atüüpiline antidepressant, mida kasutatakse peamiselt depressiooni raviks ning suitsetamisest loobumise abivahendina. See kuulub aminoketoonide keemilisse klassi ja on turustatud mitme kaubamärgi all, sealhulgas Elontril, Hexal, Generis ja Zyban. Bupropioonil on unikaalne toimemehhanism, mis eristab seda teistest antidepressantidest.
Bupropioon toimib peamiselt norepinefriini ja dopamiini tagasihaarde inhibiitorina (NDRI). Erinevalt paljudest teistest antidepressantidest ei mõjuta see serotoniini tagasihaaret. Selle toimemehhanismi tõttu aitab bupropioon tõsta meeleolu ja energiat ilma tavaliste SSRI-de ja SNRI-de kõrvaltoimeteta, nagu seksuaalne düsfunktsioon ja kehakaalu tõus.
Bupropiooni kasutamisega võivad kaasneda mitmed kõrvaltoimed, kuigi need on tavaliselt kerged ja mööduvad. Levinumateks kõrvaltoimeteks on unetus, suukuivus, peavalu, ärevus, iiveldus ja higistamine. Harvematel juhtudel võib bupropioon põhjustada krampe, eriti suuremate annuste korral või teatud riskifaktoritega patsientidel.
Bupropiooni leiutas ettevõttes Burroughs Welcome 1969. aastal Nariman Mehta, see sai Ameerika Ühendriikides kasutusloa 1985. aastal. Eestis oli 2021. aastal bupropioonil põhinevat antidepressanti välja kirjutatud 1873 inimesele.
Sunjid

Sunjid (sunji keeles ashiwid) põlisameerika pueblode rahvas, kes on ajalooliselt pärit Zuni jõe orust tänapäeva Ameerika Ühendriikide edelaosas. Enamik sunjidest elab tänapäeval Zuni Pueblo linnas Zuni jõe kaldal New Mexico osariigi lääneosas. Zuni jõgi on Little Colorado lisajõgi. Zuni Pueblo asub 55 km Gallupist lõunas. Peale Zuni Pueblo on sunjidel maad ka Catroni maakonnas New Mexicos ja Apache maakonnas Arizonas.
Anne Louise Bormann

Anne Louise Haahr Bormann (sündinud 25. augustil 1967 Ebeltoftis) on Taani jurist.
13. aprillist 2023 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik.
Oddný Mjöll Arnardóttir

Oddný Mjöll Arnardóttir (sündinud 16. jaanuaril 1970 Reikjavikis) on Islandi jurist.
15. märtsist 2023 Euroopa Inimõiguste Kohtu kohtunik.
Judicial Watch

Judicial Watch on Ameerika Ühendriikides tegutsev konservatiivne mittetulundusühing, mis keskendub informatsioonipõhiõigusele.
Organisatsioon loodi 29. juulil 1994.
Boonton

Boonton on linn Morrise maakonnas New Jerseys Ameerika Ühendriikides. Ameerika Ühendriikide 2020. aasta rahvaloenduse andmetel elas Boontonis 8815 inimest. Asula nimetati aastal 1761 New Jersey kuberneri Thomas Boone'i järgi (algne nimi Boone-Towne).
Boontoni linn tekkis 1866. aastal kui liideti osa Hanoverist osaga Pequannockiga. Boonton sai täiesti eraldiseisvaks linnaks aastal 1867.
Linna areng hoogustus 1829. aasta paiku kui kaevati Morrise kanal ning asutati metallitööstus. Linna ajaloolised alad on nüüdseks suures osas 1904. aastal rajatud veehoidla all. Aastal 1908 sai Boontonist tänu veehoidlale esimene Ameerika Ühendriikide linn, mille veevärki klooriti.
Sfogliatella

Sfogliatella (napoli keeles "sfugliatella") on merekarbikujuline itaalia küpsetis. Selle täidis on magus või kreemjas ning see on pärit Campania piirkonnast. "Sfogliatella" tähendab väikest, õhukest lehte ning selle saia tekstuur meenutab üksteise peale pandud lehti.
Juri Karjagin

Juri Karjagin (10. märts 1974 Tallinn – 8. juuli 2024 Tartumaa) oli Eesti arst ja arstiteadlane, anestesioloogia ja intensiivravi eriala edendaja. 
Karjagin lõpetas 1991. aastal Tallinna 12. Keskkooli hõbemedaliga ja 1997. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna "cum laude". Pärast anestesioloogia ja intensiivravi residentuuri lõpetamist asus ta 2001. aastal tööle arst-õppejõuna Tartu Ülikooli Kliinikumis, oli doktoriõppes Tartu Ülikoolis ja sai doktorikraadi 2007. aastal. 
Kliinilise anestesioloogitöö kõrvalt töötas ta õppejõuna Tartu Ülikoolis, kus sai 2015. aastal dotsendiks ja 2016. aastal kaasprofessoriks. 
Tartu Ülikooli Kliinikumis tõusis ta kiiresti oma eriala juhtivaks spetsialistiks, oli 12 aastat üldanestesioloogia osakonna juhataja ning viimased kolm aastat anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku juht. Aastatel 2015–2024 oli Juri Karjagin Eesti Anestesioloogide Seltsi president. 
Alates 2018. aastast oli ta Tartu Ülikooli anestesioloogia ja intensiivravi residentuuri üldjuhendaja ning selle ülikooli eriarstiõppes mitme uuenduse eestvedaja. 
Ta hukkus 8. juulil 2024 autoõnnetuse (põdra ja sõiduauto kokkupõrke) tagajärjel Tartumaal Maarja-Magdaleena lähistel. Juri Karjagini ärasaatmine toimus 12. juulil 2024 Tartu Ülikooli aulas.
Johan-Kristjan Konovalov

Johan-Kristjan Konovalov (sündinud 27. detsembril 1990 Viljandis) on Eesti poliitik. Ta on alates 12. aprillist 2024 Viljandi linnapea. 
Ta on olnud ka Viljandi maakonna turismijuht (2020–2024) ja enne seda Viljandi linnavalitsuse avalike suhete spetsialist (2014–2020).
Konovalov on alates 2024. aastast Eesti Reformierakonna liige.
Haridus.
Konovalovil on sotsiaalteaduste magistrikraad Tartu Ülikoolist ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal (2020). Bakalaureusekraadi omandas ta 2013. aastal Leicesteri Ülikoolis Suurbritannias inglise kirjanduse erialal. Keskkoolihariduse sai ta Šotimaal Edinburghis Merchiston Castle Schooli poiste erakoolis, kus õppis stipendiaadina aastatel 2008–2010. Enne seda õppis ta Viljandi Maagümnaasiumis. Konovalov on õppinud ka Viljandi muusikakoolis basskitarri, kontrabassi ja klaverit. Ta on korporatsioon Sakala vilistlane.
Isiklikku.
Johan-Kristjan Konovalov on abielus Signe Konovaloviga ja neil on kaks last. Tema isa Peeter Konovalov on Ugala teatri muusikajuht ja ema Ülle Konovalov sama teatri grimeerija. Tema õde Marta Konovalov on disainer, Eesti Kunstiakadeemia doktorant ja õppejõud.
Liana Isakadze

Liana Isakadze (gruusia keeles ლიანა ისაკაძე; 2. august 1946 Thbilisi – 5. juuli 2024 Thbilisi) oli Nõukogude Liidu ja Gruusia viiuldaja, dirigent, pedagoog, NSV Liidu rahvakunstnik (1988), Gruusia riiklike preemiate laureaat (1979, 1983, 2002). 
Muusikalise alghariduse omandas ta Thbilisi Kesklinna Muusikakoolis. 9-aastaselt esines ta sümfooniaorkestriga ja 10-aastaselt toimus tema esimene soolokontsert. 12-aastaselt pälvis ta Taga-Kaukaasia viiulikonkursil I preemia. 14-aastaselt sai temast üleliidulise lavamuusikute konkursi laureaat (teine ​​auhind, Moskva, 1961). 
1968. aastal lõpetas Isakadze Moskva konservatooriumi, õppides David Oistrahhi juures viiulit ja 1970. aastal aspirantuuri tema juhendamisel. 
Õpingute ajal osales Isakadze rahvusvahelistel konkurssidel, sealhulgas M. Longi ja J. Thibault’ nimelisel rahvusvahelisel konkursil (I preemia, Pariis, 1965), J. Sibeliuse nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil (I preemia, Helsingi, 1970), samuti P. Tšaikovski nimelisel rahvusvahelisel konkursil (kolmas auhind, Moskva, 1970). 
Aastatel 1970–1994 oli ta Moskva Filharmoonia solist. 
Aastatel 1964–1981 mängis Isakadze A. Stradivariuse viiulit, mille andis talle erandkorras Moskva Riiklik Muusikariistade Kogu. Alates 1990. aastate keskpaigast mängis ta 1678. aastal valmistatud A. Guarneri viiulit. 
Alates 1981. aastast juhtis Isakadze 15 aastat kunstiline juhi ja peadirigendina Gruusia Kammerorkestrit. 1990. aastal kolis ta Gruusia majanduse raske olukorra tõttu Saksamaale Ingolstadti linna. 1992. aastal asutas ta Ingolstadtis D. Oistrahhi nimelise keelpillide akadeemia.
Alates 1965. aastast on Isakadze tuuritanud välismaal nii solistina ja dirigendina kui ka kammeransamblite koosseisus. Ta on esinenud suuremates kontserdisaalides – Carnegie Hall New Yorgis (1995), La Scala Milanos (1996), Concertgebouw Amsterdamis (1996–1997), Pleyel Hallis Pariisis (1996) koos Moskva Riikliku Sümfooniaorkestriga (1997–1998), Münchenis (1996–1997), Tokyo City Sümfooniaorkestriga (2001), Peterburi Filharmoonia Akadeemilise Sümfooniaorkestriga; osalenud rahvusvahelistel muusikafestivalidel Locarnos Belgia Kuningliku Sümfooniaorkestriga (1997), Strasbourgis Helsingis (1997), P. Casalsi festivalidel Cannes'is (1997) ja I. Pogorelichi festivalidel (1997), "Muusikud teevad nalja" (Moskva), “Öised serenaadid” (Pitsunda), kunstifestivalil Gruusias (Bordžomi), kammermuusika festivalil (Eichstätt) jt. 
Isakadze on juhatanud paljusid kammerorkestreid Euroopas, aga ka Malmö Sümfooniaorkestrit, Stockholmi Filharmooniaorkestrit, Berliini Filharmooniaorkestrit, Praha Filharmooniaorkestrit ja Rooma Linnaorkestrit. Tal on olnud arvukalt salvestusi televisioonis, raadios ja CD-del. Viinud läbi meistrikursusi Salzburgis ja Viinis.
2009. aastal moodustas Isakadze Saksamaa välisministeeriumi algatusel Kagu-Euroopa noortest muusikutest koosneva kammerorkestri. 
Ta on olnud ka NSV Liidu rahvasaadik (1989–1991).
Alates 1990. aastate algusest elas ta Saksamaal ja Prantsusmaal. 
Ta suri 5. juulil 2024 77-aastaselt.
Neukirchen an der Enknach

Neukirchen an der Enknach on vald ("Gemeinde") Austrias Ülem-Austria liidumaal Braunau am Inni ringkonnas.
Neukirchen asub Innvierteli piirkonnas. U. 33 % valla territooriumist on kaetud metsaga ja 66 % on põllumaa.
Ostermiething

Ostermiething on vald ("Marktgemeinde") Austrias Ülem-Austria liidumaal Braunau am Inni ringkonnas.
Ostermiething asub Innvierteli ülaosas Weilhart metsa lääneservas otse üle Salzachi Saksamaalt. Baieri linna Tittmoningi juurde viib sild.
Tagatuba FM

Rockmuusikat mängiv veebiraadio Tagatuba FM alustas tegevust novembris 2020, mängides läbisegi nii kodumaiset- kui välismaiset rockmuusikat. Jaanuar - mai 2022 tegutses veel Raadio 11 nime all kuid seejärel peatas oma tegevuse. Alates 1. märtsist 2024 alustas uuesti tegevust keskendudes Eesti rockmuusikale.
On kuulatav veebis https://tagatubaraadio.eu ja erinevates veebi- ja telefoniäppides.
Ruben Aguilar

Ruben Aguilar (sündinud 26. aprillil 1993 Grenoble'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis RC Lens.
Aastatel 2005–2011 kuulus ta sünnilinnaklubi Grenoble'i akadeemiasse. Seejärel liitus ta Saint-Étienne'iga. Aastatel 2011–2013 mängis ta Saint-Étienne'i reservmeeskonnas Prantsusmaa tugevuselt viiendas liigas. Seejärel naasis ta Grenoble'isse ning mängis ühe hooaja klubiga Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas.
Aastatel 2014–2017 mängis Aguilar Prantsusmaa esiliigaklubis Auxerre.
2017. aasta mais sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Montpellier. Seal mängis ta kaks hooaega.
2019. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Monacoga. Monaco meeskonnas mängis ta Prantsusmaa kõrgliigas neli hooaega.
2023. aasta septembris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Lensiga.
Prantsusmaa jalgpallikoondises debüteeris Aguilar 11. novembril 2020 sõprusmängus Soome vastu, kuid pärast seda pole koondises enam mänginud.
Suhhoi Log

Suhhoi Log (vene keeles Сухой Лог) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Suhhoi Logi linnaringkonna keskus. Suhhoi Log asub Põšma jõe ääres, Jekaterinburgi kesklinnast 87 (autoteed mööda 105 km) idas.
18. sajandi alguses rajatud asula sai linnaõigused 1943. aastal.
Linnas toodetakse tsementi, kuumuskindlaid materjale ja metallitooteid.
Alberts Bels

Alberts Bels (sünninimi Jānis Cīrulis; 6. oktoober 1938, Ropaži piirkond – 11. juuni 2024 Riia) oli läti kirjanik. Teda on peetud läti esimeseks modernistiks ja eksistentsialistiks. Tema esimene romaan ilmus 1967. aastal.
Bels õppis Moskvas tsirkuseartistiks, kuid kukkus trapetsilt ja pidi loobuma.
Bels oli 1990–1993 Läti Ülemnõukogu liige ja Läti Teaduste Akadeemia auliige.
Eesti keeles on ilmunud tema romaanid "Uurija" (1969), "Puur" (1974), "Polügoon" (1979), "Hüüdja hääl" (1981) ja "Juured" (1987).