tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Budsłaŭ

Budsłaŭ (valgevene-eesti transkriptsioonis Budslav, poola keeles "Budsław") on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis, Budsłaŭ külanõukogu halduskeskus. 
Budsłaŭ asub merepinnast 177 meetri kõrgusel Servači jõe kaldal.
Asula nimi tähendab ligikaudu 'meisterlikku ehitajat'. Vanimates dokumentides esineb nimi "Слаўная Буда", mille tõlkevaste "meisterehitaja" on ka otseselt.
Asulas on keskkool ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on vesiveski, katoliku kabel, XIX sajandil ehitatud kirikla, XVIII–XX sajandil rajatud mõisakompleks (peahoone on küll hävinud). Suurimaks vaatamisväärsuseks on aga katoliku kirik (1767–1783) imettegeva Jumalaema ikooniga. Kirik on ametlikult Basilica minoris. 
Ajalugu.
Budsłaŭ asulat mainitakse esimest korda aastal 1504, mil suurvürst Aleksander selle tsistertslaste ordule andis. Aastal 1560 lahkusid mungad asulast, aga aastal 1589 tulid nad tagasi ja ehitasid sinna kloostri, selle juurde aga puidust katoliku kiriku. Toonane Minski vojevood Jan Pac annetas kirikule paavst Clemens VIII-lt saadud ikooni, mis asub seal tänapäevani. Aastal 1732 sai Budsłaŭ asulast Vilniuse vojevoodkonda ja Ašmiany maakonda kuuluv alev.
Poola jagamisel läks Budsłaŭ 1795. aastal Venemaa koosseisu. Aastast 1848 läks see Oskierkode valdusse. Seoses Kastuś Kalinoŭski ülestõusuga klooster suleti. Aastal 1907 avati asulast kahe kilomeetri kaugusel Budsłaŭ raudteejaam.
Esimese maailmasõja ajal paiknes alevis Venemaa II armee staap. Sealt juhatati ka 1916. aastal läbi viidud traagilist Narači operatsiooni.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Budsłaŭ Poola koosseisu. Toona hakati alevis ka laatasid pidama. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi muudeti alev külaks. Aastast 1992 on Budsłaŭ palverännakute sihtpunktiks.
Budsłaŭ Püha Neitsi Maarja taevamineku kirik

Budsłaŭ Püha Neitsi Maarja taevamineku kirik või Budslavi Püha Neitsi Maarja taevamineku kirik (valgevene keeles "Касцёл Унебаўзяцця Найсвяцейшай Дзевы Марыі") on kirik Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis Budsłaŭ külanõukogus Budsłaŭ agrolinnakeses.
Kirikut kasutavad katoliiklased, see on ametlikult Basilica minoris. Algselt kuulus kirik tsistertslaste ordule.
Kirikuhoone.
Kuigi kirikut mainitakse esimest korda aastal 1504, pole sellest ajast midagi säilinud. Hoone vanemad osad pärinevad aastast 1633, hilisemad aga 1783. Hoone on hea näide baroksest arhitektuurist. Budsłaŭ Püha Neitsi Maarja taevamineku kirik on üks seitsmest "Valgevene imest". 
Ajalugu.
Varasem ajalugu.
Budsłaŭ asulat mainitakse esimest korda aastal 1504, mil suurvürst Aleksander selle tsistertslaste ordule andis. Toona oli kloostri juures ka puidust kabel, mis on praeguse kiriku eelkäija. Aastal 1560 lahkusid mungad asulast, aga aastal 1589 tulid nad tagasi ja ehitasid sinna kloostri, selle juurde aga puidust katoliku kiriku. Uus kirik valmis aastal 1591.
XVII sajand – XVIII sajandi esimene pool.
Aastal 1613 annetas toonane Minski vojevood Jan Pac kirikule paavst Clemens VIIIlt saadud ikooni, mis asub seal tänapäevani. Aastal 1633 alustati uue kivist kiriku ehitust, mis valmis aastaks 1643. Kloostrile kuulunud kirikule lisati aastal 1750 veel kloostri elamukorpus, aga üldjoontes säilis hoone algne kuju kuni uute ehitustööde alguseni aastal 1767. Aastast 1756 hakkas kloostri eestvedamisel kirikus tegutsema muusikakool.
XVIII sajandi lõpp – tänapäev.
Aastal 1756 algasid kirikus suured ehitustööd, uus hoone valmis aastal 1783 ja pühitseti Neitsi Maarja taevamineku auks. Arhitektiks oli Józef Fontana. XIX sajandil seoses Kastuś Kalinoŭski ülestõusuga klooster suleti, hoone jäi aga edasi katoliiklaste käsutusse.
Aastast 1992 on kirik palverännakute sihtpunktiks, aastal 1993 pühitses Johannes Paulus II kiriku Basilica minoriseks.
Budsłaŭ ikoon.
Kirikus paikneb tundmatu meistri valmistatud imettegev ikoon, mille paavst Clemens VIII kinkis toonasele Minski vojevoodile Jan Pacile, kuna see pöördus kalvinistide seast katoliku usku. Aastal 1613 annetati ikoon omakorda kloostrile, kus see kujunes üheks tähtsamaks katoliiklikuks reliikviaks Valgevene aladel. Ikooni tähtsus vähenes pärast kloostri sulgemist, ent tänapäeval on ikoon taas Valgevene katoliiklaste jaoks tähtsaks ususümboliks kujunenud. Aastal 1998 kroonis kardinal Kazimierz Świątek ikooni.
Poola põllumajandus

 
Põllumajanduse tähtsus riigi majanduses.
Kuigi põllumajanduse osa SKTs on küllaltki väike – vaid 4% ja hõivatud vaid 12,9% tööealisest rahvastikust, selle majandusharu roll riigi majanduses on suur: kolmandik kuni pool Poola ekspordituludest tuleb põllumajandusest.
Põllumajanduse arengu eeldused.
Poola loodustingimused ja -ressursid on eriti soodsad põllumajanduse arengule riigi lõuna- ja edelaosas ning ebasoodsad riigi ida- ja põhjaosas.
Põllumaa hõlmab üle poole Poola pindalast (48,3%), sellest on 36,2% on haritav maa (peamiselt riigi edelaosas) ja 10,7% on rohumaad (kirde- ja idaosas). Mitmeaastaste põllukultuuride all on vaid 1,3% riigi territooriumist. Metsaga on kaetud 30,5% kagu osas.
Taimekasvatus.
Poolas on üks Euroopa suurimaid suhkrurooge (2012. a – 12,35 mln t). Samuti kasvatatakse kartuleid (9,1 mln t), nisu (8,6 mln t), otra (4,2 mln t), maisi (3,9 mln t), õunu (2,9 mln t), rapsi (1,9 mln t), kapsaid (1,2 mln t), juurvilju (824 tuhandet t), tomateid (758 tuhandet t), sibulaid (648 tuhandet t), kurke (520 tuhandet t) ja jms.
Loomakasvatus.
Poolas on arenenud loomakasvatuse harud. Loomade arv seisuga 2013. aasta FAO andmetel: sead – 11 mln , lambad – 249 tuhandet, veised 5,9 mln, hobused – 207 tuhandet, kanad – 124 tuhandet ja jms.
Toiduainetööstus.
Poolas toodetakse palju erinevaid tooteid, mis kasutab kõik Euroopa. Näiteks, 2012. aastal oli veiseliha – 451 tuh t, lehmapiim – 12,6 mln t, sealiha – 1,8 mln t, muude lindude munad – 530 tuh t, kanaliha – 1,4 mln t. 
Ka toodetakse võid – 199 tuh t, juuste – 685 tuh t, kuiv rasvata piima – 131 tuh t, searasva – 168 tuh t ja jms.
Kaubandus.
Poolas on ülekaalus eksport.
Eksport.
Poola ekspordib nisu – 825 tuh t, õunu – 532 tuh t, rapsiseemneid – 423 tuh t, jooke alkoholivaba – 383 tuh t, juurvilju (külmutatud) – 336 tuh t, puuvilju – 323 tuh t ja jms.
Poola on kartuli, suhkrupeedi, rapsi, maisi, sea- ja linnuliha suurtootja Euroopas.
Import.
Poola impordib sojauba – 1,9 mln t, nisu – 816 tuh t, päevalille – 728 tuh t, maise – 477 tuh t, rapsiseemneid – 408 tuh t ja jms.
Gliia

Gliia (vanakreeka sõnast γλία, γλοία 'liim') ehk neurogliia on närvisüsteemi kude, millel on perifeerses ja kesknärvisüsteemis mitu tugifunktsiooni, sealhulgas närvijätkete elektriline isoleerimine, rakuvälise keskkonna reguleerimine ja kaitsefunktsioon.
Gliiarakkudeks ehk gliotsüütideks nimetatakse närvisüsteemi rakke, mis ei ole närvirakud. Gliiarakke on mitut tüüpi. Need erinevad omavahel funktsiooni, ehituse ja asukoha poolest.
Esimesena kirjeldas gliia rakke saksa patoloog Rudolf Virchow 1856. aastal. 
Gliiarakud moodustavad kesknärvisüsteemi ruumalast poole. Inimese ajus on umbes 86 miljardit närvirakku ja ligikaudu 85 miljardit gliiarakku, kusjuures gliiarakkude ja närvirakkude vahekord on aju eri osades oluliselt erinev. Näiteks ajukoores on gliiarakke umbes 3,7 korda rohkem kui närvirakke, samas kui väikeajus on närvirakke gliiarakkudest üle nelja korra rohkem.
Funktsioon.
Gliial on teada viis põhilist funktsiooni:
Gliiarakud sünteesivad neurosteroide. 
Gliiarakkude tüübid.
Mikrogliia.
Mikrogliiarakud pärinevad mesodermist ning täidavad kesknärvisüsteemis makrofaagide funktsiooni. Erinevalt närvirakkudest liiguvad mikrogliiarakud ringi. Need jälgivad aju sisekeskkonda ning sooritavad vajaduse korral fagotsütoosi. 
Mikrogliia rakud ekspresseerivad D1- ja D2-dopamiiniretseptoreid. Dopamiin, toimides D1-le, reguleerib mikrogliia lämmastikoksiidi sünteesi.
Ajutrauma või infektsiooni korral mikrogliia rakud jagunevad ning vahendavad vajalikke kaitsefunktsioone. 
Makrogliia.
Makrogliiarakud arenevad ektodermist ehk välisest lootelehest. 
Gliiarakkude vahekorrad erinevad oluliselt sõltuvalt indiviidist. Nii näiteks tuvastati ühes uuringus eri vanuses inimeste neokorteksirakkude steroloogilise loendamise käigus, et gliiarakkudest on keskmiselt 75,6% oligodendrotsüüdid, 17,3% astrotsüüdid ja 6,5% mikrogliia ning vanuse kasvades kahaneb oligodendrotsüütide arv. Samuti leiti, et meestel on gliiarakude arv suurem kui naistel..
Gianfranco Terenzi

Gianfranco Terenzi (2. jaanuar 1941 – 20. mai 2020) oli San Marino poliitik, kes oli 1. oktoobrist 2014 1. aprillini 2015 San Marino kaptenregent. Ta oli ametis koos Guerrino Zanottiga.
Ta oli San Marino Kristlik-Demokraatliku Partei liige.
Gianfranco Terenzi oli kaptenregendi ametis ka oktoobrist 1987 aprillini 1988), oktoobrist 2000 aprillini 2001) ja aprillist oktoobrini 2006.
Guerrino Zanotti

Guerrino Zanotti (sündinud 24. oktoobril 1962) on San Marino poliitik, kes oli 1. oktoobrist 2014 1. aprillini 2015 San Marino kaptenregent. Ta oli ametis koos Gianfranco Terenziga.
Ta on Sotsialistide ja Demokraatide Partei liige.
Miro Cerar

Miroslav Cerar (sündinud 25. augustil 1963 Ljubljanas) on Sloveenia jurist ja poliitik, aastatel 2014–2018 Sloveenia peaminister.
Ta on võimlemise olümpiavõitja Miroslav Cerari ning kunagise peaprokuröri ja justiitsministri Zdenka Cerari poeg.
Ta on olnud professor Ljubljana ülikoolis ja töötanud parlamendi õigusnõunikuna.
Miro Cerar on juunis 2014 Miro Cerari Partei nime all asutatud Modernse Keskpartei esimees.
13. septembrist 2018 kuni 13. märtsini 2020 oli ta Sloveenia välisminister.
Miroslav Cerar

Miroslav Cerar (sündinud 28. oktoobril 1939 Ljubljanas) on endine sloveeni sportvõimleja.
Ta tuli olümpiavõitjaks toenghooglemises nii 1964. aastal Tōkyōs kui ka 1968. aastal Méxicos. Tōkyōs võitis ta ka pronksmedali kangil.
Ta on ka kolmekordne maailmameister ja üheksakordne Euroopa meister.
Hariduselt on ta jurist.
Miroslav Cerari abikaasa oli Zdenka Cerar. Poliitik Miro Cerar on nende poeg.
Aleksandar Vučić

Aleksandar Vučić (sündinud 5. märtsil 1970 Belgradis) on Serbia jurist ja poliitik. Alates 31. maist 2017 on ta Serbia president, enne seda oli ta 27. aprillist 2014 kuni 31. maini 2017 Serbia peaminister.
Ta on Serbia Progressiivse Partei esimees.
Aastatel 1998–2000 oli ta infominister ja 2012–2013 kaitseminister.
Erna Solberg

Erna Solberg (sündinud 24. veebruaril 1961 Bergenis) on Norra poliitik, kes oli 16. oktoobrist 2013 kuni 14. oktoobrini 2021 Norra peaminister.
Ta on alates 9. maist 2004 Høyre esimees.
Aastatel 2001–2005 oli ta regionaalminister.
Aprillis 2021 sai ta peaministrina politseilt trahvi koroonapiirangute rikkumise eest.
Isiklikku.
Ta on abielus ja on kahe tütre ema. Tema õde Marit Solberg on mikrobioloogi haridusega ärijuht.
Adam Kendon

Adam Kendon (4. aprill 1934 London – 14. september 2022) oli inglise semiootik, žestide uurija.
Ta õppis bioloogiat ja eksperimentaalpsühholoogiat Cambridge'i Ülikoolis ja Oxfordi Ülikoolis.
Aglona Püha Neitsi Maarja taevamineku kirik

Aglona Püha Neitsi Maarja taevamineku kirik (Läti keeles "Aglonas Vissvētākās Jaunavas Marijas debesīs uzņemšanas Romas katoļu bazilika") on kirik Lätis Preiļi piirkonnas Aglonas. Aglona basiilika on ka üks kaheksast Püha Tooli poolt tunnustatud rahvusvahelisest pühamust.
Kirikut kasutavad katoliiklased, see on ametlikult "basilica minoris". Algselt kuulus kirik dominiiklastele.
Kirikuhoone.
Praegune kirikuhoone ehitati Aglonasse aastail 1768–1780. Hoone on hea näide baroksest arhitektuurist. Kirik on ehitatud tellistest, tornide kõrgus on 60 meetrit.
Ajalugu.
Varasem ajalugu.
1699. aastal asutasid Vilniusest pärit dominiiklased Aglonasse kloostri. Selle koha peal asunud puidust kirikut on esimest korda mainitud aga juba aastal 1670. Aastal 1751 pühitsesid dominiiklased kiriku sisse ja asetasid sinna jumalaema ikooni, mis oli koopia Trakai Jumalaema ikoonist.
Praegune hoone.
Aastail 1768–1780 valmis praegune kirikuhoone, kuna varasem puidust ehitis hävis tules. Barokse hoone interjöör on pärit osalt XIX sajandist, aga kantsel, pihikamber ja orel pärinevad XVIII sajandi lõpust. Praegune hoone pühitseti sisse aastal 1800. Kuna interjöör on kirikuhoonest hilisem, siis on selle juures kasutatud palju rokokoo elemente.
Aastal 1820 avati kloostri ja kiriku juures vaimulik seminar, aga seoses Kastuś Kalinoŭski ülestõusuga kool suleti. Klooster tegutses siiski edasi kuni 1880. aastateni.
Aglona kirik ja sealne imettegev Jumalaema ikoon kujunesid aja jooksul tähtsaks palverännakute paigaks ning Läti katoliiklaste vaimseks keskuseks. Aastal 1980 nimetas Johannes Paulus II kiriku "basilica minoris"'eks. Aastal 1993 külastas ta basiilikat ka isiklikult, pidades seal missa, kus osales 380 000 inimest.
Aastail 2011-2013 restaureeriti kirikut, sealjuures muudeti veidi algset interjööri ja vähendati seinamaalingute arvu.
Aglona ikoon.
Aglonas asuva imettegeva Jumalaema ikooni tõid sinna kloostrit rajama tulnud dominiiklased. Ikoon on tundmatu meistri töö, koopia Trakai jumalaema ikoonist. Ikoon krooniti aastal 1875. Ikooni auks on loodud laul, mille poolakeelne pealkiri on "Panno Święta w agłońskim kościele", lätikeelne aga "Jaunova Svata Aglyunas Bazneica".
Mineraalveeallikad.
Kiriku lähedal asuvad allikad, mille veele omistati tervendavat mõju. Aastal 1824 saatsid dominiiklased proovi allikate veega Peterburi Meditsiiniakadeemiale, aastal 1826 saabus kinnitus, et tegemist on mineraalveega, mida võib raviotstarbel kasutada.
Nõukogude võimu ajal üritati allikaid sulgeda, aga vesi tungis selle järel maapinnale uues kohas.
Surnud 3. oktoobril

"Siin loetletakse 3. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Surnud 4. oktoobril

"Siin loetletakse 4. oktoobril surnud tuntud isikuid."
Zamora katedraal

Zamora katedraal on katoliku kiriku katedraal Hispaanias Zamoras.
Katedraal on ehitatud 12. sajandil romaani stiilis. Hiljem on tehtud lisandusi gooti stiilis.
Luke kihelkond

Luke kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Lude, Luhde", läti keeles "Lugaži, Lugažu draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas, Võnnu ja Valga kreisis.
Valdade jagunemine.
Eesti Vabadussõja ajal 1919. aastal suvel deklareeris Eesti ühepoolselt, et 13 segarahvastikuga Läti valda liidetaks Eestiga: Vana-Laitsna (Veclaicene) Võru maakonnaga, Ööbiku (Ipiķi), Laatre (Mõisaküla), Araveste (Arakste), Metsküla (Lode) ja Heinaste (Ainaži) Pärnu maakonnaga ning Valga, Paju, Sooru, Luke (Lūgaži), Hoomuli (Omuli), Pödeli (Pedele) ja Härgmäe (Ērģeme) kavandatava Eesti Valga maakonnaga.
Eesti siiski loobus 1920. aastal Eesti ja Läti piirikõneluste tulemusena Eesti-Läti piiri määramisel valdavast osast nimetatud valdadest, kuid Luke alalt tulid Eestile Valga maakonna Paju ja Sooru piirkond ning Karula valla läänenurk.
Zamora

Zamora on linn Hispaanias, Zamora provintsi keskus. Linnast voolab läbi Douro jõgi.
Linnas on mitu romaani kirikut, üks neist on Zamora katedraal.
Yesterday (film 1984)

"Yesterday" on 1984. aastal valminud Poola mängufilm.
Sisu.
Nostalgilise filmi tegevus leiab aset 1964. aastal ühes väikeses Poola provintsilinnas. Neli tehnikumiõpilast on vaimustuses ansamblist The Beatles. Nad püüavad ka ise biitlite lugusid mängida, kuigi neil on raskusi muusikainstrumentide ja aparatuuri hankimisega. Õppeasutuse juhtkond aga ei ole nende harrastusest vaimustuses.
Moskva Domodedovo rahvusvaheline lennujaam

Moskva Domodedovo rahvusvaheline lennujaam (vene Московский аэропорт Домоде́дово; IATA: DME, ICAO: UUDD) on Venemaa rahvusvaheline lennujaam. Lennujaam asub Moskva oblastis Domodedovos, Moskva kesklinnast 42 kilomeetrit kagu pool.
Neuriit

 
Neuriit ehk närvijätke (inglise keeles "neurite") on enamiku närvisüsteemiga loomade närvirakkude (neuronite) jätke. Neuriidiks nimetatakse nii närviraku toomajätket ehk dendriiti kui ka viimajätket ehk aksonit. Neuriidiks nimetatakse ka närvijätkeid arenevas närvirakus, kus närvijätked pole veel funktsionaalselt eristunud, aksoniks ja dendriitideks. Igal neuronil on reeglina üks akson, kuid dendriitide arv võib varieeruda.
Minski rahvusvaheline lennujaam

Minski rahvusvaheline lennujaam (valgevene Нацыянальны аэрапорт Мiнск; IATA: MSQ, ICAO: UMMS) on Valgevene rahvusvaheline lennujaam. Lennujaam asub Kastryčnicki rajoonis, Minski kesklinnast 42 kilomeetrit ida pool. Lennujaam asub administratiivselt Minski linnas, aga faktiliselt Smalavičy rajooni territooriumil. Lennujaam on ka Valgevene lennufirma Belavia kodulennujaam.
Liini Tallinn-Minsk opereeris Estonian Air aastatel 1991–1998 ja 2008–2011. Alates 30. maist 2019 lendas liinil Minsk–Tallinn–Minsk Valgevene rahvuslik lennufirma Belavia. Tallinna–Minski lennud lõpetati Eesti valitsuse otsusega seoses Ryanairi lennu 4978 sundmaandamisjuhtumiga 27. maist 2021.
Lennujaama hakati ehitama 1977. aastal. Esimesed lennud väljusid sealt juba aastal 1982, ent algselt oli see lennujaam Minsk-1 alluvuses ja esimestele lendudele müüdi pileteid just selle lennujaama kassadest. Minski rahvusvaheline lennujaam iseseisva lennujaamana avati aastal 1983.
Kevin-Chris Tõnissoo

Kevin-Chris Tõnissoo (sündinud 26. oktoobril 1993, esinejanimed Kevin Chris ja Kevinski) on eesti mustkunstnik. Ta alustas mustkunstnikukarjääri 2006. aastal.
Ta on esinenud lisaks Eestile ka Lätis, Leedus, Soomes ja Inglismaal ning teinud kaasa mitmes telesaates.
2011. aastal täiendas ta Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel esindanud Getter Jaani lavanumbrit mustkunstiga.
Kevin Chris on osalenud mitmes lavaprojektis konsultandi ja kaaslavastajana. Ta on teinud lavalist koostööd ansamblitega Terminaator, Winny Puhh, Tanel Padari ja Getter Jaaniga. 
2013. aasta sügisel esines Kevin Chris oma šokimustkunstilavastusega "Uks".
2013. aastal luges ta Eesti Televisiooni saate "Ringvaade" otse-eetris saatejuht Marko Reikopi mõtteid.
Ta on Eesti mustkunstnike liidu liige.
Kevin Chris peab blogi.
A/b-liides

a/b-liides on telekommunikatsioonis liides analoogsete terminalide, näiteks telefoniaparaatide, faksiaparaatide või modemite ühendamiseks telefonijaamaga.
a/b-liides ühendab terminali kahesoonelise juhtme kaudu telefonijaamaga. Tegu on isoleeritud vasest soontega, mis on teineteise ümber keeratud. Sooni nimetatakse a-sooneks ja b-sooneks, sellest ka liidese nimetus.
Algselt paigaldati a/b-liidesed üldise sidevõrgu lõpp-punktina vanas analooglauatelefonivõrgus, tänapäeval realiseeritakse need BORSCHT-i kaudu digitaalses telefonijaamas või kasutaja juures paigaldatud terminalide (kodukeskjaamad, terminaliadapterid, analoogtelefoniadapterid, integreeritud pöördusseadmed, GSM-i lüüsid) kaudu. Integreeritud teenustega digitaalvõrku lülitamiseks on tarvis terminaliadapterit, mis muundab analoogsignaali digitaalsignaaliks; seda nimetatakse a/b-muunduriks. See võib olla ISDN-i seadmesse integreeritud või omaette seade.
Lineaarne molekul

Lineaarne molekul tähendab mittehargnenud ahelaga molekuli, kuigi aatomid selles molekulis ei asetse lineaarselt ühel joonel. Kõige enam kasutatakse väljendeid lineaarne polümeer või lineaarne ahel.
Küllastunud ühendites on süsiniku aatomiga seotud keemilised sidemed suunatud korrapärase tetraeedri tippudesse ja sidemetevahelised nurgad on 109,5 kraadi. Pealegi, molekulid ei ole staatilised, kõigi C-C üksiksidemete ümber on võimalik vaba pöörlemine. 
Piltlikult võiks nn lineaarset molekuli võrrelda lühema või pikema vonkleva köiega, mis võib olla siia-sinna lainetav, või väänduv või aasadega jne.
Spetsiifilised molekulisisesed või molekulidevahelised sidemed (näiteks vesinikside) võivad põhjustada pika molekuli korrapärase sekundaarse struktuuri (näiteks spiraalse).
Aabar Investments

Aabar Investments PJS (araabia keeles ‏آبار للاستثمارات‎ ("Ābār li-l-istiṯmārāt"); varem Aabar Investments PJCS) on Abu Dhabi emiraadi investeerimisfirma, aktsiaselts. On olnud noteeritud Abu Dhabi börsil.
Ettevõte asutati märtsis 2005. Peakorter on Abu Dhabis. Abu Dhabi riiklikule ettevõttele International Petroleum Investment Company kuulub alates 2009. aastast 71% ettevõtte aktsiatest.
Ettevõte on investeerinud energeetikasse, infrastruktuuri, autotööstusse (sealhulgas Daimler AG-sse) ja finantsteenustesse.
Hautes Fagnes

Hautes Fagnes ehk Hohes Venn (prantsuse keeles "Hautes Fagnes" 'kõrged sood', saksa keeles "Hohes Venn" 'kõrge soo', hollandi keeles "Hoge Venen" 'kõrged sood') on kilbikujuliselt võlvitud suurelt osalt rabaga kaetud lavamaa Saksamaa ja Belgia piiril.
Hautes Fagnes piirneb Schevenhüttega põhjas, Großhauga idas, Spa vallaga läänes ja Malmedyga lõunas. Geograafilised koordinaadid on 50° 46' N ja 50° 28' N vahel ning 5° 58' E ja 6° 21' E vahel.
Selle pindala on üle 600 km², sealhulgas 133 km² Saksamaa territooriumil. Belgias on üle 45 km² suurune looduskaitseala Réserve naturelle domaniale des Hautes Fagnes.
Regionaalne kuuluvus.
Hautes Fagnesi ei peeta alati eraldi looduspiirkonnaks, vaid arvatakse Eifeli lääneossa ja Ardennide idaossa.
Hautes Fagnes kuulub Hautes Fagnesi – Eifeli rahvusparki ning asetseb ühelt poolt Belgia idaosa Valloonia piirkonnas osalt prantsuskeelsetes, osalt saksakeelsetes valdades, ja saksakeelses kogukonnas, teiselt poolt Nordrhein-Westfalenis Roetgeni, Monschau, Simmerathi, Hürtgenwaldi, Langerwehe ja Stolbergi ümbruses.
Vennvorlandiks nimetatakse madalamat ala Aachenist kagust.
Nimi.
Ala on nime saanud soo järgi (saksa "Venn", hollandi "veen").
Pinnamood.
Lavamaa kõrgeim tipp on Botrange (629 m üle merepinna), mis on ühtlasi Belgia kõrgeim tipp.
Geoloogiline ehitus.
Geoloogiliselt kuulub 
Hautes Fagnes Reini Kiltkivimäestiku Reini vasakkalda ossa, nagu ka piirnevad Ardennid ja Eifel ning Moseli jõest lõunas paiknev Hunsrück.
Kliima.
Kliima on suhteliselt karm, aasta keskel oluliselt jahedam kui naaberpiirkondades, ning kõrguse tõttu 700 m üle merepinna väga sademeterikas. Kaitsmata asend Belgia alamiku äärel sunnib niisket Atlandi ookeani õhku kõrgemale tõusta. Seejuures õhk jahtub ning selle niiskus sajab vihma või lumena alla. Aasta keskmine sademete hulk on 1400–1700 mm. Peaaegu kõik sajab alla sügisest kevadeni. Seevastu varasuvi on väga kuiv.
Lund sajab peamiselt jaanuarist märtsini, mis on kohalik talispordihooaeg.
Metsatulekahjud.
Sestsaadik kui rabasid on ulatuslikult kuivendatud, esineb turbapõlenguid. Suvel 2004 hävis 200 hektarit, aprillis 2011 hävis suurpõlengus umbes 10 km².
Veestik.
Varasematel aegadel tasakaalustas rabadesse kogunenud vesi hästi vee hooajalist äravoolu ning tagas ojade veehulga suurema stabiilsuse.
Maastik.
Iseloomulikud on hekkidega piiratud künklikud aasamaastikud, metsad ning hajali külad ja talud. Majad on tuule- ja vihmapoolsest varustatud maani ulatuva katusega, majakõrgused hekid pakuvad halva ilma eest kaitset.
Usuline terrorism

Usuline terrorism ehk religioosne terrorism on äärmuslik vägivaldsus, mis põhineb usulistel eelarvamustel, motiividel ja eesmärkidel. Usuline terrorism on mistahes aate (jumalik õigus), maailmavaate või organisatsiooni eesmärkide ellu viimine terroristlike vahenditega ning õigustamine anarhismi, nihilismi või revolutsioonilise poliitikaga. 
Usulise terrorismi mõistel on kaks tähendusvälja:
a) terror mida teevad usklikud,
b) terror mida õigustatakse usuga.
Müncheni ülikooli teoloogia emeriitprofessor Wilhelm Graf ei pea ühtegi usundit rahumeelseks. Kuigi kõik usundid lubavad rahu, võitlevad nende esindajad oma tõenormi eest. Just islam on eriti silma paistnud vägivaldsuse ja agressiivsuse poolest.
Kuna uskumine ja religioon ei põhine tõsiasjadel (faktidel) vaid emotsioonidel ja ühtsustundel (kokkukuuluvuse tundel) on kerge inimesi religiooniga mõjutada. Näiteks ristisõjad, inkvisitsioon, nõiajahid, kirikumaksud jne. Kui inimene järgib mingit usundit liiga süvitsi siis ta kaotab maailmataju ja tõlgendab enda ümber toimuvat ebaadekvaatselt. Tekkivad probleemid teiste ühiskonna liikmetega ja ühiskonnas toimimine saab häiritud. Sellises olus on võimalik vägivalda õhutada ja õigustada. Islami puhul on olemas vägivaldsuse probleem.
Alates 1980-est on suurenenud terrorismi õigustamine usuliselt ja religioosselt. Kuigi viimasel ajal on üldsuse tähelepanu keskpunktis (ilmselt õigustatult) islami äärmuslik fundamentalism, siis kontseptuaalselt ei erine see nähtus teistes religioonides ja kultuurides toimuvatest samalaadsetest äärmustesse kaldumistest (radikaliseerumisprotsessidest).
Tasandamaks teed kristlikule, juudi, sikhide või moslemite ideaalühiskonnale, kasutatakse vägivalda ja rõhumist teisitimõtlejate vastu, sealhulgas valitsuste vastu. Mainitud liikumiste või gruppide eesmärk oli taastada idealiseeritud harmooniline "ürgaegne" ühiskond - moslemite puhul umma, usklike algupärane ühendus, ameeriklaste puhul aga esiisadest usurändurite sektantlik ühendus, mida nähti tõelise rikkumata ameerika kultuuri algrakuna. Juutide jaoks on see ainuõigus nende põlisele pealinnale ja õigustatud sõda palestiinlaste vastu, kristlaste puhul püüdlus panna algus 1000-aastasele jumalariigile, et kiirendada Jeesuse uut tulekut maale. Seejuures nähakse religiooni kõike lahendava vahendina kõige kurja, kõigi isiklike, ühiskondlike ja riiklike probleemide vastu.
Vaata ka.
Islami terrorism
Miadzieł

Miadzieł (valgevene-eesti transkriptsioonis Mjadzel, poola keeles "Miadzioł", leedu keeles "Medilas") on linn Valgevenes Minski oblastis, Miadziełi rajooni ja Miadziełi külanõukogu halduskeskus. Miadzieł asub Miastra ja Batoryna järve kaldal Narači rahvuspargi territooriumil.
Haridust annavad gümnaasium, kaks keskkooli ja muusikakool, koolide jaoks on ehitatud internaat. Linnas on ka kultuurimaja, klubihoone ja kolm raamatukogu. Miadziełis on toiduainetetööstus.
Vaatamisväärsusteks on Miastra järve poolsaarel asuv linnamägi (X–XIII sajand) ja selle juures asuv kääbaskalmistu, linnuse ase (XV–XVIII sajand), mõisa park (XVIII sajand), katoliku kirik koos selle juures asuva karmeliitide kloostriga aastast 1754 ja ristimägi aastast 1765. Miadziełi kindlus on hävinud.
Linna järgi on nime saanud Volhovi lademe Mjadeli kihistu.
Ajalugu.
Miadziełit on esimest korda mainitud aastal 1324. Arheoloogilistel andmetel asus asula toona Miadziełi järve saarel, tänapäevasesse paika kolisid sealsed asukad aga XIV sajandi lõpus – XV sajandi alguses. Tõenäoliselt oli kolimise põhjuseks katkuepideemia.
Kuni XX sajandi alguseni jagunes Miadzieł kaheks osaks. Põhjapoolsem neist kandis nime Stary Miadzieł ("Стары Мядзел") ja seda mainitakse esimest korda aastal 1454, lõunapoolsem kandis nime Novy Miadzieł ("Новы Мядзел") ja seda mainitakse esimest korda aastal 1463.
Stary Miadzieł kuulus läbi aegade erinevatele magnaatidele, nende seas Radziwillidele, Sakaitistele ja Raiskitele. Sõjas Moskvaga põletati asula maha ja aastal 1543 ehitati sinna uus kabel. Aastal 1736 sai Stary Miadziełist alev. Aastal 1762 sai alev õiguse neli korda aastas laata pidada.
Novy Miadzieł oli algselt kroonile kuuluv alev. XVI sajandi keskel sai sellest mõneks ajaks linn. Sealseil elanikel oli palju privileege, nii näiteks valisid nad endile ise foogti. Nii kutsuti sealseid elanikke "lihtrahvast aadlikeks". Asulat haldasid staarostid. Alevi juures asus ka Miadziełi kindlus, mis hävis Põhjasõja käigus.
Poola jagamisel läks Miadzieł aastal 1793 Venemaa koosseisu. Algul hakkasid alevid kuuluma Minski, hiljem aga Vilno kubermangu. XX sajandi alguses need ühendati.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Miadzieł Poola koosseisu. 1939. aastast kuulus asula Nõukogude Liitu, ühtlasi muudeti alev külaks. Miadziełist sai taas alev aastal 1959. Aastal 1998 sai Miadziełist linn.
Rahvastik.
Geneetiliste uuringute põhjal on Miadziełi ja selle ümbruskonna elanike seas levinud haplotüüp B2-D2-A2, mida seostatakse Uurali keeli kõnelevate rahvastega. Oletatavasti elasid seal uurali keeli kõnelevad inimesed veel keskajal.
Kuni XIX sajandini oli Novy Miadziełis arvukas leedulaste kogukond. Alevis oli leedu kool ja kirikus peeti leedukeelseid jumalateenistusi.
Miadziełi rajoon

Miadziełi rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Minski oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1964 km². 2014. aasta seisuga elas seal 27 055 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Budsłaŭ, Kniahinini, Kryvičy, Miadziełi, Narači, Słabada, Staryja Haby, Svatki, Sviri, Syrmieži ja Zanarači külanõukogu.
Halduskeskus on Miadziełi linn. Teised tähtsamad asulad on Kryvičy alev, endine Sviri alev, Budsłaŭ, Narači kuurortalevik ja agrolinnake.
Rajoonis antakse välja ajalehte "Нарачанская зара".
Rajooni tähtsamad jõed on Vilija lisajõed Strača, Naračanka ja Servač, rajooni põhjaosast algab Daugava jõgikonda kuuluv Miadziełka. Rajoonis on ohtralt järvi, neist suuremad on Narači järv, Miastra, Miadziełi järv, Sviri järv ja Batoryna. Suuremate järvede ümbruses asub Narači rahvuspark.
Rajoon asub suuremalt osalt Narači-Vilija madalikul, põhjaosa aga Švenčionise kõrgustikul. Kõige madalam koht ulatub 163 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Laščynski küla lähistel (233,9 meetrit).
2014. aasta seisuga olid elanikest 93,71% valgevenelased, 4,02% venelased, 1,09% poolakad ja 1,18% oli teistest rahvustest. 89,19% elanike emakeel oli valgevene keel, 9,78% elanike emakeel oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 75,68% elanikke, vene keelt aga 22,58%.
Tartu Rahvaraamatukogu Selts

Tartu Rahvaraamatukogu Selts oli 1913. aastal asutatud selts, mis pani aluse Tartu linnaraamatukogule. Selts avas esimese avaliku raamatukogu 1913. aasta 7. aprillil Raatuse tänaval karskusseltsi Karskuse Sõber ruumides. Raamatuid annetasid mitu seltsi, Tartu kirjastajad ja raamatukaupmehed. Asutamisaastal oli raamatukogus 1180 eesti- ja 750 venekeelset raamatut. Loodud raamatukogu andis selts 1920. aastal üle linnavalitsusele.
Gordon Ramsay

Gordon James Ramsay, OBE, (sündinud 8. novembril 1966 Johnstone'is Šotimaal) on briti peakokk, ka telekokk ja gastronoom ning mitme kokaraamatu autor. 
Gordon Ramsay on alates 1996. aastast abielus Cayetana Elizabeth Hutchesoniga (teda tuntakse Tana'na) ja peres kasvab 5 last: Megan, Matilda, kaksikud Jack ja Holly ning Oscar.
Ta hoiab töös 18 restorani Suurbritannias, Ameerika Ühendriikides, Jaapanis ja Dubais. Vahepeal oli neil restoranidel kokku 15, kuid 2012. aasta seisuga oli lisandunud veel 12 Michelini tärni. 
Ramsay on tunnustatud telesaatejuht, kelle hinnatud saatesarjade hulka kuuluvad "Köögikubjas" ja "Põrgulikud köögid".
Carlos Sainz juunior

Carlos Sainz Vázquez de Castro, ka Carlos Sainz Jr., (sündinud 1. septembril 1994 Madridis) on hispaania vormelisõitja, kes sõidab Vormel 1 sarjas Scuderia Ferrari meeskonnas.
Oma esimese hooaja Vormel 1 sarjas sõitis ta 2015. aastal Toro Rosso meeskonnas. 2017. aasta hooaja lõpus vahetas ta meeskonda ning liitus Renault Sport F1 Teamiga, kus sõitis ka 2018. aasta hooaja. 2019. aasta hooajal liitus ta McLareniga, kelle ridades teenis 2019. aasta Brasiilia Grand Prix-l esimese poodiumi Vormel 1 sarjas, saades kolmanda koha. 2021. aasta hooajal liitus ta Scuderia Ferrariga ning teenis 2022. aasta Suurbritannia Grand Prix-l Vormel 1 karjääri esimese kvalifikatsiooni- ja etapivõidu. Teise võidu teenis ta 2023. aasta Singapuri Grand Prix-l, kus ta sai taas nii kvalifikatsiooni- kui etapivõidu.
Isiklikku.
Tema isa on kahekordne autoralli maailmameister Carlos Sainz.
Salafism

Salafism (araabia keeles ‏السلفية‎ "as-salafiyya, "salafi &lt; eelkäija, esivanemad) on islami uususund. See on äärmusideoloogia, uusfundamentalistlik (ultrakonservatiivne) suund sunni islamis. Salafistid on väljaspool Saudi Araabiat asuvad vahabistid. (Vahhabiitliku islami levitamise võimukeskus on Saudi Araabia, millel on islamiorganisatsioonide kaudu mõju ka Eesti moslemikogukonnas.) 19. sajandi poliitilise ideoloogiana on salafism islamismi eelkäija.
Sunniitide konservatiivne vool salafism seab eesmärgiks tagasipöördumise algislami juurde. Nad on eriti mõjuvõimsad Saudi Araabias, Kataris ja Araabia Ühendemiraatides ning selles võib eristada kolme suunda: 
Salafismi pooldajaid nimetatakse salafideks. Osama bin Ladeni eeskujuks olid Alžeerias võitlevad salafid.
Eelkäijad, austatud (arab. "as-Salaf aṣ-Ṣāliḥ") on moslemite kolm esimest põlvkonda. Nad tundsid Muhammadi või neid, kes temaga kokku puutusid, järgijaid (arab. "Tabi’un"). Kolmas põlvkond oli järgijate järgijad (arab. "Atba’ at-tabi’in"). Viimane kolmanda põlve salafi oli Ahmad bin Hanbal (suri 855 m.a.j). Ta rajas õiguskooli, mis oli tähtis islami levimisel. Hiljem hakati salafideks nimetama õpetlasi, nt Ibn Taimiyya (1263–1328) ja Muhammad ibn Abd al-Wahhab (1703–1792). Viimane rajas vahhabismi.
19. sajandil püüdsid salafistid uuendada kogukonda ja tehnoloogiat. 20. sajandi teisel poolel muutusid nad uusfundamentalistideks. 21. sajandi alguseks olid neist kujunenud islami terrorirismi eestvedajad. 11. septembri terrorirünnakute korraldajad olid kõik salafid.
Ideoloogiliselt pakub salafism identiteediotsingutes selgepiirilist vastandumist Lääne mõjudele, mida Süüria kontekstis võib kergesti siduda vastupanuga sekulaarsele Assadi režiimile, aga Iraagis vastupanuga nende mõistes väärusuliste šiiitide juhitavale valitsusele.
Salafistide hinnangul on tänapäevase islami järgimisega kaasnenud islami "vale" tõlgendamine. Sellest lähtuvalt on salafismi kohaselt vaja järgida algupärast "puhast" islamit viisil, kuidas seda tõlgendasid prohvet Muhamed ja tema lähedasemad õpilased. Salafistide käsituses peaks moslemite elu olema korraldatud nagu 7.–9. sajandil. "Puhta" islami alusteks on kõrgeima otsustaja, ainujumala Allahi pidev rõhutamine, vastuseis usu-uuendustele, nn mittetõeliste moslemite usust taganejateks kuulutamine ja uskmatute vastase püha sõja ehk džihaadi propageerimine. Salafismi kohaselt on islam ülimuslik kõigi teiste religioonide ja nende järgijate ees, kes peavad kas islamiriigile poliitiliselt alluma või kuuluma hävitamisele. Salafistidest lähtuv oht riigile ja tema elanikkonnale tuleneb nende poliitilisest eesmärgist kehtestada islamiseadustel ehk šariaadil põhinev ühiskondlik kord, mis läheb põhimõttelisse vastuollu läänelikel arusaamadel põhineva ühiskonnakorraldusega.
Roie (arhitektuur)

Roie, ka võlviroie (saksa keeles "Rippe", prantsuse keeles "nervure", itaalia keeles "nervatura", inglise keeles "rib") on ristvõlvide servjooni tähistavad eenduvad kaared.
Eesti arhitektuuris esinevad järgmised roideprofiilid:
Lihtsaim, nelinurkne roideprofiil on lintroidel. Profileeritud roie on tavaliselt keerukama ristlõikeprofiiliga, milles võivad vahelduda kumerad ja nõgusad pinnad (Eesti arhitektuuris näiteks Kuressaare piiskopilinnuse pidurefektooriumis).
Hilisgootikas väheneb roide konstruktiivne tähtsus ja esile tõuseb dekoratiivne, nii et roided võivad täht- ja võrkvõlvides moodustada keerukaid mustreid ja võrgustikke, samuti ripproietena laepinnast eenduda, omavahel põimuda ja isegi laest lahti lasta.
Rotund

Rotund (ladina keeles "rotundus" ˈümmarguneˈ) on üldnimetus ringikujulise põhiplaaniga ehitise või ruumi kohta.
Rotund võib olla näiteks mausoleum (nagu Santa Costanza ja Galeriuse rotund), mälestusmärk või muu memoriaalehitis (nagu Tropaeum Traiani või Bismarcki tornid), ümarkirik, paviljon vm.
Seko

Seko (ka secco; itaalia väljendist "al secco", 'kuivalt') on kuivale siledale krohvile kantud maaling, ka vastav seinamaalitehnika.
Sekoga seostub mõiste fresko, mille puhul maaling tehakse märjale krohvile. Võrreldes  freskoga on seko loomine kiirem, kuid selle eluiga lühem. Samuti võivad sekotehnikas värvid rohkem varieeruda.
Maalimise ettevalmistamisel lihvitakse krohvi ülemine kiht poorse pinna tekitamiseks. Sekomaalitehnikas kasutatakse erinevaid värviretsepte, kus sideaineks võib olla või, liim, muna või lubivesi.
Eestis on leitud keskaegseid sekotehnikas seinamaalinguid Valjala kirikust, Muhu kirikust ja Kaarma kirikust.
Simss

Simss (ladina keeles "simatus", 'lamedaks vajutatud') on eenduv, enamasti horisontaalne vöötaoline ehitusdetail, mis jaotab ehitise seina või fassaadi mitmeks osaks või lõpetab selle ülaltpoolt. Koosneb profileeritud, seinast eenduvadest liistudest, mille ülaosa on rõhtne, harvem kaldega ning mille alaosa on kaetud dekooriga ja/või toetub konsoolidele. Vastavalt asukohale eristatakse soklisimssi (sokliosa lõpetus), vööndsimssi (korruste vahel) ja pea- ehk pärgsimssi (katuse all, fassaadi lõpetus). Viimased on sageli rikkalikult kaunistatud. Lisaks kasutatakse veel ukse-, akna- ning rinnatisesimssi. Keskajal ja hiljem ei ole simsi profiil ja paigutus enam nii rangelt määratletud kui antiigis.
Sokkel

Sokkel (itaalia keeles "zoccolo", ladina keeles "socculus" 'kingake', 'sandaalike') on hoone vundamendi maapealne osa, mis on sageli seinapinnast eenduv või uuemal ajal taanduv.
Eenduv sokliaste on sageli profileeritud. Soklikorruseks nimetatakse klassitsistlikus arhitektuuris alumist, sageli rustikaga kujundatud korrust, mis on aluseks (sokliks) rikkaliku fassaadiga peakorrusele. Tänapäeval nimetatakse soklikorruseks korrust, mille kõrgusest vähem kui pool ulatub allapoole maapinda.
Sokkel on ka samba või skulptuuri postamendilaadne alus Rooma arhitektuuris ja sellest lähtunud arhitektuuristiilides..
Islamiriik

 
Islami riik tähendab kalifaati, milles valitsemine ja elu on korraldatud islamile tuginedes.
Islamiriigi algus.
Kodulinnast Mekast põgenes muslimite prohvet Muhamed (u 570-632) Mediinasse. Kui Muhamed 622. a. seal võimule tuli, lõi ta Mediinas islamiriigi. Järgneva 10. a. jooksul hävitas Muhamed tuhandeaastase Araabia juutluse Mediinas ja seadis eesmärgiks kogu islami südaala Hidžas muuta juudivabaks. Kuigi kujunev islam võttis üle judaismist pärit ainest, pole islamis sisalduvatel laenudel judaismist ühtegi positiivset mõju juutidesse ei keskajal ega tänapäeval. Muslimite kõige vanimates ajalootöödes käsitletakse juute ühemõtteliselt islami vaenlastena.
Sunniitide, sufide, šiiitide ja alaviitide koraanikommentaarid on enamuses juudivaenulikud. Islami alusallikaid Koraani (juuditeema on 15% Koraani nahust), selle selgitusi ja sunnat (juuditeema moodustab 9% sunna põhimahust) kokku võttes selgub, et juudivaen on üks esimesi olulisemaid islami tunnuseid.
European Digital Rights

European Digital Rights (EDRi, Euroopa digitaalõiguste organisatsioon) on rahvusvaheline valitsusväline organisatsioon, mille peakontor asub Brüsselis Belgias. EDRi asutasid 2002. aastal Berliinis kümme valitsusvälist organisatsiooni seitsmest Euroopa riigist. Sestpeale on EDRi liikmete arv jõudsalt kasvanud ning 2014. aastaks kuulus EDRi organisatsiooni 34 liiget 21 Euroopa riigist. 
EDRi eesmärgiks on edendada, kaitsta ja toetada inimõigusi digitaalkeskkonnas ning info- ja tehnoloogia valdkonnas. EDRi huviorbiiti kuuluvateks põhiküsimusteks on näiteks isikuandmete kaitse ja eraelu puutumatus, digitaalõigused, autoriõigused ja sõnavabadus Internetis.
EDRi on kodanikuühiskonna platvorm, mille eesmärk on tagada, et digitaalkeskkonda mõjutav Euroopa Liidu poliitika ja seadused oleksid kooskõlas põhiõiguste ja -vabadustega. EDRi avaldab publikatsioone ja uuringuid digitaalõiguste olukorrast Euroopas ning annab välja infolehte EDRi-gram. 
Tegevus.
EDRi korraldab kampaaniaid, et suurendada avalikkuse huvi ja teadlikkust info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas toimuvate debattide ja aruteludega nii Euroopa kui ka maailma tasandil. Näiteks osales EDRi ACTA-vastases kampaanias, mis lõppes ACTA tagasilükkamisega Euroopa Parlamendis 2012. aastal. 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimisteks valmistas EDRi kümnepunktise Digitaalõiguste Harta, mis oli suunatud valimiskandidaatidele nende kampaaniatesse kaasamiseks.
Soo-rohutirts

Soo-rohutirts ("Chorthippus montanus") on pruunikas-rohekas tirtsuline. Teda aetakse tihti sassi niidu-rohutirtsuga. Soo-rohutirts pesitseb rabadel, soodel, kui ka madalatel niitudel. Nad poegivad kevadisel ajal ja nad on 2–6 cm pikad.
Robin Frijns

Robin Frijns (sündinud 7. augustil 1991 Maastrichtis) on hollandi vormelisõitja.
2014. aasta hooajal on ta Vormel 1 sarjas Caterhami meeskonnas testsõitja.
Teide rahvuspark

Teide rahvuspark on rahvuspark Hispaanias Tenerifel. Teide vulkaani ümbritsev rahvuspark loodi 22. jaanuaril 1954 ja see on üks vanemaid rahvusparke Hispaanias.
Teide rahvuspark jääb La Orotava valla alale. Rahvuspargi pindala on 189,9 km².
Teide rahvuspark on Hispaania kõige populaarsem rahvuspark; seda külastas 2016. aastal üle nelja miljoni. Rahvuspark lisati 28. juunil 2007 erakordse vulkaanilise maastikuna UNESCO maailmapärandi nimistusse. Samast aastast kuulub see ka Hispaania 12 aarde hulka.
Teide nõlval tegutseb Teide observatoorium.
Teide rahvuspark on olnud mitme filmi võttepaigaks.
Loodus.
Keskmine kõrgus on üle 2000 meetri merepinnast.
Lisaks Teidele on rahvuspargi alal ka Pico Viejo vulkaan. Laavast moodustub õhuke, kuid toitainerikas pinnas.
Loomad.
Loomastik ei ole eriti rikkalik. Kohatud on umbes 30 selgroogsete liiki.
Rahvuspargi alal pesitsevaid linde on kümme liiki. Nende seas on sinivint, kanaari kiur, kanaari koldvint ja tuuletallaja alamliik "Falco tinnunculus canariensis".
Rahvuspargis elab kolme endeemse roomajaliigi esindajaid – sisaliklane "Gallotia galloti galloti", gekolane "Tarentola delalandii" ja rullskink "Chalcides viridanus viridanus". 
Ainsad pärismaised imetajad rahvuspargis on käsitiivalised, keda on viis liiki. Neist levinuim on "Nyctalus leisleri". Inimene on endaga kaasa toonud muu hulgas mufloni, küüliku, koduhiire, koduroti, kassi ja vahemere siili.
Selgrootuid on palju. Neist 40 protsenti on endeemsed, umbes 70 liiki on kohatud ainult Teide rahvuspargis. Esineb nii ämblikke, mardikaid, kahetiivalisi, nokalisi kui ka kiletiivalisi.
Taimed.
Rahvuspargis kasvab 168 liiki soontaimi, neist 33 on Tenerife endeemid.
Tenerifel kasvavad taimed on hästi kohastunud vulkaanilise pinnasega, suure kõrgusega merepinnast, lõõmava päikese, äärmuslike temperatuuride ja kuivusega. Tihti on neil väikesed vahaja pinnaga lehed ja rikkalikult värvilisi õisi. Taimed õitsevad enamasti mais-juunis.
Mäenõlval 1000–2100 meetri kõrgusel kasvab kanaari männi mets. Metsapiir on umbes 1000 meetrit madalamal kui mandril samal laiuskraadil asuvate mägede puhul. Kõrgemal kasvab lisaks kanaari männile ka seederkadakas.
Levinumad taimed on tenerife luudpõõsas, endeemne harakalatv "Erysimum scoparium" ja kanaari ussikeel. Hõbekakar "Argyranthemum teneriffae" võib kasvada kuni 3600 meetri kõrgusel, kannike "Viola cheiranthifolia" on aga kõige kõrgemal kasvav õistaim Hispaanias ja võib kasvada lausa vulkaani tipus.
Teide endeemid on veel ussikeel "Echium auberianium", teide naistenõgese albiinoteisend ("nepeta teydea" var. "albiflora"), kassiurb "Gnaphalium teydeum", maralijuur "Stemmacantha cynaroides".
Ajalugu.
Põliselanike guantšide jaoks oli mäe ümbrus pühapaik. Seda peeti põrguväravaks.
Aerokosmose insenerindus

Aerokosmose insenerindus ehk aerokosmose inseneriteadus on inseneriteaduste valdkond, mis tegeleb õhu- ja kosmosesõidukite teadusliku ja tehnoloogilise uurimistööga, projekteerimisega, arendamisega, ehitamisega ja katsetamisega. Selle kaks peamist ja omavahel kattuvat haru on aeronautikainsenerindus ja astronautikainsenerindus. Aeronautikainsenerindus käsitleb õhusõidukeid, mis töötavad Maa atmosfääris ja astronautikainsenerindus käsitleb kosmosesõidukeid, mis töötavad väljaspool Maa atmosfääri.
Aerokosmose insenerindus tegeleb lennukite, rakettide, lennu- ja kosmoseaparaatide projekteerimisega, konstrueerimisega ning neid mõjutavate jõudude ja nende füüsikaliste omaduste teadusliku uurimisega. Muu hulgas kuuluvad valdkonna alla õhu- ja kosmosesõidukite aerodünaamilised omadused ja käitumine, aerodünaamiline kandepind, juhtpind, tõstejõud, takistus ja teised omadused.
Valdkonna algne nimetus oli aeronautikainsenerindus. Lennunduse tehnoloogia arenedes ja kosmosesõidu-võimeliste lennusõidukite tekkides on aerokosmose insenerindus kui laiem mõiste varasema mõiste tavakasutuses suurel määral asendanud. Kõnekeeles kasutatakse aerokosmose insenerinduse, eriti selle astronautikaharu kohta sõna raketiteadus.
Absoluutne muusika

Absoluutne muusika (ka "puhas muusika") on muusika, millel ei ole sõnalist programmi ega seoseid kirjanduse, kunsti, filosoofia, looduse jms-ga.
See muusika ei "räägi" otseselt millestki, see ei esita mingit olukorda või narratiivi.
Absoluutse muusika vastand on programmiline muusika.
Absoluutse muusika idee arenes 18. sajandi lõpul eelkõige saksa romantikute kirjutistes. Esimest korda kasutas terminit "absoluutne muusika" 1846. aastal Richard Wagner Beethoveni 9. sümfoonia kohta.
Helle Kuningas

Helle Kuningas (aastast 1978 kodanikunimi Helle Ralja; 10. juuni 1949 Pärnu – 10. oktoober 2014) oli eesti näitleja.
Ta sündis 1949. aastal Pärnus ajakirjanike perekonnas ja lõpetas 1968. aastal Sindi Keskkooli. Aastatel 1970–1972 õppis ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedris, kuid ei lõpetanud seda.
Kuningas töötas Pärnu teatris Endla näitlejana aastatel 1968–1970 ja 1972–2009, kuid tegi lavastustes kaasa ka hiljem. 
Lisaks on ta mänginud mängufilmides "Ideaalmaastik" (1980), "Jõulud Vigalas" (1981), "Naerata ometi" (1985) ja "Eestlanna Pariisis" (2012).
Isiklikku.
Helle Kuningas oli 1978. aastast abielus näitleja Eduard Raljaga. Abielust sündis tütar. 
Tema onu oli eesti kirjandusteadlane, kirjandus- ja teatrikriitik, kultuuriloolane ja tõlkija Oskar Kuningas.
Heino Viikholm

Heino Viikholm (22. jaanuar 1929 – 20. august 2014 Stockholm) oli eesti lennuväepoiss, insener ja Stockholmi Eesti Nelipühi Koguduse pastor.
Ta on pärit Viimsist. 1944. aastal läks ta lennuväepoisina Saksamaale, kus teenis vahikompaniis. Hiljem elas ta Inglismaal, kus tegutses Ashingtonis (asub Northumberlandi krahvkonnas Põhja-Inglismaal) ja oli meremees. Seejärel õppis misjonikoolis.
1963. aastast elas Rootsis, kus töötas elektriturbiinide tootmise ettevõttes Finspångis. Ühtlasi oli ta 1980. aastast Stockholmi Eesti Nelipühi Koguduse pastor.
2014. aasta Ludiani maavärin

2014. aasta Ludiani maavärin toimus augustis Hiinas Yunnani provintsis Zhaotongi ringkonnas Ludiani maakonnas. Maavärina magnituud oli 6,1 (Hiina võimude hinnangul 6,5). Maavärin toimus ligikaudu 10 km sügavusel. Maksimaalne intensiivsus Mercalli skaala järgi oli VII.
Maavärinas hukkus 617 inimest ja viga sai 3143 inimest. Mitmed piirkonnad said tõsiseid kahjustusi. Maavärina tõttu ummistus jõgi, mis ohustas lähedal olevaid asustatud piirkondi üleujutusega.
Väimela mõisa Loewenite kalmistu

Väimela mõisa Loewenite kalmistu on kalmistu Põlva kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Väimela alevikus Võru vallas Võru maakonnas. Kalmistu jääb Väimela mõisa südamest linnulennult 600 meetri kaugusele kagusse.
Kalmistut hakati rajama 1870, kui mõisa ostsid Loewenid. Johann Constantin von Loeweni sugukonna kalmistu õnnistati sisse 1875.
Kalmistule maetute üldarv pole teada, praegu on see mahajäetud ja rüüstatud. Kalmistu kabel, mis purustati enamlaste poolt 1919. aastal, on praegu eraldi kultuurimälestis.
Emmanuel de Mérode

Emmanuel de Mérode (ka prints Emmanuel de Mérode; sündinud 5. mail 1970) on Belgia päritolu Kongo Demokraatliku Vabariigi looduskaitsja ja antropoloog. Ta on Aafrika vanima rahvuspargi, Virunga, direktor.
Päritolu ja haridus.
Emmanuel de Mérode sündis Tuneesias Kartaagos ning veetis lapsepõlve Keenias. Ta pärineb Belgia aristokraatlikust perekonnast. Hariduse omandas ta Londonis, kus kaitses doktorikraadi University College Londonis bioloogilise antropoloogia alal. Tema doktoritöö käsitles toidujulgeolekut ja illegaalset ulukilihaäri Kirde-Kongos, kui riigi ametlik nimetus oli veel Zaire. 
Töö Virunga rahvuspargis.
Alates 2001. aastast on Mérode töötanud Virunga rahvuspargis, 2008. aastast alates on ta selle direktor. Ta elab rahvuspargi peakorteris Rumangabos, mis piirneb mägigorillade elupaigaga. Tema juhtida on 680 pargivahti, kelle ülesanne on kaitsta pargi metsikut loodust, sealhulgas kriitiliselt ohustatud liike nagu mägigorillad, elevandid, okaapid ja šimpansid.
Üks tema olulisi saavutusi oli vahendada kokkulepet Kongo valitsuse ja mässuliste liidri Laurent Nkunda vahel, et kaitsta mägigorillade elupaika kodusõja ajal ning võimaldada relvastatud pargivahtidel pääseda mässuliste kontrolli all olevatele aladele. 
Tapmiskatse.
15. aprillil 2014 sai Emmanuel de Mérode raskelt haavata tundmatute kurjategijate rünnakus Goma ja Rumangabo vahelisel teel. Teda tulistati korduvalt rindkeresse ja kõhtu, kuid ta jäi ellu ning suutis kohalike elanike abiga sündmuskohalt lahkuda. Gomasse jõudes viidi ta kiiresti haiglasse ja talle tehti operatsioon. 
Kongo ametivõimud uurisid juhtunut, kuid selget vastust rünnaku põhjustele ei leitud. Meedias spekuleeriti, et juhtum võib olla seotud Briti naftafirma tegevusega, kes üritas ebaseaduslikult teha naftaluuret Virunga rahvuspargi territooriumil.
Pärast paranemist naasis Mérode 22. mail 2014 Virunga rahvusparki, et jätkata direktori ametikohustusi.
Isiklikku.
2003. aastal abiellus Mérode Keenia paleoantropoloogi Louise Leakeyga. Neil on kaks last, kuid turvalisuse kaalutlustel elab Louise koos lastega Keenias, eemal Virunga rahvuspargist. 
Raamatud.
Marc Languy (toimetaja), Emmanuel de Mérode (toimetaja) (2009). Virunga: The Survival of Africa's First National Park, Lannoo Publishers.