tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rustam Muradov

Rustam Usmanovitš Muradov ("Руста́м Усма́нович Мура́дов"; sündinud 21. märtsil 1973) on Venemaa sõjaväelane, kindralleitnant, 5. oktoobrist 2022 6. aprillini 2023 Venemaa Ida sõjaväeringkonna komandör.
Elulugu.
Rustam Muradov sündis Dagestanis Tšinaris, ta on rahvuselt tabassaraan.
Keskhariduse omandas Novotšerkasski kadetikoolis. 1995. aastal lõpetas kiitusega Peterburi kõrgema üldvägede juhtivkoosseisu kooli. 2015. aastal lõpetas Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia.
2008–2009 242. kaardiväe motoriseeritud laskurrügemendi ülem, 2009 17. eraldiseisva kaardiväe motoriseeritud laskurbrigaadi ülem, 2009–2012 36. eraldiseisva kaardiväe motoriseeritud laskurbrigaadi ülem Ida sõjaväeringkonnas. 2012–2013 – Kesksõjaväeringkonna 473. Lisitšanski rajooni väljaõppekeskuse ülem. 2013–2015 Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia üliõpilane.
2015–2017 41. armee ülema esimene asetäitja ja staabiülem. 2016. aastal Venemaa esindaja Ukraina ja Venemaa ühises kontrolli- ja koordineerimiskeskuses relvarahu ja demarkatsioonijoone stabiliseerimise alal (JCCC).
2017. aastal oli Venemaa sõjaline nõunik Süürias. 28. detsembril 2017 andis Venemaa president talle Venemaa Föderatsiooni kangelase aunimetuse. Detsembrist 2017 kuni detsembrini 2018 Kesksõjaväeringkonna 2. kaardiväe armee ülem. Alates 25. detsembrist 2018 Lõuna sõjaväeringkonna ülema asetäitja.
Venemaa presidendi 20. veebruari 2020. aasta dekreediga anti talle järgmine kindralleitnandi sõjaväeline auaste.
11. novembrist 2020 kuni 9. septembrini 2021 oli Muradov Venemaa rahuvalvekontingendi ülem Mägi-Karabahhis.
Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse veebruaris 2022 asus ta juhtima väegruppi Vostok.
Sanktsioonid.
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle viisa- ja majandussanktsioonid.
Großwilfersdorf

Großwilfersdorf on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Hartberg

Hartberg on linn "(Stadt)" Austrias Steiermargi liidumaal, Hartberg-Fürstenfeldi ringkonna keskus. Umbes 68 km maanteed A2 pidi üles on suur linn Graz.
Sellel linnal on pikk ja kirev ajalugu. Asula oli sieal juba neoliitikumis. Steiermargi üks tähtsamaid eelajaloolisi asulaid tekkis "Ringkogelil" 3. sajandil eKr. Seda ümbritses massiivne kaitsesein. 7-8 m kõrgusest ja 1500 m pikkusest müürist on alles vaid kaks torni (Schölbingeri torn ja Recki torn). Esimest korda mainiti Hartbergi linnana 1286. aasta dokumendis. 15. sajandil vallutas selle Ungari kuningas Mátyás I. Tohutu tulekahju hävitas linna kuni paari majani, kuid rahvaarv on sellest ajast peale pidevalt kasvanud.
1122. aastal asutas Steiermargi markkrahv Leopold I "Hartbergi". Hartberg oli teatud aja isegi Steiermargi keskne küla. Esimene kirjalik viide Hartbergile kui "civitasele" oli 1286. aastal.
Hartberg Umgebung

Hartberg Umgebung on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Hartl

Hartl on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
KW-liin

KW-liin (prantsuse "Ligne KW"; flaami "KW-stelling"; tuletatud kohanimedest Koningshooikt ja Wavre) oli Belgia üks kaitseliine eeldatud Saksamaa sissetungi vastu Teise maailmasõja algul.
Liin algas Antwerpenist idas (nimi on küll Koningshooikti järgi, kuid liin algas tegelikult Alberti kanali vasakult kaldalt Broechemi lähedal Koningshooiktist põhja pool), suundus lõunasse ja lõppes Brüsselist kagus Wavre'i lähedal. Sealt edasi kagusse Namuri poole jätkus nõrgem Gembloux' liin.
Liini tuntakse ka prantsuspäraselt Dyle'i liini või flaamipäraselt Dijle liini nime all (Dijle jõe järgi).
Liin ehitati ajavahemikus septembrist 1939 kuni maini 1940. Selle põhiosad olid raudbetoonkindlustised (nii aktiiv- kui ka passiivkindlustised), kaitseotstarbeliselt üleujutatavad alad (sh ka vastavad lüüsid, pumbajaamad jms) ning erinevad tankivastased teras- ja tõkked (nt terastrossidega ühendatud Cointet' elemendid, osaliselt soistele aladele postitaoliselt süvistatud raudteerööpad, veega täidetud betoonkraavid jms), mis oleks suutnud panna vastu soomusrünnakutele.
Pilte.
Fotod: Robert Treufeldt, 23. mai 2014
Koordinaadid.
 Liini algus põhjas
Ilz (Steiermark)

Ilz on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal. Ta asub merepinnast umbes 300 m kõrgusel, Ilzi jõe vasakkaldal, 1 km laiuses ja viljakas Ilzi orus, 43 km Grazist idas, 19 km Gleisdorfist idas ja 13 km Fürstenfeldist läänes. Esimesena nimetati seda 14. oktoobril 1265 Grazis Herbord von Fullnsteini hagiavalduses, kes oli piiskop Bruno von Schauenburgi õmbleja. Selles kirjutises on mainitud tunnistajat: Dominus Wernherus de Ylnz, tõenäoliselt selle linna vikaar.
Huviväärsused.
Peamine vaatamisväärsus on barokne kirik.
Feistritzi linnus asub Ilzist põhja pool Feistritzi jõe ääres. 1980. aastatel oli linnuse lagunemine ähvardav, kuid omanikud taastavad ja kohandavad hoonet. Vanim osa – torn – ehitati 1200. aasta paiku.
Vahetus ümbruskonnas on veel linnuseid: Kalsdorfi linnus, Benndorfi linnus ja Uhlheimi linnus.
Liiklus.
Ilz paikneb lõunapoolse kiirtee (mahasõit 138) ja Gleisdorfi maantee (B65) lähedal. See on Gleichenbergi maantee (B66) alguspunkt.
Kaindorf

Kaindorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Lafnitz (Steiermark)

Lafnitz [ˈlafnɪt͡s] on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. See asub Lafnitzi jõe ülemjooksul.
Neudau

Neudau on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Shaun Heshka

Shaun Heshka (sündinud 30. juulil 1985 Melville'is Saskatchewani provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Soome kõrgliigaklubis Vaasa Sport.
Aastatel 2003–2006 mängis ta Põhja-Ameerika noorteliiga Western Hockey League'i klubis Everett Silvertips. 2006. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastas lepingu NHL-i klubiga Vancouver Canucks. Seejärel mängis ta kolm hooaega American Hockey League'is (AHL) Canucksi tütarklubis Manitoba Moose, kuid Canucksi meeskonnas jäi NHL-is debüüt tegemata. 2009. aasta juunis kaubeldi Heshka NHL-i klubisse Phoenix Coyotes. Coyotesi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 7. novembril 2009 mängus Anaheim Ducksi vastu. Pärast seda mängis ta NHL-is veel seitsmes mängus, saades kirja kaks väravasöötu.
2010. aasta septembris sõlmis ta lepingu Austria kõrgliigaklubiga Salzburgi Red Bull, kellega tuli 2011. aastal Austria meistriks. Hooajal 2011/12 mängis ta taas AHL-is, kuuludes klubide Binghamton Senatorsi ja Peoria Rivermeni koosseisu.
2012. aasta novembris sõlmis Heshka lepingu Soome kõrgliigaklubiga Pori Ässät. 2013. aastal tuli ta klubiga Soome meistriks. Hooajal 2012/13 pälvis Heshka liiga parimale kaitsemängijale antava Pekka Rautakallio auhinna ja valiti liiga sümboolsesse koosseisu.
2013. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu KHL-i klubiga Kaasani Ak Bars. Hooajal 2013/14 oli ta meeskonna resultatiivseim kaitsemängija (8+22) ning 2014. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul. 2014. aasta oktoobris siirdus ta Vladivostoki Admirali, kus mängis hooaja lõpuni.
2015. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga MODO Hockey.
Aastatel 2016–2021 mängis Heshka viis hooaega Soome kõrgliigaklubis Oulun Kärpät. Kärpätega tuli ta Soome meistriks 2018. aastal. Vaasa Spordiga liitus ta 2021. aasta aprillis.
2017. aastal võitis Heshka Kanada võistkonna koosseisus Spengleri karika.
Brandon Barker

Brandon Lee Colin Barker (sündinud 4. oktoobril 1996 Manchesteris) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Morecambe.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Manchester City, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2004. aastal. Hooajal 2013/14 valiti ta Manchester City akadeemia hooaja parimaks mängijaks. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 21. veebruaril 2016 Inglismaa karikamängus Chelsea vastu. 2015. aasta lõpus oli ta lühikest aega laenul Inglismaa esiliigaklubis Rotherham United, lüües nelja mänguga ühe värava. Hooajal 2016/17 oli ta Manchester Cityst laenul Hollandi esiliigaklubis NAC Breda, hooajal 2017/18 Šotimaa kõrgliigaklubis Hibernian ja hooajal 2018/19 Inglismaa esiliigaklubis Preston North End.
2019. aasta augustis sõlmis ta lepingu Šotimaa kõrgliigaklubiga Rangers. Hooaja 2020/21 teises pooles oli ta laenul Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Oxford United.
2022. aasta veebruaris sõlmis ta kuni hooaja lõpuni lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Reading.
2022. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Küprose kõrgliigaklubis Omonia. Viimast korda mängis ta Omonia meeskonnas 2023. aasta veebruaris, pärast seda ta enam meeskonda ei pääsenud. 17 mänguga oli ta Küprose kõrgliigas löönud ühe värava. Tema lõpetati leping 2023. aasta augustis.
2024. aasta jaanuaris naasis Barker Inglismaale ning sõlmis hooaja lõpuni lepingu.
Aastatel 2013–2016 mängis Barker Inglismaa noortekoondistes.
David Burnie

David Andrew Burnie (sündinud 17. novembril 1955) on inglise zooloog.
Ta õppis Bristoli Ülikoolis bioloogiat.
Ta on paljude populaarteaduslike loodusraamatute ja mitme loodusentsüklopeedia autor.
Antwerpeni Kaasaegse Kunsti Muuseum

Antwerpeni Kaasaegse Kunsti Muuseum (flaami "Museum van Hedendaagse Kunst Antwerpen", sealt ka lühend M HKA või MuHKA; prantsuse "Musée d'Art contemporain d'Anvers") on moodsa ja kaasaegse kunsti muuseum Antwerpenis Flandria piirkonnas Belgias .
1985. aastal asutatud muuseum asub Antwerpeni sadama endises teraviljaaitade kompleksis. Muuseum avati 20. juunil 1987 ja seda haldab flaami kogukond.
Muuseumi kogud põhinevad Gordon Matta-Clarki Fondi kogudel, kus on umbes 150 Belgia ja teiste riikide kunstnike teost. Muuseumi näitusepind on 4000 m².
Muuseumi esimene direktor oli Flor Bex, kes oli varem juhtinud 1970. aastal Antwerpenis Paleis op de Meiris asutatud Rahvusvahelist Kultuurikeskust (ICC). Esimesel näitusel olid Gordon Matta-Clarki enda tööd.
Alates 2002. aastast on muuseumi juhtinud Bart De Baere. Sellest ajast on pärit ekspositsiooni peamine jagunemine. Alumisel korrusel toimuvad suured rändnäitused, mille fookus on rohkem rahvusvahelisel kaasaegsel kunstil. Põhikogu erinevad näitused on ülemistel korrustel, seal toimub ka kaasaegsete kunstnike väiksemaid näitusi.
Ottendorf an der Rittschein

Ottendorf an der Rittschein on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Pinggau

Pinggau on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Vigilia

"Vigilia" oli aastatel 1972-1973 ja 1978-1979 ilmunud esseistikat sisaldav omakirjastuslik väljaanne, mille viiest numbrist ilmusid esimene ja teine ning neljas ja viies. 
"Vigilia" toimetaja oli Tõnn Sarv, kaanepaberi kujundas Ago Kivi.
"Vigilia" tähendab ladina keeles valvel olekut, valvsat jälgimist. Selle pealkirja pakkus välja Ain Kaalep.
Sisu.
Vigilia.
Sügisene Tartu 1972. 45 lk.
"Kohes me lääme vasta ööda,&lt;br&gt;vasta ööda, vasta kuuda,&lt;br&gt;vasta armasta aguda?"
Vigilia II.
Kevadine Tartu 1973. 44 lk.
"Tohi laulda vai ei tohi'&lt;br&gt;Kes sääl koton kullalõs,&lt;br&gt;kua mõtsa mõtõlõs?"
Vigilia III (ei ilmunud).
Sügisene Tartu 1973.
"Meie üte eide latse,&lt;br&gt;üte taadi taimekese:&lt;br&gt;üits meid eite imetanu,&lt;br&gt;üits meid kätki kiigutanu."
Vigilia IV.
Tartu, 1978. 42 lk. 
"Miks on ilmake udune,&lt;br&gt;taevas tahmakarvaline,&lt;br&gt;rahvas rauaroosteline?"
Vigilia V.
Tartu, 1978. 33 lk.
"Kuhu pian mina minema,&lt;br&gt;kuhu pian pia panema,&lt;br&gt;jalad alta andamaie,&lt;br&gt;keha keskelt kieramaie?"
Pöllau

Pöllau on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Pöllauberg

Pöllauberg on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Rohr bei Hartberg

Rohr bei Hartberg on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Sīmaņi

Sīmaņi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Sīmaņi asub valla edelaosas. Külast läände jääb Mārsnēni lennuväli. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 29 elanikku.
Starti

Starti (vanasti ka Startu muiža) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Starti asub valla edelaosas Starti järve kaldal. Külas on Startu ezersi bussipeatus. 
Küla on kujunenud endise Starti mõisa ("Stürzenhof") keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 47 elanikku.
Dzirkaļi (Mārsnēni vald)

Dzirkaļi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Dzirkaļi asub valla kirdeosas Lisa jõe kaldal. Aastail 2009 – 2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 10 elanikku.
Rohrbach an der Lafnitz

Rohrbach an der Lafnitz on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Rohrbach an der Lafnitz asub Jogllandis, ligikaudu 13 km Hartbergist põhja pool. Seal suubub Limbachi jõgi Lafnitzi jõkke.
Transport.
Rohrbach an der Lafnitzil on head transpordiühendused. Wiener Neustadti ja Hartbergi vaheline "Wechsel Straße" (B 54) läbib seda ning Viini ja Grazi vaheline "Süd Autobahn" möödub ligikaudu 10 km kauguselt.
"Thermenbahni" Rohrbach-Vorau jaam pakub raudteeühendust Viini ja Hartbergiga.
Grazi ja Viini lennujaamad on mõlemad ligikaudu 100 km kaugusel.
Haridus.
Vallas on lasteaed, "Volksschule" ja "Neue Mittelschule".
Klētnieki (Mārsnēni vald)

Klētnieki on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Klētnieki asub valla idaosas, praktiliselt Mārsnēni piiril. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 29 elanikku.
Lisa (Mārsnēni vald)

Lisa (ka Lizaskrogs või Mazā Lisa) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Lisa asub valla idaosas. Külas on Lāčplēši ja Mazā Lisa bussipeatus. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 14 elanikku.
Pintuļi

Pintuļi (ka Trokšņi) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Pintuļi asub valla loodeosas. Külas on Pintuļi bussipeatus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
Külast algab Miegupe jõgi. Sealsed Plēpji muinaskalmed on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.
2007. aastal oli külas 15 elanikku.
Lucille Ball

Lucille Désirée Ball (6. august 1911 – 26. aprill 1989) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, produtsent ja modell. 
Tema tööd tunnustati Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna (1979) ja Kennedy Keskuse elutööauhinnaga (1986) ning kahe tähega Hollywoodi kuulsuste alleel. Ta pälvis viis Primetime Emmy auhinda ning oli nomineeritud veel kaheksale Primetime Emmy auhinnale. 
Balli karjäär algas 1929. aastal modellina. Varsti pärast seda alustas ta teatrinäitlejatööd New Yorgis Broadwayl, kasutades lavanime Diane (või Dianne) Belmont. 1930. ja 1940. aastatel näitles ta ka RKO Picturesi filmides lepingulise näitlejana. 1950. aastatel hakkas Ball näitlema telesarjades, mil tema ja ta abikaasa Desi Arnaz lõid situatsioonikomöödia "I Love Lucy". 
Aastatel 1960–1961 mängis Ball Broadway muusikalis "Wildcat", mille ta ka produtseeris. 1962. aastal asutas ta telestuudio Desilu Productions; temast sai esimene naine, kes omas suurt telestuudiot. Desilu Productions tootis palju populaarseid telesarju, sealhulgas "" ja "Star Trek". 1962–1968 näitles ta situatsioonikomöödias "Life with Lucy", mis oli sarja "I Love Lucy" järg. Pärast sarja "Life with Lucy" lõppu näitles ta ka kolmandas situatsioonikomöödias, "Here's Lucy", mis püsis eetris 1974. aastani.
Ball töötas näitlejana kuni surmani 1989. aastal.
Minimaalsete muutustega haigus

Minimaalsete muutustega haigus (ka neeru minimaalsete muutustega haigus, minimaalsete muutustega glomerulopaatia, MCD) on neere kahjustav haigus, mille tagajärjel tekib nefrootiline sündroom. Neeru minimaalsete muutustega haigus on kõige enam levinud lastel, põhjustades 70– 90% alla 10-aastaste laste ning 50% vanemate laste ja noorukite nefrootilisest sündroomist MCD on histoloogiline pilt, mis ei vasta ühele haigusüksusele ja esineb enamasti koos teiste haigustega.
Kliiniline pilt.
Kliinilises leius ilmneb lastel väljendunud proteinuuria ning nefrootilise sündroomi teke hüpoalbumineemia ja hüperlipideemiaga. Täiskasvanutel võib esineda ka hüpertensiooni ja neerupuudulikkust. Hematuuria esineb harva. Immunoglobuliin (Ig) G tase võib olla langenud ja viidata seosele infektsioonidega, komplemendi tase on tavaliselt normaalne.
Patogenees.
Minimaalsete muutustega haigus tuleneb nefronites paiknevate podotsüütide düsfunktsioonist. Elektromikroskoopiliselt on näha podotsüütide jätkete arvu vähenemist ning ühtesulamist ja selle tulemusel kaotab glomerulaarfiltratsiooni barjäär terviklikkuse ning veres leiduvad valgud saavad filtreeruda uriini. Tekkinud hüpoalbumineemia viib vereplasma onkootse rõhu languse ja ödeemide tekkeni. 
Ravi.
Ravis on esimeseks valikuks kortikosteroidid. Samal ajal on oluline vähendada soolade ja vedelike tarbimist, et leevendada ödeeme. Sõltuvalt ravivastusest kortikosteroidravile jagatakse patsiendid kolme rühma:
Kui ravi saanud lapsel ei esine ravijärgselt 18–24 kuu jooksul uusi ägenemisi, näitab see tavaliselt, et tulevaste retsidiivide risk on tühine. Ligikaudu 20–30% areneb haigus harvaesinevateks ägenemisteks. Ülejäänud 40–50%, sagedamini alla 5-aastastel lastel, tekib haiguse sage ägenemine ja sõltuvus steroidravist. Ägenemised tekivad steroidide vähendamise ajal või pärast ravi katkestamist.
Sankt Jakob im Walde

Sankt Jakob im Walde on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Sankt Johann in der Haide

Sankt Johann in der Haide on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Sankt Lorenzen am Wechsel

Sankt Lorenzen am Wechsel on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Schäffern

Schäffern on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Berit Saar

Berit Saar (sündinud 3. veebruaril 2004 Rakveres) on eesti kergejõustiklane.
Saavutused.
"* tulemus saavutatud kvalifikatsioonivõistluses"
Dambi

Dambi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Dambi asub valla keskosas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
Dambi keskaegne kalmistu on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all.
2000. aastal oli külas kuus elanikku.
Sīkuļi

Sīkuļi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas. 
Sīkuļi asub valla lõunaosas. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 21 elanikku.
Mārsnēnmuiža

Mārsnēnmuiža (ka Gaitnieki või Mārsēnmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Mārsnēni vallas.
Mārsnēnmuiža asub valla kirdeosas Lisa jõe kaldal. Küla on kujunenud endise Mārsnēni mõisa ("Marzenhof") keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
Obuļi

Obuļi (ka Obuli) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 
Obuļi asub valla kaguosas. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
Asula jääb osaliselt Gauja rahvusparki.
2007. aastal oli külas 13 elanikku.
ECE

"ECE" (Eesti Evangeelse Luteri Kiriku hääle- ja informatsioonikandja) oli aastatel 1978–1980 ilmunud omakirjastuslik ajakiri, mida ilmus kokku kaheksa numbrit. 
Selles kajastati kristlike noorte kokkutulekutel avaldatud mõtteid, käsitleti kirikuelu probleeme ja pakuti lahendusi.
"ECE" toimetaja oli Tarmo Soomere.
Skangaļi

Skangaļi (vanasti ka Skangaļu muiža) on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 
Skangaļi asub valla idaosas. Külas on Skangaļi bussipeatus. Külas kasvav pärn ümbermõõduga 3,99 ja kõrgusega 24 meetrit on looduskaitse all, nagu ka Skangaļi mõis tamm.
Küla on kujunenud endise Skangaļi mõisa keskuse juurde. Landesveeri sõja ajal toimus 22. juunil 1919 mõisa juures Skangaļi lahing (osa Võnnu lahingust). Sakslased vallutasid 21. juulil mõisa, ent taganesid seal järgmisel päeval, kui sattusid Kalevlaste Maleva rünnaku alla.
1920. ja 1930. aastatel suvitas mõisas hilisem Rootsi peaminister Olof Palme (1927−1986). Tema ema Elisabeth Sophie Palme (1890−1972) oli viimase mõisniku Woldemar von Knieriemi tütar. Ka teised Knierimite Rootsis elavad lapselapsed kasutasid mõisa suvituskohana. Peaministri õde Catharina kirjutas selle perioodi kohta mälestusteraamatu "Somrarna på Skangal".
Nõukogude ajal anti mõis kasutada Nõukogude armeele, kes rajas selle lähedusse Mārsnēni (Liepa) sõjaväelennuvälja. 1994. aastal annetasid Catharina Nilzén (sündinud Palme) (1920−2002) ja Claes Palme (1917−2006) mõisa Rootsi Päästearmeele. Pärast põhjalikke ümberehitustöid avati mõisakompleksis 1997. aastal koolkodu toimetulekuraskustega peredest pärit lastele. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 19 elanikku.
Stuķi (Liepa vald)

Stuķi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 
Stuķi asub valla keskosas. Külas on Līzītesi bussipeatus. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 41 elanikku.
Dukuļi (Liepa vald)

Dukuļi (läti keeles vanasti ka "Dukuļu muiža") on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 
Dukuļi asub valla lääneosas. Selle lähistele jääb Läti relvajõudude õppepolügoon. Külas on Salmiņi bussipeatus. Asula jääb Gauja rahvusparki.
Küla on kujunenud endise Liepa mõisa Dukuļi karjamõisa juurde. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
Aastal 2007 oli külas 44 elanikku.
Liepasmuiža

Liepasmuiža on küla (läti keeles "mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 
Liepasmuiža asub valla lõunaosas. Asula jääb Gauja rahvusparki. Külas asuv Liepa keskaegne kalmistu on regionaalse kaitse all olev muinsusmälestis.
Küla on kujunenud endise Liepa mõisa keskuse juurde. Landesveeri sõja ajal vallutasid sakslased Võnnu lahingu käigus 21. juulil 1919 sealse mõisa, ent Lode raudteejaamas seisnud soomusrongide tule tõttu ei suutnud nad sealt edasi tungida. Aastail 2009–2021 kuulus küla Priekuļi piirkonda.
2007. aastal oli külas 14 elanikku.
Saulītes (Liepa vald)

Saulītes on küla (läti keeles "mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Liepa vallas. 
Saulītes asub valla lääneosas. Selle lähistele jääb Läti relvajõudude õppepolügoon. Asula jääb Gauja rahvusparki. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda.
Aastal 2001 oli külas 19 elanikku.
Magisteerium

"Mаgisteerium" oli aastatel 1980–1982 ilmunud A4-formaadis omakirjastuslik väljaanne, milles avaldati tõlkeid ja refereeringuid esoteerika, parapsühholoogia, ufoloogia, alternatiivmeditsiini jmt valdkondadest.
Krimmi silla plahvatus (2022)

 
Krimmi silla plahvatus oli 2022. aasta 8. oktoobril, Venemaa Ukrainasse sissetungi 227. päeval, Kertši väina ületaval sillal, Kertšist u 6,5 km kaugusel kagus toimunud pommiplahvatus, mille tulemusel purunes kaks autosilla Krimmi suunduva osa sillet ja süttis raudteesillal olnud rongi seitse kütusetsisterni. Lõuna ajal teatasid Ukrajinska Pravda ja UNIAN veebis, et plahvatuse korraldas Ukraina Julgeolekuteenistus.
Kubernerkond

Kubernerkondadeks nimetatakse mitme riigi 1. järgu haldusüksusi.
Bornholmi lennujaam

Bornholmi lennujaam (taani keeles: "Bornholms Lufthavn"; IATA: RNN, ICAO: EKRN) on Taani lennujaam, mis asub Bornholmi saarel 5 km Rønnest kagus. Lennujaama opereerib Statens Luftfartsvæsen ("Taani Lennuamet") ja lennujuhtimist pakub Naviair.
Ajalugu.
1935. aastal leppisid Rigsdageni, Rønne valla ja Det Danske Luftfartsselskabi (DDL) – hiljem Scandinavian Airlines Systemi osa – esindajad kokku lennuühenduse loomises Rønne ja Kopenhaageni vahel. Järgmisel aastal asutati "A/S Den bornholmske Flyveplads" ja lennujaama ehitus algas 1937. aastal. Kaks aastat hiljem avati esimene liin lennutranspordiinspektsiooni ajutise loa alusel. Lennud peatati aga mõne päeva pärast rajaprobleemide tõttu. Lennujaam avati ametlikult 16. novembril 1940 kui DDL alustas igapäevaste lendudega Kopenhaagenisse. Esimene ajutine terminal püstitati vahetult pärast seda, 1941. aastal, kuid korralik terminalihoone ehitati alles 1961. aastal. 1947. aastal võttis Taani riik lennujaama üle kontrolli, muutes selle nime "Rønne lennujaamaks". Lennujaama nimi muudeti taas 1992. aastal, seekord Bornholmi lennujaamaks, et hõlbustada selle turundamist puhkusekohana.
1982. aastal võttis tegevuse üle Maersk Air, hilisem Sterling Airlinesi osa. Lennufirma suured kahjud sundisid teda 2002. aastal liinist loobuma, mille seejärel võttis üle Cimber Air. 2005. aastal sai Taani Lennutranspordist Bornholmi lennujaama teine lennuettevõtja, mis suurendas konkurentsi sellel liinil. Lennufirma otsustas 2008. aastal Kopenhaageni–Bornholmi liinist loobuda, kuid võttis selle uuesti kasutusele pärast Cimber Sterlingi pankrotti 2012. aastal.
Päevatee

"Päevatee" on Vikerraadio raadiosaade, mis on mõeldud eakatele. Saates käsitletakse eakate elukeskkonna ja eluviisiga seotud teemasid. Saadet on tehtud 1989. aastast. 
Saadet on juhtinud sarja autor Liina Kusma ja saatejuht-toimetaja Ülle Karu. Alates oktoobrist 2022 on "Päevatee" saatejuht-toimetaja Piret Kooli.
Söchau

Söchau on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Romain Perraud

Romain Paul Jean-Michel Perraud (sündinud 22. septembril 1997 Toulouse'is) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Real Betis.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaal. Profidebüüdi tegi ta Nice'is. Klubi põhimeeskonnas tegi ta debüüdi 8. detsembril 2016 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Krasnodari vastu. Prantsusmaa kõrgliigas tegi ta debüüdi järgmisel hooajal. Aastatel 2015–2018 mängis Perraud põhiliselt Nice'i reservmeeskonnas. Hooajal 2018/19 oli ta Nice'ist laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Paris FC, kus kuulus klubi põhikoosseisu ja lõi 33 liigamänguga viis väravat.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Brest. 13. septembril 2020 lõi ta mängus Dijoni vastu oma esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas.
2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Southampton. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 14. augustil 2021 mängus Evertoni vastu. Esimese värava lõi ta Southamptoni meeskonnas 2. märtsil 2022 Inglismaa karikamängus West Ham Unitedi vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 16. oktoobril 2022 mängus West Ham Unitedi vastu. Pärast seda, kui Southampton 2023. aastal Inglismaa kõrgliigast välja langes, mängis Perraud hooajal 2023/24 laenul Nice'is.
2024. aasta juunis sõlmis ta lepingu Real Betisega.
Aastatel 2014–2018 mängis Perraud Prantsusmaa noortekoondistes.
Stubenberg (Steiermark)

Stubenberg, ka Stubenberg am See, on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. See asub laias laastus Grazist 50 km kaugusel ja Viinist 200 km kaugusel.
Stubenberg asub Feistritzi orus Alpide kaguosas. Valla territoorium jääb 386–1282 m kõrgusele merepinnast.
Majandus.
Stubenbergi peamine sissetulekuallikas on turism, peamiselt suvehooajal. Külas saab ööbida üle 150 000 inimese. Lisaks võtavad paljud külastajad ette ühepäevareise Stubenbergi, eriti selle järve äärde, mis pakub veespordivõimalusi, või Herbersteini lossi. Ümbruskonnas puudub tööstuslik tootmine, väikeettevõtted rahuldavad peamiselt kohalikku nõudlust. 14% hõivatutest on põllumajandussektoris. Teenindussektor domineerib 52%-ga.
Stubenberg võõrustas 1986. aasta kuumaõhupallide Euroopa meistrivõistlusi Schielleiteni lossi maadel. Õhupalliüritus toimus seal uuesti 1996. aastal.
Vorau

Vorau on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas. Seal asub Vorau klooster.
Waldbach-Mönichwald

Waldbach-Mönichwald on alates 2015. aastast vald Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Vald loodi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised Waldbachi ja Mönichwaldi vald.
Wenigzell

Wenigzell on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
150. motolaskurdiviis

150. motolaskurdiviis (vene keeles "150-я мотострелковая дивизия") on Venemaa Föderatsiooni maavägede väeüksus.
Liidunõukogu (Saksamaa)

Liidunõukogu (saksa keeles "Bundesrat") on Saksamaa parlamendi ülemkoda, mis esindab riiklikul tasandil Saksamaa 16 liidumaa huve. Liidunõukogu koguneb Berliinis Leipzigi väljaku juures endises Preisi maapäeva ülemkoja ("Herrenhaus") majas.
Liidunõukogu jagab seadusandlikku võimu Liidupäevaga. Seadused, mis mõjutavad liidumaade võimu ja ka põhiseaduslikud muudatused vajavad mõlema koja heakskiitu.
Erinevalt Liidupäevast Liidunõukogu ei valita, liikmed on tavaliselt liidumaade valitsuskabinettide liikmed. Tavaliselt nimetatakse ametisse nii palju valitsuskabinettide liikmeid, kui liidumaal on Liidunõukogus kohti ja teised kabineti liikmed saavad aseliikmeteks.
2022. aasta seisuga on Liidunõukogu 69-kohaline. Igale liidumaale on määratud vähemalt 3 kohta, kahe miljoni elanikuga liidumaad saavad 4, kuue miljoni elanikuga 5 ja seitsme miljoni elanikuga 6 kohta. Seega jagunevad kohad järgmiselt:
Nimetamistava kohaselt nimetatakse SPD juhitud liidumaid "A-Länder" ja CDU/CSU juhitud liidumaid "B-Länder".
Liidunõukogu president valitakse igal aastal, ametiaeg kestab 1. novembrist järgneva aasta 31. oktoobrini. Kuigi teoreetiliselt saab presidendiks valida ükskõik millise liikme ja korra ametis olnud liiget saab ka uuesti valida, järgitakse siiski Königsteini lepingu ("Königsteiner Vereinbarung") tava, mille kohaselt on presidendiks liidumaade peaministrid ja võimu edasiandmine toimub suurema rahvaarvuga liidumaalt väiksemale kuni lõpuni välja (Bremen) ning algab siis algab uuesti suurimast (NRW). Kui presidendi teenistus tema ametiajal oma liidumaa peaministrina katkeb liidumaa valimistel kaotuse, surma või tagasiastumise tõttu, siis valitakse presidendiks tema järglane liidumaa peaministrikohal, kuid seda ainult eelmise presidendi ametiaja lõpetamiseks. Selles on tehtud korra erand: 7. septembril 1956 sai Liidunõukogu presidendiks Hamburgi ülemlinnapea Kurt Sieveking (CDU), kes pidi septembris 1957 võimu üle andma Lääne-Berliini linnapea Otto Suhrile (SPD), kuid Suhr suri 30. augustil 1957 enne ametisse astumist, mispeale valiti Sieveking ajutiselt tagasi. Ta andis võimu üle Suhri järglasele Willy Brandtile (SPD) 1. novembril 1957, alates sellest ajast on president vahetunud iga aasta 1. novembril. Presidenti aitavad tavaliselt kaks asepresidenti, kellest esimene on eelmise aasta president eelmisel liidumaal ja teine on presidendi järeltulija järgmisel liidumaal. 
Iga liidumaa delegatsioon on kohustatud hääletama üksmeelselt. Kui liidumaa delegatsiooni hääled on vastuolus, on kõik liidumaa hääled kehtetud. Kuna koalitsioonivalitsused on tavalised, siis liidumaade delegatsioonid tihti ei osale hääletustel, kui koalitsioon ei jõua üksmeelele. Kuna kõik Liidunõukogu hääletused vajavad absoluutenamust kohtade arvu (mitte hääletajate) poolthääli (2022. aasta seisuga 35 69st), on mitteosalemine sama tulemusega kui vastu hääletamine.
KeyBank Center

KeyBank Center on mitmeotstarbeline siseareen, mis asub USA-s New Yorgi osariigis Buffalos.
Algselt oli spordihalli nime Marine Midland Arena, hiljem on see kandnud veel selliseid nimesid nagu HSBC Arena ja First Niagara Center. Spordihalli ehitust alustati 1994. aastal ja see avati 21. septembril 1996. Alates 1996. aastast on KeyBank Center National Hockey League'i (NHL) jäähokiklubi Buffalo Sabresi koduhall. KeyBank Center asendas Sabresi endise koduhalli Buffalo Memorial Auditoriumi, kus meeskond mängis aastatel 1970–1996. Lisaks on KeyBank Center National Lacrosse League'i (NLL) klubi Buffalo Banditsi koduhall.
KeyBank Center on New Yorgi osariigi lääneosa suurim spordihall, kus on 19 070 istekohta. See asendas Sabresi endise kodu, Buffalo Memorial Auditoriumi, kus meeskond mängis aastatel 1970–1996.
Serhi Volõnskõi

Serhi Volõnskõi (ukraina keeles Сергій Ярославович Волинський; sündinud 31. jaanuaril 1992) on Ukraina sõjaväelane.
Coolio

Artis Leon Ivey Jr. (1. august 1963 – 28. september 2022), esinejanimega Coolio, oli Ameerika Ühendriikide räppar. 
Ta sai tuntuks gangsta räpi ansambli "WC and the Maad Circle" liikmena. Laiema publiku seas saavutas Coolio edu sooloartistina albumitega "It Takes a Thief" (1994), "Gangsta's Paradise" (1995) ja "My Soul" (1997).
Tema tuntuim lugu on 1995. aastal Grammy auhinna pälvinud "Gangsta's Paradise".
Enn Parbo

Enn Parbo ( 2. aprill 1946 Tallinn – 3. juuli 1998 Tallinn) oli eesti korvpallur.
Enn Parbo lõpetas 1964. aastal Tallinna 22. Keskkooli (praegune Jakob Westholmi Gümnaasium) ja 1970. aastal mehaanikainsenerina TPI mehaanikateaduskonna. Korvpalli hakkas ta mängima 1962. aastal Rein Laastu treeningurühmas. Parbo pikkus oli 196 cm.
Sportlaskarjäär.
Ta mängis 1963.–1978. aastal Eesti meistrivõistlustel mitmes Tallinna meeskonnas (TPI, EKE Projekt jt), mille koosseisus on võitnud hõbe- ja pronksmedaleid. Parbo on neljakordne Eesti karika võitja (1966, 1967, 1970 ja 1973), kahekordne Eesti suvespartakiaadi võitja (1967 ja 1970). 
1965.–1973. aastani mängis Enn Parbo ka Eesti koondises ja NSV Liidu meistrivõistlustel Kalevi esindusmeeskonnas (Tartu Kalev). Ta võitis 1967. aastal NSV Liidu rahvaste spartakiaadil (olid ühtlasi okupeeriva riigi meistrivõistlused) hõbe- ja 1971. aastal pronksmedali ning sai 1969. aasta meistrivõistlustel 4. koha. Ta tuli NSV Liidu ametiühingute meistriks (1969) ja Balti karikavõistluste võitjaks (1971). Meistersportlaseks sai Parbo 1968. aastal.
Tööalane tegevus.
Enn Parbo töötas aastatel 1971.–1992. EKE Projektis. Algul projekteerimisinsenerina, siis projektipeainsenerina, osakonnajuhatajana ning 1988. aastast direktorina.
Vvedenskoje kalmistu

Vvedenskoje kalmistu (vene keeles "Введенское кладбище") on kalmistu Moskvas Kaguringkonnas Lefortovo rajoonis aadressil Nalitšnaja tänav 1.
Vvedenskoje kalmistu pindala on umbes 19 ha. Kalmistul on ka kolumbaarium.
Kalmistu asutati 1771. aastal Moskvat tabanud katkulaine ajal. Kalmistule maeti protestante ja katoliiklasi. Kalmistu esialgsed nimed olid Немецкое кладбище ('saksa kalmistu') või Иноверческое кладбище ('teiseusuliste kalmistu'). 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul ümbritseti kalmistu müüriga. Pärast 1917. aastal toimunud Oktoobrirevolutsiooni hakati kalmistule matma inimesi nende usutunnistusest sõltumata. Lähedalasuva künka järgi sai Vvedenskoje kalmistu praeguse nime.
Joglland

Joglland on tugevalt metsane madal mägipiirkond Steiermargi kirdeosas Hartberg-Fürstenfeldi ja Weizi ringkondades. Tänapäeval moodustab see turismipiirkonna "Joglland–Waldheimat (Kraftspendedörfer Joglland)".
Selle nimi on tõenäoliselt tuletatud nimest "Jaakob" (võib-olla Sankt Jakob im Walde külast), mis selles piirkonnas on sageli moondunud "Joggli" või "Jackli" nimeks. Piirkonda kirjeldab kirjanduses Steiermargi luuletaja Peter Rosegger, kes kasvas üles Alplis põllumehe pojana.
Asukoht ja maastik.
Joglland asub Ida-Steiermargis Wechseli, Feistritzi ülemise oru, Safenbachi ja Hartberg-Friedbergi ala vahel. See moodustab alamrühma Eelalpidest Muri jõest idas.
Põhja pool asub Semmeringi piirkond, kirdes asub piirkond Bucklige Welt. Loodes asuvad Fischbachi Alpid ja nende taga Mürzi alumine org. Läänes ja edelas asub Grazi mägismaa. Lõunas asub Ida-Steiermargi mägismaa ja kagus asub Lõuna-Burgenland – viimane moodustab juba osa Kagu-Alpide vööst ja on näoga Kesk-Doonau madaliku poole.
Selle "Mittelgebirge"-iseloomuga piirkonna kõrgeimad punktid on Wechseli massiivi tipud – näiteks Hochwechsel (1742 m), Herrenstein (1448 m) ja Hochkogel (1314 m) – Wildwiesen (1254 m), Masenberg (1261 m) ja Rabenwaldkogel (1281 m).
Piirkonnast voolavad välja Feistritzi ja Lafnitzi jõed.
Leibnitzi ringkond

Leibnitzi ringkond on ringkond Austrias Steiermargi liidumaal.
Ringkond koosneb järgmistest valdadest:
Nouse, Inkeri

"Nouse, Inkeri" (Tõuse, Ingeri) on Ingerimaa hümn.
Laulu sõnad ja meloodia kirjutas Mooses Putro 1888. aastal, teise salmi sõnad kirjutas Paavo Räikkönen. Hümni esitati esimest korda üleingerimaalisel laulupeol 1899. aastal.
Sama laul oli ka lühikest aega eksisteerinud Põhja-Ingeri Vabariigi hümn.
Hümni sõnad.
Nouse, Inkeri, jo herää työhön,&lt;br&gt;
aamun koi jo sulle heijastaa!&lt;br&gt;
Valoa jo elämäsi yöhön&lt;br&gt;
leviää, oi armas synnyinmaa!&lt;br&gt;
Väikkyen jo aamun sätehissä&lt;br&gt;
toivo herää lastes sydämissä.&lt;br&gt;
Nouse, Inkeri, jo loppuu yö,&lt;br&gt;
nouse, nouse, sun hetkes lyö!&lt;br&gt;
Kerran kaikuu vielä kaunis soitto&lt;br&gt;
kautta kallihimman synnyinmaan,&lt;br&gt;
valon, vapauden ompi voitto,&lt;br&gt;
riemuiten käy kansa laulamaan.&lt;br&gt;
Kuullen kutsumusta mielin innoin&lt;br&gt;
kaikuaapi silloin täysin rinnoin:&lt;br&gt;
Nouse, Inkeri, sun laulus soi,&lt;br&gt;
nouse, päiväks jo vaihtuu koi!&lt;br&gt;
Colin Muset

Colin Muset oli truväär, elukutseline viellei mängija ja žonglöör, kes tegutses Prantsusmaal 13. sajandil.
Eluloolist.
Colin Muset oli pärit Lorraine'ist ja ta musitseeris Haute-Marne'i oru aadlilossides Langres' ja Joinville'i vahel. Tema vanaprantsuskeelne luule ülistas veinist ja heast elust saadavaid naudinguid, samuti kirjutas ta õukonnaluulet parodeerivat luulet.
Blondel de Nesle

Blondel de Nesle oli truväär, kes tegutses Põhja-Prantsusmaal 12. sajandil. Teda on samastatud kas Nesle'i isanda Jean I de Nesleiga (u 1155 – 1202) või tema poja Jean II de Nesleiga (suri 1241).
Eluloolist.
Arvatavasti pärines ta Nesle'ist Pikardias, ja nimi Blondel oli tegelikult talle tema juuksevärvi järgi antud hüüdnimi. Selle nimega seostatakse 22–25 laulu, kuid pole teada, kui paljud neist on tegelikult tema loodud. Luule on tavapäraselt suunatud tundmatule daamile, kuid ainsagi viiteta luuletaja ja daami tegelikule suhtele ja luuletaja kaasajal toimunud sündmustele. Blondeli populaarsusele viitab asjaolu, et tema meloodiaid kasutasid paljud teised tema kaasaja autorid, näiteks minnesinger Walther von der Vogelweide, ja neid leidub arvukalt eri käsikirjades, näiteks laulu "L'amours dont sui espris" viisi kasutatakse Carmina Burana käsikirjas teksti "Procurans Odium" viisina.
Tema populaarsusest kõneleb ka kaheldava tõesusega, kuid laialt levinud legend, mis ilmub esmakordselt ühes 13. sajandi romaanis "Récits d’un ménestrel de Reims" ('Lugu ühest Reimsi menestrelist') ja mis jutustab, kuidas luuletajal õnnestus leida ja vabastada Inglismaa kuningas Richard I Lõvisüda vangistusest (1192–1194) Püha Rooma keisri Heinrich VI juures. Legendi järgi rändas luuletaja ringi, mõne versiooni järgi patukahetseja mantlis, ja laulis kõikjal viisi, mida pidi teadma ainult kuningas. Dürnsteini lossi juures, kus Richard I vangis oli, vastas too truvääri laulule, lauldes vastuseks selle laulu teise salmi.
Eesti kirjanduses.
Blondeli legendi motiiv esineb kolmes Karl Ristikivi romaanis: "Viimne linn", kus minategelane hospitaliit Roger Blondel de Tressalin on kunagise kuulsa truvääri sugulane või vähemalt oletab seda sugulust; "Rõõmulaul", kus muusik David, otsimas kuningat Kristust ja loomingulist täiust, võrdleb end truväär Blondeliga, kes otsis oma kuningat, ja "Kahekordne mäng".
Muud.
Blondel on Normandias levinud perekonnanimi.
Klaveritoas

"Klaveritoas" on Sõpruse Puiestee seitsmes kauamängiv, mis ilmus aastal 2020. Kaanefoto Heili Lõhmus. Kujundus Heili Lõhmus, Abraham Kenny, Emīls Koļesņikovs. Miks ja master Lauri Urb.
Jaam (album)

"Jaam" on Sõpruse Puiestee kaheksas kauamängiv, mis ilmus ansambli 20. sünnipäevaks aastal 2022.
Viin (perekonnanimi)

Viin on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Viin 162 inimesel (83 mehel ja 79 naisel). Perekonnanimede levikult on Viin meeste puhul 1060. ja naiste puhul 1279. kohal.
Volodõmõri langu sild

 
Volodõmõri langu sild on 2019. aastal Kiievi kesklinnas Volodõmõri langule (ukraina keeles Володимирський узвіз) rajatud 216-meetrine kolmetalaline jalakäijatele ja jalgratturitele kasutamiseks mõeldud metallist talasild.
2022. aasta 10. oktoobril, Venemaa Ukrainasse sissetungi 229. päeva hommikul (8:18) lõhkes silla juures Venemaa rakett.
Tammeriisikas

Tammeriisikas ("Lactarius quietus") on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.
Seen kasvab tammede all ja on kupatatult söödav.
Vaguheinik

Vaguheinik ("Tricholoma stans") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab vaguheinik männimetsades.
Seen ei ole söödav.
Seepheinik

Seepheinik ("Tricholoma saponaceum"), vanasti seebiheinik, on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Liik on Eestis levinud erinevates okas-, leht- ja segametsades.
Seeneliha on majapidamisseebi lõhna ja maitsega. Seen on mürgine.
Geneetiliselt on sama liik varem eraldi liigiks peetud Boudieri heinik ("Tricholoma saponaceum var. boudieri", varem "T. boudieri"), millel on vanemalt punakaspruun kübar ja läbilõikel safranpunaseks muutuv jalg.
Asja käik

"Asja käik" oli Hubert Jakobsi avalik kiri 1979. aastast, milles ta avalikustas oma suhted KGB-ga ja seosed tema toimetatud omakirjastuslike väljaannetega ("Kuller", "Tõlet" ja "Poolpäevaleht"). 
Hubert Jakobsi kiri levis omakirjastuslikul teel. 
Eellugu.
Aastatel 1968-1973 ilmus Eestis mitmeid omakirjastuslikke almanahhe (Hees, Marm, Kamikadze, Vigilia jt) ilma et nende puhul oleks tekkinud erilisi probleeme võimudega. 
1972. aasta sügisel aga hakati Tartu Riikliku Ülikooli rektori Arnold Koobi algatusel uurima luulealmanahhi "Jumala Tuul. Kamikadze". Selle toimetaja, bioloogia osakonna üliõpilane Jaanus Paal, heideti ülikoolist välja. Veidi hiljem pidi ülikoolist lahkuma ka "Vigilia" toimetaja Tõnn Sarv.
1974. aasta detsembris arreteeriti Eesti Demokraatliku Liikumise eestvedajad ning järgmisel aastal saadeti nad vangilaagrisse. Selle protsessi käigus korraldas KGB ülekuulamisi ka Tõnn Sarvele, Peep Gorinovile jt omakirjastuslike väljaannetega seotud inimestele. 
Selleks ajaks oli kirjanduslike almanahhide omakirjastuslik väljaandmine Eestis praktiliselt soikunud.
Sisu.
Oma avalikus kirjas "Asja käik" (dateeritud august/september 1979) kirjeldab Hubert Jakobs kõigepealt, kuidas ta Peeter Ilusa jt soovituste ja nõuannete põhjal andis 1975. aastal välja kaks numbrit almanahhi "Kuller". Selle moto oli "Ut aliquid fieri videatur" (nähtagu, et midagi tehakse). 
Sama aasta sügisel võeti Hubert Jakobs sõjaväkke ja saadeti aega teenima Kasahstani. Koos ühe teise eestlasega planeeriti sealt põgenemist, kuid see plaan luhtus. Jakobsi kaaslane mõisteti süüdi, Jakobsiga aga hakkas tegelema KGB.
Pärast sõjaväeteenistusest vabanemist jätkusid Jakobsi kontaktid KGB töötajatega. Nende teadmisel andis ta 1978. aastal välja almanahhi "Tõlet", kuid selle teisest ja kolmandast numbrist ning "Poolpäevalehe" seitsmest numbrist ei olevat KGB olnud teadlik.
1979. aasta märtsis nõuti Jakobsilt Tartu KGB-s seletuskirja, milles ta tunnistas omaenda ja mitmete teiste inimeste seotust "Poolpäevalehega". Veidi hiljem saatis Jakobs Tartu KGB ülemale kirjaliku avalduse, milles ta ütles lahti oma seletuskirjast ning palus lõpetada repressioonid "Poolpäevalehega" seotud inimeste vastu.
Järellugu.
KGB ja teised institutsioonid korraldasid alates 1979. aasta veebruarist korduvaid ülekuulamisi, sundtoomisi, hoiatusi, koosolekuid ja vestlusi paljudele: Doris Kareva, Hubert Jakobs, Arvo Pesti, Jaan Isotamm, Aado Lintrop, Leonhard Lapin, Ott Arder, Matti Milius, Viktor Niitsoo. 
Hubert Jakobs tagandati Tartu Noorte Autorite Koondise juhatuse esimehe kohalt. 
Tartu Riiklikust Ülikoolist eksmatrikuleeriti või sunniti lahkuma Hubert Jakobs, Arvo Pesti ja Doris Kareva.
Hiljem toimus Hubert Jakobsi elukohas läbiotsimine.
Smurģi

Smurģi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas. 
Küla jääb Riiast 106 km kaugusele. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 
Aastal 2007 oli külas 11 elanikku.
Strautmaļi

Strautmaļi on küla ("ciems") Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas.
Küla jääb valla keskusest Priekuļist 8,5, piirkonna keskusest Cēsisest 5 ja Riiast 96 km kaugusele. Asula on kujunenud samanimelise aianduskooperatiivi kohale. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 
Strautmaļi jääb Gauja rahvusparki. Külas asub natsirežiimi ohvrite matmispaik, mis on tähistatud mälestusmärgiga.
Ķingas

Ķingas on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas. 
Küla asub Cēsise põhjapiiril. Seal tegutseb puidutöötlemisfirma SIA “Staļi”. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 
Ķingas jääb Gauja rahvusparki.
Aastal 2007 oli külas 33 elanikku.
Spāriņi

Spāriņi on küla ("mazciems") Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas. 
Spāriņi asub valla idaosas. Külas on Spāriņi bussipeatus. Aastail 2009–2021 jäi küla Priekuļi piirkonda. 
Aastal 2007 oli külas 25 elanikku.
Doete de Troyes

Doëte de Troyes (u 1220 – u 1265) oli luuletaja, truväär ja menestrel, kes tegutses Prantsusmaal 13. sajandil ja kelle teostest on säilinud vaid üksikuid osi.
Eluloolist.
Doëte teenis truvääri ja muusikuna Mainzis Konrad IV Hohenstaufeni õukonnas (1228–1254) koos oma vennaga. Tema kohalolekut mainib Jean Renart romaanis "Guillaume de Dole", tsiteerides sealjuures värssi ühest tema laulust:
De Troies la bêle Doete
I chantoit ceste chançonete :
Quant revient la seson
Que l'herbe reverdoie,
Pärimuse järgi kirjutas ta luuletuse "L'aigle, ez haultz cieulx, oit dolce colombe" vastuseks keisri kurameerimiskatsetele.
Agnès de Navarre

Agnès de Navarre (1334 – 4. veebruar 1396) oli Navarra kuninga Philippe III ja Jeanne II tütar, Foix' krahvi Gaston III abikaasa (1349–1391). Ta oli ka luuletaja ja legendi järgi oli tal nooruses suhe Guillaume de Machaut'ga, mis oli värssromaani "Le Livre du Voir-Dit" inspiratsiooniks.
Välislingid.
Agnès de Navarre. - Poétesses d'expression française (du Moyen-Age au XXème siècle)
Ott Puumeister

Ott Puumeister (sündinud 16. juunil 1985) on eesti semiootik. 
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis semiootikat, ning kaitses samas 2018. aastal doktoritöö teemal "Biopoliitilisest subjektsusest: Michel Foucault' käsitlus biopoliitikast ning selle semiootilised tahud".
Ta töötab Tartu Ülikooli semiootika osakonnas. Ta on ajakirja "Sign Systems Studies" toimetaja, samuti on ta ajakirja "Acta Semiotica Estica" üks toimetajaid.
Ta on avaldanud ajakirjanduses rea arvustusi filosoofia ja semiootika teemadel.