tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sidney Fox

Sidney Walter Fox (24. märts 1912 – 10. august 1998) oli USA biokeemik, kes avastas rakkude ainulaadse sünteesi. 
Haridus ja töö.
Fox õppis California Ülikoolis Los Angeleses keemiat. Ta sai doktorikraadi ja töötas California Tehnoloogiainstituudis. 
II maailmasõja ajal otsis ta võimalusi haide maksast A-vitamiini eraldamiseks eesmärgiga parandada lennukipilootide öist nägemist. 1941. aastal rajas ta valkude uurimise labori. 1964. aastast töötas ta Miami ülikoolis molekulide ja rakkude evolutsiooni uurimise osakonna direktorina. Tema osakond uuris ka Apollo missioonidega Kuult toodud kivimeid. 
Tema tuntumad uurimused on aastatest 1950–1960, kui ta uuris valgustruktuuride iseeneslikku moodustumist. Tema varasem töö tõestas, et teatud tingimustel võivad aminohapped iseenesest moodustada polüpeptiide. See oli väga oluline avastus, sest selle käigus lõi ta samad tingimused, mis võisid olla Maal väga-väga ammu. Tema edasine töö paljastas, et aminohapped ja väiksed peptiidid võivad moodustada mikrosfääre. Kogu tema uurimus on väga oluline selleks, et teada saada, kuidas algas elu Maal. 
Isiklikku.
Fox oli abielus, tal oli kolm poega.
Kalju Tammaru

Kalju Tammaru (sündinud 21. detsembril 1956 Harku külanõukogus) on eesti raamatukogundustegelane. 
1996. aastast on ta Eesti Hoiuraamatukogu peavarahoidja ja 2003. aastast Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu terminoloogiatoimkonna esimees.
Haridus.
Kalju Tammaru alustas haridusteed 1964. aastal Ranna Algkoolis, õppis aastatel 1968–1975 Tallinna 2. Keskkoolis, lõpetas Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogilises Instituudis 1979. aastal raamatukogunduse ja bibliograafia eriala "cum laude". Hiljem on Tammaru täiendanud end raamatukogunduse valdkonnas Ameerika Ühendriikides ja Rootsis (1994).
Ametialane tegevus.
1979. aastal asus Kalju Tammaru tööle Fr. R. Kreutzwaldi nimelisse Eesti NSV Riiklikku Raamatukokku vanemraamatukoguhoidjana. Tema põhitegevuseks kujunes Eesti raamatukogude ajaloo uurimine. Läbinud 1979–1981 teenistuse Nõukogude Liidu armees, töötas nimetatud raamatukogus aastani 1984 vanemraamatukoguhoidja ja osakonnajuhataja asetäitjana.
1984–1989 oli Kalju Tammaru Eesti NSV Raamatupalati viimane ja noorim direktor. Ametikohast tulenevalt kuulus ta 1986–1990 NSV Liidu raamatupalatite direktorite nõukogusse. 
Kui Raamatupalat 1989. aastal likvideeriti, sai Tammarust Eesti Rahvusraamatukogu teenindusdirektor. Tema juhtimisel valmistati lugejate teenindamiseks ette 1993. aastal avatud uus Rahvusraamatukogu hoone Tallinnas aadressil Tõnismägi 2.
1996. aastal sai temast aasta varem Rahvusraamatukogust eraldunud Eesti Hoiuraamatukogu peavarahoidja, kellena töötab tänaseni. Hoiuraamatukogu tegeleb harva kasutatavate teavikute säilitamise ja vahendamisega.
Ühtlasi on Kalju Tammaru haridus- ja teadusministeeriumi teadusraamatukogude direktorite nõukogu liige ja kuulub kultuuriministeeriumi kultuuriväärtuste töögruppi.
Organisatsiooniline tegevus.
Kalju Tammaru on osalenud raamatukogunduslike organisatsioonide töös. Alates Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu taasloomisest 9. juunil 1988 on ta olnud sellega seotud 1988–1989 juhatuse liikmena ning 1990–1991 ja 1996–1998 juhatuse aseesimehena. Alates 2003. aastast on Kalju Tammaru Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu terminoloogiatoimkonna esimees.
Rahvusvahelistest organisatsioonidest on ta osalenud EBLIDA ja IFLA projektides ja komiteedes: 1998–1999 oli ta Kesk- ja Ida-Euroopa riikides autoriõiguse rakendamist edendanud projekti CECUP juhtkomitee liige ning 2000–2001 elektrooniliste ajakirjade ja andmebaaside litsentseerimispoliitika aluseid tutvustava projekti CELIP juhtkomitee liige. Ühtlasi on Tammaru IFLA juures tegutseva autoriõiguse ja muude juriidiliste küsimuste komitee liige.
Isiklikku.
Kalju Tammaru on tegelenud aastaid kodu-uurimisega, juhendanud selles valdkonnas ka õpilasi ja osalenud vabariiklike kodu-uurimise konkursside žüriides.
Tema isiklikus kalendrikogus on umbes 15 000 kalendrit, selle baasil on korraldatud näitusi Eesti Rahvusraamatukogus, Tallinna Linnamuuseumis ja Harjumaa Muuseumis.
Kirjutised.
Kalju Tammaru on olnud aastaid Eesti raamatukogundusajakirja Raamatukogu kaastööline, koostanud arvukalt bibliograafiaid ja ülevaatematerjale. Allpool on loetletud neist mõned:
Eesti orkestrite loend

"Siin on loetletud Eestis tegutsevaid või tegutsenud orkestreid ning eestlaste orkestreid mujal maailmas.
Ahekõnnu

Ahekõnnu on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Ellamaa (Kehtna)

Ellamaa on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Ellamaa (Saue)

Ellamaa on küla Harju maakonnas Saue vallas Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nissi valda.
Läbi Ellamaa kulges kuni 2004. aastani Keila–Haapsalu raudtee. Raudteel asus ka Ellamaa raudteepeatus.
Külas asuvad Tuuliku talu hooned on arvatud ehitismälestisteks. Külas asub ka mitmeid arheoloogiamälestisi: linnusekoht, kolm kivikalmet, kalmistu ja asulakoht.
Külas on elanud ja seal ka surnud näitleja Ruts Bauman. Teda meenutab mälestuspink kunagise kooli (praegu kogukonnakeskus) juures. Haridust anti hoones 1930-1975. 
Koolis on töötanud juristi, kohtuniku ning tõlkija Heili Sepa vanemad. Ning ta on lapsena asulas elanud. 
Külas asub Kukeküla rändrahn.
Ellamaa elektrijaama hoone asub Turba alevikus. Sinna lähedale Nurme küla territooriumile jääb ka Ellamaa raba.
Ellamaa

Ellamaa on mitme koha nimi:
Ellamaa on perekonnanimi:
Haakla

Haakla on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Hertu

Hertu on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Hiie

Hiie on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Ingliste

Ingliste on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
1920. aastatel moodustati Ingliste mõisa maadest Ingliste asundus. 1977 muudeti asundus külaks.
Küla läbib Keila jõgi. Jõel on asunud Ingliste vesiveski.
Külas asuvad Ingliste mõisa hooned ja Ingliste mõisa park on arvatud kultuurimälestisteks. Küla piiresse jääb ka üks kaitsealune kultusekivi.
Mõisa juures on tegutsenud Ingliste kool. Õppeasutus suleti 1973. aastal.
Kaerepere küla

Kaerepere on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Kalbu

Kalbu on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Kehtna-Nurme

Kehtna-Nurme on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Kastna (Kehtna)

Kastna on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Külas asub Kastna hiiemägi ja sellel Kastna hiiemäe pärn.
1977. aastal liideti Kastna külaga Asunduse.
Kenni

Kenni on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Koogimäe

Koogimäe on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Koogiste

Koogiste on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Külas oli Koogiste raudteepeatus.
Kumma

Kumma on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Kõrbja

Kõrbja on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Käbiküla (Kehtna)

Käbiküla on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Kärpla

Kärpla on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Laeste

Laeste on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Lalli (Kehtna)

Lalli on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Lau

Lau on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Külavanem on Aare Hindremäe.
Lellapere

Lellapere on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Lellapere-Nurme

Lellapere-Nurme on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Linnaaluste

Linnaaluste on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas Keava aleviku kõrval.
Külas asus Keava mõisa keskus. Paljud mõisahooned või nende varemed on arvatud kultuurimälestisteks.
Küla territooriumile jääb Keava linnamägi.
Looduskaitsealustest objektidest asub külas Keava kahar mänd. Sinna jääb ka Keava-Esku oos ning osaliselt Keava raba.
Küla põhjapiiri puudutab ja selle idapiiril kulgeb lühidalt Vigala jõgi. Küla läänepiiri märgib Tallinna–Viljandi raudteeliin.
Lokuta (Kehtna)

Lokuta on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Lokuta (Märjamaa)

Lokuta (1977–1997 "Lokutaja") on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Metsaääre (Kehtna)

Metsaääre on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Mukri

Mukri on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Nadalama (Kehtna)

Nadalama on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Nadalama (Väike-Maarja)

Nadalama (18. sajandi kaartidel "Naddalem") on küla Lääne-Viru maakonnas
Väike-Maarja vallas.
Nõlva

Nõlva on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Ohekatku

Ohekatku on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Külas asuvad Ohekatku hiiemägi, looduskaitsealune Ohekatku tamm ja kultuurimälestiseks arvatud Ohekatku kultusekivi.
Pae (Kehtna)

Pae on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Küla alal asub Pae maastikukaitseala.
Pae (Lääne-Harju)

Pae on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
2. mail 2008 avati Pae külas Poosimatsu talus mälestuskivi tundmatule lendavale objektile ehk UFO-le, mis väidetavalt olevat 1996. aastal taluõue maandunud.
Palasi (Kehtna)

Palasi on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Palasi (Vinni)

Palasi (18. sajandi kaartidel "Pallas") on küla Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas.
Palasi asub Rakvere–Rannapungerja maantee ääres. Tudu aleviku suunas järgneb enne Purtse jõge endine Udriku (18. sajandi kaartidel "Uddrik") küla.
Küla on kuulunud Viru-Jaagupi kihelkonda.
Külas asub muistne Palasi kalmistu.
Põllu

Põllu on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Külas asub Lelle kalmistu, mis on arvele võetud kultuurimälestisena.
Põrsaku

Põrsaku ("Poirsako") on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Küla kuulus Valtu mõisa alla. Teda on mainitud 1412. aastal "Poersenkayne" ja 1558. aastal "Persack"'i nime all. Mellini atlases (1796) on teda nimetatud "Porsö".
Tartu Ülikooli arheoloogia õppetooli ekspeditsioon käis küla maid uurimas 2001. ja 2002. aastal. Ajaloolise asulakoha äärealalt leiti savinõukilde, mis pärinevad rauaaja lõpust ja keskajast. Taani hindamisraamatus ei ole Põrsakut mainitud, küll aga Hertu (Härtu) küla. Praeguse Hertu aladel ei ole aga tõendeid muinasasula olemasolust, seega arvatakse, et hindamisraamatus mainitud Härtu küla hooned paiknesid hoopis praeguse Põrsaku alal.
Küla aladel on pinnas paene ning tõenäoliselt on paelõhes karst või salaoja. Liikuv vesi põhjustab tihti varinguid. Suurem varing toimus 2006. aastal Uustalu ja Järve talu põllumaade piiril.
Reonda

Reonda on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Rõue

Rõue on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Saarepõllu

Saarepõllu on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Küla läbib Lelle–Pärnu raudteelõik.
Saunaküla

Saunaküla on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Selja (Kehtna)

Selja on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Sooaluste

Sooaluste on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Valtu-Nurme

Valtu-Nurme on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Vastja

Vastja on küla Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Leonardo DiCaprio

Leonardo Wilhelm DiCaprio (sündinud 11. novembril 1974 Californias Hollywoodis) on USA filminäitleja ja ÜRO rahusaadik.
Tema isa George DiCaprio, isa poolt itaallane ja ema poolt sakslane, on töötanud koomiksikunstnikuna. Ema Irmelin Indenbirken on sündinud Saksamaal, kes on oma isa poolt baltisakslane, Irmelini ema oli Venemaa immigrant, Odessa päritolu (sündinud Jelena Smirnova). Leonardo vanemad käisid koos kolledžis ja abiellusid, aga lahutasid abielu varsti pärast poja sündi. Leonardo jäi ema kasvatada.
Juba lapsena hakkas Leonardo mängima reklaamides ja õppefilmides. 1990 lisandusid nendele episoodilised osatäitmised seebiooperites, näiteks "Uus Lassie", "Roseanne" ja "Santa Barbara" (viimases mängis ta noort Mason Capwelli). Mängufilminäitlejana debüteeris ta 1991. aastal õudusfilmis "Näkitsejad 3".
Ta on Oscari kandidaadiks esitatud viis korda, sealhulgas: parima meeskõrvalosatäitja kategoorias filmi "Mis piinab Gilbert Grape'i" (1993) ning parima meespeaosatäitja kategoorias filmide "Aviaator – valguses ja varjus" (2004) ja "Vereteemant" (2006) eest. Viiendal korral, 2016. aastal, sai ta parima meespeaosatäitja kategoorias Oscari osatäitmise eest filmis "Mees, kes jäi ellu" eest.
Ta on Kuldgloobuse kandidaadiks esitatud seitse korda: filmide "Mis piinab Gilbert Grape'i" (1993), "Titanic" (1997), "Püüa kinni, kui suudad" (2002), "Aviaator – valguses ja varjus" (2004), "Vereteemant" (2006), "Kahe tule vahel" (2006) ja "Mässajate tänav" (2008) eest. Neist esimesega kandideeris ta parima meeskõrvalosatäitja ja ülejäänutega parima meespeaosatäitja kategoorias. Ta võitis neist ainult ühe: rolli eest filmis "Aviaator – valguses ja varjus".
DiCapriol on oma filmistuudio Appian Way Productions ning alates 2004 on ta produtseerinud mitu filmi, millest viimastes ta ise näitlejana üles pole astunudki. Ta on ka auhinnatud filmi "Aviaator – valguses ja varjus" tegevprodutsent.
Isiklikku.
DiCaprio ei ole olnud abielus ja tal ei ole lapsi, kuid tal olnud mitu pikemat armusuhet, sealhulgas aastail 2001–2005 Brasiilia modelli Gisele Bündcheniga ja aastail 2005–2011 Bar Refaeliga. Veel on tal lähedane suhe olnud näiteks Blake Lively ja Erin Heathertoniga. Praegu on ta suhtes Saksa modelli Toni Garrniga.
Jack Nicholson

Jack Nicholson (sünninimi John Joseph Nicholson; sündinud 22. aprillil 1937 New Jersey osariigis Neptune'is) on USA filminäitleja, kes on tuntud neurootiliste tüüpide, sealhulgas kurjategijate kujutamisega. Ta on töötanud ka produtsendi, režissööri ja stsenaristina.
Ta on võitnud kolm korda filmiauhinna Oscari ja kandideerinud sellele koguni 12 korda. Ükski mees ei ole võitnud rohkem Oscareid näitlemise eest, naisnäitlejatest on Katharine Hepburnil 4 Oscarit. Nicholson ja Michael Caine on ainsad näitlejad, kes on olnud Oscarile nomineeritud igal aastakümnel alates 1960. aastatest. Nicholson on võitnud 7 Kuldgloobust. 1994. aastal sai temast noorim näitleja, kes on pälvinud elutöö Oscari.
1999. aastal anti talle Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind. 2001. aastal pälvis ta Kennedy keskuse auhinna.
Tema tuntumate filmirollide seas on osatäitmised filmides "Muretu rännumees", "Chinatown", "Lendas üle käopesa", "Enam paremaks minna ei saa" ja "Kahe tule vahel".
Grey anatoomia

"Grey anatoomia" on mitmete Kuldgloobuste ja Emmydega pärjatud USA telesari, mis räägib viie interni elust ja tööst väljamõeldud Seattle Grace Mercy West haiglas, mis asub Washingtoni osariigis Seattle'is. 
Sarja pealkiri vihjab Henry Gray kuulsale anatoomiaõpikule "Gray anatoomia". 
Auhinnad.
Kuldgloobus
Emmy
People's Choice Awards
USA Telekriitikute Ühingu auhind
Kristlikud Demokraadid (Rootsi)

Kristlikud Demokraadid (rootsi keeles "Kristdemokraterna", lühend "KD") on Rootsi partei. Partei kuulub Kristlik Demokraatliku Internatsionaali ja Euroopa Rahvaparteisse.
Ajalugu.
Asutati 1964. aastal Kristliku Demokraatliku Ühtsuse ("Kristen Demokratisk Samling") nime all, kuid saavutas oma esindatuse Rootsi parlamendis alles 1985. aastal valimisliidus Keskparteiga. Oma nime all sai partei parlamenti alles 1991. aastal. Partei muutis nime 1987. aastal Kristlik-Demokraatlikuks Sotsiaalseks Parteiks ("Kristdemokratiska Samhällspartiet"). Praeguse nime sai erakond 1996. aastal. KD osales Rootsi paremtsentristlikes valitsustes aastatel 1991–1994 ja osales paremtsentristlikus valitsuses aastatel 2006–2014.
Partei ideoloogia.
KD on paremtsentristlik kristlik demokraatlik partei. Majanduses pooldab partei maksude vähendamist, ettevõtete reguleerimise vähendamist. Sotsiaalpoliitikas taotletakse eakate hoolitsemise parandamist, ollakse leppinud samasooliste paaride perekonnaks tunnistamise ja abiellumisega (alates 2009. aasta 1. maist on samasooliste abielu Rootsis lubatud, erakonna liider Ebba Busch on osalenud Stockholmi geiparaadil). Erakond pooldab 1980. aastatest abordi lubamist, selle ajani oli KD sellele vastu.
Valimistel.
2006. aasta Rootsi parlamendivalimistel sai partei 6,6% häältest, mis andis 24 kohta 349-st. 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai KD 5,5% häältest ja 1 koha 19-st. Hiljem liitus KD-ga üks ülejooksik Juuninimekirjast. KD liikmed kuuluvad Euroopa Parlamendis gruppi Euroopa Rahvapartei/Euroopa Demokraadid.
2010. aasta parlamendivalimistel saadi 5,6% häältest, 19 kohta 349-st.
2014. aasta parlamendivalimistel saadi 4,57% häältest, 16 kohta 349-st
2018. aasta parlamendivalimistel saadi 6,32% häältest, 22 kohta 349-st
Prokarüoot

Prokarüoot ehk prokarüont on eeltuumne rakk. Neil puudub membraaniga piiritletud tuum ning raku sisemuses on tunduvalt vähem erinevaid organelle ja membraanseid struktuure kui eukarüootidel. 
Prokarüoodid on jagatud kahte domeeni: bakterid ja arhead. Arhe(a)d või arhe(a)bakterid on hiljaaegu (Woese, Kandler &amp; Wheelis, 1990) tunnustatud domeen. Varem arvati, et arhead elavad ainult teistele organismidele kõlbmatutes elupaikades, mida iseloomustavad ülikõrge või ülimadal temperatuur, pH-ekstreemsus või radioaktiivne kiirgus, kuid leitud on, et nad asustavad ka teisi (normaalseid) elupaiku. 
Arvatakse, et prokarüoodid on esimesed planeedil Maa tekkinud elusolenditest. Väga umbkaudselt tekkisid nad 3,8 miljardit aastat tagasi. 
Enamik prokarüoote on ainuraksed, kuid leidub ka hulkrakseid organisme. 
Prokarüootide hulka kuuluvad eubakterid, arhed ja tsüanobakterid.
Tüliõun

Tüliõun oli vanakreeka mütoloogias kuldõun, mille tülijumalanna Eris sokutas Peleuse ja Thetise pulmapeole, kuna teda polnud sinna kutsutud.
Õunale oli peale kirjutatud: "Kõige ilusamale". Seda tahtsid endale jumalannad Athena, Hera ja Aphrodite. Kellele õun saab, pidi otsustama Paris (Trooja kuninga poeg). Iga jumalanna lubas talle midagi: Hera head abielu ja formaalset positsiooni, Athena tarkust ja kõigi lahingute võite ning Aphrodite ilusaima naise armastust. Paris valis õuna omanikuks Aphrodite ja pälvis seega Sparta kuninga Menelaose abikaasa Helena armastuse.
Hiljem röövib Paris Helena kavalusega, sellest saab alguse Trooja sõda.
Tänapäeval kasutatakse sõna "tüliõun" väljendina mingi asja või küsimuse kohta, mis tüli põhjustab.
Devoni saar

Devon (inglise "Devon Island") on Kanadale kuuluv asustamata saar Põhja-Jäämeres Kanada Arktika saarestikus.
Devonist idas asub Baffini laht. Lõuna pool asuvatest Baffini ja Somerseti saarest eraldab Devoni saart Lancasteri väin. Idas asuvast Cornwallise saarest eraldab teda Wellingtoni väin ja Bathursti saarest Perry väin. Loodes asuvatest Cornwalli ja Grahami saarest eraldab teda Belcheri väin. Põhjas asuvast Ellersmere'i maast eraldavad teda Cardigani ja Jonesi väin. Kirdes asuvast Coburgi saarest eraldab teda Lady Anni väin.
Devoni pindala on 55 000 km². See on suuruselt maailmas 27. ja Kanada saarte hulgas 6. kohal. See on maailma suurim asustamata saar.
Saar on mägine, kõrgus kuni 1908 meetrit või 1920 m. Kõrgeim tipp asub Devoni jääkilbil. Saare idaosa on kõrge ja kaetud Devoni jääkilbiga. Saare lääneosa on madalam ja seal leidub igijääd vaid kohati. Saare loodeosas asub Grinnelli poolsaar.
Devoni saar koosneb eelkambriumi gneissidest ja paleosoilisest savikildast.
Saare kliima on karm. Vegetatsiooniperiood kestab 40–55 päeva. Üle +10 °C tõuseb temperatuur harva, talvel võib temperatuur langeda kuni –50 °C-ni. Sellepärast on saar kaetud polaarkõrbega. Saarel elab ainult väike muskusveiste populatsioon, pisut on linde ja imetajaid. Kogu loomastik on koondunud saare keskossa, mis on pisut madalam ja tasasem.
Devoni saarel asub Haughtoni meteoriidikraater. Umbes 39 miljonit aastat tagasi langes saare keskossa umbes 2 km läbimõõduga meteoriit. Sel ajal oli Devon kaetud metsadega. Kukkumiskohta tekkis 23 km läbimõõduga kraater, mis oli mitme miljoni aasta jooksul järv.
Selleks, et ohjeldada välismaiste vaalapüüdjate tegevust, asutas Kanada valitsus augustis 1924 Devoni lõunarannikul olevasse lahte eelposti Dundas Harbour. 1933 üüriti see välja Hudsoni lahe kompaniile. Karusnahahindade languse ja raske kliima tõttu suleti asula 1936. Patrullteenistuse jaoks taastati asustus 1940. aastate lõpus, kuid raskete jääolude tõttu jäeti 1951 lõplikult maha. Tänapäeval on seal näha vaid üksikute hoonete varemed.
Devoni saar kirjanduses.
Jules Verne'i raamatus "Kapten Hatterase seiklused" surevad kapten Hatterase vastu mässu tõstnud laevameeskonna liikmed Devonil nälja ja külma kätte.
Virve Reid

Virve Reid (sündinud 24. novembril 1956 Vancouveris) on Kanada modell. 
Tema ema oli eesti põgenik, isa oli šoti ja inglise päritolu. 
Ta oli juunis 1977 ajakirja Playboy "Playmate of the Month". Muuhulgas ilmus selles numbris poster ("centerfold"). Foto autorid on Grant Edwards ja Phillip Dixon. 
Ta tegutseb Vancouveris aroomteraapia alal. Pärast tema fotode avaldamist Playboys oli ta mõnda aega ettekandja ("Playboy Bunny") Londoni Playboy klubis. 
Isiklikku.
Tema mõõdud poseerimise ajal olid:
Süstemaatika

Süstemaatika (kreeka sõnast συστηματικός ("systēmatikos")) on valdkond, mis tegeleb liigitamisega või kategoriseerimisega ühiste tunnuste alusel.
Refraktsioon

Refraktsioon on füüsikas laine levimise suuna muutus, mis tekib tema levimisel ühest keskkonnast teise või keskkonna ühtlasel muutumisel. 
Kitsamalt võib refraktsiooni defineerida kui atmosfääris või hüdrosfääris levivate elektromagnet- või helilainete pidevat murdumist (kiirte kõverdumist).
Ajalugu.
Refraktsioon oli tuntud juba antiikajal. Seda kirjeldas 3. sajandil eKr Eukleides Aleksandriast oma teoses "Optika".
Haldusõigus

Haldusõigus (inglise keeles "administrative law") on õigusnormide kogum, mis kehtib haldustegevuses, -menetluses ja -korralduses. Haldusõigus loob õigusi ja kohustusi kodanikule, aga ainult avaliku võimu ja kodaniku vahelistes suhetes.
Haldusõigus jaguneb 1) erahaldusõiguseks – justiitshaldusõigus, sotsiaal- ja tervishoiu haldusõigus, riigikaitse haldusõigus, KOV haldusõigus ehk munitsipaalhaldusõigus; 2) üldhaldusõiguseks; 3) finantshaldusõiguseks; 4) haldusprotsessiks.
Haldusõiguse ja haldusmenetluse üldpõhimõtted.
Haldusõiguse põhimõtted on olemas põhiseaduses või on sellest tuletatavad.
Hea halduse tava.
Ühelt poolt on hea halduse tava katusmõiste, mis koondab enda alla teised haldusõiguse ja ‑menetluse põhimõtted. Lisaks väljendab hea halduse tava halduse inimlikkust (abivalmidust, lahkust, korrektsust). Üldjuhul on hea haldus tõhus haldus, sest see võimaldab võtta vastu sisuliselt õige otsus. Selleks on olemas menetlusosaliste õigused (nt ärakuulamise õigus, menetlusse kaasamise õigus), mis võimaldavad saada vajalikke andmeid materiaalselt ehk sisuliselt õige otsuse vastu võtmiseks. 
Seaduslikkuse põhimõte.
Haldusmenetluse seadusega sätestatakse, et eraisiku põhiõigusi ja -vabadusi saab piirata üksnes seaduse alusel. Selle printsiibi alla käivad ka seadusliku aluse ja olulisuse põhimõte, mis vastavad küsimustele, kas haldustegevuses tehtavad otsused võivad piirata inimeste põhiõigusi ning kes peab määratlema piiramise olulised tingimused.
Seaduslikkuse põhimõte tuleneb põhiseadusest (§ 3 lg 1).
Proportsionaalsuse põhimõte.
Proportsionaalsuse põhimõtte kohaselt peab inimeste õiguste ja vabaduste piiramisel lähtuma põhiseadusest ja selle põhimõtetest ning piirangud peavad olema demokraatlikus ühiskonnas vajalikud. Seetõttu peavad haldusaktid ja -toimingud olema eesmärgi saavutamiseks sobivad, vajalikud ja mõõdukad.
Proportsionaalsuse põhimõte on sätestatud põhiseaduse paragrahvis 11.
Võrdväärse kohtlemise põhimõte.
Võrdse kohtlemise põhimõte keelab kohelda inimesi ebavõrdselt, kui puudub mõjuv põhjus.
Võrdse kohtlemise põhimõte tuleneb põhiseadusest (§ 12 lg 1).
Õiguskindlus.
Õiguskindlus jaguneb kaheks: õigusselguseks ja õiguspäraseks ootuseks.
Vormivabadus, eesmärgipärasus ja mõistliku aja põhimõte.
Haldusorganil on õigus valida menetlustoimingu vorm ja määrata muud olulised üksikasjad. Samuti peab menetlustoimingu läbiviimine olema eesmärgipärane ja tõhus. Haldusorganil tuleb valida lihtsaim ja kiireim viis toimingu tegemiseks, et asjaosalistele ei tekiks üleliigseid kulutusi ega ebamugavusi.
Uurimispõhimõte.
Haldusorganil on kohustus uurida välja kõik olulised asjaolud, mis võivad menetluse kulgu mõjutada. Vajaduse korral peab haldusorgan omal algatusel leidma ja koguma tõendeid, et lõpuks õige lahenduseni jõuda.
Kaasamise ja ärakuulamise põhimõte.
Menetlusosalisel on õigus esitada oma arvamus ja vajaduse korral ka vastuväited enne, kui haldusorgan annab välja menetlust puudutava haldusakti. Haldusorganil tuleb menetlusosalisele anda võimalus arvamuse ja vastuväidete avaldamiseks ka siis, kui tema suhtes antakse välja koormav haldusakt või tehakse muu toiming, mis võib kahjustada tema õigusi.
= Viited =
Ott Kool

Otto Kool (12. november 1930 Kunda vald, Toolse küla – 28. august 2000) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik. Ajakirjanikuna kasutas ta nime Ott Kool. Maetud Kunda kalmistule.
Haridus.
Ta õppis aastatel 1938–1941 Malla algkoolis, 1941–1945 Kunda 6-klassilises koolis ja 1945–1947 Karepa algkoolis.
1948. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve Tööstuskooli elektriku erialal ja 1949. aastal lõpetas Kohtla-Järve Õhtukeskkooli.
Looming.
Ott Kool oli tuntud ka kirjanikuna – tema sulest on ilmunud teravate probleemidega publitsistikat ja lühijutte ("Adraseadmise aegu", "Tähed allikas"). Samuti kirjutas ta publitsistliku kallakuga näidendeid – "Lilled professorile", "Maarja maal", "Kes paljajalu käib?", "Musta kassi öösel ei näe" jt. Käsitles põhiliselt Virumaa külaelu päevaprobleeme ja eetilisi küsimusi. Ott Kooli näidendeid on edukalt esitatud ka Rakvere Teatris, samuti Endla teatris. 
Kool kirjutas ka filmistsenaariume: "Puud ja inimesed", "Hommikumeeleolu", "Leib" jt. Eriti kuulsaks sai ta taasiseseisvumise ajal fosforiidi kaevandamise vastases kampaanias osalemisega ja selle avalikustamisega.
Isiklikku.
Ott Koolil oli mitu õde-venda: Elsa, Alfred, Hilda, Alfild, Linda, Helmi (hilisem Helmi Mets, kelle loodud on "Rutja jenka" laulusõnad). Samuti oli tal neli last.
Protsessile suunatud psühholoogia

Protsessile suunatud psühholoogia ehk protsessitöö on 1970. aastate lõpus Arnold Mindelli loodud psühhoterapeutiliste, isiksusarenguliste ja grupitöö praktikate ja teooriate kogum.
Füüsikuharidusega Mindell läks Zürichisse algul füüsika kraadiõppesse, kuid lõpetas selle asemel Jungi Instituudi jungiaanliku analüütilise psühholoogina. Teda hakkasid huvitama kehaliste sümptomite seosed unenägudega. Jungiaanlikust taustast arendas Mindell, sageli koos abikaasa Amy Mindelliga, lisades mõjutusi taoismist, šamanismist ja alkeemiast, samuti metafooridena kvantfüüsikast.
Protsessitöö keskseteks mõisteteks on primaarprotsessi ja sekundaarprotsessi ideed. Primaarprotsessideks on kõik kogemused, mida klient peab enda omadeks. Sekundaarprotsessid seevastu on aistingud, sündmused, ideed, mida klient peab endavälisteks, võõrasteks.
Protsessitöö üheks omapäraks teiste arvukate eklektiliste psühholoogiliste lähenemiste kõrval on võimalused suurtes gruppides konfliktide lahendamiseks, mida nimetatakse maailmatöö. Maailmatöö põhineb süvademokraatia põhimõttel. Mindelli järgi vastandub süvademokraatia tavapärasele esindusdemokraatiale, milles kuuldavale jääb üksnes enamuse hääl. Süvademokraatias seevastu püütakse teadvustada kõiki hääli, teadvuse seisundeid ja tegelikkuse kaarte, eeldades et need on tervikprotsessi mõistmiseks vajalikud.
Douro

Douro (hispaania Duero) on jõgi Euroopas Pürenee poolsaarel. 
Jõgi saab alguse Ibeeria mägedest ja voolab peamiselt läände. Suubub Atlandi ookeani. 
Suudmes asub Porto linn. Jõe kaldal asuvad Hispaania linnad Soria, Aranda de Duero, Tordesillas ja Zamora. 
Jõe pikkus on 897 km, millest 112 km moodustab Hispaania ja Portugali piiri. Jõe valgala on 98 400 km². 
Douro suuremad lisajõed on Esla, Valderaduey, Pisuerga, Águeda, Yeltes ja Tormes.
Douro org on veinitootmispiirkond. Alto Douro veinipiirkond jõe ülemjooksul kuulub 2001. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Tejo

Tejo [t'ežu] (hispaania Tajo [t'ahho]) on jõgi Euroopas Pürenee poolsaarel. Saab alguse Albarracíni mägedest ja voolab peamiselt läände. Suubub Atlandi ookeani. Suudmes asub Lissaboni linn. Jõe ääres asuvad veel Aranjuez, Toledo, Talavera de la Reina ja Alcántara Hispaanias ning Constância ja Santarém Portugalis.
Jõe pikkus on 1038 km, valgala on 80 100 km². 
Lissabonis on üle jõe ehitatud Vasco da Gama sild, mis on teine kõige pikem sild Euroopas.
Euroala

Euroala ehk eurotsoon on ala, kus kehtib Euroopa Liidu ühisraha euro. Euroalasse kuulub 20 riiki.
Euroala rahapoliitikat juhib Euroopa Keskpank. Euroala riikide keskpangad moodustavad eurosüsteemi.
Euroala riikide rahandusministrid moodustavad eurorühma, mis loodi 13. detsembril 1997 Euroopa Ülemkogu otsusega. Alates 12. jaanuarist 2018 on eurorühma alaline esimees Mário Centeno.
Ajalugu.
1998. aastal leppisid üksteist Euroopa riiki kokku ühisraha kasutuselevõtu tingimused. Euroala tekkis euro ametliku kasutuselevõtuga 1. jaanuaril 1999 (kuid esialgu vaid elektroonilise valuutana pankades ja ettevõtetes) Austrias, Belgias, Hispaanias, Hollandis, Iirimaal, Itaalias, Luksemburgis, Portugalis, Prantsusmaal, Saksamaal ja Soomes.
Nendega liitus Kreeka, kes täitis (statistikat võltsides) euro kasutuselevõtu tingimused ehk Maastrichti kriteeriumid aastal 2000 ja võttis euro kasutusele 1. jaanuaril 2001.
Euromündid ja -paberraha võeti käibele 1. jaanuaril 2002 (enne oli euro kasutusel vaid elektroonilistes arveldustes).
Sloveenia täitis eurotingimused 2006 ja euro võeti riigis käibele 1. jaanuaril 2007.
Küpros ja Malta täitsid eurotingimused 2007 ning euro võeti riigis käibele 1. jaanuaril 2008.
Slovakkia täitis eurotingimused 2008 ja euro võeti riigis käibele 1. jaanuaril 2009.
Eesti täitis eurotingimused aastal 2009. Euro võeti riigis käibele 1. jaanuaril 2011, vahetades välja Eesti krooni. Eestist sai euroala 17. riik.
Läti esitas formaalse taotluse euroalaga liitumiseks 2013. aastal ja liitus euroalaga ning võttis euro käibele 1. jaanuaril 2014.
Leedu täitis eurotingimused 2014, euro võeti käibele 1. jaanuaril 2015.
Horvaatia täitis eurotingimused juulis 2022 ja euro võeti käibele 1. jaanuaril 2023.
Euro käibimine väljaspool euroala.
Euro käibib ka Monacos, millel varem oli rahaliit Prantsusmaaga, ning Vatikanis ja San Marinos, millel oli rahaliit Itaaliaga. Need kolm riiki annavad välja ka oma kujundusega euromünte.
Eurot kasutab veel Andorra, mis pole ühegi riigiga ametlikult rahaliidus. Enne eurot kasutati seal paralleelselt Hispaania peseetat ja Prantsuse franki, mis on nüüd mõlemad asendatud euroga.
Ühepoolselt on euro kasutusele võtnud Montenegro ja Kosovo, kus enne eurot käibis Saksa mark.
Ametlikult ei arvata Andorrat, Montenegrot ega Kosovot euroala riikide hulka. Mitteametlikult seda vahel siiski tehakse.
Paljude riikide valuutad on fikseeritud euro vahetuskursiga. Sellised riigid on Euroopa riikidest Bosnia ja Bulgaaria. Selliseid riike on palju ka Aafrikas ning nad kõik on endised Prantsusmaa asumaad: Benin, Elevandiluurannik, Gabon, Kamerun, Kesk-Aafrika Vabariik, Kongo Vabariik, Lääne-Sahara, Mali, Maroko, Niger, Senegal, Togo ja Tšaad.
Mõne riigi valuuta vahetuskurss on seotud euroga nii, et lubatud on selle väike kõikumine euro suhtes. Selline riik on Taani (koos Gröönimaaga).
Meeleheitel koduperenaised

"Meeleheitel koduperenaised" (originaalpealkiri "Desperate Housewives") on USA telesari, mis räägib väljamõeldud Fairview' äärelinnas Wisteria Lane'i tänaval elava viie koduperenaise elust. 
"Meeleheitel koduperenaised" on segu mitmest žanrist: draamast, komöödiast, krimiloost, satiirist, põnevikust ja seebiooperist. 
Eestis võib sarja näha Kanal 2-s, Fox Life'is ning Sony Channel’is
Auhinnad.
Kuldgloobus
Emmy
Korea poolsaar

Korea poolsaar on poolsaar Aasia idaosas. Seda ümbritsevad Jaapani meri idast, Korea väin lõunast ja Kollane meri läänest. Poolsaare pikkus on umbes 600 km ja pindala 150 000 km².
Pinnamood on peamiselt mägine, kõrgeim tipp on Jirisani mägi (1915 m).
Poolsaarel asuvad Põhja-Korea ja Lõuna-Korea.
Hispaania peseeta

Hispaania peseeta oli Hispaania valuuta 1869. aastast kuni euro kasutuselevõtuni aastal 1999 (sularahana 2002).
Rahatähed.
Enne euro kasutuselevõttu oli Hispaanias käibel ainult neli pangatähenominaali:
Temirtau

Temirtau on linn Kasahstanis Karagandõ oblastis. Asub Nura jõe ääres Karagandõst põhjas.
Temirtau on asutatud 1905. aastal Samarast pärit asunike poolt Žauri külana ja nimetati 1909 Samarkandski külaks. 1945 sai linnaks ja tänapäevase nime (kasahhi keeles 'rauamägi').
Linnas on metallurgiakombinaat Mittal Steel Temirtau ja metallurgiainstituut.
Prantsuse frank

Prantsuse frank oli Prantsusmaa valuuta alates 1795. aastast kuni euro kasutuselevõtuni aastal 1999 (sularahana 2002). Prantsuse frank kehtis ka Monacos ja Andorras.
Mündid.
Varem olid ka 1- ja 2-santiimised mündid, mis võeti juba ammu enne euro käibelevõttu käibelt ära. Prantsusmaa pank (Banque de France) lõpetas 17. veebruaril 2005 müntide vahetamise eurodeks, st Prantsuse frangi ja santiimi münte enam ümber ei vahetata.
Rahatähed.
Enne euro kasutuselevõttu olid Prantsusmaal käibel järgmised rahatähed:
Ülalnimetatud pangatähti vahetas Prantsusmaa pank (Banque de France) kuni 17. veebruarini 2012 eurodeks ümber.
Vararenessanss

Vararenessanss on renessansiaja osa, mis vältas umbes aastatel 1430–1500.
Sel ajajärgul on vähemalt renessansiaja kirjanduses ja kujutavas kunstis tooniandjaks Itaalia. 
Renessanssmuusika raskuspunkt on Madalmaades.
Sisemaataipan

Sisemaataipan ("Oxyuranus microlepidotus") on Austraalias esinev mürkmadu, kes taksonoomiliselt on arvatud mürknastiklaste sugukonda. Teda peetakse maailma mürgiseimaks maoks. Ühe hammustusega eralduvast mürgist piisaks 100 inimese või 250 000 hiire tapmiseks. Korraga eralduv mürgikogus on keskmiselt 44 mg, kuid on leitud ka madusid, kellel see on 110 mg. 
Mao mürgisus selgus alles 1975. aastal, kui püüti kinni elus madu.
Sisemaataipani keskmine pikkus on 1,8 m, kuid ta võib kasvada ka 2,5 m pikkuseks.
Madu elab Austraalia sisemaal Simpsoni kõrbes ja Suures Arteesiabasseinis. 
Madu on väga arg ja varjatud eluviisiga. 
Siiani ei ole teada sisemaataipani põhjustatud surmajuhtumeid.
Porto

Porto on Portugali suuruselt teine linn pärast Lissaboni. See on Porto ringkonna pealinn ja üks Ibeeria poolsaare suurimaid linnu. Porto linnas elab 2025. aasta seisuga hinnanguliselt 252 687 inimest ning seda ümbritsevas linnastus 1,4 miljonit inimest. See on elanike arvult riigi teine linn. Linna pindala on 41,42 km².
Asudes Douro jõe suudmealal Põhja-Portugalis, on Porto üks Euroopa vanimaid asulaid. Porto vanalinn kuulub alates 1996. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse. Linna lääneosa ulatub Atlandi ookeani rannikule.
Linna nime järgi on saanud nime Douro orus valmistatav portvein.
Linnas tegutseb jalgpallimeeskond FC Porto.
Taraz

Taraz on linn Kasahstanis, Žambõli oblasti keskus.
Taraz on Kasahstani vanim linn. 2001. aastal tähistati linna 2000. aastapäeva.
1936–1938 oli linna nimi Mirzojan ja 1938–1997 Žambõl (venepäraselt Džambul).
Glåma

Glåma ehk Glomma on Norra pikim jõgi. Jõe pikkus on 604 km.
Glåma saab alguse Trøndelagi maakonnast Rørosi lähedalt ja suubub Fredrikstadis Oslo fjordi.
Jõe valgala on 42 441 km², millest 422 km² asub Rootsis.
Jõgi läbib metsarikkaid piirkondi ja on juba ajalooliselt Norra üks juhtivamaid jõgesid palgiparvetamisel.
Juba sajandeid on Glomma jõge kasutatud transporditeena ja vee-energia saamiseks.
Jõel on Euroopa suurim sisemaa delta.
Gaston Planté

Gaston Planté (22. aprill 1834 Orthez, Prantsusmaa – 21. mai 1889 Bellevue, Pariisi lähedal) oli prantsuse füüsik, kes leiutas pliiaku.
Aastal 1854 hakkas tööle õppejõuna Pariisi kunsti- ja käsitöö koolis. Uuris elektrinähtusi õhus, tegeles töödega kõrgepingenähtuste vallas.
1855. aastal avastas ta Pariisi lähedalt lennuvõimetu linnu fossiili, mis sai tema järgi nimeks "Gastornis parisiensis".
Leiutas 1859. aastal esimese laiadesse massidesse jõudnud elektrivoolu salvestamise seadme, pliiaku.
1860. aastal sai Polütehnilise Assotsiatsiooni professoriks. 1881. aastal kasutas pliiakut jalgratta- ja paadiajami vooluallikatena.
1882. aastal võeti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Aastal 1989 hakkas Bulgaaria Teaduste Akadeemia välja andma temanimelist medalit teadlastele, kes on arendanud või leiutanud uusi viise elektri salvestamiseks.
Maksiim

Maksiim (prantsuse "maxime") on lühikesse lausesse pandud elutarkus või käitumisreegel.
Pikkusplaat

Pikkusplaat on vahend pikkusühiku säilitamiseks ning pikkuse mõõtmiseks. Pikkusplaadid valmistatakse karastatud terasest. Pikkusplaatidega kontrollitakse mõõteriistade näitu, gradueeritakse skaalasid, seadistatakse mõõtevahendeid ja tööpinke. Neid kasutatakse täpseteks märkimistöödeks, kuid ka detailide otseseks mõõtmiseks. Pikkusplaatide mõõtmed on normeeritud ning neid tarnitakse komplektina.
Adapter

Adapter on seade või detail, mis teeb võimalikuks muude seadmete või komponentide omavahelise ühendamise. 
Adapter võimaldab suurendada mingi seadme või komponendi kasutusvõimalusi. Näiteks saab nn autoadapteri abiga ühendada auto elektrisüsteemi seadmeid, mis on algselt mõeldud kasutamiseks seinatoitega. Lihtsamal kujul võib adapter lihtsalt sobitada omavahel sobimatuid ühenduskohti - näiteks arvutihiire PS2-otsiku arvuti USB-porti või suurema läbimõõduga vooliku väiksema läbimõõduga kraani otsa. Keerulisemal juhul muudab adapter edasiantava energia või signaali omadusi, näiteks 220-voldise voolu 24-voldiseks. Sellist seadet nimetatakse ka muunduriks.
Björn Ulvaeus

Björn Kristian Ulvaeus (rootsi keeles: [ɵl'veːɵs]; sündinud 25. aprillil 1945 Göteborgis Rootsis) on rootsi muusik. Tuntud eelkõige ansambli ABBA liikmena.
Simferopol

Simferopol (varem eesti keeles "Simferoopol") on linn Ukrainas Krimmi poolsaarel, Krimmi Autonoomse Vabariigi pealinn. Pärast Krimmi annekteerimist märtsis 2014 kuulub "de facto" Krimmi Vabariigi koosseisus Venemaale.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Simferopoli elanikest venelasi 66,8%, ukrainlasi 21,2%, krimmitatarlasi 7%, valgevenelasi 1,1%, juute 0,7% ja armeenlasi 0,6%.
Simferopolil on trollibussiühendus Jaltaga.
Agnetha Fältskog

 
Agnetha Åse Fältskog [agn'eeta 'oose f'eltskuug] (sündinud 5. aprillil 1950 Jönköpingis Rootsis) on rootsi poplaulja, kes on tuntud eelkõige popansambli ABBA liikmena.
Elukäik.
Agnetha sündis kaubamajajuhataja Ingvar Fältskogi ja Birgiti (neiupõlvenimi Johansson) peres. Agnetha noorem õde Mona sündis 1955. aastal. 
Enne ABBA-karjääri oli Agnetha Rootsis edukas soololaulja, kellel oli ilmunud mitu singlit ja albumit. 
15-aastaselt sai temast kohaliku tantsuansambli laulja. Paar aastat hiljem kirjutas ta laulu "Jag var så kär", mis sai 1967. aastal Rootsis hitiks. Eestis sai lugu tuntuks pealkirjaga "Sulle kõik nüüd ütlen". 
Agnethalt on ilmunud mitu singlit ka saksakeelsete lauludega. 1968. aastal töötas ta mõne kuu Lääne-Berliinis ning oli mõnda aega sisse võetud saksa laulukirjutajast Dieter Zimmermannist. 
1975. aastal, olles juba ABBA liige, andis ta välja rootsikeelse albumi "Elva kvinnor i ett hus", millest sai tema senise soolokarjääri edukaim album. 
Pärast ABBA laialiminekut jätkas ta kuni 2013. aastani arvestatavat soololauljakarjääri nii salvestiste kui ka kontsertesinemistega. 
Elulooraamatud.
Tema edukat karjääri käsitlevad kaks elulooraamatut: 1996. aastal ilmunud autobiograafia "Som jag är" (inglise keeles "As I Am" 1997), mis täiendatud kujul ilmus inglise keeles 1998. aastal, ning 2016. aastal Suurbritannias välja antud Daniel Wardi raamat "Agnetha Fältskog – The Girl With The Golden Hair".
Alamsaksa keel

Alamsaksa keel on põhjapoolsel Saksamaal ja Madalmaades kõneldav ja kirjutatav regionaalkeel. 13.–16. sajandil oli keskalamsaksa keel Põhja-Euroopa suhtlus- ja kultuurikeel. 
Alamsaksa keelt kõneldi ja kirjutati ka Liivimaal Hansa liidu aegadel, kui kasutati Lübecki õigust, enne kui selle asemele tuli ülemsaksa keel. 
Alamsaksa keelest on läänemeresoome (eesti, soome ja liivi keelde) ja skandinaavia keeltesse (taani, rootsi ja norra keelde) ning läti keelde tulnud palju laensõnu.
Meelis Kompus

Meelis Kompus (sündinud 27. detsembril 1980 Tallinnas) on eesti kommunikatsioonijuht, endine riigiametnik ja ajakirjanik.
Haridus.
Meelis Kompus on lõpetanud 1999. aastal Kose Keskkooli, õppinud lastemuusikakoolis akordioni ja lõpetanud 2003. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli raadiorežii erialal. 2012. aastal kaitses ta magistritöö kultuurikorralduse erialal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas ja sai magistrikraadi.
Töö.
2002. aastal töötas ta lühikest aega raadiojaamas Star FM, seejärel asus tööle Eesti Raadio uudistetoimetuses, kus oli vastutav toimetaja ja üks "Vikerhommiku" saatejuhte (2002–2011).
Aastatel 2007–2013 oli ta Eesti Televisioonis saadete "Terevisiooni" ja "Aktuaalse kaamera" toimetaja-saatejuht ning tegi otseülekannete (Eesti Vabariigi aastapäeva kontsert ja vastuvõtt, laulu- ja tantsupeod, valimiste õhtud jmt) reportaaže. Ta juhtis ka meelelahutussaateid, näiteks "Tähelaev" (2007–2013) ja "Laulukarussell" (2010–2011).
Tele- ja raadiotöö eest pälvis Kompus Eesti Rahvusringhäälingus korduvalt kolleegipreemiaid (2007, 2010, 2011, 2013) ja oli valitud meediaväljaannete auditooriumiküsitlustel parimate uudistesaatejuhtide esikolmikusse (2007, 2008, 2009).
2013. aastast töötas ta Maanteeametis. 2014. aastast on ta Kultuuriministeeriumi kommunikatsiooni ja rahvusvahelise koostöö juht. Selle kõrvalt on ta teinud kaastööd Eesti Rahvusringhäälingule. 
Aastatel 2021–2023 oli ta Sihtasutuse Eesti Noorsooteater nõukogu esimees ja 2023–2024 teatri Vanemuine nõukogu liige. Alates 2024. aastast on ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori sihtasutuse nõukogu liige.
2025. aastast töötab ta AS Tallink Grupi kommunikatsioonidirektorina.
Muu tegevus.
Meelis Kompus oli 2017. aastal toimunud XII noorte tantsupeo "Mina jään" stsenaariumi idee autor. 
Ta on sisse lugenud heliraamatuid, sh romaani "Tõde ja õigus" I, II, III ja V osa. Ta on ürituste konferansjee, muu hulgas teadustaja laulu- ja tantsupidudel ning on aastaid olnud vabariigi presidendi 24. veebruari vastuvõtu heerold ja kõrgkooli kommunikatsioonilektor. 
Meelis Kompuse hääl on kõlanud Vanemuise teatri lavastuses "Remondimees" (Urmas Lennuk, 2012) ning Apollo kino teatriprojektis "Tramp ja Puutin" (Diana Leesalu, Erik Moora, Mart Normet, 2017).
Kompus paljudel aastatel läbinud Tartu suusamaratoni ja pälvinud Klubi Tartu Maraton kuldmärgi.
Ta oli 2023. aastal ERR-i "Eesti mängu" telemängu hooaja üldvõitja.
Aandu

Aandu (kohakääne Aandusse) on küla Raplamaal Kohila vallas.
Aandule lähimad asulad on kirdes Kohila, kagus Rootsi, läänes Hageri ja põhjas Masti. Muudest paikadest lähemad on põhjas Päevati ja loodes Nõmme.
Aandus asub Aandu karstikaitseala. Aandu lähedalt möödub Kernu–Kohila tee. Kohilas on lähim raudteejaam.
Aandut on esmamainitud 1564–1565 "Ona" taluna. Edaspidi on seda mainitud 1671. aastal kujul "Ohna", 1686. aastal kujudel "Ognaby" ja "Ognakylla", 1725. aastal kujul "Aanda" ja 1913. aastal kujul "Ando". Küla kuulus Hageri kihelkonda. Varasemate nimekujude samasust Aanduga kinnitab 1671. aasta dokument, mis käsitleb Tohisoo ja Lohu ning Tohisoo ja Aandu piiri.
1977. aastal liideti Aanduga Päevati küla.
Aandu on liitsõnaline kohanimi, mille päritolu on teadmata. Esiosa "aan" on murdeline omastav sõnast "aed", ent see võib olla juhuslik kokkusattumus. 17. sajandi kirjapanekute põhjal tõlgendas Karl Pajusalu küla Oinakülana. Sellele on liitunud tagaosa "-taguse", millest lühenedes on järele jäänud ainult "-du".
Adila

Adila (kohakääne Adilasse) on küla Raplamaal Kohila vallas.
Adila asub Raplast loodes, Kohilast edelas ja Hagerist lõunas. Lähematest küladest jäävad loodesse Pihali, itta Rabivere ja lõunasse Kelba.
Adila, Pihali ja Hageri ümbrus on väga rikas muististe poolest. Raplamaa arheoloogiamälestistest asub üle 40% Kohila vallas ja pooled neist on nimetatud külade maadel. See viitab piirkonna põlisele ja tihedale asustusele. Tuntud on Adila kivikalme, mis ei asu aga Adilas, vaid sellest loodesse jäävas Pihali külas.
Adilat on esmamainitud 1586. aastal, kui seal oli Adila mõis. Tollal kasutati nimekuju "Adell", ehkki hiljem kinnistus nimekujuks "Addila". Mõisa lähedal põhjas asus Koodja või Kootja küla, mida nimetati Taani hindamisraamatus 1241 kujul "Koti", 1725 kujul "Kotja" ja 1871 kujul "Kodja". Mõis ja küla kuulusid Hageri kihelkonda. 19. sajandi lõpul küla mõisastati.
1920. aastatel rajati mõisasüdamesse Adila asundus. 1977. aastal sai see külaks.
Külanime päritolu on selgusetu. Nime aluseks võib oletada vana isikunime. Sama päritolu näib olevat Põlvamaal olev Adiste. Nii "-la" kui "-ste" on sageli isikunimedest tuletatud kohanimede lõpus.
Adilas on kurisu Türiauk ja mälestuskivi küla küüditamisohvritele.
Adila külast on pärit ettevõtja Urmas Sõõrumaa.
Küla järgi on nime saanud Pirgu lademe Adila kihistu.
Aespa

Aespa (kohakääne Aespasse või Aespale) on alevik Raplamaal Kohila vallas.
Aespa asub Kiisast lõunas, Hagerist põhjas ja Kohilast loodes.
Aespa alevik moodustati 2011. aastal, kui endine Aespa küla jagati Vana-Aespa külaks ja Aespa alevikuks. Alevik hõlmab peamiselt nõukogude ajal rajatud endisi suvilakooperatiive, kus osa hooneid on ehitatud või kohandatud aastaringseks elamiseks.
Hageri küla

Hageri on küla Rapla maakonna Kohila vallas.
Hageri

Hageri on alevik Rapla maakonna Kohila vallas. 
Alevikust voolab läbi Maidla jõgi. Jõe ääres asub ka Hageri karstiala.
Hagerit läbivad Kernu–Kohila tee, Tõdva–Hageri tee ja Hageri–Kodila–Kuusiku tee. Aleviku piiril lõppeb Ääsmäe–Hageri tee.
Hageris asub Hageri kirik, kus tegutseb Hageri Lambertuse kogudus. Hageri kirikus leeritati Friedrich Reinhold Kreutzwald. Aleviku põhjaosas asub Hageri kalmistu. Hageri kirikumõis (Haggers) asus kirikust 7 km läänes ja jääb nüüd Harju maakonna piiridesse. Hageris asub ka kultuurimälestiseks tunnistatud Hageri vennastekoguduse palvemaja.
Asulat ja kihelkonda on esmamainitud 1241. aastal (Hakriz, ka Haccritz ja Hakrotz).
14. detsembril 2001 avati Hageris tänapäevane hooldekodu.
Alevikus tegutsevad Hageri rahvamaja ja Hageri raamatukogu.
Aleviku lähedal Põikma külas asub Hageri hiiekivi.
Hageri, Adila ja Pihali ümbrus on väga rikas muististe poolest. Kui kogu maakonna arheoloogiamälestistest asub üle 40% Kohila valla piirides, siis pooled neist on eespool nimetatud külade maadel. See viitab sealsele põlisele ja tihedale asustusele.
Hageri külaplats (Hageri rahvamaja park).
Hageri rahvamaja pargis (külaplatsil) on palju ajaviitmiskohti külaelanikele ja teistele.
Rahvamaja pargis on järgnevalt:
Kadaka (Kohila)

Kadaka on küla Rapla maakonna Kohila vallas.
Lohu

Lohu on küla Rapla maakonna Kohila vallas. 
Kuni 11. veebruarini 2008 oli küla pindala 3,7 km2. Sel päeval eraldati valitsuse otsusega Lohu külast Pukamäe küla, seega jäi Lohu küla pindalaks 2,4 km2.
Seisuga 18. september 2006 oli küla elanike arv vanades piirides 200, seisuga 1. jaanuar 2007 oli see 198. 
Lohu küla on esmamainitud Henriku Liivimaa kroonikas aastal 1216 (villa magna Lone). Toonane küla paiknes jõe läänekaldal kilomeetri pikkuselt praegusest pargist kuni linnuseni ja oli üks Muinas-Harju suuremaid külasid. Henriku kroonikasse sattus ta korduvalt: talvel 1220 oli küla Riiast tulnud rüüstajate koondumiskoht, aastavahetusel 1223–1224 piirasid orduväed Loone linnust 2 nädalat, kuid ei suutnud seda vallutada. Linnus alistus kokkuleppel. 
Külas asub kaks linnamäge: Lohu Jaanilinn ja Lohu II linnuse ase.
Sealne puurauk on Nabala lademe neostratotüüp.
Loone

Loone on küla Rapla maakonna Kohila vallas. 
Siin, Keila jõe paremkaldal paikneb muinaseestlaste vallikraaviga Loone maalinn.
Lümandu (Kohila)

Lümandu on küla Rapla maakonna Kohila vallas.
Küla on esmamainitud aastal 1284 (Lümmede), mõisat aastal 1546 (Limmat). 1875. aastal eraldati Lümandu mõisast Nõmmepere (Waldeck) poolmõis.
Lümandu (Märjamaa)

Lümandu on küla Rapla maakonna Märjamaa vallas.
Külas asub Lümandu mõis.
Masti

Masti on küla Rapla maakonna Kohila vallas. 
Küla moodustati 1977 Kohila asunduse (asundi) nendest taludest, mis olid väljaspool Kohila alevi piire.
Mälivere

Mälivere on küla Rapla maakonna Kohila vallas. 
Külas asub Lohu raudteepeatus.
Pahkla

Pahkla on küla Rapla maakonna Kohila vallas. 
Angerja-Pahkla alade asustus pärineb ilmselt juba muinasajast, 10.–12. sajandist. Pahkla küla on esmamainitud 1433. aastal nimega Pachel. Pahkla mõis rajati 17. sajandi alguses Pahkla küla asemele. 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul toimunud talude päriseksostmine ning Pahkla kogukonnas olid kõik talud, arvuliselt 35, vabaks ostetud. Kool avati Pahklas 1868. aastal. Sellest ajast elavnes ka kohalik kultuurielu. 19. sajandi lõpul tegutses külas mängu- ja laulukoor. 1926. aastal loodi Pahkla haridusselts, kui kooli juhatas Roman Esko. Selts korraldas mitmesuguseid kursusi ja ühisettevõtmisi, tegutsesid segakoor ja näitering, seltsil oli oma raamatukogu. Pahkla Kool lõpetas tegevuse paar aastat pärast oma 90. aastapäeva – aastal 1962. 1960. aastate lõpus rajati Pahkla metsa enam kui 200 hektarile Nõukogude armee raketiväebaas. 
1992. aastal rajati Pahkla Camphilli küla, mis on osa ülemaailmsest Camphilli liikumisest, toetudes R. Steineri antroposoofilisele õpetusele. Camphilli külas elab 30 vaimupuudega inimest koos tugiisikutega.
Pahkla küla staatus ja piirid taastati 1999. aastal.
Külaelanike omaalgatusena moodustati 2001. aasta kevadel Angerja ja Pahkla ühine küla eestseisus ning valiti külavanem.
2002. aasta septembris taasasutati Angerja-Pahkla Haridusselts.
2010. aastal paigaldati külakeskusse Theodor Altermanni mälestuskivi.
Pahkla külas on sündinud kultuuri- ja muusikategelane Robert Theodor Hansen.