tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Şırnaki provints

Şırnaki provints (kurdi keeles "Sirnex") on 1. järgu haldusüksus (provints) Kagu-Türgis. Provintsist kagus asub Iraak ja edelas Süüria. Provintsi keskus on Şırnak.
Oleh Blohhin

Oleh Blohhin (ukraina keeles Олег Блохін; sündinud 5. novembril 1952 Kiievis) on Ukraina jalgpallitreener, poliitik ja endine jalgpallur (ründaja).
Jalgpallurikarjäär.
Ta mängis aastatel 1972–1988 Nõukogude Liidu jalgpallikoondises 112 mängu ja lõi 42 väravat. Nõukogude Liidu koondises löödud väravate rekord jäigi tema nimele. 1972. ja 1976. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Nõukogude Liidu võistkonnaga pronksmedali.
Aastatel 1969–1988 mängis ta Kiievi Dinamos 432 mängu ja lõi 211 väravat. Dinamoga tuli ta kaheksa korda NSV Liidu meistriks, võitis 1975. ja 1986. aastal UEFA karikavõitjate karika ning 1975. aastal Euroopa superkarika.
Ta oli esimene Nõukogude Liidu jalgpallur, kes välismaa klubiga lepingu sõlmis. Aastatel 1988–1989 mängis ta Austria klubis Steyri Vorwärts ja 1989–1990 Küprose klubis Limassoli Aris.
Aastal 1975 valiti ta Euroopa aasta jalgpalluriks.
Treenerikarjäär.
Pärast sportlaskarjääri lõpetamist asus Blohhin tööle treenerina. Aastatel 2003–2007 ja 2011–2012 oli ta Ukraina jalgpallikoondise peatreener.
Ta on olnud järgmiste klubide peatreener:
Poliitikukarjäär.
Aastal 1998 valiti Blohhin Ukraina Ülemraada liikmeks. Ta valiti tagasi ka 2002. aastal. Alates oktoobrist 2002 on ta Ukraina Ühendatud Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.
Isiklikku.
Oleh Blohhini isa oli venelane ja ema ukrainlane.
Oleh Blohhin oli abielus iluvõimleja Irõna Derjuginaga, kellega tal on tütar. Teise abikaasa Angelaga on tal kaks tütart.
Kasha Nabagesera

Kasha Jacqueline Nabagesera (ka Jacqueline Kasha; sündinud 1980) on Uganda inimõiguste ja LGBT-aktivist. Ta on LGBT-organisatsiooni Freedom &amp; Roam Uganda (FARUG) asutaja ja tegevjuht. 2011. aastal pälvis ta Martin Ennalsi auhinna inimõiguste kaitsjatele.
Karl Landsteiner

Karl Landsteiner (14. juuni 1868 Baden – 26. juuni 1943 New York) oli Austria biokeemik ja arstiteadlane, Nobeli auhinna laureaat.
Landsteiner alustas biokeemiauuringuid juba Viini Ülikoolis arstiteadust õppides. Ta lõpetas ülikooli 1891. aastal ning töötas ja täiendas end järgmised viis aastat laborites Arthur Rudolf Hantzschi juures Zürichis, Hermann Emil Fischeri juures Würzburgis ja Eugen Bambergeri juures Münchenis. Seejärel pöördus ta tagasi Viini ja asus 1896. aastal tööle assistendina Viini hügieeniinstituudis Max von Gruberi käe all.
Landsteineri avastused panid aluse turvalisele vereülekandele. 1900. aastal avastas ta kolm veregruppi ning nimetas need A-, B- ja 0-grupiks. Koos Alexander Wieneriga avastas ta 1937. aastal reesusfaktori. 1930. aastal pälvis ta veregruppide avastamise eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Koos Erwin Popperiga avastas ta 1909. aastal polioviiruse.
1922. aastal asus Landsteiner tööle New Yorgis Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudis ja elas kogu ülejäänud elu Ameerika Ühendriikides.
Landsteineri sünniaastapäeval, 14. juunil tähistatakse maailma veredoonorluse päeva.
Midžor

Midžor (serbia keeles Миџор; bulgaaria keeles Миджур) on mägi Stara planina mäestikus Serbia ja Bulgaaria piiril, Serbia kõrgeim mägi.
Midžori geograafilised koordinaadid on .
Mäe kõrgus on 2169 meetrit.
Midžori massiivi põhjanõlv on kaljune ja järsk, teised nõlvad on laugemad ja kaetud taimestikuga. Mägi on populaarne mägironijate seas.
Mäe jalamilt saab alguse Lomi jõgi.
Stephen Curry

Wardell Stephen Curry II (sündinud 14. märtsil 1988 Akronis) on USA elukutseline korvpallur, kes mängib 2009. aastast NBA klubis Golden State Warriors. Curry on Warriorsiga tulnud neljakordseks NBA meistriks ja USA koondisega kahekordseks maailmameistriks.
NBA karjäär.
Curry valiti 2009. aasta NBA "draft"'ist seitsmendana Golden State Warriorsi. Eelkõige kaugviskespetsialistina tuntud Curry on Warriorsis veetnud kogu oma NBA karjääri.
Hooajal 2012/13 püstitas Curry NBA kaugvisete rekordi, kui tabas hooaja jooksul 272 kolmepunktiviset (parandas Ray Alleni 269 kolmepunktiviset). Hooajal 2014/15 viis Curry rekordi 286 tabamuseni ning sellest järgmisel, 2015/16. hooajal püstitas Curry 402 tabatud kaugviskega praeguseni kehtiva NBA rekordi. Ta on visanud sisse 3747 kaugviset. Sellega võttis Curry üle veel ühe Ray Alleni rekordi kui ta viskas 2021 aastal oma 2973. kolmepunktiviske.
Warriors võttis 2015/16. põhihooajal 82 mängust 73 võitu, ületades ühe võiduga Michael Jordani ja Chicago Bullsi senikehtinud rekordi (72–10) hooajast 1995/96.
Hooaeg 2015/16 oli ka statistiliselt Curry senise karjääri parim, kui mängujuhi arvele jäi keskmiselt 30,1 punkti, 5,4 lauapalli, 6,7 resultatiivset söötu ja 2,1 vaheltlõiget mängus. Curry valiti nii 2015. kui ka 2016. aastal NBA põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks. Hooajal 2015-16 tegi Curry ajalugu ja ta valiti ühehäälselt liiga väärtuslikuimaks mängjaks.
Rahvuskoondis.
2010. ja 2014. aastal tuli Curry USA korvpallikoondisega maailmameistriks. 2024. aastal tuli ta ka suve Olümpiamängude võitjaks,
Natan Elštein

Natan Elštein (7. märts 1929 Chișinău – 26. oktoober 2005 Tallinn) oli Eesti arst, gastroenteroloog, deontoloog, meditsiiniteaduste doktor, Eesti NSV riikliku preemia laureaat (1980).
Ta lõpetas aastal 1951 Tšernivtsi Meditsiiniinstituudi. 
Natan Elštein suri 26. oktoobril 2005 Tallinnas ja ta maeti 30. oktoobril 2005 Rahumäe kalmistule (juudi ossa).
Jakob Johann Ilisch

Jakob Johann Ilisch (vene keeles Якоб Иоганн Илиш; 1789–1858) oli vene arst.
Ta õppis Tartu, Berliini ja Jena ülikoolis, kus 1811 sai filosoofiadoktoriks. 
Ta töötas arstina muu hulgas Riias, 1815–1822 linnaarstina Pärnus, 1822–1829 Harju kreisiarstina Tallinnas.
Rodion Denissov

Rodion Denissov (vene Родио́н Андре́евич Дени́сов; sündinud 14. mail 1976 Tallinnas) on Eesti ühiskonnategelane, publitsist, raadio- ja telesaatejuht. 
2008–2009 oli ta ajalehe Molodjož Estonii peatoimetaja. 
Ta on kuulunud organisatsiooni Eestimaa Rahvaliidu Vene Ühendus.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Savisaare Valimisliidu ja Tegusa Tallinna nimekirjas Tallinnas.
Mark Sirõk

Mark Sirõk (sündinud 12. märtsil 1989 Tallinnas) on vene päritolu Eesti ühiskonnategelane. Ta oli üks 2007. aasta pronksiööde korraldajaid. 
2007. aastal sai ta Venemaa noorteliikumise Naši Eesti haru komissariks. 
Hiljem kolis ta Peterburi ja tegutseb seal moedisainerina.
Paul Karp

Paul Karp (1. aprill 1905 – 7. detsember 1981) oli eesti dirigent, tromboonimängija ja muusikapedagoog. 
1941. aastal oli ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia esimene direktor ja 1944–1950 Eesti Riikliku Sümfooniaorkestri peadirigent.
Isiklikku.
Tema tütar oli estraadilaulja ja lauluõpetaja Leelo Karp.
Sindi Jumalailmumise kirik

Sindi Jumalailmumise kirik on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku haldusalasse kuuluv õigeusu kirik Pärnu maakonnas Sindi linnas aadressil Pärnu maantee 16. 
Kirik on arvele võetud kultuurimälestisena.
Ajalugu.
Sindi õigeusu kirik valmis 1899. aastal ja ehitati Moskva kaupmehe R. Schöni ja Sindi kalevivabriku kulul. Riia ja Miitavi piiskop Agafangel (Preobraženski) pühitses kirikuhoone samal aastal. Kellatorni ja kaheksatahulise sibulkiivriga haritorniga punastest tellistest, seest krohvitud kirik oli Sindi esinduslikem hoone. Kirikul on rikkalik välisdekoor. Kolmeosalise (eeskoda, nelitis ja apsiid) pühakoja kujundamisel on kasutatud Moskva baroki elemente. Pärast koguduse likvideerimist 1962. aastal hakkas kirik lagunema. 1980. aastatel oli hoonel veel neli torni. Kiriku katusekonstruktsiooni uuendati osaliselt 1990. aastate algul. Samal ajal likvideeriti nelitise kohal olev kuppel ja asendati sirge katusekattega. Sindi linn andis EAÕK taotluse põhjal neile tasuta üle muinsuskaitse all oleva Sindi kiriku kinnistu ja taotles pühakoja renoveerimiseks toetust riiklikust pühakodade programmist.
Lastekaitsepäev

Rahvusvaheline lastekaitsepäev ("International Day for Protection of Children") on 1. juunil tähistatav tähtpäev, millega juhitakse tähelepanu laste kaitsmise tähtsusele.
Tähtsus.
Lastekaitsepäeva tähistamise eesmärk on juhtida tähelepanu laste heaolule ja õigustele ning lastekaitsele.
Sel päeval toimuvad üleriigiliselt mitmesugused tasuta lasteüritused. 
Lastekaitse Liit kutsub lastekaitsepäeval üles mõtlema mitte ainult laste tuleviku üle, vaid keskenduma ka nende oleviku muredele.
Ajalugu.
Eestis tähistatakse lastekaitsepäeva alates 1990. aastatest Eesti Lastekaitse Liidu eestvedamisel. Alates 2021. aastast on lastekaitsepäev esmakordselt riiklik tähtpäev ja lipupäev.
Lastekaitsepäeva tähistamise algus ulatub 1857. aastasse, mil Chelsea pastor dr Charles Leonard pühendas spetsiaalse jumalateenistuse lastele ja lastest. Oli juunikuu teine pühapäev ja päeva esialgseks nimeks Roosipäev, edasi Lillepäev ja siis Laste Päev.
Esmakordselt kuulutati lastekaitsepäev välja ülemaailmsel laste heaolu konverentsil 1925. aastal. Järjekindlalt hakati seda kindlal päeval tähistama 1954. aastast. Lastekaitsepäeva tähistatakse 1. juunil alates 1950. aastast, selle kehtestas Rahvusvaheline Demokraatlik Naisliit oma kongressil Moskvas 22. novembril 1949. Paljudes riikides (nt Albaanias, Cabo Verdes, Ecuadoris, Mongoolias, Poolas) peetakse lastekaitsepäeva 1. juunil; samas soovitab ÜRO tähistada 20. novembril rahvusvahelist lastepäeva.
Tahkuranna kirik

Tahkuranna kirik on luteri kirik Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Võiste asulas. 
Kirik on varemetes, kiriku põletas maha aastal 1941 nõukogude hävituspataljon. Tulest õnnestus välja tuua barokne altarimaal „Kristuse ristilt mahavõtmine“ koos altari ja krutsifiksiga.
Kiriku käärkambris tegutseb Tahkuranna kogudus.
Toivo Sikka

Toivo Sikka (22. mai 1962 – 23. mai 2015) oli eesti etnograaf.
Ta õppis aastatel 1969–1970 Luunja 8-klassilises koolis, aastatel 1970–1977 Pikasilla 8-klassilises koolis ja aastatel 1977–1980 Tartu 7. Keskkoolis. Aastatel 1980–1985 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli (lõpetas aastal 1985) ajaloo erialal, spetsialiseerudes etnograafiale.
Pärast ülikooli lõpetamist asus ta tööle Eesti NSV Riiklikku Etnograafiamuuseumi (aastast 1988 taastatud nimega Eesti Rahva Muuseum). 
Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi ja Eesti Muuseumiühingu liige. 1994–2007 oli ta MTÜ Fenno-Ugria Asutuse juhatuse liige.
Tõnis Saadoja

Tõnis Saadoja (sündinud 5. detsembril 1980) on eesti maalikunstnik.
Saadoja lõpetas 1999. aastal Tallinna Inglise Kolledži ja õppis seejärel Tartu Ülikooli maaliosakonnas. Ta lõpetas aastal 2004 bakalaureuseõpingud Eesti Kunstiakadeemia maali erialal ja aastal 2006 magistriõpingud Ida-Londoni Ülikooli vabade kunstide erialal.
2012. aastal valmis temalt teater NO99 laemaal (Sakala 3, Tallinn).
Töötab dotsendina Eesti Kunstiakadeemias.
Banduura

Banduura (ukraina keeles банду́ра) on näppekeelpill, ukraina rahvapill.
Selles on ühendatud tsitri ja lauto omadused. Algselt oli pillil 6–12 keelt. 18. sajandiks oli pill arenenud kujule, kus pilli kaelale (astmetraatidega või ilma) olid pingutatud neli kuni kuus keelt ja kõlakasti kohale kuni 16 diatooniliselt häälestatud keelt. 20. sajandil suurendati keelte arvu 31-ni ja n-ö kontsertpillidel 68-ni.
Ajalugu.
Kõige varasem teade, kus on banduurat mainitud, pärineb 6. sajandi Kreekast. 1441. aastal kirjeldati Poola kuninga õukonnas olnud ukraina päritolu banduuramängija Taraszko. Kesk- ja varauusaegsetes Poola dokumentides on mainitud teisigi ukraina päritolu banduuramängijaid (näiteks kuningas Zygmunt I õukonnas). Ukraina keelde arvatakse nimetus "bandura" olevat tulnud poola keele kaudu kas ladina või kreeka keelest ("pandora" või "pandura"). Mõned uurijad arvavad selle tulnud olevat otse kreeka keelest. Kuni 1940. aastateni nimetati seda pilli ka kobzaks. Seda nimetust kasutati Poola kroonikas juba 1313. aastal.
Tänapäeva Ukraina territooriumil on teada lautosarnaseid pille juba 591. aastast – kroonikates on mainitud rändavaid sõdalasi, kellel olid kaasas "kithara"'ks nimetatavad pillid. Kiievi Püha Sofia katedraali 11. sajandist pärinevatel freskodel on kujutatud lautosarnaseid pille. Arvatakse, et sel ajal nimetati taolisi pille üldise slaavi keelpilli nimetusega "husli". Sellised pillid olid keskajal levinud Ida-Euroopa õukondades, kuni nende populaarsus vähenes Lääne-Euroopa pillide ja stiilide tulekuga, kuid neid jäid endiselt kasutama ukraina kasakad. Nemad arendasid pilli märgatavalt edasi, et see sobiks nende laulurepertuaari saatmiseks. Hiljem mängisid seda peamiselt pimedad rändmuusikud.
Tsitri ja lauto omadusi ühendava pilli leiutamine omistatakse mõnikord Francesco Landinile.
Aare-Paul Lattik

Aare-Paul Lattik (sündinud 11. oktoobril 1970 Tallinnas) on eesti organist, muusikapedagoog.
2000. aastal võitis ta rahvusvahelise konkurssfestivali Con Brio.
Vladimir Monomahh

Vladimir Monomahh (ukraina keeles "Володи́мир Все́володович Монома́х", vene keeles "Владимир Всеволодович Мономах"), kes on ka tuntud kui Vladimir Vsevolodovitš või Vladimir II (1053 – 19. mai 1125), oli Rjurikovitšite soost Vana-Vene valitseja, Smolenski vürst (1073–1078), Tšernigovi vürst (1078–1094), Perejaslavi vürst (1094–1113) ja Kiievi suurvürst 1113–1125.
Isiklikku ja järglased.
Vladimir isa oli Kiievi suurvürst (1078–1093) Vsevolod I Jaroslavitš ja ema Anastasia, Bütsantsi keisrite valitseja Konstantinos IX hõimlane. Järgnevalt kasutas Vladimir emapoolse valitsejatedünastia lisanime Monomahh. 
Vladimiri õde Evpraksia (ehk Adelaide, Adelheid) oli abielus Saksa-Rooma riigi keisri (1056–1106) Heinrich IV-ga.
Vladimiri järglased, 3 abielust:
Busójárás

Busójárás ('Busóks käimine') on iga-aastane festival Ungaris Mohácsi linnas.
Seda peetakse pidutsemisperioodi lõpus enne tuhkapäeva, mis märgib paastu algust. Festival kestab kuus päeva ja toimub tavaliselt veebruaris. See algab neljapäeval ja kestab kuni teisipäevani.
Festivali tähtsaimad tegelased on "Busó"'d ehk inimesed, kes kannavad traditsioonilisi maske. Festivalil kuuleb rahvamuusikat, näeb maskeraade, rongkäike ja tantsu.
Festivali aluseks on legend, mille järgi Osmanite võimu ajal põgenesid linna inimesed armee eest lähedalasuvasse metsa ja sohu. Ühel ööl, kui nad lõkke ääres istusid ja juttu vestsid, ilmus eikusagilt vana mees, kes ütles "Ärge kartke, teil läheb varsti jälle hästi ja te saate koju tagasi minna. Seni valmistuge lahinguks, valmistage relvi ja hirmsaid maske ning oodake tormist ööd, kui tuleb maskis rüütel." Seda öelnud, kadus ta sama järsku, kui oli ilmunud. Põgenikud tegid nii, nagu ta oli öelnud, ja paar päeva hiljem tuligi maskis rüütel, kes käskis neil maskid ette panna ja minna linna tagasi, tehes nii palju lärmi kui võimalik. Türklased ehmatasid mürast, maskidest ja tormist nii ära, et arvasid deemonid neid kimbutamas olevat, ja lahkusid linnast enne päiksetõusu.
Teine, vanem ja vähem levinud lugu räägib, et peletati mitte türklasi, vaid talve.
2009. aastal kanti festival UNESCO immateriaalse pärandi nimekirja.
Lilian Semper

Lilian Semper (30. oktoober 1933 Tartu – 12. detsember 2007 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Ta alustas klaveriõpinguid ema juhendamisel, õppis aastani 1949 Tartu Muusikakoolis, lõpetas aastal 1959 Tallinna 7. Keskkooli ja aastal 1952 klaveri erialal Tallinna Muusikakooli (Irmgard Kaudre juhendamisel). Aastal 1957 lõpetas ta klaveri erialal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Heljo Sepa klassis) ja aastal 1961 aspirantuuri Moskva Konservatooriumis (Jakov Zaki juhendamisel).
Ta töötas 1961. aastast Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias õppejõuna, oli 1982. aastast dotsent, 1995. aastast professor ja 2007. aastast emeriitprofessor; ta oli aastatel 1991–2000 klaveriosakonna juhataja. Lisaks töötas ta õpetajana Tallinna Muusikakeskkoolis.
Tema õpilasi on Lille Randma, Tiina Ehin, Lea Gabral, Olga Belova, Ira Floss, Maido Maadik, Riina Pikani, Anne Tüür, Heili Vaus, Sven Kullerkupp, Kai Ratassepp, Ia Remmel, Irina Zahharenkova ja Marek Vilba.
Lilian Semper suri 12. detsembril 2007 Tallinnas ja maeti 18. detsembril 2007 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli kirjanik Johannes Semper, ema muusikakriitik ja -pedagoog Aurora Semper. Lilian Semper oli kunstnik Adamson-Ericu õetütar. Tema abikaasa oli Jüri Plink.
Urmas Tammik

Urmas Tammik (sündinud 22. veebruaril 1964 Tallinnas) on eesti tšellomängija. 
Ta on mitme rahvusvahelise konkurssfestivali võitja.
1991–2004 elas ja töötas ta Hispaanias.
Boriss Sandratski

Boriss (Boris) Sandratski (pseudonüüm; kodanikunimega Boriss (Boris) Roitblat; sündinud 22. novembril 1953 Berdõtšivis Ukrainas) on vene proosa- ja näitekirjanik ja ajakirjanik. 
Boriss Sandratski sündis Ukrainas Berdõtšivis. 
Ta lõpetas Tallinna merekooli. Ta tegi Eesti NSV ajal mitmele Eestis ilmunud ajalehele kaastööd.
Adalbert Philipp Cammerer

Adalbert Philipp Cammerer (25. juuni 1786 Bamberg, Saksamaa – 15. juuli 1848 Riia) oli saksa luuletaja ja prosaist. 
Ta õpetas Tallinnas, Riias ja Jēkabpilsis.
Jelizaveta Roos-Bazilevskaja

Jelizaveta Roos-Bazilevskaja (neiupõlvenimi Elisabeth Gertrud Roos; 13. mai 1902 Moskva – 31. mai 1951 Wöllmarshausen, Lääne-Saksamaa) oli eesti päritolu vene luuletaja, tõlkija ja kirjanduskriitik.
Ta sündis aastal 1902 Moskvas eesti-saksa-rootsi segaperekonnas. Aastatel 1912–1919 õppis ta Harkivis tütarlaste gümnaasiumis. Seejärel perekond tuli Eestisse, kus ta asus tööle õpetajana. Aastal 1922 oli ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas vabakuulajaks. Aastal 1924 lõpetas ta eksternina Tallinna 1. Reaalkooli. Aastatel 1924–1930 õppis Tartu Ülikoolis filosoofiateaduskonnas, kus ta spetsialiseerus vene ja slaavi filoloogiale; aastal 1930 kaitses ta tööga "Творчество Анны Ахматовой" ("Anna Ahmatova looming") "mag. phil." kraadi.
1920. aastatel oli ta Tartu Vene Üliõpilaste Seltsi juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema õde Meta-Johanna Roos (1904–1989) oli luuletaja, kes lõpetas klaveri erialal 1927. aastal Tallinna Konservatooriumi.
Ta abikaasa oli 1930. aastast sõjaväelane ja Eesti vene kogukonna tegelane Ivan Bazilevski (1898–1989).
Georgi Georgijevski

Georgi Georgijevski (allikates ka Georgi Georgievski; vene Гео́ргий Влади́мирович Гео́ргиевский; sündinud 29. aprillil 1958 Riias) on vene luuletaja, ajakirjanik, endine tõstja. 
Aastast 1960 elab ta Jõhvis. 
Ta on 2008. aastast Vene Literaatide Eesti Ühenduse liige.
Leyon Pierce Balthasar von Campenhausen

Leyon Pierce Balthasar von Campenhausen (14/25. jaanuar 1746 Riia – 8/20. september 1807 Riia) oli baltisaksa luuletaja, näitekirjanik, publitsist, riigiametnik. Ta oli Campenhausenite suguvõsa esindaja.
Juta Kurman

Juta Kurman (neiuna Juta Tomberg; 7. november 1912 Aluste – 22. mai 2015 Ithaca, New Yorgi osariik, USA) oli eesti laulja, õpetaja ja kultuuritegelane USA-s.
Ta lõpetas aastal 1934 Tallinna Pedagoogiumi, aastal 1936 Tallinna Töölisteatri teatrikooli ja aastal 1940 lauluerialal Tallinna Konservatooriumi (Aleksander Arderi klassis).
Ta tegutses mõnda aega Eesti Ringhäälingu solistina ja Töölisteatri näitlejana (osales Franz Schuberti "Kolme neitsi majas").
Aastal 1944 põgenes ta perega suure põgenemise ajal Saksamaale, kust siirdus aastal 1947 USA-sse, kus jätkas lauluõpinguid New Yorgi Muusikakolledžis (College of Music), ta lõpetas selle aastal 1952. Seejärel andis ta kontserte ning esines raadios ja televisioonis. Ta pühendas ennast eestlastest muusikute andmebaasi kogumisele ja täiustamisele, aga ka nende tegevuse valgustamisele (peamiselt ajalehes Vaba Eesti Sõna); samuti kontsertide korraldamisele (Eesti Helikunsti Keskuse raames).
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. 1938. aastal abiellus ta arst Aleksander Poomaniga, kes suri samal aastal difteeriasse. 1940. aastal abiellus ta insener Hugo Kurmaniga (1902–1986), neil oli kaks poega: Jaan Kurman (1940–1995) oli antropoloog, arheoloog ja sõjaväelane, Jüri Kurman (1942–1994) oli kirjandusteadlane ja tõlkija.
Merike Kaste

Merike Kaste on Eesti pedagoog ja koolijuht.
Ta on lõpetanud 1982. aastal Kanepi Keskkooli ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal. 1992. aastal kaitses Kaste Tartu Ülikooli psühholoogia kateedris diplomitöö "Noorukite väärtusorientatsioon" (juhendaja Aino Lunge). 2002. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli haridusteaduskonna pedagoogika osakonnas magistritöö "Metoodika õpetaja enesehindamiseks ja arenguvestluse läbiviimiseks" (juhendaja Ene-Mall Vernik-Tuubel). 
Kaste juhendamisel kaitsesid 2007. aastal Tartu Ülikooli pedagoogika osakonnas bakalaureusetööd Anne Kukk ("Koolikiusamine") ja Piret Viil ("Õpilasi aktiviseerivate meetodite kasutamine tunnis: aktiivõppemeetodid").
Ta töötas aastatel 1987–1996 Kanepi Gümnaasiumis ajalooõpetajana, 1996–2006 samas koolis direktori asetäitjana õppe- ja kasvatustöö alal, 2006–2013 oli ta Kanepi Gümnaasiumi direktor. 2014. aastast on ta Tartu Kristjan Jaak Petersoni Gümnaasiumi direktor.
Józef Smoleński

Józef Smoleński (18. september 1894 Gostkowo – 19. jaanuar 1978 London) oli Poola sõjaväelane (brigaadikindral).
Ta sündis Gostkowos (praeguse haldusjaotuse järgi Ciechanówi maakonnas Masoovia vojevoodkonnas).
1936. aastal anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Stefan Hubicki

Stefan Hubicki (18. märts 1877 Pilica – 30. oktoober 1955) oli Poola apteeker, günekoloog, sõjaväelane.
Ta sündis aastal 1877 Pilicas (praeguse haldusjaotuse järgi Zawiercie maakonnas Sileesia vojevoodkonnas).
1933. aastal anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Stefan Przeździecki

Stefan Józef Leon Przeździecki (18. november 1879 Varssavi – 26. september 1932 Rooma) oli Poola diplomaat.
1925. aastal autasustati teda Vabadusristi III liigi 2. järguga.
Władysław Jaxa-Rożen

Władysław Jaxa-Rożen (29. märts 1875 Krzyżopol – 24. juuni 1931 Varssavi) oli Poola sõjaväelane.
Ta sündis Krzyżopolis (Krõžopilis, praeguse haldusjaotuse järgi Krõžopili rajoonis Vinnõtsja oblastis).
1930. aastal anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Władysław Kiliński

Władysław Kiliński (24. mai 1887 Kraków – 1. august 1964) oli Poola sõjaväelane.
1933. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Stefan Starzyński

Stefan Bronisław Starzyński (19. august 1893 Varssavi – 21./23. detsember 1939 Varssavi lähedal) oli Poola poliitik, majandustegelane, kirjanik ja Varssavi linnapea aastatel 1934–1939.
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Keila küla

Keila on endine küla Harju maakonnas Keila kihelkonnas.
Keila territooriumil asus küla juba muinasajal. Asustuse jälgi on leitud peamiselt Keila jõe äärselt alalt, mida tänapäeval läbib raudteetamm. Arheoloogilistel proovikaevamistel on sealt leitud potikilde ja söestunud luid, mille järgi on oletatud, et küla eksisteeris seal 10.–15. sajandil.
1241. aastal on Keila küla ("Keikæl") esmamainitud Taani hindamisraamatus, kus küla suuruseks oli märgitud kümme adramaad.
15.–16. sajandil moodustus Keila kiriku juurde jõe läänekaldale kodanike, bürgermeistri ja gildiga alev. Küla asus aga jõe idakaldal ja moodustas tol ajal alevi kõrval iseseisva asula.
Küla kohale, Keila sovhoosi, rajati XX sajandi keskel taas asula. Küla koosnes kahest osast (Alajaama ja Ülejõe teed). Seal asus ka autobaas. Külas elas 1970. aastal 230 inimest. Asula maad liideti 1976. aastal osalt Keila linnaga, Alajaama tee aga Tutermaa külaga.
Acta Baltica Historiae et Philosophiae Scientiarum

Acta Baltica Historiae et Philosophiae Scientiarum on teadusajaloo ja teadusfilosoofia ajakiri, mida 2013. aastast avaldab Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühendus koostöös Tallinna Tehnikaülikooliga. Ajakirjal on rahvusvaheline toimetuskolleegium, 2016. aastal lisas Scopus selle tagasiulatuvalt andmebaasi ning ETIS-e süsteemis on Acta Baltica koteeritud hindega 1.1.
Acta Baltica on veebis vaba ligipääsuga, see ilmub kaks korda aastas. Acta Balticat kajastas ka CEEOL.
Peatoimetaja (2022) on Peeter Müürsepp.
Tadeusz Malinowski

Tadeusz Malinowski (14. juuli 1888 Wadowice – 4. mai 1980 London) oli Poola sõjaväelane.
Ta sündis aastal 1888 Wadowices (praeguse haldusjaotuse järgi Wadowice maakonnas Väike-Poola vojevoodkonnas).
1937. aastal anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Tadeusz Pełczyński

Tadeusz Walenty Pełczyński (14. veebruar 1892 Varssavi – 3. jaanuar 1985 London) oli Poola sõjaväelane.
1931. aastal anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Tadeusz Piskor

Tadeusz Ludwik Piskor (1. veebruar 1889 – 22. märts 1951 London) oli Poola sõjaväelane (diviisikindral).
Aastatel 1926–1931 oli ta Poola armee peastaabi ülem.
1932. aastal autasustati teda Kotkaristi I klassi teenetemärgiga.
Voldemārs Salnais

Voldemārs Salnais (20. mai 1886 – 4. august 1948 Stockholm) oli Läti poliitik ja diplomaat.
1933. aastal autasustati teda Kotkaristi I klassi teenetemärgiga.
Eubulides

Eubulides (kreeka Εὑβουλίδης; 4. saj. eKr) oli vanakreeka filosoof, kes oli pärit Mileetosest Väike-Aasia rannikul. Ta oli Megara Eukleidese õpilane, Megara koolkonna esindaja ja Alexinose, Euphantose ja Apollonios Kronose õpetaja. Väidetavasti oli ta ka üks Demosthenese õpetajatest.
Eubulides oli peamiselt tuntud loogikuna ning Diogenes Laertios nimetab teda seitsme paradoksi sõnastajana. Nendeks on enesele viitamise problemaatikat käsitlev "Valetaja paradoks" (vanakreeka keeles ψευδόμενος), mis kuulub sisuliselt ühte Epimenidese paradoksiga, tajumise ja teadmise küsimustega tegelevad "Märkamata mehe paradoks" (vanakreeka keeles διαλανθάνος), "Elektra paradoks" ja "Maskeeritud mehe paradoks" (vanakreeka keeles ἐγκεκαλυμμένος), mõistete ebatäpsusele viitavad "Kuhja paradoks" (vanakreeka keeles σωρίτης) ja "Kiilaspea paradoks" (vanakreeka keeles φαλακρός) ning süllogistlike reeglite eiramist demonstreeriv "Sarvede paradoks" (vanakreeka keeles κερατίνης). (samas nimetab Diogenes Laertios ise paar lõiku hiljem "Maskeeritud mehe paradoksi" ja "Sarvede paradoksi" autorina Diodoros Kronost).
Seega pole kindel, kas paradokside autoriks oli ainuisikuliselt Eubelides. Pigem on tõenäoline, et tegemist on Megara koolkonna ühistegevusega. Seejuures kinnitab paradokside kasutamine argumenteerimisel Megara koolkonna teatavat lähedust eleaatidele, sest paradoksid on oma laadilt võrdlemisi sarnased Zenoni apooriatele.
Mitmed allikad kinnitavad, et Eubulides kritiseeris Aristotelest, kuid seejuures pole täpsustatud, mil viisil see täpsemalt toimus. Üheks hüpoteesiks on, et "Kuhja paradoks" loodi Aristotelese argumenteerimisvigade näitlikustamiseks. Kindel on aga see, et Aristoteles oli Eubulidese paradoksidega hästi kursis, sest ta viitab nendele oma teoses "Sofistide ümberlükkamised" (vanakreeka keeles Σοφιστικοὶ Ἔλεγχοι).
Wacław Jędrzejewicz

Wacław Jędrzejewicz (29. jaanuar 1893 Spiczyńce – 30. november 1993 Cheshire, Connecticut) oli Poola sõjaväelane, poliitik, diplomaat, ajaloolane.
Ta sündis Spiczyńces (praeguse haldusjaotuse järgi Pogrebõštše rajoonis Vinnõtsja oblastis Ukrainas).
1925. aastal anti talle Vabadusristi I liigi 3. järk .
Władysław Belina-Prażmowski

Władysław Zygmunt Belina-Prażmowski (3. mai 1888 Ruszkowiec Opatówi juures – 13. oktoober 1938 Veneetsia) oli Poola poliitik ja sõjaväelane.
Ta sündis aastal 1888 Ruszkowiec Opatówi juures (praeguse haldusjaotuse järgi Opatówi maakonnas Święty Krzyżi vojevoodkonnas).
1935 anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Walery Sławek

Walery Jan Sławek (2. november 1879 Strutõnka Nemõrivi juures – 3. aprill 1939 Varssavi) oli Poola poliitik.
Ta sündis aastal 1879 Strutõnkas Nemõrivi lähedal (praeguse haldusjaotuse järgi Lõpovetsi rajoonis Vinnõtsja oblastis Ukrainas).
Ta oli 1930. aastatel kolm korda Poola peaminister: 29. märtsist 1930 kuni 25. augustini 1930, 4. detsembrist 1930 kuni 27. maini 1931 ja 28. märtsist 1935 kuni 12. oktoobrini 1935.
1934. aastal anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Poisikõsõ

Poisikõsõ on Vanemuise teatri noorte meesnäitleja ansambel. Ansambel asutati 2005. Ansambel on esitanud poplaule setu- ja võrukeelsete sõnadega. 
2007. aastal andis ansambel välja albumi "Tii päält iist!".
Ummaleelo

Ummaleelo eesti ansambel, mis esitas setu rahvalaule tänapäevaste muusikariistadega.
Ansambel asutati 1996 ansambli Ummamuudu ja laulukoori Leelonaase ühise projektina.
Ansambel andis 1997 välja albumi "Ummaleelo".
Ummamuudu

Ummamuudu on eesti rahva- ja popmuusikaansambel, mille repertuaaris oli muu hulgas rahvalaulutöötlusi eesti- ja võrukeelsete sõnadega.
Ansambel asutati 1989. aasta aprillis. Asutajad mängisid varem ansamblis Võrukaelad. Algkoosseisus olid Ain Aaviksoo (kontrabass), Meelis Leis (kitarr), Toomas Leis ja Timo Vendt (viiul). Seda peetakse esimeseks eesti ansambliks, mis hakkas esitama võrukeelset popmuusikat.
Koos setu laulukooriga Leelonaase pani Ummamuudu aluse ansamblile Ummaleelo.
Ansambli üks tuntumaid lugusid on "Kõnõtraat", mille esitamine Eesti Televisiooni saates "7 vaprat" tõi ansamblile üleriigilise tuntuse. See püsis edetabelis üle poole aasta. Laul oli ka 1994. aasta Raadio 2 Aastahitt.
1997. aasta seisuga kuulusid ansamblisse Toomas Leis, Meelis Leis, Timo Vendt, Antti Perli, Sulev Salm, Jaanus Salm ja Meelis Luuk.
Kırıkkale provints

Kırıkkale provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kesk-Türgis. Provintsi keskus on Kırıkkale.
Bursa provints

Bursa provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Loode-Türgis. Provints asub Marmara mere ääres. Provintsi keskus on Bursa.
Iğdıri provints

Iğdıri provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Ida-Türgis, sellest põhjas ja kirdes asub Armeenia, kagus asub Iraan. Provintsi keskus on Iğdır.
Karabüki provints

Karabüki provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Loode-Türgis. Provintsi keskus on Karabük.
Välisriikide esindajad Eestis 1938

Välisriikide esindajad Eestis 1938 on loetlu välisriikide diplomaatilistest esindajatest Eestis 1938. aastal.
Saadikud ja saatkondade või saadikute asukohad:
Zsuzsa Koncz

Zsuzsa Koncz (sündinud 7. märtsil 1946 Pélys) on ungari laulja.
Ta sai tuntuks 1962. aastal esinemisega telesaates "Ki mit tud?". Ta on esinenud teiste seas koos János Bródyga ja ansambliga Illés.
Saksakeelsetes riikides esinedes on ta kasutanud ka nimesid Shusha Koncz ja Jana Koncz.
Vida Vencienė

Vida Vencienė (sünninimi Vida Mogenytė; sündinud 28. mail 1961 Ukmergės) on leedu endine murdmaasuusataja, olümpiavõitja.
Ta võitis 1988. aasta taliolümpiamängudel Calgarys kuldmedali 10 km suusatamises ja pronksmedali 5 km suusatamises. 
Aastast 1995 on ta Leedu Olümpiakomitee liige.
Helmuts Balderis

Helmuts Balderis-Sildedzis (sündinud 31. juulil 1952 Riias) on endine läti jäähokimängija (parem ääreründaja) ja treener.
Lapsena harrastas ta iluuisutamist. Jäähokimängijana alustas Balderis Riia Dinamos. Aastatel 1977–1980 mängis ta Moskva AKSK-s. 
Ta mängis aastatel 1976–1983 Nõukogude Liidu jäähokikoondises 147 mängu ja tegi 74 väravat. Ta võitis maailmameistrivõistlustel kuldmedali aastatel 1978, 1979 ja 1983, hõbemedali 1976 ja pronksmedali 1977. Aastal 1977 valiti ta maailmameistrivõistluste parimaks ründajaks. 1980. aasta Lake Placidi olümpiamängudelt sai ta hõbemedali.
Aastal 1985 loobus ta tippspordist ja suundus Jaapanisse treeneriks. Kui 1989. aastal Nõukogude Liidu mängijatel lubati NHL-i minna, sai Balderisest Minnesota North Starsi mängija. Ta oli 36-aastaselt kõigi aegade vanim NHL-i "draft"'is valitud mängija. Pärast aastast lepingut lõpetas ta oma mängijakarjääri uuesti, kuid tuli taas jääle pärast Läti iseseisvuse taastamist ja mängis Läti koondises. Hiljem oli ta koondise peatreener.
Aastal 1998 valiti Helmuts Balderis Rahvusvahelise Jäähokiliidu kuulsuste halli liikmeks.
Štefan Banič

Štefan Banič (23. november 1870 Smolenice – 2. jaanuar 1941) oli slovaki leiutaja.
Ta sündis Austria-Ungaris ja rändas välja Ameerika Ühendriikidesse, kus asus Pennsylvanias Greenville'is tööle söekaevurina.
Pärast seda, kui ta 1912. aastal lennuõnnetust pealt nägi, hakkas ta tegema katsetusi kasutuskõlbliku langevarju loomiseks. Ta demonstreeris oma langevarju prototüüpi USA patendiametnikele, hüpates 1913. aastal 15-korruselise maja katuselt ja aasta hiljem lennukist. Ta sai patendi US 1108484 A ja kinkis selle USA jalaväele. Leiutis ei teinud teda kuulsaks ega rikkaks.
Tema langevari sarnanes vihmavarjuga. See kinnitati inimese külge. Kuigi langevarje oli juba varem palju katsetatud, oli Baniči leiutis esimene, mis ka tegelikult kasutusse võeti ja see päästis esimeses maailmasõjas paljude inimeste elu.
Pärast sõda pöördus Banič kodumaale tagasi ja osales muu hulgas Väikestes Karpaatides Driny koopa uurimisel.
Hingake sügavalt

"Hingake sügavalt" (esialgne pealkiri "Neli valget särki") on 1967. aastal valminud Riia Filmistuudio mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Gunārs Priede näidendil "Trīspadsmitā" ("Kolmeteistkümnes"). Filmis esitatavate laulude tekstid on kirjutanud luuletaja Māris Čaklais.
Sisu.
Noor telefonimontöör Cēzars Kalniņš tegeleb vabal ajal muusikaga. Ansambel "Optimisti" esitab tema kirjutatud laule. Ansambli esinemist juhtub nägema kultuuritöötaja Anita Sondore, kelle meelest mõningate laulude tekstid on liiga "frivoolsed" ja ta kirjutab ansambli kohta kaebekirja. Kui Sondore Cēzars Kalniņšiga isiklikult tuttavaks saab, siis tema suhtumine ansamblisse muutub, kuid ta ei suuda enam peatada ansambli vastast kampaaniat. Lisaks tekivad konfliktid isepäise ja trotsliku Cēzarsi ning ülejäänud ansambli liikmete vahel.
Mäe loodusmaja

Mäe loodusmaja on loodusmaja Mikitamäe lähedal. See asub Lämmijärve kaldal RMK Räpina-Värska puhkealal.
Loodusmajas tutvustatakse peamiselt setude pärandkultuuri, Lämmijärve elustikku ja igaüheõigust riigimetsas. Võimalik on rentida ruume ürituste korraldamiseks.
Andres Tinno

Andres Tinno (sündinud 14. novembril 1970) on Eesti ettevõtja ja poliitik, Eesti Reformierakonna liige.
Ta on lõpetanud TTÜ Kõrgema Majanduskooli
Ta oli aastatel 2009–2013 Kaarma vallavolikogu liige ja rahanduskomisjoni esimees, aastatel 2013–2014 oli ta Kaarma vallavanem. Pärast Kaarma, Kärla ja Lümanda valla ühinemist detsembris 2014 sai temast Lääne-Saare valla esimene vallavanem. Eesti omavalitsuste haldusreformi tulemusena 2017. aastal oli ta kuni 17. oktoobrini 2021 Saaremaa valla volikogu liige.
Andres Tinno on Hõbekeskus OÜ / Thule Koda juhatuse liige Pöide Pruulikoda OÜ kaasosanik.
Ebionid

Ebionid (kreeka Ἐβιωναῖοι; heebrea-aramea אביונים, "ebjonim", vaesed) oli juudakristlaste enesetähis, kes vastandusid kujunevale hellenistliku kristluse pooldajatele ja Pauluse kogudustele. Sellega eraldasid nad end ka teisest juudakristlikust erakonnast nn natsareenidest kes samuti aastal 66 või 67 Jeruusalemmast Ida-Jordanimaale välja rändasid.
Vähesed ebionid, kes ei olnud juutidega või kristlastega ühinenud, olevat püsinud Ida-Jordanimaal, Süürias ja Egiptuses kuni 7. sajandini, kuni kaotasid oma eripära islamis.
Epiphaniuse Salamisest kiri teisiti õpetavate rühmituste kohta "Ravimikast" (kr "Panarion") sisaldab viidet ebionide evangeeliumile, millega ta ilmselt mõtles heebrealaste evangeeliumi.
Algselt olid "vaesed" aunimetus, keda Jeesus õnnelikeks nimetas. Aja jooksul sai nimetus negatiivse varjundi, sest neid ümbritsesid igal pool vastased. Juudid sulgesid oma kogukonna neile, sest nad tunnistasid Jeesust messiana, keeldusid loomohvrist (templiteenistusest) ja pooldasid taimetoitlust. Nad ei tunnistanud Pauluse õpetust Jeesuse vere lepitussurmast. Õhtusööm (ehk armulaud) tähendas neile Jeesuse mäle(s)tamist ja "verekarika" asemel kasutasid veekarikat.Roomlastele olid ebionid, nagu juudid ja kristlasedki, ebausaldatavad võimalikud mässajad.
Säilinud on ühe ebionite juhi nimi Sumahhos (Sumachus), Vana Testamendi ühe kreekakeelse seletuse tõlkija ja toimetaja, mille Origenes lisas oma Hexapla´sse. Tema järgi nimetati ebioneid ka sumahhoslasteks.
Robin Lod

Robin Lod (sündinud 17. aprillil 1993 Helsingis) on Soome jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Major League Socceri klubis Minnesota United ja Soome jalgpallikoondises.
Debüüdi Soome jalgpallikoondises tegi Lod 30. oktoobril 2013 sõprusmängus Mehhiko vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Islandi vastu.
Valgevene muusika

Valgene muusika on Valgevenest pärinev või valgevenelaste loodud või esitatud muusika.
Valgevene rahvamuusikat on dokumenteeritud juba hiljemalt 15. sajandil. Enne seda olid elukutselised muusikud peamiselt skomorohhid (rändmuusikud). Traditsiooniliste Valgevene muusikainstrumentide hulka kuuluvad torupill, gusli, lauto ja rataslüüra.
Nõukogude režiim pidurdas teatud määral muusika arengut, sest võimud ei soosinud rahvuslikku muusikat ja pidasid seda õõnestavaks ja ohtlikuks. Sellel perioodil ja ka pärast Nõukogude Liidu lagunemist kuulsid valgevenelased peamiselt vene popmuusikat.
Vitebskis peetakse igal aastal pop- ja folkmuusikafestivali.
Līga Liepiņa

Līga Liepiņa (sündinud 1. augustil 1946 Naukšēnis) on läti näitleja.
Līga Liepiņa isa oli metsatööline, ema lasteaiakasvataja. Ta lõpetas 1964. aastal Mazsalaca Keskkooli. 1970. aastal lõpetas Līga Liepiņa Riia Filmistuudio Filminäitlejate Rahvastuudio ja 1974. aastal Läti Riikliku Konservatooriumi Teatriteaduskonna näitlejana.
1971–1976 töötas Līga Liepiņa Läti Noorsooteatris. Alates 1977. aastast on ta Läti Rahvusteatri näitleja.
Tema esimene filmiroll oli 1967. aastal valminud filmis "Hingake sügavalt". Ühtekokku on ta mänginud rohkem kui kahekümnes filmis.
Rahvusvaheline Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahuvalvajate päev

Rahvusvaheline Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni rahuvalvajate päev on 29. mai.
Kõigi ÜRO rahuvalvejõududes teeninud ja teenivate inimeste austamiseks ja mälestamiseks mõeldud päev kehtestati ÜRO Peaassamblee 2002. aasta 11. detsembri otsusega 57/129 Ukraina rahuvalvajate ühenduse ja Ukraina valitsuse ametlikul taotlusel.
Päeva tähistatakse alates 2003. aasta 29. maist – sel päeval 1948. aastal loodi ÜRO relvarahu järelevalve organisatsiooni (UNTSO) esimene rahuvalvemissioon 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõja lõpul kehtestatud relvarahutingimuste täitmise jälgimiseks.
2015. aasta 29. mail asetas ÜRO peasekretär New Yorgis toimunud tseremoonial pärja missioonidel hukkunud rahuvalvajate, sealhulgas 2014. aastal hukkunud 126 rahuvalvaja mälestuseks. Hukkunud rahuvalvajatele antakse postuumselt ÜRO peasekretäri Dag Hammarskjöldi medal.
Aurora Semper

Aurora Felicitas Veronika Semper (aastani 1920 Adamson; 13. juuli 1899 Tartu – 29. juuni 1982 Tallinn) oli eesti muusikakriitik ja -pedagoog.
Ta õppis aastatel 1919–1920 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis klaverit (Adele Brosse klassis), lisaks mõnda aega Leenart Neumani juhendamisel laulmist.
Aastal 1920 siirdus ta koos abikaasaga Saksamaale, kus jätkas aastatel 1920–1924 eraviisiliselt klaveriõpinguid Egon Petri juhendamisel ja Artur Schnabeli meistrikursustel ning kuulas aastatel 1922–1923 Berliini Ülikoolis loenguid muusikaajaloost ja -teooriast. Asunud aastal 1925 Pariisi, õppis ta seal Lazar Levy juhendamisel ja Alfred Cortot' interpretatsioonikursustel.
Naasnud aastal 1928 Eestisse, töötas ta aastani 1938 Tartus eraviisilise muusikaõpetajana. Aastatel 1938–1940 oli ta Postimehe muusikaarvustaja.
Pärast teist maailmasõda sai temast Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikaajaloo õppejõud. 1950. aastate teisel poolel hakkas jälle ilmuma tema muusikaarvustusi.
Isiklikku.
Tema isa oli riidekaupmees Jaan Adamson (1860-1930), vend oli kunstnik Adamson-Eric, õe Renate mees oli skulptor Ernst Jõesaar.
Ta oli aastast 1920 abielus kirjanik Johannes Semperiga, nende tütar Lilian Semper oli pianist ja muusikapedagoog.
Ütsiotsõ

Ütsiotsõ on Eesti ansambel, mis esitab võru- ja setukeelseid laule. Ansamblisse kuuluvad Urmas Kalla, Andreas Kalkun, Lauri Sommer ja Kaspar Kolk. Need neli liiget on tegevad ka ansamblis Liinatśuraq. Ütsiotsõ asutas 2005. aastal Urmas Kalla.
2011 ilmus ansambli esimene album: "Puulpäiv".
Tokaj-Hegyalja veinipiirkond

Tokaj-Hegyalja veinipiirkond asub Bodrogi ja Tisza jõe ühinemiskoha ümbruses. See on Ungari vanim veinipiirkond.
Aastal 2002 kanti terve piirkond UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Vahid! Vahid!

Vahid! Vahid! on Terry Pratchetti kaheksas Kettamaailma romaan ja esimene romaan, mis räägib Ankh-Morpoki linnavahtkonnast.
Sisu.
Ankh-Morporki öövahtkonna ülemal kapten Samuel Vimesil on rasked ajad, kuna keegi muudab öösel linnas liikuvaid kodanikke millekski söeküpsise sarnaseks. Vimes ja ta alluvad, seersant Colon ja kapral Nobbs, asuvad otsima 70 jala (21 m) pikkust lohet, kes ilmub eikuskilt ja kaob eikuhugi ning külvab linnas paanikat. Lohet otsides peavad nad arvestama ka kõigi Ankh-Morporki salaseltsidega, hullumeelsete lohekasvatajatega ja võlukunstiga. Lisaks külvab segadust vahtkonna uusim liige, päkapikkude kasupoeg Porgand Rauaavastajasson, kes oma esimesel tööpäeval arreteerib legaalse Varaste Gildi juhi ja kakleb üksinda kõrtsi massikakluses ning võidab.
Bodrog

Bodrog on jõgi Slovakkias ja Ungaris.
Jõgi on 188 km pikk ja tema valgla pindala on 11 552 km².
Bodrogi ja Tisza jõe ühinemiskoha ümbruses asub 2002. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud Tokaj-Hegyalja veinipiirkond.
Denes nad Makedonija

"Denes nad Makedonija" (makedoonia keeles Денес Над Македонија; 'Täna Makedoonia kohal') on Põhja-Makedoonia riigihümn.
Hümni viisi autor on Todor Skalovski ja sõnade autor Vlado Maleski.
Hümn võeti kasutusele 11. augustil 1992.
Sõnad.
&lt;poem lang="mk-Cyrl"&gt;Денес над Македонија се раѓа,
ново сонце на слободата!
Македонците се борат,
за своите правдини!
Македонците се борат,
за своите правдини!
Одново сега знамето се вее,
на Крушевската република!
Гоце Делчев, Питу Гули,
Даме Груев, Сандански!
Гоце Делчев, Питу Гули,
Даме Груев, Сандански!
Горите македонски шумно пеат,
нови песни, нови весници!
Македонија слободна,
слободно живее!
Македонија слободна,
слободно живее! 
Не плачи Македонијо мајко мила,
Крени глава гордо високо,
Македонија слободна,
слободна ќе живее!
Македонија слободна,
слободна ќе живее!&lt;/poem&gt;
Aleksandr Parõgin

Aleksandr Parõgin (ka Alexander Parygin, Alex Parygin; vene keeles Александр Парыгин; sündinud 25. aprillil 1973 Almatõs) on vene moodne viievõistleja, olümpiavõitja. Ta on esindanud nii Kasahstani kui ka Austraaliat.
Ta võitis Kasahstani esindajana kuldmedali 1996. aasta suveolümpiamängudel Atlantas.
2004. aasta olümpiamängudel Ateenas kuulus ta juba Austraalia koondisse. Ta elab Melbourne'is.
Sotíris Kaïáfas

Sotíris Kaïáfas (kreeka keeles Σωτήρης Καϊάφας; sündinud 17. detsembril 1949 Nikosias) on Küprose endine jalgpallur.
Sotíris Kaïáfast peetakse Küprose kõigi aegade parimaks jalgpalluriks ja üheks väljapaistvamaks Küprose sportlaseks.
Ta mängis Küprose koondises 33 mängu ja lõi 19 väravat. Aastatel 1967–1984 mängis ta klubis AC Omonia. Aastal 1976 võitis ta Euroopa kuldsaapa.
Venemaa muusika

Venemaa muusika on Venemaalt pärinev või ka venelaste loodud või esitatud muusika. 
Venemaa on suur ja kultuuriliselt mitmekesine maa, kus elab palju erisuguseid rahvaid oma muusikatraditsioonidega. Vene muusika seob endasse ka vähemusrahvaste muusika elemente.
Vene muusika sai alguse rituaalsetest rahvalauludest ja õigeusu kiriku vaimulikust muusikast. Keskajal olid populaarseimad pillid keelpillid, nt kandlesarnane gusli. Arheoloogid on väljakaevamistel leidnud näiteks Novgorodi piirkonnast selliseid pille, mis pärinevad 11. sajandist. Samast piirkonnast pärineb eepiliste laulude tegelane, guslimängija Sadko. Teised levinumad rahvapillid olid vilepillid ja trummid. Kõige tähtsam oli aga laulmine. Bõliina on eepiline ballaad, mis räägib kangelastest. Mõnikord esitati neid koos instrumentaalsaatega. Moskva suurvürstiriigi ajal arenes välja õigeusu kirikus kasutatav muusika ja peamiselt meelelahutuseks mõeldud ilmalik muusika. Kirikumuusika alused on pärit Bütsantsi kirikumuusikast. Ilmalikku meelelahutuslikku muusikat esitasid skomorohhid, rändmuusikud.
19. sajandil tõusis esile mujalgi kõrgelt hinnatud vene klassikaline muusika. See juhtus teiste maadega võrreldes hilja, sest õigeusu kirik taunis ilmalikku muusikat. Alates Ivan IV-st kutsusid valitsejad oma õukonda muusikuid ja heliloojaid Läänest. Peeter I ajaks said külalismuusikud õukonnas tavaliseks. Kuigi Peeter I ei olnud ise muusikahuviline, nägi ta kõrgetasemelist muusikakultuuri kui tsivilisatsiooni tunnust ja võimalust muuta oma maad läänelikumaks. Keisrinnade Jelizaveta Petrovna ja Katariina II ajal oli õukond hull itaalia ooperite järele, mis aitas veelgi suurendada huvi Lääne muusika vastu vene aristokraatia hulgas. Vaimustus omandas sellise ulatuse, et paljud ei olnud üldse teadlikud, et ka vene heliloojad on olemas. Vene heliloojad pidid oma muusikat kirjutama läänelikus stiilis, et seda esitataks. Neil õnnestus see erineval määral, sest paljud neist ei olnud tuttavad Euroopa kompositsioonireeglitega. Mõnedel oli võimalus reisida välismaale ennast täiendama, tavaliselt mindi Itaaliasse. Esimene tähtsam helilooja, kes rakendas vene oma muusikatraditsioone, oli Mihhail Glinka.
Marketa Lazarová (film)

"Marketa Lazarová" on 1967. aastal valminud Tšehhoslovakkia mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Vladislav Vančura samanimelisel romaanil.
Sisu.
Filmi sündmustik leiab aset 13. sajandi keskpaiku. Filmi keskmes on kahe feodaalse klanni vaheline vastasseis. Filmi peategelane Marketa Lazarová röövitakse paganliku feodaali Kozlíku poolt.
Thrasymachos Korintosest

Thrasymachos Korintosest (kreeka Θρασύμαχος, 4. sajand eKr) oli vanakreeka filosoof, Megara koolkonna esindaja, kes oli pärit Korintose linnast Peloponnesose poolsaarel.
Tema kohta on väga vähe teada ning kõik olemasolevad teadmised pärinevad ühest põgusast mainimisest Diogenes Laertiose "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest" II raamatus. Nimelt olevat Stilpon olnud Thrasymachose õpilane ning Ichthyas Thrasymachose hea tuttav (vanakreeka γνώριμος).
Šarõn

Šarõn (kasutatud ka nimekuju Tšarõn) on jõgi Kasahstanis.
Jõgi saab alguse Ketpehi ahelikus ja suubub Ile jõkke. Šarõni jõgi on moodustanud Šarõni kanjoni.
Šarõni pikkus on 427 kilomeetrit, valgla on 7720 km².
Dinara

Dinara on mägi Dinaari mäestikus Horvaatia ning Bosnia ja Hertsegoviina piiril, Horvaatia kõrgeim mäetipp. 
Dinara on kaljuse samanimelise mäemassiivi kõrguselt teine tipp. Tipu kõrgus on 1831 meetrit.
Dinara geograafilised koordinaadid on .
Kuumalaine

Kuumalaine on tavalisest märksa kõrgemate välisõhu temperatuuridega ajavahemik. Kuumalaine kriteeriumid on riigiti erinevad.
Eestis loetakse kuumalaineks seda, kui vähemalt kolmel järjestikusel päeval tõuseb ööpäeva maksimaalne õhutemperatuur üle 27 kraadi või kui vähemalt kolmel järjestikusel päeval on ööpäeva keskmine temperatuur üle 20 kraadi. Kuumalaine temperatuurikriteeriumile vastavaid päevi kutsutakse kuumapäevadeks. Kuumalaine on seega vähemalt kolm järjestikust kuumapäeva. 
Eeltoodud kuumalaine ja kuumapäeva definitsioonid kehtivad alates 2020. aastast, varem oli Eestis kuumalaine temperatuurikriteerium kõrgem (ööpäeva maksimaalne õhutemperatuur üle 30 kraadi).
Eestis on keskmiselt kolm kuni viis kuumalainet aastas. Aasta pikima kuumalaine kestus jääb harilikult viie kuni kaheksa päeva vahele. Kuumalainega päevade keskmine arv aastas on Eestis umbes 15...22 päeva. Harilikult esinevad kuumalained siin juulis ja augustis, harvem juunis ja mais. Kuumapäevi on esinenud ka septembris ja aprillis. 
Tekkemehhanism.
Kuumalaine võib tekkelt olla advektiivne, kui kuum õhumass saabub siia soojemast (nt troopilisest) piirkonnast, või adiabaatiline, kui lokaalse kõrgrõhkkonna keskmes laskuv õhumass adiabaatiliselt soojeneb.
Mõjud.
Kuumalained on elusorganismidele ohtlikud ning võivad põhjustada terviseprobleeme ja ennaksurmi. Üldiselt on inimesel kuiva kuuma kergem taluda kui niisket kuuma. Kuumalained võivad tekitada põuda, ikaldusi (ja seeläbi näljahäda), soodustada metsatulekahjusid ja maastikupõlenguid, kahjurite levikut, majanduses tööviljakuse langust, seadmete rikkeid ja elektrikatkestusi. Lennunduses põhjustab kuumalaine õhusõiduki maksimaalse lubatud stardikaalu vähenemist ja sellega mittearvestamine on põhjustanud mitmeid lennuõnnetusi.
Maailm.
Globaalne soojenemine toob kaasa kuumalainete intensiivsuse ja sageduse kasvu. Samas võib kuumalainete sageduse kasv olla tingitud ka muudest asjaoludest, näiteks kuumalaine temperatuurikriteeriumi alandamisest (nagu see toimus Eestis 2020. aastal, mistõttu Eesti varasemat statistikat värskemaga võrreldes tuleb tähelepanu pöörata sellele, millise temperatuuri juures on iga konkreetne kuumalaine registreeritud).
Euroopa 2003. aasta kuumalaine puhul hinnati hukkunute arvuks umbes 72 000 inimest ja 2010. aasta Venemaa kuumalaine (mis kutsus esile ulatuslikud maastikupõlengud) puhul hinnati hukkunute arvuks üle 55 000 inimese.
2019.
2019. aasta suvel tõusis õhutemperatuur Indias ja Pakistanis kuni poolesaja kraadini Celsiuse järgi.
2021.
Venemaa.
Moskva õhutemperatuur (34,8 °C) ületas 2021. aasta 23. juunil 1901. aastal registreeritud rekordtemperatuuri, milleks oli 34,7 °C.
Kanada.
2021. aasta juuni lõpul mõõdeti Lyttonis Briti Columbias Kanadas rekordiline õhutemperatuur 46,6 °C.