tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Teherani ufojuhtum

1976. aasta Teherani ufojuhtum oli juhtum Iraani pealinnas Teheranis 19. septembril 1976, kui nähti ufot.
Kell 00.30 sai Iraani õhujõudude kommunikatsioonikeskus Teheranis neli telefonikõnet kodanikelt, kes teatasid tundmatu lendava objekti nägemisest, millest lähtus tugevat valgust. Pärast konsulteerimist Mehrabadi tsiviillennujaamaga, kus objekt oli visuaalselt jälgitav, saadeti asja kontrollima hävituslennuk F-4 Shahrokhi õhujõudude baasist. 
Lennuk startis kell 01.30 ja suundus 40 meremiili kaugusele Teheranist põhja suunas. Lendur teatas raadio teel baasile, et jälgib endast umbes 25 meremiili kaugusel asuvat tugevalt helendavat objekti. Liikudes kiirusega 150 meremiili tunnis teatas lendur, et seni liikumatult hõljunud objekt hakkas liikuma ja hoiab pikivahet 25 meremiili. Lähenemiskatsel kaotas lendur kontrolli lennuki elektroonika üle. Kui ta kukkumisel juhtis lennuki tundmatust objektist eemale, siis elektroonika töö taastus. Lennuk pöördus tagasi baasi.
Kell 01.40 startis teine F-4, mis oli suuteline saama objektiga ka radarikontakti. Lennuk liikus kiirusega 150 meremiili tunnis ning jäi objektist 25 meremiili kaugusele.
Objekti suuruseks arvasid piloodid "707" klassi tankimislennuki suurusjärgu, kuid objekt tundus olevat ruudukujuline ning mitut värvi vilkuvate tuledega. Et tuled liikusid väga kiiresti, siis tundus kaugemalt, et ere tugev pulseeriv valgus tuleb ühest valgusallikast. Vaatlus jätkus veel paar tundi, seejärel objekt kadus.
Järgmisel päeval vaatlesid Iraani õhujõud sarnast, kuid silindrikujulist objekti. Seekord täheldati, et objektist eraldus väiksem objekt, mis maandus. Arvates, et tegemist on rünnakuga, tulistas lennuki F-4 meeskond objekti suunas raketi. Rakett väljus ja plahvatas, kuid objekt tundus olevat vigastamata, kuigi liikus kiirendatul kursil põhja suunas. Jälle ütlesid lennuki elektroonikaseadmed üles, kui lennuk liikus objektile tule avamiseks piisavalt lähedale. Maandumiskohas ei avastatud jälgi objektist ega maandumisest, kuid mõõdeti normaalsest tugevam radiatsioonitase. 
Ameerika Ühendriikide Kaitseluureagentuuri arhiivis oleva raporti kohaselt mõõtis Ameerika Ühendriikide luuresatelliit DSP-1 samal ajal infrapunavalguse spektris anomaaliat, mis vastas objekti liikumisgraafikule. DSP-1 on mõeldud registreerima rakettide väljalaskmist maa-alustelt ja liikuvatelt seadmetelt, et alarmeerida võimaliku ründe algusest. Seda tüüpi satelliidid toimivad orbiidil seniajani.
Alessandro Volta

Alessandro Giuseppe Antonio Anastasio Volta (18. veebruar 1745 Lombardia, Como – 5. märts 1827 Como) oli itaalia füüsik, kes tegi mitmeid avastusi elektri alal. Tema järgi sai on saanud nimetuse pingeühik volt.
Eluloost.
Alessandro Volta sai hariduse Comos. Aastal 1779 sai temast 25 aastaks Pavia ülikooli professor.
Aastal 1810 tõstis Napoleon ta krahviseisusse.
Teadustegevus.
Volta leiutas elektrofoori (1775), tundliku elektroskoobi (1781) ja elektromeetri.
Aastal 1799 ehitas ta esimese galvaanielemendi ning koostas neist patarei (Volta sammas).
Ta avastas kontaktelektri (1795) ja järjestas metallid kontaktpotensiaalide vahe järgi (1801). Volta avastas ka metaani (1776 aastal).
Muu.
Alessandro Volta järgi nimetati Tallinnas 1900. aastal tegevust alustanud Volta tehas ja selle järgi Volta tänav.
Rooma koloonia

Rooma koloonia oli Vana-Rooma vabariigi ajal Rooma kodanikuõigusega sõjaväeline asula, mis rajati riigi sõjalise võimsuse tugevdamiseks ja kohaliku elanikkonna romaniseerimiseks esialgu väljapoole Latiniumi, hiljem väljapoole Itaaliat. 
Juriidiliselt oli koloonia iseseisev ja tema halduskorraldus meenutas Rooma oma.
Kanchenjunga

Kanchenjunga (tiibeti གངས་ཆེན་མཛོད་ལྔ་ "Kangqênzön'nga"; limbu keeles "Sewalungma"; hindi कांचंजुंगा "Kāńchańjuńgā") on mägi Aasias Himaalajas. Kõrgus 8586 meetrit, maailmas kõrguselt kolmas ja India kõrgeim tipp. Asub teistest kõrgetest tippudest idas, Nepali ning India osariigi Sikkimi piiril. Temast lõuna poole jäävad tipud on madalad, seetõttu on ilusa ilma korral hästi näha. Kuid idapoolse asendi ja avatuse tõttu lõunatuultele on ilm seal sageli halb.
Maailma suurim üle 8 kilomeetri kõrgusel merepinnast asuv maa-ala paikneb just Kanchenjunga ümber.
Brera pinakoteek

Brera pinakoteek (itaalia "Pinacoteca di Brera") on kunstimuuseum Milanos, kus on üks Itaalia suuremaid kunstikogusid. Muuseum asub 17. sajandist pärit Palazzo di Breras (aadressil Via Brera 28, Milano).
18. sajandil asutati seal Kunstiakadeemia ("Accademia di Belle Arti"), mille juurde tekkis aegamööda kunstikogu.
Breras asub üks maailma paremaid Itaalia renessanss- ja barokkmaalikogusid. Leidub ka Itaalia kuulsate nüüdisaegsete kunstnike teoseid. Mitte-Itaalia kunstnikest on esindatud El Greco, Rembrandt, Rubens, van Dyck. 
Kunstikogusid eksponeeritakse 38 saalis. Teosed on pärit kirikutest ja kloostritest üle Euroopa, hiljem on kogu pidevalt täiendatud ostude toel.
Kaaristutega õuel seisab Napoleoni pronkskuju. Tema muutis Brera rahvusgaleriiks, konfiskeerides eksponaate kirikult ja ülikutelt. 
Kuulsamate Breras esindatud kunstnike seas on Piero della Francesca, Giovanni Bellini (kaks maali Madonnast lapsega), Gentile Bellini, Raffael, Andrea Mantegna, Francesco Filippini (Il Maglio, La Strigliatura della canapa), Tintoretto ("Püha Markuse surnukeha leidmine"), Paolo Veronese ("Jeesus aias") ja Caravaggio.
Milano toomkirik

Milano toomkirik ("Duomo di Milano", "Duomo di Santa Maria Nascente") on üks kuulsamaid gooti stiilis ehitisi Euroopas. See on Milano peapiiskopkonna katedraal ja pühitsetud neitsi Maarja sündimisele. Milano toomkirik asub Põhja-Itaalias Milano linna südames Piazza del Duomo ääres. 
Viielööviline, 157 m pikk ja 92 m lai basiilika on üks suuremaid gooti katedraale maailmas. Ta on mõeldud mahutama 40 000 inimest. Milano toomkiriku tähelepanuväärseim osa on katus oma 135 tornikese ja tohutu hulga kujude ning veesülititega. Katedraali 15.–16. sajandil ehitatud 108,5 meetri kõrgusele ulatuva kaheksanurgelise nelitistorni tippu kaunistab Giuseppe Perego 1774. aastal loodud kuldne Madonnina kuju.
Ehituslugu.
Ehitust alustati Gian Galeazzo Visconti ajal 14. sajandil. Nimelt oli Gian Galeazzo pärast võimuletulekut Milanos laiendanud oma valdusi üle kogu Lombardia idaosa, allutanud endale osa Veneto piirkonnast ning maid ka lõuna pool. Unistades tervet Põhja-Itaaliat katvast kuningriigist, vajas ta oma tulevasele pealinnale väärilist kirikut.
Gian Galeazzo andis heldelt maksuraha tohutu hulga marmori hankimiseks ja kohaletoimetamiseks. Marmorit Milano lähedal ei leidu ja see toodi kohale Novara lähedalt Candoglia mägedest. "Duomo di Milano" teeb eriliseks asjaolu, et kiriku ehitamiseks on kasutatud vaid marmorit. 
"Duomo" esimene arhitekt ei ole täpselt teada. Dokumentides mainitud Simone da Orsenigo paistab olevat rohkem midagi töödejuhataja taolist. Kõige tõenäolisem on, et kaasati palju arhitekte, mõned neist kindlasti ka Saksamaalt ja Prantsusmaalt. Müürsepad ja muud ehitusmeistrid olid palgatud Como ümbrusest ja muudest maapiirkondadest ("i maestri campionesi"), ent ka Austriast, Ungarist ja mujalt.
Fassaad.
Kiriku pikk ehituslugu kajastub ilmekalt fassaadil, millega tehti algust 1590. aastal. Esialgu pidi fassaad tulema maneristlikus stiilis suurte uste ja madalate akendega. Töö aga peatati, sest leiti, et tulemused ei sobinud kokku ülejäänud ehitisega, ja 1650. aastaks valmis uus kavand, mille järgi säilis juba valmisehitatu, kuid sambaid ja tugipiilareid muudeti gootilikumaks. Fassaadi ehitamine jõudis lõpule alles 1807–1814 vastavalt Napoleon I juhistele. 
Skulptuurid.
"Duomo" on kaunistatud tohutu hulga skulptuuridega, mida on lisatud kogu kiriku olemasolu vältel. Vanimad kujud asuvad kiriku idaküljel, hiliseimad läänes; kõrgemal asetsevad kujud on uuemad kui allpoolsed.
Interjöör.
Pealöövi sambad on unikaalsed tänu nende ülaosas olevatele kujudega kaunistatud niššidele. Parempoolses löövis esimese akna all asub Ariberto rist (12. sajandist) ja peapiiskop Ariberto (1018–1045) haud.
Benjamin Limo

Benjamin Kipkoech Limo (sündinud 23. augustil 1974 Kaptagetis) on Keenia kergejõustiklane (5000 m jooksja). Maailmameister 5000 m jooksus (2005).
Ta võistleb ka muudel jooksudistantsidel 1500 meetrist kuni 10 000 meetrini.
Kristin Halvorsen

Kristin Halvorsen (sündinud 2. septembril 1960 Norras Vestfoldis Hortenis) on Norra poliitik, alates oktoobrist 2009 Norra haridus- ja teadusminister. 2005–2009 oli ta Norra rahandusminister. Alates 1997. aastast kuni 2012. aastani oli ta Sotsialistliku Vasakpartei esimees. 
Koalitsioonis Norra Tööpartei ja Keskparteiga on Vasakpartei alates 2005. aasta valimistest Norra valitsuses.
Halvorsen on õppinud pedagoogikat ja kriminoloogiat ning töötas mõnda aega õigussekretärina. Aastal 1985 sai ta Stortingi (parlamendi) asendusliikmeks. Aastal 1989 valiti ta Oslo piirkonna esindajana Stortingisse ning on sellest ajast saadik olnud parlamendi liige. Parlamendis on ta töötanud rahanduskomisjonis (1989–1997) ning tööhõive- ja põhiseaduskomisjonis (1997–2001).
Halvorsen oli esimene Norra parteiesimees, kes võttis kasutusele ajaveebi. Kuigi ta täiendas seda harva, sai see väga vaadatuks. 
Isiklikku.
Kristin Halvorsen on abielus Charlo Halvorseniga, kes on produtsent Norra Riigiringhäälingus (Norsk Rikskringkasting) ja sai kuulsaks 1988–1992, kui ta koos tuntud komöödianäitleja Otto Jesperseniga juhtis klassikaliseks saanud komöödiasaadet "Revolvermagasinet". Halvorsenidel on kaks last.
Kukeaabits

Kukeaabits on aabits, mille kaanel on kuke pilt.
Kukk on aabitsa sümbol paljudes maades, aabitsa algaegadest saadik ka Eestis. Arvatavasti on see sümbol pärit kristlusest, kus kukke kui äratajat peetakse hoolsuse sümboliks.
Jaouad Gharib

Jaouad Gharib (sündinud 22. mail 1972 Khenifras) on Maroko kergejõustiklane (5000 m, 10 000 m ja maraton). Kahekordne maailmameister maratonis (2003 ja 2005).
Saavutused.
Gharibile oli 2003. aasta MM-start alles teine kord maratonis võistelda. Marokolane debüteeris sama aasta aprillis Rotterdami maratonil, kus sai kuuenda koha. Kulla saatus otsustati Pariisi maailmameistrivõistlustel staadioni tunnelis, kus Gharib kiirendas ja tegi hispaanlase Julio Reyga paarikümnemeetrise vahe sisse. Viimane ring staadionil enam midagi ei muutnud ja lõpujoone ületas omaaegse kuulsuse Brahim Boutayebi juhendamisel harjutav Gharib seitse sekundit enne Reyd.
Vaid kaks aastat tagasi tõsisemalt maratoniga tegelema hakanud Jaouad Gharib võitis ka Helsingi maailmameistrivõistlustel maratoni ja on nüüd kahekordne maailmameister.
Ladji Doucouré

Ladji Doucouré (sündinud 28. märtsil 1983 Juvisy-sur-Orge'is) on Prantsusmaa kergejõustiklane (110 m tõkkejooks), maailmameister (2005).
Saavutused.
Maailmameistrivõistlustel.
maailmameister 110 m tõkkejooksus 13.07 
&lt;br&gt;maailmameister 4x100 m 38.08 (Ladji Doucouré, Ronald Pognon, Eddy de Lépine ja Lueyi Dovy).
Eestikeelsete aabitsate loend

"Siin on loetletud kronoloogilises järjekorras eesti- ja võrukeelseid aabitsaid.
Ladumisaabits

Ladumisaabits ehk liikuv aabits on komplekt papi- või paberitükke (tähekaarte), millel on kujutatud kirjatähed. Nende rittaladumine on abiks kirjaoskuse omandamisel lastele, kes ei oska tähti kirjutada. 
Tähekaartidega käivad kaasas kaaned koos taskutega, kuhu kaardid saab ladumisel asetada.
Aacheni rahu (1748)

Aacheni rahu ehk Teine Aacheni rahu oli rahuleping, mis lõpetas Austria pärilussõja ühelt poolt Suurbritannia, Austria ja Hollandi ning teiselt poolt Prantsusmaa, Preisimaa, Baieri, Hispaania, Saksimaa, Rootsi, Napoli, Pfalzi ja Kölni peapiiskopkonna vahel. 
Rahukongress vabas riigilinnas Aachenis algas 24. aprillil 1748 ning lõppes lepingu allakirjutamisega Aacheni raekoja Punases saalis 18. oktoobril 1748. Läbirääkimistel etendasid peamist osa Prantsusmaa ja Suurbritannia. 
Lepingu sisu.
Suurbritannia ja Prantsusmaa vahelise kaubandussõja osas Lääne-Indias, Aafrikas ja Indias ei otsustatud midagi, mistõttu Aacheni rahuleping ei pannud alust püsivale rahule. Prantsusmaal valitses üldine nördimus, sest rahulepingus nähti tarbetut eeliste loovutamist. See puudutas eriti Hispaania Hollandit, mis vallutati tänu marssal krahv Moritz von Sachseni Maurice de Saxe'i hiilgavale strateegiale. Pariisis tuli käibele väljend "bête comme la paix" 'tobe nagu rahu'. Itaaliasse tõi Aacheni rahu siiski stabiilsust. Uute territoriaalsete kokkulepete ning rahumeelse Fernando VI troonileasumise tõttu Hispaanias säilitas Aachenis kokkulepitu maksvuse kuni Koalitsioonisõdade puhkemiseni 1792.
Hispaania osutas hiljem vastupanu Asiento lepingu tingimustele ning 5. oktoobril 1750 täiendas Aacheni rahu Madridi rahu. Selle kohaselt loobus Suurbritannia 100 000 naela suuruse kahjutasu eest Asiento lepingust tulenevatest nõuetest.
Armeenia NSV lipp

Armeenia NSV lipp oli aastatel 1922–1936 Taga-Kaukaasia SFNV ja 1936–1991 NSV Liidu haldusüksuse Armeenia NSV lipp.
Armeenia NSV esimene lipp võeti kasutusele 2. veebruaril 1922. See oli punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid kuldsed kirillitsa tähed "ССРА" (ANSV – Armeenia Nõukogude Sotsialistlik Vabariik). 
23. märtsil 1937 vahetati kirillitsa tähed armeenia tähtede vastu ning tähtede kohale lisati kuldsed ristatud sirp ja vasar.
17. detsembril 1952 sai Armeenia NSV uue lipu. Plagu oli punane ja selle keskele oli asetatud sinine horisontaalne laid, mis moodustas 1:4 lipu kõrgusest. Vardapoolses ülanurgas olid kuldsed sirp ja vasar ning nende kohal oli punane kuldse äärisega viisnurk. Lipu proportsioonid olid 1:2.
Aacheni vapp

Aacheni vapp on Saksamaa Liitvabariigi Nordrhein-Westfaleni liidumaa Kölni ringkonna kreisivaba linna Aacheni vapp. 
Vapil on paremale vaatav punaste küüniste, noka ja keelega must kotkas kuldsel põhjal ("in Gold ein rot bewehrter und rot bezungter schwarzer").
Linna värvid on must ja kollane. 
Vapp sätestati viimati 24. jaanuaril 1980 Aacheni linna peastatuudiga ("Hauptsatzung"), kuid see on kasutusel juba väga ammu.
Kotkas sümboliseerib riiki ning väljendab asjaolu, et Aachen oli kaua aega Saksa kuningate kroonimispaik. Kõigil riigilinnadel (linnadel, mis allusid otse keisrile, näiteks Besançon, Dortmund, Deventer), on vapil must kotkas kuldsel põhjal.
Keskaegsetel Aacheni pitseritel on kujutatud troonil istuv Karl Suur. Kõige vanemad pitserid pärinevad 12. sajandist. Samasugust kujutist kasutati 16. sajandini. Siis võeti vapil kasutusele Saksa-Rooma riigi kotkas. 
Napoleoni ajal 1811–1817 oli Aacheni vapil kera, mille külgedel oli neli kotkast. Päises oli kolm mesilast, mis olid Prantsuse keisririigi riigilinna tunnuseks.
Sayf Sa‘īd Shāhīn

Sayf Sa‘īd Shāhīn (سيف سعيد شاهين ; endise nimega Stephen Cherono; sündinud 15. oktoobril 1982 Keiyos Keenias), on Katari kergejõustiklane (3000 m takistusjooksja).
2003. aasta maailmameistrivõistlustel Pariisis 3000 meetri takistusjooksus Katarile läbi aegade esimese MM-medali toonud ja kuus viimast aastat sel alal triumfeerinud Keenia ülemvõimu lõpetanud Saif Saaeed Shaheen teenis esikoha eest miljon dollarit. Lisaks kindlustas Katar 20-aastasele sportlasele elu lõpuni tuhandedollarilise kuutoetuse. Vähem kui kuu aega varem oli Shaheen Keenia kodanik, kandes nime Stephen Cheruiyot Cherono.
Aacheni lipp

Aacheni lipp on Saksamaa Liitvabariigi Nordrhein-Westfaleni liidumaa Kölni ringkonna kreisivaba linna Aacheni lipp. 
Lipul on kaks võrdset horisontaalset laidu: ülal must ja all kollane. Värvid on võetud Aacheni vapilt. 
Lipu proportsioonid on 3:5.
Sjass

Sjass (vene "Сясь", vepsa "Sääs") on jõgi Euroopas Venemaa Novgorodi ja Leningradi oblastis. Algab Tihvini kõrgustikult. Voolab valdavalt loodesse, suubub Laadoga järve.
Pikkus 260 km, valgla 7330 km².
Lhotse

Lhotse on mägi Aasias Himaalajas. Paikneb vahetult Džomolungmast lõunas, millega ta on kõrge sadula kaudu ühenduses. Kõrgus 8516 meetrit.
Tuulepealsed saared (Aafrika)

Tuulepealsed saared (portugali "Ilhas de Barlavento") on osa Roheneemesaartest, nimelt Santo Antão, São Vicente, Santa Luzia, São Nicolau, Sali ja Boa Vista saar.
Kreisivaba linn

Kreisivaba linn (saksa keeles "kreisfreie Stadt") on Saksamaa Liitvabariigis 3. järgu haldusüksus, kreisiga võrdsustatud linn. 
Baden-Württembergis nimetatakse neid linnkreisideks ("Stadtkreis"). 
Kreisivaba linn on kommunaalne territoriaalne korporatsioon, millel on Saksamaa omavalitsusõiguse järgi kindlad pädevused. 
Enamik kreisivabu linnu on suurlinnad (üle 100 000 elanikuga linnad) või suuremad keskmise suurusega linnad. Ent Baden-Württembergis, Alam-Saksis ja Nordrhein-Westfalenis on ka suurlinnu, mis ei ole kreisivabad, näiteks Hildesheim, Moers, Neuss, Recklinghausen, Reutlingen ja Witten. Teiselt poolt on Baieris ja Rheinland-Pfalzis kreisivabasid linnu, kus on alla 50 000 elaniku. Lisaks on 536 000 elanikuga Hannover Alam-Saksis Hannoveri piirkonna kreisi osa, kuigi omab kreisivaba linna õigusi. Umbes samamoodi toimib ka Aachen (~250 000 elanikku) Städteregion Aachenis, kuigi omab väiksemaid õigusi. 
Kõige väiksem kreisivaba linn on Rheinland-Pfalzis asuv Zweibrücken, kus 2008. aasta lõpus oli umbes 34 500 elanikku. Suurim kreisivaba linn on Baieri liidumaa pealinn München (1,3 miljonit elanikku). Berliin ja Hamburg on küll suuremad linnad, kuid nad ei ole kreisivabad linnad, vaid linn-liidumaad. Linn-liidumaa Bremen koosneb koguni kahest linnkreisist, nimelt Bremeni linn ja umbes 60 km põhja pool asuv mereäärne linn Bremerhaven.
Lüchow-Dannenbergi kreisis on kaalutud tolle 17 vallaga kreisi muutmist kreisivabaks vallaks. Sellist haldusüksust ei ole Saksamaa Liitvabariigis seni olnud.
Kölni ringkond

Kölni ringkond ("Regierungsbezirk Köln") on üks viiest ringkonnast Saksamaa Liitvabariigi Nordrhein-Westfaleni liidumaal.
Kölni ringkond asub Nordrhein-Westfaleni edelaosas. See on üks Saksamaa suurema elanike arvu ja rahvastiku tihedusega ringkondi. 
Kölni ringkond piirneb põhjas Düsseldorfi ringkonnaga, idas Arnsbergi ringkonnaga, lõunas Rheinland-Pfalzi liidumaaga ning läänes Belgia ja Hollandiga. 
Ringkonna territooriumile jäävad Eifeli mäestik ja Bergisches Land. 
Ringkonna pindala on 7395,31 km² (teistel andmetel 7364,71 km²). 
Elanike arv oli 4 350 368 (seisuga 31. detsember 2003), rahvastiku tihedus 588 inimest km² kohta. Aastal 2002 oli elanike arv 4 318 758 ja rahvastiku tihedus 
586 inimest km² kohta. 
Haldus.
Halduskeskus on Köln. 
Ringkonnavalitsus asub aadressil Zeughausstraße 2–10, 50667 Köln. 
Praegune valitsusjuht on Gisela Walsken (SPD). 
Haldusjaotus.
Ringkond koosneb 8 kreisist kokku 95 kreisikuuluvusega vallaga ja 4 kreisivabast linnast (kokku 99 vallast). 
Ajalugu.
Ringkonna ajalugu ulatub tagasi "Preisimaa määruseni provintsivõimude paremast korraldusest" 30. aprillist 1815. Siis korraldati Preisimaa valitsemine ja haldus pärast Viini kongressi ümber ning provintsid jaotati kokku 28 ringkonnaks ("Regierungsbezirke"). Üks neist oli Kölni ringkond, mis oli algul Jülich-Kleve-Bergi provintsis ning 1922 läks üle Reini provints. Nagu teisedki ringkonnavalitsused, hakkas Kölni ringkonna valitsus tööle 22. aprillil 1816. Aastal 1972 ühendati Kölni ringkonnaga Aacheni ringkond. 
Suurt mõju ringkonna lähiajaloole on avaldanud Franz-Josef Antwerpes, kes oli valitsusjuht ("Regierungspräsident") 1978–1999.
Ajalooline haldusjaotus.
1816–1974.
Enne kreisireformi, mis 1975 Nordrhein-Westfalenis jõustus, kuulusid Kölni ringkonda järgmised kreisivabad linnad (1945. aastani linnkreisid) ja kreisid (1945. aastani maakreisid) (ilma juba 1972 kaotatud Aacheni ringkonna kreisideta, mis liideti Kölni ringkonnaga): 
Mõned kreisid eksisteerivad tänaseni, kuid nende territoorium on muutunud. Ka kolm kreisivaba linna eksisteerivad tänaseni, kuid nende territoorium on tublisti suurenenud.
Tugipiilar

Tugipiilar ehk tugipiit ehk kontraforss on gooti arhitektuurile omane piilaritaoline seinatugi võlvide külgsurve tasakaalustamiseks (võlvikandade toetamiseks). Tavaliselt astmeliselt aheneva profiiliga tugipiilarid paiknevad reeglina seinamüüri välisküljel (harvemini ka siseküljel).
Tugipiilarid esinevad juba Bütsantsi arhitektuuris, edasi romaanikas ja gootikas; kasutatakse üksikutel juhtudel tänapäevani.
Tugipiilariteks nimetatakse ka Eesti arhitektuuris mitte leiduvaid, kuid Lääne-Euroopa gootikas kasutatud tugikaari toetavaid piilareid, mis asuvad hooneseinast eemal.
Curaçao

Curaçao (hollandi; papiamento "Kòrsou") on Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuuluv saar Kariibi meres Venezuela ranniku lähedal. 
Saar moodustab koos Klein Curaçao saarega Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuuluva omavalitsusliku ala, mille halduskeskus on Willemstad. 
(Madalmaade Kuningriigi koosseisu kuulub neli võrdõiguslikku maad: Holland, Aruba, Curaçao ja Sint Maarten.) 
Kuni 2010. aastani kuulus Curaçao Hollandi Antillide koosseisu. 
Saare pindala on 444 km² ja seal oli 2010. aastal 142 200 elanikku. 2003. aastal oli saarel 133 600 elanikku.
Saar on pindalalt ja rahvaarvult niinimetatud ABC saarte (Aruba, Bonaire ja Curaçao) seas suurim. 
Curaçao avastasid konkistadoor Alonso de Ojeda ja Amerigo Vespucci 1499. aastal, misjärel Hispaania koloniseeris saare. 1634. aastal okupeeris saare Hollandi Lääne-India Kompanii Johannes van Walbeecki juhtimisel. Saarest sai orjakaubanduse keskus. Napoleoni sõdade ajal kuulus saar kahel lühikesel perioodil Suurbritanniale, kuid Pariisi rahulepinguga 1815. aastal tagastati saar Hollandile.
Lombardia raudkroon

Lombardia raudkroon, ka Raudkroon, ("corona ferrea" või "corona di ferro") on langobardide kuningakroon, mis kuulub vanimate Euroopa kuningate võimumärkide hulka. Tänapäeval asub see Itaalias Lombardia maakonnas Monza katedraalis ja on osa kirikuaaretest; seda hoitakse Theodolinda kabeli (Cappella di Teodolinda) altari tabernaaklis.
Kirjeldus.
Kroon koosneb kuuest hingedega ühendatud, rohelise emailiga emaileeritud ja 22 kulda raamitud vääriskiviga kaunistatud osast, mis kokku moodustavad kuldpärja, ja seda seestpoolt toetavast raudrõngast. Vääriskivid on ümarlihviga granaadid, ametüstid ja sinised korundid. Iga krooniosa kuuest on vertikaalselt jaotatud kaheks osaks: üks kuldtaustaga ja kolmest vääriskivist püstreaga kitsam piklik osa ja teine ruudukujuline nelja kullast reljeefse rosetiga, mis ümbritsevad keskset vääriskivi ja mille vahel on neli musta ja valge läbipaistmatu ning rohelise klaasja emailiga kärgtehnikas kujundatud ornamentaalset nurgakaunistust.
Milano ülikoolis uuriti 1993. aastal röntgenfluorestsentsanalüüsi ja radiosüsiniku meetodeid kaasates keemiliselt raudkrooni erinevate osade koostist ja vanust. Krooni kuldplekk, rosetid ja kinnitused on kõik ühe ja sama keemilise koostisega, sulam koosneb 84–85% kullast, 5–7% hõbedast ja 8–10% vasest ja need pärinevad kõik tõenäoliselt samast ajast. Emailosade täite ja krooni hingede sulamis on 90–91% kulda ja 9–10% hõbedat, mistõttu on neid peetud hilisemateks parandusteks.
Pärimus.
Raudkrooni peetakse reliikviaks, sest selle valmistamisel olevat kasutatud üht naela Jeesuse ristilt. Naela olevat andnud Constantinus Suurele tema ema Helena, kes Jeesuse ristipuu avastas. Kuidas see aga Lombardia kuningate kätte sattus, ei ole teada.
Ajaloost.
Ajaloolane Bartolomeo Zucchi on loetlenud ajaloo vältel 34 raudkrooniga kroonimist. Kindlalt dokumenteeritud on aga järgmised:
10. sajandist reisisid Saksa-Rooma kuningad Rooma, kus nad krooniti Püha Rooma keisriks. Teel peatusid nad tavapäraselt Lombardias, kus nad krooniti Lombardia raudkrooniga Itaalia kuningaks. Traditsiooniline kroonimispaik oli Lombardia vana pealinn Pavia, kuid alates Konrad II-st 1026. aastal toimusid kroonimised ka Milanos. 1530 sai Karl V raudkrooni koos oma keisrikrooniga Bolognas.
26. mail 1805 kroonis Napoleon end Milanos Itaalia kuningaks. Sel puhul rajas ta 15. juunil 1805 ka Keiserliku Raudkrooni Ordu, mille pärast Napoleoni langust kinnitas 1. jaanuaril 1816 Austria keiser Franz I.
Viimasena krooniti Lombardia raudkrooniga Austria keiser Ferdinand I Lombardia ja Veneetsia kuningaks. See toimus 6. septembril 1838 Milanos.
Pärast Itaalia-Austria sõda, kui austerlastel tuli Lombardia 1859. aastal loovutada, viidi raudkroon Viini. Itaalia kolmanda iseseisvussõja järel tagastati see 1866. aastal Itaaliale.
Raudkroon heraldikas.
Raudkroon oli Lombardia-Veneetsia kuningriigi vapil.
Raudkroon oli Itaalia kuningriigi suurel vapil kiivriehiseks.
Samuti on raudkroon Monza linna vapil.
Kunstis.
Lombardia raudkrooni mainib Herman Melville romaani "Moby Dick" 37. peatükis.
Itaalia film "La corona di ferro" (1935, režissöör Alessandro Blasetti) räägib fantastilise loo krooni teekonnast Itaaliasse.
Linnajagu

 
Linnajagu on suurema linna sisene haldusüksus. Enamasti moodustatakse need üle 150 000 elanikuga suurlinnades, et haldust linnakodanikele lähemale tuua. 
Eestis täidavat linnajagude ülesannet Tallinna linnaosad. 
Eesti.
Kuni 1940. aastani jagunes suuremate linnade (Tallinn, Tartu ja Narva) maa-ala politseijaoskondade järgi administratiivselt linnajagudeks. Politseijaoskonda juhtis politseikomissar, kohaliku omavalitsuse õigusi ja valitavaid organeid linnajagudel ei olnud, erinevalt linnaosast. Tallinnas oli 8 (1.–6., Sadama ja Kopli), Tartus 3 ja Narvas 2 linnajagu.
Saksamaa.
Saksamaal nimetatakse linnajagu "Stadtbezirk" või ka "Bezirk" (näiteks Berliinis) või "Stadtteil" (näiteks Karlsruhes). 
See, kas linn tohib moodustada linnajagusid, sõltub konkreetse liidumaa vallakorrast. 
Suuremad linnad on enamasti kohustatud seda tegema. Linnajaod kehtestatakse linnanõukogu otsusega vastavalt linna põhimäärusele ("Hauptsatzung"). 
Linnajaol on oma esinduskogu, mida sageli nimetatakse "Bezirksbeirat" või "Bezirksversammlung". Need moodustatakse iga kord pärast kohalikke valimisi uuesti. Olenevalt liidumaast valib selle kogu otseselt rahvas või selle nimetab linnanõukogu. 
Linnajaol on ka vanem ("Bezirksvorsteher", "Bezirksamtsleiter", "Bezirksbürgermeister"). See võib olla nii tasustatav ametikoht kui ka auamet. Linnajagu haldavat asutust nimetatakse "Bezirksamt". Mainitud nimetused on eri liidumaades erinevad. 
Suured linnajaod on mõnikord jaotatud veel linnaosadeks ("Stadtteil") ja kvartaliteks ("Stadtviertel"), kuid need üksused ei ole haldusüksused, vaid puhtstatistilised üksused. 
Mõnes linnas nimetatakse linnajagusid ka linnaosadeks ("Stadtteil"). Mõnikord on nimetus "Stadtbezirk" antud nendest väiksematele üksustele (näiteks Karlsruhe). Seega võivad sõnade Insofern "Stadtbezirk" ja "Stadtteil" tähendused olla ümber pööratud. 
Mõnes linnas, näiteks Essenis on "Stadtbezirk" esimene alajaotuste tasand, "Stadtteil" teine. Maini-äärses Frankfurdis on "Stadtbezirk" kõige väiksem alajaotus. 
Linnajagu on formaalne haldusüksus, mis on osalt sõltumatu ajalooliselt väljakujunenud struktuuridest. Suurlinnade koosseisu on sageli läinud algselt omaette olnud asulaid, mis on haldusreformide käigus koondatud linnajagudesse. 
Põhiliselt juhtudel, kui linnajagu kujutab endasst asulat, mis on linnast, mille koosseisu ta kuulub, ruumiliselt eraldatud, kasutatakse linnajao kohta ka nimetust "Teilort".
Aacheni murre

Oche murre ehk Aacheni murre ("Öcher Platt" [ˈœʃʌ plat]) on Aachenis (Oche murdes "Oche") kõneldav saksa keele murre, mis kuulub ripuaari murderühma. See on põliste aachenlaste seas tänini kasutusel. 
Ehtne Oche murre on kirjakeele kõnelejatele peaaegu arusaamatu. Reinimaa regiolekt on Oche murdelt üle võtnud mõned grammatika jooned ning mõned sõnad ja väljendid, kuid on kirjakeelele lähem ja kirjakeele kõnelejale arusaadav. Reinimaa regiolekti Aacheni varianti peavad võõrad Oche murdeks, aachenlased ise aga peavad seda kirjakeeleks. 
Oche murdel on silmatorkavalt omapärane kõnemeloodia, mida sageli nimetatakse "Singsang". 
Sugulasmurded.
Aacheni murre on suguluses Hollandi Limburgi provintsi murretega, eriti Vaalsi murdega ("Vólsj"), Bocholtzi murdega ("Bocheser") ja Kerkrade murdega ("Kirchröadsj"), ning Eupeni murdega Belgia Saksakeelses Kogukonnas.
Funktsionaalsõnade puhul ulatuvad Oche murde ühisjooned hollandi keelega Aachenist kuni Stolbergi murdeni ning moodustavad selge piiri Kesk-Reinimaa Kölni murdeni ("Kölsch"). Vokalismi, konsonantismi ning silmatorkavate mitmuse- ja preteeritumivormide poolest lahknevad need selgelt Lõuna-Alam-Reini ja Kesk-Reinimaa (Kölni) murdest. 
Kasutamine.
Pärast Teist maailmasõda kasutatakse seda üha harvem. 
Oche murret kasutatakse avalikult eelkõige karnevalil, kus kõned, laulud, loosungid jms on Oche murdes. 
Oche murret harrastavad ja hooldavad 1907 asutatud ühing Öcher Platt e. V., murdeteatrid Alt-Aachener Bühne 1919 e.V., Öcher Schängche, Aachener Heimattheater Bühnenfreunde 1947 e.V. ning 1990. aastast Öcher Verzäll e.V. Ka mõnes Aacheni koolis tutvustatakse õpilastele Oche murret (näiteks teemanädalatel). Aeg-ajalt peetakse murdekeelseid missasid. Eriliste teenete eest Aacheni murde edendamisel, säilitamisel ja hooldamisel antakse välja iga-aastast Aacheni linna THOUET-murdeauhinda.
Sõnavara.
Meeleldi kasutatakse sõimusõna "Printekopp" 'vürtsipräänikupea'. Hüvastijätul kasutatakse fraasi "Komm jut zuhaus, waa!?". "Mul on külm" kõlab "Ich hab' kalt", mis on mujalt pärit sakslastele võõrastav.
Lynx (brauser)

Lynx (eesti keeles ilves) on paindlikult seadistatav tekstipõhine veebibrauser. Lynx on mõeldud kasutamiseks kursoriga suunatavates tekstilahtritel (ehk "tärkidel") põhinevates tekstikuvaga seadmetes. Lynx on vanim arenduses olev veebibrauser, seda on arendatud alates 1992. aastast. 2020. aasta seisuga on Lynx veel kasutuses ja arenduses. 
Kasutusvõimalused.
Lynxi on võimalik siduda ekraani (pimedate punktkirja ekraani) ja kõnesüntesaatoriga. Brauseril on tänapäevane TLS-i tugi tänu OpenSSL-i teegile.
Toetatud platvormid.
Lynx on levinud UNIX-i laadsetes operatsioonisüsteemides. See on vaikimisi olemas OpenBSD süsteemides ja seda võib leida enamiku Linux süsteemide paketihoidlatest ja Mac OS X opsüsteemi Fink paketivaramust.
Lisaks UNIX-ilaadsetele süsteemidele on Lynx saadaval ka VMS-i, Microsoft Windowsi, DOS ja OS/2 EMX operatsioonisüsteemidele.
Naltšik

Naltšik (vene ja karatšai-balkaari keeles "Нальчик", kabardi-tšerkessi keeles "Налшык") on Venemaa Kabardi-Balkaari Vabariigi pealinn.
See asub Suur-Kaukasuse eelmäestike jalamil Naltšiki jõel.
Linna läbib oluline Rostovi–Bakuu maantee.
Rahvastik.
Elanikke on 282 900 (2005). 2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Naltšiki elanikest kabarde 47,3%, venelasi 31,8%, balkaare 11,4%, osseete 1,9%, ukrainlasi 1,0%, juute 0,4% ja muudest rahvustest inimesi 6,2%.
Ajalugu.
Linn asutati 1817 Venemaa Kaukaasia kaitsevööndi kindlustusena, mille juurde 1838 rajati sõjaväelaste asula. 1871. aastal sai temast slobodaa ja Tereki oblasti Naltšiki ringkonna keskus.
21. märtsist kuni 7. oktoobrini 1918 ning novembrist 1918 jaanuarini 1919 oli Naltšikis võim bolševike käes. Edasi kuni 24. märtsini 1920 oli Naltšik Denikini vägede valduses.
1. septembrist 1921, kui Naltšik sai Kabardiini autonoomse oblasti keskuseks, on Naltšik ka linn. 16. jaanuarist 1922 oli see Kabardi-Balkaari autonoomse oblasti keskus, 1936–1944 ja 1957–1991 Kabardiini-Balkaari ANSV ning 1944–1957 Kabardiini ANSV pealinn.
25. oktoobrist 1942 3. jaanuarini 1943 okupeerisid linna Saksa väed.
Kultuur ja haridus.
Linnas asub 1957. aastal asutatud Kabardi-Balkaaria Riiklik Ülikool.
Sport.
Linna jalgpalliklubi Naltšiki Spartak mängib Venemaa kõrgliigas.
Jefferson Pérez

Jefferson Pérez (sündinud 1. juulil 1974 Cuencas) on Ecuadori endine kergejõustiklane (20 km käija), olümpiavõitja (1996) ja kolmekordne maailmameister (2003, 2005 ja 2007).
Saavutused.
Olümpiamängudel.
olümpiavõitja 20 km käimises 1:20.07 
Maailmameistrivõistlustel.
hõbemedal 20 km käimises 1:24.19 
maailmameister 20 km käimises 1:17.21
maailmameister 20 km käimises 1:18.35
maailmameister 20 km käimises 1:22.20
Isiklikku.
Jefferson Pérez on 174 cm pikk ja kaalub 59 kg.
Robert Korzeniowski

Robert Marek Korzeniowski (sündinud 30. juulil 1968 Lubaczówis) on Poola endine kergejõustiklane (20 km käimine ja 50 km käimine). Neljakordne olümpiavõitja (1996, 2000 ja 2004), kolmekordne maailmameister (1997, 2001 ja 2003) ja kahekordne Euroopa meister (1998 ja 2002).
Korzeniowski kuulub IAAFi kuulsuste halli.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
olümpiavõitja – 50 km käimine 3:43.30
olümpiavõitja – 20 km käimine 1:18.59
&lt;br&gt;olümpiavõitja – 50 km käimine 3:42.22
olümpiavõitja – 50 km käimine 3:38.46
Maailmameistrivõistlustel.
pronksmedal – 50 km käimine 3:45.57
maailmameister – 50 km käimine 3:44.46 
maailmameister – 50 km käimine 3:42.8
maailmameister – 50 km käimine 3:36.03; maailmarekord
Sisemaailmameistrivõistlustel.
hõbemedal – 5000 m käimine 18.35,91 
Maailma karikavõistlustel.
hõbemedal – 20 km käimine 1:19.02 
Euroopa meistrivõistlustel.
Euroopa meister – 50 km käimine 3:43.51
Euroopa meister – 50 km käimine 3:36.39
Valgevene NSV lipp

Valgevene NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Valgevene NSV lipp.
Valgevene NSV lipp loodi 1919. aastal. See oli punane kangas, mille vardapoolses ülanurgas olid kuldsed tähed "ССРБ". 11. aprillil 1927 lisati vardapoolsesse ülanurka punane kuldsete äärtega ristkülik. Kuldsed äärised olid vaid ristküliku alumisel ja lehvipoolsel küljel, ristküliku sisse jäid tähed "БССР" (VNSV – Valgevene Nõukogude Sotsialistlik Vabariik).
19. veebruaril 1937 muudeti lippu taas, see sai NSV Liidu lipu sarnane. Erinevuseks oli vaid see, et sirbi ja vasara kujutise alla olid paigutatud kuldsed tähed "БССР".
Järgmise kujunduse sai Valgevene NSV lipp 25. detsembril 1951. Lipp oli punane kangas, mille alumisel serval oli roheline horisontaalne laid, mis moodustas 1/3 lipu kõrgusest, vardapoolsel küljel oli aga vertikaalne laid rahvusliku ornamendiga. Roheline sümboliseeris loodust. Punase välja vardapoolses ülanurgas olid ristatud kuldsed sirp ja vasar ning nende kohal troonis kuldse äärisega punane viisnurk. 1991. aastal, Nõukogude Liidu lagunemisel võeti lipp kasutuselt.
1995. aastal kasutusele võetud praegune Valgevene lipp ei erine palju 1951.-1991. aasta VNSV lipust, eemaldatud on ainult sirp ja vasar ning punane viisnurk, ning muster vardapoolsel küljel on VNSV-aegselt punasel taustal valgelt muudetud valgel taustal punaseks.
Sõudmine 1968. aasta suveolümpiamängudel

Sõudmine 1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos&lt;br&gt;
13.–19. oktoober.
Ühepaat.
Olümpiavõitja 1964: Vjatšeslav Ivanov (NSV Liit) 8.22,51.&lt;br&gt;
17 võistlejat.
Paarisaeruline kahepaat.
Olümpiavõitja 1964: NSV Liit (O. Tjurin, B. Dubrovski) 7.10,66.&lt;br&gt;
13 paatkonda.
Roolijata kahepaat.
Olümpiavõitja 1964: Kanada (G. Hungerford, R. Jackson) 7.32,94.&lt;br&gt;
18 paatkonda.
Roolijaga kahepaat.
Olümpiavõitja 1964: USA (E. Ferry, C. Tindlay, K. Mitchell) 8.21,33.&lt;br&gt;
18 paatkonda.
Roolijata neljapaat.
Olümpiavõitja 1964: Taani (J. Hansen, B. Haslöv, E. Petersen, K. Helmudt) 6.59,30.&lt;br&gt;
11 paatkonda.
Roolijaga neljapaat.
Olümpiavõitja 1964: Saksamaa (P. Neuel, B. Britting, J. Werner, E. Hirschfelder, J. Oelke) 7.00,44.&lt;br&gt;
13 paatkonda.
Roolijaga kaheksapaat.
Olümpiavõitja 1964: USA (J. Amlong, T. Amlong, H. Budd, E. Clark, S. Cwiklinski, H. Foley, V. Knecht, W. Stowe, R. Zimonyi) 6.18,23.&lt;br&gt;
12 paatkonda.
Makalu

Makalu on mägi Aasias Himaalajas, maailma kõrguselt viies tipp. Ta asub Džomolungmast 19 km kagus Nepali ja Hiina piiril.
Makalu kõrgus on 8485 meetrit.
Harold Pinter

Harold Pinter (10. oktoober 1930 – 24. detsember 2008) oli juudi päritolu Briti näitekirjanik.
Harold Pinter oli 2005. aasta Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
2009. aasta 14. oktoobril anti välja esimene Pinteri kirjandusauhind, millele võivad kandideerida ainult britid või Suurbritannias tegutsevad kirjanikud. 
Looming.
Harold Pinter on kirjutanud ka luulet (esimene kogu ilmus 1950. aastal), proosat, filmistsenaariume jm.
Isiklikku.
Aastail 1956–1980 oli ta abielus Briti filminäitleja Vivien Merchantiga. Nende poeg Daniel sündis 1958. aastal. 
1980. aasta lõpust kuni surmani oli ta abielus ajaloolase ja kirjaniku Antonia Fraseriga.
Rostov

Rostov (vene "Ростов", rööpnimi "Ростов-Ярославский"; 12.–17. sajandil "Ростов-Великий") on linn Venemaal Jaroslavli oblastis, Rostovi rajooni keskus. Asub Nero järve ääres.
Ajalugu.
Rostov kuulub Venemaa vanimate linnade hulka. Nestor mainib teda oma kroonikas "Jutustus möödunud aegadest" kui juba aastal 862 ammu seisnud linna. 988 asutati Rostovisse piiskopkond. 10. sajandil oli ta Rostovi-Suzdali vürstkonna keskus, kuni Juri Dolgoruki viis selle 1125 Suzdalisse. 11. sajandist 13. sajandi alguseni kuulus Rostov Vladimiri-Suzdali vürstkonda, aastast 1207 oli Rostovi vürstiriigi pealinn. Sel ajal oli linnas 15 kirikut ja mitu kloostrit; linnamüüriga piiratud ala ulatus üle ruutkilomeetri.
Aastal 1238 vallutasid linna mongoli-tatari väed pärast seda, kui Batu-khaan oli purustanud Vladimiri vürsti Juri Vsevolodovitši ja Rostovi vürsti Vassilko ühendatud väe.
Aastast 1474 oli Rostov Moskva riigi koosseisus. 1589–1788 oli linn metropoliidi residents, hiljem viidi see Jaroslavli.
1608 röövisid Rostovi paljaks ja põletasid maha Rzeczpospolita väed. Varsti pärast seda ehitati linna ümber muldkindlustused ja see on viimane kord, mil võõrväed on Rostovi vallutanud.
Aastast 1777 sai Rostov maakonnakeskuseks Jaroslavli rüütelkonnas, aastast 1796 Jaroslavli kubermangus.
Rostov Doni ääres

Rostov Doni ääres (ka Doni-äärne Rostov) on linn Lõuna-Venemaal. See on Rostovi oblasti ja Lõuna föderaalringkonna keskus. 
Linn asub Doni jõe alamjooksul selle suudme lähedal Aasovi merre.
Ajalugu.
Aastal 1749 asutati Temerniki jõe suudmesse tollipunkt. Selle kaitseks rajati 1761 kindlus, mille ümber kujunes asula. Rostov Doni ääres on linn aastast 1807.
2023. aasta 24. juunil teatas Wagneri pealik Prigožin, et on võtnud linna oma kontrolli alla.
Gian Galeazzo Visconti

Gian Galeazzo Visconti (ka Giangaleazzo Visconti) (1351 – 3. september 1402) oli esimene Milano hertsog, kardetud ja vihatud türann, kes valitses Milanos vararenessansi ajajärgul aastatel 1386–1402. 
1360 abiellus Gian Galeazzo Prantsuse kuninga Jean II tütre Isabellaga (1348–1372); sellest abielust sündis tütar Valentina Visconti. Oma onutütre Katharina Viscontiga (?–1404) oli tal poeg Filippo Maria Visconti
1378 suri Gian Galeazzo isa Galeazzo II Visconti ja pärandas pojale Milano läänepoolse osa. Idapoolne Viscontide Milano-valdus jäi Bernabò Visconti valitseda.
Võimu haaramine Milanos.
Gian Galeazzo pääses kogu Milanos võimule pärast oma onu Bernabò Visconti vangistamist. Bernabò suri mõni kuu pärast vangistamist arvatavasti kas nälja või mürgitamise läbi. Viscontide kohta on öeldud, et nad "kasutasid mürki rohkem kui soola" ja Gian Galeazzo oli kahtlemata intriigides ja võimuvõitluses vahendeid mitte valiv vastane. 
1395. aastal ostis ta endale keisri käest 100 000 floriini eest päritava Milano hertsogi tiitli. 1399. aastal nimetati ta Pavia krahviks.
Valduste laiendamine.
Varsti peärast Milano enda kätte saamist haaras ta oma valdusse ka Verona, Treviso, Vicenza ja Pavia omandades seeläbi kontrolli peaaegu kogu Po jõe oru üle. 
Gian Galeazzo unistuseks oli liita kogu Põhja-Itaalia oma võimu alla ühiseks riigiks. Suurimaks takistuseks selle unistuse täideviimisel olid Bologna ja Firenze. 1399 vallutas ta Pisa ning Siena, Perugia ja teised Umbria linnad langesid Visconti valdusse 1400.
1394 läks Galeazzo Bologna ja Firenze vastu sõjakäigule. Sõjapidamine oli kurnav mõlemale poolele; vägesid laastasid haigused, nälg ja vaesus. Kuid üldiseks arvamuseks oli, et peale jäävad milanolased. 1395 langeski Bologna ning Galeazzo alustas otsustava rünnakuga Firenze vastu. 1402 võitis ta teisegi lahingu Bologna vastu (Casalecchio lahing 26. juunil 1402).
Kuid Gian Galeazzo unistused purunesid: paar kuud hiljem jäi ta palavikku ja suri 3. septembril 1402 Milano lähedal Melegnanos katku. Rünnak Firenze vastu luhtus ning peagi killustusid tema valdused järglaste vahelises kisklemises. 
Mõju kunstipatroonina.
Gian Galeazzo võimu ajal alustati Milano toomkiriku ja Certosa di Pavia ehitamist.
Kemikaal

Kemikaal on kindla puhtusastmega keemiatoode, mida kasutatakse laboratoorsel või tööstuslikul otstarbel. Kemikaal võib olla nii liht-, liitaine kui ka ainete segu.
Päritolult võib kemikaal olla looduslik või toodetud. 
Eestis reguleerib kemikaalide käitlemist ja käitlemisega seotud majandustegevust kemikaaliseadus.
Rada7

Rada7.ee oli suurim eestikeelne muusikat ja kultuuri kajastav veebikeskkond. See oli oluline sõlmpunkt kõikidele ürituste korraldajatele, artistidele, meediale ja publikule. Rada7.ee tegutses augustist 1999 kuni 07. septembrini 2019.
Lisaks artiklitele ja uudistele oli saidil sündmuste kalender, artistide andmebaas ja foorum.
Rahvusvahelisel tasemel oli Rada7.ee osa Music Alliance Pactist ning alates aastast 2013 olid nad CEETEP-i (Central Eastern European Talent Exchange Program) ametlik meediapartner.
Rada7.ee oli ka talendifestivali Tallinn Music Week üks peamisi partnereid, korraldades seal ühtlasi ka oma kontserdi.
Dwight Phillips

Dwight Phillips (sündinud 1. oktoobril 1977 Decaturis Georgia osariigis) on USA kergejõustiklane (kaugushüpe). Olümpiavõitja (2004) ja kolmekordne maailmameister (2003 ja 2005).
Pariisi MM 2003. aastal jätkas ameeriklaste Carl Lewise ja Mike Powelli võidutava Dwight Phillips. Meeste kaugushüpet on MM-võistlustel valitsenud vaid läänepoolkera sportlased. 
Aastatel 1983 ja 1987 võitis Carl Lewis, kahel järgmisel korral (1991 ja 1993) Mike Powell ning neljal viimasel MM-il (1995, 1997, 1999 ja 2001) kuubalane Ivan Pedroso.
2005. aasta maailmameistriks krooniti Dwight Phillips oma ainsal õnnestunud katsel, esimesel, 8.60-ga isiklikku rekordit korranud hüppega. Ühtlasi ületas 27-aastane Phillips viie sentimeetriga Carl Lewisele 22 aastat tagasi MM-tiitli toonud Helsingi olümpiastaadioni rekordi 8.55.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
2004 olümpiavõitja (8.59 )
Maailmameistrivõistlustel.
2003 maailmameister sisemaailmameistrivõistlustel (8.29)
&lt;br&gt;2003 maailmameister (8.32)
&lt;br&gt;2005 maailmameister (8.60)
&lt;br&gt;2009 maailmameister (8.54)
Iván Pedroso

Iván Lázaro Pedroso Soler (sündinud 17. detsembril 1972 Havannas) on endine Kuuba kergejõustiklane (kaugushüpe). Olümpiavõitja ja üheksakordne maailmameister.
Ivan Pedroso ei andesta Itaalia kergejõustikujuhtidele, kes tühistasid tema 29. juulil 1995 Sestrieres hüpatud maailmarekordi 8.96. Itaalia Kergejõustikuföderatsioon karistas ka kolme kohtunikku, kelle tegevus ei võimaldanud Pedroso hüppe ajal saada õiget tuulekiiruse näitu. Üks kolmest kohtunikust, kes seisis tuulemõõtja ees, diskvalifitseeriti eluks ajaks. 
Kaks nädalat pärast Sestriere hüpet tuli Petroso Göteborgi MM-il 8.70-ga maailmameistriks.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
olümpiavõitja 8.55
Maailmameistrivõistlustel.
 maailmameister 8.70
maailmameister 8.42
maailmameister 8.56
maailmameister 8.40
Sisemaailmameistrivõistlustel.
sisemaailmameister 8.23 
sisemaailmameister 8.51 
sisemaailmameister 8.51
sisemaailmameister 8.62 
sisemaailmameister 8.62
Maailma karikavõistlustel.
1. koht 7.97
1. koht 8.37 
IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlustel.
1. koht 8.49
1. koht 8.53
San Pietro in Ciel d'Oro

San Pietro in Ciel d'Oro (itaalia keeles 'Püha Peetrus kuldses taevas') on 12. sajandist pärit kirik Itaalias Pavia linnas.
Püha Peetruse kirikut Pavias on esimest korda mainitud 604. Aajavahemikul 720–725 laskis langobardide kuningas Liutprand kiriku renoveerida ja ta on sinna ka maetud. Praeguse romaani stiilis kiriku pühitses paavst Innocentius II 1132.
Kunagist kuldset lage, mille järgi kirik oma nime sai, enam ei ole. Varasemat kuldseks värvitud lage on oma teostes maininud Dante ja Boccaccio. 
Kirik on Itaalia kirikutele iseloomuliku lihtsa välisarhitektuuriga. Põrand asub tänavapinnast tunduvalt allpool seitsme sajandi jooksul kogunenud "kultuurkihi" tõttu. 
Kirik on kuulus seal asuva Püha Augustinuse pühamu tõttu. Augustinuse säilmed olevat 8. sajandil Kartaagost Paviasse toonud Lombardia kuningas Luitprand. Augustinuse säilmeid hoitakse suures gooti stiilis marmorist sarkofaagis "Arca di Sant'Agostino" (1362).
Krüptis on aastal 524 või 525 surnud kristliku filosoofi Boëthiuse haud. Tema auks on kiriku fassaadil tsitaat Dante "Jumalikust komöödiast", mille osas "Paradiis" ta Boëthiuse hauda mainib.
Ukraina NSV lipp

Ukraina NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse (1919–1922 Punaarmee poolt vallutatud ala) Ukraina NSV lipp.
Esimese lipu sai Ukraina NSV 1919. aastal, see oli punane kangas mille vardapoolses ülanurgas olid kuldsed tähed "УССР". Plagu oli kasutusel kuni 1937. aastani. Aastatel 1929–1937 oli kasutusel ka lipu teine variant, see erines teisest vaid selle poolest, et talle oli lisatud tähtede ümber kollane ristkülik (kollased olid vaid alumine ja lehvipoolne külg). 
1937. aastal muudeti lipul kirja, "УССР"-ist sai "УРСР", tähtede kohale aga lisati kuldsed ristatud sirp ja vasar.
21. november 1949 võeti kasutusele uus lipp. Lippu väli oli punane, mille alaserva oli paigutatud sinine horisontaalne laid, vardapoolsesse ülanurka aga ristatud kuldsed sirp ja vasar ning punane kuldse äärisega viisnurkne täht. Proportsioonid 1:2. See lipp oli kasutusel 24. augustini 1991.
Leedu NSV lipp

Leedu NSV lipp oli NSV Liidu haldusüksuse Leedu NSV lipp.
Esimene lipp võeti kasutusele 25. augustil 1940. Lipul oli punane väli, mille vardapoolsesse ülanurka oli kirjutatud kahes reas "LIETUVOS (ülemises reas) TSR (alumises reas), nende all aga kuldsed ristatud sirp ja vasar.
Aastatel 1953 – 1989 kasutusel olnud lipp oli punane kangas, mille alumises servas olid valge (kitsam) ja roheline (laiem) laid. Roheline sümboliseeris tammemetsasid ja valge – rahu. Vardapoolses ülanurgas olid kuldsed ristatud sirp ja vasar ning nende kohal punane kuldse äärisega viisnurk.
Poisid ei nuta

"Poisid ei nuta" (originaalpealkiri "Boys Don't Cry") on Oscariga pärjatud 1999. aasta draamafilm, mis põhineb tõestisündinud lool ühest noorest transsoolisest, kes vägistati ja tapeti sõprade poolt, kui tuli ilmsiks, et tal olid naise suguelundid.
Süžee.
Tüdrukuna sündinud Teena Brandon (Hilary Swank) on end alati tundnud poisina ning et omada võimalust oma edasine elu poisina veeta, kolib ta Nebraska osariigis asuvast Lincolni linnast 75 miili kaugusel asuvasse väikelinna Falls Citysse ja muudab oma nime Brandon Teenaks. Karismaatiline, heasüdamlik ja lahke poiss saab väikelinnas kiiresti kõigi lemmikuks ning ta armub isegi kohalikku tüdrukusse Lanasse (Chloë Sevigny). Ei lähe kaua aega, kui Lana endine poiss-sõber armukadedusest Brandonit jälgima hakkab ning kahtlustab, et too ei pruugigi olla see, kellena ta ennast on esitlenud.
Auhinnad.
Oscar
Kuldgloobus
Satellite Awards
Halle Berry

Halle Maria Berry (sündinud 14. augustil 1966 Clevelandis Ohios) on filmiauhinna Oscar pälvinud USA filminäitleja. 
Tema tuntumaid filmirolle võib näha filmides "Koletise ball", "X-mehed", "", "Gootika" ja "Kassnaine".
Yale'i Ülikool

Yale'i Ülikool (inglise keeles "Yale University") on vanuselt kolmas kõrgkool Ameerika Ühendriikides. Tegu on laiapõhjalist haridust andva eraülikooliga.
Umbes 45% Yale'i lõpetajatest omandab hariduse humanitaarteaduste või kunsti, umbes 35% sotsiaalteaduste ning 20% loodus- ja tehnikateaduste alal. Rahvusvaheliselt on laialdase tuntuse saavutanud Yale'i ülikooli õigusteaduskond. Tuntud on ka ülikooli juures tegutsev näitekunstikool, mille on lõpetanud mitmed mainekad näitlejad, lavastajad ja stsenaristid.
Ülikoolis on umbes 11 400 üliõpilast, akadeemilise personali arv on ületanud 3300 inimese piiri. Yale'i ülikooli president on alates 2013. aastast Peter Salovey. Tema eelkäija aastatel 1993–2013 oli majandusteadlane Rick Levin.
Yale'i ülikooli kirjastus annab välja selliseid mainekaid teadusajakirju nagu American Scientist, Library Gazette ja Yale Review.
Ajalugu.
Yale'i ülikool asutati 1701. aastal kolleegiumina (Collegiate School) Connecticuti osariigis. Uksed avati Killingworthis esimese rektori Abraham Piersoni kodus. Hiljem koliti Saybrooki ning siis Wethersfieldi, kuni 1718. aastal koliti õppeasutus New Havenisse, kus tegutseb tänini. Aastatel 1718–1887 kandis kool Yale'i kolledži nime. 1861. aastal sai Yale'ist esimene kõrgkool Ameerika Ühendriikides, mis hakkas välja andma doktorikraadi. Esimene naine sai ülikoolist teaduskraadi 1892. aastal.
Tuntud vilistlasi.
Kõik aastatel 1989–2009 valitsenud Ameerika Ühendriikide presidendid olid Yale'i ülikooli vilistlased. Varasematest USA presidentidest on Yale'i lõpetanud William Howard Taft ja Gerald Ford.