tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Svjatlana Aleksijevitš

Svjatlana Aljaksandravna Aleksijevitš (ka Svetlana Aleksijevitš, valgevene keeles "Святлана Аляксандраўна Алексіевіч", vene keeles "Светлана Александровна Алексиевич"; sündinud 31. mail 1948 Stanislavis) on vene keeles kirjutav valgevene ajakirjanik ja kirjanik, kes sai aastal 2015 Nobeli kirjandusauhinna.
Ta sündis 1948. aastal Ukrainas Stanislavis (praegune Ivano-Frankivsk) valgevenelasest isa ja ukrainlannast ema tütrena. Hiljem kolis pere Valgevenesse. Aastal 1965 lõpetas ta Kapatkevitšõs (Petrõkavi rajoonis Gomeli oblastis) keskkooli. Seejärel töötas ta sama oblasti Mazõri rajooni koolides kasvatajana ning saksa keele ja ajaloo õpetajana, aga ka Narovlja linnas ajakirjanikuna ajalehes Prõpjatskaja Pravda ("Прыпяцкая праўда"; tõlkes 'Prõpjatsi tõde'). 
Aastal 1972 lõpetas ta Valgevene Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna, seejärel asus tööle Biaroza rajooni (Bresti oblastis) ajalehes "Majak kamunismu" ("Маяк камунізму"; tõlkes 'kommunismi majakas'). Aastatel 1973–1976 töötas ta vabariiklikus ajalehes Selskaja Gazeta ("Сельская газета"; tõlkes 'maaleht', Eesti Maalehe analoog), aastatel 1976–1984 juhatas ta ajakirja Njoman ("Нёман"; tõlkes 'Nemunase jõgi') publitsistikaosakonda.
Ta on kriitiline Valgevene presidendi Aljaksandr Lukašenka suhtes.
2000. aastal ta emigreerus Valgevenest ning elas üle kümne aasta Itaalias, Prantsusmaal (Pariisis), Saksamaal (Münchenis) ja Rootsis. 2013 naasis ta kodumaale.
Aastal 2020 emigreerus ta Saksamaale.
Pikaantsu raudteepeatus

Pikaantsu raudteepeatus oli raudteepeatus Valga maakonnas Tartu–Valga raudtee ääres Sangaste vallas Vaalu küla territooriumil (tänapäeval Otepää vallas). 
Peatus asus Puka ja Keeni raudteejaama vahel (kilometraaž 482,66). Avamisel jäi peatus Kuigatsi valda.
Viimane reisirong peatus Pikaantsu raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu–Valga raudtee remonti minemist. Pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Pikaantsu peatuses majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsusega ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate vähesuse tõttu.
Pikaantsu raudteepeatuses oli madal, 20 cm kõrgune ja 75 meetri pikkune perroon, mis lammutati raudteelõigu remondi käigus 2009. aastal. Väike puidust reisijate ooteruum lammutati mõni aasta varem.
Jonatan Karjus

Jonatan Karjus (sündinud 28. juunil 1991 Soomes Lohja linnas) on Eesti suhtekorraldaja, ärijuht ja orienteeruja. 
Ta on lõpetanud 2010. aastal Antsla Gümnaasiumi ja 2016. aastal Tallinna Ülikooli riigiteaduste erialal. 
Aastatel 2012–2013 töötas Jonatan Karjus Eesti Reformierakonna arendusjuhina. Aastatel 2014–2015 oli ta ajalehe Postimees reporter. 
Aastast 2016 on ta tegutsenud suhtekorraldajana.
2022. aasta sügisest juhib ta mööbliettevõtet Standard.
Ühiskondlik tegevus.
Aastatel 2013–2014 oli Jonatan Karjus Eesti Reformierakonna liige. 
Ta on olnud Eesti Orienteerumisliidu juhatuse liige ja noorte ettevõtlusklubi Ärikatel meeskonna liige.
Aastatel 2011–2012 oli Karjus Tallinna Ülikooli üliõpilaskonna volikogu liige ja volikogu majanduskomisjoni liige; Riigiteaduste instituudi nõukogu liige ja arendustoimkonna liige; Riigiteaduste instituudi üliõpilasnõukogu Civitas juhatuse esimees.
Aastatel 2013–2014 teenis Eesti kaitseväes ajateenijana ja sai nooremseersandi auastme ja vanemparameediku väljaõppe.
Isiklikku.
Jonatan Karjus on orienteerumise Eesti meistrivõistlustelt noorte ja juunioride klassides võitnud 2 kuld-, 2 hõbe- ja 7 pronksmedalit. Karjus kuulub orienteerumisklubisse OK Võru.
Lapinlahti

Lapinlahti (rootsi keeles "Lappviken") on asum Helsingi lääneosas Länsisatama linnaosas.
2009. aastal elas seal 28 inimest.
Suurema osa Lapinlahti alast hõlmavad kalmistud ja Lapinlahti haigla krunt. Asumi põhjaosas asub 1829. aastal kasutusele võetud Hietaniemi kalmistu, kuhu on maetud näiteks Fredrik Pacius, Oskar Kallas ja Artur Sirk. Sellest lõunasse jäävad Õigeusu kalmistu, Helsingi islami kalmistu, Soome kaardiväe kalmistu ja Helsingi juudi kalmistu.
Polaarekspress (raamat)

"Polaarekspress" on 1985. aastal ilmunud lasteraamat, mille kirjutas ja illustreeris endine ülikooli professor Chris Van Allsburg. Raamatut peetakse klassikaliseks jõululooks väikestele lastele ja see on saanud kiita ka detailsete illustratsioonide ja rahuliku sündmustiku eest.
2004. aastal esilinastus raamatul põhinev samanimeline animafilm.
Helju Rammo

Helju Rammo (9. mai 1926 – 25. juuli 1998) oli eesti laste- ja näitekirjanik.
Helju Rammo sündis Tallinnas lillemüüja tütrena, õppis aastatel 1934–1941 Tallinna 14. algkoolis, 1941–1943 Tallinna 9. Keskkoolis ja 1947–1948 Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkoolis (ei lõpetanud).
Töötas ajalehes Noorte Hääl 1950–1955 ning ajakirjades Täheke ja Pioneer aastatel 1960–1964. 
Kirjanikukarjäär.
Alates 1964. aastast oli ta kutseline kirjanik Tallinnas, Kirjanike Liidu liige alates 1978. aastast.
Esimene Helju Rammo jutt ilmus ajakirjanduses 1947. aastal. 
Esikraamat "Salgajuht Mare" ilmus 1966. aastal. Raamatus kujutati tolleaegset kooli- ja pioneerielu läbi huumoriprisma. 
Helju Rammol ilmus kolm lühijuttude kogu noortele: "Üks omamoodi poiss" (1968), "Passita täismees" (1970) ja "Päästerõngas iseendale" (1983). Nooremale koolieale on kirjutatud kogumikud "Riukaraamat" (1976) ja "Kogel-mogel" (1993). 1977. aastal ilmunud "Imekaru" on seiklusjutu paroodia.
Helju Rammo on kirjutanud ka lastenäidendeid, mis on avaldatud kogumikes "Üks imelik pimesikumäng" (1975) ja "Pimesikumängust hambatülini" (1985). Helju Rammo näidendeid on lavastatud Eesti teatrites ja ka väljaspool Eestit. Helju Rammo kirjutas ka kuuldemänge ja näidendeid täiskasvanutele.
Isiklikku.
Helju Rammo oli abielus luuletaja ning laste- ja noorsookirjaniku Adolf Rammoga. Näitleja Leida Rammo oli Helju Rammo õde.
Roheline miil (romaan)

"Roheline miil" on 1996. aastal ilmunud romaan, mille autor on Stephen King. Raamat ilmus algselt kuues osas, aga kordustrükk avaldati juba ühe köitena.
Sisu.
Romaani tegevustik toimub Cold Mountaini vanglas ning peategelasteks on vangivalvur Paul Edgecombe ja surmamõistetu John Coffey. Coffey on süüdi mõistetud kahe tüdruku mõrva eest ja saanud karistuseks surmanuhtluse. Siiski ei usu vanglas keegi, isegi valvurid, et see mees oleks suutnud mõrvad toime panna. Coffey sõbruneb varsti Edgecombe'iga, kes üritab meest aidata, kui mõistab, et Coffey on ekslikult süüdi mõistetud.
Adaptatsioon.
Frank Darabont lavastas raamatu põhjal samanimelise filmi, mis esilinastus 1999. aastal. Paul Edgecombe'i kehastas Tom Hanks ja John Coffeyd Michael Clarke Duncan. Ainuke muudatus. mis filmis tehti, oli tegevustiku nihutamine 1932. aastast 1935. aastasse.
Võru kalmistu mälestusmiiting

Võru kalmistu mälestusmiiting oli Võru noorte korraldatud massimeeleavaldus 21. oktoobril 1987 Vabadussõjas langenute mälestuseks Võru kalmistul. 
Ajalugu.
9. oktoobril 1987 hakkasid kolm Võru töölisnoort, 20-aastane Argo Männimets, 17-aastane Meelis Ivask ja punkarina tuntud 19-aastane Ain Saar Võru kalmistul Vabadussõjas langenute kalme korrastama. Päev-päevalt liitus nendega uusi noori, keda lõpuks oli üle 30.
21. oktoobriks 1987 kavandasid nad Võru kalmistul mälestusmiitingu Vabadussõjas langenute kalmudel. Võimud keelasid miitingu ettekäändel, et tegemist on valgekaartlaste, klassivaenlaste ja kodanlike timukate mälestamisega ning asusid tegema koolides ja töökollektiivides keelitustööd.
21. oktoobri varahommikul viis Võru Rajooni Sõjakomissariaat mälestusmiitingu korraldajad Tallinna. Vaatamata sellele kogunes õhtul kell 18.30 erinevatel hinnangutel 3000–5000 inimest Võru kalmistu esisele platsile. Kalmistu olid ümber piiranud umbes 400 miilitsat, rahvamalevlast ja julgeolekutöötajat. Tekkis vastasseis, milles rahvas haaras initsiatiivi. Kalmistut piiravast ahelikust murti läbi ja suunduti Vabadussõjas langenute kalmudele, mille noored varem korda olid teinud.
Kuuldustest, et juhid on ära viidud, vallandus pahameeletorm. Vihane rahvamass, mis oli kahanenud 500–600 inimeseni, suundus kalmistult Võru kesklinna Punaste Küttide väljakule. Tagasihoidlikust mälestusmiitingust kasvas välja Nõukogude-vastane meeleavaldus. Õhtul kell 21 liikus rahvas sõjakomissariaadi juurde ja viskas sisse 2 akent.
Karistuseks saavutas KGB meeleavalduse juhtide lahtilaskmise töölt. Nii miilitsa kui ka KGB töötajad kuulasid neid korduvalt üle, kuid kellegi vastu ei esitatud kriminaalsüüdistust. Üks neist viidi psühhoneuroloogiahaiglasse. Ühe osalenu vend vabastati töölt ainuüksi selle tõttu, et tal on "selline vend". Töölt vabastati ka miilitsatöötaja Aare Urm, kes oli keeldunud andmast käsku rahvast tulistada.
Noorte aktsioonist sündis poliitiline ühendus: 20. detsembril 1987 asutati Võrus Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonn Nr. 1.
Mälestuse jäädvustamine.
21. oktoobril 1987 Võru kalmistul Vabadussõjas langenute auks korraldatud miitingu mälestuseks on kehtestatud Võrulaste tahteväljenduspäev (võru keeles "Võrokõisi julgusõ päiv"), mida peetakse iga aasta 21. oktoobril Vaba-Sõltumatu Kolonni Nr. 1 eestvedamisel koostöös Võru Linnavalitsuse, Võrumaa muuseumi ja kultuurimajaga Kannel.
Łyskava klooster

Łyskava klooster või Lõskava klooster (Valgevene keeles "Кляштар місіянэраў") on endine klooster Valgevenes Bresti oblasti Pružany rajoonis Zielanievičy külanõukogus Łyskavas. Kloostrikompleksi hooned on arhitektuurimälestistena riikliku kaitse all.
Ajalugu.
Aastal 1751 lubas toonane Łyskava omanik J. Bychowiec asulasse asuda Congregatio Missionise mungaordul; ühtlasi andis ta ordu käsutusse vana Łyskava Püha Kolmainu kiriku puidust hoone. See lammutati ja aastail 1763–1785 ehitati selle asemele uus kivist kirikuhoone. Aastal 1818 lisati sellele ka torn. Teine hoone kloostrikompleksis oli barokkstiilis eluhoone, mille esimesel korrusel asusid ka sepikoda ja söögisaal. Kirikuhoone on tänapäeval varemeis, eluhoones asub tänapäeval ambulatoorium.
Arhitektuur.
Kirik on ühelööviline. Altar asub apsiidis; kiriku külgedel asuvad kabelid. Pühiruum on ruudukujuline, seda kattis ristvõlv. Ristvõlv oli ka käärkambri laeks.
Kirikutorn on neljakorruseline. Torni nurkades asuvad voluutidega pilastrid. Pilastrid palistavad ka kiriku enda seinu, nende vahel asuvad kaaraknad.
Põhjapoolses kabelis on säilinud ühevärvilise seinamaalingu fragmendid.
Eluhoone on kahekorruseline Π-kujuline hoone. Peasissekäik asub kirikupoolsel küljel. Hoone seinu kaunistavad pilastrid, korruseid eraldab otsmistel seintel karniis. Alumise korruse pilastrid on tehtud rustikas. Alumise korruse aknad asuvad kaarekujulistes niššides.
Eluhoone koridoride lagesid katab silindervõlv, koridoride ristumispaikades on selle asemel ristvõlv.
Tallinna Sport (spordiklubi)

Tallinna Sport oli Tallinnas asutatud Eesti spordiklubi. 
Klubis olid mitme spordiala sektsioonid, näiteks jalgpalli-, korvpalli-, võrkpallisektsioon. 
Eri spordialades tuli klubi mitu korda Eesti meistriks:
Coop Konsum

Coop Konsum on Coop Eesti üks kauplusekett.
Esimene Konsumi kauplus avati 1992. aastal Tallinnas Narva maanteel.
2024. aasta 1. augusti seisuga asus üle kogu Eesti 117 Konsumi kauplust.
Coop Maksimarket

Coop Maksimarket on Coop Eesti üks kauplusekette.
Esimene Maksimarketi kauplus, Tihniku Maksimarket, avati 1994 Tallinnas. See suleti 2000. aastal.
Kauplused.
Eestis on 2024. aasta seisuga seitseteist Maksimarketi kauplust:
Coop Väikepood

Coop Väikepood (varem "A ja O") on Coop Eesti üks kauplusekettidest.
2024. aasta seisuga on üle kogu Eesti 120 Coop väikekauplust, sh Hiiumaal (4 kauplust).
Esimene Coop väikekauplus avati 1998. aastal Haapsalus.
Coop Ehituskeskus

Coop Ehituskeskus (varem E-Ehituskeskus) on Coop Eesti üks kauplusekettidest.
Eestis on 22 Coop Ehituskeskuse kauplust.
Marian Jeliński

Marian Jeliński (kašuubi keeles Marión Jelińsczi; sündinud 8. detsembril 1949 Pomorze vojevoodkonnas) on kašuubi kirjanik ja loomaarst ja kirjanik. Aastatel 1968–1974 õppis ta veterinaariat.
Kašuubi kirjandus

Kašuubi kirjandus on kašuubi keeles kirjutatud ilukirjandus.
C-Jam

C-Jam on Eesti instrumentaalansambel (tšellokvartett). 
Liikmed:
Valge Luik (vangla)

Valge Luik (; tuntud ka kui VK-240/2, ) on Venemaal Permi krais Solikamskis asuva eriti range režiimiga koloonia mitteametlik nimi. Kinnipidamisasutuses kannavad karistust vangid, kellele on Venemaal mõistetud eluaegne karistus. Vangla ametlik nimi on 
Valge Luik on üks viiest Venemaa kinnipidamisasutusest, kus kannavad karistust eluaegsed vangid.
Karistusasutus rajati 1938. aastal ning algselt oli see kasutusel poliitvangide, peamiselt vaimulike, kinnipidamiskohana. Hiljem on seda kasutatud ka tavaliste vangide kinnipidamiskohana.
Asutusega Valge Luik on seotud mitmeid legende, see on olnud elupaigaks paljudele allilma autoriteetidele (vargad seaduses, alates 1955. aastast), sarimõrvaritele ja terroristidele.
Militsionäär

Militsionäär ehk miilitsatöötaja (argikeeles ka "miilits" ja "ment") on miilitsa teenistuses olev ametnik. 
Eesti NSV-s olid militsionäärid ametis Eesti NSV Siseministeeriumi Siseasjade valitsustes ja Siseasjade osakondades.
Kaspars Gerhards

Kaspars Gerhards (sündinud 7. veebruaril 1969 Jelgavas) on läti ökonomist ja poliitik (kuuludes erakonda Isamaale ja Vabadusele/LNNK). Alates 23. jaanuarist 2019 kuni 14. detsembrini 2022 oli ta põllumajandusminister Arturs Krišjānis Kariņši valitsuses.
Ta lõpetas aastal 1993 Läti Ülikooli majandusteaduskonna. Akadeemiliselt kuulub ta Korporatsiooni Lettonia.
20. detsembrist 2007 kuni 12. märtsini 2009 oli ta Läti majandusministriks (Ivars Godmanise valitsuses). 12. märtsist 2009 kuni 3. novembrini 2010 oli ta Läti transpordiministriks (Valdis Dombrovskise esimeses valitsuses). 5. novembril 2014 sai ta Läti keskkonnaministriks (Laimdota Straujuma teises valitsuses).
Jānis Kalnbērziņš

Jānis Kalnbērziņš (17. september (vkj. 5. september) 1893 Katlakalni vald (tänapäeval Ķekava piirkond) – 4. veebruar 1986 Riia) oli Läti NSV ja Nõukogude Liidu partei- ja riigitegelane.
Jānis Kalnbērziņš oli pärit töölisperekonnast, 1917. aasta aprillis astus ta Venemaa Sotsiaaldemokraatlikku Tööliste (bolševike) Parteisse. 1919. aastal sõdis ta Läti punaste küttide ridades.
1923–1925 ja 1928–1929 õppis Jānis Kalnbērziņš J. Marchlewski nimelises Lääne Vähemusrahvuste Kommunistlikus Ülikoolis. 1933. aastal lõpetas ta Punase Professuuri Instituudi. 1925–1928 ja 1936–1939 oli ta põrandaalusel parteitööl Lätis. 1939. aastal Kalnbērziņš vahistati ja talle mõisteti pikaajaline vabaduskaotus. Pärast Läti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt vabanes ta 1940. aastal vanglast. Oli 1940. aasta juulis valitud nn rahvaseimi saadik.
25. augustist 1940 kuni 25. novembrini 1959 oli Jānis Kalnbērziņš Lätimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee esimene sekretär. 27. novembrist 1959 kuni 5. maini 1970 oli ta Läti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees.
Lisaks oli ta 1940–1951 Üleliidulise Kommunistliku (bolševike) Partei Riia Linnakomitee esimene sekretär.
1952–1971 oli Jānis Kalnbērziņš Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. 1957–1961 oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Acanthophis cryptamydros

Acanthophis cryptamydros on mürknastiklaste sugukonda, "Acanthophis" perekonda kuuluv maoliik.
Surmarästikute perekonda liigitatud madusid loetakse inimeste suhtes mürkmadudeks, ohtlik on ka nende 'jahipidamise taktika' "'sit and wait" ('istu ja oota').
Feridun Sinirlioğlu

Feridun Hadi Sinirlioğlu (sündinud 30. jaanuaril 1956 Göreles Giresuni provintsis Türgis) on Türgi diplomaat. Ta oli 28. augustist 2015 kuni 24. novembrini 2015 Türgi välisminister.
Ta sündis aastal 1956 Göreles Giresuni provintsis. Ta on lõpetanud Ankara ülikooli rahvusvaheliste suhete alal Poliitiliste teaduste teaduskonnas. Ta sai magistrikraadi Boğaziçi Ülikoolist poliitteaduste ja rahvusvaheliste suhete alal Administratiivjuhtimise teaduskonnast.
Ibar

Ibar on jõgi Montenegros, Kosovos ja Serbias, Zapadna Morava parempoolne lisajõgi.
Ibar saab alguse Hajla mägedest Montenegros, Rožaje linna lähedalt. Sealt suundub jõgi põhja poole läbi Kosovo ja Serbia, kuni suubub Zapadna Moravasse Kraljevo linna lähedal.
Jõe pikkus on 276 km, valgla pindala on 8059 km².
Olulisemad linnad ja asulad Ibari jõe ääres on Rožaje Montenegros, Kosovos Zubin, Potok, Mitrovicë ja Vushtrri ning Kraljevo ja Maglič Serbias.
Mitrovicë linnas moodustab Ibari jõgi loodusliku piiri linna põhjaosas elava serblaste kogukonna ja lõunaosas elava albaanlaste kogukonna vahel.
Rachelle Lefevre

Rachelle Lefevre (sündinud 1. veebruaril 1979 Montréalis) on Kanada näitleja. 
Ta on mänginud sellistes telesarjades nagu "Under The Dome" ja "Big Wolf on Campus". Ta mängis vampiiri Victoria Sutherlandi kahes esimeses "Videviku saaga" filmis ("Videvik" ja ""), siis asendati ta Bryce Dallas Howardiga.
Eraelu.
Rachelle Lefevre on sündinud 1979. aastal Montréalis Québecis, kus teda kasvatasid inglise keele õpetajast isa ja psühholoogist ema. Tema isa pere on pärit Prantsusmaalt ja Iirimaalt. Ehkki ta lapsepõlvekodus ja koolis räägiti põhiliselt inglise keelt, räägib Rachelle nüüd hästi ka prantsuse keelt. Ta õppis Centenniali Akadeemias, hiljem loovat kunsti Dawsoni Kolledžis. Ta õppis näitlejaks kaks suve Walnut Hilli koolis Naticis USA Massachusettsi osariigis.
Rachellel on kolm õde.
Grant Wood

Grant DeVolson Wood (13. veebruar 1891 Anamosa, Iowa – 12. veebruar 1942 Iowa City, Iowa) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik.
1913. aastal astus Wood Chicago Ülikooli Kunstide Kooli. Aastatel 1920–1928 tegi ta neli reisi Euroopasse, kus tutvus paljude kunstivooludega. Talle avaldas muljet madalmaade ja saksa renessansiajastu maalikunst.
1932. aastal oli Wood üks Stone City kunstnikekoloonia asutajatest. Ta arendas välja omanäolise, uusasjalikult täpse loomelaadi. Wood oli üks regionalismi esindajatest Ameerika maalikunstis.
1934–1941 õpetas ta maalimist Iowa Ülikooli Kunstikoolis.
Woodi kõige tuntum maal on 1930. aastal valminud "Ameerika gootika".
Terminal (film 2004)

"Terminal" on 2004. aasta film, mille lavastas Steven Spielberg. Filmi peaosades on Tom Hanks ja Catherine Zeta-Jones.
Film on osaliselt inspireeritud Mehran Karimi Nasserist, kes elas 17 aastat Pariisi Charles de Gaulle'i lennujaama 1. terminalis.
Sisu.
Viktor Navorski saabub Ida-Euroopast New Yorgi JFK lennujaama ja avastab saabumisel, et tema pass on tühistatud, sest ta riigis on puhkenud kodusõda ning USA ajutiselt ei tunnusta kodusõjas riiki. Kuna Navorskist on seega saanud kodakondsuseta isik, ei luba piirivalve teda USA pinnale ja samuti ei saa ta ka kodumaale tagasi pöörduda. Navorski asub seejärel teadmata ajaks terminali elama, et sõja lõppemisel koju tagasi pöörduda.
Kämbla

Kämbla on paikkond Harjumaal Kose vallas . Ajalooliselt oli see küla Kose kihelkonnas.
Kämbla on tuntud Jüriöö ülestõusuga seotult: seal oli nii eestlaste vägede koondumise koht ja 11. mail 1343 toimus seal Kämbla lahing.
Kämblas on allikasoo.
Kõrgemad riigikaitsekursused

Kõrgemad riigikaitsekursused (lühend KRKK, inglise keeles ENDC) on Eesti Kaitseministeeriumi korraldatavad kursused. Kursustel käsitletakse Eesti julgeoleku-, välis- ja kaitsepoliitikat, samuti suurendatakse koostööd ja ühiskondlikku sidusust riigi kaitse valdkonnas.
I KRKK toimus novembris 1999. KRKK-d toimuvad aastas kaks korda: kevadel ja sügisel.
Jeanne-Marie Leprince de Beaumont

Jeanne-Marie Leprince de Beaumont (sündinud Vaimboult; 26. aprill 1711 Rouen – 8. september 1780 Chavanod) oli prantsuse pedagoog ja kirjanik.
Pärast kaks aastat kestnud ja lahutusega lõppenud abielu siirdus ta 1746. aastal elama Inglismaale Londonisse, kus töötas koduõpetajana ja abiellus uuesti. Tagasi Prantsusmaale pöördus 17 aastat hiljem. 
1757. aastal pani Leprince de Beaumont kirja muinasjutu "Kaunitar ja koletis". Ta kirjutas ka mitu kooliõpikut.
Tema lapselapselaps oli tuntud prantsuse kirjanik Prosper Mérimée.
Andrew Wyeth

Andrew Newell Wyeth (12. juuli 1917 Chadds Ford, Pennsylvania – 16. jaanuar 2009 Chadds Ford, Pennsylvania) oli Ameerika Ühendriikide maalikunstnik.
Andrew Wyeth sündis kunstniku ja raamatuillustraatori N. C. Wyethi perekonnas. Joonistama hakkas ta juba varases lapsepõlves. 15-aastaselt hakkas ta kunsti õppima oma isa stuudios. Juba tema esimene isikunäitus New Yorgis 1937. aastal kujunes edukaks.
Andrew Wyethi maaliloomingu enamik on realistlikus stiilis. Suuremat osa tema loomingust seostatakse regionalismiga. Andrew Wyethi tuntuim maal on 1948. aastal valminud "Christina maailm".
Vilnis Edvīns Bresis

Vilnis Edvīns Bresis (30. jaanuar 1938 Jelgava – 25. oktoober 2017) oli Läti poliitik.
Vilnis Edvīns Bresis lõpetas 1961. aastal Läti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal. 
1970–1973 oli ta Läti NSV Komsomoliorganisatsiooni esimene sekretär.
Seejärel töötas ta Läti NSV Plaanikomitees põllumajanduse osakonna juhatajana, Läti NSV Põllumajandusministeeriumis ja Põllumajanduse ökonoomika Teaduslikus Uurimisinstituudis ning oli Läti NSV Agrotööstuskomitee aseesimees. 
6. oktoobrist 1988 kuni 7. maini 1990 oli Vilnis Edvīns Bresis Läti NSV Ministrite Nõukogu esimees.
1990–1993 oli ta Läti Ülemnõukogu liige. 19. septembrist 1994 kuni 21. detsembrini 1995 oli Vilnis Edvīns Bresis kooperatsiooni riigiminister. Ta oli Läti Seimi 5., 8. ja 9. koosseisu liige.
Vare

Vare (enamasti kasutatakse mitmuses: varemed) on põlenud või purunenud ehitise jäänused.
Bel Kaufman

Bella Kaufman (sünninimi Bella Koifman, hüüdnimi Bel Kaufman; 10. mai 1911 Berliin – 25. juuli 2014 New York) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik ja õpetaja.
Bel Kaufman sündis Berliinis (ta isa õppis sel ajal Berliini Ülikooli arstiteaduskonnas) Vene juutide perekonnas. Bel Kaufmani emapoolne vanaisa oli jidišikeelne juudi kirjanik Šolem Alejchem. Pärast Esimese maailmasõja algust pöördus perekond 1914. aastal tagasi Odessasse.
1923. aasta detsembris asus Bel Kaufman koos vanematega elama Ameerika Ühendriikidesse. 1934. aasta jaanuaris lõpetas ta New Yorgis Hunteri Kolledži, magistrikraadi sai 1936. aastal Columbia Ülikoolis. Ülikooli lõpetamise järel töötas Kaufman õpetajana New Yorgi koolides.
Tema esimesed jutustused avaldati ajakirjanduses 1930. aastate lõpus. 1940. aastatel ilmus tema lühiproosat ajakirjas Esquire.
1965. aastal ilmus Bel Kaufmanilt koolielu kriitiliselt kujutav romaan "Up the down staircase" (eesti keeles "Allakäigutrepist üles" (1968)). Raamatust sai menuk ja see tõlgiti paljudesse keeltesse. 1967. aastal valmis romaani põhjal samanimeline film.
1979. aastal ilmus tema romaan "Love, etc." ja 2013. aastal jutukogu "La tigresse".
Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks

SA Perekonna ja Traditsiooni Kaitseks (lühend SAPTK) on 2011. aastal Tallinnas asutatud Eesti sihtasutus.
Sihtasutuse juhatuse esimees on jurist ja ühiskonnategelane Varro Vooglaid.
Põhikirja järgi on sihtasutuse eesmärk "seista kristlikule õpetusele tuginedes perekonda, moraaliseadust, inimväärikust ja -õigusi ning omandit austava traditsioonilise ühiskonnakorralduse ja Euroopa kultuuripärandi kaitsmise eest kõigis ühiskonnaelu valdkondades".
Sihtasutus oli vastu kooseluseaduse vastuvõtmisele.
Mihhail Svetin

Mihhail Semjonovitš Svetin (sünninimi Mihhail Solomonovitš Goltsman (passi järgi aastani 1983); 11. detsember 1929 Kiiev – 30. august 2015 Gattšina) oli vene teatri- ja filminäitleja, 
Venemaa Föderatsiooni rahvakunstnik.
1980. aastatest kuni surmani töötas Peterburi Akimovi-nimelises komöödiateatris.
Teatritöö kõrvalt tegi ta üle 100 filmirolli.
Mihhail Svetin on maetud Peterburi Serafimovskoje kalmistule.
Luhamaa piiripunkt

Luhamaa piiripunkt on piiripunkt Võrumaal Setomaa vallas Lütä külas Riia–Pihkva maanteel Eesti-Vene kontrolljoonel.
Venemaa Föderatsiooni poolel on Šumilkino piiripunkt (vene keeles "МАПП Шумилкино").
1991. aasta 19. mail ja 8. juunil rünnati Eesti Vabariigi majanduspiiri piiripunkti Riia OMONi poolt
Luhamaa kalmistu

Luhamaa kalmistu on kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonnas Setomaa vallas Määsi külas. 
See on Luhamaa koguduse kalmistu. Kalmistu on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kalmistul asub Luhamaa kirik, lõunaosas on II maailmasõjas hukkunute ühishaud, mis on tunnistatud samuti kultuurimälestiseks.
Łyskava loss

Łyskava loss või Lõskava loss (valgevene keeles "Лыскаўскі замак") oli kindlustatud loss Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Łyskavas. Lossi varemed on ajaloomälestisena kaitse all.
Lossi arhitektuur.
Loss asus 68 × 68 meetri suurusel maa-alal. Lossi ümbritsesid mullast vallid, mis on säilinud tänapäevani. Kõige paremini on säilinud läänepoolne vall, mis oli kaks meetrit kõrge ja kümme meetrit paks. Just selles vallis asus ka lossi sissepääs. Säilinud on ka lõunapoolne vall ja osa idapoolsest vallist. Lossihoovi nurkades asusid kaheksameetrise diameetriga tornid.
Vallist väljaspool piiras lossi vallikraav, mille taga asus uus vall. See oli neli meetrit paks ja 1–1,5 meetrit kõrge. Säilinud on see osalt lossi lõuna- ja lääneküljel. Sellest 90 meetri kaugusel asus kolmas vall, mille juures asus samuti vallikraav. See vall piiras lossi põhjast, lõunast ja läänest, idast kaitses lossi soine jõekallas. Vallides asunud läbipääsusid kaitsesid tornitaolised mullast kõrgendikud.
Lossi ajalugu.
Pärast Viciebski vojevoodi Maciej Kłoczko surma andis ta naine Łyskava Bona Sforzale. XVI sajandil asus seal Leedu suurvürstide lauamõis; sinna rajati tõenäoliselt juba XV sajandi lõpus ka loss. Hoone hävis Põhjasõja ajal, kui 1706. aastal toimus selle juures lahing.
Tänapäeval on säilinud üksnes lossi ümbritsenud muldvallid. Lossi kohta on rohkem infot saadud väljakaevamistel. Esimesed uuringud tehti 19. sajandil, 1970. aastatel uuris lossiaset Michaś Tkačoŭ. Selgus, et kultuurikihi paksus on 40 cm. Väljakaevamistelt leiti telliseid, mille küljes oli lubja ja savi jäänuseid, kahhelplaate ja keraamikat.
Mitme allika põhjal leiti just selle lossi varemetest Bychowieci kroonika käsikiri.
Chantal Akerman

Chantal Anne Akerman (6. juuni 1950 Brüssel – 5. oktoober 2015) oli juudi päritolu Belgia filmilavastaja, -stsenarist ja -näitleja.
Akerman lavastas dokumentaal- ja lühimängufilme, samuti mängufilme. Tema tuntuim film on 1975. aastal valminud "Jeanne Dielman, 23 quai du Commerce, 1080 Bruxelles".
Muinsusnõukogu

Muinsusnõukogu oli aastast 1925 Eesti Haridus- ja Sotsiaalministeeriumi juures tegutsev nõukogu, mis nõustas riiki muinsuskaitse küsimustes, sh muinsuspärandi arvelevõtmises.
Nõukogu esimees oli 1925-1935 Gottlieb Ney.
Eesti Luuleliit

Eesti Luuleliit (ka Eesti Luuleklubide Liit) on Eesti luulehuvilisi koondav organisatsioon (liit). 
Liit korraldab igal aastal toimuvat võistlust "Luulekevad".
Liit annab välja veebiajakirja Ilmre.
Biełyja łaŭki

Biełyja Łaŭki (transkribeerituna Belõja Lavki, vene keeles "Белые лавки" (Belõje Lavki) valgevene keeles "Белыя лаўкі") või Pružany turuhoone on turuhoone Valgevenes Bresti oblastis Pružanys.
Hoone on arhitektuurimälestis, mis esindab XIX sajandi lõpu tsiviilarhitektuuri. Tellistest hoonel on nii baroki kui ka klassitsismi tunnusjooni.
Hoone valmis aastal 1867 vana puidust turuhoone asemele. Hoone projekteerisid Grodno kubermangu arhitekt Mihhailovski ja kohaliku piiskopkonna arhitekt T. Savitš. Algselt oli hoonele kavandatud ka sisehoovina kujundatud läbipääs (see oli mõeldud kauba juurdeveoks ja selle ladustamiseks).
Kahekorruselist turuhoonet katab viilkatus. Hoone on täisnurkse põhiplaaniga; seda ümbritsevadi igast küljest sambad. Selles paikneb kaks rida müügipindu. Sammaste vahekohtades asuvad nišid, kus asuvad vitriinid ja juurdepääsud müügipindadele. Hoone keskel asuva peasissekäigu kohal asub kolmnurkne risaliit, mida toetavad pilastrid.
Gene Allen

Gene Allen (17. juuni 1918 Los Angeles – 7. oktoober 2015 Newport Beach) oli Ameerika Ühendriikide filmikunstnik.
Gene Allen võitis filmi "Minu veetlev leedi" eest parima kunstnikutöö Oscari. Samas kategoorias kandideeris ta Oscarile veel filmidega "A Star Is Born" (1955) ja "Les Girls" (1958).
Tiit Erm

Tiit Erm (sündinud 18. novembril 1950) on eesti rahvamuusik ja muusikapedagoog. 
1987. aastast on ta Pärnu Muusikakooli kandleõpetaja.
Tiit Erm oli aastatel 1989–2019 Pärnu Kunstide Maja direktor. Ta on olnud ka rahvamuusikaansambli Cantelo juhendaja ja meesansambli Mihklipojad juht.
Ta on olnud rahvusvahelise laste ja noorte vokaalsolistide festivali Kuldleheke direktor.
Serafimovskoje kalmistu

Serafimovskoje kalmistu (vene "Серафимовское кладбище") on kalmistu Peterburis Primorski rajoonis Staraja Derevnja metroopeatuse lähedal.
Tänapäeval on kalmistu suurus 59 hektarit.
Leiger

Leiger on eesti rahvaluulest tuntud müütiline tegelane (vägilane ehk hiid). Leiger on hiiumuistendite peategelane Hiiumaa rahvaluules (Saaremaal on peategelane Suur Tõll).
Keset Hiiumaad asub Leigri küla. Kärdlas on Leigri väljak. 1997. aastal püstitati Kassarissse Sääre tirbi teeristi 3,7 meetri kõrgune pronksist Leigri kuju, mille autor on skulptor Kalju Reitel. 2016. aastal alustas Rohuküla-Heltermaa liini teenindamist parvlaev Leiger.
Tallinnas Kalamajas on vägilase auks nimetatud tänav: Leigeri tänav.
Kalevi Ujumiskool

Kalevi Ujumiskool on Tallinna Kalevi hallatav ujumisele spetsialiseerunud spordikool.
Kool asutati 1959. aastal spordiklubi Tallinna Kalev ujumissektsiooni algatusel. 1965. aastal sai kool siseujula (Kalevi siseujula). 
1969. aastal nimetati kool ümber "Tallinna "Kalevi" Laste ja Noorte Olümpiareservi Spetsialiseeritud Ujumiskooliks".
Pärast 2004. aasta ujula rekonstrueerimist avati 2006. aastal Kalev SPA ujula.
Lumekakk (vangla)

Lumekakk (; ametlik nimetus FKU IK-18 UFSIN Rossii po JANAO, ) on Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Harpis asuva eriti range režiimiga koloonia mitteametlik nimetus. Kinnipidamisasutuses kannavad karistust ka need vangid, kellele on Venemaal mõistetud eluaegne karistus. Asutuses on olemas ka range ja üldrežiimiga alad.
1961. aastal põhjapolaarjoone taha Sobi jõe kaldale rajatud kinnipidamisasutuses on 1014 kohta. Lisaks IK-18-le asub Harpis ka range režiimiga koloonia IK-3.
Lumekakk on üks viiest Venemaa kinnipidamisasutusest, kus kannavad karistust eluaegsed vangid.
Must Delfiin

Must Delfiin (; ametlik nimetus FKU IK-6 UFSIN Rossii po Orenburgskoi oblasti, ) on Venemaal Orenburgi oblastis Sol-Iletskis asuva eriti range režiimiga koloonia mitteametlik nimetus. Kinnipidamisasutuses kannavad karistust vangid, kellele on Venemaal mõistetud eluaegne karistus. Kinnipidamisasutuses on olemas ka üldrežiimiga ala.
1773. aastal Razvali järve lähistel avatud kinnipidamisasutuses on 1600 kohta ning see on omalaadsete seas Venemaa suurim. 2009. aastal kandis vanglas karistust umbes 700 vangi.
Must Delfiin on üks viiest Venemaa kinnipidamisasutusest, kus kannavad karistust eluaegsed vangid.
Vladimir Nikolajev (kurjategija)

Vladimir Nikolajev (, sündinud 16. märtsil 1959) on Venemaa mõrvar ja inimsööja.
1997. aastal mõistis kohus ta surma mahalaskmise läbi. 1999. aastal asendati surmanuhtlus eluaegse vangistusega, mida ta kannab Orenburgi oblasti kinnipidamisasutuses „Must Delfiin“.
Vereta Jaht

Vereta Jaht on Eesti loodusfotovõistlus. See on pärisjahile sarnanev jaht, kus relvadeks on fotokaamerad, laskemoonaks mälukaardid ning jahisaagiks hulga looma- ja looduspilte. Vereta Jahi põhimõte on, et looduspiltnikud kogunevad kokku lepitud päevadeks ühte Eesti kindlasse paika. Vereta Jahi peakorraldaja on kõikidel aastatel olnud Tiit Hunt. Kõikidel aastatel on Vereta Jahti aidanud korraladada Overall Eesti AS ja RMK. Varem on korraldajate hulgas olnud ka Eesti Loodusmuuseum.
Esimene võistlus oli 1997, järgmisel aastal jäi see vahele ja pärast seda on toimunud igal aastal.
2020 ja 2021 viidi jaht läbi kahes osas: kevadel said fotograafid liike püüda neile endale meelepärases keskkonnas ja sügisel toimus kokkulepitud kohas ühine traditsiooniline fotovõistlus.
2022. aasta RMK eriauhinna võitis Meelis Kalev (fotol lendorav).
Võistlusel tehakse pilte Eesti jahiloomadest, kelleks on olnud kobras, metssiga, metsis, põder, hirv, ilves, metsis, mäger, teder, saarmas, metssiga, metskurvits, ronk.
Disaini- ja Arhitektuurigalerii

Disaini- ja Arhitektuurigalerii on Tallinnas aadressil Pärnu maantee 6 asuv kunstigalerii.
Domus Revaliensis

Domus Revaliensis on Eestis toimuv (balti)saksa kultuurile pühendatud kultuuriüritus. 2011. aastal toimus Domus Revaliensis seitsmendat korda.
Ürituse peakorraldaja on olnud baltisakslane paruness Babette von Sass.
Ürituse jooksul külastatakse muu hulgas Eesti ala baltisakslaste mõisaid.
Idinä järv

Idinä järv on järv Võrumaal Rõuge vallas Laisi külas.
Idinä järv on looduslik, pruuniveeline düstroofne järv Koiva vesikonna Mustjõe alamvesikonnas. Järve pindala on 5,1 ha. Järvest voolab välja Käbli oja, mis suubub Kuura jõkke.
Järv asub Hino maastikukaitseala Idinä sihtkaitsevööndis.
Emajõe raudteepeatus

Emajõe raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu maakonnas Tähtvere vallas Vorbuse külas Tapa–Tartu raudtee ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb see Tartu linna territooriumile.
Peatus asus Kärkna ja Tartu raudteejaama vahel (kilometraaž 420,08), Jänese raudteesilla lähedal.
Viimane reisirong peatus Emajõe raudteepeatuses 2001. aastal.
Peatuskoht oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 57 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga, mis lammutati Kärkna–Tartu raudteelõigu remondi ajal 2004. aastal.
Vasula raudteepeatus

Vasula raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu maakonnas Tartu vallas Maramaa külas Tapa–Tartu raudtee ääres.
Peatus asus Kärkna ja Tartu raudteejaama vahel (kilometraaž 418,81).
Peatus avati 15. mail 1940. Toona jäi peatus Raadi valda. Viimane reisirong peatus Vasula raudteepeatuses 2001. aastal.
Peatuskoht oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 100 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga, mis lammutati Kärkna–Tartu raudteelõigu remondi ajal 2004. aastal.
Vorbuse raudteepeatus

Vorbuse raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu maakonnas Tähtvere vallas Vorbuse külas Tapa–Tartu raudtee ääres. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb see Tartu linna territooriumile.
Peatuskoht asus Kärkna ja Tartu raudteejaama vahel (kilometraaž 421,57).
Avamisajal jäi peatus Vorbuse valda. Viimane reisirong peatus Vorbuse raudteepeatuses 2001. aastal.
Peatuskoht oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 100 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga ja ooteruumiga. Platvorm lammutati Kärkna–Tartu raudteelõigu remonditööde ajal 2004. aastal, ooteruum aga 2003. aastal.
Infinitesimaalarv

Infinitesimaalarvud on arvud, mis on lõpmatult väikesed. Nimetus tuletati 17. sajandil ladina keelest. "Infinitesimus" tähendab lõpmatult jagunevat arvu. Infinitesimaalarvude mõiste on lähedalt seotud piirväärtuse mõistega.
Algul nimetati Isaac Newtoni ja Gottfried Wilhelm Leibnizi poolt kasutusele võetud integraal- ja diferentsiaalarvutust infinitesimaalarvutuseks, Newtoni nimetas seda "fluksioonide meetodiks". Infinitesimaalarvutuse esmaavastamise au üle vaidlesid Newton ja Leibniz 17. sajandi lõpul ja 18. sajandi alguses kaua ja avalikult, Newton osales vaidluses peamiselt kaude (teda kaitsesid näiteks Nicolas Fatio de Duillier ja Samuel Clarke) ja või salajas (nt anonüümsetes artiklites) Inglise matemaatik John Wallis võttis esimesena kasutusele infinitesimaalarvude märgistuse "1/∞".
Infinitesimaalarvude kasutamist kritiseeriti 18. sajandil ja hiljemgi laialdaselt matemaatika filosoofia ja metodoloogia kaalutlustel. Sellele vaatamata levis see kiirelt koos njuutoniaanliku loodusteadusega, jäädes matemaatika praktikasse ja pedagoogikasse 20. sajandi keskpaigani, mil kujunesid välja samade arvutusmeetodite alternatiivsed esitusviisid.
Kärdla kultuurikeskus

Kärdla Kultuurikeskus on Hiiumaal Kärdla kesklinnas asuv kultuurikeskus, mille praegune hoone on ehitatud 1959. aastal. 
Keskuses on teatri- ja kontserdisaal, kinosaal, näituseruum, Kärdla Linnaraamatukogu ning huviringide ja personali ruumid.
2015. aasta jaanuaris liideti Kärdla Kultuurikeskus seoses Hiiu valla loomisega Kõrgessaare Vaba Aja Keskusega ning selle ametlikuks nimeks sai Hiiu Valla Kultuuri ja Vaba Aja Keskus. 2020. aasta jaanuarist lahutati asutused ning tegevust jätkati endiste nimedega vastavalt Hiiumaa valla Kärdla ja Kõrgessaare osavalla hallatavate asutustena.
Kärdla Kultuurikeskuses toimub huviringide tegevus ja seal korraldatakse mitmesuguseid kultuuriüritusi. Näituste galeriis eksponeeritakse pidevalt vahetatavaid näitusi.
Kino.
Alates 2013. aastast näitab Kärdla kultuurikeskuse kinosaalis filme MTÜ Hiiumaa Kino. 2014. aasta lõpust on kinos kasutusel uus tehnika, millega on võimalik näidata ka 3D-filme.
Kalevi raudteepeatus

Kalevi raudteepeatus oli raudteepeatus Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tapa–Tartu raudtee ääres.
Peatus asus Jõgeva ja Kaarepere raudteejaama vahel (kilometraaž 387,1), Kassinurme ja Patjala küla vahel. Avamisel jäi peatus Kaarepere valda.
Kalevi raudteepeatus asus algjaamast (Tallinnast) 149,7 km kaugusel Kaarepere vallas Tartumaal.
Helixi udukogu

Helixi udukogu ehk NGC 7293 on planetaarudu Veevalaja tähtkujus. Selle avastas Karl Ludwig Harding 19. sajandi teisel poolel. 
Helixi udukogu on heledatest planetaarududest Maale üks lähimaid. On tuntud ka kui „Jumala Silm“.
Põhifaktid.
Helixi udu asub 700 valgusaasta kaugusel Veevalaja tähtkujus. See on tekkinud tähe eluea lõpus, kui gaasid on paiskunud tähest selle ümbrusse, moodustades sõõri, mida meie vaatame alt üles. Udu kujunes umbes 10 000 aastat tagasi.
Viited.
__INDEKSIGA__
Ookeanide hapestumine

Ookeanide hapestumine on käimasolev pH taseme vähenemine Maa ookeanides, mis on põhjustatud süsinikdioksiidi (CO2) sidumisest atmosfäärist. Arvatav 30–40% inimtekkelisest süsinikdioksiidist, mis on paisatud atmosfääri lahustub ookeanides, jõgedes ja järvedes. 
Saavutamaks keemilist tasakaalu, reageerib osa sellest veega, et moodustada süsihapet. Mõned neist süsihappemolekulidest reageerivad veemolekulidega andmaks vesinikkarbonaatiooni ja hüdrooniumiooni, kasvatades ookeanide happelisust (H+ ioonide kontsentratsiooni). Aastatel 1751–1994 on ookeanipinna pH tase arvatud langenuks ligikaudu 8,25-lt 8,14-le, mis oleks peaaegu 30% kasv H+ ioonide kontsentratsioonis maailma ookeanides. Maa süsteemimudelid hindavad, et viimase kümnendi jooksul on ookeani happelisus ületanud varasemaid ajaloolisi analooge ning võib koostoimes teiste ookeani biogeokeemiliste muutustega pärssida mereökosüsteeme ning rikkuda paljude ookeaniga seotud kaupade ja teenuste pakkumist.
Savinõu

Savinõu ehk savianum on põletatud savist valmistatud nõu.
Savinõusid:
Aḩrār ash-Shām

Aḩrār ash-Shām (araabia ‏حركة أحرار الشام الإسلامية‎ "Ḩarakat Aḩrār ash-Shām al-Islāmīyah"; Islami vabade meeste liit Levandis) on islamistide rühmituste sõjaline maakaitsevägi ("miilits"), mis sõdib Süüria kodusõjas alates oktoobrist 2011, Asadi valitsuse vastu.
Taksofon

Taksofon ehk telefoniautomaat on telefoniaparaat, millega saab helistada, kui sellesse lastakse sisse münt või sisestatakse kõne eest tasumist võimaldav telefonikaart (kõnekaart).
Eestis oli 21. sajandi vahetusel telefoniautomaate kuni 3600 ning neid haldas Eesti Telefon (hilisema nimega Elion). Mobiiltelefonide laialdase levikuga kaasnes taksofonide vähene kasutamine, ning taksofoniteenus lõpetati Eestis detsembris 2010. Veel ühe põhjusena väideti olevat eurole üleminek 2011. aasta algusest, sest taksofonide ümberseadmine ja uute kaartide valmistamine oli ebarentaabel.
Viimane taksofon Eestis monteeriti maha Tartu Ülikooli Kliinikumi Stomatoloogiakliiniku seinalt 8. veebruaril 2011.
Politseiprefektuur

Politseiprefektuur on politseiasutuse territoriaalne allasutus ja ühtlasi selle allasutuse tegevuspiirkond.
Eesti politseiprefektuurid.
Ajalugu.
1918–1925 moodustasid Eesti maakonnad koos maakonnalinnaga politseiringkonna (politseivalitsus). 1. jaanuaril 1926 loodi välispolitsei prefektuurid. Mitmete ümberkorralduste tulemusena oli 1940. aasta suveks kujunenud 9 prefektuuri: Tallinna-Harju, Tartu-Valga, Viljandi-Pärnu, Petseri-Võru, Saare, Lääne, Viru-Järva, Narva, Raudteede Prefektuur.
Saksa okupatsiooni ajal 1941–1944 tegutsesid Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi Politsei ja Omakaitse Valitsuse ja Eesti Politsevalitsuse politseiprefektuurid: Tallinna Prefektuur, Harju-Järva Prefektuur, Petseri Politseiprefektuur, Pärnu-Viljandi Prefektuur, Tartu Prefektuur, Võru-Valga Prefektuur, Viljandi Prefektuur
Taasmoodustatud politseiprefektuurid.
Eesti taasloodud Eesti politsei 1990. aasta Politseiprefektuuri põhimääruse kohaselt olid politseiprefektuuris järgmised teenistused ja üksused: kriminaal-, majandus-, väli- ning liikluspolitsei-, korrapidamis-, teabe- ja majandusteenistus, kantselei, raamatupidamine, kaadrigrupp, sidegrupp ja arestimaja ja jagunes vastavalt oma ülesannetele väli-, liiklus-, kriminaal- ja kuritegude eeluurimisega tegelevaks politseiks, mida juhtis Politseiamet. 
Novembris 1990 loodi 19 politseiprefektuuri. Politseiprefektuurid: 
1991. aastal kaotati Kohtla-Järve Politseiprefektuur ja Sillamäe Politseiprefektuur, asemele loodi Ida-Viru Politseiprefektuur. Transpordipolitsei Prefektuur nimetati ümber Raudteepolitsei Prefektuuriks. ning 1994. aastal ühendati Raudteepolitsei Prefektuur regionaalsete politseiprefektuuridega.
2004. aasta politseireform.
2004. aasta politseireformiga moodustati 4 piirkondlikku politseiprefektuuri:
2010. aasta politseireform.
2010. aasta politseireformiga moodustati, Politseiameti, Keskkriminaalpolitsei, Julgestuspolitsei, Piirivalveameti ja Kodakondsus- ja Migratsiooniameti ühendamisel juhtasutusena Politsei- ja Piirivalveamet ja seniste Politseiameti Politseiprefektuuride, Piirivalveameti piirivalvepiirkondade ja KMA regionaalsete büroode baasil moodustus neli territoriaalselt prefektuuri:
Balti Uurimuste Edendamise Ühing

Balti Uurimuste (Uuringute) Edendamise Ühing (tõlgitud ka kui "Balti Teaduste Edendamise Ühing"; inglise keeles "Association for the Advancement of Baltic Studies", lühend AABS) oli 1968. aastal asutatud teadusorganisatsioon, mis keskendus Baltimaadega seotud teadustegevusele, vastavate teadusväljaannete ja -artiklite väljaandmisele.
AABS-i üks asutajaliikmeid oli Hellar Grabbi.
Aastatel 1992–1994 oli AABS-i president Toivo Ülo Raun.
Alar Abram

Alar Abram (sündinud 25. septembril 1972) on eesti lastearst ja orienteeruja.
Haridus.
Ta lõpetas 1996. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna "cum laude". 2001. aastal lõpetas pediaatria residentuuri. 
Töö.
Ta on töötanud Hämeenlinnas Kanta-Häme keskhaiglas pediaatri ja diabetoloogina.
Sporditulemused.
Aastatel 1997–2014 on ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitnud 5 kulda, 6 hõbedat ja 5 pronksi.
2014. aastal tuli ta SK Saue Tammede võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.
Rogaini MMil sai 2013. aastal koos Erik Aibastiga 7. koha, 2014. aastal rogaini EMil koos Armo Hiiega 5. koha.
Albin Kurti

Albin Kurti (sündinud 24. märtsil 1975 Prištinas) on Kosovo poliitik. Ta oli 3. veebruarist kuni 3. juunini 2020 ja on uuesti alates 22. märtsist 2021 Kosovo peaminister. Ta oli aastatel 2004–2015 liikumise Vetëvendosje! (Enesemääramine) juht.
25. märtsil 2020 lagunes Kurti juhitud valitsuskoalitsioon ja Kosovo parlament avaldas tema valitsusele umbusaldust. Kurti jäi edasi peaministri kohusetäitjaks kuni uue valitsuse moodustamiseni.
Elulugu.
Ta õppis Priština Ülikoolis, oli seal sõltumatu üliõpilasliidu liider ja üliõpilaste vastupanuliikumise serblaste vastu Kosovos üks organisaatoreid. Aastal 1997 ühines ta Kosovo Vabastusarmeega. Aastatel 1997–1999 organiseeris ta Prištinas ja teistes Kosovo linnades üliõpilaste protestimiitinguid.
Valters Kaminskis

Valters Kaminskis (sündinud 26. märtsil 1968) on läti orienteeruja ja rogainija.
Rogaini MMil on ta võitnud segavõistkondade arvestuses 2 pronksi – 2008. aastal Karulas koos Dace Traniņa ja Guntis Pikursiga ning 2010. aastal Uus-Meremaal Cheviotis koos Anita Liepiņaga. Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud segavõistkondade arvestuses koos Anita Liepiņaga 3 kulda (2012, 2013 ja 2015) ja 2 pronksi (2010 ja 2014) ning meesvõistkondade arvestuses 2008. aastal hõbeda koos Guntis Pikursiga.
Välislingid.
‏‎
Siim Tammsaar

Siim Tammsaar (sündinud 2. juulil 1986 Pärnumaal) on eesti tarkvaraarendaja ja ettevõtja. Ta on lõpetanud Pärnu Ülejõe Gümnaasiumi aastal 2004 ning õppinud kaks aastat Tallinna Tehnikaülikoolis. 
Siim Tammsaar on Skype'i rakenduse üks loojatest. Sel ajal oli ta kõigest 17-aastane. Koos kaasautorite Jaan Tallinna, Ahti Heinla ja Priit Kasesaluga loodi rakendus ning hakati tegema koostööd rootslase Niklas Zennströmi ja taanlase Janus Friisiga. Registreeriti osaühing Lewis Group. 2005. aastal müüsid nad ettevõtte 2,6 miljardi dollari eest internetioksjonifirmale eBay, mis müüs selle omakorda 2011. aastal 8,5 miljardi dollari eest Microsoftile. Hiljem pole Siim ettevõttega seotud olnud.
Kui Skype maha müüdi, hakkas Siim töötama välja teisi programme. Ta on olnud abiks Soome ettevõtte Rovio Mobile tarkvaraarendajatel, kui nad töötasid välja arvutimängu "Angry Birds". Lisaks on ta võrgupõhise arvutimängu "" kaasautor.
2008. aasta suvel oli ta Southwesterniga USAs raamatuid müümas.
2010. aastast on Siim tegelenud kinnisvara investeeringutega.
2013. aastast on Siim müügikoolitaja. Ta on teinud koostööd selliste ettevõtetega nagu Viasat, Elion, Tele2 jpt.
Õpetatud sepp

Õpetatud sepp oli Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonna määraline abiõppejõud, kelle ülesanne oli õppesepikoja juhatamine, õpetuse andmine hobuserautamiseks ja kabjatervishoiuks.
Õpetatud sepa ametikoht loodi 1. jaanuaril 1938 jõustunud õppekohtade nimekirjaga. Õpetatud sepaks võisid olla isikud, kes olid omandanud Tartu Ülikoolis doktori või sellele vastava teadusliku kraadi. 
Tartu Ülikooli õpetatud sepa k.t. aastail 1938–1940 ja 1941–1945 oli Rudolf Säre.
Laane raudteepeatus

Laane raudteepeatus oli raudteepeatus Põlva maakonnas Vastse-Kuuste vallas Tartu–Petseri raudtee ääres. Avamisel jäi peatus Vana-Kuuste valda, selle läheduses asus Laane metsavahitalu.
Peatus asus Rebase ja Vastse-Kuuste raudteejaama vahel (23,3. kilomeetril) Logina külas. 2001. aastal suleti peatus koos paljude muude Lõuna-Eesti raudteepeatustega, ent erinevalt mõnest muust peatusest seda ei taastatud.
Erkki Aadli

Erkki Aadli (sündinud 26. märtsil 1974) on eesti orienteeruja.
Haridus.
Ta lõpetas 1992. aastal Saue Keskkooli. 1997. aastal lõpetas ta Tallinna Tehnikaülikooli ehituse eriala.
Töö.
Töötab ehitusettevõtte AS Parmeron projektijuhina.
Sporditulemused.
Aastatel 1996–2014 on ta orienteerumisjooksu Eesti meistrivõistlustel võitnud 8 kulda, 9 hõbedat ja 8 pronksi.
Aastatel 2002–2014 on ta OK Saue Tammede võistkonnas tulnud 9 korda Jüriööjooksu võitjaks.
Orienteerumisjooksu EMil 2006. aastal Otepääl sai tavarajal 29.koha. Orienteerumisjooksu MMil 2007. aastal Kiievis sai tavarajal 24. koha ja teatejooksus Eesti meeskonnas 10. koha.
Edward H. White

Edward Higgins "Ed" White II (14. november 1930 – 27. jaanuar 1967) oli Ameerika Ühendriikide aeronautikainsener, õhujõudude ohvitser ja NASA astronaut. 3. juunil 1965 sai temast Gemini programmi raames esimene ameeriklane, kes väljus avakosmosesse, viibides seal 36 minutit.
1967. aasta 27. jaanuaril hukkus Edward White koos kaasastronautide Gus Grissomi ja Roger B. Chaffeega Apollo 1 tulekahjus.
NASA karjäär.
Gemini.
White oli üks üheksast mehest, kes valiti 1962. aastal NASA astronautide teise gruppi. NASA määras White'i koos James McDivittiga Gemini 4 meeskonda ja 3. juulil 1965 väljus White avakosmosesse. See kogemus oli piisavalt väsitav, nii et McDivitt käskis White'il naasta kosmoselaeva planeeritust varem. Kosmosekõnni ajal hõljus laevast välja White'i varukinnas ja sellest sai kosmoseprügi. Tänaseks on kinnas atmosfääris ära põlenud.
Pärast Gemini 4 lendu oli White Gemini 7 varumeeskonnaliige.
Apollo.
1966. aasta märtsis määrati White esimese Apollo lennu vanempiloodiks. Teised meeskonnaliikmed olid komandör Gus Grissom ja piloot Roger Chaffee. Algselt plaaniti Apollo 1 lend sooritada 1966. aasta lõpus, aga viivituste tõttu pidi lend toimuma 1967. aastal.
Surm.
27. jaanuaril 1967 olid Apollo 1 meeskonnaliikmed Saturn V kanderaketi tipus asunud Apollo juhtimismoodulis treeningul. Ootamatult puhkes moodulis tulekahju, mille tõttu jäid mehed moodulisse lõksu. Kuigi mehed jõudsid enne raadioside katkemist tulekahjust teatada ja häire anti kohe, sai kogu meeskond surma, sest White ei suutnud moodulis olnud kerge ülerõhu tõttu ust avada. Kui päästetöötajad ukse 5 minutit pärast põlengu algust avada suutsid, leiti White'i surnukeha keskmiselt istmelt ukse poole küünitamas.
Roger B. Chaffee

Roger Bruce Chaffee (15. veebruar 1935 – 27. jaanuar 1967) oli Ameerika Ühendriikide mereväelane, aeronautikainsener, katselendur ja astronaut. 
Chaffee hukkus koos Gus Grissomi ja Edward H. White'iga Apollo 1 põlengus.
Nemi

Nemi on vald ("comune") Itaalias Lazio maakonnas città metropolitana di Roma Capitales.
Albani mägedes Nemi järve kaldal asuva Nemi kõrgus merepinnast on 521 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Haldus.
Nemi piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Ariccia, Genzano di Roma, Rocca di Papa, Velletri.
Nemi halduspiirides asuvad järgmised asulad: Parco dei Lecci, Valle delle Colombe, Valle Petrucola, Vigna Grande, Ville di Nemi.