Margarita Voites

Margarita Voites (sünninimi Margarita Lombak; 30. oktoober 1936 Moskva – 20. juuni 2024) oli eesti ooperilaulja. 
Elulugu.
Kooliteed alustas ta 1944. aasta sügisel Novosibirskis, perekonna Eestisse naasmise järel jätkas õpinguid Viljandis ja Tartus. Pärast Tartu 2. Keskkooli lõpetamist 1955 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis ajaloo-keeleteaduskonnas bibliograafia erialal. 
Ta oli hääleliigilt koloratuursopran. 1957. aastal jõudis ta esimest korda muusikateatri lavale. Ülikooli näitering mängis Imre Kálmáni operetti "Montmartre'i kannike" Margarita Voitesega peaosas. Menu kannustas teda Tartu ülikooli pooleli jätma ning astuma Tallinna Konservatooriumi dotsent Linda Sauli klassi, mille lõpetamise järel 1964. aastal sai temast Vanemuise teatri solist. Seal sündisid Margarita Voitese esimesed hiilgerollid: Violetta ja Gilda (Giuseppe Verdi "Traviata" ja "Rigoletto") ning Marguerite (Charles Gounod’ "Faust"). 
1969. aastal sai Voitesest kaheks aastakümneks Estonia primadonna. Oli teatri kõrgaeg – publik võis Margarita Voitest näha koos selliste väljapaistvate partneritega nagu baritonid Georg Ots ja Tiit Kuusik, tenorid Hendrik Krumm ja Ivo Kuusk, bassid Teo Maiste ja Mati Palm, dirigendid Neeme Järvi ja Eri Klas. Violettale ja Gildale lisandusid uued suurrollid, millest enim loorbereid lõikas Margarita Voites nimiosaga Gaetano Donizetti ooperis "Lucia di Lammermoor". Estonia külalisesinemistel Stockholmi Kuninglikus Ooperis (1985) laulis Margarita Voites Luciat ja publik reageeris 15-minutilise aplausi ja jalgade trampimisega. Rootsi kriitika kirjutas: "Margarita Voites pühitses triumfi oma muinasjutuliselt puhta ja pehme, vaimustavalt väljendusrikka koloratuursopraniga. Tema flöödisaatega hullumeelsusaaria oli kõigiti perfektne, seda nii intonatsioonilt kui ka väljendusrikkuselt.
Tõsiste ooperikangelannarollide kontrastiks olid Margarita Voitese rollid koomilistes ooperites ja operettides, näiteks Fiorilla (Gioachino Rossini "Türklane Itaalias"), Norina ja Maria (Donizetti "Don Pasquale" ja "Rügemendi tütar"), proua Herz (Wolfgang Amadeus Mozarti "Teatridirektor"), Rosalinde ja Adele (Johann Straussi "Nahkhiir"). Laulja viimasteks töödeks Estonias jäid nimiosa Georg Friedrich Händeli "Alcinas" ja Olympia Jacques Offenbachi ooperis "Hoffmanni lood".
Lisaks teatritööle andis Margarita Voites kontserte Eestis, kõigis NSV Liidu liiduvabariikides, paljudes Euroopa maades (Tšehhoslovakkia, Rumeenia, Bulgaaria, Saksamaa, Ungari, Soome, Itaalia, Küpros, Malta, Šveits), Jaapanis, Indias, Kanadas, Sri Lankal jm. Ta oli esimene Eesti lauljanna, keda kutsuti laulma Moskva Suurde Teatrisse (1973) ja andma soolokontserti Rossija keskkontserdisaalis. 1979. aastal pälvis Margarita Voites tolleaegse kõrgeima tunnustuse – NSV Liidu rahvakunstniku aunimetuse. 1986. aastal anti talle Georg Otsa nimeline preemia ""bel canto" traditsioonide elamusliku edasikandmise ja ulatusliku kontserttegevuse eest".
1990. aastal lõpetas Margarita Voites teatritöö, kuid kirikutes ja kontserdisaalides võis tema häält kuulda hiljemgi. Eriline koht oli tema viimaste eluaastate repertuaaris vaimulikel lauludel, mis on jäädvustatud 2005. aastal ilmunud CD-l "Ave Maria". 
30. oktoobril 2006 tähistas Margarita Voites galakontserdiga Estonia kontserdisaalis 70 aasta juubelit ja hämmastas publikut oma haruldase vokaalse vormiga. "Kuulates lauljat, tajusin järjekordselt üht vääramatut tõsiasja – kuivõrd loodus on oma seadustega meist vägevam. Kui palju on siiski asju, mis ei ole õpitavad ega ostetavad. Margarita Voitesele on kingitud kordumatu, ebamaiselt kauni tämbriga hääl, intuitiivne fraasikujundamise võime, mingi sõnulseletamatu häälelennutamise oskus. Tema hääles on nii palju säilinud ja ilmunud ka lisaväärtus." 
2007. aastal tähistati Margarita Voitese 50 aasta lavajuubelit tema loomingu paremikku koondava plaadikogumiku "Prima donna assoluta" väljaandmisega ja selle esitluskontsertide turneega üle Eesti. 2008. aastal valiti Margarita Voites Eesti Näitlejate Liidu auliikmeks. Tema kontserditegevus jätkus ka 2009. aastal. Detsembri algul laulis Voites Vello Jürna mälestuskontserdil. 
2010. aastal andis kirjastus Kunst välja Margarita Voitese elulooraamatu "Imet tabades". 
Aastatel 1966–1991 oli ta NLKP liige.
Looming.
Kuulsaid lavapartnereid.
Tenorid Vladimir Atlantov, Virgilijus Noreika, Kārlis Zarinš, Hendrik Krumm, baritonid Louis Quilico, Georg Ots, Tiit Kuusik, Vladimir Tšernov, dirigendid Neeme Järvi, Eri Klas jpt. Hiljem esines ta ka koos selliste popartistidega nagu Siiri Sisask, Koit Toome, Tõnis Mägi, ansambel Noorkuu ja teised.
Isiklikku.
Tema isa oli suurtükiväeinsener ja hilisem Tartu Riikliku Ülikooli leninismi-marksismi õppejõud Arthur Richard Lombak (1896–1977), ehkki "Eesti entsüklopeedias" on tema isaks eksikombel märgitud kindralmajor Johan Lombak. Tema ema oli vene-poola päritolu Tamara Lombak (sündinud Oparina; 1900–1984). 
Tema abikaasa oli Juhan Voites, paaril on kaks poega. Margarita Voites on maetud Tallinna Pärnamäe kalmistule.