Marijampolė

Marijampolė () (poola "Maryampol", "Mariampol", saksa "Mariampol") on linn Leedu lõunaosas, Marijampolė omavalitsuse ja Marijampolė valla halduskeskus. Linn asub Šešupė jõe kaldal merepinnast 81 meetri kõrgusel, seda läbib Kazlų Rūdast Šeštokaisse viiv raudtee.
Linna territoorium jaguneb administratiivselt kolmeks vallaks. Linna kuuluvad Degučiai vald, Mokolai vald ja Nartase vald.
Linnas on viis keskharidust andvat kooli ja kuus põhikooli. Tähtsamad ettevõtted on konservivabrik, suhkruvabrik, pakendeid tootev AB Fasa. Vaatamisväärsusteks on raudteejaama hoone aastast 1926, aastal 1824 ja XIX sajandi lõpus ehitatud katoliku kirikud (aastal 2011 loodi linnas ka kolmas katoliku kihelkond ja alustati kolmanda kiriku ehitusd), luteri kirik aastast 1844 ja aastal 1901 ehitatud õigeusu kirik (kihelkonnakirik aastast 2007).
Elanikkond.
1897. aasta rahvaloenduse andmeil oli Marijampolė elanikest juute 48,5%, leedulasi 18,1%, venelasi 14,3% poolakaid 10,6% ja sakslasi 7,4%.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Marijampolė elanikest leedulasi 97,4%, venelasi 1,02%, poolakaid 0,28%, poolakaid 0,12%, mustlaseid 0,17%, ukrainlasi 0,16% valgevenelasi 0,11%, sakslasi 0,11% ja teiste rahvaste esindajaid 0,72%.
Ajalugu.
Marijampolė piirkonnas elasid vanasti jatvingid. Linna territooriumil asub kaks neile kuulunud linnamäge.
Leedulased alustasid selle ala asustamist 16. sajandil. Kolonisatsioon kiirenes aastal 1655, mil Uputuse ajal ümbruskonna metsasele alale suundus arvukalt sõja eest varju otsijaid. Jonas Totoraitise andmeil rajati asula aastal 1667. Toona kandis sealne küla nime Pašesupis. Siiski on selle nimega küla mainitud ka varasemates dokumentides; esimest korda mainiti selle nimega küla aastal 1626.
Aastal 1701 kuulus sealne ala Prienai mõisale, seejärel eraldati sellest Kvietiškise mõis. Selle omanikud andsid asulale alevi staatuse. Aastal 1736 mainiti esimest korda kirjalikult asula uut nime "Starapole". Liide pole asula nime lõpus tähendas linnalist asulat (kreeka k. "polis").
Hiljem rajasid alevisse kloostri mariaanid. Aastal 1750 ehitasid nad alevisse ka kiriku. Nende järgi hakati alevit kutsuma Marijampolėks (nime kasutati esimest korda aastal 1756).
23. veebruaril 1792 sai Marijampolėst linn. Pärast Poola jagamist kuulus see aastail 1795–1807 Preisimaa koosseisu. Aastani 1815 kuulus see Varssavi hertsogiriigile, seejärel oli aga Venemaa koosseisus. Aastal 1831 ründasid ülestõusnud poolakate väed (kokku 3800 meest) linnas ülestõusu maha suruma tulnud kolme ja poole polgu suurust garnisoni, sealseid suurtükke ja kasakate 256-mehelist väesalka. Lahing lõppes ülestõusnute kaotusega, paljud neist uppusid või põgenesid, vene väed tapsid 300 ülestõusnut. Neist sada maeti kihelkonnakalmistule, sada aga kirikuaeda.
Leedu iseseisvumise järel rajati linna läbiv raudtee. See tõi kaasa tööstuse arengu ja linna kasvu. Teine maailmasõda laastas linna, Saksa okupatsiooniväed hukkasid Šešupė kaldal linnas elanud juudid. Pärast sõda represseeriti 500 linna elanikku.
Aastatel 1955–1989 kandis linn nime "Kapsukas", leedu kommunisti Vincas Mickevičius-Kapsukase järgi. Aastal 1977 sai Marijampolėst vabariikliku alluvusega linn, millele allutati ka ümbruskonna asulad.
Linn oli 2018. aastal Leedu kultuuripealinn.