tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Piiroja rallikrossirada

Piiroja rallikrossirada on rallikrossirada Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Alastvere külas.
Ajalugu.
Rallikrossirajale sobiva koha leidmiseks käidi läbi kõik piirkonna vanad kruusakarjäärid. Lõpuks otsustati, et Alastvere kunagisse karjääri, kus vahepeal asus kohalik prügimägi, on võimalik päris võimas rada teha. 2003. aasta sügisel hakati rada ehitama. Raja pikkuseks on 1030 meetrit ja laiuseks keskmiselt 24 meetrit. Piiroja rallikrossirada on saanud võistlejatelt ainult positiivseid hinnanguid. Enamik on pärast esimest tutvumist Piiroja rajaga arvamusel, et tegemist on Eesti ühe kiirema rajaga, mis on tänu laiusele ka manöövriteks piisavalt turvaline.
MTÜ Põltsamaa Tehnikaspordiklubi on asutatud 17. juulil 2006 ja sellel on seitse liiget. MTÜ arendab ja propageerib autosporti ning korraldab autospordivõistlusi. Põltsamaa Tehnikaspordiklubi on välja ehitanud Piiroja rallikrossiraja ja selle juurde kuuluva kompleksi: boksi- ja puhkealad, kohtunikemaja, vabaõhupuhkeplatsid, ATV-raja jne.
Võimalused, mida saab rajal teha.
Põltsamaa Tehnikaspordiklubi soovib auto- ja spordivõistluste kaudu tõsta piirkonna turismipotentsiaali, sisustada noorte vaba aega huvipakkuvate tegevustega, tutvustada ja propageerida rallikrossi kui spordiala Põltsamaa piirkonnas.
Klubi on korraldanud Eesti meistrivõistlusi rallikrossis alates 2008. aastast, samuti Superkrossi karikasarja võistlusi ja jäärajavõistlusi ning kutsunud ellu sarja Piiroja Külasprint.
Maurizio Stecca

Maurizio Stecca (sündinud 9. märtsil 1963 Santarcangelo di Romagna vallas Rimini provintsis Emilia-Romagna maakonnas) on Itaalia endine poksija.
Stecca tuli kukk-kaalus (kuni 54 kg) Itaalia meistriks kolm korda – 1979., 1980. ja 1981. aastal.
Stecca võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Stecca osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Klaus-Dieter Kirchsteinile (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 
Stecca poksis detsembrist 1984 kuni märtsini 1995 elukutselisena. Ta pidas kokku 53 kohtumist, millest võitis 49 (neist 22 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 3 nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste eri kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Itaalia, Euroopa ja maailmameister.
Isiklikku.
Maurizio Stecca vanem vend Loris on samuti tuntud Itaalia poksija.
Õunastruudel

Õunastruudel (saksa "Apfelstrudel") on õunatäidisega küpsetis (vaata artiklit struudel).
Ajalugu.
Õunastruudlit peetakse ennekõike mitme riigi (Šveitsi, Hollandi, Prantsusmaa) köökidest mõjutusi saanud Austria rahvuskööki kuuluvaks, kuid see on tuntud magustoit kõikjal endise Austria-Ungari riigi aladel. Struudel sai tuntuks 18. sajandil Habsburgide dünastia valitsusajal. Struudel on saksakeelne sõna, mis on tulnud kõrgsaksa päritoluga sõnast, mis tähendas pöörist.
Kirjeldus.
Õunastruudel meenutab Ottomani impeeriumist pärit magustoitu baklavat. See koosneb õhukeseks rullitud tainakihist, millele määritakse täidis, ning tainas rullitakse käterätiku või küpsetuspaberi abil rulliks. 
Tainas võib olla filo-, leht-, mure- või pärmitainas. Täidis koosneb hapukatest õuntest, suhkrust, kaneelist, rosinatest ja riivsaiast või kartulijahust. Eestis kasvatatavatest õunasortidest sobivad mahlased ja hapukad taliõunad, näiteks "Antonovka", "Meelis", "Paide taliõun" ja "Tellissaare" jpt.
Serveerimine.
Paljudes riikides serveeritakse seda jäätise, vahukoore või vanillikastmega. Õunastruudli kõrvale sobib serveerida ka kohvijooke ja teed.
Ildar Nisametdinov

Ildar Nisametdinov (sündinud 19. juunil 1960) on Eesti ajakirjanik. Ta töötab Raadio 4-s.
2016. aastal pälvis ta Valgetähe V klassi teenetemärgi.
Anne Kahru

Anne Kahru (sündinud 17. veebruaril 1955) on eesti ökotoksikoloog, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2018) ja Eesti Teaduste Akadeemia peasekretär (alates 2025).
Kahru on Eestis ökotoksikoloogilise uurimissuuna rajajaid. Tema uurimisgrupp hakkas maailmas ühe esimesena uurima nanoökotoksikoloogilisest aspektist nanomõõdus metallioksiide, püüdes välja selgitada nende keskkonnaohtlike omadusi ja vastavaid toimemehhanisme.
Haridus.
Ta lõpetas 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna bioloog-mikrobioloogina "cum laude". 1987. aastal kaitses ta Tartu Riikliku Ülikooli juures biokeemias doktoritööd "Study of the microbial energetic metabolism" ja sai doktorikraadi.
Töökäik.
Aastatel 1978−1980 oli Anne Kahru Tallinna Tehnikaülikooli küberneetika instituudi insener, alates 1980 Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis (KBFI): 1980−2007 insener, nooremteadur, teadur, vanemteadur. Alates 2005. aastast on ta KBFI molekulaargeneetika laboratooriumi juhataja. KBFI juures tegutseb Kahro "in vitro" ja ökotoksikoloogia töögrupis.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2018. aastal ökotoksikoloogia alal, kuulub akadeemias bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda. Ta oli perioodil 2016–2018 Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor.
Teadustegevus.
Uurimistöö peasuundadeks on sünteetiliste nanoosakeste ohutuse (nanoturvalisuse) uurimine eritüübiliste mudelorganismide abil ja nanoosakeste bioloogilise toime mehhanismide väljaselgitamine.
Kahru on avaldanud ligi 60 teadusartiklit ja juhendanud doktoritöid.
2008. aastal ilmus ajakirjas Chemosphere Anne Kahru, Margit Heinlaane, Angela Ivaski, Irina Blinova ja Henri-Charles Dubourguier' teadusartikkel "Toxicity of nanosized and bulk ZnO, CuO and TiO2 to bacteria "Vibrio fischeri" and crustaceans "Daphnia magna" and "Thamnocephalus platyurus"", mis käsitleb nanoosakeste ökotoksikoloogilisi mõjusid. Sellest sai üks kiiremini tsiteeringuid koguv artikkel keskkonna- ja ökoloogiateaduste valdkonnas. Seda tähelepanuväärseks pidades avaldas Thomson Reutersi elektrooniline ajakiri ScienceWatch 2009. aasta augustis intervjuu Anne Kahruga. See oli selle ajakirja esimene intervjuu Eesti teadlasega.
Anne Kahru kuulub oma valdkonnas maailmas enim viidatud teadlaste hulka.
Ta on Eesti Toksikoloogia Seltsi asutajaliige ja juhatuse esimees 1997-2018. Kuulub KBFI Teadusnõukokku ja Eesti Mikrobioloogide Ühendusse.
2022. aastal valiti Anne Kahru Euroopa akadeemiate teadusnõukoja (EASAC,  European Academies' Science Advisory Council) uue töörühma „Neonikotinoidide mõju ökosüsteemi teenustele uusima teabe valgusel“ ("Update Neonics") eksperdiks.
Kuulub portaali Clarivate Analytics andmetel 2018.a. ja 2019.a. top 1% tsiteeritud teadlaste hulka.
Kitsaspea-mamba

Kitsaspea-mamba ehk roheline mamba ("Dendroaspis angusticeps") on Aafrika kaguosas esinev mürkmadu. Ta kuulub mambade perekonda ja selle sugulased on must mamba, džeimsoni mamba ja lääne-mamba.
Kitsaspea-mamba on väga kiire ja surmavalt mürgine.
Ta elab enamasti puudel.
Kehaehitus.
Kitsaspea-mamba on väikseim mamba. Keskmine pikkus on 1,8 m.
Järvakandi vald (Rapla kihelkond)

Järvakandi vald (saksa keeles "Jerwakant") oli vald Rapla kihelkonnas Harjumaal. Vallamaja asus Purku külas.
Vald moodustati 1866. aastal.
Valda kuulusid Järvakandi, Lellapere ja Vahakõnnu mõis.
1896. aastal asutati vallas Rapla kihelkonnas kolmandana "tulekahju korral vastastikku avitamise selts". Selts muretses omale kolm tulekahju kustutamise käsipritsi.
1939. aastal moodustati valdade reformi käigus uus Järvakandi vald.
Vallas on sündinud sõjaväelane Osvald Hansen, publitsist ja tõlkija Bernhard Linde, lavastaja ja näitleja Aggio Bachmann.
Hugo Schütz

Hugo Schütz (ka Hugo Schüts; 23. mai 1900 Tähtvere vald – 26. oktoober 1969 Tallinn) oli eesti viiuldaja.
Ta õppis viiulit aastatel 1912–1918 Tartus Aleksander Mahkatsi juures. Aastatel 1918–1919 õppis ta Petrogradi konservatooriumis (Ovanes Nalbandjani viiuliklassis) ning lõpetas aastal 1928 Tallinna Konservatooriumi (Sofia Lemba klassis). Ta täiendas end aastatel 1936 ja 1939 Pariisis Jules Boucherit' juures.
Ta mängis aastatel 1916 ja 1919–1920 Vanemuise orkestris; 1926–1929 oli ta Raadio Ringhäälingu muusikajuht ja selle ansambli esiviiuldaja. Aastatel 1929–1969 oli ta Estonia orkestri kontsertmeister. Lisaks oli ta aastatel 1945–1947 Tallinna Õpetajate Seminari ja seejärel aastast 1947 kuni surmani Tallinna Õpetajate Instituudi (hilisema nimetusega Tallinna Pedagoogilise Instituudi) õppejõud.
Isiklikku.
Tema tütar oli viiuldaja Juta Aasmets (1940–1979), poeg oli viiuldaja Juhan Schütz (1947–2012); onupoeg oli luuletaja Juhan Sütiste.
Carmelo Bossi

Carmelo Bossi (15. oktoober 1939 Milano – 23. märts 2014) oli Itaalia poksija.
Bossi sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Wilbert McClure'ile (USA). 
Bossi sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Leszek Drogoszile (Poola). 
Bossi poksis märtsist 1961 kuni oktoobrini 1971 elukutselisena. Ta osales kokku 51 kohtumisel ning võitis neist 40 (neist 10 nokaudiga), kaotas 8 (neist 2 nokaudiga) ja viigistas 3 kohtumist. Ta oli elukutseliste Itaalia ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa ja maailmameister.
Vijender Singh

Vijender Kumar Singh (hindi विजेन्द्र कुमार; sündinud 29. oktoobril 1985 Kaluwasis Rewāri ringkonnas Haryana osariigis) on India poksija.
Singh sai keskkaalus (kuni 75 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Emilio Correale (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 64 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas oma kohtumise 1. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning keskkaalus (kuni 75 kg) 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Abbos Atayevile (Usbekistan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Singh sai keskkaalus (kuni 75 kg) 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009) pronksmedali, kaotades taas poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Abbos Atayevile (Usbekistan) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 64 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Erislandi Larale (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Alfonso Blancole (Venezuela) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 2. ringis taas Emilio Correale (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Teaduspublikatsioon

Teaduspublikatsioon ehk teaduslik publikatsioon (inglise "scientific publication") on elektrooniliselt või trükis avaldatud teadustekst. Eelkõige kuuluvad nende hulka teadusartiklid ja monograafiad.
Teadusteksti iseärasuseks on peale autori või autorite äramärkimise ka kõigi selles esitatud väidete päritolu selge väljendamine ja põhjendamine teaduslike meetoditega.
Teaduspublikatsioonid on enamasti teadusvaldkondades teadlaste teadustöö väljundiks. 
Teaduspublikatsioone avaldavad peamiselt teaduskirjastused kas monograafia, teaduskogumiku või teadusajakirja artikli, väitekirja või preprindina.
Eestis kasutatakse teaduspublikatsioonidega seoses teadusajakirjade puhul Eesti Teadusinfosüsteemi (ETIS) publikatsioonide klassifikaatorit ning teaduskirjastuste puhul ETISe tunnustatud kirjastuste loetelu.
Potašnja (Beršadi rajoon)

Potašnja (ukraina keeles Поташня) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Haissõni rajoonis. Elanike arv oli 2022. aasta seisuga 1147.
Valeri Lobanovskõi

Valeri Lobanovskõi (ukraina keeles Лобановський Валерій Васильович; 6. jaanuar 1939 Kiiev – 13. mai 2002 Zaporižžja) oli Ukraina jalgpallitreener.
1975. aastal võitis Kiievi Dinamo tema juhendamisel UEFA karikavõitjate karika.
Preprint

Preprint (inglise "preprint") on teaduspublikatsioon, mis on avaldatud ilma retsenseerimist läbimata kui publikatsiooni esimene variant.
Preprindid trükitakse enamasti iseseisva üksiktrükistena, s.t nad ei ole ajakirja ega kogumiku osad.
Väitekiri

Väitekiri ehk dissertatsioon (inglise "dissertation" või "thesis") on uurimus teaduskraadi saamiseks.
Väitekirjade olulisemaks liigiks on doktoriväitekirjad, aga ka varasemate teaduskvalifikatsioonide saamiseks koostatud uurimused nagu näiteks kandidaadiväitekirjad ja magistriväitekirjad.
Baltic Ace

Baltic Ace oli autotarnelaev, mis kuulus firmale Baltic Highway Limited ja mida käitas Kreeka laevakompanii Stamco Ship Management Company Pireusest. Laev ehitati Stocznia Gdynia S. A. laevatehases Gdynias Poolas 2007. aastal. 5. detsembril 2012 põrkas laev Põhjamere laevateel kokku Küprose konteinerilaevaga Corvus J ja uppus.
Ajalugu.
Kuus autotarnelaeva telliti 2005. aasta lõpul, seda tüüpi viies laev tehasenumbriga 8245/5 ehitati Stocznia Gdynia laevatehases Gdynias Poolas. Laevale pandi kiil 26. veebruaril 2007 ja see lasti vette 3. juunil 2007. Seejärel võeti laev 11. juulil 2007 kasutusse. Selle sõsarlaevad on Elbe Highway, Thames Highway, Danube Highway, Seine Highway ja Nordic Ace. Autotarnelaevad ehk autolaevad on ehitatud autode veoks autotehasest tarbijani.
Laevahukk.
5. detsembril 2012 põrkas autolastiga Belgia Zeebruggest Soome Kotkasse teel olnud Baltic Ace Põhjamerel Rotterdami lähistel kokku Küprose konteinerilaevaga Corvus J ja uppus umbes 15 minutiga. Laeva pardal oli 24 meeskonnaliiget ja 1417 autot (peamiselt Mitsubushi Jaapani ja Tai tehastest). Kaks meremeest võttis pardale Corvus J ja veel päästeti 11 meremeest, kes olid päästeparves. Hukkus 5 meremeest ja 6 jäi kadunuks.
Laiuse kirikumõis

Laiuse kirikumõis, 17. sajandil ka Woymali kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Lais"), oli Laiuse kihelkonnas asunud kirikumõis.
Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Laiuse alevikus aadressil Kuremaa tee 63 asuv Laiuse kirikumõisa (pastoraadi) peahoone on kultuurimälestis.
Vahetult pastoraadi peahoone kõrval paikneb Laiuse Püha Jüri kirik. Kirik ja pastoraadi peahoone on ümbritsetud 1823. aastal kohalike talupoegade rajatud pargiga. Peahoone seinale on paigaldatud mälestustahvlid Heinrich Georg von Jannaule, Johan Kõpule, Juhan Liivile, Jüri Pastarusele.
Toureano Johnson

Toureano Dexter Johnson (sündinud 12. veebruaril 1984 Nassaus) on Bahama poksija.
Johnson osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Qanat Ïslämile (Hiina) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Keneš

Keneš (udmurdi keeles "Кенеш", 'nõukogu') on Udmurtias Iževskis ilmuv udmurdikeelne kirjandus- ja kultuuriajakiri.
Ajakiri ilmub alates 1926. aastast ning on korduvalt vahetanud nime. Aastatel 1931–1934 kandis ajakiri nimesid Kõlburet Udõsõn ('kirjanduse rindel') ja Proletar Kõlburet Udõsõn ('proletaarse kirjanduse rindel'). Aastatel 1935–1990 oli ajakirja nimeks Molot ('vasar').
Ajakiri ilmub üks kord kuus. Tiraaž on 1550 eksemplari.
Invožo

Invožo (udmurdi keeles "Инвожо", 'pööripäev') on Udmurtias Iževskis ilmuv udmurdi- ja venekeelne noorteajakiri.
Ajakiri ilmub alates 1991. aastast, ilmumissagedus on üks kord kuus.
Ajakirja trükiarv oli varem 1500 eksemplari, 2019. aastal 1050 eksemplari.
Strõi jõgi

Strõi on jõgi Ukrainas, Dnestri parempoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse Ida-Karpaatidest Skolivski Beskiidide rahvuspargist. Ta voolab ülemjooksul itta, kesk- ja alamjooksul kirdesse ning suubub Dnestrisse umbes 10 kilomeetri kaugusel Židatšivist. Kogu ulatuses voolab ta Lvivi oblastis.
Strõi on 232 km pikk ja tema valgla pindala on 3060 km². Jõgi on segatoiteline ja lisaks kevadisele suurveele on talle iseloomulikud ka suvised ja sügisesed tulvad, mis pole talvelgi haruldased. 17 km kaugusel suudmest Gnizdõtšivis on jõe keskmine vooluhulk 45,2 m³/s, aga maksimaalne 890 m³/s. Jääkattes on ta harilikult 2–2½ kuud. Jääd võib jõelt leida novembrist aprillini.
Jõe ääres asuvad Strõi, Gnizdõtšiv ja Židatšiv. Keskjooksul kuni Strõini kulgevad jõe orus tähtsad Lvivi–Mukatševe maantee ja raudtee. Ka Strõist kuni suudmeni kulgevad jõeorus maantee ja raudtee, millest eriti oluline on maantee, mida mööda saab ida poole sõita Ternopili ning sealt edasi Hmelnõtskisse ja Vinnõtsjasse.
Strõi jõel korraldatakse paadimatku.
RHK-10-I

RHK-10-I on Rahvusvahelise Haiguste Klassifikatsiooni 10. versioonis jaotus vereringeelundite haiguste jaoks.
Türss

Türss (inglise "thyrse", ladina "thyrsus") on ebasarikjas liitõisik. Nimetus võeti vastu Eesti Loodusuurijate Seltsi eestikeelsete taimenimede komisjoni poolt 2012. aastal
Türss on näiteks hobukastani õisik.
Ambla kirikumõis

Ambla kirikumõis (pastoraat) (saksa keeles "Pastorat Ampel") oli kirikumõis Ambla kihelkonnas Järvamaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Järva valda Järva maakonnas.
Ambla kirikumõisa peahoone asub aadressl Valguse tee 2, Ambla ja hoone on kultuurimälestis.
Seret

Seret on jõgi Ukrainas, Dnestri vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi suubub Dnestri kaudu Musta merre.
Seret on 242 km pikk ja tema valgla pindala on 3900 km².
Jõe ääres asub Ternopil.
Leo Schotter

Leo Schotter (19. märts 1917 Moskva – 2. aprill 1997 Tartu) oli eesti silmaarst, helilooja ja Tartu Ülikooli professor.
Ta sündis aastal 1917 Moskvas arst Hans Schotteri pojana. Tema vanaisa Friedrich Wilhelm Schotter (1841–1917) oli Tallinna Püha Vaimu koguduse köster. Aastal 1935 lõpetas ta Tallinna Vene Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1936–1940 Tartu Ülikooli veterinaariateaduskonnas, aastatel 1940–1947 arstiteaduskonnas. Lisaks õppis ta aastatel 1937–1940 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis kompositsiooni (Heino Elleri klassis). 
Aastal 1964 kaitses ta meditsiinidoktori väitekirja "Топография поля глазных магнитов и ее значение для удаления ферромагнитных осколков из глаза".
Oli aastatel 1947–1958 oftalmoloogiakateedri vanemlaborant, aastatel 1950–1958 Tartu Kliinilise Haigla silmaosakonna juhataja, aastatel 1958–1965 oli oftalmoloogiakateedri assistent, aastast 1966 oli ta professor ja aastast 1975 otorinolarüngoloogia- ja oftalmoloogiakateedri juhataja. 
1975–1991 nägemise tervishoiu labori juhataja ning 1966–1977 Eesti NSV peaoftalmoloog. Teinud rohkem kui 5500 silmaoperatsiooni. 
Lisaks on ta loonud üle 40 heliteose, sealhulgas "Ood Tartu ülikoolile" (1987), kammermuusikat, soolo- ja koorilaule.
Isiklikku.
Ta oli abielus kolm korda. Tema esimene abikaasa Ludmilla Schotter (Troitskaja, 1915–1983) oli mikrobioloog. Nende poeg Avo-Leonid (1943–1985) hukkus noorena, tema pojast Aleksandrist on aga saanud vanaisa eeskujul arst. Teise abikaasa Lilian Schotteriga (1924–2010) sündis poeg Leo (1954–2005), kellest sai silmakirurgina isa mantlipärija. Prof Leo Schotteri kolmas naine Anne Schotter oli arst-neuroloog ja neil oli poeg Valmar (1969–2009).
Margo Vaino

Margo Vaino (sündinud 1960) on eesti kirjanik ja endine ajakirjanik. 
Tema sulest on ilmunud mahukas Gunnar Grapsi elulooraamat "Tühjad pihud" (2013, koos Jaak Urmetiga), luulekogud ("100% Margo Vaino" (2013), "Tee on auklik (2013), "Tööloomad ei rasestu" (2014), "Makilint mälus" (2015), "Demokraatia koidik ehk loojak"(2017), romaan "Ma armastasin hullu naist"(2017), luulekogud "Pusle" (2018), "Pusle2"(2019) ja huumorikogumikud "Väike joomaraamat" (2013) ning kildude kogumik "Killustik" (2014). Tuntuks sai esinemisega telesaadetes "Rock off!!!" ja "Vidioodid".
Margo Vaino on töötanud mitmes ajalehes, raadios ja televisioonis.
Nokia Lumia 900

Nokia Lumia 900 on Windows Phone OS-il töötav nutitelefon, mida Nokia tutvustas esimest korda avalikkusele 9. jaanuaril 2012 üritusel nimega Consumer Electronics Show 2012, kus see võitis parima nutitelefoni auhinna. Telefonil on 4G LTE toetus alates aprillist 2012. Nokia Lumia 900 on 4,3-tollise (109 mm) ekraani ja ClearBlack AMOLED 800×480 maht-puuteekraaniga. See on ühes tükis polükarbonaatkorpus. Korpuse värvivalikus on punane, must, sinine ja valge.
5. septembril 2012 avalikustati Nokia Lumia 920 – Lumia 900 järeltulija. Uuendusteks on Windows Phone 8, kahetuumaline protsessor, kaamera PureView tehnoloogia, 1080p video salvestamine, 32 GB telefonimälu, suurem ekraan, suurem eraldusvõime (4,5" 1280x768) ja kumer klaas.
Peamised uuendused võrreldes Lumia 800-ga.
Erijooni Lumia 900 ja Lumia 800 vahel on mitmeid. Nokia Lumia 900-l on suurem ekraan, oluliselt suurema võimsusega aku, neljanda põlvkonna võrk (4G LTE) ja esikaamera (1 MPix) videokõnede jaoks.
Tarkvara.
Lumia 900 on varustatud nelja Nokiale ainulaadse rakendustega (sinna hulka ei loeta Windows Phone OS-i): Nokia Drive, Nokia Maps, Nokia Music (tasuta voogesituse muusika ja muusikapood) ja App Hightlights (teenus, mis vaatab tarkvara, mis põhineks kasutaja asukohal ja võrguoperaatoril). Alates aprillist 2012 sisaldab järgmisi telefon täiendavaid rakendusi: Nokia Transport – ühistranspordi ajakava ja navigatsiooni taotlus; Creative Studio – fototöötlusprogramm; TuneIn raadio – kohaliku ja ülemaailmse raadio esitus; CNN – uudised ja videod kogu maailmast; WRC Live – võimalus jälgida käimasolevaid rallisid ja uudiseid, mis toimuvad rallimaailmas.
Diagnostikatööriist.
Nagu Lumia 800-l, on ka Lumia 900-l diagnostikatööriist. Selleni on võimalik saada klaviatuuril kombinatsiooni #​​#634# vajutades ja see peaks allalaadimist alustama pärast viimase # vajutust. Diagnostikatööriist ilmub rakenduses nimega Diagnostics.
Selle tööriista kasutaja saab käivitada testid järgmistele valdkondadele: "accelerometer", "ALS, audio loopback, camera, battery status, DTMF, gyroscope, hardware buttons, headset detection, LCD white, lights, life timer, magnetometer, power source, proximity, speaker, touch ja vibration". Samuti on võimalik teha kõik testid korraga.
See rakendus ei kahjusta telefoni, vaid aitab leida funktsioone, mis ei tööta korralikult, hoides aega kokku veaotsingul. Kasutaja saab soovi korral tööriista eemaldada.
Kättesaadavus.
Eesti.
Eestis on saadaval nii Nokia Lumia 900 kui ka Nokia Lumia 920.
Jossif Šagal

Jossif Šagal (ka Jossif Chagal; sündinud Joseph Schagal; 8. jaanuar 1922 Narva – 4. aprill 1993 Kiryat-Shmona, Iisrael) oli Eesti viiuldaja.
Ta õppis aastatel 1931–1940 viiuli erialal Tallinna Konservatooriumis (Johannes Paulseni klassis).
Aastatel 1943–1944 mängis ta Jaroslavlis Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite sümfooniaorkestris. Aastatel 1943–1944 oli ta viiuldaja ERSO-s: oli seal 1964–1976 kontsertmeister; ühtlasi mängis 1959–1965 Tallinna Kammerorkestris ja 1968–1974 keelpillikvartetis (koos Lemmo Erendy, Ants Toomingase ja Ivo Juuliga, kvartett esitas ja salvestas ka eesti loomingut (Rudolf Tobiast, Heino Ellerit, Olev Saud jt).
Ta tegutses ka meeleolumuusikuna, õppis 1939. aastal iseõppijana saksofonimängu; mängis saksofoni ansamblis Merry Pipers. Aastatel 1940–1941 ja 1945–1947 mängis ta viiulit ansamblis Kuldne Seitse. Aastatel 1956–1972 mängis ta Eesti Raadio kvintetis koos Emil Laansoo, Igor Grapsi, Aleksis Avasalu ja Hans Hindperega. Samuti on ta mänginud Emil Laansoo ja Aleksander Rjabovi ansamblites ning restoranis Gloria, 1980. aastatel oli Salong-orkestri I viiul, samuti omanimelises kvintetis (Erki Aavik, Endel Annus või Valter Roots, Andres Narma, Mati Lukk või Robert Ots) ja sekstetis (Erki Aavik, Märt Ratassepp, Kalev Velthut või Rein Karin, Andres Narma, Mati Lukk või Robert Ots). Temalt on rohkesti helisalvestisi Eesti Raadios ja kogumikplaatidel.
Jossif Šagal elas 1992. aastast Iisraelis. Ta suri 1993. aastal Kiryat-Shmonas (asub Iisraeli Põhjaringkonnas).
Félix Díaz

Félix Manuel Díaz Guzmán (sündinud 10. detsembril 1983 Santo Domingos) on Dominikaani Vabariigi poksija.
Díaz võitis I kergekeskkaalus (kuni 64 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja olümpiavõitjaks. Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 2004. aasta Ateena olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Serïk Elewovile (Kasahstan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja Ta oli esimene ja on seni ainus Dominikaani Vabariigi poksija, kes on olümpiamängudel võitnud kuldmedali ja tulnud olümpiavõitjaks. 
Díaz osales I kergekeskkaalus (kuni 64 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Masatsugu Kawachile (Jaapan) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja
Elukutselisena.
Díaz jätkas juunis 2009 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 27. aprill 2018) pidanud 22 kohtumist, millest on võitnud 19 (neist 9 nokaudiga) ja kaotanud 3 (neist ühe nokaudiga) kohtumist.
Carlo Rossi

Carlo Rossi (18. detsember 1775 – 18. aprill 1849) oli itaalia päritolu Venemaa arhitekt.
Aastatel 1802–1803 õppis ta Itaalias, 1804. aastal määrati Peterburi klaasi- ja portselanitehaste kunstnikuks. 1809. aastast töötas ta Moskvas ja Tveris ning 1815. aastast Peterburis. 
Rossi projekteeritud ja loodud on mitmed uhked hooneansamblid: Aleksander I emale pühendatud Jelagini palee ja park (1818–1822) samanimelisel saarel, Peterburi kesklinnas asuvad Peastaabi hoone (1819–1829), Mihhaili loss (1819–1825, nüüdne Vene Muuseum), Aleksandra teater (1828–1832), Senati ja Sinodi hoone. Samuti pärinevad temalt mitmed linnaehituslikud ideed, tervete väljaku- ja tänavaansamblite planeeringud, näiteks nüüdse Rossi tänava hoonestus (1828–1832). 
Rossi töödele on iseloomulik suured mastaabid, paatoslikkus, mille puhul kompositsioon mõjub kohati ebaselge ja liigsete detailidega koormatuna. Sellele vaatamata loetakse teda vene kõrgklassitsismi tähtsaimaks esindajaks. 
Rossi on ka Eestimaaga seotud. Vanemas eas elas ta mõnda aega Tallinnas, sest ta abikaasa oli siitmailt pärit.
Lennart Jõela

Lennart Jõela (sündinud 1. aprillil 1938 Kanepis) on eesti koorijuht ja pedagoog.
Lennart Jõela lõpetas 1958. aastal Tartu muusikakooli akordioni ja orkestridirigeerimise erialal. Õpingud jätkusid Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise ja puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal (1965). 
Ta on olnud õpetaja Tartu Miina Härma nim. 2. Keskkoolis ning Tartu 7. Keskkoolis. Juhatanud nii poiste-, laste-, nais- kui meeskoore Tartus. Elutööks kujunes Karlova Gümnaasiumi neidudekoori Kurekell loomine, mille dirigent oli Jõela 25 aastat. 
Lennart Jõela on olnud laulupidude üldjuht.
Rahvusvaheline Raudteede Liit

Rahvusvaheline Raudteede Liit ka Rahvusvaheline Raudteede Föderatsioon (lühend UIC, prantsuse "Union Internationale des Chemins de fer") on rahvusvaheline raudtee ettevõtete organisatsioon.
Organisatsioon asutati 1922. aastal raudtee tehniliste normide ja reeglite kehtestamiseks rahvusvaheliste raudteevedude arendamiseks.
Tänapäeval on organisatsiooniga liitunud:
Organisatsiooni peakorteri aadress on 16, rue Jean Rey - F-75015 PARIS.
Juan Venegas

Juan Evangelista Venegas (2. juuni 1929; Río Piedras, praegu San Juan - 1980. aastad; San Juan) oli Puerto Rico poksija.
Venegas sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tibor Csíkile (Ungari) ja võites pronksmedalikohtumises Álvaro Vicentet (Hispaania). Ta oli esimene Puerto Rico poksija ja üldse sportlane, kes on olümpiamängudel võitnud medali. 
Venegas poksis oktoobrist 1948 kuni märtsini 1958 elukutselisena. Ta pidas kokku 32 kohtumist, millest võitis 20 (neist 7 nokaudiga), kaotas 10 (neist 2 nokaudiga) ja viigistas 3 kohtumist.
Venegasi surma asjaolud pole selged. Ta suri pärast kukkumisel saadud peatraumat millalgi 1980. aastatel.
Friedrich August Saebelmann

Friedrich August Saebelmann (26. september 1851 Karksi – 22. veebruar / 7. märts 1911 Paistu) oli eesti helilooja, koorijuht, organist ja pedagoog.
Saebelmann oli üks esimesi Eesti muusikaharidusega heliloojaid. 1871. aastal lõpetas ta Valgas Cimze seminari. Seejärel töötas kooliõpetajana Peterburis ja õppis 1874–1875 ühe aasta Peterburi konservatooriumis professor Karl van Arcki klaveriklassis. 
1875. aastal naasis Eestisse. Friedrich August Saebelmann ja vend Aleksander Kunileid elasid ja töötasid Paistus sealses kihelkonnakoolis eri aegadel õpetajatena. Aleksander Kunileid aastatel 1865–1868 ning Friedrich August Saebelmann aastatel 1880–1911 kuni surmani. Saebelmann töötas ka Paistu kiriku organistina, esines kontsertidel ja oli aktiivne seltskonnategelane. 
Saebelmanni loomingust on säilinud saksa romantikute ja "liedertafel"-stiili eeskujul loodud paarkümmend koorilaulu ning mõned klaverisaatega soololaulud.
Saebelmanni tuntuim teos on rahvusliku ärkamise koorilaul "Kaunimad laulud", mis sageli esineb ka üldlaulupidude kavas. Saebelmanni loomingusse kuuluvad veel "Palve", "Ellerhein", "Jahilaul", "Su priiuse nad olid matnud" ja "Ema süda".
Tema poeg oli Eesti sõjaväelane ja politseinik Harry Saemets.
Bonde da Stronda

Bonde da Stronda on Brasiilia hiphopbänd Rio de Janeirost. Bändi stiil on kujunenud erinevate muusikaliste rütmide segust. Laulusõnad kajastavad igapäevaelu, laulude teemadeks on naised, pidutsemine, joomine, seks ja armastus.
Verner Nerep

Verner Nerep (25. oktoober 1895 Sargvere – 25. august 1959 Stockholm) oli eesti helilooja ja koorijuht.
1920. aasta 7. septembrist oli ta Asutava Kogu liige kuni selle laialiminekuni sama aasta detsembris, olles asendusliige pärast Johan Epneri tagasiastumist.
1927. aastal lõpetas Nerep Tallinna Konservatooriumi kompositsiooni erialal (õppejõud Artur Kapp).
Aastatel 1923–1936 töötas Nerep Estonia teatris koormeistrina ja 1933–1944 oli samas dirigent (1942–1944 peadirigent).
Verner Nerep oli 1933. ja 1938. aastal peetud üldlaulupidude üldjuhte.
1944. aastal siirdus Nerep Rootsi, kus elas elu lõpuni.
Siberi koldkaer

Siberi koldkaer ("Trisetum sibiricum") on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Pehme mesihein

Pehme mesihein ("Holcus mollis") on kõrreliste sugukonda mesiheina perekonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis väga haruldane ja arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Pehme mesihein on hõremurus.
Loim-vesipaunikas

Loim-vesipaunikas ("Hydrocotyle vulgaris") on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Mägi-naistepuna

Mägi-naistepuna ("Hypericum montanum") on naistepunaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Tömbiõiene luga

Tömbiõiene luga ("Juncus subnodulosus") on loaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Sale haguhein

Sale haguhein ("Koeleria macrantha", sünonüüm: "Koeleria gracilis") on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Jõgi-metsriis

Jõgi-metsriis ("Leersia oryzoides") on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Vesilobeelia

Vesilobeelia ("Lobelia dortmanna") on kellukaliste sugukonda (või teise süsteemi järgi lobeelialiste sugukonda), lobeelia perekonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Siberi piimikas

Siberi piimikas ("Lactuca sibirica") on korvõieliste sugukonda, salati perekonda, kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Fred Karlson

Fred Karlson (sündinud 17. aprillil 1980) on eesti majandusteadlane.
Ta on lõpetanud kahel korral magistrikraadiga Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna ning õppinud finantsökonoomika doktorantuuris.
Fred Karlson on töötanud alates 2001. aastast majandusvaldkonnas, ettevõtluses Eestis ja välisriikides. Rajanud ja juhtinud rahvusvahelist Venemaa-Euroopa partnerettevõtet Karlson-Salea-Simonov. Olnud mitmes Eesti valitsusasutuses (Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium) majandusametnik. Töötanud rahvusvahelistes majandusfirmades ja kommertspankades. Praktiseerinud perioodiliselt ka mitme riigi Keskpangas, sh Rootsi Riigipangas. 
Õppejõuna on Fred Karlson õpetanud Eesti ülikoolides ja kõrgkoolides, näiteks Tallinna Ülikooli Riigiteaduste Instituudis, Balti Filmi- ja Meediakoolis, Eesti Kunstiakadeemia Meediateaduskonnas, Tallinna Tehnikakõrgkoolis jm) pea tosinat majanduse, ettevõtluse, rahanduse ja turunduse valdkonna õppeainet. 
Lisaks on ta praktiseerinud mitmel aastal välisõppejõuna Saksamaal Berliini Majandus- ja Õigusteaduste Ülikoolis ja Kieli Ülikoolis ning Helsingi School of Economicsis.
Fred Karlsonilt on ilmunud mitu ministeeriumite ja Euroopa valitsusasutuste väljaannet, majandusõpik ja mitu artiklit ning CD-plaat finantsloengute salvestistega. Ilmumisel on raamat 2010. aastate majanduskriisist (2012).
Vahelduvaõiene vesikuusk

Vahelduvaõiene vesikuusk ("Myriophyllum alterniflorum") on vesikuuseliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala

Haapsalu vanalinna muinsuskaitseala on 39,7 ha suurune muinsuskaitseala Haapsalu linnas.
Muinsuskaitseala kaitsevöönd koosneb muinsuskaitsealaga külgnevatest aladest, mis väljastpoolt piirnevad Eeslahe ja Tagalahe rannajoonega (hõlmates kogu holmide ala), Aia tänava mõttelise pikendusega Haapsalu Tagalahe rannajooneni, Aia tänavaga, Metsa tänavaga Aia tänavast Uue tänavani, Uue tänavaga, Posti tänavaga Uuest tänavast kuni F. R. Kreutzwaldi tänavani, F. R. Kreutzwaldi tänavaga, Kalda tänavaga F. R. Kreutzwaldi tänava ja Kalda 28 krundi põhjapiiri vahel, Kalda 28 krundi põhjapiiri ja selle mõttelise pikendusega Haapsalu Eeslahe rannajooneni,
Vahelmine näkirohi

Vahelmine näkirohi ("Najas marina" subsp. "intermedia") on näkirohuliste sugukonda kuuluv taimeliik; meri-näkirohu ("Najas marina") alamliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Meri-näkirohi

Meri-näkirohi ("Najas marina") on näkirohuliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Eestis kasvab ka meri-näkirohu alamliiki vahelmist näkirohtu ("Najas marina" subsp. "intermedia").
Austria roidputk

Austria roidputk ("Pleurospermum austriacum") on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Alpi nurmikas

Alpi nurmikas ("Poa alpina") on kõrreliste sugukonda nurmika perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Kirjeldus.
Alpi nurmika pööris on läikiv ja üldkujult ümar. Pähikud on keskmiselt 5 mm pikad, 2–5 õiega. Libled on ühepikkused ja laisüstjad. Välissõkla välimine osa on siidkarvane. Keeleke on kuni 3,5 mm pikkune ja tipus kolmnurkjas. Lehed on paadikujuliselt ahenenud, alumised lehetuped on ruljad. Võsude alusel on vanadest lehetuppedest kokku kasvanud tihe lühike paksend. Alpi nurmikas kasvab 10–30 cm kõrguseks. Taimed õitsevad juunis. 
Kasvukoht.
Alpi nurmikas kasvab loodudel ja paepragudes.
Levik.
Eestis esineb Põhja-Eesti loodudel harva.
Kaitsestaatus.
Eestis on alpi nurmikas II kaitsekategooria kaitsealune liik.
Salutulikas

Salutulikas ("Ranunculus nemorosus") on tulikaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Tume nokkhein

Tume nokkhein ("Rhynchospora fusca") on lõikheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Soomurakas

Soomurakas ehk mesimurakas ("Rubus arcticus") on aeglaselt kasvav taimeliik, mis kuulub roosõieliste sugukonda. 
Soomuraka tumepunast marja peetakse delikatessiks. Põhja-Ameerika loodeosas kutsutakse taime tlingiti keelest pärit nimetusega "neigóon". Soomurakas kasvab Alaskal, Põhja-Skandinaavias, Venemaal, Poolas, Valgevenes, Mongoolias, Kirde-Hiinas, Põhja-Koreas, Eestis, Leedus, Kanadas ja Ameerika Ühendriikide põhjaosas kuni Oregoni, Colorado, Michigani ja Maine’i osariigini välja. Liiki on leitud isegi põhjapoolkeralt Arktika ja Alpide piirkonnast. 
Ta kuulub Eesti II kaitsekategooria kaitsealuste taimeliikide alla (seisuga 2012).
Kirjeldus.
Soomurakas kasvab meelsasti happelistes, orgaaniliste ainete rikastes muldades. Taime võib leida sellistest looduslikest kooslutest nagu niisked niidud, rannajoone lähedalt, jõekaldad ja osades turbasambla soodes. Ta ei eelista varjulisi kasvukohti. Kasvab aasta läbi kuni 30 cm pikkuseks, puine juurestik, kuid maapinnal õhem vars. Õied on 1–3 kaupa gruppides, õielehed roosad, punased või lillakad. Tavaliselt on õiel 6–9 kroonlehte. Sügavpunane või sügavlilla vili on haruldaselt vastupidav härmatisele ja külmadele ilmastikuoludele.
Kasutusalad.
Soomuraka viljad on väga maitsvad. Neist valmistatakse moosi, likööri ja maitseteed. Teed saab teha nii värsketest kui ka kuivanud lehtedest. Taime lehti saab kasutada ka salati tegemisel. Rootsi botaanik Carl von Linné on oma teoses "Flora Lapponica" (1737) kirjeldanud soomurakat kui suurepärast delikatessi. Taime vilja kasutatakse veel Smirnoffi valmistamisel, Lignell &amp; Piispaneni metsamarjalikööri valmistamisel ning ka marjaveini Arctic RaspBerry valmistamisel. Soomurakas on Põhja-Rootsi Norrbotteni piirkonna piirkondlik taimeliik.
Ujuv jõgitakjas

Ujuv jõgitakjas ("Sparganium gramineum") on jõgitakjaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Rand-soodahein

Rand-soodahein ("Suaeda maritima") on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Püst-linalehik

Püst-linalehik ("Thesium ebracteatum") on linalehikuliste ("Santalaceae") sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta kasvab niitudel, Eestis peamiselt Rapla ümbruses.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Põõsaspea neem

Põõsaspea neem on neem Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Neeme tipus asub Põõsaspea tulepaak.
Põõsaspea neem on Eesti mandriosa loodepoolseim neem. Ulatub kitsa kivise seljakuna Osmussaare suunas kaugele merre. 
Põõsaspea neem on Põhja-Euroopa üks paremaid veelindude rände jälgimise kohti. Üle neeme kulgeb tähtis arktiliste veelindude rändetee. Põõsaspea neem on osa Nõva maastikukaitsealast. 
Osmussaart ümbritsev ja rannikuga piirnev mereala on Nõva-Osmussaare hoiuala.
Hanepaju

Hanepaju ehk liivpaju ("Salix repens") on pajuliste sugukonda paju perekonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Liht-randpung

Liht-randpung ("Samolus valerandi") on nurmenukuliste sugukonda kuuluv taimeliik. See on ainuke Euroopas looduslikult levinud randpunga perekonda kuuluv liik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Kirjeldus.
Liht-randpung on 10–40 cm kõrgune paljas rohttaim püstise, vahel veidi haruneva varrega. Lehed on terveservalised ja tömbitipulised, alusel ahenevad, kergelt lihakad. Õied väikesed, valged, tipmistes kobarõisikutes, 5–9 mm pikkustel raagudel. Õiekroon on umbes 3 mm pikkune. Kupar on kerajas ja tupest veidi lühem, paljuseemneline. Õitseb juunist augustini.
Levik.
Maailmas on liht-randpung levinud peaaegu kosmopoliitselt ehk kõikjal. Eestis jõuab oma areaali põhjapiirile ning on meil levinud Saaremaal ja Väinamere rannikul. Mandril on nüüdisajal teada vaid leiukoht Puhtulaiul, varem leitud ka Tõstamaa ja Varbla rannikult (leiukohad on praeguseks muutunud liigile sobimatuks). Eestis harva.
Kollane kivirik

Kollane kivirik ("Saxifraga hirculus") on kiviriku perekonda kivirikuliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Mustjas sepsikas

Mustjas sepsikas ("Schoenus nigricans") on lõikheinaliste sugukonda sepsika perekonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Juurduv kõrkjas

Juurduv kõrkjas ("Scirpus radicans") on lõikheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
Fritz Chervet

Fritz Chervet (1. oktoober 1942 Bern – 29. august 2020) oli Šveitsi poksija.
Chervet oli kahekordne Šveitsi meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1961 ja 1962.
Chervet sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Vladimir Stolnikovile (NSV Liit) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. 
Chervet poksis maist 1962 kuni detsembrini 1976 elukutselisena. Ta osales kokku 71 kohtumisel ning võitis neist 58 (neist 26 nokaudiga), kaotas 10 (neist 3 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ning poksiorganisatsioonide Euroopa meister.
Isiklikku.
Fritz Chervet' vanemad vennad Ernest ja Paul, noorem vend Walter ja tema poeg Alain on samuti tuntud Šveitsi poksijad.
Paul Chervet

Paul Chervet (20. oktoober 1941 Bern – 16. juuli 2015) oli Šveitsi poksija.
Chervet oli kokku neljakordne Šveitsi meister - kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1959 ja 1960 ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1961 ja 1962.
Chervet osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Chervet osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Sergei Sivkole (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. 
Chervet poksis maist 1962 kuni maini 1968 elukutselisena. Ta osales kokku 29 kohtumisel ning võitis neist 25 (neist 8 nokaudiga), kaotas 2 (need mõlemad nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Isiklikku.
Paul Chervet' vanem vend Ernest, nooremad vennad Fritz ning Walter (ja tema poeg Alain) on samuti tuntud Šveitsi poksijad.
Pavlo Muravskõi muuseum

Pavlo Muravskõi muuseum on Ukrainas Vinnõtsja oblastis Dmõtraškivka külas asuv muuseum, mis avati 21. novembril 2009.
Muuseum on loodud Ukraina dirigendi Pavlo Muravskõi auks, kes selles majas sündis ja lapsepõlve veetis.
Alates 2010. aastast korraldatakse asulas Muravskõi mälestuseks koorimuusikafestivali.
Pavlo Muravskõi

Pavlo Muravskõi (ukraina keeles Павло Іванович Муравський; 30. juulil 1914 Dmõtraškivka – 6. oktoober 2014) oli ukraina dirigent ja professor Tšaikovski Riiklikus Muusikaakadeemias.
Ta on pälvinud kõrgeid autasusid, sealhulgas ka Ukraina kangelase aunimetuse ning Tarass Ševtšenko nimelise riikliku auhinna, mis on Ukraina kõrgeim kunsti ja kultuuri valdkonnas antav autasu.
2009. aastal avati tema sünnikohas Pavlo Muravskõi muuseum ja alates 2010. aastast toimub Dmõtraškivka koorimuusika festival.
Ernest Chervet

Ernest Chervet (ka Ernst; 27. september 1940 Bern – 5. oktoober 2016) oli Šveitsi poksija.
Chervet oli kokku neljakordne Šveitsi meister sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1959–1961 ja 1963.
Chervet osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Jerzy Adamskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Chervet osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Orhan Tusile (Türgi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, ning 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Andrei Olteanule (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Isiklikku.
Ernest Chervet' nooremad vennad Paul, Fritz ja Walter ning tema poeg Alain on samuti tuntud Šveitsi poksijad.
Ålborgi Ülikool

Ålborgi Ülikool on ülikool Taanis Ålborgis.
Ülikool on asutatud 1974. aastal. Ülikoolil on osakonnad ka Esbjergis ja Kopenhaagenis.
See on üliõpilaste arvult Taanis viies. 2013. aastal õppis seal üle 21 000 üliõpilase.
Juttselg-hiir

Juttselg-hiir ("Apodemus agrarius") on hiirlaste sugukonda kuuluv näriline.
Juttselg-hiir toitub teraviljast, seemnetest, marjadest, pähklitest ja putukatest.
Juttselg-hiire saba on suhteliselt lühike ja kõrvad väiksemad kui sama perekonna teistel liikidel. Ta kehapikkus on 75–115 mm, saba pikkus 60–92 mm, tagajala pikkus 16–21 mm ja kõrvade pikkus 10–13 mm. Juttselg-hiir kaalub 14–35 g. 
Seljal asuva tumeda triibu tõttu sarnaneb kasetriibikuga, kuid on temast suurem. Lisaks on juttselg-hiirel lühem saba ja lõhestunud ülahuul. 
Juttselg-hiir elab Ida-Euroopas, Kasahstanis, Mongoolias, Kirde-Hiinas ja Koreas. 
Juttselg-hiir elab põldudel, metsades, parkides ja aedades.
Väike-metshiir

Väike-metshiir ("Apodemus uralensis") on hiirlaste sugukonda kuuluv näriline.
Teda leidub ka Eestis.
Harilik leethiir

Harilik leethiir ehk leethiir ehk tava-leethiir ("Myodes glareolus", varem "Clethrionomys glareolus") on hamsterlaste sugukonda leethiire perekonda kuuluv näriline. Leethiired on levinud Briti saartel ja suurel osal Mandri-Euroopast kuni Baikali järveni, muuhulgas ka Eestis.
Põld-uruhiir

Põld-uruhiir ("Microtus arvalis") on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline.
Teda leidub ka Eestis.
Niidu-uruhiir

Niidu-uruhiir ("Microtus agrestis") on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline.
Teda leidub ka Eestis.
Sel liigil on alamliik "Microtus agrestis estiae", kirjeldatud 1927. aastal Edwin Reinwaldti poolt.
Kuhja-uruhiir

Kuhja-uruhiir ("Microtus levis") on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline.
Tema levila on Põhja- ja Ida-Euroopas, liiki leidub ka Eestis. 1960. aastal avastati kuhja-uruhiir ka Svalbardil, kuhu see on kogemata sisse viidud. Algul peeti leitud loomi põld-uruhiirteks, kuid geenianalüüs tuvastas liigi 1990. aastal.
Võsa-uruhiir

Võsa-uruhiir ("Microtus subterraneus") on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline.
Teda leidub ka Eestis.
Soo-uruhiir

Soo-uruhiir ("Microtus oeconomus") on hamsterlaste sugukonda uruhiire perekonda kuuluv näriline.
Eestist on ühel korral, 1970. aastal, leitud kähriku toiduanalüüsiproovist soo-uruhiire alalõualuu. See on jäänud ainsaks liigi leidumise tõendiks Eestis.
Valgekoondelfiin

Valgekoondelfiin ("Lagenorhynchus albirostris") on delfiinlaste sugukonda kuuluv mereimetaja.
Valgekoondelfiinist on teada leid 2008. aastal Tallinna lahest.
Õpilasfirma KELM

KELM on õpilasfirma, mis tegeleb Tallinnas kiirkohtingute korraldamisega. 
Firma asutasid neli Tallinna 21. Kooli gümnasisti 2012. aasta oktoobris, esimene üritus toimus sama aasta 25. novembril restoranis Clazz. Eesti Õpilasfirmade Laadal 2013 võitis KELM enim meediakajastust saanud õpilasfirma auhinna. Eesti Õpilasfirmade võistlusel 2013 võitis KELM III koha ja Arengufondi preemia.
Firma nimi tuleneb asutajate nimede esitähtedest: K – Kristiina, E – Elina, L – Liisa, M – Merilyn. KELM sümboliseerib ka kohtinguliste kelmikust ja müstikat esimesel kohtamisel.
Kopenhaageni Majandusülikool

Kopenhaageni Majandusülikool ("Copenhagen Business School" või "Handelshøjskolen i København") on ülikool Taanis Kopenhaagenis.
Ülikool on asutatud aastal 1917.
Ülikoolilinnak paikneb Frederiksbergi asumis.
Ülikoolis õpib 20 000 üliõpilast.
Mõisavahe tänav

Mõisavahe tänav on tänav Tartus Annelinnas. Tänava pikkus on umbes 870 meetrit ja mõlemas otsas asub ringristmik.
Mõisavahe tänaval asuvad hotell Starest ja OÜ FIK Väikeloomakliinik.
Kalda tee

Kalda tee on tänav Tartus Annelinnas.
Kalda tee algab Sõpruse puiestee ja Pika tänava ristumiskohas olevalt ringteelt ja suundub kagusse. Kalda tee lõppeb Mõisavahe tänavaga ristudes, sellest edasi kulgeb samas suunas Lammi tänav.
Tee pikkus on umbes 1,4 km.
Kalda tee 29 asus 2008. aastani Anne turg.
Eesti Meredessantpataljon

Eesti Meredessantpataljon oli Eesti Rahvaväe Eesti Merejõudude väeosa Eesti Vabadussõjas.
Eesti Meredessantpataljon eksisteeris 5. märtsist kuni 26. maini 1919. 
Eesti Meredessantpataljon kuulus Eesti merejõudude koosseisu, koosnes neljast roodust merejalaväelastest ning allus otse Eesti Merejõudude juhatajale Johan Pitkale.
Meredessantpataljon moodustati ajutiseks kasutamiseks Kaitseliidust, vabatahtlikest, sõjalaevade meeskondade ja maaväe isikkoosseisust.
Lühinokk-hani

Lühinokk-hani ("Anser brachyrhynchus") on partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Lühinokk-hani pesitseb Teravmägedel, Gröönimaal ja Islandil.
Eestis on ta haruldane läbirändaja, keda kohatakse peamiselt kevaditi aprillis ja mais.
Suur-laukhani

Suur-laukhani ("Anser albifrons") on hane perekonda partlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Ta on Eestis tavaline läbirändaja.