Jehoova tunnistajad Eestis

Jehoova tunnistajad Eestis on ülevaade Jehoova tunnistajate tegevusest Eestis.
Ajalugu.
Esimesed Jehoova tunnistajate organisatsioonid tekkisid Eestis 1930. aastatel. Lisaks Tallinnale peeti enne II maailmasõda koosolekuid veel Haapsalus, Tartus, Valgas, Rakveres ja Narvas.
15. juunil 1933 registreeriti Vahi-Torni Piibli ja Traktaatide Selts, mille tegevus lõpetati 18. juulil 1935. Seltsi süüdistati poliitilise propaganda levitamises (sh solvangud riigipea, kirikupeade ning Rahvaste Ühenduse aadressil) ja ärevuse tekitamises kuulutustega tulevasest sõjast. Seltsi juhtkonda süüdistati juhtnööride andmises keelatud kirjanduse peitmiseks, samuti selles, et seltsi välisriigi kodanikust töötaja oli solvanud riigipead, kaitseväe ülemjuhatajat ja luterliku kiriku piiskoppi, käskides muu hulgas põletada nende fotosid. Leiti, et selline tegevus on vastuolus rahvuslike ja rahvusvaheliste huvidega ja avaliku korraga ning selts on kaldunud kõrvale oma põhikirjast.
Pühapäeviti toimusid raadios Jehoova tunnistajate jutlused eesti, vene, soome ja rootsi keeles. Tallinna Jaani koguduse õpetaja Aleksander Sternfeldt protesteeris selle vastu 1934. aastal Riigikogu rahaasjanduse komisjonis, väites, et liikumine on kiriku- ja riigivastane. Teedeministri abi Karl Jürgenson ütles, et ta pole neist jutlustest leidnud muud, kui mõttetust ja absurdsust, kuid ringhääling saab nende eest 800 000 senti aastas. Ka teised komisjoni liikmed leidsid üksmeelselt, et need jutlused on tõesti mõttetud ja rumalad ning ringhäälingul ei sobiks neid edasi anda isegi raha eest.
Jehoova tunnistajad jätkasid tegevust ka Nõukogude okupatsiooni ajal ning pärast seda.
1991. aasta 31. oktoobril taasregistreeriti esimene Jehoova tunnistajate kogudus Tallinnas, seejärel registreeriti kogudus Tartus 1992. aastal ja
Maardus 1993. aastal.
Seisuga 26. aprill 2017 elab Eestis 4065 Jehoova tunnistajat ja tegutseb 55 kogudust, mida ühendab Eesti Jehoova Tunnistajate Koguduste Liit (EJTKL), kogudusemaju ehk kuningriigisaale on umbes 15.
Vastuolud.
Eesti lähiajaloo tuntuim Jehoova tunnistajatega seotud skandaal on seotud 1997. aastal aset leidnud surmajuhtumiga, kus Jehoova tunnistajatest vanemad ei lubanud oma reesuskonfliktiga sündinud lapsele vereülekannet. Kohus ei tuvastanud seost vereülekandest keeldumise ja lapse surma vahel ja mõistis vanemad õigeks. Selle tulemusena muudeti Eesti seadusi, et arstidel oleks võimalik teha vereülekannet ka ilma vanemate loata.
2020. aastal väitis ajakirjandus, et Jehoova tunnistajate sisematerjalid sisaldavad reegleid, mis tekitavad eetilisi küsimusi ja võivad viia isegi seaduserikkumiseni. Jehoova tunnistajad ei tähista sünnipäevi ja jõule, keelduvad vereülekandest isegi, kui see toob surma, ei käi ajateenistuses, valimas ega tõuse hümni ajal püsti. Väidetavalt on Jehoova tunnistajate doktriinide eesmärk on eraldada neid inimesi ühiskonnast, et ei oleks lähedasi suhteid töökaaslastega, klassikaaslastega, sugulastega.
Eesti elanike suhtumine Jehoova tunnistajatesse on tolerantne. Erilisi probleeme pole eriti Jehoova tunnistajatest noormeeste soovimatusega osaleda Eesti kaitseväe ajateenistuses. Usulistel või kõlbelistel põhjustel kaitseväeteenistusest keeldunud kutsealune on kohustatud läbima asendusteenistuse.