Hing (Vana-Egiptus)

Hing.
Egiptuse mütoloogias koosnes inimhing seitsmest osast: "ren", "sekhem", "akh", "ba", "ka", "sheut" ja "sekhu".
Egiptlased pidasid "akh"i, "ba"d ja "ka"d hinge surematuteks osadeks. Samas, kuigi see võib tunduda paradoksina, võisid need ainult siis ellu jääda, kui maist keha säilitati korralikult. Näiteks "ba" ei saanud naasta kehasse, kui see oli kõdunenud ning äratundmatu ning seega oli "ba" sunnitud igavesti ekslema; siit ka laipade mumifitseerimise vajadus.
Ren (nimi).
Nimi anti isikule sünnil ning see elas seni, kuni nime kasutati. Siit selgub ka, miks tehti suuri pingutusi, et säilitada nime, asetades selle paljudesse kirjutistesse. Näiteks on osa "Hingamiste raamatust" (umbkaudne tõlge), mis on "Surnute raamatu" järeltulija, pühendatud nime jäävuse kindlustamisele. Tihti kasutati erilist märgistust, et ümbritseda ning kaitsta nime igavikuks. Vastandina raiuti surnud riigivaenlaste, nagu Akhenaten, nimed monumentidest välja.
Sekhem.
"Sekhem" oli lahkunu energia, jõud ja valgus.
Akh.
"Akh" (säraja, helkija) oli mõiste, mis varieerus Egiptuse uskumuste pika ajaloo vältel. Algselt oli see "ka" ja "ba" muutumatu ühendumine pärast füüsilise keha surma. Selles mõistes sarnases "akh" kummitusega. 
See sai osaks "akh-akh"ist- teiste inimeste, jumalate ning loomade hingede kogumist. Selles süsteemis oli "akh" inimese tahk, mis ühines jumalatega allilmas, olles surematu ning muutmatu.
Hilisemates uskumustes arvati, et "ka" muutub "akh"iks ja "ba"ks pärast surma selle asemel, et ühineda "ba"ga, saades "akh"iks. Selles perioodis pidavat "akh" usutavalt veetma mõnda aega allilmas enne naasmist ning taassündi "ka"na, saades uue "ba".
"Akh"i eraldumine ning "ba" ja "ka" ühinemine toodi esile pärast surma, tehes vastavaid ohverdusi ning teades tõhusat loitsu; siiski säilis oht "surra uuesti". Egiptuse n-ö matusekirjandus oligi suunatud surnute aitamisele, et teistkordset surma vältida.
Alternatiiv: "khu"
Ba (hing/iseloom).
"Ba" oli mõnes mõttes kõige lähedasem lääne nägemusele hingest, kuid see oli samas ka kõik, mis teeb inimese ainulaadseks ja isikupäraseks, sarnanedes iseloomu mõistega. (Selles mõttes on ka võimalik, et elutud olendid omavad "ba"d, unikaalset karakterit, ning tõepoolest viidati Vana Kuningriigi püramiididele kui nende omanike "ba"dele.) Nagu hingki, oli "ba" osa inimesest, mis elas edasi pärast maist surma ning seda on tihti kujutatud inimpeaga linnuna, kes lendab hauast välja, ühinemaks "ka"ga hauataguses elus.
Nagu ka inimestel, võis jumalustel olla "ba", kuid nende puhul seostati seda veel enam nende võimu, reputatsiooni ning ülevusega. Kui jumal sekkus inimasjadesse, öeldi, et jumalate "bau" ("ba" mitmus) on töös. Selles suhtes peeti vaaraot jumalate "ba"ks.
Ka (kehaline eksistents/elujõud).
"Ka" mõiste kujutas elavat ning surnut eristavat elujõudu; surm saabus "ka" kehast lahkumisel. Arvati, et jumal Chnum lõi "ka" või siis anti see lastele edasi isa sperma kaudu.
Egiptlased uskusid, et "ka"d hoiti alal toidu ning joogiga. Sellel põhjusel ohverdati surnutele sööki-jooki, kuigi sel puhul tarbiti ära ohverduste "ka", mitte füüsiline osa.
Sheut (vari).
Isiku vari oli alati kohal. Inimesel ei ole võimalik elada ilma varjuta ning vari ei saa eksisteerida inimeseta. "Sheut"i kujutati väikese mustaks värvitud inimfiguurina.
Alternatiiv: "khaibit"
Sekhu.
Inimese jäänused, füüsiline keha.