tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rodeesia ridgeback

Rodeesia "ridgeback" on Lõuna-Aafrikast pärinev koeratõug. Sarnaselt Tai "ridgeback"'iga kasvavad ka Rodeesia "ridgeback"i karvad seljal vastupidises suunas, mistõttu on tõunimetuses kasutatud sõna "ridgeback".
Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas: "Rodeesia "ridgeback"i kasutatakse küll paljudes maailma paikades endiselt jahikoerana, ent ta on eriti hinnatud valvekoerana ning lemmikloomana."
Sama allikas lisab koera käitumise/iseloomu kohta järgmist: "Väärikas, arukas, võõraste suhtes reserveeritud, ent mitte agressiivne ega arg."
Karjalasma metskond

Karjalasma metskond loodi 1920. aastal endise Kuressaare riigimetskonna ja mõisate (eramõisad, rüütelkonnamõisad, Valjala ja Karja kirikumõisad) maadel. Kantselei asus Kuressaare linnas.
Karksi metskond

Karksi metskond loodi 1920. aastal Karksi, Kaubi ja Vana-Pornuse mõisa maadel. Kantselei asus Karksi mõisas.
Häädemeeste luteri kalmistu

Häädemeeste luteri kalmistu on kalmistu Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Häädemeeste asulas. 
Kalmistu pindala on 2,62 hektarit.
Kalmistu rajati 1846. aastal.
Karula metskond

Karula metskond loodi 1920. aastal Karula, Taheva, Kaagjärve, Laanemetsa, Koikküla mõisa; Karula ja Hargla kirikumõisa maadel. Kantselei asus Koobassaares.
Jaani-Peebu kalmistu

Jaani-Peebu kalmistu on kalmistu Võru maakonnas Rõuge vallas Jaanipeebu külas.
Ajalooliselt jäi kalmistu Rõuge kihelkonda, kalmistu rajati 1850. aastatel. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistu ääres asub mälestuskivi Friedrich Vreemannile.
Juminda kalmistu

Juminda kalmistu on kalmistu Harju maakonnas Kuusalu vallas Juminda külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistu rajati mitte hiljem kui 17. sajandil.
Kastre metskond

Kastre metskond loodi 1920. aastal Kastre, Mäksa, Sarakuste, Poka, Kurista, Kaagvere, Kriimani mõisa ja Võnnu kirikumõisa maadel. Kantselei asus Kastre mõisas.
Kivinõmme metskond

Kivinõmme metskond loodi 1925. aastal Pagari metskonna Kivinõmme metsandiku maadel.
Järva-Madise vana kalmistu

Järva-Madise vana kalmistu on kalmistu Järva-Madise kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Järva-Madise külas Järva vallas Järva maakonnas.
See on kihelkonnakeskuse üks kolmest kalmistust (teised on Järva-Madise kirikaed ja Järva-Madise uus kalmistu). 
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Aga sellele vaatamata oli see hävitatud aastal 2003.
Kilingi metskond

Kilingi metskond oli metskond Pärnumaal. Kilingi metskond loodi 1918. aastal endise Kilingi riigimetskonna maadel. Kantselei asus Kilingi-Lähkmal.
Kaarma-Liiva kalmistu

Kaarma-Liiva kalmistu on kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Liivanõmme külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalli kalmistu

Kalli kalmistu on õigeusu kalmistu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kalli külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu pindala on 0,96 ha.
Kalmistu rajas ajavahemikul 1860–1870 Kalli Ristija Johannese kogudus.
Keava metskond

Keava metskond loodi 1920. aastal Kuusiku, Kabala, Riidaku, Raikküla, Järvakandi, Lellapere, Kelba, Alu, Rapla, Sikeldi, Pühatu, Valtu, Kehtna, Keava, Ohekatsu, Juuru, Maidla, Hõreda, Rumba, Ingliste, Purila mõisa; Kaiu ja Kuimetsa mõisa ning Juuru kirikumõisa maadel. Kantselei asus Keava mõisas. 
1925. aastal metskond likvideeriti (liideti Käru ja Väätsa metskondadega).
Kastna kalmistu

Kastna kalmistu on kalmistu Pärnu maakonnas Pärnu linnas Kastna külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu pindala on 1,36 ha.
Kalmistu rajati 1896.
Paul Keres (advokaat)

Paul Keres (sündinud 11. novembril 1982 Tallinnas) on vandeadvokaat, Eesti Advokatuuri liige alates 12. jaanuarist 2010.
Ta on lõpetanud Tallinna Reaalkooli (2002), Tartu Ülikooli õigusteaduse erialal (2007) ja omandanud 2009. aastal samas teaduskonnas ka õigusteaduse magistrikraadi. 
Keres on advokaadibüroo Levin OÜ vandeadvokaat. Varem on ta olnud advokaadibüroo Glikman Alvin &amp; Partnerid advokaat. 
Tema esindatute seas on olnud Kaur Kender, Aivar Mäe, Mailis Reps, Varro Vooglaid, Heiki Nabi ja Parvel Pruunsild. Ta on tegelenud Tallinna Sadama kohtuasjaga ning esindanud Postimees Gruppi. 
2021. aastal hages teda Eesti peaminister Kaja Kallas, kuna Keres oli väitnud Kuku raadio eetris, nagu oleks Kallas pidanud oma sünnipäevapidu riigi kulul. Esimese astme kohtu otsuse kohaselt pidanuks Keres ebaõigete faktiväidete ja ebakohase väärtushinnangu avaldamisega tekitatud mittevaralise kahju eest maksma 15 000 eurot hüvitist ja katma Kallasele menetluskulud. Kohtunik selgitas määratud suurt hüvitist sellega, et Keres olevat teadlikult tekitanud Repsi kaitsmiseks meedias sellise skandaali, mis juhiks avalikkuse tähelepanu eemale tema kaitsealuselt. Kuna Riigikohus edasikaevatud asja arutada ei võtnud, siis jõustus ringkonnakohtu otsus, millega kohustati Kerest vaid Kuku raadios oma väiteid peaminister Kallase suhtes ümber lükkama, kuid moraalset kahju ta rahaliselt hüvitama ei pea. 
Priit Piilmanni pärandi kohtuasjas on esitatud ajakirjanduses kahtlusi, et Keres on esitanud teadlikult valeväiteid. Samuti on Kerest süüdistanud spordiklubi Sparta, kelle sõnul levitas advokaat spordiklubi mainet kahjustavaid valeväiteid. 
Koos Margus Lattiku, Ain Veide ja Tarmo Koppeliga lõi ta 2022. aastal Isikuvabaduse Sihtasutuse.
Isiklikku.
Ta on abielus, abikaasa Ilo-Hanna on samuti advokaat, neil on poeg.
Paul Kerese vanaisa oli maletaja Paul Keres, vanaonu oli füüsik Harald Keres.
Sündikaat

Sündikaat on vabatahtlikult organiseerunud ja oma huvide kaitseks koostööd tegevate üksikisikute, ettevõtete ja muude organisatsioonide ühendus. 
Angloameerika kultuuriruumis on sõna "syndicat" vasteks tavaliselt sõna "union." Nõukogude Venemaal viitas sõna "sündikaat" ametiühingutele, mis ei allunud kommunistliku partei kontrollile. Kataloonias hakati 1930. aastat üldstreigi järel töölisorganisatsioone, mis võtsid enda kontrolli alla tehased, nimetama sündikaatideks. Poliitilist liikumist, mis eitab ametnike juhitava sotsiaalriigi olemasolu vajalikkust ning propageerib eraisikute vabatahtlikul koostöö põhinevat ja demokraatlikult juhitavat ühiskonnakorraldust, nimetatakse anarhosündikalismiks. 
Nimetus.
Sündikaadi mõiste tõid kasutusse prantslased. Nende sõna "syndicat" ja märkis eraõiguslikku ühendust (s.h ametiühingut), mis juhtis ja korraldas kogukonna ühiste huvide kaitset (tähendusega: asjaajaja või administraator). See on omakorda on tuletatud kreeka sõnadest "syn (συν)", mis märkis ühendust ja "diké," mis märkis reeglit, seadust või õiglust. Kreeka kultuuris märkis sõna "sundikos (σύνδικος"), usaldusisikut või kaitsjat kohtumenetluses. 
Prantsusmaal 1730. aastal ilmunud sõnaraamatus on see ühendus määratletud organisatsioonina, mille eesmärk on ametialaste huvide kaitsmine. Sellega mõeldi tsunfte ja gilde. 1791. aasta Le Chapelier’ seadusega sündikaadid keelustati. Sündikaadi mõiste muutus aktuaalseks 1864. aastal, kui Olliveri seadusega tunnistati tööliste õigust organiseeruda ja streikida. Sündikaadid legaliseeriti siiski alles 1884. aastal Waldeck-Rousseau seadusega. Sündikaadi mõiste märkis ka valdade ja kihelkondade liitusid. 
Kriminaalne sündikaat.
Ameerika inglise keeles kutsutakse nii ka kurjategijaid liitvat organisatsiooni.
Cizhou keraamika

Cizhou keraamika on saanud nimetuse samanimeliste ahjude järgi Põhja-Hiina Lõuna-Hebei provintsist. 
Cizhou stiilides keraamikat valmistati paljudes Põhja-Hiina provintsides. Eri stiile võib ainuüksi Põhja-Songi ja Jini dünastiate ajast eristada 30 ringis. Enamus keraamikast oligi must-valge. Cizhou keraamika oli tol ajal laialt levinud elitaarsemaks peetud seladonglasuuriga esemete kõrval. 
Cizhou keraamikale on omane valge angoobi kasutamine, et varjata muidu halliks või pruunikaks põlevat kivinõusavi. Varaseimad valge angoobiga kaetud esemed, millesse on graveeritud alussavi paljastav muster (sgrafiito tehnika), pärinevad 6. sajandist, laiemalt levis stiil 10. sajandil. Hiljem kasutati ka paberist šabloone, mis kleebiti esemetele enne angoobiga katmist. 11. sajandi lõpus – 12. sajandi alguses hakati valgele aluspinnale maalima magnetiidirikka musta angoobiga. Lisaks angoobile hakati kasutama ka rauapruune või -musti saviglasuure ning dekoor kraabiti sgrafiito tehnikas läbi glasuuri alussavini. Mõnikord kaeti paljastunud aluspind omakorda valge angoobiga, et suurendada dekoori kontrastsust. 
Glasuuripealse maali tehnikas esemed ilmusid hiljem kui must-valge ja kontrastne Cizhou keraamika. Maaling oli peamiselt kolmevärviline – punane, kollane ja roheline. Kasutatud rauapunane oli uuenduslik ja võimaldas dekoreerida keraamikat elavama ja sügavama punasega. Enamasti joonistati punasega joonise kontuurid, mida osaliselt täideti kollase ja rohelise värviga.14.-15. sajandil kasutati detailides ka türkiisi värvi.
Tom Wopat

Tom Wopat (õieti Thomas Steven Wopat; sündinud 9. septembril 1951 Lodis Wisconsins) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Timo Petmanson

Timo Petmanson (sündinud 21. detsember 1986 Tartus) on eesti muusik .
Ta on teinud koostööd selliste Eesti muusikutega nagu Kaarel Tamra, Mari Kalkun, Laura Põldvere ja Mari-Leen Kaselaan .
Assassin's Creed Syndicate

"Assassin's Creed Syndicate" on Ubisoft Quebeci välja töötatud ja Ubisofti avaldatud ajalooline seiklusmärulimäng.
See ilmus 23. oktoobril 2015 PlayStation 4 ja Xbox One'i jaoks ning 19. novembril 2015 Microsoft Windowsi jaoks. See on üheksas peamine osa "Assassin's Creedi" mängude sarjas, 2014. aastal ilmunud "Assassin's Creed Unity" järg.
Sündmustik.
Mängu tegevus leiab aset 1868. aastal, keset Victoria ajastu eluolu Suurbritannia pealinnas Londonis, Inglismaa tööstusrevolutsiooni südames. Palgamõrvarite usku tunnistavad kaksikud Jacob ja Evie Frye saboteerivad erinevaid ülesandeid täites templirüütleid ning nende salaliitu, navigeerivad organiseeritud kuritegevuse koridorides ja vabastavad Londoni linnajagusid ordu võimu alt. Nende juhtimiskeskus asub pidevalt raudteejaamu vahetaval erarongil Bertha, mida haldab šotlanna Agnes MacBean.
Missioonide täitmise teekondadel kohtavad nad romaanikirjanik Charles Dickensi, bioloogi Charles Darwini, leiutajat Alexander Graham Belli, poliitteoreetikut Karl Marxi, õenduse rajajat Florence Nightingale'i, viimast Sikhi impeeriumi maharadžat Duleep Singhi, seersant Frederick Abberline'i (Metropolitan Police Service'i ametnikku, kes uuris Whitechapeli mõrvu), peaminister Benjamin Disraelit ning kuninganna Victoriat.
Jacobi lapselaps Lydia Frye aitab esimese maailmasõja aegses lisasegmendis Winston Churchillil kaitsta Tower Bridge'i ümbruskonda Saksa Riigi kliki spionaaži ja õhurünnakute eest.
Järelosa.
Mängu järelosa "Jack the Ripper", mis kujutab sarimõrvar Rappija Jacki probleemistikku, toimub 1888. aastal kahes virtuaalses linnajaos: Whitechapelis ja City of Londonis.
Mõistlikult ja mugavalt

"Mõistlikult ja mugavalt" on ansambli Sõpruse Puiestee viies kauamängiv, mis ilmus aastal 2014. 
Heli Kaupo Kaldmäe, Master Minerva Pappi.
Baltic Exchange

Baltic Exchange oli Suurbritannia pealinnas Londonis aadressil 24-28 St Mary Axe asuv börsihoone, mida hõivas mereveoturgude teabefirma Baltic Exchange Ltd. Kõrgelt hinnatud hoone valmis 1903. aastal uusklassitsistlikus stiilis arhitektuuribüroo Smith &amp; Wimble projekti järgi.
IRA pommirünnak.
10. aprillil 1992 toimus hoonele terrorirünnak, selle õhkis Ajutine Iiri Vabariiklik Armee. Hukkus 3 ning vigastada sai 91 inimest. Hoone endisesse asupaika Londonis ehitati 2003. aastal valminud maamärgina mõjuv kõrghoone 30 St Mary Axe.
Hoone võimalik rekonstruktsioon Tallinnas.
Hoone fassaadi säilinud osad ostis eesti ärimees Eerik-Niiles Kross ja tema äripartner Heiti Hääl £800 000 eest. 2007. aasta juunis veeti laevaga kivihaaval lahti võetud komponendid (trepid, marmorsambad, puitpaneelidega telefonikabiinid, kipsist merekoletised ja teised detailid) 49 merekonteineris Paldiskisse. Hoone loodetakse Tallinna kesklinnas väärilises asukohas rekonstrueerida. 2016. aastal toimus ajavahemikul 6. mai – 5. juuni Eesti Arhitektuurimuuseumis vastavasisuline näitus, kus demonstreeriti hoone fragmente. Eesti meedias on hoonet kutsutud „tulnukmajaks”.
Eesti Veterinaararstide Ühing Rootsis

Eesti Veterinaararstide Ühing Rootsis (lühend EVÜR) asutati Stockholmi Veterinaarülikoolis 27. märtsil 1945. Selle asutasid Eesti päritolu loomaarstid, kes olid pagenud Nõukogude okupatsiooni eest Eestis. 
Asutamiskoosolekust võtsid osa August Arras, Erik Anari, Artur Herodes, Valter Kraner, Johan Kruus, Aleksander Raudsepp, Philipp Selli, Juhan Siilak ja Ludvig Teder. EVÜRi eesmärkideks sätestati: 1940. aastal suletud Eesti Loomaarstide Ühingu tegevuse jätkamine, paguluses viibivate loomaarstide aineline ja moraalne toetamine ning omavaheliste kontaktide hoidmine. EVÜRi esimeseks esimeheks valiti August Arras (1945–1946), temale järgnesid Artur Herodes (1946–1951), August Kriisa (1951–1973) ja Erik Anari (1973–1990).
21. septembril 1990 peeti viimane korraline EVÜRi koosolek, kus ühehäälselt otsustati tegevus lõpetada, sest Eesti Loomaarstide Ühing oli taasasutatud ja vajadust selle ühingu järele enam polnud.
Georg Friedrich von Martens

Georg Friedrich von Martens (22. veebruar 1756 Hamburg – 21. veebruar 1821 Frankfurt) oli Saksamaa jurist ja diplomaat.
Pärast õpinguid Göttingeni, Regensburgi ja Viini ülikoolides sai temast 1783. aastal Göttingeni Ülikooli õigusteaduse professor ning 1789 tõsteti ta aadliseisusse. 1808 sai temast Vestfaali kuninga nõunik ja 1810 oli ta Vestfaali kuningriigi valitsuse finantsosakonna president. 1814. aastal määrati ta Hannoveri kuninga salakabinetinõunikuks ("Geheimer Kabinettsrat") ja 1816 sai temast Frankfurdis kuninga esindaja uues Saksa Liidus.
Tema kõige olulisem teos on 1761. aastal ilmuma hakanud suuremahuline lepingute kogu "Recueil des traites'i". Esimesed seitse kogumikku kirjastati Göttingenis (1791–1801), millele järgnes neli täiendavat teost, mida osaliselt redigeeris tema lapselaps Karl von Martens.
Hilisemad kirjutised:
Paljus

Paljus(us) on ühismõõdutus ja erinevate asjade mitmekesisus, milles ühtegi maailmakirjeldust ei peeta teistest tähtsamaks. Paljus on kultuuride, teaduse mõttemudelite, moraaliõpetuste jms ühismõõdutuse olu. Isegi võrdväärseid asjaliike ei saa taandada ühele algele. Paljuse mõttemustris ükski arvamus või maailmavaade pole tõene või kõik vaated on tõesed. Hilise Ludwig Wittgensteini keelemängu ja keelevormide mitmekesisust nimetatakse paljuseks. Paljus on dekonstruktsionismi ja dekonstruktsionistliku kirjandusteooria lähe, koos suhtelisuse ja tõe mõiste vastase hoiakuga. Gilles Deleuze eristas eriloomulistest osadest koosnevaid paljususi (virtuaalsus) ja ühesugustest osadest koosnevaid paljususi. Enam ei püüta luua üht üldist märgimaailma, mis ühendaks kogu inimkonna. Paljuse vastand on ainus. 
Paljus on struktuuriline mitmekesisus, mis võib olla allutatud tervikule ja tagab ühtsuse, kuid ei pruugi. Ontoloogilises mõttes eristatakse paljust kui ühtsusele redutseeritavat paljust ja paljust iseeneses.
Filosoof Jonathan Roffe kirjeldab Gilles Deleuze'i paljususe kontseptsiooni järgmiselt: "Paljusus on keeruline struktuur, mis ei viita eelneva ühtsusele. Paljusus ei ole killustatud ja suurema terviku osa. Deleuze seab üks/mitu vastandusele vastu paljususe. Peale selle rõhutab ta, et tähtis on paljusust kasutada kui nimisõna, mitte kui omadussõna – millegi mitmekesisust. Kõik on Deleuze'i jaoks paljusus."
Plokiahel

Plokiahel (ingl "blockchain") on hajusandmebaas, mille andmete uuendamine toimub läbi matemaatilise konsensuse saavutamise algoritmi. Sisuliselt on see kasvav loend kirjetest ehk plokkidest, mis on krüptograafiat kasutades omavahel seotud. Iga plokk sisaldab eelmise krüptograafilist räsi, ajatemplit ning tehingu andmeid.
Plokiahel on konstrueeritud tõkestama andmete muutmist. See on "avatud hajusraamat (ingl "distributed ledger"), mis võimaldab kahe osapoole vahelisi tehinguid tõhusalt, kontrollitavalt ja püsivalt salvestada". Hajusraamatuna haldab plokiahelat üldiselt partnervõrk, mis järgib kollektiivselt sõlmedevahelise kommunikatsiooni protokolli ja valideerib uusi plokke. Ühegi salvestatud ploki andmeid ei saa tagasiulatuvalt muuta ilma kõiki järgnevaid plokke muutmata ja võrgu enamuse konsensust saavutamata.
Plokiahela leiutas Satoshi Nakamoto 2008. aastal avaliku arvestusraamatuna krüptorahale "bitcoin". Plokiahela loomine "bitcoin"'ile tegi sellest esimese digitaalse valuuta, mis lahendas nn kordusmakse (ingl "double-spending") probleemi selleks usaldusväärset autoriteeti või keskserverit vajamata.
Eestis on plokiahelaalased väljatöötused ajalooliselt järgnenud ajatempliteenuse kasutuselevõtule ning sellealase tegevusega on seotud AS Guardtime.
Struktuur.
Plokiahel on detsentraliseeritud, hajutatud ja avalik digitaalne arvestusraamat, mida kasutatakse tehingute dokumenteerimiseks paljude arvutite kaudu nii, et kirjeid ei ole võimalik tagantjärele muuta ilma kõiki järgnevaid plokke muutmata ja võrgu konsensust saavutamata. See võimaldab osapooltel tehinguid efektiivselt kontrollida ja kinnitada.
Plokid.
Plokid sisaldavad korrektseid tehinguid, mis räsitakse ja kodeeritakse Merkle'i puusse. Igas plokis on krüptograafiline räsi eelmisest plokist, sidudes need omavahel ja moodustades ahela. See iteratiivne protsess tagab iga eelneva ploki terviklikkuse kuni juurplokini välja.
Plokiaeg.
Plokiaeg on keskmine aeg, mis kulub võrgul plokiahelasse uue ploki genereerimiseks. Ploki valmimise ajaks muutuvad selles sisalduvad andmed verifitseeritavaks. Kuna krüptoraha puhul on see ühtlasi tehingu toimumise hetkeks, tähendab lühem plokiaeg kiiremaid tehinguid. Ethereumi plokiajaks on määratud 14–15 sekundit, "bitcoin" genereerib uue ploki iga 10 minuti tagant.
Detsentralisatsioon.
Salvestades andmeid partnervõrgu kaudu, kõrvaldab plokiahel mitmed andmete keskse säilitamisega seotud ohud. Sellisel plokiahela süsteemil puuduvad tsentraliseeritud haavatavad punktid, mida kräkkerid saaksid ära kasutada. Sarnaselt puudub süsteemis keskne rikkepunkt.
Plokiahelate tüübid.
Plokiahela seni parim eestikeelne kirjeldus koos seni puudunud terminoloogiaga on esitatud Riigi Infosüsteemi Ameti tellitud ning AS Cybernetica koostatud uuringus sarjast "Krüptograafiliste algoritmide elutsükli uuring". Selles uurimuses jaotatakse plokiahelasüsteemid kolme põhikategooriasse:
Alfred Lukin

Alfred Adolf Lukin (13. detsember 1877 Haaslava vald, Kambja kihelkond, Tartumaa – 27. november 1944 Tallinn) oli Eesti poliitik (Nõmme alevivanem ja linnapea) ning tuletõrjetegelane.
Elukäik.
Ta lõpetas Tartu Õpetajate Seminari algkooli (1894) ning õppis hiljem ka Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis, kus ta 1916. aastal sooritas eksamid riigiteenistuse auastme saamiseks. 
Aastatel 1904–1905 võttis ta mobiliseerituna osa Vene-Jaapani sõjast.
Vastasutatud Nõmme Heakorra Selts palkas 15. märtsil 1908 Lukini tööle politseikordnikuks (urjadnikuks). Ta töötas 1912. aastast kuni 1. augustini 1913 Nõmme politseijaoskonnas, pärast seda edutati ta Tallinna II jaoskonna rajooni ülevaatajaks. 
Ta mobiliseeriti Esimese maailmasõja ajal märtsis 1917 Venemaa sõjaväkke ning kuni sama aasta detsembrini töötas ta ametnikuna Vitebski kubermangu sõjaväeülema staabis.
Eesti Vabariigi alguspäevil naasis Lukin Nõmmele, kus ta asus tööle toitlustusosakonna ametnikuna. Ta töötas 20. novembrist 1918 kuni 10. detsembrini 1919 Nõmme miilitsaülemana (hilisem nimetus politseiülem).
1921. aastal asus ta tööle Nõmme alevivalitsuses. Ta valiti aastatel 1919, 1921 ja 1923 alevivolikogu liikmeks ning 12. juunil 1925 alevivanemaks. Kui valitsus otsustas 1925. aastal rea aleveid (sealhulgas Nõmme) muuta linnaks, langes Lukini õlule ettevalmistustööde põhiraskus, sealhulgas alevimajanduse ümbersuunamine märksa keerukamale linnamajandusele.
Kui Nõmme 12. novembril 1926 sai linnaks, sai alevivanem Lukinist automaatselt linnapea. 17. veebruaril 1927, pärast esimesi linnavolikogu valimisi võttis ametiposti üle uus valitud linnapea Johannes Lindemann, valiti Lukin linnavolikogu liikmeks. Ta töötas pärast seda Nõmme Tarvitajate Ühistu "Tulu" kaupluse juhatajana kuni 1940. aastani.
Tegevus tuletõrjes.
Ta tegutses Nõmme tuletõrjes. Ta oli Nõmme Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu (NVTÜ) esimees aastatel 1919–1923 ja 1926–1927 ning peamees aastatel 1923–1926, seejuures oli ta veebruarist augustini 1923 korraga mõlemal ametikohal – ainsana kogu Nõmme tuletõrje ajaloos.
1927. aastast oli ta NVTÜ revisjonikomisjoni liige ja aastatel 1935–1940 selle esimees. 
Muu ühiskondlik tegevus.
Ta oli Nõmme Skaudisõprade Seltsi juhatuse liige ja laekur. Ta oli tegev ka Nõmme Kindlustuse Seltsis (abiesimees aastatel 1927–1931, hiljem auinspektor) ning Nõmme Majaomanike Pangas (asutajaliige 1927 ja nõukogu liige aastatel 1928–1932).
Mälestuse jäädvustamine.
2006. aastal paigaldas Nõmme linnaosavalitsus Lukini kalmule Tallinna Liiva kalmistul uue hauakivi.
Isiklikku.
Tema isa oli Haaslava mõisa aednik Jaan Lukin.
Aleksander Raudsepp (loomaarst)

Aleksander Raudsepp (15. oktoober 1899 Peterburi – 29. oktoober 1989 Eskilstuna) oli eesti loomaarst.
Gabriele Tehver

Gabriele Kristine Tehver (sündinud Maurus; 1. november 1895 Roela vald, Virumaa – 9. september 1978 Tartu) oli eesti loomaarst.
Ta õppis aastail 1922–1927 Tartu Ülikooli loomaarstiteaduskonnas, mille lõpetas, 1926–1931 Tartu Ülikooli väikeloomade kliiniku assistent, töötas Tori Hobusekasvanduses. Loomaarstide Koja liige.
Aastail 1921–1928 oli ta abielus Juhan Auliga ja alates 1929. aastast Julius Tehveriga.
VIII noorte laulu- ja tantsupidu

 
VIII noorte laulu- ja tantsupidu toimus 20.–22. juunini 1997 Tallinnas. 
Laulupidu.
Laulupeo ideekavandite konkursi võitsid Lydia Rahula, Aarne Saluveeri, Jaak Johansoni ja Mart Siimeri töö. Nemad kutsusid laulupeo kunstiliseks juhiks samuti ideekavandi esitanud Hirvo Surva, kes omakorda tõi ettevalmistusmeeskonda lavastaja Elmo Nüganeni. 
Peol kõlasid tuntud eesti heliloojate teosed, aga ka näiteks Richard Rodgersi “Do-re-mi” muusikalist “Helisev muusika”. Laulupeo lõpuosas oli kavas Ludwig van Beethoveni 9. sümfooniast pärit “Ood rõõmule”, mis on Euroopa Liidu hümn. Menukalt läksid palad filmist "Viimne reliikvia" Eri Klasi juhatusel ning tantsijad esitasid kahe peo ühendusena trepitantsu "Kus on kodu? Mis on kodu?".
Tantsupidu.
Tantsupeo idee autor ja pealavastaja oli Mait Agu. Pidu kandis pealkirja “Mis on kodu? Kus on kodu?”. Pidu rääkis läbivalt kodu ja kodupaika tähtsusest inimese kujunemisel ja kasvamisel. Tantsuväljak oli kujundatud taluõueks, kus trallitasid koerad-kassid, keda kehastasid Agu õpilased, teiste seas ka pealavastaja poeg ja hilisem tantsupeo pealavastaja Märt Agu. 
See tantsupidu jäi Mait Agule viimaseks kavandada ja ka lavastada (tantsujuht hukkus 1998. aasta septembris).
Juuliku villa

Juuliku villa on villa Harju maakonnas Saku vallas Juuliku asulas. Villa on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Villa projekteeris Robert Natus. Villa ehitati 1929.
Krutõ lahing

Krutõ lahing (ukraina keeles Бій під Крутами) oli 29. jaanuaril 1918 Ukrainas Krutõ raudteejaama lähedal toimunud lahing Nõukogude-Ukraina sõjas.
Ajalugu.
Lahing toimus Krutõ raudteejaama lähedal, mis praeguse haldusjaotuse järgi asub Nižõni rajoonis Tšernigivi oblastis.
Lahingus võitlesid Ukraina Rahvavabariigile (URV) lojaalsed väeüksused koos Gluhhivi vabade kasakatega Mihhail Muravjovi juhitud Nõukogude Venemaa üksuste vastu.
Sergi Tšoli on väitnud, et Ukraina poolel võitles mõnisada vabatahtlikku, kes olid suuremas osas Kiievi gümnaasiumide õpilased ja Kiievi kõrgkoolide üliõpilased. Halvasti relvastatuna tekitasid vastupanu osutajad vaenlasele raskeid kaotusi ja peatasid sellega tema pealetungi mitmeks päevaks. Oma tegevusega aitasid nad võita aega, mis jättis Ukraina rahvavabariigi võimudele võimaluse bolševike ülestõus maha suruda ja kirjutada alla Bresti rahulepingule. Ukraina kaotas hinnanguliselt 70–100 meest surnutena ning vastaspool umbes 300.
Ene Pajula

Ene Pajula (sünninimi Ene Jermakov; sündinud 18. veebruaril 1950) on eesti ajakirjanik. Ta on sageli kasutanud ajakirjanduslikku rööpnime Mammi.
Haridus.
Ta õppis aastatel 1957–1959 Tallinna 24. Keskkoolis ning lõpetas 1968. aastal Tallinna 1. Keskkooli. Aastatel 1969–1976 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas eesti filoloogia erialal, lõpetades ajakirjandusharus.
Töökäik.
Ene Pajula alustas ajakirjanduslikku tegevust 1960. aastatel lasteajalehes Säde, kuhu saatis juba kooliõpilase ja pioneeriaktivistina kaastööd, peamiselt pioneeride, oktoobrilaste ja kommunistlike noorte organisatsioonide ja tegevuse kohta, aga ka muudel teemadel, ning oli Sädeme ühiskondliku toimetuse pioneeriosakonna juhataja. Pajula jätkas pioneeride ja oktoobrilaste teemade kajastamist ajalehes Säde ka 1970. aastate algul. 
Aastatel 1974–1985 töötas ta Eesti Televisioonis "Aktuaalse kaamera" toimetuse keeletoimetaja ja reporterina ning 1985–1989 Pärnumaal Aesoos hüdroloogiateenistuse vaatluspunkti vaatlejana. 1989–1992 töötas ta ajalehe Läänlane toimetajana ja 1993–2008 oli Lääne maavalitsuse pressiesindaja. Aastatel 2008–2009 oli ta Õpetajate Lehe toimetaja. 2009. aastast kuni pensionieani oli ta vabakutseline ajakirjanik. 
Ene Pajula on Eesti Ajakirjanike Liidu auliige ja 2011. aastast juhatuse liige. 
Isiklikku.
Ene Pajula on lahutatud ja ühe poja ema.
Lipno

Lipno (saksa keeles "Leipe") on linn Põhja-Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas, Lipno maakonna keskus.
Aastal 1349 sai Lipno linnaõigused.
Linnast on pärit näitlejatar Pola Negri.
Folkspraak

Folkspraak (ka folksprák või folksprak; "folk" 'rahvas' ja "spraak" 'keel' -&gt; 'rahvakeel') on germaani keelte põhjal üles ehitatud osaliselt väljaarendatud tehiskeel, mille eesmärgiks on see, et kõik germaani keelte rääkijad saaksid seda kiiresti õppida ja omavahel suhtlemiseks kasutada.
Enamik sõnadest on võetud inglise, hollandi, saksa, taani, norra ja rootsi keelest ja vähesed sõnad ka friisi, alamsaksa ja uusnorra keelest.
Eri inimesed on kujundanud folkspraakiga sarnanevaid tehiskeeleversioone, mida sageli nimetatakse folkspraaki murreteks. Kolm tuntumat on middelspraak, frenkisch, nordienisk.
MTÜ Kapa-Kohila

MTÜ Kapa-Kohila on Kohila vallast pärit ärimehe Urmas Sõõrumaa algatusel asutatud mittetulundusühing. 
MTÜ Kapa-Kohila ühendab kümmet piirkonnaga seotud inimest, kelle eesmärk on Kohila kandi areng. Samuti annab see mittetulundusühing välja aastastipendiume.
Maksim Topilin

Maksim Topilin (vene Максим Анатольевич Топилин; sündinud 19. aprillil 1967 Moskvas) on Venemaa majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 21. maist 2012 kuni 15. jaanuarini 2020 Venemaa töö- ja sotsiaalminister.
Ta lõpetas aastal 1988 Plehhanovi-nimelise rahvamajandusinstituudi ökonomisti kvalifikatsiooniga. Ta on majandusteaduse kandidaat.
Ta töötas aastast 1988 Töö teadusliku uurimise instituudis, kus ta tõusis nooremteadurist sektori juhatajaks.
Aastatel 1994–2001 töötas ta Venemaa valitsuse aparaadis
Aastatel 2001–2004 oli ta Venemaa töö- ja sotsiaalse arengu aseminister, aastatel 2004–2008 oli ta Venemaa föderaalse töö- ja tööhõive talituse () juht, seejuures aastatel 2005–2008 oli ta lisaks Venemaa peatööinspektor (главный государственный инспектор труда Российской Федерации). 31. juulist 2008 kuni 21. maini 2012 oli ta Venemaa tervise- ja sotsiaalarengu aseminister. 21. maist 2012 kuni 15. jaanuarini 2020 oli ta Venemaa töö- ja sotsiaalminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks tütart.
Merry Pipers

Merry Pipers oli aastatel 1931–1940 Tallinnas tegutsenud tantsuorkester.
Orkestri asutaja oli Rostislav Merkulov, kelle hilisem pikaaegne tegevus dirigendina sai alguse just Merry Pipersi orkestri juhtimisest. Merry Pipers oli 1930. aastatel Tallinnas üks populaarsemaid tantsuorkestreid, peamiselt mängiti džässi. Stiililiselt on neid nimetatud pool-svingorkestriks.
Orkestri koosseisu kuulus tavapäraselt 7–8 orkestranti. Tegevusaastate jooksul orkestri koosseis mitmeid kordi muutus, kokku mängis seal 52 pillimeest, sealhulgas:
Kontseptuaalne metafoor

Kontseptuaalne metafoor on George Lakoffi ja Mark Johnsoni mõiste, mille järgi metafoor ei ole ainult spetsiifiline kõnekujund, vaid selline nähtus, mida keelekasutaja rakendab juba mõtte-, mitte pelgalt keeletasandil. Valdkonda uurib kognitiivne lingvistika.
Näited.
Raamatus "Metafoorid, mille järgi me elame" (TLÜ Kirjastus; Tallinn; 2011) nimetavad Lakoff ja Johnson järgmisi näiteid: "mõistemetafoor", "suunametafoor" ja "olemismetafoor".
Mõistemetafoor.
Sellel juhul rakendab keelekasutaja ühest mõistest rääkimisel teise mõiste juurde kuuluvat sõnavara. Raamatu näide on: VAIDLUS ON SÕDA (ka nt AEG ON RAHA).
Suunametafoor.
"Omistab mõistele ruumilise paiknemise..." (lk 46).
Raamatu näide on: ÕNNELIK ON ÜLAL; KURB ON ALL (ka nt TEADVUSEL OLEK ÜLAL; TEADVUSETU OLEK ALL või TERVIS JA ELU ÜLAL; TEADVUSETU OLEK ALL).
Olemismetafoorid.
Entiteedi- ja ainemetafoor.
"Kogemuse käsitamine objektide ja ainetena..." (lk 58)
Raamatu näide on: INFLATSIOON ON ENTITEET.
Leo Võime

Leo Võime (kuni 1937 Vugt; 15. aprill 1933 Uue-Kariste vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 25. jaanuar 2018) oli eesti rahvusest Nõukogude Liidu ja Venemaa julgeolekutöötaja.
Arno Almann

Arno Almann (sündinud 22. oktoobril 1950) on eesti õppejõud ja koolijuht.
Ta oli Nõukogude ajal Eestis jurist, komsomoli-, partei- ja riigitegelane.
Elukäik.
Lõpetas 1974 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastatel 1997–1999 omandas Tallinna Tehnikaülikoolis sotsiaalteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Kohaliku omavalitsuse teoreetilised alused ja õigusliku korralduse areng Eestis".
Ta on osalenud eksperdi või konsultandina mitme rahvusvahelise ja riikliku programmi (Eesti Kõrg- ja Kutsehariduse Kvaliteediagentuuri (EKKA) hindamisnõukogu, Eesti kõrghariduse hindamise nõukogu, Vabariigi Presidendi õigusekspertide komisjon jne) töös. Ta on olnud Eesti Vabariigi põhiseaduse kommenteeritud väljaannete kaasautor.
Kirbla vana kalmistu

Kirbla vana kalmistu on kalmistu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kirbla külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks. Kalmistu pindala on 0,99 ha.
Kodavere kalmistu

Kodavere kalmistu on kalmistu Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Kodavere külas. 
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistul on Kodavere Vabadussõja mälestussammas ja II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
Lääniste kalmistu

Lääniste kalmistu on kalmistu Võnnu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Tartu maakonnas Kastre vallas Lääniste külas.
Kalmistu rajati 1878. aastal Lääniste linnamäele. See oli üks neljast Võnnu-Kärsa Kristuse Sündimise kogudusele kuulunud kalmistust. Praegu on see jäetud maha, viimane matmine oli seal 1938. aastal.
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Lüganuse kalmistu

Lüganuse kalmistu (ka Lüganuse uus kalmistu) on kalmistu Lüganuse kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas, Lüganuse alevikust 3 km kaugusel.
1848. aastal rajatud vana kalmistu leiti aja jooksul olevat matmisteks ikkagi liiga vesine. Uus kalmistu rajati 1885. aastal vanast umbes 1,7 km põhjaloode poole.
Lüllemäe vana kalmistu

Lüllemäe vana kalmistu on kalmistu Karula kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lüllemäe külas Valga vallas Valga maakonnas.
Kalmistu rajati 1812. aastal ja tunnistati 1997. aastal kultuurimälestiseks.
Lümanda kalmistu

Lümanda kalmistu on kalmistu Saare maakonnas Saaremaa vallas Lümanda külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistul asub muu hulgas II maailmasõjas hukkunute ühishaud (kultuurimälestis nr 4129).
Absolutely Fabulous

"Absolutely Fabulous", lühendina "Ab Fab", oli Briti komöödiasari, mille hooajad olid BBC eetris aastatel 1992–1996, 2001–2005 ja 2011–2012. 
2016. aastal valmis samanimeline film. Sarja kirjutas ja ühte peaosa täitis Jennifer Saunders. Teist peaosa mängis Joanna Lumley. 1999. aastast näidati sarja ka Eesti Televisioonis.
Lüübnitsa kalmistu

Lüübnitsa kalmistu on endine kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonnas Setomaa vallas Lüübnitsa külas. 
Kalmistut kasutati 15.–17. sajandini. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Maaritsa kalmistu

Maaritsa kalmistu on kalmistu Põlva maakonnas Kanepi vallas Maaritsa külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Meerapalu kalmistu

Meerapalu kalmistu on kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina vallas Meerapalu külas. 
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Mehikoorma kalmistu

Mehikoorma kalmistu on kalmistu Räpina kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Põlva maakonnas Räpina vallas Mehikoorma alevikus. 
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kalmistul on muu hulgas Vabadussõjas hukkunute ühishaud (kultuurimälestis nr 4251) ja II maailmasõjas hukkunute ühishaud (kultuurimälestis nr 4252).
Nõo õigeusu kalmistu

Nõo õigeusu kalmistu on kalmistu Tartu maakonnas Nõo vallas Luke külas. Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Paadrema kalmistu

Paadrema kalmistu on kalmistu Varbla kihelkonnas Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Paadrema külas. 
Kalmistu rajati umbes 1885. aastal, samal ajal Paadrema õigeusu kirikuga. Kalmistu jaoks anti maatükk suurusega 1 tiin (1,09 hektarit). Tänapäeval on kalmistu pindala umbes 0,75 hektarit. Paadrema õigeusu kirikule kui kultuurimälestisele on kehtestatud kaitsevöönd, kuid see lõpeb täpselt enne kalmistut ja kalmistu jääb kultuurimälestise kaitsevööndist välja.
Kalmistule maetuid.
Kalmistule on maetud teiste seas eesti kirjaniku Karl Ristikivi ema Liiso Ristikivi.
28. oktoobril 2017 maeti kalmistule ümber ka urn Karl Ristikivi põrmuga. Ta oli varem maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Paistu kalmistu

Paistu kalmistu on kalmistu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Paistu külas.
Paistu kihelkonna kalmistu asub Paistu kirikust 900 m ida pool Paistu–Holstre maantee ääres.
Paistu kalmistu on piiratud maakivimüüriga. Kalmistu lõunaküljel paikneb kaks väravat, betoonvalust väravapostid ja sepistatud väravavõred. Kalmistu lõunaosas omaaegsel kalmistu piiril paiknevad tellistest kabel-värav ja sellest lääne pool tellistest väravaehitus. Kalmistul on rikkalikult 19. sajandi viimasest veerandist pärinevaid metalltähiseid, põhiosa neist moodustavad malmivalust ristid, aga leidub ka hulgaliselt sepisriste, samuti suur hulk sepisaedu. 
Paistu kalmistu asutamiseks võeti 1810. aastal vakamaa maad Paistu kirikumõisa põllust surnuaia tarvis. Kui 19. sajandi lõpul oli surnuaed juba kitsaks jäänud, siis 1892. aastal võeti kirikumõisa piiri äärsest maast veel kaks vakamaad surnuaia jaoks. Kalmistut laiendati ka hiljem ida ja põhja suunas, 1920. aastate algul laiendati ka lõuna suunas kuni Paistu–Holstre maanteeni. 
Kalmistule maetuid.
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Pedaspää kalmistu

Pedaspää kalmistu on kalmistu Põlvamaal Räpina vallas Pedaspää külas. Ajalooliselt jäi kalmistu Räpina kihelkonda Võrumaal. 
Kalmistu on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Penuja kalmistu

Penuja kalmistu on kalmistu Viljandi maakonnas Mulgi vallas Penuja külas. 
Kalmistule on maetud teiste seas Eesti õigeusu vaimulik Nikolai (Leisman).
Jaan Kornel

Jaan Kornel (sünninimi Paul Kornel; 30. august 1916 Valga – 7. september 1971 Tallinn) oli eesti saksofonist.
1930. aastatel mängis ta saksofoni Tallinna tantsuorkestrites Merry Pipers, Kuldne 7 ja Dancing Travellers.
Sõja-aastatel (1942–1944) oli ta Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite Džässorkestri saksofonist.
Aastatel 1957–1971 mängis ta saksofoni Eesti Raadio estraadiorkestris.
Ta on maetud Pärnamäe kalmistule.
Dundalk

Dundalk (iiri Dún Dealgan) on sadamalinn Iirimaal, Louthi krahvkonna keskus. Asub 80 km Dublinist põhja pool Iiri mere kaldal.
Dundalki läbib Dublini–Belfasti maantee N1 (Iirimaal M1).
Dublaažinäitleja

Dublaažinäitleja on näitleja, kes kasutab oma tööks vaid häält. Tema ülesandeks on edastada sõnumit mittevisuaalsel teel. Dublaažinäitlejaid liigitatakse mitmesse kategooriasse. Mis ei tähenda, et raadioreklaamile spetsialiseerunud inimene ei võiks animafilmidele peale lugeda. 
Raadio.
Teadustaja, saatejuht, DJ – raadiotööks tuleb omandada väga spetsiifilised ja pigem tehnilised oskused, kuidas tehnikaga ümber käia. Üldjuhul sobib raadiosse tööle inimene, kelle hääl ei ole väga kõrge ning mõtteedastus on ladus, üldjuhul ei peeta raadio saatejuhte dublaažinäitlejaks.
Animatsioon.
Dublaažinäitlejatel, kes tegelevad animafilmide pealelugemisega, peaks olema suur hääleulatus. Lisaks tuleb kasuks, kui dublaažinäitleja on välja mõelnud mitu häälevarianti, mida osatäitjate valimisel esitada. Tihtipeale valitakse animatsiooni lugema inimene, kes näeb vastava tegelaskujuga võimalikult sarnane välja. See võib välistada olukorra, kus karakteri hääl ja välimus ei sobi kokku. See ei ole kindlasti reegel, aga üldjuhul see nii on. 
Film.
Filmides kasutatakse pealelugemise tehnikat kahel juhul. Esimesel juhul on pealelugemine vajalik heli puhastamiseks. Näiteks on duubli ajal võttepaigast üle lennanud lennuk. Teisel juhul on tegemist dubleerimisega. Näiteks tellitakse sisse välismaalt teleseriaal, film või multifilm ning dubleeritakse vaataja mugavust arvestades riigikeelde. Mõnel juhul võib taustale jääda kostma originaalnäitleja helifail, kuid see ei ole domineeriv.
Eestis otseselt dublaažinäitlemisele spetsialiseerunud teatrikooli ei ole. Küll aga on eeldused dublaažinäitlejana tööd saada teatrikooli lõpetanud inimestel, kes on koolis omandanud vastavad hääletehnikad.
Hiire-händhein

Hiire-händhein ("Vulpia myuros") on händheina perekonda kuuluv liik kõrrelisi.
Eestis haruldane tulnuktaim, leiti esmakordselt Kitseküla raudteejaama lähedalt 2017. aastal. 
Hiire-händhein on invasiivne paljudes maailma regioonides.
Händhein

Händhein ("Vulpia") on taimede perekond kõrreliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 25 liiki.
Perekond on ladinakeelse nime saanud saksa botaaniku Johann Samuel Vulpiuse (1760–1846) järgi.
Eestis on haruldase tulnukana leitud sellesse perekonda kuuluv hiire-händhein ("V. myuros").
Kloostri metskond

Kloostri metskond loodi 1920. aastal Kloostri, Tuula, Riisipere, Munalaskme, Vasalemma, Ämari, Ohtu, Lehola ja Saida mõisa maadel. Kantselei asus .
Bangor (Põhja-Iirimaa)

Bangor (iiri "Beannchar") on linn Põhja-Iirimaal Downi krahvkonnas Ards and North Downi ringkonnas.
558. aastal rajati Bangori klooster, millest 7. ja 8. sajandil kujunes raamatukirjutamise keskus. 824. aastal rüüstasid kloostrit taani viikingid.
Linna jalgpalliklubi Bangor FC mängib Põhja-Iirimaa kõrgliigas NIFL Premiership.
Bangoris elas Ernst Öpik ja seal on sündinud Lembit Öpik.
Bangor

Bangor on mitme asula nimi:
Asulad Ameerika Ühendriikides:
Bangor (Wales)

Bangor on linn Walesis Gwyneddis. Linn asub Menai väina ääres. Anglesey saarega ühendavad linna Britannia sild ja Menai rippsild.
Linna ajalugu saab alguse 6. sajandi alguses rajatud kloostrist.
36,4% linna elanikest oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel kõmrikeelsed.
Bangori ülikoolis on umbes 10 000 üliõpilast.
1873. aasta Viini maailmanäitus

Weltausstellung 1873 Wien oli Austria-Ungari pealinnas Viinis toimunud suur rahvusvaheline ekspositsioon, mis kestis ajavahemikul 1. maist kuni 31. oktoobrini 1873. Selle saksakeelne tunnuslause oli „Kultur und Erziehung” („Kultuur ja haridus”).
Väljapaneku tarvis rajatud hoonetesse ja paviljonidesse mahutati umbes 26 000 eksponenti. Sealhulgas ehitati Prateri linnaparki šoti inseneri John Scott Russelli projekteeritud rotund, mis oli tol ajal tohutute mõõtmetega. Rotund hävines tulekahjus 17. septembril 1937.
Karjäärinõustamine

Karjäärinõustaja on inimese karjäärikujundamise toetaja ja juhendaja.
Karjäär on inimese elukestev haridus- ja tööalane areng kõigi inimese elu rollide omavahelises kooskõlas. Karjääri kujundamine on seotud inimese elu teadliku juhtimisega. 
Karjäärinõustamine.
Karjäärinõustamine on inimese toetamine teadlike karjääriotsuste tegemisel ja elluviimisel. Nõustamine loob eeldused oma võimete ja võimaluste paremaks analüüsiks, et tuginedes elukestva õppe põhimõtetele planeerida ja ellu viia isiklikku karjääriplaani. 
Enamasti toimub nõustamine individuaalvestluse vormis, kuid sageli töötatakse ka gruppidega. Individuaalnõustamisel tegeleb nõustaja ühe kliendiga, grupinõustamisel mitme sarnaste vajadustega kliendiga. Nõustamise protsessis lähtutakse inimese olukorrast ja vajadustest – kas tegemist on kiiret lahendamist vajava olukorraga või pigem rahulikku tegutsemist võimaldava küsimusega. Sõltuvalt olukorrast valib karjäärinõustaja sobiva tegutsemismeetodi. 
Nõustamine on protsess, mille tulemus nõustatava jaoks võib olla:
Karjäärinõustaja.
Karjäärinõustaja toetab inimest karjääri kujundamisel. Ta aitab suurendada teadlikkust iseendast, hariduse ja tööturu võimalustest, püstitada eesmärke ning kavandada tegevusi nende eesmärkide saavutamiseks. Karjäärinõustaja kasutab oma töös erinevaid lähenemisi. Peamiseks meetodiks on vestlus, millesse põimitakse vastavalt kokku lepitud eesmärgile aktiivmeetodeid, loovharjutusi ning vajaduse korral ka asjakohaseid teste. Karjäärinõustaja võib spetsialiseeruda noorte, täiskasvanute, töötute või erivajadustega inimeste toetamisele. Peamiselt pakuvad Eestis karjäärinõustamist erinevatele sihtrühmadele maakondlikud Rajaleidja keskused, Töötukassa esindused, kõrgkoolid ja personaliotsingufirmad.
Karjääriinfo spetsialist.
Karjääriinfo spetsialist loob, koondab ja vahendab tööturu- ja haridusteemalist infot. Karjääriinfo spetsialist saab abiks olla karjääriinfo otsingul ja selle analüüsimisel toetades inimest teadlike valikute tegemisel. Karjääriinfo spetsialistid tegutsevad maakondlikes Rajaleidja keskustes ja Töötukassa esindustes.
Eesti Karjäärinõustajate Ühing.
2002. aastal asutati Eesti Karjäärinõustajate Ühing (KNÜ), mis on karjäärispetsialiste ja karjääriteenuste arendamisest huvitatud inimesi ühendav organisatsioon. Ühing kaitseb oma liikmete ametialaseid huve, väärtustab karjäärispetsialisti elukutset, korraldab täiendõpet, töötab välja ja levitab karjäärispetsialistidele nende tööks vajalikke metoodilisi ja teabematerjale ning osaleb Eesti karjääriteenuste arendamises.
Karjäärispetsialisti kutset saab taotleda Eesti Karjäärinõustajate Ühingust.
Béla Vikár

Béla Vikár (1. aprill 1859 Hetes – 22. september 1945 Dunavecse) oli ungari etnograaf ja tõlkija, Ungari Teaduste Akadeemia kirjavahetajaliige. 
1870. aastate lõpus hakkas ta koguma ungari rahvalaule ja muinasjutte. 1896. aastal hakkas ta fonograafiga salvestama ungari rahvalaule.
Vikár tõlkis ungari keelde "Kalevala", kõik La Fontaine'i muinasjutud ja Šotha Rusthaveli "Kangelase tiigrinahas". Ta tõlkis ungari keelde ka katkendeid "Kalevipojast".
Ta töötas Ungari parlamendi stenografistina.
John Scott Russell

John Scott Russell (9. mai 1808 Glasgow – 8. juuni 1882 Ventnor, Wighti saar) oli šoti tsiviilehituse insener, laevaehitusinsener ja laevaehitaja. 
Ta ehitas koos Isambard Kingdom Bruneliga laeva SS Great Eastern. See oli oma valmimise ajal maailma suurim laev ja sai kuulsaks Euroopa ja Põhja-Ameerika vahelise transatlantilise telegraafikaabli paigaldamisega 1866. aastal.
Russell avastas lainelükke, mis pani aluse kaasaegsele solitonide (elastselt interakteeruvad üksiklained) uuringule ning töötas välja laine-sirgete süsteemi laevaehituses. Ta oli üks Šoti valgustusajastu järgse tööstusliku pöörde esindajaid Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigis.
Russell korraldas ühtlasi kuningliku komisjoni liikmena Londoni 1851. aasta maailmanäitust ("The Great Exhibition"). Tema projekti järgi ehitati Viinis asuvasse Prateri linnaparki 1873. aasta maailmanäituse tarvis suursugune rotund (Rotunde).
Ta oli 1860. aastal Royal Institution of Naval Architectsi asutajaliikmeid.
Teresa Czerwińska

Teresa Tatiana Czerwińska (neiuna Teresa Tatiana Tumanowska; sündinud 7. septembril 1974 Daugavpilsis) on Lätis sündinud Poola majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 9. jaanuarist 2018 kuni 4. juunini 2019 Poola rahandusminister.
Ta sündis aastal 1974 Daugavpilsis. Ta lõpetas aastal 1997 Gdański Ülikool sotsiaalteaduskonna ja aastal 1998 sama ülikooli juhtimise teaduskonna. Aastal 2000 kaitses ta doktoriväitekirja kindlustusseltside investeerimistegevus Poola kapitaliturul. Ta oli aastast 2011 professor Varssavi ülikoolis. Aastatel 2015–2018 oli ta Poola Teaduste Akadeemia rahanduskomisjoni sekretär.
Alates 9. jaanuarist 2018 kuni 4. juunini 2019 oli ta Poola rahandusminister.
Emiliano Madriz

Emiliano Madriz (1800 León – 1844 León) oli Nicaragua advokaat ja poliitik, aastail 1844–1845 Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja.
Kui El Salvadori riigipea Francisco Malespíni vastu sõda alustati, siis saatis eelmine riigipea Manuel Pérez Chinandegas kogunevad Nicaragua väed Chichigalpasse, takistades nii sõjategevust. See Malespínile osutatud toetus kutsus aga esile parlamendi vastuseisu ning nii tagandas põhiliselt Liberaalse partei kontrollitav parlament Péreze 16. septembril ja tema kohuseid asus täitma liberaalide hulka kuuluv Emiliano Madriz. Pérez siiski vabatahtlikult ametit maha ei pannud ja jätkas tööd kuni 4. novembrini. Emiliano Madrizi residentsiks oli sel ajal Nicaragua liberaalide keskus León.
25. oktoobril tungisid Malespíni juhitavad El Salvadori ja Hondurase ühisväed Nicaraguasse. 26. novembril alustasid nad rünnakut Leónile, mis kestis 45 päeva. Viimaks otsustasid rünnaku halvast ettevalmistusest häiritud Hondurase väed taganeda ja vaid Malespíni isiklik sekkumine suutis neid veenda kaitsetegevust jätkama. Konfliktid tekkisid ka Nicaragua konservatiivide ja liberaalide vahel. Konservatiivid lahkusid linnast ja otsustasid valida endi seast uue ülemdirektori, kelleks pidi saama Silvestre Selva, ning osad konservatiivide väesalgad liitusid ka linna ründajatega.
Linna kaitsjatele kujunes saatuslikuks see, et nende ostetud suur relvasaadetis püssirohu, 200 vintpüssi ja 1000 musketiga langes Chinandega departemangus vastaste kätte. 16. detsembril 1844 vallutasid Malespíni väed linna. Malespín lasi hukata kõik linna juhtivad tegelased ja olulisemad liberaalid, samal päeval sai ilmselt surma ka Emiliano Madriz. 25. jaanuaril 1845 korraldas Malespín linna kaitsmist vapralt juhatanud Emiliano Madrizi ametliku mahalaskmistseremoonia.
Silvestre Selva

Silvestre Selva Sacasa (1777 Granada – 31. detsember 1855 Granada) oli Nicaragua advokaat ja poliitik, aastail 1844–1845 Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja.
Silvestre Selva oli abielus Sabina Estrada Carrilloga. Neil oli tütar Lorenza Selva Estrada.
Kui El Salvadori riigipea Francisco Malespíni vastu sõda alustati, saatis riigipea Manuel Pérez Chinandegas kogunevad Nicaragua väed Chichigalpasse, takistades nii sõjategevust. See Malespínile osutatud toetus kutsus aga esile parlamendi vastuseisu, nii tagandas põhiliselt Liberaalse partei poolt kontrollitav parlament Péreze 16. septembril ja tema kohuseid asus täitma liberaalide hulka kuuluv Emiliano Madriz. 25. oktoobril tungisid Malespíni juhitavad El Salvadori ja Hondurase ühisväed Nicaraguasse. 26. novembril alustasid nad rünnakut Leónile. Rünnak kestis 45 päeva. Konfliktid tekkisid ka Nicaragua konservatiivide ja liberaalide vahel, konservatiivid lahkusid linnast ja otsustasid valida endi seast uue ülemdirektori kohusetäitja, kelleks sai 16. detsembril Silvestre Selva, osad konservatiivide väesalgad liitusid ka linna ründajatega. Uue konservatiivide valitsuse residentsiks kujunes Masaya.
McLaren (täpsustus)

McLaren võib tähendada mitut asja:
Manuel Blas Antonio Sáenz

Manuel Blas Antonio Sáenz (1800 Rivas – ?) oli Nicaragua poliitik, aastail 1845 Nicaragua ülemdirektori kohusetäitja.
Aastal 1842 esindas Sáenz Nicaraguat Costa Ricaga peetavatel piiriläbirääkimistel. Aastal 1843 võeti tema juhtimisel vastu seaduseelnõu riikliku ajalehe "Registro Oficial" loomiseks.
Kui El Salvadori riigipea Francisco Malespíni vastu sõda alustati, saatis riigipea Manuel Pérez Chinandegas kogunevad Nicaragua väed Chichigalpasse, takistades nii sõjategevust. See Malespínile osutatud toetus kutsus aga esile parlamendi vastuseisu, nii tagandas põhiliselt Liberaalse partei poolt kontrollitav parlament Péreze 16. septembril ja tema kohuseid asus täitma liberaalide hulka kuuluv Emiliano Madriz. 25. oktoobril tungisid Malespíni juhitavad El Salvadori ja Hondurase ühisväed Nicaraguasse. 26. novembril alustasid nad rünnakut Leónile. Rünnak kestis 45 päeva. Konfliktid tekkisid ka Nicaragua konservatiivide ja liberaalide vahel, konservatiivid lahkusid linnast ja otsustasid valida endi seast uue ülemdirektori kohusetäitja, kelleks sai 16. detsembril Silvestre Selva, osad konservatiivide väesalgad liitusid ka linna ründajatega. Uue konservatiivide valitsuse residentsiks kujunes Masaya. 20. jaanuaril sai tema asemel ülemdirektori kohusetäitjaks Sáenz.
Pärast Leóni langemist sai sealseks kuberneriks konservatiivide vägesid juhatanud José Trinidad Muñoz Fernández. 3. märtsil sõlmis Sáenz Malespíniga rahu ja 10. märtsil alustas taas tööd Nicaragua parlament. Kaks päeva hiljem valis see uueks riigipeaks José León Sandovali.