tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bélapátfalva

Bélapátfalva on linn Ungaris Hevesi komitaadis, Bélapátfalva kreisi halduskeskus.
Geograafiline asend.
Bélapátfalva asub Bükki mäestiku jalamil, Slovakkia piirist 23 km kaugusel, komitaadikeskusest Egerist ligikaudu 17 km põhjas. Linn asub Bükki rahvuspargi territooriumil. Linna läbib Eger–Putnoki raudteeliin.
Ajalugu.
Asula on saanud nime Bélide perekonna järgi, kes olid selle piirkonna maaomanikud. 1232. aastal asutati külla tsistertslaste klooster. Kui 1241. aastal põgenesid kuningas Béla IV väed mongolite eest, siis võitlesid nad kloostri juures neid jälitavate mongolitega. 1330. aastal on asula kohta ürikutes kirjutatud: "küla kloostri ees, mida kutsutakse Abti külaks". 1415. aastal esineb nimekuju aga nimekuju Abátfalva. Klooster tegutses kuni 1534. aastani, mil see reformatsiooni käigus suleti. Turulinna staatuse sai Bélapátfalva sai enne 1761. aastat. 1815. aastal rajati asulasse paperivabrik, mis aga hiljem suleti. Endises paberivabriku hoones alustas 1843. aastal tegevust keraamikatehas, mis töötas kuni 1927. aastani. Asula nimi muudeti 1905. aastal Apátfalvast Bélapátfalvaks. Vana tsemenditehas alustas tootmist 1910. aastal. 1950. aastal sai Bélapátfalva suurkülaks. Uus tsemenditehas alustas tööd 1980. aastal, kuid see suleti 2001. aastal. Linnaõigused sai Bélapátfalva 1. jaanuaril 2004.
Anu Karavajeva

Anu Karavajeva (aastani 1982 Anu Valge; sündinud 21. septembril 1958 Rakveres) on endine eesti võrkpallur ja võrkpallitreener.
Sportlaskarjäär.
Anu Valge alustas võrkpalliga tegelemist 1969. aastal Kundas Ivar Andrelleri käe all. 9. klassist läks ta õppima ja treenima Tallinna Spordiinternaatkooli, kus ta treeneriks oli Ellen Liik ja kellega jõuti korduvalt Eesti NSV meistrivõistlustel medalile. Tallinnas õppides käis ta ka Kalevi esindusnaiskonna treeningutel, kus oli treeneriks Ago Kalde.
Keskkooli lõpetamise järel sai Valge tänu silmapaistvatele tulemustele noorsoomängudel pakkumise kolmelt NSV Liidu kõrgliigaklubilt: Moskva Dünamolt, Leningradi Spartakilt ja Riia Auroralt. Valge otsustas Leningradi Spartaki kasuks, kus mängis aastatel 1977–1982. Ta tuli Spartakiga kahekordseks NSV Liidu karikavõitjaks (1978, 1979). NSV Liidu meistrivõistlustel jõuti parima tulemusena 1980. aastal hõbemedalile. Võeti osa ka Euroopa karikasarjast, kus 1981. aastal saadi teine koht.
1983. aastal sündis Karavajeval poeg, mille tõttu tuli karjääris valikuid teha. Peale poja sündi aitas ta lühikest aega Leningradi Ekrani naiskonda ning sai ka kutse tagasi Leningradi Spartakisse, kuid elukorralduse tõttu otsustas ta liituda hoopis Riia Daugava naiskonnaga (Karavajeva abikaasa liitus Riia VEF-iga). Ta mängis Riia naiskonnas kolm hooaega ning korra jõuti Läti NSV meistrivõistlustel pronksile.
1987. aastal naasti Eestisse, kus Karavajeva liitus Kirovi-nimelise näidiskalurikolhoosi võrkpallinaiskonnaga (abikaasa liitus Tallinna Kaleviga). Ta mängis naiskonnas aastatel 1987–1991 ning selle perioodi vältel domineeris naiskond Eestis. Võideti neljal korral Eesti NSV meistritiitel (1987–1991) ja kahel korral Eesti NSV karikavõistlused (1987 ja 1990). Hooajal 1991/92 tugevdas ta Ungari klubi Szolnok.
Põhiliselt mängis Karavajeva temporündaja positsioonil, kuid teda kasutati ka diagonaalründaja ja sidemängijana. NSV Liidu võrkpallikoondisse teda aga ei kutsutud.
Treeneritöö.
Karavajeva treeneritee sai alguse 1993. aastal, kui ta võttis vastu Eesti koondnaiskonna peatreeneri koha, mida ta täitis kuni 1999. aastani.
Klubivõrkpallis on ta juhendanud Eesti naiste meistriliiga klubisid Viimsi VK (1999–2002) ning TPÜ/Cartini (2002–2006). Tema juhendatavad klubid on tulnud kuuel korral Eesti meistriks (2000–2002 ja 2004–2006) ja neljal korral Eesti karikavõitjaks (2000–2001, 2003 ja 2005). Ta on valitud kahel korral Eesti parimaks võrkpallitreeneriks (2004 ja 2006).
Isiklikku.
Anu Valge lõpetas 1977. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli ja 1984. aastal Leningradis F. Engelsi nimelise Kaubandusinstuudi ökonomisti erialal.
Ta abiellus 1982. aastal korvpalluri Aleksandr Karavajeviga. 1983. aastal sündis neil poeg Anton.
1993. aastal diagnoositi Karavajeval rinnanäärmevähk. Ta sai ravi, käis kolmel operatsioonil ning paranes. Aastal 2019 naasis sama haigus.
Wessington Springs

Wessington Springs on linn USA-s Lõuna-Dakota osariigis, Jerauldi maakonna halduskeskus ja suurim linn. Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 771.
Wessington Springs asutati 1880. aastal ja tänavavõrk pandi maha 1882. aastal. Linnaõigused sai see 1893. aastal. Linna kasv hoogustus 1903. aastal pärast seda, kui sinna jõudis Milwaukee Roadi raudteeliin. Linna elanike arv jõudis tipptasemele 1920. aastal, kui seal elas 1618 inimest. Viimati küündis elanike arv üle tuhande 2000. aastal, kui elanike arvuks loendati 1011.
Aastatel 1887–1968 tegutses linnas kutsekõrgkool Wessington Springs College.
Linnas asub 1932. aastal valminud Shakespeare Garden and Anne Hathaway Cottage, mis jäljendab Inglismaal asuva William Shakespeare'i abikaasa Anne Hathaway kodukohta koos Shakespeare'i aiaga. Tänapäeval on see ürituse toimumiskoht ja kohalik turismiatraktsioon.
Linn asub maantee South Dakota Highway 34 ääres.
Ketashakkur

 
Ketashakkur on puidu hakkimise masin. Ketashakkur kasutab kettakujulisi terasid puidu purustamiseks hakkpuiduks. Mõiste "ketas" tuleneb nende lõikenugade paigutusest, mis on ketastele horisontaalselt paigaldatud. Hakkurid leiavad enim kasutust põllumajanduses, metsanduses ja aianduses.
Ketashakkurid lõikavad puitu 45-kraadise nurga all, et tagada hea laastu kvaliteet ja ühtlasemad lõiked. Ketashakkur on saadaval erinevates suurustes, alates väiksematest kodupõhistest variantidest kuni suurte kaubandusliku kvaliteediga variantideni.
Ketashakkurid on energiasäästlikud ja neid kasutatakse tavaliselt väiksemates puiduhakkurites, kuna ketas võib olla väiksem ja kaalult kergem. Selliseid hakkureid kasutatakse palkide ja okste hakkimiseks ühtlaseks puiduhakkeks, mille läbimõõt on 50–200 mm. Ketashakkur purustab oksi, lehti, orgaanilist prahti ning pappi ja paberit. Suur tööstusliku kvaliteediga ketashakkur suudab ka suuri rehve purustada. Ketashakkuri töövõime sõltub suuresti ketashakkuri tüübist ja suurusest. Saadud purustatud materjali kasutatakse enamasti multšina, kütusena või paberi tootmiseks.
Paturaamat

"Paturaamat" on ansambli HND 2007. aastal ilmunud debüütalbum. Esimene singel "Vaevu hingan" ilmus aastal 2006.
Pop rock

Pop" "rock, eestipäraselt poprokk, on rokkmuusikastiil. See sai alguse 1950. aastate lõpul, alternatiivina tavalisele rock'n'roll muusikale.
Narva Eesti Gümnaasium

Narva Eesti Gümnaasium on riigigümnaasium Narvas aadressil Hariduse 3.
Kool tegutseb alates 1. septembrist 2023. Kooli direktor on Irene Käosaar.
Narva Eesti Gümnaasium jagab koolihoonet Narva Eesti Põhikooliga. Eesmärk on rajada Hariduse tänavale hariduslinnak, mis loob võimaluse õppida eesti keeles alates lasteaiast kuni gümnaasiumi lõpuni.
Ajalugu.
2021. aastal allkirjastasid Eesti haridus- ja teadusminister Liina Kersna ja Narva linnapea Katri Raik senise Narva Eesti Gümnaasiumi riigile üleandmise lepingu ning 1. septembrist 2021 on kooli pidaja Haridus- ja Teadusministeerium.
Ani katedraal

Ani katedraal (armeenia keeles Անիի մայր տաճար, "Anii majr tatšar"; türgi keeles "Ani Katedrali") keskaegse Bagratiidide Armeenia pealinna Ani suurim säilinud ehitis, arhitekt Trdati ehitatud kunagine katedraalkirik, mis asub Ida-Türgis Armeenia piiri ääres.
Ajaloost.
Katedraali ehitus lõpetati 11. sajandi algul ja seal asus ligi pool sajandit katoolikose aujärg. 1064. aastal muudeti Ani katedraal pärast seldžukkide vallutusi mošeeks. Hiljem läks see Armeenia kirikule tagasi, ent 1319. aastal toimunud maavärinas varises kiriku nelitiskuppel ja kooniline katus. Selle järel kaotas kirik järk-järgult oma tähtsuse, hüljati ning hoone hakkas lagunema. Kiriku loodenurga müürid varisesid 1988. aasta maavärinas.
Katedraal on Ani suurim hoone. See on ristkülikukujulise põhiplaaniga kuppelbasiilika, kuigi praeguselt siluetilt puuduvad tambuur ja kuppel. Siseruumis oli kesklöövis kasutatud teravkaart ja kimppiilaritega sarnanevaid järgulisi tugesid, mis on põhjustanud oletusi ehitise mõjust gooti arhitektuurile. Ani katedraal kanti koos muude Ani ehitistega 2016. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Encs

Encs on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis, Encsi kreisi halduskeskus.
Geograafiline asend.
Encs asub Zempléni mäestiku jalamil Hernádi jõe orus, Slovakkia piirist 18 km kaugusel, komitaadikeskusest Miskolcist ligikaudu 35 km kirdes. Linna läbib Miskolc–Košice raudteeliin.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1219. aastal. 1706. aastal põletasid Austria väed küla maha, kuid see ehitati uuesti üles. 1860. aastal sai Encs raudteeühenduse, mis soodustas asula arengut. Linnaõigused sai Encs 1984. aastal. 1990. aastate alguses suleti linnas mitmed tootmisettevõtted.
Mo Mamma

"Mo Mamma" on 2023. aasta novembris esilinastunud Eesti mängufilm. 
Filmist.
Film käsitleb raske teemat, lähedase kaotust ja sellega leppimist. Eva Koldits ja Helena Lotman mängivad ema ja tütart, kes püüavad hakkama saada olukorraga, kus Mamma (vanaema) enam haiglast ilmselt koju ei pääse, nad seisavad silmitsi Mamma kaotusega. Tasakaalustava pereliikme puudumine jätab naised lahendamata probleemidega omapäi ja nad peavad leidma tee, kuidas taastada omavaheline harmoonia. Mõlemad elavad Mamma lahkumisvalu väga erinevalt teineteise peal välja, ent tingimusteta armastuses on kõik lubatud. Videomälestused näitavad vanaema rahumeelset elutervet argielu ning Mamma võrdsustub saare ja selle loodusega, mis on pidevalt kohal, kuid otseselt hoomamatu.
Carlo Emanuele IV

Carlo Emanuele IV (sünninimega Carlo Emanuele Ferdinando Maria; 24. mai 1751 – 6. oktoober 1819) oli Savoia dünastiast pärit Sardiinia kuningas alates 16. oktoobrist 1796 kuni 4. juunini 1802. 
Elulugu.
Carlo Emanuele sündis 24. mail 1751 Torinos Vittorio Amedeo III ja Hispaania infante Maria Antonia Ferdinanda perekonda. Tema õpetajateks olid nooruses kardinal Hyacinthe Sigismond Gerdil, krahv Roberto Giuseppe Malines de Bruino ja Alessandro Vittorio Papacino d'Antoni. Enne kuningaks saamist kandis Carlo Emanuele Piemonte printsi tiitlit.
6. septembril 1775 abiellus ta Chambéry lossis printsess Marie Clotildega, Prantsuse kuningas Louis XVI õega. Kroonimistseremoonial näidati ka Torino surilina. Nad elasid koos õnnelikult ning olid mõlemad sügavalt usklikud (katoliiklased). Nende abielu oli siiski lastetu. Carlo Emanuele oli nooruses väga närvilise iseloomuga ja kehva tervisega. 
Vittorio Amedeo III suri 16. oktoobril ning Carlo Emanuel sai raskustes riigi järgmiseks kuningaks. Mais oli Sardiinia sõlminud alandava rahulepingu Prantsusmaaga. Prantsuse vägedel lubati Sardiinia territooriumil paikneda. Prantsuse sõjaväejuhatus õõnestas pidevalt Carlo Emanuele võimu.
1797. aasta jaanuaris paljastati Torinos vandenõu, mille raames plaaniti kuningas tappa, lisaks prooviti juunis teda röövida. Sellest eest hukati mitu vandenõutegelast. See viis linnaelanikkonna seas mässudeni.
1798. aasta detsembris hõivas kindral Joubert allesjäänud Sardiinia maa-alad Põhja-Itaalias ja ka Torino linna. Carlo Emanuele oli sunnitud Piemonte alad ametlikult loovutama ning lahkus Torinost. Järgmised paar aastat redutas Carlo Emanuele koos oma abikaasaga Roomas, Napolis ning lõpuks ka Cagliaris. 1798. aastal kohtusid nad ka paavst Pius VI-ga ning kutsusid teda nendega Sardiiniasse, paavst keeldus oma kehva tervise ja vanaduse tõttu.
Maria Clotilde suri 7. märtsil 1802. Carlo Emanuele oli sellest väga rusutud ning loobus 4. juunil troonist. Järgmiseks kuningaks sai tema vend Vittorio Emanuele. Alates 13. juulist 1807 oli Carlo Emanuele peale Henry Benedict Stuarti surma ametlik jakobiidide troonile pretendeerija.
Hilisemas elus liitus Carlo Emanuele Jesuiitide orduga. 1815. aastal sai ta ordus noviitsiks.
Carlo Emanuele suri 6. oktoobril 1819 Roomas.
Mathcad

Mathcad on matemaatiliste võrrandite lahendamise arvutitarkvara. Programmi kasutavad näiteks ehitus-, elektri-, ja mehaanikainsenerid. Mathcad ilmus 1986. aastal DOS-i platvormil ning tõi kaasa reaalajas redigeerimise võimaluse (WYSIWYG) matemaatilistele valemitele interaktiivses märkmikus. Mathcadi lõi algselt Mathsoft ning alates 2006. aastast kuulub Parametric Technology Corporationile.
Ajalugu.
Mathcadi loojad on Allen Razdow ja Josh Bernoff Mathsoftis, mille asutasid David Blohm ja Allen Razdow. Esimene versioon ilmus 1986. aastal ning see oli esimene süsteem, mis toetas WYSIWYG redigeerimist ja matemaatiliste arvutuste korduvkasutust koos tekstiga. Samuti oli see esimene, mis võimaldas insenertehniliste arvutuste täpset kontrolli. 2006. aastal omandas Mathcadi ettevõte Parametric Technology. PC Magazine nimetas Mathcadi 1987. ja 1988. aasta parimaks tooteks.
Ülevaade.
Mathcad on tarkvara, mis võimaldab kasutajatel lahendada matemaatilisi võrrandeid visuaalses formaadis, tehes keerukad arvutused lihtsasti arusaadavaks. See sobib hästi inseneridele, kes dokumenteerivad ja rakendavad matemaatilisi mudeleid mitmesuguste disainilahenduste loomisel. Lisaks integreerub tarkvara sujuvalt teiste PTC inseneritarkvaradega, parandades töövoogude tõhusust.
Võimalused.
Mathcad'i tööleht ühendab matemaatilised valemid, teksti ja pildid, võimaldades arvutusi kiiresti muuta. See lihtsustab keeruliste probleemide lahendamist ja lahenduste esitamist.
Kasutatakse keerukate matemaatiliste meetodite rakendamiseks ja ühendamiseks teiste programmeerimiskeeltega, näiteks C++.
Mathcad sobib ka neile, kes oskavad programmeerida, võimaldades kasutada keerukamaid matemaatilisi meetodeid ja ühendada see teiste programmeerimiskeeltega, näiteks C++-ga.
Hetke väljalasked.
2022. aastal tutvustas PTC Mathcad Prime 8.0.0.0 versiooni, mis on saadaval freemium-mudelis. Kui 30-päevane prooviperiood läbi saab, on kasutajatel võimalik jätkata Mathcad Expressi tasuta kasutamist piiramatult. See on PTC uus turundusstrateegia. Viimane traditsiooniline Mathcad 15.0 väljalase toimus 2017. aastal ja seda toetatakse ainult piiratud ulatuses.
Tugi.
2011. aastast alates (Mathcad 15.0) on Mathcadi tugi hinna sees kasutamise esimese aasta lõpuni.
Absdorf

Absdorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Atzenbrugg

Atzenbrugg on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas. Helilooja Franz Schubert veetis umbes 1820. aastate suvedel mõnda aega Atzenbruggis.
Fels am Wagram

Fels am Wagram on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Andrei Voložinski

Andrei Olgertovitš Voložinski ("Андрей Ольгертович Воложинский", sündinud 4. juunil 1960 Tallinnas) on Venemaa sõjaväelane, auastmelt viitseadmiral (2013), Venemaa Föderatsiooni Sõjalaevastiku ülema esimene asetäitja, Peastaabi ülem aastatel 2016–2019. 
President Vladimir Putini alustatud Vene-Ukraina sõja ning Ukraina iseseisvuse ja territoriaalse terviklikkuse rikkumise toetamise tõttu on ta alates 2022. aasta kevadest Suurbritannia, Kanada jpt riikide poolt pandud rahvusvaheliste personaalsete sanktsioonide alla. 
Ta on lõpetanud Leningradi Nahhimovi mereväekooli (1977), Frunze nimelise Kõrgema mereväekooli (1982), kõrgemate ohvitseride kursused (1992), admiral Kuznetsovi nimelise Sõja-Mereakadeemia (2001) ja Venemaa Relvajõudude Peastaabi Sõjaväeakadeemia (2009).
Aastal 2004 sai kontradmirali ja 2013 viitseadmirali auastme.
Veebruarist juulini 2010 oli ta Põhja laevastiku allveejõudude komandör ja 9. juulist 2010 Põhja laevastiku staabiülem.
Märtsist juunini 2011 täitis ta ajutiselt Põhja laevastiku ülema kohuseid. Septembrist 2012 kuni detsembrini 2015 oli ta VF Relvajõudude Kindralstaabi operatiivjuhtimise osakonna ülema asetäitja ning alates 23. detsembrist 2015 Sõjamerelaevastiku ülema esimene asetäitja, Peastaabi ülem.
Detsembris 2019 saadeti ta erru seoses pensionile minekuga.
Õrn narmnahkis

Õrn narmnahkis ("Dentipellis fragilis") on kandseente hõimkonna "Agaricomycetes" klassi kuuluv liik seeni.
Esivanemate Kaja

Esivanemate Kaja on 2018. aastal asutatud Eesti folkmuusika ansambel.
Tammy Wynette

Tammy Wynette (5. mai 1942 Itawamba maakond, Mississippi – 6. aprill 1998 Nashville, Tennessee) oli USA kantrilaulja, üks ajaloo edukamaid naiskantrilaujaid.
Teda nimetati kantrimuusika esimeseks leediks ("First Lady of Country Music"). Tema tuntuim laul oli "Stand by Your Man" (1968), mis on üks suurima läbimüügiga kantrisingleid naissoololauljalt. Paljud tema hitid rääkisid üksindusest, lahkuminekutest ning elu- ja suhteraskustest. 1960. aastate teisesest poolest kuni 1970. aastate keskpaigani oli tal USA kantrisinglite edetabelis kokku kakskümmend esikohasinglit. Koos Loretta Lynni, Lynn Andersoni ja Dolly Partoni aitas ta 1970. aastatel defineerida naiste rolli kantrimuusikas.
1969. aastal abiellus ta kantrilaulja George Jonesiga, kellega koos salvestas 1970.–1990. aastatel mitmeid edukaid albumeid ja singleid. 1975. aastal nad lahutasid abielu.
1991. aastal salvestas Wynette koos Briti elektroonilise muusika ansambliga The KLF laulu "Justified &amp; Ancient", mis jõudis Briti singlite edetabelis teisele kohale.
Aastatel 1968–1970 pälvis Wynette kolmel aastal järjest Country Music Associationi auhinna aasta naislaulja kategoorias. 1998. aastal võeti ta Kantrimuusika Kuulsuste Halli liikmeks. Ta oli Grand Ole Opry liige.
Teisel pool vett

"Teisel pool vett" on ansambel Ruja hilisema perioodi (1985-1988) üks tuntumaid ja populaarsemaid laule. Laulu autor on Urmas Alender. Sõnade autor on Lehte Hainsalu, need ilmusid luuletusena 1972. aasta luulekogus "Siinpool Toone voolamist" ja hiljem ka kogudes "Laps tahab klassi kammitsaist lahti" (1984) ja “Lapsed lennand tuulde” (2003). 
Laul salvestati 1986. aastal ja avaldati 1989. aasta albumil "Pust budet vsjo" ainsa eestikeelse lauluna.
Hiljem on laul ilmunud ka kogumikel "Must Lind" (1994) ja "Need ei vaata tagasi... osa 2" (1999).
Darlan Romani

Darlan Romani (sündinud 9. aprillil 1991 Concórdias) on Brasiilia kuulitõukaja.
Ta pääses 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros finaali ja sai Brasiilia rekordiga 21.02 5. koha.
2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis püstitas Romani Lõuna-Ameerika rekordi 21.37 ja oli neljas.
2019. aasta Panameerika mängudel Limas võitis ta kuldmedali võistluste rekordiga 22.07. Maailmameistrivõistlustel Dohas tõukas ta finaalis suurepärase 22.53, kuid jäi Joe Kovacsi, Ryan Crouseri ja Tomas Walshi järel esimesena medalita. Kuigi Romani oleks oma tulemusega võitnud kuldmedali kõikidel varasematel ülemaailmsetel tiitlivõistlustel, kaotas ta kõigi aegade kõrgetasmelisemas kuulitõukefinaalis pronksmedali võitnud Walshile 37 sentimeetriga.
Olümpiamängudel Tokyos sai Romani tulemusega 21.88 Crouseri, Kovacsi ja Walshi järel taas neljanda koha.
2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Romani võistluste rekordiga 22.53 Crouseri ja Walshi ees kuldmedali. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta 21.92-ga viies. 
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 22.37-ga kvalifikatsiooni, kuid jäi finaalis tulemusega 21.41 kaheksandaks. Panameerika mängudel Santiagos kaitses ta tiitlit tulemusega 21.36.
2024. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Glasgow's sai Romani 21.11-ga 7. koha.
Ta on kuulitõukes kahekordne Lõuna-Ameerika meister ning võitnud Lõuna-Ameerika mängudel kuld- ja hõbemedali.
Romani isiklik rekord on 2019. aastal Palo Altos tõugatud 22.61, millega ta on kõigi aegade edetabelis 11. kohal.
Winfred Yavi

Winfred Mutile Yavi (sündinud 31. detsembril 1999 Ukias) on Keenia päritolu Bahreini takistusjooksja, olümpiavõitja ja maailmameister.
Kuigi Yavi sündis ja kasvas Keenias, vahetas ta 15-aastaselt kodakondsust ning on alates 2016. aastast esindanud Bahreini.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis pääses ta 3000 meetri takistusjooksus finaali ja sai isikliku rekordiga 9.22,67 8. koha.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas oli Yavi isikliku rekordiga 9.05,68 3000 meetri takistusjooksus neljas.
Tokyo olümpiamängudel sai ta 10. koha.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta ajaga 9.01,31 taas neljas
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis tuli Yavi Beatrice Chepkoechi ja Faith Cherotichi ees maailmameistriks ajaga 8.54,29. Hooaja lõpus tuli ta ka Teemantliiga üldvõitjaks.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta kuldmedali olümpiarekordiga 8.52,76.
Schmidti vasar

Schmidti vasar, ka tagasilöögi vasar, põrkevasar ja löökhaamer, on üks vanemaid ja tuntumaid seadmeid betooni ja kivimite survetugevuse mittepurustavaks hindamiseks. Vasarat kasutatakse ehituses ka betoonvalmistoodete ja mördi tugevuse hindamiseks ning betooni nõrkade ja madala kvaliteediga kohtade tuvastamiseks. Schmidti vasara leiutas 1940. aastate lõpus Šveitsi insener Ernst Schmidt. 
Tööpõhimõte.
Schmidti vasara komponendid on kolb, vedru, riiv, indikaator, raskus ja korpus. Vasarat tuleb enne katseid kontrollida 5000 N/mm² Brinelli kõvadusega terasest alasil. Schmidti vasara kolb surutakse 90° nurga all vastu katsetatavat pinda ning vasara sisemine vedru pingestub. Pingestatud vedru vabastab riivi ja metallist kolb põrkab tagasi. Libiseva indikaatori registreeritud tagasilöögi väärtus tuleb teisendada teisenduskõvera abil hinnanguliseks survetugevuseks. Schmidti vasaraga saab hinnata survetugevust alates 10 N/mm² kuni 70 N/mm². Löök tuleb sooritada vähemalt kuues eri punktis. 
Schmidti vasaraga saadud tulemused on hinnangulised ja ebatäpsemad kui laboratoorsed testimismeetodid. Võimalikult täpsete tulemuste saamiseks peab olema täidetud mitu tingimust. Betoon peab olema täielikult hangunud, pind peab olema kuiv, sile ja puhas, põrke asukoht peab olema vähemalt 20 mm kaugusel äärtest. Kindlaim viis betooni survetugevuse hindamiseks on viia proovitükiga läbi purustav katse laboris, kuid see on tehniliselt tülikas, ja vahel võimatu.
Katse meetod juhindub ASTM C805-st või Euroopa Standardist EN 12504-2.
Aavo Palo

Aavo Palo (sündinud 12. novembril 1966) on Viljandi Paalalinna Kooli direktor.
Erik Kivisüda

"Erik Kivisüda" on 2022. aasta oktoobris esilinastunud Eesti mängufilm, mis on loodud Sass Henno romaani "Mereröövlimäng" ainetel. 
Filmist.
Filmi peategelane on üksildane 11-aastane Erik, kes arvab, et tal on kivist süda. Poiss satub fantastilisele teekonnale Kahevahelmaailma ning ta saab teada, mis on sõpruse hind.
Eriku vanemad otsustavad kolida päranduseks saadud lossi, aga selle kõledad ruumid tekitavad poisis vastumeelsust. Üksi kodus olles tutvub ta Mariaga, kes elab koos isaga lossi tagatubades ja peab nüüd välja kolima. Maria jaoks on see vana maja üks ja ainus kodu, kust ta ei soovi lahkuda. Maria mõtleb olukorra päästmiseks välja plaani ja asub otsima oma kadunud ema, kelle on väidetavalt röövinud piraadid. Erik luurab Maria järele ning nad satuvad mereröövlite laevale. Lapsed leiavad laevalt professionaalse näitleja ja piraadiks muutunud ema, kes ei tunne Mariat ära. Kõik laeval viibijad on hoopis huvitatud pääsemisest peeglitagusesse maailma. Erik ja Maria põgenevad laevalt koos ema ja näitlejaga. Lossi naasmisel leiavad nad end olukorrast, kus on kaalul juba elu ja surm, ning otsustavaks saab sõprus.
Osatäitjad.
ja teised.
Võttepaigad.
Filmi välisvõtted toimusid Meysembourgi lossi juures (Luksemburg) ja Toila rannikul, sisevõtted merendus- ja vabaajakeskuses Haven Kakumäe, Filmlandi stuudios Luksemburgis ja Meysembourgi lossis.
Nii vaikseks kõik on jäänud

"Nii vaikseks kõik on jäänud" on ansambel Ruja laul. See on üks Ruja tuntumaid laule. Laulu autoriks on Rein Rannap, muusika on kirjutatud Ernst Enno tekstile. Laulust on lindistatud kaks versiooni, neist esimene 1971. aastal ja teine aastal 1985, kus klaverit mängib Olav Ehala.
1971. aasta versioon on ilmunud kogumikul "Need ei vaata tagasi... osa 1" (1999). 1985. aasta versioon on ilmunud kogumikel "Must lind" (1994) ja "Need ei vaata tagasi... osa 2" (1999).
Ercole III

Ercole III (sünninimega Ercole Rinaldo; 22. november 1727 – 14. oktoober 1803) oli Este dünastiast pärit Modena ja Reggio hertsog ning Mirandola hertsog. 
Elulugu.
Ercole sündis 22. novembril 1727 Modenas hertsog Francesco III ja Charlotte Aglaé d'Orléansi perekonda.
1741. aasta 16. aprillil toimus Ercole' ning Massa ja Carrara hertsogi tütre Maria Teresa Cybo-Malaspina pulmapidu. Nende abielu polnud õnnelik ning 1750. aastast alates elasid nad lahus.
1772. aastal surus Ercole maha ülestõusu Gargfagnanas. Peale Francesco III surma 22. veebruaril 1780 sai Ercole järgmiseks hertsogiks.
1789. aastal asutati Ercole'i soovil Modena veterinaariakool. Oma valitsusajal suurendas ta ka Estense raamatukogu. 1790. aastal abiellus ta peale oma abikaasa surma oma armukese Chiara Mariniga.
1796. aastal hertsogkonnani jõudnud sõjategevuse tõttu põgenes Ercole Modenast 7. mail. 1797. aastal jõudis ta Veneetsiasse, kus linna tunginud prantslased tema kodust 200 000 kuldmünti röövisid. 26. augustil oli tema kukutamiseks Reggios ka mäss alanud. Lisaks pidi ta hiljem Prantsuse administratsioonile Modenas makseid tegema. 1797. aastal põgenes ta Viini, kust naasis kaks aastat hiljem Veneetsiasse ning asus siis elama Trevisosse.
Ercole III suri 14. oktoobril 1803, tema surnukeha maeti kaputsiinide kloostrisse.
Beled

 &lt;ns&gt;0&lt;/ns&gt;
 &lt;revision&gt;
 &lt;parentid&gt;6620758&lt;/parentid&gt;
 &lt;timestamp&gt;2024-04-08T16:30:47Z&lt;/timestamp&gt;
 &lt;contributor&gt;
 &lt;username&gt;Velirand&lt;/username&gt;
 &lt;/contributor&gt;
 &lt;origin&gt;6620760&lt;/origin&gt;
 &lt;model&gt;wikitext&lt;/model&gt;
 &lt;format&gt;text/x-wiki&lt;/format&gt;
Beled on linn Ungaris Győr-Moson-Soproni komitaadis Kapuvári kreisis.
Geograafiline asend.
Beled asub Austria piirist 26 km kaugusel, kreisikeskusest Kapuvárist umbes 14 km lõunas ja komitaadikeskusest Győrist ligikaudu 48 km lääneedelas. Linna läbib Hegyeshalom-Szombathely raudteeliin. 
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1230. aastal. 16. sajandi lõpul ja 17. sajandil rüüstasid küla korduvalt Türgi väed. 18. sajandi alguse ungari vabadusvõitluse ajal hävitasid küla Austria väed. Alates 19. sajandi keskpaigast hakkas külas arenema väiketööstus. 1858. aastal hävis tulekahjus suur osa küla majadest. Raudteeühenduse sai Beled 1891. aastal. 20. sajandi esimesel kümnendil omandas asula linliku iseloomu. Arenes välja rikkalik seltsielu. Linnaõigused sai Beled 2009. aastal.
Grafenwörth

Grafenwörth on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Großriedenthal

Großriedenthal on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Pehme kliima ja viljakas pinnas võimaldavad piirkonnas toota nii puuviljaseid kui ka täidlaseid veine. Grossriedenthal asub Alam-Austria veinipiirkonnas u. 50 km Viinist loodes, mis on umbes 1 tund autosõitu.
Piirkonnas on palju taimeliike, mida mujal ei leidu.
Harjasnarmik

Harjasnarmik ("Gloiodon strigosus") on kandseente hõimkonna "Agaricomycetes" klassi kuuluv liik seeni.
Lõuna-Aafrika ringhäälingukontsern

Lõuna-Aafrika ringhäälingukontsern (inglise keeles "South African Broadcasting Corporation" (SABC); afrikaani keeles "Suid-Afrikaanse Uitsaaikorporasie" (SAUK)) on Lõuna-Aafrika Vabariigi avalik-õiguslik ringhäälinguorganisatsioon.
Seiklusromaan

Seiklusromaan on romaani liik, mille süžee on seikluslik. Seiklusromaan on tihedalt seotud reisiromaaniga. Reisiromaan on reisiteemaline.  
Seiklusromaanil on kindel algus ja lõpp. Loos liigub tegevus kogu aeg edasi, kus igas peatükis on uued sündmused. Loo lõpuks saavutab peategelane soovitud eesmärgi.
Ajalugu.
Seiklusromaane kirjutati juba antiikajal, kus suuremad teosed olid "Odüsseia" ja "Ilias". Victoria ajastu Inglismaal oli seiklusromaanide hiilgeaeg seoses Briti impeeriumi laienemisega. Tolleaegsete seiklusromaanide eesmärk oli ilustada Briti impeeriumi laienemist ja sissetungi teistesse riikidesse. Peategelasteks olid enesekindlad ja sümpaatsed kangelased. Tekstid olid kirjutatud reisidest ja sündmustest kolooniates.
Vastavalt 1867. aasta haridusseaduse muudatusele tekkis võimalus kasutada õppetöös lisaks piiblile ka teisi raamatuid, mida loeti faktipõhiseks. Nende hulka arvati ka seiklusromaane, nagu Daniel Defoe "Robinson Crusoe". Romaanid põhinesid osaliselt päris inimestel ja kohtadel ning tundusid ka sellevõrra tõepärasemad. Samuti olid raamatutes allmärkused ja kaardid.
Just madalama seisusega inimesed moodustasid suurema hulga seiklusromaanide lugejaskonnast.      
1948. aastal avaldas Thor Heyerdahl raamatu ""Kon-Tiki" ekspeditsioon", mis räägib tema Peruust Polüneesiasse seilamise kogemusest. Raamat on tõlgitud üle 70 keelde. USAs ilmus ingliskeelne tõlge 1950. aastal ning raamat püsis mitu kuud raamatute müügiedetabelite eesotsas. ""Kon-Tiki" ekspeditsioon" tekitas inimestes taas huvi seikluse ja seiklusloo vastu. Seda võib pidada eelmise sajandi parimaks seiklusromaaniks.  
Seklusromaani liigid.
Robinsonaad.
Robinsonaad on nime saanud "Robinson Crusoe" järgi. Robinsonaad käsitleb merehädalist, kes satub üksikule saarele ja kuidas ta selles olukorras toime tuleb. Tavaliselt on robinsonaad kirjutatud mina-vaatest. 
Kolme musketäri lugu.
Kolme musketäri loosse on põimitud ajaloolised sündmused ja naistel on suurem roll. Lool on jutustaja, kes on vahendaja peategelase ja lugeja vahel. Sellise liigi näide on Alexandre Dumas’ "Kolm musketäri". "Kolme musketäri" peategelased on mitme ajaloolise sündmuse keskmes, nagu La Rochelle’i piiramisel.
Ääremaalase lugu.
Ääremaalase loo peategelane on oma kogukonna ja teise, rohkem tsiviliseeritud kogukonna vahendaja. Üks selline tegelane on Natty Bumppo James Fenimore Cooperi raamatus "Nahksuka jutud".
Laste seikluskirjandus.
Tänapäeval lähevad seiklusromaanid pigem poistekirjanduse alla, kuid algselt olid need kirjutatud täiskasvanutele, kes hiljem andsid raamatud edasi oma lastele. Laste seikluskirjanduse teerajajad olid Daniel Defoe "Robinson Crusoe" ja Jonathan Swifti "Gulliveri reisid", vaatamata sellele, et teosed olid esialgu täiskasvanutele mõeldud romaanid. Frederick Marryat oli mereväeohvitser, kes pärast erru minekut hakkas oma elu ja kogemuste põhjal kirjutama seiklusromaane lastele.
Großweikersdorf

Großweikersdorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Helilooja Ignaz Pleyel (1757–1831) sündis naaberkülas Ruppersthalis. Tema sünnikohas on nüüd Pleyeli muuseum.
Preester Heinrich Maier (1908–1945) sündis Großweikersdorfis. Tema väga edukas katoliiklik vastupanurühm andis natsiajastul liitlastele edasi V1- ja V2-rakettide, Tigeri tankide ja lennukite plaanid ja tootmisrajatised. See võimaldas liitlastel sihikule võtta otsustavaid relvavabrikuid ja kaitsta elamupiirkondi.
Abhaasia dolmenid

Abhaasia dolmenid on ühekambrilised hauarajatised, megaliithauakambrid ehk dolmenid, mida leidub mitmel pool Abhaasias. Enamik neist asub Põhja-Abhaasias, enim uuritud on Ešera megaliithauad.
Kirjeldus.
Abhaasia dolmenid arvatakse olevat perekonnahauakambrid. Vanimad neist on dateeritud 3. aastatuhandesse eKr, suurimad keskmisse pronksiaega, umbes 1. aastatuhande esimesse poolde eKr.
Kõige põhjalikumalt on uuritud Ešera dolmeneid. Abhaasia megaliithauad on kokku pandud neljast massiivsest lamedast kiviplaadist, mida katab katusena viies samasugune plaat; iga selline plaat kaalub üle 50 tonni. Mõnel on kiviplaat ka põrandaks. Dolmenid on ligikaudu trapetsoidse kujuga, esiseinal võib leiduda petroglüüfe. Välisseinte äärde on laotud suured kivid. Esiseinas on ümar ava umbes 40 cm läbimõõduga, enamasti suunaga lõunasse või kagusse, ja seda kattis kivikork. Dolmenitest on lisaks luudele leitud kirveid, odaotsi, peaehteid ja savinõusid.
Hetkeolukord.
Dolmenite paiknemise tõttu poliitiliste vaidluste objektiks oleval territooriumil on nende seisukord teadmata. Gruusia on need kandnud oma kultuuripärandi hulka ning andnud teada nende ohustatusest muististe puuduliku konserveerimise tõttu. Mõned dolmenid on eksponeeritud Gruusia Rahvusmuuseumis.
2024. aasta üleujutused Kasahstanis ja Venemaal

2024. aasta üleujutused Kasahstanis ja Venemaal on 2024. aasta kevadel Venemaa keskosas Orenburgi oblastis Uurali jõele rajatud Orski tammi purunemisest tingitud tulva, kevadise suurvee ja muude tegurite koostoimel alanud üleujutused Venemaal Orenburgi ja Kurgani oblastis ning Kasahstani lääne- ja põhjaosas.
Üleujutused.
Kasahstan.
Erakorraliste olukordade ministeerium teatas 10. aprillil, et riigi lääne- ja põhjaosa tabanud üleujutuste tõttu evakueeriti 96 472 inimest, sealhulgas 31 640 last.
Venemaa.
Üleujutuste tõttu kuulutati välja eriolukord, evakueeriti kümneid tuhandeid inimesi. 10. aprilli seisuga oli evakueeritud enam kui 110 000 inimest, Uuralis oli vee alla jäänud enam kui 10 000 kodu. Oblasti ametnike sõnul olid 10. aprilli seisuga ohus nii enam kui poolemiljonilise elanikkonnaga Orenburgi mitmed rajoonid kui ka linnalähedased asulad.
Tammi purunemisest põhjustatud üleujutus tabas esmalt Orski linna. Tõusuvesi murdis 5. aprilli õhtul läbi kaitseks oleva tammi ja hakkas linna piirkondi üle ujutama. Järgmistel päevadel purunes veel kaks tammi. Uurali jõe veetase oli 8. aprillil 975 cm, 11. aprilliks langes see siiski umbes 1 meetri võrra, ohtlikuks veetasemeks peetakse 700 cm. Lisaks voolas üle kallaste linna läbiv Uurali lisajõgi Jelšanka.
Üleujutusvööndisse jäi üle 6000 maja, umbes 9000 aianduskrunti ja 40 silda. Üleujutuse eest evakueeriti üle 6100 inimese, sealhulgas rohkem kui 1500 last. Kohalikud võimud teatasid evakuatsiooni vajadusest ainult kaks tundi enne paisu purunemist. Üleujutuses kannatanutele on võimud lubanud maksta 20 000 rubla (umbes 220 dollarit), neile kes kaotasid isikliku vara on lubatud kompensatsiooni kuni 100 000 rubla (1100 dollarit). Orski koolides jäeti ära õppetunnid, sest osa koole oli üle ujutatud, teistesse rajati evakueeritute jaoks ajutised majutuskeskused. Busside liikumine linnas oli piiratud, neid kasutati vaid ohvrite transpordiks. Paljude linna ettevõtete, sealhulgas naftatöötlemistehase töö peatati.
12. aprilli seisuga jätkas Uurali jõe veetase Venemaal Orenburgis tõusu, alustati elanike massilist evakueerimist.
13. aprilli hommikul ületas Uurali jõe tase Orenburgis 11 meetri piiri.
Varasemad sarnased üleujutused toimusid Orskis aastatel 1922, 1942 ja 1957. Ekspertide arvates oli 2024. aasta aprilli üleujutuse peamiseks põhjuseks Uurali jõe lammi üleujutusvete ohtlike koguste arvutuste puudumine. See kehtib ka Uurali jõe Iriklinskoje veehoidla kohta, mis asub Orski linnast ülesvoolu umbes 70 km kaugusel. "Et Iriklinskoje veehoidla üle täituks, avati kiirkorras paisul olevad reguleerimislüüsid” ütles üks varem paisu ehitamisel rikkumisi täheldanud kohtuekspert.
Flushing Meadows–Corona Park

Flushing Meadows–Corona Park, mida sageli nimetatakse Flushing Meadows Parkiks või lihtsalt Flushing Meadowsiks, on park Ameerika Ühendriikides, New Yorgis, Queensi linnaosa põhjaosas. See piirneb idas kiirteega I-678 (Van Wyck Expressway), läänes Grand Central Parkway'ga, põhjas Flushing Bay'ga ning lõunas Union Turnpike'iga. Flushing Meadows-Corona Park on New Yorgi suuruselt neljas park, mille kogupindala on 363 hektarit.
Kuni 19. sajandini koosnes ala märgaladest, mis ulatusid Flushingi jõe äärde, mis läbib piirkonda põhjast lõunasse. Alates 20. sajandi esimesest kümnendist kasutati seda tuhamäena, kuna sel ajal asus piirkond New Yorgist nii kaugel, et seda peeti peaaegu väärtusetuks. New Yorgi parkide volinik Robert Moses pakkus 1920. aastatel välja idee rajada Flushing Meadowisse suur park, mis oleks Ida-Queensi parkide süsteemi osa. Flushing Meadows–Corona Park loodi 1939. aasta New Yorgi maailmanäituse toimumiskohaks ja seal toimus ka 1964. aasta New Yorgi maailmanäitus. Pärast 1964. aastat park lagunes, kuid alates 1990. ja 2000. aastatest on parki korrastatud.
Flushing Meadows–Corona Park on säilitanud suure osa 1939. aasta maailmanäituse kujundusest. Pargi territooriumil asuvate vaatamisväärsuste hulka kuuluvad USTA Billie Jean Kingi riiklik tennisekeskus, mis on US Openi tenniseturniiri toimumiskoht; New York Metsi pesapallimeeskonna kodustaadion Citi Field; Queensi muuseum; Queensi loomaaed ja Unisphere.
Flushing Meadows-Corona Parki omanik ja haldaja New Yorgi parkide ja vaba aja veetmise osakond, mis on tuntud ka kui NYC Parks.
Lastemuuseum (üldmõiste)

Lastemuuseum on muuseum, mis on pühendunud laste huvidele ja vajadustele, korraldades näitusi ja töötades välja programme, mis stimuleerivad uudishimu ning motiveerivad õppima. 
Erinevalt mänguasjamuuseumist on lastemuuseumil on kas väike esemekogu või puudub esemekogu täielikult, selle asemel on mängimiseks mõeldud keskkond, mille kaudu tutvustatakse mingit kindlat teemat; katsumiseks mõeldud eksponaadid ning erinevad pedagoogilised programmid, mille abil oma muuseumi visiooni ellu viiakse. Lastemuuseumil on kas püsivalt kindla teemaga ekspositsioon või vahetatakse ekspositsiooni iga paari-kolme aasta tagant. Esemed, mida lastemuuseum kogub, on põhiliselt valitud mitte nende (rahalise) väärtuse järgi, vaid selle järgi, kuidas saab esemeid kasutada pedagoogilise eesmärgi elluviimiseks.  
Kuna lastemuuseum on muuseum, mis tegeleb lastele maailma tutvustamisega erinevate käeliste tegeluste kaudu, kasutatakse inglise keeles selliste muuseumide kirjeldamiseks väljendit "hands-on" ('käed külge'). 
Lastemuuseumid maailmas.
Lastemuuseumid said alguse Põhja-Ameerikast. Esimeseks lastemuuseumiks peetakse New Yorgis Brooklynis asuvat lastemuuseumi (Brooklyn Children's Museum), mis loodi 1899. aastal Brooklyni kunstide ja teaduse instituudi poolt. 
Esimene Euroopa lastemuuseum avati 1904. aastal Hollandis Haagis, see oli pedagoogikamuuseum Museum Voor Het Onderwijs. Üks tuntumaid Euroopa muuseume, mis tegeleb lapsepõlve uurimisega, asub Londonis Bethnal Greenis. Algselt kuulus lapsepõlve- ja mänguasjateema osana Bethnal Greeni muuseumi väljapanekusse, järk-järgult teema osakaal suurenes. 1974. aastal defineeris tollane V&amp;A muuseumi direktor Roy Strong lapsepõlveteemat käsitleva osa kui lastemuuseumi. Tänapäeval kannab V&amp;A muuseumi juurde kuuluv lastemuuseum nime .  
Lastemuuseumid Eestis.
Tallinnas tegutseb lastemuuseum Miiamilla, mis asutati 2009. aastal. Tallinna Linnamuuseumi filiaal kandis algselt nime Muuseum Miia-Milla-Manda. 2014. aastast kandis muuseum nime Kadrioru lastemuuseum Miiamilla ja 2018. aastast on muuseumi nimi Lastemuuseum Miiamilla.
Haapsalus asub teemakeskus Iloni Imedemaa, mis avati 2009. aastal. Keskuses eksponeeritakse Ilon Wiklandi raamatuillustratsioone, teemakeskuse kolmekorruselises majas on galerii, kino- ja näitusesaal ning mängutuba, kus toimuvad üritused ja teemapäevad.
1997. aastal avatud Tallinna Linnamuuseumi Nukumuuseumi järglane nimetati 2002. aastal ümber Tallinna Linnamuuseumi Lastemuuseumiks. 2014. aastast oli muuseumi nimi Kalamaja Lastemuuseum Miiamilla ning lastemuuseumina tegutses see kuni 2018. aastani. Tänapäeval asub selles hoones Kalamaja muuseum.
Jahipark

Jahipark on suur maa-ala, kus peetakse metsloomadele spordi eesmärgil, kontrollitud viisil metsloomadele jahti. Ajal, kui jahipidamine on keelatud, käsitletakse jahiparki looduskaitsealana. Jahipargi keskmeks on peamiselt loomad ("fauna").
Paljud jahipargid asuvad Aafrikas. Enamik neist on üldsusele avatud ja seal korraldatakse vaatlussafareid. Ajalooliselt tuntuim sihtmärk on niinimetatud Suur Viisik: ninasarvikud (sh valged ja mustad ninasarvikud), elevandid, kahvripühvlid, leopardid ja lõvid. 
Jahipargi ökosüsteemid on looduskaitse all. Ürgloodus aitab luua loomadele soodsaid kasvu- ja paljunemistingimusi, et arvukus saaks kasvada loomulikul viisil.
Jahiparkides leidub mitmesuguseid ökosüsteeme alates oruvõsastikest, savannide, jõeäärsetest metsadest kuni akaatsiametsadeni. Sellised kooslused on kohalikele looma- ja linnuliikidele mitmekesiseks elupaigaks.
Looduskaitse.
Eluslooduse kaitse on enamikule Aafrika riikidest kulukas ettevõtmine. Looduskaitse on keeruline teema, eriti poliitiliselt ja majanduslikult ebastabiilsetes piirkondades. Trofeeküttimine võib olla jätkusuutlik sissetulekuallikas, kui seda korraldatakse vastutustundlikult, kaasates kogukonda. Jahipidamiseks kasutatava maa majandamine nõuab pikaajalist planeerimist ja investeeringuid, et säilitada eluslooduse mitmekesisust ja tagada jahipidamise kvaliteeti. Jahikontsessioonide lühiajalised rendilepingud võivad põhjustada ebakindlust majandustegevuses, vähendades investeeringuid ja seeläbi kahjustades ka looduskaitsjate tegevust. 
Kogukonnapõhine looduskaitse on paljudele Aafrika riikidele oluline, kuna see võimaldab inimestel teenida majanduslikku tulu elusloodusest, mis omakorda stimuleerib looduskaitsjate tegevust. Näiteks Sambia valitsus on loonud looduskaitse fondi, et toetada jahindustegevusest saadavate vahendite õiglast jaotamist. Selline teguviis aitab kaasa nii eluslooduse kaitsele kui ka kogukonna arengule, luues süsteemi, kus looduskaitse ja majanduslik heaolu käivad käsikäes. 
Eetilised probleemid.
Ulukijahile on kehtestatud ranged piirangud üle terve Aafrika, kuna mõned selle hulka kuuluvatest tegevustest, näiteks konsvereeritud jaht, noorte või ohustatud loomade jaht, laskmine liikuvatest sõidukitest, prožektorite või koerte kasutamine tekitavad eetilisi probleeme.
Muruõhutaja

Muruõhutaja (muru-aeraator) on seade, mis lõikab või augustab murupinda, et õhk, vesi ja väetis pääseks pinnasesse, aidates kaasa muru kasvamisele.
Aeraatorite tüübid.
Aeraatoritel on kolm peamist tüüpi:
Aeraatoril võivad olla kombineeritud tööriistad, mis maapinda sisselõikeid ei tee, vaid tõmbavad muru seest sammalt välja. Osadele masinatele saab külge panna spetsiaalse koti kuivanud muru ja sambla kokku kogumiseks.
On manuaalsed, bensiinimootoriga ning elektritoitel juhtmega või akutoitel mudelid.
Aeraatorite kasutamine.
Muru on soovitatav aeraatoriga õhutada kaks korda aastas ‒ hiliskevadel, kui õues on vähemalt 10 kraadi sooja, ja sügise alguses. Eelnevalt tuleb niita muru umbes 3-4 cm kõrguseks. Maapind peab olema kergelt niiske. Kindlasti tuleb vältida õhutamist põua ajal. Teradega ei tohi liiga sügavale lõigata. Üleskistud materjal tuleb murupinnalt eemaldada. 
Peale õhutamist on soovitatav pinnale liiva puistata ja muru väetada. Õhutamise järgselt ei tohi muru kümne päeva jooksul niita.
Sajóbábony

Sajóbábony on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis Miskolci kreisis.
Geograafiline asend.
Sajóbábony asub Bükki mäestiku jalamil Miskolcist ligikaudu 9 km põhjaloodes, Slovakkia piirist 31 km kaugusel.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1325. aastal. 1940. aastate lõpul rajati asulasse Põhja-Ungari Keemiatehase eelkäija ettevõte "1040", mis oli algselt sõjatehas.
1. juunil 1979 toimus Sajóbábonys Põhja-Ungari Keemiatehases trotüüli plahvatus, mille tagajärjel hukkus 13 inimest.
Linnaõigused sai Sajóbábony 1. juulil 2009.
Jan Gebruk

Jan Gebruk (sündinud 10. juuli 1973 Tallinnas) on eesti harrastusnäitleja. 
Filmid.
2017 Tõde ja õigus
2020 "Apteeker Melchior" kõik 3 osa
2021 Kuulsuse narrid
2021 Nähtamatu võitlus
2022 Ühemõõtmeline mees
2023 Fränk.
2023 Vari
Erinevad Soome, Rootsi, Saksa filmid ja lühifilmid
Telesarjad.
2021 Reetur
2021 Salme viikingid
2021 Suletud uste taga. Naaber Rein. 14 hooaeg 4 seeria
2021 Kümnest kümme
2022 Estonia
2022 Naised saunas rääkisid. Autokooli sõiduõpetaja.1 hooaeg 7 seeria
2022 Pitka legend
2023 Kättemaksukontor. Madis Hiiler. 30 hooaeg 12 seeria
Teater.
Salme Teater
2023 Rabbitor. Teadlane
2024 Klatš. Politseinik Welch
Eesti NSV Toiduainete Tööstuse Ministeerium

Eesti NSV Toiduainete Tööstuse Ministeerium oli aastatel (1946–1958, 1965–1985) Eesti NSV pagaritoodete, kondiitritoodete, konservi-, margariini-, veini-, piiritus-, likööri- ja viina-, õlle-, karastusjookide, makaroni-, pärmi-, tärklise- ja siirupi-, tubaka- ning parfümeeria- ja kosmeetikatööstust juhtinud valitsusorgan - liidulis-vabariiklik ministeerium, mis allus oma tegevuses nii Eesti NSV Ministrite Nõukogule kui ka NSV Liidu Toiduainete Tööstuse Ministeeriumile.
 1958–1965, Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogu Toiduainetööstuse Valitsuse juhataja
Eesti NSV toiduainetööstuse ministrid.
Eesti NSV Toiduainetetööstuse Rahvakomissariaat.
Eesti NSV Toiduainetetööstuse Rahvakomissariaat asutati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 24. juulil 1941. aastal, kui moodustati liiduvabariiklik Toiduainetetööstuse Rahvakomissariaat (1941, 1945–1946), arvates tähendatud komissariaadi alluvusse Eesti NSV Kaubanduse, Kohaliku Tööstuse ja Põllutöö Rahvakomissariaatide alluvusest toiduainetetööstuse alased asutised ja ettevõtted ühes töötajate koosseisuga. Eesti NSV Toiduainetetööstuse Rahvakomissariks nimetati Johannes Sauer
Eesti NSV Toiduainetetööstuse Rahvakomissariaadi alluvusse, viidi Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu määrusega, Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Rahvakomissariaadi alluvusest: Toidu- ja Maitseainetetööstuse Peavalitsus ja temale allutatud Leiva- ja Jahutööstuse Trust, Õlle- ja Karastusjookidetööstuse Trust ning Piirituse- ja Viinatööstuse Trust ühes nendele allutatud käitistega; b) Kalatöönduse Peavalitsus ja temale allutatud Eesti Kalatrust ning Riiklik Kalapüügi Trust ühes nendele allutatud käitistega jt, Eesti NSV Kaubanduse RK alluvusest Eesti NSV Toiduainetetööstuse RK alluvusse liiduvabariiklik ettevõte „Tallinna Külmhoone" ja riiklik majandusorganisatsioon „Eesti NSV Lihakombinaat", Eesti NSV Põllutöö RK alluvusest Eesti NSV Toiduainetetööstuse RK alluvusse „Eesti NSV Munaühingute Liit" ja Piimaühingute Keskliit „Võieksport", Eesti NSV Kergetööstuse RK alluvusest Eesti NSV Toiduainetetööstuse RK alluvusse kõik seebi- ja parfümeeriatööstused..
1945. aastal kuulus Toiduainetetööstuse RK: Jahu- ja Leivatööstuse Peavalitsus, Piirituse- ja Õlletööstuse Peavalitsus, Parfümeeria- ja Maitseainetetööstuse Peavalitsus, Liha- ja Piimatööstuse Peavalitsus, Kalatööstuse Peavalitsus.
Marvin Bracy

Marvin Bracy-Williams (sündinud 15. detsembril 1993 Orlandos) on USA sprinter.
Ta võitis 2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Sopotis 60 meetri jooksus ajaga 6,51 Richard Kilty järel hõbemedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros pääses Bracy 100 meetri jooksus USA koondisse, kuid sai oma poolfinaalis 6. koha ja jäi finaalist välja. 
2020. aastal naasis Bracy pärast kolme vaheaastat kergejõustikuvõistlustele. Ta püstitas 2021. aastal 100 meetri jooksus isikliku rekordi 9,85 ja oli üks favoriite Tokyo olümpiamängudel. Reievigastuse tõttu ebaõnnestus ta kodustel katsevõistlustel ja ei pääsenud USA koondisse.
2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Bracy Marcell Jacobsi ja Christian Colemani järel pronksmedali isikliku rekordiga 6,44. Maailmameistrivõistlustel Eugene'is võitis ta 100 meetri jooksus hõbemedali, kaotades maailmameistriks tulnud Fred Kerleyle kahe sajandikuga ja edestades pronksmedali võitnud Trayvon Bromelli vaid kahe tuhandiksekundiga. 4×100 m teatejooks jooksis ta USA meeskonnas viimast vahetust ja võitis koos Colemani, Noah Lylesi ja Elijah Halliga Kanada järel hõbemedali.
Ameerika jalgpall.
Enne kergejõustikule keskendumist mängis Bracy ka Ameerika jalgpalli. Ta kuulus ülikoolijalgpallis Florida State Seminolesi meeskonda ja oli "wide receiver"'i positsioonil üks hinnatumaid noori mängijaid, kes pääses ka ülikooliliiga tähtede mängule.
2017. aastal, viis aastat pärast tema viimast ametlikku mängu ülikooliliigas, naasis Bracy Ameerika jalgpalli juurde. Ta sõlmis lepingu NFL-i meeskonnaga Indianapolis Colts, kuid klubi loobus temast juba vähem kui kuu aega hiljem.
2018. aastal liitus ta kahel korral Seattle Seahawksiga, kuid mõlemad lepingud lõpetati enne hooaja algust. 
2019. aastal siirdus Bracy AAF-i klubiga Orlando Apollos. Ta sai debüütmängus õlavigastuse ning rohkem väljakule ei pääsenud. Apollos lõpetas temaga kuu aega hiljem lepingu. 
Isiklikku.
Marvin Bracy nõod Simeon Thomas ja Kermit Whitfield on Ameerika jalgpallurid, kes on mänginud NFL-is.
Lapsmasin

"Lapsmasin" on 2022. aasta novembris esilinastunud Eesti mängufilm. 
Filmist.
Vanematega koos puhkust veetnud üheksa-aastane tüdruk eksib rabas ära. Metsa vahel tagasiteed otsides leiab ta esmapilgul hüljatud sõjaaegse punkri. Ehitis osutub tehisaru arendajate salapunkriks, kus rahvusvahelise tehnoloogiaettevõtte neljaliikmeline tiim ehitab seal jumalakompleksiga visionääri eestvedamisel inimesest võimekamat tehisintellekti. Nii tüdruk kui tehisintellekt soovivad põgeneda. 
"Lapsmasin" tõstatab eesti filmis esmakordselt küsimuse tehisaru ülimuslikkusest. Režissöör Rain Rannu on tunnistanud tehisaru kasutamist filmiloomes – "Lapsmasina" subtiitrite tõlked, graafiline disain ja muusika valmisid tehisaru kaasabil. 
Osatäitjad.
ja teised.
Judenau-Baumgarten

Judenau-Baumgarten on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.
Kirchberg am Wagram

Kirchberg am Wagram on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Tullni ringkonnas.