Maailma Reisi- ja Turisminõukogu

Maailma Reisi- ja Turisminõukogu (ka Ülemaailmne Turisminõukogu; inglise keeles "The World Travel and Tourism Council" ehk WTTC) on rahvusvaheline reisi- ja turismivaldkonna organisatsioon, mille ülesanne on reisi- ja turismivaldkonda jätkusuutlikult arendades toetada maailmas majandusarengut, luua töökohti ja vähendada vaesust. 
Maailma Reisi- ja Turisminõukogu on kolmanda sektori organisatsioon, mis koondab rahvusvahelise äriringkonna liikmeid ning töötab koos valitsuste, sihtkohtade ja kogukondadega. Seda peetakse ainsaks turismiorganisatsiooniks, milles erasektor on üle kogu maailma eri alavaldkondades esindatud. 
Nõukogu korraldab turismivaldkonna majanduslike ja sotsiaalsete mõjude uuringuid ning organiseerib ülemaailmseid ja kohalikke tippkohtumisi, kus keskendutakse valdkonna probleemidele ja arengule.
Ajalugu.
1980. aastatel jõudis rühm turismi- ja reisivaldkonna juhte eesotsas endise American Expressi tegevjuhi James D. Robinson III-ga tõdemusele, et kuigi reisi- ja turismitööstus on maailma suurimaid majandusvaldkondi, ei teadvustata seda tööstuses endas ega ka valitsustes piisavalt. Turismivaldkonda oleks tarvis põhjalikumalt analüüsida ning anda sellele hääl, mille kaudu teadvustada üldsusele selle mõjukust ja tähtsust. 
Arutelude tulemusena korraldati 1989. aastal Pariisis rahvusvaheline turismivaldkonade juhtide kohtumine. Seal võttis sõna ka Ameerika Ühendriikide riigisekretär Henry Kissinger, kes rõhutas valdkonna kaalukust maailmamajanduses, kuid rõhutas, et selle põhjuseks on killustatus, ühise organisatsiooni või struktuuri puudumine. Kohtumise mõjul loodi 1990. aastal Maailma Reisi- ja Turisminõukogu, mille esimeseks eesistujaks sai James Robinson III ja presidendiks Geoffrey Lipman. 
Nõukogu esimene korraline üldkoosolek toimus 1991. aastal Washingtonis. Selleks ajaks koosnes nõukogu 32 liikmest. Üldkoosolekul lepiti kokku, et teadlikkuse suurendamiseks reisi- ja turismitööstuse panusest majandusse tuleb ühiselt pingutada. Asutajaliikmed esitasid investeeringute ja toetuste ettepanekuid, et koguda andmeid, mis näitavad tööstuse tähtsust, ning tekitada valitsustes ja poliitikutes turisminduse arendamise vastu suuremat huvi. 
1993. aastaks oli organisatsioonis 68 liiget ning uueks esimeheks sai Robert H. Burns. Nõukogu hakkas koostöös majandusuuringute prognoosimise ja konsultatsiooniorganisatsiooniga Wharton Econometric Forecasting Associates turismi mõju kohta andmeid avaldama ning lõi andmete kogumiseks ja avaldamiseks turismi satelliitkonto ("Tourism Satellite Account", TSA), mis aitab analüüsida turismi rolli rahvamajanduse arvepidamises. Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni (ÜRO) statistikakomisjon kiitis selle kontseptuaalse raamistiku heaks 2000. aastal. 
1990. aastatel hakkas nõukogu tegutsemisvälja avardama ning laienes hariduse ja koolituste, õhutranspordi liberaliseerimise, maksustamise ja säästva arengu valdkonda. Selle tarbeks loodi Vancouveris Maailma Reisi- ja Turismi Personalikeskus ("World Travel &amp; Tourism Human Resources Centre") ning Ameerika Ühendriikides Reisi- ja Turismimaksupoliitika Keskus ("World Travel &amp; Tourism Taxation Policy Centre"). 
2013. aastal koostas nõukogu koostöös Rahvusvahelise Turismipartnerluse Organisatsiooniga ("International Tourism Partnership") hotellide jaoks süsinikdioksiidi heitkoguse mõõtmise ja järjepideva jälgimise metoodika (nn "hotel carbon measurement initiative").
Tänapäeval on Maailma Reisi- ja Turisminõukogus üle saja liikme. Nõukogu annab muude andmeanalüüside kõrval turismivaldkonna majandus- ja tööhõivemõjude kohta välja aastaanalüüsi, mis hõlmab 185 riiki ning 25 piirkonda üle maailma, nende hulgas Eestit. 
Organisatsioon.
Maailma Reisi- ja Turisminõukogu peakorter asub Londonis ning seda juhivad president ja tegevdirektor, kellele alluvad seitse direktorit. Organisatsiooni kuuluvad ülemaailmsete ja kohalike reisi- ja turismiettevõtete juhid, presidendid ja juhatajad; samuti tööstuspartnerid ehk ettevõtted, kes pakuvad turismivaldkonnale teenuseid.