tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vastseliina Vabadussõja mälestussammas

Vastseliina Vabadussõja mälestussammas on Võru maakonnas Võru vallas Vastseliina asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas kujutab endast kaheastmelisele alusele paigutatud pruunist graniidist risttahukat, mille otsas on pronksist valatud haavatud sõduri kuju. Mälestusmärgi kujundas Pallase kunstikooli kasvandik, skulptor Martin Saks. Samba poleeritud raudkivist risttahuka esiküljel on Vabadusristi kujutis ja pühendus: "Eesti vabaduse eest langenud kangelastele ja vägivalla ohvritele. Vastseliina kihelkond." Mälestussamba avamisel 18. oktoobril 1931 osales ligikaudu 3000 inimest. 
Monument lõhuti ühel 1948. aasta augustiööl. Samba kiviosale löödi peale uued kirjad ja pandi Teises maailmasõjas langenud Punaarmee sõdurite ühishauale. Nõukogude okupatsioonivägede sõdurid viisid pronkskuju Nursi lähistele ja tõukasid selle võssa. Seda nägi pealt võrulanna Anna Avara ja korraldas kuju päästmise. Rõuge valla Lauri küla talupidajad August Soe ja Rudolf Palu toimetasid pronkskuju hobusega öösel Lauri küla palu servale ja peitsid kartulihaua põhja. 
Vastseliina haavatud sõduri pronkskuju kaevasid välja 8. juulil 1988 Rõuge Muinsuskaitse Seltsi mehed, kes otsisid oma vabadussammast. Kuju toimetati Vastseliina 12. juulil. Samba kivitahukas võeti punaväelaste ühishaualt maha ja taastati endised kirjad. 16. oktoobril 1989 avati parandatud originaalosadest kokku pandud sammas taas endises kohas.
Aadamsoo

Aadamsoo on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Aadamsoo uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Luurmann. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aadamsoo Eestis 15 mehel ja 17 naisel.
Aade (perekonnanimi)

Aade on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Aade uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Adelbert. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aade Eestis 6 mehel ja alla viiel naisel.
Aademets

Aademets on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Aademets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Timofei (1936. aastal Kalvi vallas). 1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Aadla

Aadla on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Aadla uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Aadolv, Aadov, Adamson, Alfeld, Aller, Armberg, Esperk, Kelus, Kristlieb ja Vanker. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aadla Eestis 17 mehel ja 19 naisel.
Jahn Teigen

Jahn Teigen (27. september 1949 Tønsbergi vald, Norra – 24. veebruar 2020 Ystad, Rootsi) oli Norra laulja.
1978. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Mil etter".
1982. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Anita Skorganiga Norrat lauluga "Adieu".
1983. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Do Re Mi".
Mattis Hætta

Mattis Hætta (27. märts 1956 – 9. november 2022) oli Norra saami laulja.
1980. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta koos Sverre Kjelsbergga Norrat lauluga "Sámiid Ædnan"".
Ketil Stokkan

Ketil Stokkan (29. mail 1956) on Norra laulja.
1986. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Romeo".
1990. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Brandenburger Tor".
Julija Samoilova

Julija Olegovna Samoilova (Юлия Олеговна Самойлова; sündinud 7. aprillil 1989 Uhtas) on Venemaa laulja.
Lapsepõlves avaldunud seljaaju lihaste atroofia tõttu liigub ta ratastoolis.
2013. aastal sai ta talendisaate "Faktor A" kolmandal hooajal teise koha.
Ta osales esinejana 2014. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial.
Ta pidi esindama Venemaad 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis, kuid ei saanud osaleda, sest oli rikkunud Ukraina seadust. Ta sai Ukrainasse kolmeaastase sissesõidukeelu, sest ta esines 27. juunil 2015 Krimmis Kertšis aasta peale selle okupeerimist Venemaa poolt, olles Krimmi sisenenud Venemaa kaudu ilma Ukraina loata.
Ta esindas Venemaad 2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis lauluga "I Won't Break". See oli esimene kord, kui Venemaa poolfinaalist edasi ei pääsenud.
Emily Lyle

 
Emily Lyle (sündinud 19. detsembril 1932 Glasgow's) on folklorist, mütoloogia, kosmoloogia ja šoti ballaadide uurija, Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi vanemteadur.
Elukäik.
Emily Lyle kasvas Šotimaal Renfrewshire'is Kilbarchanis. Ta õppis Saint Andrewsi Ülikoolis inglise keelt ja kirjandust, lõpetas ülikooli 1955.
Kuus aastat õpetas ta inglise keelt Inglismaa ja Uus-Meremaa koolides, seejärel oli inglise keele lektorina Ripon College'is Yorkshire'is (1961–1965). 1965–1968 töötas ta inglise keele vanemlektorina Neville's Cross College Durhamis. 
1967 kaitses ta doktoritöö "A Study of Thomas the Rhymer and Tam Lin in Literature and Tradition" Leedsi Ülikooli Rahvakultuuri instituudi juures. Sellest sai alguse tema šoti kultuuri uurimine, hiljem huvi mütoloogia vastu.
1970–1998 oli ta Edinburghi Ülikooli lektor ja 1970–1995 Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi teadlane. 1978 folkloristika külalisprofessor California Ülikoolis Los Angeleses; 1979–1982 rahvatraditsiooni külalislektor Sirlingi Ülikoolis. Alates 1998 on ta Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi auliige.
1974–1975 Harvardi Ülikooli Radcliffe'i instituudi juures tehtud töö muutis ta tuntuks ballaadiuurijana ja jätkus korduvate visiitidena Harvardi. 1995. aastast töötas ta Maailma Religioonide Uurimise Keskuses.
Emily Lyle on panustanud šoti ja teiste rahvaste kalendritavandi ja mütoloogia tõlgendamisse. 1994. aastast oli ta ajakirja Cosmos peatoimetaja, ta on Eesti teadusartiklite sarja "Sator" rahvusvahelise kolleegiumi liige. Ta oli Rahvusvaheline Etnoloogia ja Folkloori Selts|Rahvusvahelise Etnoloogia ja Folkloori Seltsi töörühma Rituaalne Aasta algataja 2004, 2005–2011 töörühma president, 2011– auliige, ühtlasi töörühma väljaannete sarja peatoimetaja.
Välitööd.
Aastatel 1976–1977 oli ta Australian National University külalisteadlane. Ta kogus suulist pärimust šotlastelt. Osa salvestistest on avaldatud CD-l "Chokit on a Tattie" (lastelaulud ja -salmid), osa avaldatud ajakirjas Tochter. 1977 annetas Lyle oma salvestiste koopiad Austraalia Rahvusraamatukogule. 
Traditional Cosmology Society.
E. Lyle tegutseb The Traditional Cosmology Societys. Selts on seotud müüdi-, religiooni- ja kosmoloogiauuringutega eri ajastutel ja eri kultuuripiirkondades. Selts korraldab kõnekoosolekuid ja ühepäevast aastakonverentsi Edinburghi Ülikooli keldi ja šoti kultuuri instituudi juures ning annab kord aastas välja ajakirja Cosmos. The Journal of the Traditional Cosmology Society.
Rohense soo

Rohense soo on soo Lääne maakonnas Haapsalu linnas Rohense, Kadaka ja Kabrametsa külas. 
Soo oli suuremas osas madalsoo, endise Juurika järve ääres oli ka raba. Praeguseks on enamus soost kuivendatud ja asendunud kõdusoometsa, soised võsa ja kultuurheinamaaga. Toimiv madalsoo (luhttarna soo) on praegu kuivakslastud Juurika järve kohal. 
Soo eesvooluks on Uuemõisa oja ja Võnnu oja.
Ala madalsood on enne kuivendamist kasutusel olnud heinamaana. Raba alal on vähesel määral turvast lõigatud.
Tor Endresen

Tor Lars Oskar Endresen (sündinud 15. juunil 1959) on Norra laulja.
1997. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "San Francisco".
Lars Fredriksen

Lars Fredriksen (sündinud 28. veebruaril 1971) on Norra laulja.
1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Alltid sommer".
Stig van Eijk

Stig Andre van Eijk (sündinud 21. märtsil 1981) on Norra laulja.
1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Living My Life Without You". Ta oli esimene Norrat Eurovisionil esindanud neegerlaulja.
Ta adopteeriti Colombiast 9-kuusena.
Haldor Lægreid

Haldor Lægreid (sündinud 30. märtsil 1970) on Norra laulja.
2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "On My Own".
Jostein Hasselgård

Jostein Hasselgård (sündinud 24. märtsil 1979 Fredrikstadis) on Norra laulja.
2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "I'm Not Afraid To Move On".
Klaartje &amp; Nicky

Klaartje &amp; Nicky on Hollandi ansambel.
2004. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindasid nad Hollandi lauluga "Hij is een kei".
Tess Gaerthé

Tess Gaerthé (sündinud 21. augustil 1991 Amsterdamis) on Hollandi laulja.
2005. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Stupid".
Marissa Grasdijk

Marissa Grasdijk (sündinud 19. novembril 1993 Kampenis Overijsseli provintsis) on Hollandi laulja.
2008. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "1 dag".
Anna ja Senna

Anna ja Senna on Hollandi ansambel.
2010. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindasid nad Hollandit lauluga "My Family".
Elulugu.
2. oktoobril 2010 võitsid nad Junior Songfestivali oma lauluga „My family”. Seega esindasid nad Hollandit rahvusvahelisel Junior Eurovisiooni lauluvõistlusel 20. novembril 2010 Minskis. Võistlusel saavutasid nad 52 punktiga 9. koha. 
Nagu kõik teised kandidaadid, kirjutasid nad oma laulu ise. Nende laulu produtsent oli Tjeerd Oosterhuis. Ta muutis koos tüdrukutega algse pealkirja „Familie” pealkirjaks „My family” ja tõlkis osa refräänist inglise keelde, sest see andis laulule rahvusvahelisema iseloomu. 
Kaks sõbrannat Groningenist ja Paterswolde'ist võitsid kahe punktiga 13-aastase Mano. Pingeline oli see kuni viimase hetkeni, sest pärast kahe kolmest žüriist tulemuste selgumist olid Senna &amp; Anna ja Mano võrdsed. Aga Senna &amp; Anna said publiku žüriilt kõige rohkem punkte, nii et nemad võitsid. Kaks tüdrukut paistsid silma eelkõige oma noore ea ja Anna roosa viiuli poolest. 
2008/2009. aastal osales Senna juba lauluvõistlusel Kinderen voor Kinderen. Tol korral esindas ta Groningeni provintsi lauluga „Meidengroep”.
Rachel Traets

Rachel Traets (sündinud 16. augustil 1998 Wouw's Põhja-Brabandi provintsis) on Hollandi laulja.
2011. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Ik ben een teenager".
Femke Meines

Femke Meines (sündinud 11. mail 2000 Tuitjenhornis Põhja-Hollandi provintsis) on Hollandi laulja.
2012. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Tik tak tik".
Mylène &amp; Rosanne

Mylène &amp; Rosanne on Hollandi ansambel.
2013. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindasid nad Hollandi lauluga "Double me".
Julia van Bergen

Julia van Bergen (sündinud 17. septembril 1999 Harderwijkis) on Hollandi laulja.
2014. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Around".
Shalisa van der Laan

Shalisa van der Laan (sündinud 17. detsembril 1999 Hoornis) on Hollandi laulja.
2015. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Hollandit lauluga "Million lights".
Kisses

Kisses on Hollandi ansambel.
2016. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindasid nad Hollandit lauluga "Kisses and dancin'", kus saavutati 174 punktiga 8. koht.
Fource

Fource on Hollandi ansambel.
2017. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlusel esindasid nad Hollandi lauluga "Love me".
Olev Zäuram

Olev Zäuram (26. jaanuar 1927 Kuigatsi vald – 1. september 2012 Väike-Maarja) oli eesti agronoom.
Ta oli Rakvere rajooni Põdrangu sovhoosi peaagronoom. 
Pensionipõlves pidas ta mahetootmisega talu Tamsalu vallas.
Ta on maetud Väike-Maarja vanale kalmistule.
M2M

M2M oli Norra ansambel, kuhu kuulusid Marit Larsen ja Marion Ravn.
Larsen ja Ravn said sõpradeks viieaastaselt ja hakkasid koos musitseerima kaheksa-aastaselt. Esimese ühise lastemuusika albumi avaldasid nad 1996. aastal, kui Larsen oli 11- ja Ravn 12-aastane. 1998. aastal sõlmisid nad plaadilepingu Atlantic Recordsiga. Ansamblit hinnati kõrgelt seetõttu, et nad kirjutasid enamiku oma esitatavatest lugudest ise ja mängisid ka ise pille, mida peeti teismeliste popartistide seas pigem erandlikuks.
Nende 1999. aastal ilmunud debüütsingel "Don't Say You Love Me" meeldis nii muusikakriitikutele kui ka laiemale publikule ja jäigi nende suurimaks hitiks. 2000. aastal ilmunud albumit "Shades of Purple" müüdi üle maailma 1,5 miljonit eksemplari. Teine album "The Big Room" (2002) sai küll kriitikutelt heakskiidu, kuid ei leidnud nii palju ostjaid. Samal aastal ansambel lagunes ja selle liikmed alustasid soolokarjääri.
Välko Tuul

Välko Tuul (sünninimi Alfred Tuul; 13. oktoober 1894 Tallinn – 17. märts 1918) oli eesti kunstnik.
Õppis Ants Laikmaa ateljeekoolis.
Ta kuulus Noorte Kujurite Ühingusse Vikerla. Kunstiteadlane Reet Mark on ühtlasi oletanud, et ta mängis ühingus olulist rolli.
Suri märtsis 1918 kopsupõletikku.
Markku Aro

Markku Aro (kodanikunimega Markku Tuomas Puputti; sündinud 3. veebruaril 1950 Mouhijärvil) on Soome laulja.
1971. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta ansambliga Koivistolaiset Soomet lauluga "Tie uuteen päivään".
Kirjutamismaraton

Kirjutamismaraton on ühiskirjutamise üritus, kus ühiste huvide või eesmärgiga inimesed tulevad kokku, et pikema aja jooksul üheskoos, rühmades või individuaalselt koostada või täiendada tekste mingiks kindlaks otstarbeks. Tüüpiliselt on tegu kindla formaadiga ürituse, mille käigus kogenumad tekstiloojad juhendavad teisi kirjutajaid, viiakse läbi töötube, peetakse lühiettekandeid. Tekstiloomet aitab motiveerida osalejate omavaheline suhtlus kirjutatavate tekstide ja ühiste huvide teemal.
Kirjutamismaratonid lähtuvad häkatonide traditsioonist ning neid korraldatakse peamiselt eesmärgil koostada digitaalseid tekste, mille näiteks on Vikipeedia artiklid, OpenStreetMap kaardid jmt. Kirjutamismaratone korraldatakse ka teiste tekstiliikide loomiseks, sh näiteks ilukirjanduslikes žanrites. Loovkirjutamise kursustest ja töötubadest erinevad kirjutamismaratonid selle poolest, et on avatud kõigile huvilistele ning on tulemusele orienteeritud — eesmärgiks on koostada tekste, mis on sellisena kohe avaldatavad, esitatavad vm viisil kasutatavad.
Seos häkatonide traditsiooniga.
Häkatonide tüüpiline vorm on olnud tarkvara kirjutamine, aga et infotehnoloogia põimub üha enam ühiskonna kõigi valdkondadega, on häkatonid laienenud teistesse valdkondadesse. Näiteks 24 h häkatonil "Andmeravim tõepõhjata ajastule" oli oodatavaks väljundiks nii tarkvara kui andmelugu, mis on andmeid, statistikat ning visualiseeringuid kasutav ajakirjanduslik vorm. Konverentsil "Eesti keeletehnoloogia 2017" korraldati Vikipeedia masintõlkimise häkaton, kus kvaliteedi võrdlemiseks tõlgiti Vikipeedia artikleid inglise keelest käsitsi ning kahe masintõlkeprogrammiga. Kirjandusfestival Prima Vista raames toimus 2017. aastal "", mille rõhuasetus oli küll kirjutamisel, kuid toimus siiski pigem aruteludena töötubades kui kirjutamismaratonina.
Vikipeedia kirjutamismaratonid.
Vikipeedia kirjutamismaratonid (inglise keeles "edit-a-thon" 'toimetamismaraton') toimuvad enamasti avalike üritustena, millega võivad liituda kõik soovijad ning on ühtlasi mõeldud uute vikipedistide abistamiseks. Maratonid keskenduvad konkreetsele teemale ning eesmärgiks on kirjutada mõnes osalejatele olulises valdkonnas uusi artikleid või täiendada olemasolevaid. Temaatilisi maratone korraldatakse näiteks muuseumides, arhiivides jt asutustes, et koostada või täiendada nendes olevate materjalide põhjal või nendega seotud artikleid, korraldajateks on sageli organisatsiooni juures tegutsevad vikiresidendid.
Eestis on Vikipeedia kirjutamismaratone korraldanud peamiselt Wikimedia Eesti ning 2011. aastast korraldati neid Vikipeedia täiendamise talgute nime all. Esimesed sellised talgud olid pühendatud Tartu linnaosadele ning talgute eestvedajaks oli juhatuse liige Teele Vaalma.
Maailma kõige pikem "edit-a-thon" on kantud Guinnessi rekordite raamatusse ning see on Méxicos Museo Soumayas toimunud 72-tunnine kirjutamismaraton, mis toimus 9.‒12. juunil 2016 ning mida vedasid kohalikud Wikimedia vabatahtlikud.
The Traditional Cosmology Society

Traditsioonilise Kosmoloogia Selts (The Traditional Cosmology Society) on Suurbritannias Edinburghis asuv rahvusvaheline eri ajastute ja kultuuripiirkondade müüdi, religiooni ja kosmoloogia uuringute alal tegutsev selts. 
Selts korraldab kõnekoosolekuid ja ühepäevast aastakonverentsi Edinburghi Ülikooli Keldi- ja Šoti-uuringute Kooli juures. Lisaks annab selts välja kord aastas ilmuvat ajakirja Cosmos. The Journal of the Traditional Cosmology Society.
Kristel Uiboaed

Kristel Uiboaed on eesti keeleteadlane ja andmeanalüütik.
Haridus.
2002 lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 2005 omandas Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi ning 2008 magistrikraadi eesti ja soome-ugri keeleteaduses. Olnud vahetusüliõpilane Jyväskylä ja Tampere Ülikoolis, külalisdoktorant Groningeni Ülikoolis. 2013 kaitses Tartu Ülikoolis doktoritöö "Verbiühendid eesti murretes", mille eest sai üliõpilaste 2014. aasta riikliku teadustööde konkursi 1. preemia ühiskonnateaduste ja kultuuri valdkonnas.
Töö.
2008–2013 töötas Tartu Ülikoolis arvutilingvistika ja korpuste spetsialistina, 2013 eesti murrete nooremteadurina, 2014–2016 eesti murrete teadurina. 
Uurimisvaldkonnad: murdesüntaks, eesti murded, arvutilingvistika.
Euroopa Keeleteaduse Ühingu ja Põhjamaade kraadiõppe kooli liige.
Kuulus Tartu Ülikooli häkatoni "Social Impact Data Hack 2017" võitnud meeskonda NLPpeople koos Siim Antso, Uku Raudvere ja Dage Särjega.
Köber-kuldsamblik

Köber-kuldsamblik ("Caloplaca decipiens") on kuldsamblike perekonda kuuluv samblikuliik.
Kannatab hästi saastunud õhku ja suudab kasvada ka linnades.
Eestis laialt levinud.
Priske lahingu mälestussammas

Priske lahingu mälestussammas on mälestusmärk Harju maakonnas Anija vallas. See on püstitatud Vabadussõja Priske lahingus langenute mälestuseks. Samba kõrval on Vabadussõjas hukkunud Joosep Oseleini mälestuskiviga kalm.
Mälestussammas avati 12. juunil 1932.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1941. aastal see õhiti.
Mälestussammas taasavati 23. juunil 1990.
Vetla lahingu mälestussammas

Vetla lahingu mälestussammas on Harju maakonnas Anija vallas Vetla asulas asuv Vabadussõja Vetla lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 26. juunil 1932.
Nõukogude okupatsiooni ajal Eestis oktoobris 1940 sammas hävitati.
Sammas taasavati 6. jaanuaril 1990.
Vetlas 1919. 4. jaanuaril toimunud lahingust kirjutas kolonel-leitnant Jaan Maide. "Samal päeval vaenlane sundis 5. rügemendi valveosi Kreo talust lahkuma, õhtul tungisid punased korduvalt Vetla veski kallale, kuid löödi tagasi, öösi kell 0200 (5. jaanuaril) asus 5. rügemendi 2. kompanii vastukallaletungile ja tõrjus vaenlase kuni Kreo taluni tagasi."
Viited.
Tähtvere lahingu mälestussammas

Tähtvere lahingu mälestussammas (ka Tartu lahingu mälestussammas, Tartu vabastajate monument) on Tartus Tähtvere pargis asuv Vabadussõja Tähtvere lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 3. juulil 1932. Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal see lõhuti. 1956. aasta 6.novembril püstitati endise samba asukohale Ole Ehelaidi ja Arnold Matteuse valmistatud töölis- ja ametiühinguliikumise tegelase Hans Heidemanni büst. Eesti taasiseseisvumise ajal võeti büst maha ja ennistati lahingu mälestussammas. See taasavati 2. juulil 2006.
Reola lahingu mälestussammas

Reola lahingu mälestussammas on mälestusmärk Tartu maakonnas Kastre vallas Tõõraste külas. Sammas on püstitatud Vabadussõja Reola lahingus langenute mälestuseks.
Sammas avati 3. juulil 1932.
Pärast Teist maailmasõda võeti sammas maha ja maeti maa alla.
Sammas taasavati 27. novembril 1988.
Mälestussambal on tekst: "Kodanik! Siin, Reola väljadel murdsime vaenlase ülivõimu 16.–17. jaan 1919."
Munamäe lahingu mälestussammas

Munamäe lahingu mälestussammas on Võru maakonnas Rõuge vallas Haanja asulas asuv Vabadussõja Munamäe lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 7. augustil 1932.
1941 sammas lõhuti.
Sammas taasavati 7. augustil 1988.
Ardu lahingu mälestussammas

Ardu lahingu mälestussammas on Harju maakonnas Kose vallas Ardu asulas asuv Vabadussõja Ardu lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 4. septembril 1932.
Pärast Teist maailmasõda sammas hävitati.
Sammas taasavati 23. juunil 1990.
Kõnekaart (televisioon)

Kõnekaart on kaart, kuhu on kõnepidamise abistamiseks kirjutatud märksõnu või terveid lauseid. Kõnekaartide kasutamine on laialt levinud televisioonis, kuna need on väikesed ning neid on võimalik hoida isegi taskus ja kasutada vaid vajadusel – vastupidi teleprompteritele, mille kasutamine on piiratud. Kõnekaarte saab edukalt kasutada ka eksamiteks valmistumisel, näitlemisel ja suulistel ettekannetel.
Kõnekaardid olid algselt kasutusel eakate näitlejate abistamisel. Teadaolevalt kasutas kõnekaarte esimesena John Barrymore 1930. aastate lõpus. 
Kõnekaardid hakkasid laiemalt levima alles 1949. aastal, kui Ameerika Ühendriikide meediakontserni CBS assistent, endine sõjaväelendur Barney McNulty pidi kirjutama lauseid stsenaariumist suurtele paberilehtedele, abistamaks näitlejat Ed Wynni. McNulty tegi seda vabatahtlikult, kuna lenduriõppe juurde käis oskus kirjutada kiirelt ja selgelt. Ta märkas selle vajalikkust ning asutas oma ettevõtte Ad Libs. McNulty suri 2000. aastal (77-aastaselt). Tema hüüdnimi oli Cue-Card King ('kõnekaardikuningas').
Kõnekaartide kasutamine võimaldab kõnelejal saavutada suurema silmside publikuga ja vabama kõne ülesehituse. Kõnekaardid võivad olla kõnepidamisel väga kasulikud, kuid selleks peavad nad olema hästi ette valmistatud. Enne esinemist tasub kõnet harjutada kõnekaartidega – siis on võimalik kõnekaarte vastavalt vajadusele veel kohendada.
Pankjavitsa Vabadussõja mälestussammas

Pankjavitsa Vabadussõja mälestussammas oli Petserimaal Pankjavitsa asulas asunud Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 25. septembril 1932.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal see õhiti. Pärast sakslaste tulekut taastati juba 1. juunil 1942.
Mälestussammas on taastamata. Samba taastamist raskendab asjaolu, et tänapäeval jääb Pankjavitsa asula Venemaa piiresse.
Saarde Vabadussõja mälestussammas

Saarde Vabadussõja mälestussammas on Pärnu maakonnas Saarde vallas Kilingi-Nõmmes asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 5. juunil 1933.
1945 sammas lõhuti.
Sammas taasavati 24. juunil 2008.
Anton Irve mälestussammas

Anton Irve mälestussammas oli Vabadussõjas langenud kapten Anton Irvele püstitatud mälestusmärk Viljandis.
Sammas avati 6. augustil 1933.
Nõukogude ajal septembris 1940 sammas purustati.
29. aprillil 1989 avati endise samba asukohas Anton Irve auks mälestuskivi.
Anton Irve mälestussammas (Läti)

Anton Irve mälestussammas on mälestusmärk Lätis Valmiera piirkonnas Strenči lähedal. See on püstitatud Vabadussõjas langenud kapten Anton Irve mälestuseks. Irv langeski Strenči lähedal.
Samba ehitamist alustati 1939, ent see jäi pooleli. Samba ehitamine lõpetati 1994 ja see avati 27. aprillil 1994. Sambalt eemaldasid katte Läti Vennashaudade Komitee esimees Eižens Upmanis ja Eesti Sõjahaudade Hoolde Liidu esindaja Jaak Pihlak.
Joala lahingu mälestussammas

Joala lahingu mälestussammas oli Vabadussõja Joala lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk Narvas.
Esimene sammas avati 8. augustil 1933.
Sambad hävitati .
Vabadussõja juhtide mälestussammas

Vabadussõja juhtide mälestussammas (ka Vabadussõja kõrgemate juhtide mälestussammas/memoriaal) on Tallinna Kaitseväe kalmistul asuv Vabadussõja juhtidele püstitatud mälestusmärk.
Sammas avati 10. septembril 1933.
Nõukogude okupatsiooni ajal, arvatavasti 1952. aastal, sammas purustati.
Sammas avati uuesti 22. veebruaril 1998.
Halliste Vabadussõja mälestussammas

Halliste Vabadussõja mälestussammas on Vabadussõjas langenute mälestusmärk Viljandi maakonnas Mulgi vallas Pornuse külas.
Mälestussammas avati 29. oktoobril 1933.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1945. aastal see õhiti.
Mälestussammas taasavati esimest korda 24. juunil 1991. Hiljem otsustati sambale ka obelisk panna, nagu see oli olnud algupärasel sambal. Mälestussammas taasavati teist korda 17. augustil 1996.
Maurice Duruflé

Maurice Gustave Duruflé (11. jaanuar 1902 Louviers – 16. juuni 1986 Louveciennes) oli prantsuse helilooja, organist ja pedagoog.
Duruflé sündis Louviers'is 1902. aastal. 1912–1918 oli ta kooripoiss Roueni katedraali koorikoolis, saades sealt klaveri- ja oreliõpet Jules Haellingilt, Alexandre Guilmant'i õpilaselt. Rouen'i katedraal oli aga mõjukas gregooriuse koraali arengus. Kooripoiste õpingud olid ranged: 14–18-tunnistesse päevadesse mahtusid palved, söömaajad vaikuses, klaveri- ja solfedžotunnid, üldainetunnid, kooriproovid, laulmised jumalateenistustel ja järelevalvega puhkus. Pärast õpinguid Rouenis kolis ta tagasi sünnilinna ning sai sealse Jumalaema kiriku organistiks. Kaks korda nädalas hakkas ta käima sealt saja kilomeetri kaugusele Pariisi, et õppida orelit Charles Tournemire'i eratundides. Tournemire oli tuntud oma koraaliimprovisatsioonide poolest. Kuigi Duruflé hindes Tournemire'i kõrgelt, jäi nende koostöö õpetaja vastuseisu tõttu lühikeseks. Duruflé astus 1920. aastal Pariisi konservatooriumi, õppides järgmise kaheksa aasta jooksul orelit, harmooniat, kontrapunkti ja kompositsiooni, pälvides kõigis neis "premier prix" diplomi.
1927. aastal sai Duruflést Louis Vierne'i assistent Pariisi Jumalaema Kirikus. 1929. aastal sai ta Pariisis asuva Saint-Étienne-du-Mont'i organistiks, kuid jäi endiselt ka Vierne'i assistendiks. Ta täitis seda kohust ka 2. juunil 1937, olles Louis Vierne'i kõrval, kui viimane Jumalaema kiriku orelipuldis suri.
Feministeerium

 
Feministeerium on feministlik veebiväljaanne ja huvikaitseorganisatsioon, mille asutasid 2015. aasta jaanuaris Kadi Viik, Brigitta Davidjants, Aet Kuusik ja Nele Laos. Feministeeriumi tunnusgraafika autor on Jaana Davidjants.
Feministeeriumi peamised tegevussuunad on kommunikatsioon, huvikaitse ja kogukonna võimestamine. Kaasasutaja Kadi Viik on öelnud, et Feministeerium loodi, et teha naiste hääl ühiskonnas kuuldavamaks. Feministeeriumi 10. aasta juubeli puhul ütles kaasasutaja Nele Laos, et "kümme aastat tagasi oli eesmärk rääkida kohalikest probleemidest arusaadavas keeles läbi feministliku perspektiivi." 
Esimesed artiklid ilmusid Feministeeriumis 27. jaanuaril 2015 ning lood jagunevad ühiskonna, maailma ja kultuuri rubriikide vahel. 2016. aastast on Feministeeriumil venekeelne ja 2017. aastast ka ingliskeelne alaleht. 
2015. aastal pälvisid Feministeeriumi toimetajad Eesti Naiste Koostööketi välja antud Teenäitaja auhinna. 
2018. aastal oli Feministeerium Greste Balti Sõnavabaduse auhinna nominent . 2024. aastal tunnustati Feministeeriumi Vikerkaarekangelase tiitliga kategoorias "Meedia, kampaania, teavitustöö" ja inimõiguste kaitsja aunimetusega kategoorias "Võnge" 
Töötajad ja kaastöölised.
Feministeeriumi kollektiivi liikmed on toimetaja Kadi Viik, projektijuht Nele Laos, projektijuht ja sotsiaalmeediaspetsialist Kadri-Mai Kuldkepp ning huvikaitsespetsialistid Elise Rohtmets ja Greta Roosaar. 
Endised toimetajad on Aet Kuusik, Jana Tšerkašina, Tanja Muravsjaka, Raul Veede, Hille Hanso, Triin Sepp, Jana Levitina ja Julia Tisler. Toimetusele on kaastööd teinud teiste seas Brigitta Davidjants, Rebeka Põldsam, Aro Velmet, Kaarin Kivirähk, Jüri Kolk, Barbi Pilvre, Sanna Kartau, Gea Kangilaski, Kai Uus, Kristina Mering, Nele Laos jpt. 
Visuaale on loonud kunstnikud Jarõna Ilo, Kadi Estland, Killu Sukmit, Birgit Pajust, Brit Pavelson, Maarja Jullinen, Britta Benno, Lilli-Krõõt Repnau, Brit Kikas, Evelina Karina Potapski ja Rodion Furs.
Artiklite teemad.
Feministeerium avaldab tekste peamiselt naiste õigustest, lähenedes teemale intersektsionaalselt. Nii on väljaandes tekste ka seksuaalsusest, LGBT+ õigustest, puuetega naistest, rahvusvähemusest jne. 
Feministeerium on muu hulgas avaldanud feminismiteemalise sõnastiku, mida täiendatakse jooksvalt, ning korraldanud aasta šovinisti konkurssi. 
2015. aastal valiti aasta šovinistiks Viktor Vassiljev ja 2016. aastal Martin Helme . 2017. aastal konkurssi ei korraldatud. 2018. aastal valiti aasta šovinistiks Urmas Reinsalu 16. jaanuaril 2018 ilma konkursita.
Kalastaja

Kalastaja on Eesti ajakiri, mis kajastab harrastuskalapüüki.
Ajakirja annab alates 1996. aastast Püünsis välja Zero Gravity OÜ. Ilmumissagedus on 3–4 korda aastas.
Kalastaja on Eestis ilmuv kalastamist kajastav väljaanne aastast 1996. Kalastaja on koondanud enda ümber enamiku aktiivsetest kalastajatest ja kajastab nende tegemisi.
Ajakirja sisu koosneb reisikirjadest, praktilistest nõuannetest, teadusalastest eluala käsitletavatest saavutustest, seadusandlusest, võistluste ja ürituste kajastamisest ning paljust muust kalastajale huvipakkuvast. Väljaanne on olnud kogu oma eksisteerimisaja jooksul olnud partneriks riigile kalastamist reguleeriva seadusandluse väljatöötamisel ja kolmanda sektori organisatsioonide loomisel. Samuti on ajakirja väljaandjate poolt koostatud Eesti kalanduse arengukava selgroog kuni aastani 2015.
Forlanini park

Forlanini park on park Itaalias Lombardias Milano idaosas.
Roheala kannab Itaalia inseneri, leiduri ja lennunduspioneeri Enrico Forlanini nime.
Pargist lõunasse jääv Enrico Forlanini puiestee on Milano Linate lennujaama (ärinimi: Aeroporto Enrico Forlanini) põhjapiiriks.
Püspökladány

Püspökladány on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis, Püspökladányi kreisi halduskeskus.
Asulat on kirjalikes allikates mainitud 1351. aastal. 1986 sai linnaks.
Linna läbib Szolnok–Debrecen–Nyíregyháza–Záhony raudtee ja linnast saab alguse Püspökladány–Oradea raudteeliin. Samuti läbib linna Euroopa maantee E60.
Carl Zeller

Carl Adam Johann Nepomuk Zeller (19. juuni 1842 Sankt Peter in der Au – 17. august 1898 Baden bei Wien) oli Austria helilooja. 
Ta oli Franz von Suppé, Johann Straussi ja Karl Millöckeri kaasaegne Viini kuldse operetiajastu arendamisel. Populaarsete operettide "Linnukaupleja" ja "Mäekaevur" autor. Komponeerinud ka laule ja ühe pala meeskoorile.
Õpingud.
Arstist isa Johann Zeller suri enne ta sündi. Ema Maria Ann Elisabeth ja vanaisa suunasid ta muusika juurde. Õppis mängima mitmeid muusikainstrumente. Poisina oli tal aga väga hea sopranihääl. Seetõttu laulis juba 11-aastaselt Viini poistekooris (Wiener Sängerknaben). Õppis Viini ülikoolis õigusteadust ja ühtlasi eraviisiliselt Simon Sechteri juures komponeerimist.
1868. aastal andis endast märku heliloojana, kui esitades kompositsiooni "Szenen vom kölnischen Narrenfest". Aasta hiljem kaitses õigusteaduste doktori kraadi Grazi Ülikoolis. Seejärel praktiseeris mõnda aega nõuandeadvokaadina. 1875 abiellus rätsepmeistri tütre Anna Maria Schwetziga. 1873. aastast töötas Haridus- ja Kultuuriministeeriumis. Kuid tema edukas riigiametniku karjäär katkes. Seda mitte nii väga abieluvälistest armuseikluste pärast ministeeriumi noorte naistega, mis oli hästi teada, vaid valetunnistuste andmisest tulenenud skandaali pärast.
Operetihelilooja.
Riigiametis töötamise ajal komponeeris ta palju lavamuusikat. 1876. aastal valmis koomiline ooper "Joconde", mis äratas mõningast tähelepanu. See innustaski selle alaga edasi tegelema. Teatud laiem tuntus tuli esimese operetiga "Die Carbonari". Tõeline läbimurre operetimaailma tippu koos rahvusvahelise tuntusega saabus aga kohe pärast "Der Vogelhändler" ("Linnukaupleja") esmaettekannet. Seda oopust on peetud üheks paremaks Viini klassikalise opereti esindajaks. Kuni 1900. aastani esitati väga meloodilist ja heade ansamblinumbritega "Der Vogelhändlerit" katkematult üksnes saksa lavadel ligi 3000 korda. See tähendas, et ta oli kujunenud nii Straussile kui ka Millöckerile arvestatavaks konkurendiks. 
Ka järgmine operett "Der Obersteiger" ("Mäekaevur") võeti väga hästi vastu. Tema teoseid iseloomustab meloodilisus ja rahvalikud ansamblid. Libretistid Ludwig Held ja Moritz West hoolitsesid tempoka ja sündmusterohke faabula eest. Tänu edukale heliloojakarjäärile taastati ka tema riigiametniku positsioon. 1895. aastal anti talle Haridus- ja Kultuuriministeeriumi õukonnakantsleri ("Hofrat") positsiooni. Peagi hakkasid süvenema häired närvisüsteemis, mis tegid ta agressiivseks ja kolleegide suhtes konfliktseks. Zeller mõisteti isegi 12 kuuks vangi ning pidi loobuma riigiametist. Peagi pärast vanglast vabanemist kukkus õnnetult. Veetis oma elu viimased aastad mentaalselt ja füüsiliselt haigena. Suri kopsupõletikku, olles 56-aastane.
Sünnilinnas Sankt Peter in der Aus on avatud Zeller-Museum. Poeg Karl Zeller juunior oli samuti lavamuusikahelilooja.
Eestis on mängitud "Linnukauplejat" kuues teatris 12 lavastuses: Estonias 1912, 1918, 1924, 1943, 1956, 2017; Vanemuises 1931, 1975; Endlas 1926; Ugalas 1929; Sädemes 1934; Narva teatris 1930. "Mäekaevurit" on mängitud Estonias 1910 ja 1913.
Konstantin Kossatšov

Konstantin Kossatšov (Константин Иосифович Косачев; sündinud 17. septembril 1962 Moskva oblastis) on Venemaa poliitik, alates 17. märtsist 2021 Föderatsiooninõukogu aseesimees. 
2004–2011 ja 2014–2021 oli ta Föderatsiooninõukogu väliskomisjoni esimees. 
Kossatšov on lõpetanud Venemaa Välisministeeriumi Moskva Riiklik Rahvusvaheliste Suhete Instituudi ning töötanud seejärel Rootsis Venemaa saatkonnas. 
1998. aastal asus ta tööle Venemaa peaministri nõunikuna ja hiljem abina välissuhete alal. 1999–2003 oli ta Riigiduuma 3. koosseisu saadik, Isamaa – Kogu Venemaa fraktsiooni aseesimees. 2003. aastal kaitses ta kandidaadikraadi Venemaa Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemias. 2003–2007 oli ta Riigiduuma 4. koosseisu saadik Ühtse Venemaa fraktsioonis ning Riigiduuma väliskomitee esimees. 2007 valiti ta Riigiduuma 5. koosseisu saadikuks ja 2011 Riigiduuma 6. koosseisu saadikuks. 
2012 määras Putin ta Rossotrudnitšestvo juhiks. 18. detsembril 2014 nimetati ta Tšuvaši Vabariigi valitsuse esindajaks Föderatsiooninõukogus. 21. septembril 2015 nimetati ta Mari-Eli Vabariigi valitsuse esindajaks Föderatsiooninõukogus. Septembris 2017 volitas Mari-Eli Vabariigi ajutine pea Aleksandr Jevstifejev ta samasse ametisse uueks ametiajaks. Septembris 2022 volitas Mari-Eli uus juht Juri Zaitsev ta veel üheks ametiajaks esindajaks Föderatsiooninõukogus.
2004–2012 oli ta Venemaa delegatsiooni juht Euroopa Nõukogu Parlamentaarses Assamblees.
Kossatšov on Eestis tuntud oma Eesti-vaenulike sõnavõttude poolest.
2008. aastal esines ta Soome-ugri rahvaste maailmakongressil Eestit laimava kõnega, mistõttu saalis viibinud president Toomas Hendrik Ilves keset kõnet saalist lahkus.
Ta on abielus Ljudmilaga (sünd. Muranova), neil on kolm last.
Cẩm Vân

Cẩm Vân (sündinud 31. mail 1959) on Vietnami laulja.
Ta osales saates "Vietnam Idol" selle esimesel hooajal.
Thanh Lam

Đoàn Thanh Lam (sündinud 19. juunil 1969 Hanois) on Vietnami laulja.
Ta sündis helilooja ja rahvamuusiku esimese lapsena, tal on ka noorem vend. 1985. aastal hakkas ta laulmist õppima. Ta võitis mitu lauluvõistlust, sealhulgas riikliku professionaalsete lauljate konkursi 1991. aastal oma isa kirjutatud lauluga.
Külitse Vabadussõja mälestussammas

Külitse Vabadussõja mälestussammas oli Tartumaal Külitse külas asunud Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 1933. aastal.
1940. aastate lõpus peitsid kohalikud elanikud samba Nõukogude okupatsioonivõimude eest ära. Hiljem pole sammast leitud. Sammas on praegu ennistamata.
Kodijärve Vabadussõja mälestussammas

Kodijärve Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk Tartu maakonnas Kambja vallas Pangodi külas. Sammas on püstitatud Vabadussõjas langenute mälestuseks.
Mälestussammas avati 23. juunil 1934.
Nõukogude okupatsiooni ajal aastatel 1949–1950 see lõhuti.
Mälestussammas taasavati 23. juunil 1990.
Valkla lahingu mälestussammas

Valkla lahingu mälestussammas on Harju maakonnas Kuusalu vallas Valkla külas asuv Vabadussõja Valkla lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 23. juunil 1934.
Nõukogude okupatsiooni ajal juunis 1941 see õhiti.
10. augustil 1989 avati selles kohas uus mälestussammas, millel on sama tekst mis oli algupärasel sambal.
Müüsleri lahingu mälestussammas

Müüsleri lahingu mälestussammas on Järva maakonnas Järva vallas Müüsleri külas asuv Vabadussõja Müüsleri lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 15. juulil 1934. Samba autor on August Roosileht.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1949. aastal tõmmati see maha.
Mälestussammas taasavati 27. augustil 1988.
NCT

NCT (korea keeles 엔시티) on Lõuna-Korea K-popi ansambel, mille lõi SM Entertainment.
NCT on lühend SM Entertainmenti looja Lee Soo-mani projekti Neo Culture Technology nimest. Bändi iseloomustab põhimõte, et sellel võib olla piiramatu hulk liikmeid, kes tegutsevad eri linnades paiknevate üksustena. Üksusi on 2023. aasta seisuga viis: NCT U, NCT 127, NCT Dream, WayV ja NCT DoJaeJung. Esimene üksus, NCT U, tegi oma debüüdi 9. aprillil 2016, avaldades digitaalselt kaks singlit "The 7th Sense" ja "Without You". 
Teine üksus, Seouli-põhine NCT 127, tegid oma debüüdi 7. juulil 2016, avaldades minialbumi "NCT #127" nimilooga "Fire Truck". Algselt oli NCT 127 liikmeid 7 - Taeil, Taeyong, Yuta, Jaehyun, Winwin, Mark ja Haechan. 6. jaanuaril 2017 lisandusid liikmed Johnny ja Doyoung, 17. septembril 2018 liitus liige Jungwoo.
Kolmas üksus, NCT Dream, tegid oma debüüdi 24. augustil 2016 digitaalse singliga "Chewing Gum".
Neljas üksus, hiinapõhine WayV, tegid oma debüüdi 17. jaanuaril 2019, üksikalbumiga "The Vision".
Viies üksus, kolmest liikmest koosnev NCT DoJaeJung, tegid oma debüüdi 17. aprillil 2023, minialbumiga "Perfume".
2023. aasta septembri seisuga on NCT-l 20 liiget: Taeyong, Taeil, Johnny, Yuta, Kun, Doyoung, Ten, Jaehyun, WinWin, Jungwoo, Mark, Xiaojun, Hendery, Renjun, Jeno, Haechan, Jaemin, YangYang, Chenle ja Jisung. Kõige noorem NCT liige on Jisung (2023. aasta 15. juuli seisuga 21) ja kõige vanem on Taeil (2023. aasta 15. juuli seisuga 29). 
NCT 127-l on 2023. aasta seisuga 9 liiget - Taeyong, Taeil, Yuta, Doyoung, Johnny, Jungwoo, Mark, Jaehyun ja Haechan. Liige Winwin pole NCT 127 tegevustes osalenud aastast 2018. 
NCT Dreamis on 2023. aasta seisuga 7 liiget - Mark, Haechan, Jeno, Jaemin, Jisung, Chenle ja Renjun. Mark lahkus NCT Dreamist aastal 2018 ja naasis aastal 2021. 
WayV-l on 2023. aasta seisuga 6 liiget - Kun, Ten, Xiaojun, Winwin, Yangyang ja Hendery. Liige Lucas lahkus aastal 2023. 
NCT DoJaeJungil on 2023. aasta seisuga 3 liiget - Jaehyun, Jungwoo ja Doyoung. 
NCT U-l ei ole kindlaksmääratud liikmeid.
2023. aasta 10. mail lahkus ansamblist liige Lucas.
2023. aasta 24. mail lahkusid ansamblist liikmed Shotaro ja Sungchan.
2024. aasta 28. augustil eemaldati ansamblist liige Taeil järgides tema osalust seksuaalkuriteos. Kriminaalmenetlus on siiani väljaselgitamisel.
Juurika järv

Juurika järv, ka Võnnu järv, on endine soojärv Lääne maakonnas Haapsalu linnas Rohense ja Kadaka külas.
Vanade kaartide põhjal on näha, et järv lasti kuivaks 1930. aastatel seda ümbritseva Rohense soo kuivendamisel. Endist järve põhja katab madalsoo (luhttarna soo) ja kõrgveega moodustub seal ajutine veekogu.
Roger Bannister

Sir Roger Gilbert Bannister (23. märts 1929 – 3. märts 2018 Oxford) oli Suurbritannia jooksja ja neuroloog.
Roger Bannister oli esimene inimene, kes 6. mail 1954 jooksis ühe miili alla nelja minuti, täpsemalt ajaga 3.59,04. Maailmarekordit tähistava ajaga lõppenud miilijooksus aitasid tal tempot teha Christopher Chataway ja Chris Brasher. 
1952. aasta suveolümpiamängudel Helsingis sai ta 1500 meetri jooksus neljanda koha. 
Aastal 2011 diagnoositi tal Parkinsoni tõbi.
Harálampos Passalís

Haralampos Passalis (Χαράλαμπος Πασσαλής) on kreeka folklorist ja keeleteadlane.
Ta töötab uurijana Kreeka Keele Keskuses Centre for the Greek Language (Thessaloniki) (www.greek-language.gr) ja alates 1998 Thessaloniki Kultuuridevahelises koolis Evosmos Aristoteleion Panepistimion Thessalonikis, kus õpetab alates 2007 vana- ja uus-kreeka keelt.
Kuulub alates 1998 keskaegse kreeks rahvakirjanduse (1100–1669) sõnastikku koostavasse meeskonda (Λεξικό της ελληνικής μεσαιωνικής δημώδους γραμματείας του Εμμ. Κριαρά), vols. 15 (2003), 16 (2006) and 17 (2011), 18 (2012), 19 (2014), mida avaldab Kreeka Keele Keskus Thessalonikis.
Kuulub Loitsude, loitsimise ja loitsijate uurimise töörühm Rahvusvahelise Rahvajutu-Uurijate Seltsi (ISFNR) juures juhtkomiteesse ja ajakirja Incantatio toimetuskolleegiumisse, on üks toimetajatest.
Publikatsioonid.
«Greece», International Annotated Bibliography of Charms, 
Välislingid.
– Clerics and ambiguity
Kalev Kasemägi

Kalev Kasemägi (12. juuni 1934 Tartumaa – 18. jaanuar 2016) oli eesti agronoom ja majandijuht.
1958. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina.
1957. aastast oli Kohtla-Järve rajooni V. Kingissepa nimelise kolhoosi agronoom, 1960. aastatest sama kolhoosi esimees. 1990. aastatel Savala Masinaühistu juhatuse esimees
Aastatel 1996–2005 oli ta Maidla vallavolikogu liige.
Ta on maetud Lüganuse kalmistule.
Jelena Petropavlovskaja

Jelena Petropavlovskaja (11. mai 1921 Petrograd – 1993 Taevaskoja) oli vene päritoluga Eesti arst. 
Aastatel 1949–1993 oli ta Taevaskoja Laste Tuberkuloosisanatooriumi peaarst. 
Elulugu.
Petropavlovskaja sündis 12. mail 1921 ja kasvas üles Leningradis. Tema isa Boris oli tehasetööline tehases "Krasnõi Treugolnik", ema oli õppejõud Leningradi meditsiiniinstituudis. 1939. aastal lõpetas ta keskkooli ja asus õppima Leningradi farmaatsiainstituuti. 
Teise maailmasõja ajal jäi Petropavlovskaja Leningradi ja elas üle Leningradi blokaadi. 1941. aasta septembris katkestas farmaatsiainstituut õppetöö ja see evakueeriti, novembris hukkus blokaadi ajal Petropavlovskaja isa, kolmel korral pommitati perekonna kodu. Petropavlovskaja töötas ema ja õega hospidalis sanitarina, 1942. aasta märtsist õena lastekodus selle hävimiseni pommitamises ja siis lastepolikliinikus kuni linna vabastamiseni. 
1944. aasta sügisel jätkas Petropavlovskaja õpinguid Leningradi Pediaatria Instituudis, õppides blokaadi järel lastearstiks. Õpingute lõpetamise järel suunati ta Taevaskoja sanatooriumisse, kus alustas peaarstina tööd 22. oktoobril 1949. Sanatooriumis töötades õppis Petropavlovskaja kõigepealt ära võru keele, seejärel eesti keele. Ta mängis olulist rolli sanatooriumi arendamisel ja laiendamisel ja sai oma töö eest mitu tunnustust. 
Petropavlovskaja suri 1993. aastal. Ta on maetud Põlva linna kalmistule. 
Isiklikku.
Petropavlovskaja mees oli mereväeohvitser, kes hukkus 1944. aastal Königsbergi lähedal. Kokku sai Petropavlovskaja kaks last: poeg Aleksandr, kes jäi Leningradi ja lõpetas Leningradi I meditsiiniinstituudi, ning tütar Ljubov, kes lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ja asus tööle pediaatrina.
Kaplinna rahvusvaheline lennujaam

Kaplinna rahvusvaheline lennujaam (IATA: CPT, ICAO: FACT) on peamine lennujaam, mis teenindab Kaplinna linna ning on Lõuna-Aafrika teine kõige reisijate rohkeim lennujaam ja Aafrika kolmas kõige reisijate rohkeim lennujaam.
Kaplinna rahvusvaheline lennujaam avati 1954. aastal.
Taagepera Vabadussõja mälestussammas

Taagepera Vabadussõja mälestussammas on mälestusmärk Valga maakonnas Tõrva vallas Ala külas. Sammas on püstitatud Vabadussõjas langenute mälestuseks.
Mälestussammas avati 2. septembril 1934.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aasta oktoobris see lõhuti.
Mälestussammas taasavati 12. mail 1990.
Kihelkonna Vabadussõja mälestussammas

Kihelkonna Vabadussõja mälestussammas on Saare maakonnas Saaremaa vallas Kihelkonna asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 29. septembril 1934.
Teise maailmasõja keerises see kadus.
Mälestussammas taasavati 10. juunil 1989.
Pauluse kalmistu Vabadussõja mälestussammas

Pauluse kalmistu Vabadussõja mälestussammas on Tartus Pauluse kalmistul asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 11. novembril 1934.
Nõukogude okupatsiooni ajal, arvatavasti 1950. aastal eemaldati sellelt pronkskujud ja aastaarvud.
Mälestussammas taasavati 23. juunil 1998.
Misso lahingu mälestussammas

Misso lahingu mälestussammas on Võru maakonnas Rõuge vallas Kaubi külas asuv Vabadussõja Misso lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk. 
Mälestussammas avati 26. mail 1935. Nõukogude okupatsiooni ajal 30. septembril 1945 see purustati. Mälestussammas taasavati 27. augustil 1989.
Mälestussammas asub Misso kalmistu ääres. Selle kõrvale on püstitatud ka teise maailmasõja mälestusmärk.
Riigiküla lahingu mälestussammas

Riigiküla lahingu mälestussammas on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Tõrvajõe külas asuv 
Vabadussõja Riigiküla lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk. Riigiküla lahing toimus 1919. aasta 25. veebruaril, mil Riigiküla all kaitsel olnud Eesti rahvaväe 1. jalaväepolk lõi edukalt tagasi kolme Punaarmee polgu pealetungi.
Projekti tegi 1934. aastal ehitustehnik Morando-Edmund Moikov. Mälestussammas avati 10. juunil 1935.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1941. aasta juunis see hävitati.
Mälestussammas taasavati 7. juunil 2014.
Pankjavitsa lahingu mälestussammas

Pankjavitsa lahingu mälestussammas oli Petserimaal Pankjavitsa asulas asunud Vabadussõja Pankjavitsa lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 6. oktoobril 1935.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal see lammutati.
Mälestussammas on taastamata. Samba taastamist raskendab asjaolu, et tänapäeval jääb Pankjavitsa asula Venemaa piiresse.
Krivasoo lahingu mälestussammas

Krivasoo lahingu mälestussammas oli Virumaal Krivasoo külas asunud Vabadussõja Krivasoo lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 24. mail 1936.
Nõukogude okupatsiooni ajal 9. juulil 1940 see hävitati.
Mälestussammas on taastamata. Samba taastamist raskendab asjaolu, et tänapäeval jääb Kriuša asula Venemaa piiresse.
Karksi Vabadussõja mälestussammas

Karksi Vabadussõja mälestussammas on Viljandi maakonnas Karksi-Nuias asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 23. juunil 1936. Nõukogude okupatsiooni ajal 16. juunil 1941 see purustati. Mälestussammas taasavati 6. septembril 2008 uues asukohas Rahumäe kalmistu ees, umbes pool kilomeetrit algsest asukohast eemal.
Viru-Nigula Vabadussõja mälestussammas

Viru-Nigula Vabadussõja mälestussammas on Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Viru-Nigula asulas asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 12. juulil 1936.
Nõukogude okupatsiooni ajal septembris-oktoobris 1940 see lõhuti. Saksa okupatsiooni ajal 9. augustil 1942 sammas taasavati. Nõukogude okupatsiooni ajal 1944. aasta sügisel sammas lõhuti taas.
Mälestussammas taasavati 22. juulil 1990.
Balti pataljoni mälestussammas (Mäetaguse kalmistul)

Balti pataljoni mälestussammas on Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Liivakünka külas Mäetaguse kalmistul asuv Vabadussõjas langenutele püstitatud mälestusmärk. 
Mälestussammas avati 27. septembril 1936. See oli üks väheseid Vabadussõja mälestusmärke, mis elas üle Nõukogude okupatsiooni. Sammas taasõnnistati 24. oktoobril 1994.
Johan Laidoneri mälestussammas

Johan Laidoneri mälestussammas on Viljandi maakonnas Viljandi vallas Vardja külas asuv Vabadussõja väejuhi Johan Laidoneri sünnikohta (Raba talu) tähistav mälestusmärk.
Mälestussammas avati 23. mail 1937.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aasta septembris see hävitati.
Mälestussammas taasavati 9. septembril 1990.
Võduvere Ristamäe Vabadussõja mälestussammas

Võduvere Ristamäe Vabadussõja mälestussammas (ka Ristamäe lahingu mälestussammas ja Ristamäe Vabadussõja mälestussammas) on Virumaal Ristamäe ja Võduvere küla piiril asuv Vabadussõja Ristamäe lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Algne mälestussammas avati 23. juunil 1937. See oli aiaga piiratud platsil, inimesekõrgune punasest graniidist kivi, mis kandis ühel siledakslihvitud küljel kirja Ristamäe-Mäoküla lahingute kohta.
Nõukogude okupatsiooni ajal 18. juunil 1941 see hävitati.
Suvel 1997 pani Võduvere tolleaegne külavanem Kaljo Viise samba asukohta tähistava sildi. Silt asus tegelikust mälestuskivi asukohast paarkümmend meetrit ida pool, sest kunagine asukoht oli kruusakarjääri laienemise tõttu kadunud. 
23. juunil 2021 pühitseti sisse uus mälestusmärk. Mälestusmärgi valmistasid ja aitasid püstitada Rakvere Ametikooli poisid. Mälestusmärk koosneb metallkarkassist, millele on valatud peale betoon.
Sänna lahingu mälestussammas

Sänna lahingu mälestussammas on Võru maakonnas Rõuge vallas Sänna külas asuv Vabadussõja Sänna lahingus langenutele püstitatud mälestusmärk.
Mälestussammas avati 27. juunil 1937. Nõukogude okupatsiooni ajal 1945. aasta sügisel see purustati. Mälestussammas taasavati 14. oktoobril 1989.