tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Osieczna

Osieczna (saksa "Storchnest") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Leszno maakonnas, Osieczna valla halduskeskus. Osieczna asub Lesznost 9 km kirdes.
10. sajandil oli praeguse Osieczna kohal linnus. Linnaõigused sai Osieczna 1370. aasta paiku. 14.–16. sajandil oli Osieczna oluline käsitöökeskus. 17. sajandi teisel algas linna langus. 19. sajandil kujunesid linnas olulistest tootmisharudeks linatööstus ja puuvillakudumine. Teise Poola jagamise tulemusel läks linn 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. (1807–1815 oli Varssavi hertsogiriigi koosseisus). Tagasi Poolale läks Osieczna 1919. aasta jaanuaris.
Obrzycko

Obrzycko (saksa "Obersitzko", 1943–1945 "Obersitz") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Szamotuły maakonnas, Obrzycko valla halduskeskus. Obrzycko asub Warta jõe vasakul kaldal, Szamotułyst umbes 11 km põhjas.
Obrzycko sai linnaõigused enne 1458. aastat, kuid kaotas need 1580. aasta paiku. Uuesti sai Obrzycko linnaõigused 1638. aastal, aga kaotas need 1934. aastal. Kolmandat korda anti Obrzyckole linnaõigused 1990. aastal.
Nowe Skalmierzyce

Nowe Skalmierzyce (kuni 17. juulini 1962 Skalmierzyce Nowe; saksa "Neu Skalmirschütz") on linn Poolas Suur-Poola vojevoodkonnas Ostrów Wielkopolski maakonnas, Nowe Skalmierzyce vallas. Nowe Skalmierzyce asub Kaliszist umbes 9 km edelas ja Ostrów Wielkopolskist ligikaudu 15 km loodes.
Nowe Skalmierzyce sai linnaõigused 1962. aastal.
1934. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1934. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Saksamaal Magdeburgis 23. kuni 30. augustini.
Kohalik Magdeburgi ujumisklubi loodi 1896. aastal. Võistlustel osales 17 riiki enam kui 300 sportlasega, mis ületas seega Budapesti, Bologna ja Pariisi, kolmede esimeste Euroopa meistrivõistluste osavõtu. Saksamaa ujumise edenemist oli tunda, sest Pariisis 1931. aastal saadud teine koht ületati Magdeburgis ülekaalukat. Võistlused toimusid Euroopa meistrivõistluste tarbeks sihtotstarbeliselt ehitatud võistlusareenil Magdeburgis, kus oli 50-meetrine bassein ja vettehüpeteks vajalikud 3-meetrine hüppelauad ja 10-meetrine hüppetorn.
Tulemused.
Ujumine mehed.
100 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 56,8 (1934) Peter Fick, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 59,8 István Bárány, Ungari
400 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.46,4 (1933) Shozo Makino, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 5.04,0 István Bárány, Ungari
 
1500 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 19.07,2 (1927) Arne Borg, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 20.49,0 Olivér Halassy, István Bárány, Ungari
100 m selili.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.07,4 (1934) Albert Vandeweghe, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 1.14,8 Gerhard Deutsch, 
200 m rinnuli.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.42,6 (1933) Jacques Cartonnet, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 2.52,2 Ivo Reingoldt, 
4x200 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 8.58,4 (1932) &lt;br&gt;Yasuji Miyazaki (2.14,1),&lt;br&gt;Masanori Yusa (2.14.7),&lt;br&gt;Takashi Yokoyama (2.14,8),&lt;br&gt;Hisakichi Toyoda (2.14,8) 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 9.34,0 Ungari &lt;br&gt;András Wanié,&lt;br&gt;László Szabados,&lt;br&gt;András Székely,&lt;br&gt;István Bárány 
Ujumine naised.
100 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.04,8 (1934) Willy den Ouden, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 1.10,0 Yvonne Godard, 
400 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 5.16,0 (1934) Willy den Ouden, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 5.42,0 Marie Braun, 
100 m selili.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.18,2 (1932) Eleanor Holm, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 1.22,8 Marie Braun, 
200 m rinnuli.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.42,6 (1933) Jacques Cartonnet, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 3.16,4 Cecelia Wolstenholme, 
4x100 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.33,3 (1934) &lt;br&gt;Jopie Selbach,&lt;br&gt;Annie Timmermans,&lt;br&gt;Rie Mastenbroek ,&lt;br&gt;Willy den Ouden 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 4.55,0 &lt;br&gt;Truus Baumeister,&lt;br&gt;Maria Vierdag,&lt;br&gt;Willy den Ouden,&lt;br&gt;Marie Braun 
Vettehüpped mehed.
3 m hüppelaud.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: Ewald Riebschläger, 
 Saksamaa 
10 m torn.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: Josef Staudinger, 
Vettehüpped naised.
3 m hüppelaud.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: Olga Jordan, Saksamaa
10 m torn.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: Madi Epply, 
Veepall.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: Ungari &lt;br&gt;István Barta,&lt;br&gt;Mihály Bozsi,&lt;br&gt;György Bródy,&lt;br&gt;Olivér Halassy,&lt;br&gt;Márton Homonnai,&lt;br&gt;Sándor Ivády,&lt;br&gt;Alajos Keserű,&lt;br&gt;Ferenc Keserű,&lt;br&gt;János Németh,&lt;br&gt;Miklós Sárkány,&lt;br&gt;József Vértesy
Medalid.
 Korraldajariik
Kingston (New Yorgi osariik)

Kingston on Ulsteri maakonna suurim linn ja halduskeskus. Asula asub Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis Albanyist 95 km lõunas ja New Yorgist 146 km põhjas, Hudsoni jõe lähedal.
Kingstonis suri 1712. aastal Revalist pärit Martin Hoffman.
Mrocza

Mrocza (saksa keeles "Mrotschen", 1939–1942 "Schönhausen", 1942–1945 "Immenheim") on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Nakło maakonnas, Mrocza valla halduskeskus. Mrocza asub Nakło nad Noteciąst umbes 12 km põhjas ja Bydgoszczist ligikaudu 30 km lääneloodes.
Mroczat on esmamainitud 1288. aastal, linnaõigused sai 1393. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. 1919. aastal läks linn Poola koosseisu tagasi.
Ruth Chepngetich

Ruth Chepng'etich (sündinud 8. augustil 1994 Rift Valley provintsis ) on Keenia jooksja, kes võistleb maratonis ja pikamaadistantsidel. 13. oktoobril 2024 püstitas ta Chicago maratonil maailmarekordi 2:09.56.
Ruth Chepngetich võitis 2018. aasta Istanbuli maratonil ajaga 2:18.35. Istanbuli 40. maratonil ("IAAF Gold Label Road Race") jooksis Ruth Chepngetich 2:18.35 (31.59 – 10 km, 48.15 – 15 km, 1:08.22 – poolmaraton, 1:37.42 – 30 km) ning tema aeg oli võistluste rekord ja kõigi aegade parim tulemus Türgi pinnal ja paremuselt seitsmes aeg, saades kõigi aegade 10. sportlaseks, kes läbis maratoni alla 2 tunni ja 20 minuti (2:19.30). 
20. Dubai maratoni (2019) võitis Chepngetich Dubai maratonil isikliku rekordiga 2 tundi, 17 minutit ja 8 sekundit. 
Chepngetich jooksis 2019. aastal Bahreinis öösel peetud poolmaratonil kõigi aegade 20. kiireima poolmaratoni ajaga 1:06.09.
Chepngetich jooksis kõigi aegade 2019. aasta Vodafone Istanbuli poolmaratoni 12. kiireima poolmaratoni ajaga 1:05:30.
28. septembril tuli ta 2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel Dohas Kataris ajaga 2:32.43 maailmameistriks.
Mäe (perekonnanimi)

Mäe on eesti perekonnanimi. 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Mäe 631 inimesel: 311 mehel ja 320 naisel. Perekonnanimede levikult on Mäe meeste puhul 142. ja naiste puhul 160. kohal. Perekonnanime Mäe kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli 40). Perekonnanimi Mäe on levinuim Lääne-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 11,96.
Radzyń Chełmiński

Radzyń Chełmiński (saksa keeles "Rehden") on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Grudziądzi maakonnas, Radzyń Chełmiński valla halduskeskus. Radzyń Chełmiński asub Grudziądzist 17 km kagus.
Asulat on esmamainitud 1025. aastal, linnaõigused sai 1234. aastal. 1466. aastal läks linn Poola Kuningriigi koosseisu. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tagasi Poolale läks linn 1920. aastal.
Keili Sükijainen

Keili Sükijainen (sündinud 27. veebruaril 1991 Tartus) on eesti teleajakirjanik. 
Haridus.
Sükijainen õppis Tartu Kivilinna Gümnaasiumis, kus oli ka õpilasliidu liige. Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni erialal. Vahetusüliõpilasena on ta õppinud ühe semestri USA-s Ball State'i ülikoolis televisioonitööd. 
Töö.
Eesti Televisioonis oli ta algul teadus- ja kultuurisaadete ("Teadlaste öö", 2011). produtsendi assistent ja seejärel uudistesaate "Aktuaalne kaamera" reporter. 
2013. aastast juhtis telekanalis TV3 ühe saatejuhina saadet "Seitsmesed uudised". Juhtis ja toimetas ka TV3 heategevuslikku laulusaadet "Inglite aeg" ning alates 2017. aastast juhtis koos Alari Kivisaarega telesaadet "Naabrist parem". 
2021. aasta suvest juhib ja produtseerib ta Kanal 2-s heategevussaadet "Südamesoov". Juhib ka meelelahutussaadet "Kodud rahaks".
Sükijainen tegutseb sotsiaalmeedias, ta on valitud Eesti parimaks sisuloojaks. Talle kuulub oma koolitusettevõte Hellou, mis tegeleb väikeettevõtjate koolitamise ja sisuloomega.
2024 Reisisaade "Kuldne Pilet" Elisa Huubis ja telekanalis Kanal 2.
Eraelu.
Keili Sükijaineni vanavanaisa oli ingerisoomlane. Tema ema on Eesti Teadusagentuuri teabejuht Annely Allik. Tal on nooremad õed Merily Allik ja Maibrit Allik.
Hobid.
Sükijainen on olnud Tartu Noortevolikogu ja AIESEC-i liige.
2018. aastal mängis ta kõrvalosa krimisarjas "Lõks". Käib Nike NTC-treeningutel, eriti meeldivad rühmatreeningud. Lapsepõlvest joonistab ja maalib.
Välislingid.
1. https://kroonika.delfi.ee/news/inimesed/keili-sukijainenist-sai-nagija?id=82326613
2. https://televeeb.ohtuleht.ee/966674/tele-kaotab-talendi-keili-sukijainen-teeb-seitsmeste-uudistega-lopparve
3. https://televeeb.ohtuleht.ee/976418/suve-alguses-tv3st-lahkunud-keili-sukijainen-naaseb-erakanali-ekraanile-pakkumine-oli-nii-ahvatlev
4. https://elu24.postimees.ee/6501375/vahur-joa-intervjuu-noorena-loomaarstiks-saada-tahtnud-keili-sukijainen-elas-lapsepolves-ule-ranga-autoavarii
5. https://naistekas.delfi.ee/persoon/elu_lugu/keili-sukijainen-jagab-millise-olulise-oppetunni-saade-inglite-aeg-talle-andnud-on?id=84112228
6. https://uudised.tv3.ee/tv3/uudis/2017/04/11/naabrist-parem-alustab-uue-saatejuhiga
7. https://televeeb.ohtuleht.ee/875402/keili-sukijainen-teeb-naitlejadebuudi-krimiseriaalis-loks
8. https://kivilinn.tartu.ee/node/356#2010
9. https://lood.delfi.ee/annestiil/uudised/keili-sukijainen-koges-koolikiusamist-nutsin-sageli-voodis-ja-palusin-vanemaid-et-voiksin-kooli-vahetada?id=82328415
10. https://m.kroonika.delfi.ee/article.php?id=79585690
11. https://www.elisa.ee/et/eraklient/tv/elisa-elamus/seriaal/kuldne-pilet
Riboos

Riboos (keemiline valem C5H10O5) on üks monosahhariidest (ehk lihtsuhkrutest), täpsemalt kuulub aldopentooside hulka. Looduses esineb -(–)-isomeerina. Riboosi leidub ribonukleiinhapetes (RNA), mis on päriliku info vahendaja koos teiste ülesannetega, lisaks veel ribonukleotiidides (sh AMP, GMP) ja muudes nukleosiidfosfaatides (sh ATP-s, üldine energiatalletaja).
Riboosi 2-desoksüderivaat on desoksüriboos, mida leidub desoksüribonukleiinhappes (DNA), päriliku info kandja.
Michael Silverstein

Michael Silverstein (12. september 1945 – 17. juuli 2020) oli semiootik ja keeleteadlane, kes on pikka aega töötanud Chicago Ülikoolis.
Ta oli Roman Jakobsoni õpilane.
Ketassõlg

Ketassõlg, ka plaatsõlg on sõlg, mis koosneb lameda, sageli ažuurse ketta kujulisest sõlekehast ja selle alla kinnitatud nõelast, mis nagu kaarsõlel kinnitub haaknõela põhimõttel. Sõletüüp on provintsiaalrooma algupära, Eestis olid kasutusel alates rooma rauaaja teisest poolest, põhiline kasutus jäi 4.-5. sajandisse.
Ajalugu.
Ketassõle laiem levik algas Rooma riigis 1. sajandi paiku. Kuna ketassõle puhul jääb ketta ja sõlenõela vahele kanga jaoks vähem ruumi kui kaarsõle puhul, võisid ketassõled täita peaasjalikult dekoratiivset eesmärki. Varasemate provintsiaalrooma plaatsõlgede hulgas leidub nii ringikujulisi, ovaalseid, rombjaid kui ka poolkuukujulisi. 2.-3. sajandil ilmub ketassõlgede dekoori emailkaunistus.
Ketassõlg oli kaarsõle kõrval oluline kinnitusvahend Rooma riigi järgses Euroopas rahvasterännuajal, enamik rahvaist täiendas ja arendas omal viisil edasi rooma sõlgede motiive ning dekoori. Kullassepatöö oli kõrgel tasemel, paljudel kullast või hõbedast ketassõlgedel kasutati kaunistuseks filigraani, granuleerimist, taušeeringut ja niellot, samuti kärgsulatist, mille kontuuridesse pandi emaili, värvilist klaasi ja vääriskive. Odavamast metallist ketassõlgi kullati ja hõbetati. Mandri ketassõlgede stiilist eristus rühm anglosaksi sõlgi, mida iseloomustas keerukas ažuurne dekoor loom- või põimornamendist. 
Eesti materjal.
Eesti arheoloogilises materjalis leitud ketassõled on sageli kaunistatud ažuursetest väljalõigetest moodustatud dekooriga, mille motiivide hulgas on kodarjalt paiknevad avad või lohud, jooksev ratas, risti meenutavad motiivid. Vahel lisandus neile värvilisest emailist kaunistus. Ketassõlgedel oli mitmeid kohalikke erivorme. Lõuna-Eestis olid levinud peamiselt nupuliste äärte ja keskosas kodaratega sõled, nupp või tähistada ka sõle keskpunkti, Kagu-Eestis väikesed nuppudega äärte ja risti või rombikujulise keskosaga sõled ning Põhja-Eestis suuremad, kõverate kodaratega või neljast sõõrist koosneva keskosaga, mõnikord sakilise servaga sõled. Ketassõlgi pole arheoloogid jaganud kaunistuste või kuju järgi seeriatesse, sest üksikelementidest moodustatud erinevaid kombinatsioone on väga palju.
Ketassõle kui tüübi seos palju hilisema rõngassõle tüübiga on ebaselge.
Sümboolikas.
Vaivara valla vapil ja lipul on kujutatud Türsamäelt leitud 4. sajandi ketassõlge.
Viljandi kultuuriakadeemia logol on madarapunasel põhjal triskele motiiviga ketassõlg, mis meenutab Viru-Nigula 3.-4. sajandi Pada kalme leidu AI 2655:358.
Kala (perekonnanimi)

Kala on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kala 717 inimesel: 357 mehel ja 360 naisel. Perekonnanimede levikult on Kala meeste puhul 117. kohal ja naiste puhul 131. kohal. Perekonnanime Kala kandja oli keskmiselt 42 aasta vanune (mediaanvanus oli 42). Perekonnanimi Kala on levinuim Võru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 17,24..
DeAnna Price

DeAnna Marie Price (sündinud 8. juunil 1993 Moscow Millsis Missouris) on Ameerika Ühendriikide kergejõustiklane, kes võistleb vasaraheites. Price'i isiklik parim heide on vasaraheites 80,31 m, mis on Ameerika rekord ja püstitati 2021. aasta USA kergejõustiku meistrivõistlustel. Price on oma isikliku rekordiga maailma kõigi aegade edetabelis teine. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta vasaraheites maailmameistriks.
Price esindas USA-d 2015. aasta Pekingi maailmameistrivõistlustel, kuid ei pääsenud finaali. Kuu enne maailmameistrivõistlusi oli Price 2015. aasta Pan-Ameerika mängudel neljandana lõpetanud. Kaks nädalat hiljem noppis Price oma esimese rahvusvahelise medali, võttes Amber Campbelli järel hõbeda 2015. aasta NACACi meistrivõistlustel.
Pierce oli 2016. aasta Ameerika Ühendriikide olümpiakatsevõistlustel vasaraheites USA koondisekaaslaste Amber Campbelli ja Gwen Berry järel kolmandal kohal. Ta esindas Ameerika Ühendriike 2016. aasta suveolümpiamängudel ja saavutas kaheksanda koha. 
Lõuna-Illinoisi ülikoolis õppimise ajal tuli ta vasaraheites mitu korda NCAA meistriks. Price'il on olnud palju vigastusi ja tal on ainult üks neer. 
Price käis Troy Buchanani keskkoolis Missouri osariigis Troys. Seal oli ta All-State'i pehmepalli mängija. Price on saanud kasutada kolledži stipendiume nii pehmepallis kui ka kergejõustikus.
Nieszawa

Nieszawa (saksa keeles "Nessau") on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Aleksandrów Kujawski maakonnas. Nieszawa asub Visla vasakul kaldal, Toruńist umbes 28 km kagus ja Włocławekist ligikaudu 24 km põhjaloodes.
Nieszawa sai linnaõigused 1431. aastal ja teist korda 1460. aastal. 16. sajandil oli Nieszawa oluline kaubanduskeskus, alates 17. sajandi teisest poolest linna tähtsus vähenes. Teise Poola jagamise tulemusel läks Nieszawa 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Aastatel 1807–1815 oli linn Varssavi hertsogiriigi koosseisus. 19. sajandi teisel poolele Nieszawa majandus elavnes, raudteeühenduse sai linn 1862. aastal. 1919. aastal läks Nieszawa tagasi Poolale.
Anna Sergejeva

Anna Sergejeva (sündinud 13. jaanuaril 1986 Kiievis) on Eesti näitleja.
Ta on lõpetanud Tallinna Läänemere Gümnaasiumi ja Karpenko-Karõi nimelise Kiievi Riikliku Teatri, Kino ja Televisiooni Ülikooli (Nikolai Ruškovski kursuse).
Ta on aastast 2015 Vene Teatri näitleja Tallinnas.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus näitleja Viktor Marviniga.
Suabo keel

Suabo keel on Üld-Uus-Guinea hõimkonna Lõuna-Doberai keelte hulka kuuluv keel, mida kõneldakse Indoneesias Lääne-Paapua provintsis Doberai poolsaarel Macclueri lahe ääres 15 külas. 
Suabo keel on kriitiliselt ohustatud, seda kõnelevad peamiselt üle 50-aastased inimesed. Nooremad on üle läinud indoneesia keelele.
Tajay Gayle

Tajay Gayle (sündinud 2. augustil 1996 Kingstonis) on Jamaica kaugushüppaja.
2016. aastal võistles Tajay Gayle kaugushüppes ja sai tulemuseks 7.54 m. 2017. aastal hüppas ta 11. veebruaril Montego Bays esimest korda üle 8 meetri. Juulis osales ta Rabatis Teemantliiga võistlusel, mis on tema esimene võistlus väljaspool Jamaicat.
Austraalias Gold Coastis toimunud 2018. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel hüppas ta 8.12 ja sai neljanda kohaga. Roomas jõudis ta 8.17 m-ni, oma esimese võidu Teemantliigas saavutas ta 13. juulil Rabatis. Augusti alguses Torontos toimunud NACAC meistrivõistlustel võitis ta hõbemedalit 8.24. Pärast teist kohta Birminghamis pääses ta Teemantliiga finaali Zürichis ja saavutas 8,15 m-ga neljanda koha.
4. mail 2019 hüppas ta Kingstonis 8.30. Kaks nädalat hiljem võitis ta Shanghais teist korda Teemantliiga võistluse. Augustis osales ta esmakordselt Lima Panameerika mängudel ja võitis seal 8,17 m hõbemedali kuubalase Juan Miguel Echevarría järel. Gayle tuli Jamaica meistriks kaugushüppes 2019. aastal. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas kvalifitseerus ta viimasena finaali tulemusega 7.89. Finaalis võitis ta seal uue Jamaica rekordi ja uue maailma hooaja tipptulemusega 8,69 m täiesti üllatuslikult kuldmedali.
Oktoober 2019

Oktoober 2019, kroonika.
2019. aasta oktoober algas teisipäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem neljapäeval.
Nana Dzagnidze

Nana Dzagnidze (gruusia keeles ნანა ძაგნიძე; sündinud 1. jaanuaril 1987 Khuthaisis) on gruusia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2008).
Dzagnidze on kolmekordne Gruusia naiste malemeister (2003, 2004, 2008). Ta on tulnud kolmel korral noorte maailmameistriks neidude seas: 1999. aastal U12-, 2001. aastal U16- ja 2003. aastal U18-vanuseastmes. 2003. aastal võitis ta Nahhitševanis naisjuunioride maailmameistrivõistlused. 2017. aastal tuli ta Riias Euroopa naiste malemeistriks. 2018. aastal võitis ta Vysoké Tatrys Euroopa naiste meistrivõistlustel hõbemedali. 
2004. aastal mängis ta naiste maailmameistrivõistluste turniiril Elistas (64 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 15. asetuse. Ta jõudis teise ringi, kus kaotas Nino Hurtsidzele.
Dzagnidze on võitnud Gruusia võistkonna koosseisus naiste maleolümpiatel kuldmedali (2008; mängis teisel laual) ja kaks pronksmedalit (2010, 2018). Naiste võistkondlikel maailmameistrivõistlustel võitis ta kaks pronksmedalit (2011, 2017).
Ta sai FIDE-lt 2001. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 2003. aastal naiste suurmeistri, 2004. aastal rahvusvahelise meistri ja 2008. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse.
Nino Hurtsidze

Nino Hurtsidze (gruusia keeles ნინო ხურციძე; sündinud 28. september 1975 – 23. aprill 2018 Thbilisi) oli gruusia maletaja, naiste suurmeister (1993).
Hurtsidze oli viiekordne Gruusia naiste malemeister (1989, 1993, 2005, 2006, 2013). 1998. aastal võitis ta Gruusia meistrivõistlused (võistles koos meesmaletajatega). Ta tuli kahel korral naisjuunioride maailmameistriks (1993, 1995).
Ta mängis naiste maailmameistrivõistluste tsoonidevahelistel turniiridel: 1993. aastal Jakartas (39 osavõtjat) jagas ta 19.–25. kohta ja 1995. aastal Chişinăus (52 osavõtjat) jagas 10.–16. kohta. 
2000. aastal New Delhis peetud naiste maailmameistrivõistluste turniiril (64 osavõtjat, nokautsüsteem) sai Hurtsidze turniiritabelis 19. asetuse, kuid kaotas avaringis Anna Hahnile. 2001. aastal Moskvas MM-turniiril võitis ta teises ringis Anna Zatonskihhi, kaheksandikfinaalis Jekaterina Kovalevskajat, kuid kaotas veerandfinaalis selle turniiri võitnud Zhu Chenile. 
2004. aastal Elistas MM-turniiril kaotas Hurtsidze avaringis. 2006. aastal Jekaterinburgis võitis ta kaheksandikfinaalis Hou Yifani, kuid kaotas veerandfinaalis Alissa Galljamovale.
Augustis 2008 Naltšikis alanud MM-turniirile Gruusia maletajad, sealhulgas Hurtsidze, poliitilistel põhjustel kohale ei tulnud.
2012. aastal Hantõ-Mansiiskis MM-turniiril võitis Hurtsidze avaringis Élena Ntémpot, kuid teises ringis kaotas Zhao Xuele. 2015. aastal Sotšis kaotas ta avaringis Kovalevskajale. 2017. aastal Teheranis võitis ta avaringis Natalja Žukovat ja teises ringis Nino Batsiašvilit, kuid kaheksandikfinaalis kaotas Antoaneta Stefanovale. 
Hurtsidze võttis osa Gruusia naiskonna koosseisus viiest naiste maleolümpiast (1998–2002, 2006, 2012); sai neilt kaks medalit – pronksmedali (1998) ja hõbemedali (2000).
Ta sai FIDE-lt 1993. aastal naiste suurmeistri ja 1999. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Hurtsidze suri 42-aastaselt vähki.
Võistkondlikud maailmameistrivõistlused males

Võistkondlikud maailmameistrivõistlused males (inglise keeles "World Team Chess Championship") on FIDE egiidi all peetav rahvusvaheline malevõistlus rahvuskoondistele. 
Korraldatakse 1985. aastast. Esimesed neli võistkondlikke MM-võistlusi peeti Luzernis. Hilisemaid MM-võistlusi on peetud Armeenias, Iisraelis, Türgis, Hiinas, Venemaal ja Kasahstanis. Aastatel 1985–2010 korraldati võistlusi iga nelja aasta tagant, 2011. aastast toimuvad MM-id iga kahe aasta tagant (paaritutel aastatel). 
Esimestel võistlustel (1985) kuulus võistkonda 8 liiget (mängiti kuuel laual), aastatel 1989–2010 kuus liiget (mängiti neljal laual) ja alates 2011. aastast kuulub võistkonda viis liiget (mängitakse neljal laual). 
2007. aastast peetakse eraldi võistlusi naismaletajatele. Võistkonda kuulub viis liiget; mängitakse neljal laual. Alates 2017. aastast peetakse naiste võistkondlikke MM-võistlusi samas kohas ja samal ajal lahtiste võistlustega.
Osavõtvad rahvuskoondised.
Võistkondlikele MM-võistlustele pääseb vaid 10 võistkonda. Näiteks märtsis 2019 Nur-Sultanis toimunud võistlustele määrati osalised järgmiselt:
Naiste võistkondlikud maailmameistrivõistlused males.
Naiste võistkondlikuks maailmameistriks on enim kordi (4) tulnud Hiina (2007–2011, 2019). Korra on tulnud maailmameistriks Ukraina (2013), Gruusia (2015) ja Venemaa (2017).
Kolm võistkondlikku MM-kulda on saanud Hou Yifan, Zhao Xue, Shen Yang ja Huang Qian, kaks kuldmedalit Tan Zhongyi, Ju Wenjun ja Jekaterina Lagno.
Ühe võistkondliku MM-kulla on saanud Zhang Xiaowen, Anna Ušenina, Marija Muzõtšuk, Natalja Žukova, Bela Hotenašvili, Inna Gaponenko, Lela Javahišvili, Meri Arabidze, Nino Batsiašvili, Salome Melia, Nana Dzagnidze, Aleksandra Kostenjuk, Valentina Gunina, Aleksandra Gorjatškina, Olga Girja, Lei Tingjie ja Ding Yixin.
Võistkondlikud (lahtised) maailmameistrivõistlused males.
Võistkondlikuks maailmameistriks lahtisel turniiril (osa võtta võivad ka naismaletajad) on tulnud Venemaa (5 kuldmedalit), Nõukogude Liit (2), Hiina (2), Ukraina (1), Armeenia (1) ja Ameerika Ühendriigid (1).
1989. aastal Šveitsis Luzernis toimunud võistkondlikel maailmameistrivõistlustel kuldmedali võitnud Nõukogude Liidu võistkonda kuulus ka eesti malesuurmeister Jaan Ehlvest.
Septfontainesi loss

Septfontainesi loss (letseburgi keeles: "Buerg vu Simmer", prantsuse keeles: c"hâteau de Septfontaines") on Kesk-Luksemburgis Seitsme lossi orus asuv loss. Septfontainesi küla kohal asuv keskaegne loss on praegu eraomandis ja seda külastada ei saa.
Ajalugu.
Ei ole teada, millal esimene kindlus Septfontainesi (Simmernisse) rajati. 1192. aastast on teada, et Septfontainesi isand oli keegi Tider. Aastal 1233 andis Johann von Simmern (Jean de Septfontaines) Simmerni küla ja lossi Luksemburgi krahvinna Ermesinde kaitse alla. 14. sajandi alguses oli lossi isand keiser Heinrich VII sõber Thomas de Septfontaines.
Renessansiaegse nelinurkse torni lossi põhjasissekäigu juurde ehitas 1600. aastal Christoph von Criechingen.
1779. aastal hävis üha halvemas seisus olev loss tulekahjus.
1919. aastal loss osaliselt lammutati, kuid 1920. aastal otsustasid omanikud hakata lossi restaureerima. Tollal ei pööratud aga ajaloolisele arhitektuurile erilist tähelepanu ega hoolitud sellest.
2. detsembril 1937 kanti Septfontainesi lossi varemed Luksemburgi ehistis- ja kultuurimälestiste registrisse.
Nimi.
Nimi "Septfontaines" on prantsuse neologism (kohalik elanikkond on peaaegu täielikult letseburgikeelne), mis on tuletatud 19. sajandil ja varem ladina- ja saksakeelsetes dokumentides kasutusel olnud linna vanast nimest "Siebenborn" (otsetõlkes "seitse kevadet"). Linnas asuva purskkaevu järgi on kasutusel olnud ka "Siewebueren". Nime "Siebenborn" on sageli lühendatud kui "7born".
1938. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused

1938. aasta ujumise Euroopa meistrivõistlused toimusid Suurbritannias Londonis 6. kuni 13. augustini. 
Võistlused toimusid Wembley Arenal. Võistlused korraldas Euroopa Ujumisliit LEN. 
Võistlused olid ujumises, vettehüpetes ja veepallis meestele. Võistluste edukaim riik oli Saksamaa, kes saavutas 14 medalit (viis kulda, seitse hõbedat, kaks pronksi).
Tulemused.
Ujumine mehed.
100 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 56,4 (1936) Peter Fick, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1931: 59,7 Ferenc Csik, Ungari
400 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.38,7 (1934) Jack Medica, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 4.55,5 Jean Taris, 
1500 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 18.58,8 (1938) Tomikatsu Amano, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 20.01,5 Jean Taris, 
100 m selili.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.04,8 (1936) Adolph Kiefer, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 1.11,7 John Besford, 
200 m rinnuli.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.37,2 (1936) Jack Kasley, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 2.49,0 Erwin Sietas, Saksamaa
4x200 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 8.51,5 (1936) &lt;br&gt;Masanori Yusa,&lt;br&gt;Shigeo Sugiura,&lt;br&gt;Masaharu Taguchi,&lt;br&gt;Shigeo Arai 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 9.30,2 Ungari &lt;br&gt;Ödön Grof,&lt;br&gt;Andras Marothy,&lt;br&gt;Ferenc Csik,&lt;br&gt;Árpád Lengyel 
Ujumine naised.
100 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.04,6 (1936) Willy den Ouden, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 1.07,1 Willy den Ouden, 
400 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 5.06,1 (1938) Ragnhild Hveger, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 5.27,4 Rie Mastenbroek, 
100 m selili.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.13,6 (1936) Nida Senff, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 1.20,3 Rie Mastenbroek, 
200 m rinnuli.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.56,9 (1937) Jopie Waalberg, 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 3.09,2 Martha Genenger, Saksamaa 
4x100 m vabalt.
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.27,6 (1938) &lt;br&gt;Eva Arndt,&lt;br&gt;Gunvor Kraft,&lt;br&gt;Birte Ove-Petersen,&lt;br&gt;Ragnhild Hveger 
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: 4.41,5 &lt;br&gt;Jopie Selbach,&lt;br&gt;Ans Timmermans,&lt;br&gt;Rie Mastenbroek,&lt;br&gt;Willy den Ouden
Vettehüpped mehed.
3 m hüppelaud.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: Leo Esser, Saksamaa 
10 m torn.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: Hermann Stork, Saksamaa
Vettehüpped naised.
3 m hüppelaud.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: Olga Jensch-Jordan, Saksamaa
10 m torn.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: Hertha Schieche, Saksamaa
Veepall.
&lt;br&gt;Euroopa meister 1934: Ungari &lt;br&gt;Mihály Bozsi,&lt;br&gt;Jenő Brandi,&lt;br&gt;György Bródy,&lt;br&gt;Olivér Halassy,&lt;br&gt;Márton Homonnai,&lt;br&gt;Sándor Ivády,&lt;br&gt;Alajos Keserű,&lt;br&gt;György Kutasi,&lt;br&gt;János Németh,&lt;br&gt;Miklós Sárkány,&lt;br&gt;József Vértesy 
Medalid.
 Korraldajariik
Jabłonowo Pomorskie

Jabłonowo Pomorskie (saksa keeles "Jablonowo", 1903–1945 "Goßlershausen") on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Brodnica maakonnas, Jabłonowo Pomorskie valla halduskeskus. Jabłonowo Pomorskie asub Grudziądzist umbes 29 km idakagus.
Asulat on esmamainitud 1222. aastal, linnaõigused sai 1962. aastal.
Denis Bertrand

Denis Bertrand (sündinud 1949) on prantsuse semiootik.
Ta on tegelenud kirjandussemiootika ja üldsemiootikaga.
2017. aastal esines ta Tartus semiootika suvekoolis.
Janowiec Wielkopolski

Janowiec Wielkopolski (saksa keeles "Janowitz") on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Żnini maakonnas, Janowiec Wielkopolski valla halduskeskus.
Janowiec Wielkopolski sai linnaõigused enne 1458. aastat.
Penn (arhitektuur)

Penn ehk sõlgpuu on hoone katuse sarikapaari omavahel ühendav rõhtpuu.
Sõnavara.
Detaili kohta kasutatakse kirjanduses veel sõnu "laepenn", vahel ka eksitavalt "laetala". Pennidega katusekonstruktsiooniga katust nimetatakse "pennkatus"
Łabiszyn

Łabiszyn (saksa keeles "Labischin", 1940–1945 "Lüderitz") on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Żnini maakonnas, Łabiszyni valla halduskeskus. Łabiszyn asub Noteći jõe ääres, Bydgoszczist umbes 20 km lõunaedelas.
Łabiszynit on esmamainitud 1247. aastal, linnaõigused sai 1369. aastal.
Sifan Hassan

Sifan Hassan (oromo keeles Siifan Hassan; sündinud 1. jaanuaril 1993 Adamas) on Etioopias sündinud Hollandi kesk- ja pikamaajooksja, kolmekordne olümpiavõitja.
Hassan lahkus Etioopiast 2008. aastal põgenikuna ja saabus 15-aastaselt Hollandisse. Ta hakkas jooksma ja õppis õeks. Novembris 2013 sai ta Hollandi kodakondsuse. 
Eindhoven Atletieki klubis treenides võitis ta 2011. aastal Eindhoveni poolmaratoni ajaga 1:17.10. Samal aastal osales ta kahel murdmaajooksul (Sylvestercross ja Mol Lotto Cross Cup), kus sai teised ​​kohad. 2012. aastal võitis ta nii need võistlused kui ka 3000 meetri jooksu Leideni Goudeni Spike'i võistlusel. 
Sifan tegi läbimurde 2013. aasta hooajal. Ta jooksis KBC kergejõustikuööl 800 meetri jooksu ajaga 2.00,86. Ta võitis Nijmegen Global Athletics ja Golden Spike Ostrava võistlustel 1500 m jooksu. 2013. aasta IAAF-i Teemantliigal võitis ta Athletissimas 1500 meetri jooksus isikliku rekordiga 4.03,73 ja oli Stockholmis DN Galal 3000 m jooksus kolmas ajaga 8.32,53 – selle ajaga oli ta maailmas neljas 2013. aasta hooaja arvestuses. 
Hassan võitis 2013. aasta krossi Euroopa meistrivõistlustel alla 23-aastastele kuldmedali. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta 1500 m jooksus pronksmedali. Ta tuli 2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel 1500 m jooksus maailmameistriks. 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis sai ta pronksi 5000 m jooksus. 2019. aastal maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta 10 000 m jooksus maailmameistriks.
2019. aasta juulis ületas ta naiste miili maailmarekordi.
Mojito (laev)

Mojito on Ameerika Ühendriikides ehitatud jahtlaev ja hiljem Eestis registreeritud reisilaev. 
Ajalugu.
Laeva ehitas 1969. aastal Ameerika Ühendriikides firma Breaux Baycraft. Laeva omanikeks on olnud muuhulgas prantsuse muusik Johnny Hallyday ning tema pardal on käinud mõnigi filmitäht. 
2018. aasta kevadel omandas laeva Spinnaker OÜ Eestis ja see võeti kasutusele eksklusiivsema reisilaevana lühikruiisideks Tallinnast.
Gaasikeeramine

Gaasikeeramine (inglise keeles "gaslighting") ehk sohutamine on psühholoogilise manipuleerimise vorm, mille käigus kuritarvitaja või kurjategija püüab sihtrühmas või sihtinimeses tekitada kahtlusi, pannes ta umbusaldama omaenda mälu, taju ja mõistust. Püsiva eituse, valede suunitlemise, vastuolude ja valetamise kasutamine hõlmab katseid kannatajat või ohvrit destabiliseerida ning veendumust delegitiseerida.
Merriam-Websteri inglise keele sõnastik kuulutas sõna "gaslighting" 2022. aasta sõnaks.
Termin on loodud 1938. aasta näidendi ja 1944. aasta filmi "Gaslight" põhjal: mees manipuleerib abikaasat end vaimuhaigeks pidama gaasitulede valguse vähendamise abil, väites, et tegemist on naise enda hallutsinatsioonidega. 19. sajandil oli gaasilampides ja -laternates võimalik leeki vastavalt vajadusele reguleerida. 
Tihti kasutatakse angloameerika terminit sotsiopaatia kirjeldusega seoses.
Meditsiinis.
Tervishoius tähistab gaasikeeramine protsessi, kus meditsiinitöötajad patsientide sümptomeid ignoreerivad või alahindavad ning tagajärjeks on valed või hilinenud diagnoosid. Sellise olukorra tekkimise oht on suurem naistel.
Autokaardid

Autokaardid on mängukaardid, millele on märgitud automudelid oma parameetritega nagu mootoritüüp, kubatuur, võimsus, maksimaalne pöördemoment, kiirendus 0‒100 km/h, tippkiirus, tühimass jmt. Autokaardid olid 1990. aastatel Eestis populaarne kogumiskaardimäng sarnaselt jalgpalli-, pesapalli-, hoki- vm spordialade kaartidega teistes maades.
Mängu käik.
Kaardipakis on hulk erinevaid kaarte ning mängimiseks jagatakse kõik kaardid mängijate vahel. Kaarte vastasele ei näidata ning võetakse mängu käigus järjest. Mängu käigus küsib üks mängija teiselt mõnda parameetrit, mida ta arvab enda kaardil esitatud automudelil olevat parema kui vastasmängijal. Seejärel avatakse kaardid. Parameetri poolest parema kaardi omanik saab vastase kaardi endale ning asetab mõlemad kaardid oma pakis kõige alla. Seejärel vooru korratakse, parameetri küsimise õigus on eelmises voorus kaardi endale saanud mängijal. Mängija on võitnud, kui on vastaselt saanud kätte kõik kaardid või vastane soovib mängu lõpetada. Mängu mängitakse sageli duellina, kuid võib mängida ka rohkemate mängijate osalusel.
Mängu oluliseks osaks on ka kaartidel olevate automudelite ja nende parameetrite tundmine.
Autokaardid hasartmänguna.
Kuna autokaardid on olnud ka kogutavate kaartidena maiustuste vmt noortele isuäratavate kaupade lisapanus, siis on autokaarte mängitud ka kaartide omandamise peale. Sel juhul tuleb mängija mängu oma kaardipakiga ning loovutab kaotades oma paki või mõne kindla kaardi pakist. Nii võib olla igal mängijal oma spetsiaalselt komplekteeritud pakk, millega ta läheb vastase vastu välja, lootes nt saada vastaselt kätte mõne haruldase või hea mängukaardi.
Kcynia

Kcynia (saksa keeles "Exin") on linn Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas Nakło maakonnas, Kcynia valla halduskeskus. Kcynia asub Bydgoszczist umbes 37 km lääneedelas.
Kcynia sai linnaõigused 1262. aastal. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla (vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus). 1919. aastal läks linn Poola koosseisu tagasi.
Georgi medal

Georgi medal (vene keeles Георгиевская медаль) oli Venemaa Keisririigi sõjaline autasu vapruse eest. 
Georgi medal asutati 10. augustil 1913. Nagu ka Georgi rist, oli see lisatud Püha Georgi ordeni juurde. Medalil oli samuti 4 klassi: kaks kõrgemat järku kullast, kaks madalamat hõbedast. Georgi medal oli ette nähtud alamate auastmete (sõdurite ja allohvitseride) autasustamiseks lahinguliste teenete eest rahu- ja sõjaajal, keda põhikirja järgi ei sobinud autasustada Georgi ristiga. Erinevalt Georgi ristist võis Georgi medalit anda ka tsiviilisikutele.
Kirjeldus.
Medali esiküljel (aversil) on kujutatud keiser Nikolai II portree ja kiri Б. М. НИКОЛАЙ II ИМП. И САМОД. ВСЕРОСС. (1917. aastal asendati keisri portree püha Georgi kujutisega). Medali tagaküljel (reversil) on kiri «ЗА ХРАБРОСТЬ» ("Vapruse eest"), medali number ja järk. Medali läbimõõt on 28 mm.
Katrin Sak

Katrin Sak (sündinud 24. veebruaril 1975 Viljandis) on biokeemik, kelle uurimistöö keskmes on fütokemikaalide vähivastane toime. 
Tema tähtsaimad teosed on "Plant Flavonoids against Metastasis: New Concepts for Cancer Treatment" (2021) ja triloogia taimedes sisalduvate flavonoidide vastastiktoimetest klassikalise vähiravi meetoditega (2019-2022).
Katrin Saki kirjutatud õpik "Fundamentals of Flavonoids and Their Health Benefits. A Textbook for Undergraduate, Graduate, and Postgraduate Students" (2024) on õppematerjalina kasutusel mitmes maailma kõrgkoolis. 
Haridus.
Katrin Sak on lõpetanud 1993. aastal Viljandi 5. Keskkooli (hõbemedaliga), 1996. aastal Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna keemiaosakonna bakalaureuseõppe (BSc, "cum laude") ja saanud samas 1997. aastal magistrikraadi bioorgaanilise keemia erialal (MSc, "cum laude"). 2001. aastal omandas ta Tartu Ülikoolis doktorikraadi bioorgaanilise keemia erialal väitekirjaga "Some Aspects of Ligand Specificity of P2Y Receptors" (PhD). Kraadiõpingute vältel täiendas Katrin Sak end Uppsala Ülikoolis Rootsis (1995, 4 kuud; 1998, 9 kuud), keemilise füüsika instituudis "Rocasolano" C.S.I.C. Madridis Hispaanias (1996, 4 kuud) ja Kuopio Ülikoolis Soomes (1997, 4 kuud). Aastatel 2001–2004 oli ta järeldoktorantuuris Brüsseli Vaba Ülikooli interdistsiplinaarsete uuringute instituudis Belgias (professor Jean-Marie Boeynaemsi töörühmas), 2005. aastal Leipzigi Ülikoolis Saksamaal. Aastatel 2011–2012 õppis ta Austraalia Tervisekoolis, omandades "Post-Graduate Diploma" toitumisonkoloogia erialal (Dip.Nut.Med). 
Katrin Sak on saanud stipendiume ja grante muu hulgas Euroopa Molekulaarbioloogia Organisatsioonilt, Põhjamaade Ministrite Nõukogult (Rootsi Instituudi stipendium), Euroopa Biokeemiaseltsilt, Belgia Teadusfondilt, Euroopa Komisjonilt (Marie Curie individuaalstipendium) ja Alexander von Humboldti Fondilt. 
Teadustegevuse põhisuunad.
Katrin Saki teadustöö peamised valdkonnad on
Loometöö.
Katrin Sak on seitsme mahuka ingliskeelse käsiraamatu/ õpiku autor. Tema teoseid on esitletud nii Frankfurdi kui ka Pekingi raamatumessidel ning need on korduvalt jõudnud BookAuthority edetabelite tippu (CNN, Forbes). Lisaks on Katrin Sak arvukate erialakogumike peatükkide ning üle 140 eelretsenseeritud teadusajakirjas ilmunud artikli autor. Tema töödele on viidatud enam kui 8400 korda. Katrin Sak on avaldanud ka viis eestikeelset käsiraamatut ja on kümnete populaarteaduslike kirjutiste autor. Niisamuti on ta olnud tegev mitme rahvusvahelise teaduskogumiku koostaja-toimetajana. 
Teaduskorralduslik tegevus.
Katrin Sak on valitud mitme riigi teadus- ja innovatsioonifondi väliseksperdiks. Ta on programmi "Euroopa Horisont" ja Euroopa Teadusfondi projektide hindaja ning Flandria Teadusfondi farmatseutiliste teaduste ja meditsiinilise biokeemia ekspertpaneeli liige. Katrin Sak on ajakirjade "Frontiers in Pharmacology" ja "Frontiers in Oncology" kaastoimetaja. Niisamuti on ta kirjastuse Elsevier uute raamatuprojektide retsensent.
Yūsuke Suzuki

Yūsuke Suzuki (jaapani keeles 鈴木 雄介 "Suzuki Yūsuke"; sündinud 2. jaanuaril 1988 Nomis Ishikawas) on Jaapani kergejõustiklane. 
Ta on esindanud Jaapanit kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 20 km distantsil kaks korda ja võistelnud 2012. aasta suveolümpiamängudel. Ta püstitas 2015. aastal oma kodulinnas Nomis toimunud võistlustel 20 km käimises ajaga 1:16.36 maailmarekordi. Ta võitis 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas 50 km käimises kuldmedali.
Suzuki võistles juba noorelt ja tema rahvusvaheline debüüt oli 2004. aasta kergejõustiku juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta sai 10 000 meetri käimises pronksmedali 2005. aasta kergejõustiku noorte maailmameistrivõistlustel ja kergejõustiku 2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel. Ta alustas võistlust seenioride arvestuses aasta hiljem ja tuli Aasia meistrivõistlustel 20 km käimises kuuendaks ja 2007. aasta suveuniversioonil neljandaks. Järgneva kahe aasta jooksul jäi ta Aasia meistrivõistlustel kümnendaks ja viiendaks. Isiklik parim aeg oli tal 1:22.05, kui ta osales 2009. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel, kuid ta oli viimaste käijate hulgas, kes 20 km distantsil finišeerus. 
Ta tuli 2010. aastal Aasia meistriks uue isikliku rekordiga 1:20.06, kuid ei löönud taas läbi ülemaailmsel areenil, saades 2010. aasta IAAFi käimise maailma karikavõistlustel 40. koha. Ta oli aasta lõpus Aasia mängudel viiendal kohal. 2011. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel tõusis ta maailma parimate käijate hulka, kui oli 20 km käimises üldarvestuses kaheksas. 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis, lõpetas ta 36. kohal. 2013. aasta hooaja alguses ületas Suzuki Jaapani rekordi kaks korda: ta tuli Jaapani meistriks ajaga 1:19.02. Samal aastal tuli ta ka teist korda Aasia meistriks, finišeerides ajaga 1:18.34 kodulinnas Nomis Ishikawas.
Neutraalne sportlane

Volitatud neutraalne sportlane (ANA-Authorised Neutral Athletes) on kategooria, mille alusel saavad Venemaa sportlased võistelda rahvusvahelistel võistlustel pärast 2014. aasta detsembris esmakordselt ilmsiks tulnud dopinguskandaali.
Rahvusvaheline Kergejõustikuliit IAAF kiitis heaks 2017. aasta aprillis Londonis kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 19 Venemaa sportlasest koosneva rühma osalemise. IAAF-i 2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võistles neutraalsetena kokku kaheksa sportlast. IAAF-i 2018. aasta U20 maailmameistrivõistlustel võistles neutraalsetena kokku üheksa sportlast. 2018. aasta kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel võistles neutraalsetena kokku 30 sportlast. Venemaa volitatud neutraalsed sportlased võistlesid Kataris Dohas 2019. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel 27. septembrist kuni 6. oktoobrini. Neid esindas 29 sportlast.
Kofani keel

Kofani keel on Ecuadoris ja Colombias räägitav keel, millel kindlaid sugulaskeeli ei ole ja mida peetakse seetõttu isolaatkeeleks.
Kofani keel on ohustatud. 2008. aastal rääkis seda Colombias 379 inimest ja Ecuadoris 638 inimest.
Kofani keeles on 27-30 konsonantfoneemi ja 10 vokaalfoneemi (sealhulgas 5 nasaliseeritud vokaali).
Arvsõnade süsteem on arvul 5 põhinev, kuid tänapäeval kasutatakse loendamisel hispaaniakeelseid arvsõnu.
Christopher Moseley

Christopher Moseley (sündinud 1950) on Suurbritannia keeleteadlane, fennougrist, läänemeresoome keelte uurija ja tõlkija. 
Ta on õppinud Londoni Ülikoolis slaavi ja Ida-Euroopa uuringute Instituudis ning saanud magistrikraadi. Tema uurimisvaldkonnad on uued kirjakeeled ("newly written languages") ja geolingvistika. Tõlkinud eesti, läti ja soome keelest. 
2007. aastast töötab ta eesti keele õpetajana. 
Christopher Moseley on rajanud .
Myria Benedetti

 
Myria Alexandra Benedetti (tai keeles มีเรีย เบนเนเด็ดตี้; sündinud 6. veebruaril 1975), esinejanimega Nat Myria (นัท มีเรีย), on šveitsi päritolu tai laulja ja näitleja.
Liigesevedelik

Liigesevedelik ehk sünoviaalvedelik asub liigeseõõntes, bursades ja kõõlustuppedes mis on vooderdatud sünoviaalmembraaniga. Sõltuval ruumi suurusest sisaldavad need 0,1–3,5 mL liigesevedelikku.
Liigesevedelik koosneb plasma ultrafiltraadist ja sünoviaalrakkude poolt sünteesitavast hüaluroonhappest ning on võideks liigesele ja ainsaks toitaineks metaboolselt aktiivsele liigeskõhrele. 
Normaalne liigesevedelik on selge kahvatukollane viskoosne vedelik.
Paul Olak

Paul Olak (2. august 1880 Liiva – 31. oktoober 1949) oli eesti ajakirjanik, dramaturg ja teatridirektor.
Ta õppis aastatel 1890–1895 Muhu ja Karuse kihelkonnakoolis ning lõpetas aastal 1898 Kaarma õpetajate seminari.
Ta töötas aastatel 1898–1906 õpetajana ning 1907–1910 Õiguse ja Virulase toimetuses. Aastatel 1910–1922 oli ta ajalehe Tallinna Teataja .
Aastatel 1922–1933 oli ta Estonia teatri dramaturg. Aastatel 1933–1944 oli ta (vaheaegadega) Estonia teatri direktor. Aastal 1935 ja aastatel 1938–1940 oli ta ühtlasi ajakirja Teater peatoimetaja. Ta on avaldanud reisikirju, vesteid ja teatriarvustusi.
Ta oli Ajakirjanike Liidu asutajaid ja aastatel 1924–1926 selle esimees.
Põgenes aastal 1944 Rootsi, kus ta ka suri.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1911–1924 abielus Olga Mikuga, aastast 1925 oli ta abielus Gerd Neggoga.
Spiraal

 
Spiraal (keskladinakeelsest sõnast "spiralis"; ladina keeles "spira" 'käänd', 'looge') on tasandiline kõverjoon, mis kulgeb pidevalt suureneva raadiusega ühe punkti või telje ümber ja vastavalt kaugeneb sellest, või vastupidi, raadiuse vähenedes läheneb sellele punktile või teljele. Kunstis nimetatakse spiraaljoontest kujundatud ornamenti spiraalornamendiks.
Kunstis.
Spiraal on looduses tavaline vorm ja on küllalt pika ajalooga ka ornamendina kunstis. Euroopas oli see tuntud alates neoliitikumist. Spiraale (samuti mõnikord spiraali variantideks peetud jooksvat ratast ja triskelet) on seostatud liikumise ja päikesesümboolikaga ning võib arvata, et neil kaunistustel oli õnnetoova maagia või kaitse funktsioon.
Esiaja kunst ja antiikkunst.
Juba nooremal kiviajal oli spiraal paljudes kultuurides tuntud ornamendimotiiv, mida leiab nii raidkividel kui keraamikas, alates neoliitikumi paelkeraamikast kuni varaste kõrgkultuurideni Vana-Egiptuses, Kreetal ja Vana-Hiinas. Euroopas esineb spiraalimotiiv megaliitehitistel Maltal ja Iirimaal, samuti hilisemas keltide ja germaanlaste kunstis ja ibeeride keraamikas. Triskeletaoline kolmikspiraal esineb ornamendina juba eelklassikalises Kreekas, näiteks Mükeene savinõudel ja Lüükia müntidel, samuti Vana-Kreeka keraamikas heraldilise embleemina sõdalaste kilpidel.
Samavõrra sageli esineb spiraalornament Kolumbuse-eelse Ameerika kultuurides, nagu kaljujoonistel Las Plazuelas, Mexicos, vanusega 750.-1200. eKr, samuti Nazca geoglüüfidel Peruus, mille vanust hinnatakse 200. aastast eKr kuni 500. aastateni.
Klassikalistes orderites (joonia ja korintose order) ja nende varasemates vormides (aioolia order), samuti konsoolidel on spiraal voluudi põhikujund.
Keskaja kunst.
Varakeskaja kunstis esineb spiraal ilmselt rahvasterännuaja kunsti pärandina veel nii kunstkäsitöös kui arhitektuuris, eriti markantselt iiri-anglosaksi raamatumaalis ja kunstkäsitöös. Euroopa kõrgkeskaja kunstis, eelkõige romaanikas ja gootikas, esineb spiraal pigem harva, olgugi et eriti gootikas oli geomeetriliselt konstrueeritud ornamendi kasutus ("ludi geometrici") sage praktika ja nii kolmiksiir kui ka kolmest elemendist koosnev kalasiirik näivad kaugelt sarnanevat esiaja kolmikspiraalimotiividega. Muistsete spiraalimotiividega sarnanevad siiski ja võtavad osaliselt nende koha labürindid gooti ehitiste põrandail, keerukad põimornamendid ja "Rankenwerk" esemete dekooris. Bembrive kiriku tümpanonil Pontevedra provintsis Hispaanias on kolm spiraali. Kujundi leiab ka San Pedro de Gaíllos' kiriku portaali palendilt Segovia provintsis. Rohkem kui raiddekooris esineb spiraal keskaegses sepises, näiteks kirstude, mööbliesemete ja uste metallpealistises.
Olavi Lepp

Olavi Lepp (sündinud 1. oktoobril 1977) on eesti ärijuht. 
Alates 1997. aastast on ta töötanud Swedbankis. 2019. aasta 30. septembrist on ta Swedbanki Eesti haru juhatuse esimees. Varem oli ta peadirektori kohusetäitja. 
Lepp on lõpetanud Tartu Ülikoolis ärikorralduse ja -juhtimise bakalaureuseõppe ("cum laude").
Juhutöö

Juhutöö ehk tööamps on ajutise iseloomuga juhuslikku laadi tööots. See on sageli hooajaline töö, kus tööandjal on teatud perioodil tarvis tavapärasest oluliselt rohkem tööjõudu.
Juhutöid tehakse lepingu alusel eelnevalt kokkulepitud tingimustel.
Juhutöömajanduse (inglise keeles "gig economy") all tuntakse olukorda, kus tööturul pakutavast moodustavad suure osa ajutise iseloomuga tööd.
Juhutööliste kvalifikatsioon on erinev, alates näiteks seenekorjajatest ja lõpetades mingi ühenduse (SRÜ, NATO, EL) tasandil mingi teise ühenduse tasandil (ÜRO, mingi riik, riikide ühendus) tegutsevate nõustajatega (konsultandid).
Sõna "tööamps" on välja mõeldud iduettevõtte GoWorkaBit poolt, kes hakkas 2014. aastal pakkuma Eestis lühiajalisi paindlikke tööotsi ehk tööampse. GoWorkaBit kirjeldas 2014. aastal tööampsu järgmiselt: "Tööamps on lühiajaline tööots (kestusega kuni 140 h), toredas ettevõttes. Sobib tublile ja motiveeritud inimesele ja ei eelda väga spetsiifilisi oskusi ja eelnevat kogemust."