tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lilli-Anne mõis

Lilli-Anne mõis (varem Anne mõis; saksa keeles "Annenhof"; ka Lilli mõis) oli Sõmerpalu mõisa kõrvalmõis Urvaste kihelkonnas Võrumaal. Nüüdisajal jääb mõis Võru maakonda Võru valda.
Mõisat nimetati küll pikka aega Anne mõisaks, ent kuna samas kihelkonnas oli ka Koigu mõisast eraldatud Anne mõis, siis hakati Sõmerpalu kõrvalmõisa nimetama Lilli-Anne mõisaks.
Aastal 1912 jagas Sõmerpalu mõis oma kolme kõrvalmõisa (sh Lilli-Anne) alad taludeks ja taludesse kutsuti Volõõniast (tänapäeval Ukraina ala) 40 perekonda saksa soost talupoegi. Sakslased asustasid piirkonda kuni 1939. aastani.
Aruvalla mõis

Aruvalla mõis (saksa keeles "Arrowall") oli rüütlimõis Jüri kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonda Rae valda.
Poola-Rootsi kuningas Sigismund III läänistas 1594. aastal mõisa Johan Uexküllile. Mõis rajati 17. sajandil Kose-Uuemõisa mõisast eraldatud osast. Mõisa esimesed omanikud olid Rechenbergid. 1678. aastal läks mõis Hans Heinrich von Tiesenhauseni kätte. Seejärel oli mõis umbes 150 aastat Kose-Uuemõisa mõisa omanike valduses. 
1820. ja 1830. aastatel olid omanikud Engelhardtid ja Vietinghoffid. 1838. aastal läks mõis Pahlenite kätte. Seejärel olid omanikud Riesenkampffid, Rosenid, Ungern-Sternbergid ja viimasena (enne 1919. aasta ülemaalist võõrandamist) Dehne esindav Alexander Julius von Dehn.
Rudolf Carnap

Paul Rudolf Carnap (18. mai 1891 Ronsdorf, Preisimaa, Saksamaa keisririik – 14. september 1970, Santa Monica, California, USA) oli saksa filosoof, Viini ringi üks põhiliikmeid ning loogilise positivismi rajajaid. 1935. aastani tegutses ta Euroopas ning hiljem USA-s.
Ta õppis Berliini ja Jena ülikoolis, kus tema õppejõudude seas olid Albert Einsteini ja Edmund Husserl. Tema 1922. aastal ilmunud väitekiri "Ruum" ("Der Raum") eristas formaalset, füüsikalist ja tajutavat ruumi. Ta pidas kirjavahetust Bertrand Russelliga, kes kopeeris talle käsitsi oma teost "Principia Mathematica", kuna Carnapi koduülikool ei jaksanud seda osta.
1923. aastal tutvus Carnap konverentsil Hans Reichenbachiga, kes tutvustas teda Viini ülikooli professori Moritz Schlickiga. 1926. aastal sai ka Carnap töökoha Viini ülikoolis. Seal kuulus ta Viini intellektuaalide rühma, mida hakati kutsuma Viini ringiks. Selles rühmituses töötati välja loogilise positivismi kontseptsioon.
1928. aastal avaldas Rudolf Carnap kaks tähtsat raamatut: "Maailma loogiline struktuur" ("Der logische Aufbau der Welt") ja "Pseudoprobleemid filosoofias". Esimeses neist arendas ta välja range formaalse empirismi, defineerides teaduse objekte fenomenalistlikult. Selles ilmneb tugev Russelli ja Alfred North Whiteheadi mõju. Hiljem taandas Carnap end sellest teosest ning ei autoriseerinud ingliskeelset tõlget kuni 1967. aastani. Teises raamatus väitis Carnap, et suur hulk traditsioonilisi filosoofilisi küsimusi on tähendusetud ning tulenevad keelevigadest. Sel viisil tahtis ta elimineerida metafüüsika.
1930. aastal tutvus Carnap Alfred Tarski semantikateooriaga ning 1931 sai saksa keele professoriks Praha ülikoolis. Seal kirjutas ta raamatu "Keele loogiline struktuur", mille kohaselt pole olemas "tõest" loogikat ega keelt. 1933. aastast pärines Carnapi sõprus W. V. Quine'iga.
1935. aastal emigreerus Carnap natsirežiimi eest USA-sse, kus sai 1941. aastal kodakondsuse ning oli filosoofiaprofessor Chicago ülikoolis. Seal kirjutas ta raamatuid semantikast, modaalsest loogikast ning tõenäosuse ja induktsiooni filosoofilistest alustest.
1954. aastal asus ta tööle Los Angelese California Ülikoolis, kus kirjutas teaduslikust teadmisest, analüütilise ja sünteetilise vastandusest ning verifikatsiooniprintsiibist. Tema kirjutised termodünaamikast ilmusid postuumselt.
Isiklikku.
Rudolf Carnap oli aktiivne esperantist ning omandas esperanto omal käel juba 14-aastaselt. Reisides kasutas ta seda keelt sageli.
Carnapi esimene abikaasa oli Elizabeth Schöndub. Neil sündis neli last. Abielu lahutati 1929. aastal.
1933. aastal abiellus ta Elizabeth Ina Stögneriga, kes tegi 1964. aastal enesetapu.
Holstein-Beck

Holstein-Beck oli aadlisuguvõsa (krahvid). 
Suguvõsast on teateid 1088. aastast, kui mainitakse Oldenburgi krahvi Egilmari. 
1759. aastal kanti Schleswig-Holstein-Sonderburg-Becki hertsog Peter August Friedrich Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Jonathan Swift

Jonathan Swift (30. november 1667 Dublin, Iirimaa – 19. oktoober 1745 Dublin) oli iiri ingliskeelne kirjanik, satiirik, esseist ja anglikaani kiriku vaimulik, kelle teostest on Eestis tuntuim "Gulliveri reisid". Algselt avaldas Swift kõik oma teosed pseudonüümide all (nt Lemuel Gulliver) või anonüümselt.
Poliitikas toetas Swift algul viige, hiljem toore. Ta oli Dublini Püha Patricku katedraali diakon.
Swift oli oma kaasajal inglise kirjanduse tuntuim satiirik ning tema teosed on avaldanud maailmakirjandusele tohutut mõju. "Gulliveri reisidest" on tehtud teatrilavastusi ja filme.
Swifti nime kannab kraater Marsi kuul Deimosel, kuna Swift ennustas Marsi kuude avastamist.
Berends

Berends oli Liivimaa ja Eestimaa aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Berendsi suguvõsa päritolu on jäänud ebaselgeks. 1675. aastal 28. oktoobril tõstis Rootsi kuningas Karl XI major Jakob Berendsi (suri pärast 1689) aadliseisusse, kuid Rootsi rüütelkonda teda ei introdutseeritud. Suguvõsa kustus ilmselt XX sajandil.
Berendsid rüütelkonna matriklis.
1794. aastal võeti suguvõsa Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Pärast asehalduskorra kaotamist võeti brigadir Johann Gustav von Berends (1736−1806) 1797. aasta 12. jaanuaril (vkj) Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Tema vennapoeg Karl Magnus Gustav von Berends (1783−1824) ja viimase õed immatrikuleeriti 30. aprillil (vkj) 1798. Eestimaal immatrikuleeriti suguvõsa 20. veebruaril (vkj) 1820.
Berg (Kandla)

Berg (saksa keeles Berg a. d. H. Kandel, ′Berg Kandla kojast′, eristamaks neid teistest Bergi-nimelistest suguvõsadest), varem dem Berge, Rootsis tuntud kui Berch on täpselt teadmata päritolu põlisaadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Esimene kindel suguvõsa esindaja oli Gert von dem Berge. 
Bergid rüütelkonna matriklis.
1723. aastal sai Casper Johann Berg (1688−1761) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja introdutseeriti samal aastal Berchi nime all Rootsi rüütelkonda. tituleerimata aadlisuguvõsana nr 1774 all. 1762. aastal aadeldati Rootsis ka Karl Reinhold Berch (1706–1777).
1745 kanti suguvõsa Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse ja nad on kantud ka Saaremaa ja Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Bibikov

Bibikov (saksa keeles "Bibikow") on tatari päritolu Vene aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsa esivanem oli XIV sajandi algul Sinihordist Venemaale Tveri siirdunud mursaa Židimir. Tema pojapojapoeg oli Fjodor, kelle hüüdnimi oli "Bibik". Tema järgi sai suguvõsa oma nime. Tal oli arvukalt järeltulijaid ja Bibikovidest sai üks paljuharulisemaid aadlisuguvõsasid.
Bibikovid rüütelkonna matriklis.
11. märtsil (vkj) 1725 võeti Eestimaa rüütelkonda kindralmajor Ivan Ivanovitš Bibikov (u 1686−1744). Matriklite koostamise ajal immatrikuleeriti ta aadlimatriklisse. 29. juunil (vkj) 1747 kanti ta ka Liivimaa rüütelkonna matriklisse. 17. märtsil (vkj) 1769 immatrikuleeriti Liivimaal kindralporutšik Ilja Aleksandrovitš Bibikov (1698−1784).
Bielsky

Bielsky oli Leedu päritolu aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esindaja Michael Bielsky sai 1703 Vene armee brigaadikindraliks. 1746 kanti ta Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Bludov

Bludov (saksa keeles "Bludow") oli Leedu päritolu Venemaa aadlisuguvõsa, mis kustus 1902. aastal. 
Ajalugu.
Päritolu küsimus.
Perekonna legendi kohaselt oli suguvõsa rajajaks vojevood Iona Blud (suri 1018), kes hukkus poolakate vastu võideldes. Suguvõsaliin algab siiski XV sajandil elanud Leedust pärit Fjodor Bludoviga.
Hilisem ajalugu.
XVI sajandil teenisid Bludovid vojevoodidena. Suguvõsa vanem liin kustus meesliinis XVII sajandi lõpuks. Nooremast liinist oli pärit tõeline salanõunik Dmitri Nikolajevitš Bludov (1785−1864), kes oli Venemaa keisririigi sise- ja justiitsminister ning Riiginõukogu ja Ministrite Komitee esimees. 1842. aasta 18. aprillil (vkj) andis keiser Nikolai I talle krahvitiitli. Suguvõsa kustus meesliinis tema noorema poja riiginõunik krahv Vadim Dmitrijevitš Bludovi (1819−1902) surmaga.
Bludovid rüütelkonna matriklis.
Krahv Dmitri Nikolajevitš Bludov (1785−1864) võeti 1833. aasta 20. veebruaril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse.
Hippias

Hippias (5. sajandi lõpp eKr) oli vanakreeka sofist ja reetor Elise piirkonnast Peloponnesose poolsaarel. 
Kuigi Hippiase enda kirjatöödest pole vähese tsiteerimise tõttu peaaegu midagi säilinud, on allikates mainitud tema tegevust rohketes valdkondades luulest ja grammatikast matemaatikani ning ajaloost poliitikani. Selline mitmekülgsus annab Platonile võimaluse ja põhjuse süüdistada teda pinnapealsuses ja suurustamises. Platoni dialoog "Suurem Hippias" on ka allikas Hippiase tegevuse kohta sofistina – Hippias olevat rännanud linnast linna ning kogunud õpetamise ja kõnekunstiga tähelepanuväärse varanduse.
Matemaatikas omistatakse Hippiasele kvadraatriksi leiutamine (seetõttu tuntud ka Hippiase kvadraatiksina, kuigi enamasti Deinostratose kvadraatriksina).
Hippias on tegelane Platoni dialoogides Protagoras, Suurem Hippias ja Väiksem Hippias.
Bremen (Eestimaa aadlisuguvõsa)

Bremen on täpselt teadmata päritolu Eestimaa aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Colombias, Kanadas, Soomes ja Saksamaal.
Ajalugu.
Päritolu küsimus.
Nicolaus de Brema põlvnemise küsimus.
Bremeni suguvõsa päritolu ei ole üheselt selge. Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus ja mõnes teises käsitluses on seisukoht, et suguvõsa esimene esindaja Liivimaal oli Nicolaus de Brema, keda on mainitud 1205. aastal Bremenis ja seejärel 1211. aastal juba Vana-Liivimaal. Tema vend Tietwerdus de Brema kohta on ürikulisi teateid 1218. aastast. Mitmed baltisaksa ajaloolased ja genealoogid seda seisukohta kummatigi ei toeta. Eestimaa rüütelkonna genealoog Nikolai von Essen, kes koostas 1931. aastal Eestimaa Üldkasuliku Ühingu matriklikomisjoni tarbeks Bremeni suguvõsa genealoogia, vendasid Bremasid oma töös ei nimeta. Viimaseid ei mainita ka 1933. aastal ilmunud Paul Johanseni Taani hindmisraamatut analüüsivas teoses, kus on Bremenite sugupuu, mis käsitleb selle aadlisoo esimesi teadaolevaid sugupõlvi Eestimaal. Astaf von Transehe-Roseneck on oma 1960. aastal postuumselt ilmunud teoses seisukohal, et Nicolaus de Brema ja tema vend kuulusid Bremeni peapiiskopkonnast pärit tuntud Bremeni ministeriaalisuguvõsasse.
Wilhelmus de Brema päritolu.
Omaette küsimusi on tekitanud Eestimaa rüütelkonna genealoogilises käsiraamatus nimetatud Taani kuninga vasalli Wilhelmus (ka Willekinus) de Brema päritolu. Viimase kohta on Eestimaal ürikulisi teateid aastatel 1254−1277. Transehe-Roseneck on seisukohal, et tema päritolu ei ole allikate vähesuse tõttu võimalik tuvastada ja seega siduda Eestimaa Bremenitega. Ka Paul Johanseni arvates ei peaks viimase ja Bremenite suguvõsa vahel seoseid otsima. Tema hüpoteesi kohaselt võis Wilhelmus de Brema olla identne Taani hindamisraamatus nimetatud "dominus" Willelmus de Kedingiga, kellele kuulus Eestimaal suur 75-adramaaline maavaldus. Tema järeldus põhines arutluskäigul, et Keding oli paik Bremeni peapiiskopkonnas. Johanseni arvates võis ta olla suguluses Virumaal maavaldusi omanud Embeke vasallisuguvõsaga.
Vestfaali Bremenid.
Enamasti on Eestimaa Bremenite suguvõsa päritolu seostatud Vestfaaliga. Ühes 1250. aastast pärit ürikus nimetatakse seal vendasid Bremeneid, kes müüsid oma Wilboldinchuseni mõisa Stades asunud Himmelpforteni kloostrile ja abt Rastede Lambert andis selle kloostrile üle. Wilboldinchuseni naabrusse jäi aga koht nimega Bremen. Arvatavasti sai suguvõsa oma nime selle Werli ja Neheimi vahel asuva paiga (praegu Soesti kreisi Ense valla osa) järgi.
Browne

Browne, ka Browne-Camus (vene keeles "Броун") oli Iirimaa päritolu Liivimaa ja Austria aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Browne´i suguvõsa täpne päritolu on ebaselge ja nende põlvnemise kohta on käibel mitmeid versioone. Ühe teooria kohaselt olid nad algselt normanni päritolu. Täpsem põlvnemisliin algab XVII sajandi alguses elanud iiri aadlimehe William Browne´iga, kelle kahest pojast sai alguse suguvõsa kaks haru. Limericki krahvkonnas sündinud George von Browne (1698−1792) siirdus XVIII sajandi alguses Venemaale, kus ta tegi hiilgavat karjääri; temast sai kindral en chef ja ta oli kauaaegne Liivimaa- ja Eestimaa kindralkuberner. 1773. aastal sai ta Püha Rooma keisrilt krahvitiitli. 1746. aastal võeti ta Eestimaa, 1780. aastal Liivimaa ja 1784. aastal Kuramaa matriklisse. Tema haru kustus meesliinis 1827. aastal.
William Browne´i nooremast pojast Ulysses (Ulick) Browne´ist sai alguse liin, mille esindajad tegid karjääri Austria teenistuses. 1716. aastal said vennad George Browne (1657−1729) ja Ulysses Browne (1659−1731) Püha Rooma keisrilt krahvitiitli; samaaegselt anti neile tiitel vabahärra von Browne Camus und Mountany. Vanem vend George sai 1726. aastal titulaarkuningalt James III krahvitiitli, mis pärandus tema surma järel nooremale vennale Ulyssesile ja viimase järeltulijatele. Krahv Maximilian Ulysses von Browne (1705−1757) oli keisri sõjaväelane ja tõusis feldmarssaliks. Browne´i suguvõsa Austria haru kustus 1803. aastal.
Bruemmer

Bruemmer (ka Brümmer) (vene keeles "Брюммер") on Alam-Saksimaalt pärit Eestimaa ja Liivimaa, Rootsi, Soome aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsast on teada 1529. aastast Wolmar Bruemmer (saksa k. "Brummer aus dem Hause Tammik"), kes oli Liivimaa ordu vasall Virumaal. 
Suguvõsa oli märksa rohkem esindatud Liivimaal kui Eestimaal. 
Suguvõsa introdutseeriti naturaliseeritud aadlisuguvõsana 1723. aastal nr 1772 all ja 1731. aastal nr 1855 all Rootsi rüütelkonda ning kanti 1745. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 36 all ja 1747. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 117 ja 118 all, 1818. aastal Soome rüütelkonda nr 112 all.
Dietz

Dietz oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa sai 1629. aastal Saksa-Rooma riigilt aadlitiitli. 
Suguvõsa esindaja Vene kindralleitnant Thomas Justus von Dietz immatrikuleeriti 1764. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. 1765. aastal sai suguvõsa Vene keisririigilt parunitiitli. 1765. aastal immatrikuleeriti suguvõsa ka Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Emme

Emme (vene keeles "Эмме"), aadeltatuna Edle von Emme oli Mecklenburgist pärit Liivimaa ja Venemaa aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
XVIII sajandi alguses siirdus Mecklenburgis sündinud Friedrich Johann Emme (1699−1767) Venemaale ja astus riigiteenistusse. 1764. aastal omandas ta Püha Rooma keisrilt aadlitiitli (rüütel) ja sai perekonnanimeks Edler von Emme; varem oli ta saanud oma teenistuse kaudu Vene aadlikuks. 1759. aastal immatrikuleeriti ta Eestimaa ja 1761. aastal Liivimaa matriklisse. Tema järeltulijad tegid karjääri Venemaa sõjaväes.
Fischbach

Fischbach oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esindaja, Rostocki ülikoolis õppinud Adam Friedrich Fischbach (~1635 – 1683/1693) aadeldati 18.3.1675 Rootsi kuningalt Karl XI aadlitiitliga, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda. 
1745. aastal kanti suguvõsa Eestimaa nr 83 ja 1797. aastal Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 235 all.
Friederici

Friederici oli Saksamaalt pärit aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esindaja Busso Christian Friederici tuli 18. sajandil Saksamaalt Mecklenburgist Venemaale, kus Venemaa armees tõusis kindralleitnandi astmeni. Ta sai ka Vene riigilt aadlitiitli. 1756 kanti suguvõsa Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Busso poeg Hermann Johann Friederici oli Virumaal Koila mõisa mõisnik.
Friesell

Friesell on Regensburgist pärit aadlisuguvõsa. 
Friesellide esindaja Saksamaalt Regensburgist pärit Christoffer Friesell'i mainiti 1665 Tallinna kodanikuna. Christofferi pojapoeg Georg Johann von Friesell (1697–1738) tõusis Vene armees kindralleitnandi astmeni ja 1720 sai Peeter I-lt Venemaa aadlitiitli. 
Georg Johann von Friesell noorem (1727–1788) oli Moe ja Tamsalu mõisa mõisnik ning 1783 kanti ta Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse, nr 192 all.
Moissei Alperten

Moissei Alperten (26. august 1930 Samara – 22. detsember 2005 Tallinn) oli Eesti viiuldaja.
Ta lõpetas 1949. aastal Kuibõševi Muusikakooli (Julian Sudakovi klassis), 1951. aastal Leningradi konservatooriumi juures asuva muusikakooli (Jakov Friedeli klassis) ja 1956. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Vladimir Alumäe klassis), võttes Herbert Laanelt ka vioolatunde.
Ta töötas aastatel 1953–1998 Eesti Riiklikus Sümfooniaorkestris (ERSO), sealhulgas 1965–1993 oli ka II viiulirühma kontsertmeister. Aastatel töötas ka 1979–1985 Tallinna Muusikakeskkoolis orkestriklassi õpetajana.
Ta mängis ka kammeransamblis Synthesis ja ERSO keelpillikvartetis (koos Mati Kärmase, Paul Purga ja Toomas Tummelehega), Eesti Raadio Kammerorkestris ja Eesti Raadio estraadiorkestris.
Isiklikku.
Ta oli abielus pianisti ja muusikapedagoogi Renate Goznajaga, hiljem viiuldaja Inna Alperteniga. Abielust Renate Goznajaga sündinud poeg Jüri Alperten oli dirigent, pianist ja muusikapedagoog.
Atla mõis (Juuru)

Atla mõis (saksa keeles "Attel", ka "Groß-Attel") oli rüütlimõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Rapla maakonda Rapla valda.
Ajalugu.
Mõisat on esimest korda mainitud 1422, kui selle omanik oli Hans van Treyden, kes andis selle üle Tödwenitele. 16.–17. sajandil valdasid mõisat Dückerid. Pärast Põhjasõda valdasid mõisat Maydellid ja Helffreichid. 
Aastatel 1873–1919 kuulus see Barlöwenitele. sh Harju ülemkirikueestseisja ameti ilmalikule liikmele Konstantin von Barlöwenile (1844–1912) ja viimane mõisnik oli Alexander von Barlöwen. (sünd 1875)
Komplekshaigus

Komplekshaigus (inglise keeles "complex disease") ehk multifaktoriaalne haigus on haigus, mida põhjustab kombinatsioon geneetilistest, keskkonna- ja elustiiliteguritest.
Komplekshaigus on näiteks II tüüpi diabeet.
Emme jõgi

Emme on jõgi Šveitsis, Aare parempoolne lisajõgi.
Jõe lähe on 1500 meetri kõrgusel merepinnast Berni Alpides, Hohganti ja Augstmatthorni mäetippude vahel Berni kantonis.
Umbes 80 km pikkune jõgi voolab läbi Emmentali piirkonna ja suubub Aare jõkke allpool Solothurni, 425 meetri kõrgusel merepinnast.
Jõe keskmine vooluhulk on 20 m³/s, suurim vooluhulk võib ületada 650 m³/s (663 m³/s 8. augustil 2007).
Jõe kallastel asuvad järgmised omavalitsusüksused: Habkern, Flühli, Schangnau, Eggiwil, Signau, Lauperswil, Rüderswil, Lützelflüh, Hasle bei Burgdorf, Rüegsau, Heimiswil, Burgdorf, Kirchberg, Lyssach, Rüdtligen-Alchenflüh, Aefligen, Utzenstorf, Bätterkinden, Wiler bei Utzenstorf, Zielebach, Gerlafingen, Biberist, Derendingen, Zuchwil ja Luterbach.
Atla mõis

Atla mõis on mitme mõisa nimi:
Allergiline riniit

Allergiline riniit ehk allergiline nohu (ka J30; "rhinitis allergica") on osadel loomadel (sh inimestel) esineda võiv nina limaskesta allergiline põletik, ägeda mitteinfektsioosse riniidi vorm, mis liigitatakse hingamisteede põletike hulka. 
Humaanmeditsiinis.
Allergiline riniit on ninatalitluse sümptomaatiline häire, mida põhjustab allergeenikontaktist vallandatud ja IgE vahendatud hüperreaktiivsusega kulgev limaskestapõletik.
Allergiline riniit on päriliku soodumusega mitmepõhjuseline haigus, mille kujunemisel on oluline osa ka keskkonnal.
Allergiline riniit on üle maailma sageli esinev haigus, mida esineb hinnanguliselt 5–25% rahvastikust. 
Allergiline riniit on tavaliselt krooniline, kudedes esineb neil persisteeriv põletik hoolimata sellest, et periooditi haigussümptomeid ei ole. Sümptomid esinevadki neil teatud ajal aasta jooksul (hooajaline ehk sesoonne) või sõltumata aastaajast (aastaringne ehk perenniaalne). Raskemal juhul võib tekkida anafülaktiline reaktsioon.
Allergilise riniidi korral tekib allergeenide mõjul anafülaktiline reaktsioon (I tüüpi ülitundlikkus), põletikurakud (eosinofiilid, T-rakud, nuumrakud jne) tungivad limaskesta. Tekib rakuline reaktsioon, mille käigus aktiveeritakse eosinofiilid, T-rakud, nuum- ja epiteelirakud; nuumrakkudest ja basofiilidest vabaneb histamiini ning vallandub seroosne eksudatsioon. 
Ninalimaskesta rakud ekspresseerivad liigselt tüümuse stromaalset lümfopoetiini.
Submukoossed limanäärmed suurenevad, tekib basaalmembraani hüaliinne paisumus ja limaskesta pinnale koguneb viskoosne lima. 
Allergeenideks on sageli õietolmu, lestaliste ja koduloomade irdunud epiteelirakkude sissehingamine.
Kui allergilise riniidi vallandajaks on taimede õietolm, siis nimetatakse seda pollinoosiks. 
Jaotused.
Allergiline riniit liigitatakse sümptomite kestuse järgi:
Sümptomite raskuse ja mõju kaudu elukvaliteedile liigitatakse allergiline riniit raskusastmete järgi:
Diferentsiaaldiagnostika.
Allergilise riniidi diagnoosi kinnitamiseks tuleks teha eristusdiagnoos, välistamaks mitmeid sarnase sümptomaatikaga kas anatoomilisi eripärasusi või haiguslikke seisundeid.
Roberts Kļaviņš

Roberts Kļaviņš (10. november 1885 Liivimaa kubermang – 16. oktoober 1941 Kommunarka, Moskva oblast) oli Vene (alampolkovnik), Läti (kindral) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralleitnant).
Ta lõpetas Cēsise linnakooli ja põllutöökooli. Aastatel 1903–1906 õppis ta Vilno Jalaväe Junkrukoolis. Seejärel suunati ta 180. Vindavi jalaväepolku. Aastal 1914 astus ta staabikapteni auastmes Nikolai Kindralstaabi Akadeemiasse, kuid kursust lõpetamata määrati ta oktoobris 1915 teenima 2. Riia kütipataljoni (hilisemasse polku). Aastal 1917 lõpetas ta kiirendatud kursused Nikolai Kindralstaabi Akadeemias.
Pertti Kurikan Nimipäivät

Pertti Kurikan Nimipäivät (PKN; 'Pertti Kurikka nimepäevad') oli 2009. aastal asutatud Soome punkansambel. See koosneb vaimupuudega inimestest.
Ansambel sai laiemale üldsusele tuntuks 2012. aastal dokumentaalfilmiga "Pungi sündroom" ("The Punk Syndrome"; originaali pealkiri "Kovasikajuttu").
2015. aastal võideti lauluga "Aina mun pitää" Uuden Musiikin Kilpailu, millega pääseti Soomet esindama samal aastal Viinis toimunud Eurovisiooni lauluvõistlusele.
Ansambel tegutses kuni 2016. aastani, mil ansambli kitarrist Pertti Kurikka sai 60-aastaseks ja lõpetas muusikutee.
Polina Gagarina

Polina Sergejevna Gagarina (vene Полина Сергеевна Гагарина; sündinud 27. märtsil 1987 Moskvas) on Venemaa laulja.
2003. aastal võitis ta Pervõi Kanalis eetris olnud laulusaate "Fabrika Zvjozd".
Tal on ilmunud neli stuudioalbumit, neist uusim 2022. aastal.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Viinis esindas ta Venemaad lauluga "A Million Voices" ja sai 303 punktiga teise koha. 
2022. aastal kehtestas Eesti talle 5-aastase riiki sissesõidukeelu, kuna Gagarina toetab agressioonisõda Ukraina vastu, olles selle kinnituseks esinenud Venemaa presidendi Vladimir Putini korraldatud suurüritustel.
Emmaste kirikumõis

Emmaste kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Emmast") oli kirikumõis Emmaste kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Hiiumaa valda.
Armeenia muusika

Armeenia muusika on Armeenia ja armeenlaste muusika.
Traditsioonilise armeenia rahvamuusika ja ka kirikumuusika aluseks on tetrahordidest koosnev helirida. Iga tetrahordi viimane noot on ühtlasi järgmise tetrahordi esimene noot. Traditsioonilise armeenia muusika juured on Armeenia mägismaal. Armeenia rahvamuusikal on väga pikk ajalugu, mis ulatub antiiki. Rändmuusikud ehk ašuugid, kellest tuntuim on Sajath-Nova, esitasid oma laule baglama saatel. Nõukogude ajal õpetati rahvamuusikat riigi rahastatud konservatooriumides.
Armeenia klassikalise muusika alusepanijaks nimetatakse Komitast, kes oli preester, helilooja, koorijuht, laulja, muusikaetnoloog ja muusikapedagoog. Ta kogus ja harmoniseeris armeenia muusikaainest 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses. Samuti tõi 19. sajandi lõpus ta armeenia kirikumuusikasse polüfoonia.
Rahvusvaheliselt on armeenia muusikat tutvustanud heliloojad Aram Hatšhaturjan, Arno Babadžanjan, Barsegh Kanahjan, dudukimängija Jivan Gasparjan, lauljad Sirusho, Eva Rivas ja paljud teised.
Emmaste mõis

Emmaste mõis (saksa keeles Emmast) oli rüütlimõis Emmaste kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb mõis Hiiumaa valda.
Emaste (Emmaste) oli algselt talu, siis küla. 1564. aastal oli Emaste (Emmaste) on üheadramaane talu, 1779. aastal küla pillutati ja asemele rajati mõis.
Mõis rajati 1796 Hiiu-Suuremõisa mõisast eraldatud osast. Algul olid mõisa omanikud Stenbockid, sh Jakob Pontus Stenbock. Aastast 1819 olid omanikud de la Gardied. 1899–1919 olid mõisa omanikud Hoyningen-Huened ja neist viimasena Alexander von Hoyningen Huene.
Emmaste mõisas tegutses 18. sajandil ka Emmaste tellisetehas.
Radviliškise rajoon

Radviliškise rajoon (leedu keeles Radviliškio rajono savivaldybė) on 2. järgu haldusüksus (rajoon) endise Šiauliai maakonna aladel Leedus.
Rajoonis on 12 omavalitsust, selle pindala on 1635 km2 ja elanike arv oli 2014. aastal 39 705 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Aukštelkai, Baisogala, Grinkiškise, Pakalniškiai, Radviliškise, Sidabravase, Skėmiai, Šaukotase, Šeduva, Šiaulėnai ja Tyruliai vald. Omaette omavalitsuse moodustab veel Radviliškise linn.
Suurim asula on halduskeskus Radviliškis (9503 inimest). Teine linn rajoonis on Šeduva. Lisaks asuvad rajoonis Baisogala, Grinkiškise, Palonai, Pašušvyse, Pociūnėliai, Sidabravase, Šaukotase, Šiaulėnai, Tyruliai ja Vadaktai alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 95,69% leedulased, 2,8% venelased, 0,3% valgevenelased, 0,29% ukrainlased, 0,2% poolakad, 0,04% sakslased.
Rajooni tähtsamad jõed on Nevėžise lisajõed Kiršinas, Dotnuvėlė ja Šušvė. Radviliškise rajooni territooriumile jääb osaliselt Tytuvėnai regionaalpark.
Aserbaidžaani muusika

Aserbaidžaani muusika on Aserbaidžaani ja aserite muusika.
Rahvamuusikatraditsioon on ligi tuhat aastat vana. Meloodiad on rütmiliselt mitmekesised. Enamik laule jutustab lugusid tõsielu sündmustest või on saanud ainest aserite folkloorist, osa laule on sündinud trubaduuride omavahelistest lauluvõistlustest. Tänapäeval esitatakse rahvalaule vastavalt sisule pulmades, matustel ja festivalidel. Palju on ka tantsumuusikat, mis on piirkonniti väga erinev. Piirkondlikud sisuerinevused on märgatavad ka lauludes, näiteks Kaspia mere äärsed laulud on elavad ja kirjeldavad selle piirkonna kombeid.
Rahvusvaheliselt on aserbaidžaani muusikat tutvustanud heliloojad Üzeyir Hacıbəyov, Qara Qarayev, ooperi lauljad Muslim Magomajev, Bülbül, lauljad Polad Bülbüloğlu, Aysel Teymurzadə, Elnur Hüseynov ja paljud teised.
Artvini provints

Artvini provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Kirde-Türgis. Provintsist loodes asub Must meri, provintsist põhjas asub Gruusia. Provintsi keskus on Artvin.
Tytuvėnai regionaalpark

Tytuvėnai regionaalpark (leedu keeles "Tytuvėnų regioninis parkas") on regionaalpark Põhja-Leedus Kelmė, Radviliškise ja Raseiniai rajoonis.
Tytuvėnai regionaalpark asub Žemaitija lääneosas. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Tytuvėnai ja Šiluva ümbruse metsi, sealset ökosüsteemi ning katoliiklikku kultuuripärandit.
Tytuvėnai regionaalpargi territooriumist on 45,4% metsaga kaetud. Tytuvėnai ümbruskonna männikud on üks vanemaid kuurorte Leedus. Užpelkiais asub mitme kilomeetri pikkune põhjast lõunasse kulgev kivikülv, mida kohalikud kutsuvad Rūžaks. Ümbruskonnas on ka mitmeid märgalasid, kus asuvad linnuvaatlustornid. Regionaalpargi territooriumil elab mustlaik-apollo.
Regionaalpargis asuvad mitmed kultuurimälestised, neist olulisemad on Tytuvėnai kirik ja kloostrikompleks, samuti ka Šiluva kirik ja kabel. Tytuvėnais asuvad veel aastal 1875 valminud õigeusu kirik ja Pagryžuvyse mõisa omanike kabel-mausoleum. Regionaalpargi territooriumil asuvad kaks linnamäge, kaks mõisakompleksi ja mitmed vanad kalmistud.
Tytuvėnai regionaalpargi halduskeskus asub Tytuvėnais aadressil Miško g. 3. Teine tähtsam asula regionaalpargi territooriumil on Šiluva alev. Regionaalpargi pindala on 18 159 hektarit. Kaitsealade all on kokku 39,7%, reservaadi all 1,5% regionaalpargi territooriumist.
Otto Ūdentiņš

Otto Ūdentiņš (19. detsember 1892 – 22. jaanuar 1988 Riia) oli Vene (porutšik), Läti (kindral) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralmajor). Ta oli ainus Läti kindral, kes pääses repressioonidest ja jätkas teenistust Punaarmees.
Ta sündis praeguse haldusjaotuse järgi Madona piirkonnas. Ta lõpetas õpetajate seminari () ja Kiievi teise sõjakooli. Seejärel teenis 171. jalaväepolgus ja 6. Läti Tukumsi kütipolgus. Aastal 1917 ülendati porutšikuks. Aastal 1918 osales ta lahingutes Pavel Bermondt-Avalovi vägedega.
Mehis Born

Mehis Born (sündinud 9. detsembril 1967 Pärnus) on endine Eesti sõjaväelane (major reservis), kaitseliitlane ja kunstnik.
Ühiskondlik tegevus.
Mehis Born on korraldanud kolme muinaslinnuse (2008 Soontagana, 2016 Karuse / Vatla, 2021 Leedi Hallimägi ) ning mitme Eesti sõjaajalooga seotud paiga tähistamise. 
Looming.
Mehis Born on kujundanud sõjaväelist sümboolikat. Tema karikatuure, koomikseid ja joonistusi on ilmunud ajakirjades Kaitse Kodu! ning Pikker ja ajalehtedes Eesti Ekspress, Nädalaleht, Oma Maa, Postimees, Pärnu Postimees, Õhtuleht, Võitleja jne. 
Raamat.
100 aastat Kaitseliitu Pärnumaal: 1918 / 2018. Pärnu 2019, ISBN 978-9949-01-270-1 (kaaskoostaja Merike Jürjo) 
Publikatsioonid.
Mehis Born on avaldanud artikleid Eesti kodu- ja sõjaajaloo teemadel. Ta on olnud mitmete üleelamisõpet ja kriisiolukordasid käsitlevate kirjutisete (kaas)autor ja/või illustreerija.
Isiklikku.
Mehis Born on abielus ja kahe täiskasvanud poja isa.
Allikalaht

Allikalaht (ka Allika laht) on järv Hiiumaal Hiiumaa vallas Sigala külas. See on avalikult kasutatav veekogu.
Järv on ühenduses Mailahe ja Haavasoo järvega.
Põrgujärv

Põrgujärv on järv Võrumaal Rõuge vallas Koemetsa külas.
Golitsõn

Golitsõn (vene keeles "Голицын", prantsuse keeles "Galitzine") on Leedu päritolu aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsa pärineb Leedu suurvürstist Gediminasest, kelle poeg oli Narimantas (surnud 1348). Narimantase 16. sajandi järeltulijat bojaari ja vürsti Mihhail Bulgakovi (surnud 1554) kutsuti Golitsaks. 1802 kanti jalaväekindral vürst Sergei Golitsõn Liivimaa ja Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Kurepalu järv

Kurepalu järv ehk Kurepalu paisjärv (ka "Haaslava paisjärv, Haaslava veehoidla") on avalik paisjärv Tartumaal Haaslava vallas Haaslava, Kurepalu ja Mõra külas. Asub Mõra jõel.
Veekogu pindala on 13,7 ha. Järvel on kaks saart, mille pindala on kokku 0,2 ha.
Kolga järv

Kolga järv on looduslik järv Võru maakonnas Rõuge vallas Kahru külas. Järve pindala on 4 ha, kaldajoone pikkus 285 meetrit.
Väike Mudajärv

Väike Mudajärv (ka "Mudajärv, Paganamaa Mudajärv") on järv Võrumaal Rõuge vallas, üks Paganamaa järvedest.
See on looduslik järv, mille kaldajoone pikkus on 342 meetrit. Pindala on 0,8 hektarit.
Lossimäe veehoidla

Lossimäe veehoidla on paisjärv Tartumaal Elva vallas Lossimäe külas.
Järv kuulub Ida-Eesti vesikonna Võrtsjärve alamvesikonda.
Kaldajoone pikkus on 87 meetrit ja keskmine sügavus 1,1 meetrit.
Järva-Jaani järv

Järva-Jaani järv on järv Järva maakonnas Järva vallas Järva-Jaani alevis. 
Järve pindala on 6,2 ha. See on tehisjärv, mille kaldajoone pikkus on 1337 meetrit.
Otiaru paisjärv

Otiaru paisjärv (ka "Otiaru veehoidla, Mõisaküla paisjärv") on paisjärv Jõgevamaal Jõgeva vallas Palupere külas.
Järvest voolab läbi Laiuse oja.
Aaspere tiik

Aaspere tiik on järv Lääne-Virumaal Haljala vallas Aaspere külas. 
Aaspere tiigi pindala on umbes 1 hektar ja see asub Tallinna-Narva maanteest umbes kilomeetri kaugusel
Ööbikujärv

Ööbikujärv (ka Soona tiik) on järv Põlvamaal Kanepi vallas Aiaste ja Saverna külas.
Ööbikjärv ei ole avalik ega avalikult kasutatav järv.
Padaoru paisjärv

Padaoru paisjärv on paisjärv Lääne-Virumaal Viru-Nigula vallas Pada külas. 
Paisjärv paikneb Padaoru kaitsealal Pada pargis.
Järve läbib Pada jõgi.
Järve pindala on 0,2 ha, kaldajoone pikkus 220 m.
Kuulub Ida-Eesti vesikonda Viru alamvesikonda.
Lykophron

Lykophron (5. sajandi lõpp eKr – 4. sajandi algus eKr) oli vanakreeka sofist, kes elas tõenäoliselt Sitsiilia saarel Sürakuusa linnas.
Lykophroni tööst on säilinud väga vähe ning seegi peamiselt Aristotelese põgusate viidetes. Samas toetavad need viited arvamust, et Lykophron käsitles oma töödes sofistidele omaseid teemasid:
Viktor Skrõpnõk

Viktor Anatolijovõtš Skrõpnõk (ukraina keeles Віктор Анатолійович Скрипник; sündinud 19. novembril 1969 Novomoskovskis) on Ukraina endine jalgpallur.
Mängijakarjäär.
Enne profikarjääri algust mängis Skrõpnõk aastatel 1987–1988 Nõukogude Liidu kõrgliiga reservmeeskondade turniiril Dnipropetrovski Dnipro ridades. Aastatel 1989–1994 mängis Skrõpnõk Zaporižžja Metallurgi meeskonnas, kust siirdus 1994. aastal kaheks hooajaks tagasi Dnipropetrovski Dniprosse. Sealt suundus ta 1996. aastal Bremeni Werderisse, kus mängis kuni mängijakarjääri lõpuni 2004. aastal. Hea tsenderdusoskuse pärast hüüti teda Ukraina Beckhamiks. 2004. aastal võitis ta Werderiga Bundesliga ja Saksamaa karikasarja.
Treenerikarjäär.
Skrõpnõk sai Bremeni Werderi reservmeeskonna peatreeneriks 2013. aastal. 2014. aasta 25. oktoobril määrati ta Bremeni Werderi põhimeeskonna peatreeneriks, kui eelmise peatreeneri Robin Dutti juhitud meeskond oli langenud Bundesliga tabeli lõppu. 2014/2015 hooaja lõpuks oli Skrõpnõk juhtinud meeskonna Bundesliga tabeli esimesse poolde. Bremeni Werderi peatreeneri kohalt vallandati ta 2016. aasta septembris.
Aastatel 2018–2019 oli ta Läti kõrgliiga klubi Riga peatreener.
Roomet Kiudmaa

Roomet Kiudmaa (sündinud 26. mail 1936 Võrus; sünninimi Roomet Kiutson) on eesti rahvusest endine NSV Liidu sõjaväelane (kindralmajor).
Ta lõpetas aastal 1954 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli. Aastal 1966 lõpetas ta M. I. Kalinini nimelise Suurtükiväeakadeemia. Aastatel 1971–1974 oli ta adjunktuuris Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias; oktoobris 1974 kaitses ta sõjateaduste kandidaadi väitekirja.
Aastatel 1975–1987 oli ta Eesti NSV sõjakomissar. Seejärel töötas ta direktorina tehases Talleks, Eesti Talleksis, ArmorEstis ja Kotkalennus.
1985–1990 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu liige.
1998–2003 oli ta Tallinna Arte Gümnaasiumi direktori asetäitja.
Ta on korteriühistu Tina 21A juhatuse liige.
Karl Trakmann

Karl Trakmann (vene Карл Густавович Тракман; 1887–1938) oli eesti kommunist ja Nõukogude sõjaväelane.
Ta oli muu hulgas Punaarmee kindralstaabi ohvitser. 
Ta oli üks 1. detsembri riigipöördekatse korraldajaid.
Hagemeister

Hagemeister (vene keeles "Гагемейстер") on Pommerist Grimmenist pärit rae- ja aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Saksamaal.
Ajalugu.
Varasem ajalugu.
Suguvõsa kohta on esimesi teateid XV sajandi keskpaigast. 1457. aastal immatrikuleeriti Greifswaldi ülikooli Grimmenist pärit Martinus Haghemester (suri 1505), kellest sai hiljem preester. Suguvõsaliin algab Grimmeni bürgermeistri Heinrich Hagemeisteriga (suri 1546). Tema kolm poega asusid elama naaberlinna Stralsundisse, kus neist said suguvõsa kolme haru rajajad. Vanemast pojast Stralsundi raehärra Matthias Hagemeisterist (suri 1587) põlvnes vanem, Martin Hagemeisterist (suri 1565) keskmine ja nooremast pojast Albrecht Hagemeisterist (suri 1609) noorem liin.
Hagemeisterid rüütelkonna matriklis.
Suguvõsa aadeldati 1692. aastal Rootsi kuninga poolt, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda, kanti 1746. aasta 21. jaanuaril (vkj) Eestimaa rüütelkonna matriklisse ja 1747. aastal immatrikuleeriti Liivimaa rüütelkonda.
Vapp.
Varasemal Hagemeisterite vapil on kujutatud vapikilbil punavalget roosi. Pärast aadliseisusse tõusmist 1692. aastal oli vapil kolm sinist värvi roosi. Poolitatud vapikilbil kujutati veel nooleotsa, mis oli Stralsundi linna vapi motiiv.
Handtwig

Handtwig oli Rootsist pärit aadlisuguvõsa. 
Suguvõsast on teada vabatalupoja järeltulija Jöran Hansson Hanwycki, kes oli Läänemaal Kullamaa kihelkonna Käända mõisa omanik. 
Georg Handtwig (1676–1733 Kadrina), oli Eesti vaimulik: Kadrina Katariina koguduse õpetaja, Viru ja Alutaguse praost, Käända (Kullamaa kihelkonnas, Läänemaal), ja Kiviloo mõisa (Harjumaal) omanik.
Tema pojad Käända mõisnik "Georg" Adolf († 1752), Mecklenburgi hertsogkonna Rostocki meditsiiniprofessor Gustav Christian (1712–1767) ja major Karl Reinhold (1717–1778) aadeldati 1740. aastal Saksa-Rooma keisririigis ja major Karl Reinhold von Handtwig (1717–1778) kanti 1764 Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse ja 1765. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Georg Adolf von Handtwigi († 1752) pojad: suurtükiväepolkovnik Magnus Gustav (1732–1783), kindralleitnant Karl Reinhold (1737–1792), rittmeister ja Käända mõisnik "Adolf" Johann (1743–1822) ja Kiviloo mõisnik "Friedrich" Christian (1746–1793)) kanti 1774 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsal oli kaks haru:
Helwig

Helwig (vene keeles "Гельвиг"), varem Hellwig oli Brandenburgist Bernaust pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Suguvõsast on teada Jakob Helwig, kes 1677 sai Eestimaa piiskopiks. Jakobi poeg Karl Jakob oli Voose mõisnik. Jakobi pojad said Saksa-Rooma riigilt aadlitiitli. 
Suguvõsa kanti 1753 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Austria muusika

Austria muusika on Austriast pärinev või austerlaste loodud või esitatud muusika.
Austria on tuntud omapärase laulmisstiili joodeldamise poolest, mis arenes välja Alpides.
Viin on olnud oluline muusikalise uuenduse keskus, selle tähtsus hakkas kasvama 16. sajandi alguses. 18. ja 19. sajandil kogunesid sinna heliloojad Habsburgide muusikasoosingu tõttu. Viinist sai Euroopa klassikalise muusika pealinn. Viiniga olid seotud Viini klassikud Joseph Haydn, Wolfgang Amadeus Mozart ja Ludwig van Beethoven, samuti Franz Schubert, Johann Strauss noorem ja paljud teised. Barokiajastul mõjutasid Austria muusikat ungari ja slaavi rahvamuusika. Tänapäeval on Viini filharmoonikud maailmakuulus sümfooniaorkester, mis annab kontserte kogu maailmas ning nende uusaastakontsert on Euroopa tähtsamaid klassikalise muusika kontserte.
Austriast pärineb tuntumaid jõululaule "Püha öö".
Bosnia ja Hertsegoviina muusika

Bosnia ja Hertsegoviina muusika on Bosniast ja Hertsegoviinast pärinev või bosnialaste loodud või esitatud muusika.
Nagu ka teistel Balkani maadel, on Bosnial ja Hertsegoviinal olnud tormiline minevik korduvate sissetungide ja okupatsioonidega. Bosnia ja Hertsegoviina muusika on seetõttu segu traditsioonilisest slaavi folkloorist türgi ning vähemal määral ka lääne mõjutustega.
Bosnia muusikast võib leida polüfoonilise ja dissoneeriva laulustiili "ganga", mis on traditsiooniliselt olnud peamiselt lambakarjuste repertuaaris. Pillidest on olnud levinud bosnia torupill, puuflööt ja näpitav krihvidega keelpill "šargija". Ühekeelelist poogenpilli guslet on kasutatud eepiliste poeemide saatmiseks. Esimese maailmasõja ajal tekkisid ja 1960. aastatel said populaarseks rahvamuusikaansamblid, mis koosnevad kahest viiulist ja šargijast. 
Sevdalinka on bosnia muusikastiilidest võib-olla kõige iseloomulikum, bosnialikum. See on emotsionaalne melanhoolne laulustiil, mille sisu on nukker, jutustades armastusest ja selle kaotusest või lähedase inimese surmast. Neid laule esitati keelpilli sazi, hiljem akordioni saatel. Tänapäeval on traditsioonide austajate meelepahaks saateansambli koosseisus levinud lisaks akordionile ka trumm, kontrabass, kitarrid, klarnetid ja viiulid. Sevdalinka arenes välja linnades Osmanite võimu ajal.
Bosnia sufivennaskondades on viljeletud araabia-, pärsia- ja türgikeelset religioosse sisuga "Ilahije i Kaside" laulu, mida mehed kooris esitavad raamtrummi saatel. 
Euroopa klassikalise muusika loojateks Bosnias ja Hertsegoviinas on heliloojad Dino Zonić, Mirsad (Giga) Jelešković, Ališer Sijarić, Igor Karača, Dino Rešidbegović, Anđelka Bego-Šimunić jt.
Howen

Howen (täisnimega von der Howen) oli aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa on pärit Madalmaadest Vestfaali lähedalt. Suguvõsa esindaja Henne van der Hove sai 1467 ja 1475 Liivi ordult läänisid Jelgava ja Bauska lähedale. 
Suguvõsa on kantud 1620 Kuramaa nr 32, 1742 Liivimaa nr 44 ja 1815 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 28 ning sai parunitiitli Venemaal 1821 ja 1853. aastal.
Howenitele kuulusid Eestimaal: Aimla, Humala, Tolli, Seliküla, 
Triigi, Võhmuta ja Vaida mõis.
Klugen

Klugen oli Saksamaalt Baierist pärit aadlisuguvõsa. 
Suguvõsa esimene esindaja Eestis oli Hans Klugen (surnud 1616). Hansu sama nime kandev poeg Hans sai 1662 Keila kihelkonna Lodijärve mõisa (hilisem Klugenide järgi nimetatud Klooga mõis) omanikuks. 
Suguvõsa Hans Klugen noorem aadeldati 1688. aastal Rootsi kuninga poolt aadlikeks. Suguvõsa kanti 1746 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 94 all.
Staabirittmeister Konstantin von Klugen (1830–1916) suri vallalisena ja järglasteta Tallinnas 13/26. märtsil 1916.
CNNi efekt

CNNi efekt on teooria politoloogias ja meediauuringutes, mille kohaselt ööpäev läbi töötav rahvusvaheline teleuudistekanal CNN mõjutas oluliselt külma sõja lõpu aastail iseseisvate riikide välispoliitikat ning CNN koos teiste meediakanalitega mõjutas külma sõja järgses maailmas riikide välispoliitikat.
Vabal ajakirjandusel on esindusdemokraatiates niinimetatud neljanda võimuna alati olnud mõju poliitiliste otsuste tegemisel. CNNi efekti toetajate sõnul on aga uue üleilmse meedia haare, sügavus ja kiirus loonud senisest oluliselt erineva mõju poliitikate kujundamisele. 
Termin viitab CNNi teedrajavale rollile teleuudiste vallas, kelle poolt sündmuste reaalajas kajastamist peeti mõjukaks arvamuste kujundajaks, sest see tõi temaatika ja otsepildi USA televaatajale koju. Sellisteks sündmusteks olid näiteks 1989. aasta Tian'anmeni meeleavaldused, kommunismi kokkuvarisemine Ida-Euroopas, Lahesõda ja Muqdisho lahing. Tänapäeval kasutatakse mõistet laiemalt kogu reaalajas uudiseid edastava meedia kohta.
USA endine riigisekretär James Baker on öelnud CNNi efekti kohta, et see sunnib poliitikuid omama poliitilist seisukohta ning kujundama seda hetkega. Tema endise pressisekretäri Margaret Tutwileri sõnul on reageerimisaeg väga lühike ning analüüsiks ja taustainfo kogumiseks ei jää aega.
Andres Winter

Andres Jüri Winter (Andrew George Winter; 7. aprill 1892 Sindi – 27. oktoober 1958 Boston) oli eesti kunstnik.
Elukäik.
Pärast Sindi ministeeriumikooli lõpetamist asus ta 1913. aastal laevale ja töötas seitse aastat meremehena. Aastatel 1914–1916 tegi Winter Briti laevadel teenides läbi I maailmasõja. 1916. aastal jõudis ta New Yorki ja asus sõitma USA kaubalaevastikus. 
1921. aastal sai ta USA kodakondsuse ja alustas õpinguid New Yorgi kunstiakadeemias. 1925. aastal lõpetas ta akadeemia Mooney stipendiumiga, mille eest täiendas end kunsti vallas Roomas ja Pariisis. 1926/1927 talvel peatus Winter Sindis venna juures. Sel ajal sündisid ka mõned maalid: isast, vabrikust, kasarmuist, kirikust. Söega joonistas ta perekonda. Hiljem õppis ta veel Cape Codi kunstikoolis ja L. C. Tiffany Foundationi juures.
Winter asus uuesti elama New Yorki. Ta võttis osa L. C. Tiffany ühingu tegevusest. Winteril jagus tellimusi ja tema teosed said järjest auhindu. Winteri teoseid osteti Ameerika olulistesse kunstimuuseumidesse ja valitsusasutustele.
1940. aastal kolis Winter USA Maine'i osariiki Monhegani saarele.
Looming.
Ta tegeles maastikumaaliga. Suurem osa loomingust kujutab merd, rannastseene ja rannamaastikke. Tema teoseid on omandanud muuseumid ja paljud asutused. Näiteks teos "Tuulevaikus Gibraltari lähedal" asub Newport Newsi meremuuseumis, aga "Autoportree", "Rannavalve kordon ja tuletorn" ja "Töötajad merel" National Academy of Designis.
Müller (Kunda)

Müller (saksa keeles "Müller a. d. H. Kunda", ′Müller Kunda kojast′, eristamaks neid teistest samanimelistest suguvõsadest), hiljem ka Fahrensbach oli Lüneburgist pärit aadlisuguvõsa. Suguvõsa suri välja XIX sajandi keskpaigas.
Ajalugu.
Suguvõsa esindaja Dietrich Müller oli Saksamaal Lünebergis kaupmees. Dietrichi pojad Hans ja Dietrich tulid 1597 Eestimaale. Hansu poeg oli kaupmees Johann (Hans) Müller, kes omas Virumaa Kunda mõisat ja oli ühtlasi aastal 1620 Tallinna raehärra, Dietrich Ereda mõisa pandivaldaja. 
Rootsi sõjaväe rittmeister Johan Müller (surn. enne 1711) aadeldati 1646. aastal, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda . Johanni pojad said 1650 Rootsi aadlitiitli. 
Suguvõsa kanti 1746 Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Novosiltsov (põlisaadlisuguvõsa)

Novosiltsov (saksa keeles "Nowossilzow") oli ilmselt Leedu päritolu aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Perekonnalegendi järgi oli suguvõsa pärit Leedust. Varasema käsitluse kohaselt elasid nad alguses Rootsis. Juri Šelja siirdus XIV sajandil Leedust Moskvasse. Tema poeg Serpuhhovi asehaldur Jakov Jurjevitši (suri pärast 1374) hüüdnimi oli Novosilets, millest tulenes suguvõsa nimi. Viimase pojast Ivan Jakovlevitš Novosiltsovist sai bojaar.
Novosiltsovid rüütelkonna matriklis.
Krahv Nikolai Nikolajevitš Novosiltsov (1761−1838) võeti 11. novembril (vkj) 1802 Eestimaa ja 18. juunil (vkj) 1809 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Lisaks sellele olid nad kantud Moskva, Rjazani,Tambovi ja Tuula kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Artūrs Dannebergs

Artūrs Dannebergs (28. veebruar 1891 Ķoņi vald – 16. oktoober 1941 Kommunarka, Moskva lähedal) oli Vene, Läti (kindral) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (kindralleitnant).
Ta lõpetas aastal 1913 Penzas maamõõtjate kooli. Sama aasta detsembris astus ta Vene Keiserliku Armee koosseisu. Ta teenis 3. Soome suurtükiväe divisjonis, selle koosseisus võttis ta osa Esimesest maailmasõjast Ida-Preisimaal. Aastal 1917 teenis ta porutšiku auastmes 6. Soome suurtükiväe brigaadi patareis.
18. veebruaril 1919 asus ta Läti armee koosseisu.
Thrasymachos

Thrasymachos (5. sajand eKr) oli vanakreeka sofist ja reetor, kes oli pärit Chalkedoni linnast Bosporuse kaldal, kuid sai kuulsaks Ateenas.
Thrasymachos on tuntud kõnemehena, kuid eelkõige retoorikateooria arendajana. Tema kõnestilistilisi võtteid kajastab muuhulgas Aristoteles oma "Retoorikas". Thrasymachose kõnestiilist on säilinud üks pikem, tõenäoliselt ehtne fragment Halikarnassose Dionysiose Demosthenest käsitlevas traktaadis.
Thrasymachose nimi on tuntud eelkõige tema rolli tõttu Platoni "Riigi" esimeses raamatus, kus ta oponeerib Sokratese õiglusekäsitlusele, väites, et õiglus on tugevama kasu ja et piisavalt ulatuslik ebaõiglus on õiglusest tugevam, vabam ning valitsevam. Allikate vähesuse tõttu pole selge, kas Thrasymachos tegelikult pooldas neid väiteid. Võib aga oletada, et tema võitluslik kõnestiil "Riigis" on seotud tema nime tähendusega vanakreeka keeles – 'lahingus (μάχη) julge (θρασύς)'.
Albert Kesner

Albert Kesner (13. august 1898 Luunja vald – 28. märts 1965 Tartu) oli eesti maalikunstnik. Ta õppis ja tegutses kunstiühingus Pallas.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1917. aastal Tartu linnakooli. Aastatel 1920–1927 õppis Kunstiühingu Pallas kunstikoolis (alates 1924. aastast Kõrgem Kunstikool Pallas) Konrad Mäe ja Ado Vabbe juhendamisel maali eriala. Täiendas end aastatel 1929–1930 Eesti Kultuurkapitali Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse (KKSKV) stipendiaadina Pariisis. 
Aastatel 1942–1944 töötas Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi joonistusõpetajana.
Erhard Toots

Erhard Toots (26. oktoober 1927 Võrumaa – 31. detsember 2011) oli Eesti NSV partei- ja tööstustegelane, Eesti NSV Ülemnõukogu liige viimased kolm koosseisu.
Muu.
Tema hobid olid male, bridž ja aiatöö.
Isiklikku.
Tema vanem poeg on poliitik Jaan Toots.
Tetovo

Tetovo (makedoonia keeles Тетово; albaania keeles Tetova, Tetovë; türgi keeles Kalkandelen) on linn Põhja-Makedoonia loodeosas, Tetovo omavalitsuse keskus. 
Linn asub Šari mägede jalamil. Tetovot läbib Pena jõgi. 
Suurema osa rahvastikust moodustavad albaanlased. 2002. aastal oli linnas 86 580 elanikku, neist 60 880 albaanlased (70,3%), 20 053 makedoonlased (23,2%) ja 2357 mustlased. Peale nende elab linnas ka turgi rahvaid.
Tetovos on sündinud Jovan Ilievski.
Thomas Hardy

 
Thomas Hardy (2. juuni 1840 – 11. jaanuar 1928) oli inglise kirjanik. 
Elulugu.
Thomas Hardy sündis Inglismaal Dorseti krahvkonnas Stinsfordi kihelkonnas Ülem-Bockhamptoni külas. Tema isa Thomas (1811–1892) töötas kiviraiduri ja ehitajana. Hardy suure lugemusega ema Jemima (1813–1904) õpetas ka poega, kuni too kaheksa-aastaselt Bockhamptoni kooli läks. Mitu aastat käis tulevane kirjanik Isaac Lasti Noorte Härrasmeeste Akadeemias, kus ta õppis muu hulgas ladina keelt ja paistis silma akadeemilise võimekusega. Perekonna rahapuuduse tõttu polnud Hardyl võimalik minna ülikooli ja 16-aastaselt sai temast arhitekt James Hicksi õpipoiss. 
1862. aastal asus Thomas Hardy õppima Londoni Kuninglikus Kolledžis. London ei saanud Hardyle kunagi koduseks, kuna ta oli teravalt teadlik klassivahest ja tundis ennast teiste kõrval alaväärsena. Umbes samal ajal hakkasid Hardyt huvitama ühiskondlikud reformid ja John Stuart Milli tööd. Samuti tutvus ta Charles Fourier' ja Auguste Comte'i teostega. 
Mure tervise pärast sundis Hardyt 1867. aastal naasma Dorchesteri, kus ta otsustas pühenduda kirjutamisele.