tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tiina Rääk

Tiina Rääk (aastast 1978 Tiina Ausmees; sündinud 27. detsembril 1951 Tallinnas) on eesti näitleja.
1970. aastal lõpetas ta Tallinna 16. Keskkooli, 1970–1974 ja 1977–1979 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis näitejuhtimise erialal.
Aastatel 1975–1995 töötas teatris Ugala.
Kai Tabun

Kai Tabun (aastani 1985 Kai Siilbek; sündinud 29. detsembril 1957 Tartus) on eesti näitleja ja grimeerija.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Tartu Kutsekeskkooli koka erialal ja õppinud aastatel 1977–1979 Endla teatri õppestuudios.
Aastatel 1979–1982 töötas ta Ugala teatris grimeerijana ja 1982–1996 näitlejana.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus näitleja Andres Tabuniga.
Boolero

Boolero (ka boleero) on Ladina-Ameerika tantsude hulka kuuluv aeglase tempoga Hispaania tants 3/4 taktimõõdus ja vastav muusika. Iseloomulikult kasutatakse teisel taktiosal trioole.
Boolero pärineb 18. sajandi lõpu Hispaaniast. On arvatud, et selle tantsustiili autor oli Sebastian Cerezo, aga võimalik on ka pärinemine sellistest rahvatantsudest nagu "contradanza" ja "sevillana". Muusikas kõlavad tihti kitarrid ja kastanjetid.
Kuubal arenes boolero 19. sajandil Aafrika rütmidest mõjutusi saades erinäoliseks 2/4 ja hiljem 4/4 mõõdus tantsuks ning levis sealt teistesse riikidesse. Kui Hispaania boolerot tantsiti rühmas või paaridena ja partnerid olid teineteisest lahus, siis Kuuba variant on sensuaalne paaristants, kus partnerid tantsivad koos. Kuuba boolero on küllalt lähedane rumbale, kuid aeglasem.
Toomas Taimla

Toomas Taimla (30. august 1964 – 17. aprill 2012) oli eesti näitleja ja sporditegelane.
Haridus.
1982. aastal lõpetas ta Tallinna 32. Keskkooli. 1986. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (XII lend).
Töö.
Ta töötas aastatel 1986–1992 Ugala teatri näitlejana.
Hiljem tegeles ta peamiselt ettevõtlusega. Viimaseks jäänud näitlejarolli tegi ta teleseriaali "Kelgukoerad" kahes osas 2010. aastal. 
Sporditegevus.
Toomas Taimla oli maastikuvibulaskmise kui spordiala propageerija, rääkides sellest alast kire ja entusiasmiga. Ta oli ka esimeste selle ala võistluste korraldaja Eestis. Ta korraldas millenniumivahetusel Kajamaal esimesed pikkvibu võistlused. Tema eestvedamisel peeti 2002. aastal esimene kahepäevane loomaringidega pikkvibu suurvõistlus Estonian Open. 2004. aastast muutus Estonain Open rahvusvaheliseks võistluseks.
Toomas Taimla initsiatiivil asutati 2002. aastal Eesti Maastikuvibu Liit, tema teeneks oli ka Eesti Maastikuvibu Liidu saamine IFAA täisliikmeks 2003. aastal. Ta aitas maastikuvibulaskmise juurde mitmed tänapäeva tipplaskurid. Tema algatustest on elujõulised mitu vibuvõistluste sarja, kus osaleb enamik tänapäeva maastikuvibulaskureid. 2013. aastast peetakse Kajamaal Toomas Taimla mälestuseks iga-aastast maastikuvibu võistlust TOMs Memorial. Üritusest saadud tulu läheb Kajamaa Tomi Fondi.
Toomas Taimla oli ka aktiivne pokkeri mängija ja organisaator. Ta käivitas pokkeriportaali www.pokkerikool.com ja populaarse võistkondliku turniirisarja ETS. Ta oli üks Wismari pokkeriklubi asutajaid. 2010. aastal asutas ta Playmakers Clubi, mis propageeris kodumänge üle Eesti ja tõi juurde palju uusi pokkerisõpru. 
Ta oli üks Eesti Turniiripokkeri Föderatsiooni asutajatest ja ETFi juhatuse liige 2010. aasta märtsist kuni 2012. aasta aprillini. 2010. aastal valis Eesti Turniiripokkeri Föderatsioon Toomas Taimla aasta pokkeripersooniks.
Isiklikku.
Tema poeg oli Tunnet Taimla.
Bolero

Bolero on võib viidata järgmistele artiklitele:
Mambo

Mambo on 1930.–1940. aastatel kujunenud Kuuba muusika- ja tantsustiil. Nimetus tähendab Haiti "voodoo" preestritari.
Mambo ühendab Euroopa kontratantsu traditsiooni ja mustade haitilaste iseloomulikud aafrikapärased sünkopeeritud rütmid. 4/4 taktimõõdus mambo sai Ameerika Ühendriikides 1950. aastatel ülipopulaarseks seltskonnatantsuks, hiljem arenes sellest välja veidi lihtsam tšatša.
Põhisammudes esimesel taktiosal liikumist ei ole, teisel on samm ette või taha, kolmandal kantakse keharaskus tagasi teisele jalale ning neljandal tuuakse jalg juurde. Mambole nagu mitmele muulegi Ladina-Ameerika tantsule on iseloomulik puusahööritus, mis kaasneb keharaskuse ühelt jalalt teisele viimisega.
Mart Vahtel

Mart Vahtel (sündinud 11. septembril 1953 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1971. aastal Tallinna 10. Keskkooli. Aastatel 1976–1983 töötas ta Ugala teatris.
Heikki-Rein Veromann

Heikki-Rein Veromann (sündinud 13. oktoobril 1960 Tartus) on eesti näitleja ja muusik.
Eluloost.
Ta lõpetas aastal 1980 Tartu 2. Keskkooli. Aastail 1985–1989 õppis Jaan Toominga stuudios.
Ta töötas 1980–1985 teatris Ugala.
1987–1989 oli Vanemuise teatri koorilaulja, hiljem tegutsenud vabatruppides, sealhulgas Tartu Lasteteatris.
Pere.
Tema isa oli ornitoloog Heinrich Veromann ja ema Siiri Veromann, ta vend on bioloog Peeter Veromann.
Kadri Lepp

Kadri Lepp (sündinud 13. detsembril 1979) on eesti näitleja ja lastekirjanik. 
Kadri Lepp on lõpetanud Tallinna 21. Keskkooli ja 2002. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (20. lend). Samal aastal asus ta tööle Ugala teatrisse.
Looming.
Lasteraamatud.
2016. aastal ilmus tema debüütteos “Poiss, kes tahtis põgeneda”. Raamat võitis 2015. aastal lastejutuvõistlusel “Minu esimene raamat” teise koha. Kaks aastat pälvis selle teose mõtteline järg "Tüdruk, kellel oli saladus" samal jutuvõistlusel juba esikoha. 
Teatrirollid Ugala teatris.
2002–2003
2003–2004
2004–2005
2005–2006
2006–2007
2007–2008
2008–2009
2010
2011
2012
2014
2015
2016
2017
2018
2019
2020
2023
Isiklikku.
Kadri elukaaslane on Ugala teatri näitleja Martin Mill. Neil on ühine poeg Joosep.
Kivilõppe

Kivilõppe on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas, Võrtsjärve läänekaldal.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Tarvastu vallas.
Idas piirneb küla Võrtsjärvega, lõunas Järveküla voorelise maastikuga, põhjas Nälgu sooga ja läänes Soe külaga. Seal asendub põhja poolt tulles Võrtsjärve kivirohke kaldajoon liivase ja mudase kaldaga.
Kivilõppel on sündinud helilooja ja dirigent Juhan Simm ning tema näitlejast vend Ants Simm, kes on ka maetud seal asuvale Simmi talu kalmistule.
Tanel Ingi

Tanel Ingi (sündinud 26. novembril 1976) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Tallinna Kopli Kunstikeskkooli ja 1999. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitlejana (2. lend).. Pärast Viljandi Kultuurikolledži lõpetamist asus ta tööle näitlejana Ugala teatris. 
Tanel Ingi on mänginud teleseriaalides ("Lumejänesed", 2005–2006; "Nöbinina", 2011–2012; "Riigimehed", 2013) ja dokumentaaldraamas "August 1991" (2005, Eesti Televisioon). 
Ta on Ugalas ka lavastanud ("Väike raha", 2011; "Amalia", 2015).
2017. aastal tegi kaasa komöödiaseriaalis "KMD Klubi".
Rollid.
1996–1997
1997–1998
1999–2000
2000–2001
2001–2002
2002–2003
2003–2004
2004–2005
2005–2006
2006–2007
2007–2008
2008–2009
Jaana Kukk

 
Jaana Kukk (sündinud 26. juunil 1975 Kiviõlis) on eesti näitleja ja grimeerija.
Ta lõpetas 1997. aastal Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri I lennus näitlejana. 
Aastatel 1997–1998 tegutses vabakutselise näitlejana, 1998. aastast töötab Ugalas grimeerijana. Samast hooajast mängib ka Ugala lavastustes; ta on osalenud nii tantsu- kui ka muusikalavastustes. Väljaspool koduteatrit on mänginud VAT teatri, Rakvere teatri ja Leigo Järveteatri lavastustes. 
Ta on olnud mitme teatriprojekti ja filmi grimmikunstnik ("Liivakellade parandaja", "All the Lie About Hamlet" jt).
Kata-Riina Luide

Kata-Riina Luide (sündinud 3. aprillil 1973) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1999. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitlejana (2. lend).
Ta töötas aastatel 1999–2001 Kuressaare Linnateatris. Alates 2001. aastast on ta Ugala teatri näitleja.
Isiklikku.
Tema ema oli luuletaja Ave Alavainu.
Üleilmne roheliste harta

Üleilmne roheliste harta on dokument, mille võtsid 2001. aasta aprillis Austraalias Canberras vastu 800 roheliste erakondade esindajat 70 riigist. 
Üleilmsele roheliste hartale alla kirjutanud erakonnad ja poliitilised liikumised tõotavad üleilmselt vastastikust koostööd ja truudust kuuele põhimõttele. Need põhimõtted on:
Harta kirjeldab neid põhimõtteid ja nimetab kümme võtmevaldkonda, mis neist tulenevad. 
Kuus põhimõtet on tuletatud Euroopa roheliste erakondade ideoloogia neljast sambast ja Ameerika Ühendriikide Rohelise Erakonna kümnest põhimõttest.
Kaarel Aare

Kaarel Aare (14. august 1948 Jõhvi – 9. september 2020) oli Eesti mereraadioside asjatundja ja riigiametnik.
Põhihariduse sai Jõhvi 1. keskkoolis (lõpetamise ajal Kohtla-Järve 5. Keskkool). Pärast seda on lõpetanud Tallinna Tehnilise kooli Nr. 1 ("Karu Akadeemia") ja Tallinna Kalatööstusliku Merekooli raadiooperaatori-elektroraadionavigaatori erialal. Aastatel 1966–1990 töötas ta Eesti Merelaevanduses (EML) raadiojaama ülemana, nendest 10 aastat mootorlaeval Ristna. Vahepeal (1967–1969) oli Nõukogude armees. 10 korda on läbi sõidetud Põhja-Meretee. Põhiliselt sõitis merd Euroopa, Vahemere ja Lääne-Aafrika sadamate vahel. 1990–1991 sõitis merd välislipu (Panama) all.
Alates 1991. aasta novembrist kuni 2016. aasta veebruarini töötas Veeteede Ametis sidetalituse juhatajana. 
Osales Suurupi militaarse raadiosaatekeskuse ülevõtmises lahkuvalt Vene mereväelt. Keskus võeti üle täiesti terve ja töötavana. Nimetatud keskuse ja EML-i vastuvõtukeskuse baasil loodi Riiklik meresidesõlm (praegu Riigi Infokommunikatsiooni Sihtasutuse koosseisus), mille ülesandeks sai üles ehitada rahvusvahelistele nõuetele vastav automaatne (digitaal-selektiivse väljakutse võimalusega) Eesti ULL-i meresidevõrk, mille põhiülesandeks on side tagamine Eesti merepääste vastutusalas. Samuti osales ta rahvusvahelise (Soome-Venemaa-Eesti) Soome lahe laevaettekannete süsteemi (GOFREP) ülesehitamises. Eesti poolt tegi põhitöö Cybernetica AS (projektijuht Rein Haavel).
Isiklikku.
Esimesest abielust on poeg Raul (sündis 1971). Teisest abielust lapsi pole. 2006. aasta juunist oli lesk.
Hobi on digitaalfotograafia, lemmikhelilooja Raimond Valgre.
Ján Čarnogurský valitsus

Ján Čarnogurský valitsus oli Slovakkia valitsus 23. aprillist 1991 kuni 24. juunini 1992.
Ján Čarnogurský valitsus tuli võimule, kui senine valitsusjuht ja ühtlasi ka valitsuse peajõu Avalikkus Vägivalla Vastu ehk VPN esimees Vladimír Mečiar oli lahkunud oma parteid Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest ehk HZDS-i tegema. Mitu hiljem sellega seotud olnut siiski jätkas valitsuses, samuti nagu senised koalitsioonikaaslased Kristlik-demokraatlik Liikumine ehk KDH; Demokraatlik Partei ehk DS ja VPNi "traditsioonilist" voolu esindav uus jõud Kodanike Demokraatlik Liit (ODU).
Valitsuse koosseis.
1kohusetäitja&lt;br&gt;
2 originaalis "minister obchodu a cestovného ruchu"
Riigivolikogu 47. valimisringkond

Riigivolikogu 47. valimisringkond oli Riigivolikogu valimisringkond, kuhu kuulusid 24. ja 25. veebruaril 1938 toimunud valimiste ajal Vaimastvere vald, Laius-Tähkvere vald, Laiuse vald, Jõgeva vald, Härjanurme vald, Puurmanni vald ja Jõgeva alev. Alates 1. aprillist 1939 kuulusid ringkonda Sadala, Laiuse, Vaimastvere, Jõgeva ja Kursi vald ning Jõgeva linn.
I Riigivolikogu valimised.
Hääleõiguslikke kodanikke oli 8011, neist käis hääletamas 5893 (73%).
Kandideerisid Põhiseaduse elluviimise rahvarinde kandidaat Karl Roomet ja Jaan Järve, kes said vastavalt 3085 ja 2786 häält, seega valiti 47. valimisringkonnast Riigikogusse Karl Roomet.
II Riigivolikogu valimised.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Voldemar Sassi, vastaskandidaat Jaan Järve.
Punktlaeng

Punktlaeng on elektriliselt laetud keha idealiseeritud mudel, millel puuduvad mõõtmed. Punktlaengu mõiste abil saab lihtsustada elektrinähtuste kirjeldamist juhtudel, kui keha või osakese mõõtmed on tühised, võrreldes tema kaugusega teistest elektrilaengut omavatest kehadest või osakestest. Neil juhtudel võib mõõtmed arvestamata jätta. Punktlaenguna käsitletakse harilikult laenguga elementaarosakesi.
ASCII-kunst

ASCII-kunst ehk märgikunst sündis 1970. aastate lõpus, kui arvuti veel graafika peent kunsti ei tundnud. ASCII-graafikas kasutatakse kokku 95 tavalist märki, mida "kujundamisel" trükitakse erineva heleduse ja suurusega kirjadeks, mustriteks ja piltideks.
) – näiteks see naerusuu on algselt pärit ASCII-st.
Kiilkiri

Kiilkiri on vanas Mesopotaamias kasutusel olnud kiri. Selle moodustavad mõistemärgid, mis vajutatakse kirjutuspulgaga pehmesse savisse.
Kiilkiri kujunes umbes aastail 3500–3000 eKr.
Milan Čiči valitsus

Milan Čiči valitsus oli Slovakkia valitsus, mis astus ametisse 1989. aasta lõpul sametrevolutsiooni tulemusena. Slovakkia polnud sel ajal veel iseseisev riik, vaid liitriigi osa, kuid Slovakkia enda valitsus loeb järjepidevust sealt alates. Tegemist oli vähemalt teoreetiliselt parteitu üleminekuvalitsusega, mis asendas senise selgelt kommunistliku juhtkonna ja lahkus ise esimeste mitmeparteiliste valimiste toimumise järel 1990. aasta juunis. Ametis oldi 12. detsembrist 1989 kuni 26. juunini 1990.
Valitsuse koosseis.
1originaalis miezd&lt;br&gt;
2originaalis obchodu a cestovného ruchu&lt;br&gt;
3kohusetätija&lt;br&gt;
4originaalis minister ... telesnej výchovy
Iia

Iia on küla Viljandimaal Põhja-Sakala vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõpu valda.
Külas asuvas Väike-Männiku talus on muuseum. Külas asub suurem osa Ördi rabast koos Ördi järvega.
Rob Clerc

Rob Clerc (Robert Johannes Clerc; sündinud 9. augustil 1955 Amsterdamis) on Hollandi kabetaja.
Hollandi meistriks on Clerc tulnud koguni kaheksal korral (1980, 1982, 1983, 1986, 1990, 1991, 1999 ja 2000). Täiskasvanute maailmameistrivõistlustel pole tal vedanud – nimelt on ta koguni viiel korral pidanud leppima hõbemedaliga, võita pole tal aga õnnestunud. Küll aga tuli ta 1973. aastal juunioride maailmameistriks.
Jean Marc Ndjofang

Jean Marc Ndjofang (sündinud 15. märtsil 1976 Ebolowas Mvila departemangus Kameruni Lõunapiirkonnas) on Kameruni kabetaja, rahvusvaheline suurmeister, välkkabe maailmameister (2017). 
2013. aastal oli ta maailmameistrivõistlustel Aleksandr Georgievi järel hõbedal ning mängis temaga ka 2015. aastal maailmameistrimatši, milles tuli tal samuti alla vanduda. 2011. aastast on tema auhinnakapis maailmameistrivõistluste pronksmedal.
Ta on kahekordne Aafrika meister (2000, 2010).
Ta tuli 2017. aastal İzmiris maailmameistriks välkkabes.
Ron Heusdens

Ron Heusdens (Ronald Wolpert Heusdens; sündinud 14. mail 1962 Rotterdamis) on Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister. 2008. aastal tuli ta esimest korda Hollandi meistriks rahvusvahelises kabes.
Lisaks kabele mängib ta heal tasemel ka teisi mõttemänge, nimelt on ta tulnud 11 korda Hollandi meistriks mõttespordi triatlonis (bridž, kabe, male).
Kees Thijssen

Kees Thijssen (sündinud 24. augustil 1975 's-Hertogenboschis) on Hollandi kabetaja.
Ta on tulnud Hollandi meistriks viiel aastal järjest: 2003–2007 (enne teda on sellega hakkama saanud üksnes Reinier Cornelis Keller). Maailmameistrivõistlustel on ta osalenud kahel korral: nii 2003 kui ka 2005. aastal lõpetas ta 6. kohaga. Olulisematest rahvusvahelistest turniiridest on ta kahel korral (1999 ja 2001) võitnud Bijlmeri turniiri.
Martin Dolfing

Martin Dolfing (sündinud 12. novembril 1977 Groningenis) on Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister.
Ta tuli Hollandi meistriks aastal 2002.
Hans Jansen

Hans Jansen (sündinud 5. mail 1957 Barger-Oosterveldis Emmeni lähedal) on Hollandi kabetaja.
Ta on kolmekordne Hollandi meister (1979, 1994, 1997).
Auke Scholma

Auke Dirk Scholma (sündinud 26. augustil 1956 Opeindes Drachteni lähedal) on Hollandi kabetaja, rahvusvaheline suurmeister.
1995. aastal võitis ta Hollandi meistrivõistlused. Ta on olnud maailmameistrimatšides nii Ton Sijbrandsi kui ka Harm Wiersma sekundandiks.
Vilma Luik

Vilma Luik (sündinud 7. novembril 1959 Tartus) on eesti näitleja.
Haridustee.
1982. aastast töötab ta Ugala teatris, 2007. aastast ühtlasi trupijuhina. 
Rollid.
1982–1983
1983–1984
1984–1985
1985–1986
1986–1987
1987–1988
1988–1989
1989–1990
1990–1991
1991–1992
1992–1993
1993–1994
1994–1995
1995–1996
1996–1997
1997–1998
1998–1999
1999–2000
2000–2001
2001–2002
2002–2003
2003–2004
2004–2005
2005–2006
2006–2007
2007–2008
2008–2009
Hilje Murel

Hilje Murel (sündinud 17. detsembril 1975 Võrus) on eesti näitleja. 
Ta on lõpetanud Võru 1. Keskkooli. 1998. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (18. lend) ja alustas tööd näitlejana. 
Aastatel 1998–2008 töötas ta Ugala teatris, 2008. aastast töötab Eesti Draamateatris.
Sepp

Sepp (vananenud kirjanduses "raudsepp") on käsitööline, kes töötleb (sepistab) rauda. Sepp töötab sepikojas, kus on alasi, ääs ja teised töövahendid.
Eestis oli sepp üks esimene kutseline oskustööline. Sellele viitab sõna "sepp" kasutamine teiste oskustööliste kirjeldamiseks, näiteks kingsepp, pottsepp, puusepp.
Eestis ulatuvad rauasulatamisjäljed 1. sajandisse eKr. Kohalik tooraine oli soomaak, mida saadi turba põletamisel. Kindlasti oli sepistamine levinud varemgi, kui kohalikku toorainet veel ei olnud. Põhiline sepa toodang oli talu majapidamises vaja läinud tööriistad. Tehti ka relvi (mõõku, oda- ja nooleotsi) ja ehteid.
Sepale on folklooris ja mütoloogias sageli omistatud üleloomulikke võimeid (Ilmarinen, Kalevipoeg (eepos), Thori vasar). Sepas on nähtud nõiaga sarnanevat inimest.
Kuni 20. sajandi alguseni oli sepa amet Eestis üsna levinud. Tehti isegi aurukatlaid ja viljapeksumasinaid. Lõuna-Eestis olid levinud külasepad, Lääne-Eesti saartel aga talu sepikojad.
Kuigi tööstuslik metalli töötlemine on hõivanud varem seppadele kuulunud töövaldkonna, ei ole sepistamine siiski välja surnud. Sepad on end kohandanud nende uute oludega ja leidnud oma niši. Selleks nišiks on käsitöö, mida suurtööstused ei tee. Nii teevad sepad tänapäeval peamiselt suveniire, sepis-kunsti, kuid ka ehituses vaja minevaid rauddetaile.
Meelis Rämmeld

Meelis Rämmeld (sündinud 4. aprillil 1975) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1993. aastal Tallinna 13. Keskkooli ja 1997. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitlejana (1. lend). Pärast lõpetamist töötas ta Ugala teatris näitlejana. Alates 2015. aastast on ta Endla teatri näitleja.
Pille-Riin Purje: "Meelis Rämmeld on ainulaadne näitleja, edevusest vaba, kehtestab end isetuse kaudu. Sügava hoolimisega kujutab tragikoomilisi üksiklasi. „Huvitavalt pahelised mehed” pole tema liin. Taktitundeliselt paotab ta madala valulävega inimeste suletud sisemaailma, igas pärisrollis läbipaistvuse viiv. Rämmeldi tegelased on justkui sugulased, keda harva kohates piinlik ja hell tunne."
Isiklikku.
Meelis Rämmeldil on esimesest kooselust kaks last. 2016. aastal abiellus ta Kadri Adamsoniga. Juunis 2017 sündis neil poeg, kellele pandi nimeks Ruts.
Altkäemaks

Altkäemaks on tasu ebaseadusliku teo toimepanemise eest.
Eesti.
Altkäemaks on Eesti karistusõiguse järgi ametiisiku (ametiisik karistusseadustiku eriosa tähenduses on isik, kellel on ametiseisund riigi või kohaliku omavalitsuse asutuses või organis või avalik-õiguslikus või eraõiguslikus juriidilises isikus, kui temale on pandud haldamis-, järelevalve- või juhtimisülesanded või varaliste väärtuste liikumist korraldavad või võimuesindaja ülesanded) poolt talle vara või muu soodustuse lubamisega nõustumine või vara või muu soodustuse vastuvõtmine vastutasuna selle eest, et ametiisik paneb oma ametiseisundit kasutades toime või on alust arvata, et ta edaspidi paneb toime seadusega "mittelubatud" teo, või jätab ebaseaduslikult teo toime panemata või on alust arvata, et ta jätab selle toime panemata edaspidi. Altkäemaksu võtmise eest saab karistada ühe- kuni viieaastase vangistusega.
Kristi Teemusk

Kristi Teemusk (sündinud 2. märtsil 1947 Tallinnas) on eesti näitleja, lavastaja ja inspitsient.
Haridus.
Aastal 1965 lõpetas ta Tallinna 46. Keskkooli ning aastal 1970 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (4.lend). 
Aastatel 1970–2009 töötas Ugala teatris, aastast 2000 inspitsiendina. Juhendas 1992–2009 ka Ugala lastestuudiot.
Anu Vabamäe

Anu Vabamäe (16. juuni 1948 Puurmani lähistel – 7. detsember 2022) oli eesti näitleja ja kostümeerija.
Ta lõpetas 1966. aastal Puurmani keskkooli. Aastatel 1966–1969 õppis Ugala õppestuudios. 
1968. aastast töötas ta Ugala teatris, 2000. aastani oli näitleja. Juba näitlejakarjääri alguses hakkas tegelema ka kostüümidega.
Lineaarkiri A

Lineaarkiri A on nimetus, mille all tuntakse tänapäeval Minoilise kultuuri (u 2000–1400 eKr) savitahvlitele vajutatud silpkirja. Lineaarkirja A ei osata tänapäeval lugeda.
Ajalugu.
Lineaarkirja A avastaja ja nimepanija on Briti arheoloog Arthur Evans. Lineaarkirja B dešifreeris 1950. aastatel Michael Ventris, lineaarkiri A on aga siiani dešifreerimata.
Lineaarkiri B

Lineaarkiri B on Mükeene kultuuri ajajärgul kasutatud lineaarkirjast A arenenud silpkiri, mida osatakse tänapäeval lugeda.
Lineaarkiri B sisaldab umbes 200 märki. Selle vanim teadaolev kasutus pärineb ajast umbes 1450 eKr ja kiri kadus koos Mükeene kultuuriga umbes 1100 eKr.
Tekst.
Lineaarkiri B koosneb umbes kahesajast märgist, mis on jagatud foneetilist tähtsust omavateks silpideks ja logogrammideks (või ideogrammideks), mis omavad semantilist tähtsust.
Arhiivimaterjalid.
Tahvlid on klassifitseeritud kohtade järgi, kus nad välja kaevati.
Dešifreerimine.
Esimese savitahvli avastas Knossosest Briti arheoloog Arthur Evans. See toimus 31. märtsil 1900. 6. aprillil avastas ta veel märkimisväärse koguse tahvleid (mõõtmetega 5x10 tolli).
Traditsiooni sümboleid nummerdada, mis on veel tänagi kasutusel, võttis kasutusele USA professor Emmett L. Bennett. Ta oli ka üks esimesi, kes arvas, et lineaarkirjad A ja B märgivad eri keeli.
Lineaarkirja B dešifreerisid Michael Ventris ja John Chadwick.
Andres Tabun

Andres Tabun (sündinud 1. detsembril 1954 Tallinnas) on eesti näitleja.
Andres Tabun on sündinud Tallinnas, käinud lasteaias Paides ja õppinud Türil, kus tema vanemad Haide ja Alfred Tabun olid õpetajad (isa lisaks ka Türi Keskkooli direktor). Ta on lõpetanud 1973. aastal Türi Keskkooli. 
Pärast kaheksandat klassi kaalus kunstiandega poiss Tartu Kunstikooli astumist, kuid jätkas siiski haridusteed Türil, kus sai näitlemist harjutada ja puutus kokku teatri telgitagustega Türi kultuurimaja näiteringis. Tema juhendajad olid seal Linda Paal ja Silver Anniko.
Koolipõlves kirjutas ta rohkesti ­absurdisugemetega sketše ja lühinäidendeid, mida etendati koolipidudel.
Kohustuslikus sõjaväeteenistuses oli ta Lätis, pärast seda töötas pool aastat Tallinnas Kaubandusliku Inventari Tehases. Proovis astuda lavakunstikooli, kuid ei saanud sinna olmelise vahejuhtumi tõttu. Ugala näitlejaks saamiseks läbis avaliku konkursi, kui oli näitlejast koolivennalt Andres Oksalt kuulnud, et tänu heale korvpallimänguoskusele võiks tal konkursil häid väljavaateid olla. Peanäitejuht Heino Torga sõnul olevat Tabun konkursikomisjoni silmis eristunud naljakalt sellega, et esitas kogu etüüdi peanäitejuhile tagumikuga näkku mängides. (Teatavasti tohtivat näitleja publiku poole seljaga olla vaid erandjuhtudel.)
Töö näitlejana.
Andres Tabun on töötanud aastatel 1976–1999 Ugala teatris ja 1999–2001 Kuressaare Linnateatris näitlejana. 2001. aastast töötab ta taas Ugala teatris. 
Lisaks on ta näidelnud telelavastustes ("Keegi sinutaoline", 1994) ja -sarjades ("Õnne 13", 1998–1999; "Hakkab jälle pihta", 2013–2014; "Restart", 2015; "Varjudemaa", 2015; "Kättemaksukontor", 2015; "Doktor Silva", 2016; "Lillepood", 2017, jm), mängufilmides ("Jõulud Vigalas", 1980; "Soovide puu", 2008; "Surnuaiavahi tütar", 2011; "Ema", 2016; "Tõde ja õigus", 2019; "Mu kallid laibad", 2020 jm) ja kuuldemängudes ("Keegi tuleb ju ikka…", 2009).
2023. aastal esietendus Ugala teatri ajaloo esimene monolavastus "Maailma ajaloo kõige võimsam näidend" (lavastaja Taago Tubin), mille mängimine usaldati Andres Tabunile. Selle silmapaistva osatäitmise kõrval on tema kõige kaalukamate kordaminekute seas nimetatud Isa rolli lavastuses "Surmkindlad asjad siin elus" (2019, lavastaja Andres Noormets). Kriitikute kiidusõnu on pälvinud ka tema peaosatäitmine suvelavastuses "Draamakuninganna" (2018, lavastaja Andres Lepik). Kiita on saanud tema koostöö Kais Adlasega komöödiasarjas "Hakkab jälle pihta", kus Tabuni ahjumeister-soolapuhuja oli üks vaimukamaid osatäitmisi. 
"Tal on omapärane, varjundirikas ja mõjuv hääl ning hea huumoritunnetus. Isegi lihtsakoeline huumor kõlab tema suust väga naljakana, sest ta oskab leida just selle õige rõhu, täpse sõnastuse või tabava žesti," on Tabunit kui karakternäitlejat iseloomustanud teatrikriitik Kiti Põld.
Andres Tabun oli aastatel 2021–2023 Ugala teatri kõige hõivatum meesnäitleja. Teatrikriitik Enn Siimer on teda nimetanud Ugala teatri vapiloomaks.
Isiklikku.
Andres Tabun on olnud abielus näitleja Kai Tabuniga.
Tema harrastused on maalimine ja paadisõit (tal on väikelaevajuhi luba 2015. aastast), aga ka jalgrattasõit, kepikõnd ja lugemine.
Polis

Polis (kreeka keeles "πόλις" 'linn') oli tüüpiline Vana-Kreeka linnriik, mis koosnes kesksest asulast ja selle lähiümbrusest.
Ajalugu.
Tavaliselt paiknes polis kõrgeimale kaljule rajatud kindluse ehk akropoli jalamil. Linna südameks oli aga koosoleku- ja turuplats agoraa. Samuti oli polises kindlasti vähemalt üks tempel, tavaliselt rohkem.
Linn ise koosnes valdavalt kivivundamendile rajatud ühe- või kahekorruselistest põletamata tellistest elamutest. Tänavad olid enamasti väga kitsad, välja arvatud mõnedes kreeka kolooniates, kus tänavatevõrk oli algusest peale planeeritud. Tihti kattis tänavaid sillutis. Linna kaitsesid müürid.
Kreeka ühiskond oli linnadekeskne, sellest hoolimata, et enamik inimesi elas maal. Linnad olid majanduslikud, poliitilised ja religioossed keskused. Kuna poliste äärealad ei ulatunud kunagi polistest väga kaugele, olid ka maaelanikud linnaga tihedalt seotud.
Valitsemine.
Koos poliste tekkimisega tekkis ka kodakondsuse mõiste. Kodanikkonna moodustasid täiskasvanud (relvakandmisvõimelised) mehed, kellel oli õigus omada maad ja osa võtta rahvakoosolekutest (umbes 10% elanikkonnast). Kodakondsuseta olid võõramaalased, orjad ja naised. Mitmetes polistes ei loetud kodanike hulka ka kõiki mehi, vaid ainult neid, kes olid piisavalt rikkad, et endale sõjavarustust osta.
Valitsusvormilt jagunesid polised kaheks: aristokraatlikeks ja demokraatlikeks. Demokraatlike poliste seas on parim näide Ateena. Aristokraatlik riigivorm oli aga levinuim. Aristokraatia üks erivorme oli ka oligarhia – valitsemisviis, kus võim kuulus vähestele väga rikastele aristokraatidele (Korintose polises). Vahel esines ka türanniat (valitses ainuvalitseja ehk türann), aga türannia ei püsinud kunagi eriti kaua.
Riigivõimu kõrgeim organ oli rahvakoosolek, millel osalesid kõik kodanikud. Rahvakoosolekutel valiti igal aastal ka riigiametnikud, kelle kohuseks oli juhtida sõjaväge ja korraldada igapäevaelu. Rahvakoosolekute kõrval eksisteeris ka valdavalt rikastest ja suursugustest kodanikest koosnev nõukogu, mis sageli täitis kõrgeima kohtuorgani ülesannet ja mitmetes polistes oli ka rahvakoosolekust tähtsam.
Polisega seotud mõisted.
Paljud sõnad on lõpuga "-polis" või lähtuvad sellest sõnast. Tavaliselt viitavad need sõnad teatud tüüpi linnale või haldusüksusele. Mõned näited:
Osa sõnu viitab ka linnaosadele või linnarühmadele:
Saare valla vapp

Saare valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Saare valla vapp.
Vapp kinnitati 20. novembril 1996.
Vapi kirjeldus.
Hõbedasel kilbil roheline viieharuline okaspuutaim ja sinine vapitüvimik, milles püstiselt hõbedane kaheteralise mõõga käepide.
Põhjendus.
Saare valla vapi ideestik tuleneb Kalevipoja sangarikujuga seotud kohamuistenditest. Teatavasti asuvat muistse vägilase mõõk kohalikus Kääpa jões. Kodupinnas ja -vetes peitubki see ürgjõud, millest tärkab ikka jälle uus elu (okaspuutaim) ning pärineb valla töökate inimeste varanduslik ja vaimne õitseng. 
Sinine värvus on vee kuid ka ustavuse ja vaimsuse võrdkuju, roheline värvus on looduse, samuti nooruse ja lootuse sümbol.
Jõgeva valla vapp

Jõgeva valla vapp on Jõgeva maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Jõgeva valla vapp.
Vapp oli kinnitatud 14. detsembril 2017.
Vapi kirjeldus.
Jõgeva valla vapil on hõbedane müürihambuline päis ja sinisel kilbil hõbedane kuueharuline jääkristall, mille harud on ristikulehekujulised.
Põhjendus.
Müürihambuline päis märgib Jõgeva vallas asuvat Laiuse lossi kui omaaegset tähtsat Venemaa-tee äärset vaenlaste vastu rajatud kindlustust. Lumehelves märgib Jõgevat kui Eesti külmalinna, kus 1940. aastal mõõdeti Eesti kõigi aegade madalaima õhutemperatuur miinus 43,5 kraadi. Lumehelbe kiirte otsad viitavad Jõgeva linna, Palamuse ning Torma valla vappidel olnud ristikheinalehtede kujutisele. Sinine värv tähistab Jõgeva valla territooriumile jäävaid Vooremaa järvi.
Sümboolika autor on Marju Pottisepp.
Jõgeva valla vapp aastani 2017.
Vapp oli kinnitatud 9. veebruaril 1995.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kaarlõikelise päisega kilbil viie kroonlehega kartuliõis ja selle all kaks langetatud lainelõikelist varrast – kõik hõbedased. Õie südamik on punane.
Põhjendus.
Kaarlõikeline vapipäis sümboliseerib Laiuse voort, mis on Vooremaa kõrgeim. Kartuliõis tähistab üht Eesti tähtsamat sordiaretuse ja eriti kartulikasvatuse keskust ning punane õiesüdamik sellealast rahvusvahelise tunnustusega teadustööd. Lainelõikelised vardad kujutavad valla maa-ala läbivaid Pedja ja Kaave jõge. Vapikilbi roheline viitab valla elanike looduse ja põllumajandusega tihedalt seotud elamisviisile.
Vapi kasutamise kord.
Valla vappi kasutatakse:
Valla vapi kujutisega pitsat on sõõr, mille keskel on valla vapp ja äärel kasutaja nimi.
Kasepää valla vapp

Kasepää valla vapp on Jõgeva maakonna endise Eesti haldusüksuse Kasepää valla vapp.
Vapp kinnitati 22. jaanuaril 1999.
Vapi kirjeldus.
Kuldsel kilbil on sinine päis ja kolm musta kirikukella 2+1.
Põhjendus.
Kasepää vald asub Peipsi järve kaldal. Sinine päis tähistab Peipsi järve. Kuldne kilp tähistab Venemaalt usulise tagakiusamise eest siia põgenenud vanausuliste ikoonimaalijate koolkonda, millele pani aluse vanausuliste kunstnik Gavriila Frolov 19. sajandi lõpul. Frolovi ja tema õpilaste tööd on levinud üle maailma. Kolm kella on seotud vanausuliste kloostri juures asuva kellatorniga, mis on ehitatud 1879. aastal. Kellatornis on 9 erineva kõlaga kella. Tornikellad asuvad ridades ja ka vapil kolmnurkselt asetatud kellad moodustavad kolm rida. Must tähistab viljakt mulda ja põlluharimist.
Pieter Bergsma

Pieter Bergsma (21. juuni 1927 Wartena – 21. juuni 2012 Terwispel) oli Hollandi kabetaja.
Kokku osales ta Hollandi meistrivõistlustel 18 korda ning võitis need 1968. aastal. Lisaks sellele pälvis ta veel kolm hõbedat (1954, 1963, 1971) ning kaks pronksi (1951 ja 1974). Euroopa meistrivõistlustel oli ta kaks korda neljas (1971 ja 1974).
Pajusi valla vapp

Pajusi valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pajusi valla vapp.
Vapp kinnitati 22. jaanuaril 1997.
Vapi kirjeldus.
Kaldjaotusega paremalt poolitatud sini-rohelisel kilbil laineline tala saatena lainelised vardad vaheldumisi asetsevate ringide ja ovaalidega (pajuoksad) 1+1, kõik hõbedased.
Põhjendus.
Hõbedane laineline tala sümboliseerib valla territooriumit läbivat Põltsamaa jõge; stiliseeritud hõbedased pajuoksad meenutavad valla nime – Pajusi. Vapi sinine värvus on puhtuse ja vaimsuse, samuti kodumaa taeva võrdkuju; roheline on lootuse, looduse ja põllumajanduse – valla elanike peamise põlise tegevusala sümbol.
Jõgeva vapp

Jõgeva vapp on Jõgeva maakonnas asuva Jõgeva linna vapp.
Vapp on kinnitatud novembris 1994.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil on hõbedane lainelõikeline palk, millest üleval kaks ja all üks kuldne ristikuleht.
1940. aastal ette valmistatud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on järgmine Jõgeva vapi kirjeldus: "Jõgeva linna vapiks kilbi rohelise välja keskel horisontaalne, hõbedane lainespalk. Selle peal, kilbipäisel, kaks kõrvuti asetsevat, ja all, kilbijalami keskel, üks kolmest lehest koosnev kuldne ristikheinaleht."
Jõgeva lipp

Jõgeva lipp on Jõgeva maakonnas asuva Jõgeva linna lipp.
Lipp on kinnitatud novembris 1994.
Lipu kirjeldus.
Jõgeva linna lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis koosneb neljast võrdse laiusega horisontaalsest värvilaiust: kollane, roheline, kollane, roheline.
Lipu laiuse ja pikkuse vahekord on 7:11 ning normaalsuurus 105 × 165 cm.
Mustvee vapp

Mustvee vapp Jõgeva maakonnas asuva Eesti linna Mustvee vapp.
Vapp on kinnitatud 21. juunil 1993.
Vapi kirjeldus.
Hõbedasel kilbil must ankur ja must laineline tüveosa, milles kuldne kala.
1940. aastal valminud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on antud järgmise, praegusest vapist erineva vapi kirjeldus: "Mustvee linna vapiks on kilbi välja sinisevärvilisel ülemisel osal, kilbipäisiku ja südamiku lõikejoonel, neljast, horisontaalselt ülestikku asetsevast hõbedasest lauakesest koosnev navigatsioonimärk, koonusekujulisel kuldsel alusel, mille kumbki haru tugineb kilbi külgedest väljaulatuvatele, kuldsetest kividest laotud sadamamuuli otsadele. Kilbi sinise- ja alumise mustavärvilise välja ühtumisjoon muulide vahel, samuti musta välja pind on palistatud laineliste, hõbedaste joontega."
Põhjendus.
Vapil kajastub Mustvee linna usk ja linnaelanike tähtsad tegevusalad laevandus ning kalandus.
Pala valla vapp

Pala valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Pala valla vapp.
Vapp kinnitati 20. mail 1997.
Vapi kirjeldus.
Sinist kilpi põigiti läbival hõbedasel oksal istub kuldne otsavaatav öökull.
Põhjendus.
Pala vald on idapoolne haldusüksus Peipsi järve kaldal. Ligi pool valla pindalast on suurte veekogude all. Vald on kuulus suurte metsamassiivide poolest ja just Pala ümbrusest saab alguse ka põlduderikas Kagu-Eesti lavamaa. 
Vapi sinine tähistab veepinda, sinetavaid metsi, vihma, taevast. Kassikakk oma uhke välimuse ja väärika olemusega on saanud valla vapilinnuks. Eestlased on pidanud öökullilisi raamatute ja hariduse sümboliks. Kodaveres on asunud üks Eesti vanemaid kihelkonnakoole ning Kodavere kirikut on esimest korda mainitud 1342. aastal. 
Kuldne toon seondub kuldsete viljaväljadega, samuti on õled, vaha ja mesi kuldkollased.
Rein Haavel

Rein Haavel (sündinud 25. oktoobril 1944 Rakveres) on eesti elektroonikainsener.
Ta lõpetas 1968. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ning sai 1978. aastal Küberneetika Instituudis tehnikateaduste kandidaadi kraadi.
Aastatel 1965–1979 töötas ta Küberneetika instituudis insenerina signaalitöötlusvahendite väljatöötluse alal ja tegi teaduslikku tööd kõnesignaalide analüüsi ja sünteesi alal. Aastatel 1983–1987 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudis vanemõpetaja, 1989–1998 Ektaco tegevdirektor. 
1998. aastast on ta töötanud aktsiaseltsis Cybernetica, algul projektijuhi, hiljem vanemteadurina.
Palamuse valla vapp

Palamuse valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Palamuse valla vapp.
Vapp kinnitati 8. märtsil 1994.
Vapi kirjeldus.
Punasel kilbil hõbedane kirikukell, mille kohal kaks kuldset ristikheinalehte.
Põhjendus.
Punane on apostel Bartolomeuse vapivärvus. Pühale Bartolomeusele on pühitsetud kohalik kirik, tema nimest tuleneb ka Palamuse nimi. Punane on ka nooruslikkuse ja elujõu sümbol ning seostub Tootsi-lugudega. Hõbedane kell tähistab nii kirikust kui koolist lähtuvat vaimuvalgust. Kuldsed ristikulehed viitavad Jõgevamaale, tähistades ühtlasi põllupidamist ja heaolu.
Mõõdukas Koalitsioonipartei

Mõõdukas Koalitsioonipartei (ka Mõõdukas Koonderakond; rootsi keeles "Moderata samlingspartiet", mitteametlikult "Moderaterna" (eesti keeles Moderaadid), lühend M) on Rootsi liberaalkonservatiivne partei. 
Partei asutati 1904. aastal. Moderaadid on pärast Teist maailmasõda võimul olnud koalitsioonivalitsustes aastatel 1976–1981, 1991–1994 ja alates 2006. aastast. 
Partei kuulub Rahvusvahelisse Demokraatliku Uniooni ja Euroopa Rahvaparteisse. Mõõdukate liider on aastast 2003 endine Rootsi peaminister Fredrik Reinfeldt.
Ajalugu.
Partei asutasid 17. oktoobril 1904 Üldise Valimisliidu ("Allmänna valmansförbundet") nime all Rootsi konservatiivsed poliitikud. Partei moodustamist kiirendas asjaolu, et nii sotsid (1889) kui ka liberaalid (1902) olid oma partei loonud. Partei vastustas tollal üldist valimisõigust, töötajate õigusi, sotsiaalseid kulutusi. Nad kaitsesid tollal Rootsi ülemklassi eesõigusi.
1928. aastal saavutasid nad oma parema valimistulemuse – 28% häälest parlamendivalimistel.
1930. aastatel pooldas nende tollane noorteorganisatsioon Rootsi Rahvuslik Noorteliit ("Sveriges Nationella Ungdomsförbund") natsionaalsotsialismi, mida emapartei vastustas. Seetõttu eraldati noored emaparteist, ja moodustati uus partei noortekogu, mida kutsutakse Mõõdukate Noortekoguks ("Moderata ungdomsförbundet", lühendatult Muf).
1938. aastal nimetati partei ümber Rahvuslikuks Paremorganisatsiooniks ("Högerns riksorganisation"). Teise maailmasõja aastatel osalesid nad Rootsi rahvusliku ühtsuse valitsuses koos sotsidega, Liberaalse Rahvaparteiga ja Keskparteiga.
1952. aastal nimetati partei ümber Paremparteiks ("Högerpartiet"). 1969. aastal sai erakond oma praeguse nime.
1970. aastatel liikus partei Gösta Bohmani juhtimisel traditsioonilisest konservatismist märksa enam neoliberalismi. Alates 1979. aastast on mõõdukad Rootsi parem-ja keskparteidest edukaim partei parlamendivalimistel.
Ideoloogia.
Moderaatide ideoloogia on liberalismi ja konservatismi segu. Partei on majandusprogrammi poolest Rootsi parlamendiparteidest kõige parempoolsem ja toetab madalate maksude poliitikat. Erakond taotleb avaliku sektori funktsioonide vähendamist. 
Eelviimased valimised.
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel võitis partei 17,6% häältest (4 kohta 19-st) ja 2006. aasta Rootsi parlamendivalimistel 26,1% häältest (97 kohta 349-st).
Puurmani valla vapp

Puurmani valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Puurmani valla vapp.
Vapp kinnitati 5. jaanuaril 2000.
Vapi kirjeldus.
Kuldsel kilbil must, valge noka ja punase keelega kotkapea. Rohelisel kuuselõikelisel vapitüvel hõbedane lainelõikeline varras.
Põltsamaa vapp

Põltsamaa vapp on Jõgeva maakonnas asuva Eesti linna Põltsamaa vapp.
Vapp on kinnitatud 5. septembril 1997.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil on müürihambulise lõikega vapipäis ja aadlikroon – mõlemad kuldsed.
1940. aastal valminud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on antud järgmise, praegusest vapist erineva vapi kirjeldus: "Põltsamaa linna vapiks kilbi põikjaostatud väljade vahel hõbedane lainespõikpalk. Kilbi vasemal, punasevärvilisel osal kuldne kannel ja kilbi rohelisel parempoolsel osal kolm, kõrvuti asetsevat kuldset viljapead."
Põhjendus.
Vapi keskne kujund – aadlikroon sümboliseerib tõsiasja, et aastail 1570–1578 eksisteerinud Liivimaa kuningriigi valitseja, Taani kuninga Christian III poja, Holsteini hertsog Magnuse tähtsaim residents – sisuliselt tema riigi pealinn – asus Põltsamaal. 
Müürihambulise lõikega vapipäis meenutab, et siinne XIII sajandist pärinev linnus koos kauni rokokoostiilis lossiga oli see keskus, mille ümber kujunes hilisem Põltsamaa alev ja linn. 
Roheline on elu, looduse ja lootuse värvus. Kuldne on jõukust, viljakust, võimu ja kuulsust tähistav värvus.
Põltsamaa lipp

Põltsamaa lipp on Jõgeva maakonnas asuva Eesti linna Põltsamaa lipp.
Lipp on kinnitatud 5. septembril 1997.
Lipu kirjeldus.
Rohelise ristkülikukujulise lipu keskel on kollane horisontaallaid, mis moodustab 1/7 lipu laiusest.
Lipu normaalsuurus on 105×165 cm, laiuse ja pikkuse suhe on 7 : 11 ühikut.
Põhjendus.
Roheline on elu, looduse ja lootuse värvus. Kuldne on jõukuse, viljakuse, võimu ja kuulsuse värvus.
Põltsamaa valla vapp

Põltsamaa valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Põltsamaa valla vapp.
Vapp on kinnitatud 18. augustil 1998.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil on leib, mille tagant tõusevad kolm viljapead ümbritsetud neljateistkümnest kuldsest ristikulehest.
Põhjendus.
Vapi ideestik on tuletatud Põltsamaa (põld see maa) nimest. Põltsamaa ümbruses laiuvad Eesti ühed viljakamad põllumaad. Seda sümboliseerivad valla vapikujutiseks olevad kolm kuldset viljapead ja stiliseeritud leib – eestlaste oluline toidus läbi aegade. Vapikujutis sümboliseerib ka traditsioonilist maalähedast elamisviisi ja austusväärset põllutööd, mis on olnud Põltsamaa mail peamine jõukuseallikas. Viimasest on omakorda võrsunud ümbruskonna elanike haridus- ja kultuurilembus.
Vapi ääriseks olevad kuldsed ristikulehed osutavad teisele peamisele põllumajandusharule – loomakasvatusele. Ristikulehed viitavad ühtlasi ristile – levinud kristluse sümbolile. Vapikilbi roheline on looduse, elu igavese uuenemise ja nooruse võrdkuju. Kuld on küpse vilja, rikkuse ja auväärsuse sümbol.
Koorelahutaja

Koorelahutaja on seade piimast koore eraldamiseks. 
Koorelahutaja leiutas 1877. aastal ja patenteeris 1878. aastal Rootsi insener ja tööstur Carl Gustav de Laval. Samal 1878. aastal toodi esimene koorelahutaja ka Eestisse Vana-Kuuste mõisa.
Koorelahutaja töötav osa on tsentrifuug. Piima õige kiirusega keerutades eralduvad sellest kooreosakesed (piimarasv) ja valguvad kogumisnõusse. Tsentrifuugimisega saab piimast eraldada kuni 99,8% piimarasva. Enne koorelahutaja kasutuselevõttu jäeti piim lihtsalt anumatesse mõneks ajaks seisma ning oodati, millal koor ise piima peale kerkib.
Aleksander Tammert seenior

Aleksander Tammert (28. aprill 1947 Tapa – 27. oktoober 2006 Tallinn) oli Eesti kergejõustiklane ja kergejõustikutreener. Ta on olnud ka Gerd Kanteri treener.
Ta õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis kehakultuuri Valter Kalami juhendamisel. 
Aleksander Tammert oli kuulitõukes Eesti esimene 18 meetri ületaja, viiekordne Eesti meister (1968, 1970, 1971, 1973, 1974) ning 1966. aasta Euroopa juunioride meister kuulitõukes.
México olümpiahooajal 1968 tuli ta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel teiseks tulemusega 18.18.
Ta on tulnud neli korda Nõukogude Liidu maaspordiühingute meistriks. 
Samuti võistles ta tõstmises (Eesti meistrivõistlustelt 2 pronksi) ja jõutõstmises (muuhulgas Eesti absoluutne rekord jõutõmbes 282,5 kg).
Isiklikud rekordid.
4. novembril 2006 maeti ta Väike-Maarja kalmistule.
Isiklikku.
Kettaheitja Aleksander Tammert (juunior) on tema poeg.
Tabivere valla vapp

Tabivere valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Tabivere valla vapp.
Vapp kinnitati 8. märtsil 1996.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel, hõbedase lainelise tüvimikuga kilbil ristatud hanesulg mõõgaga, teravik paremale.
Põhjendus.
Tabivere vald asub Vooremaa aladel, sellest ka valla maastikuline, kultuuriline ja rahvapärimuslik omapära. Aegade jooksul on valla maadel elanud mitmeid keeleteadlasi, keelemehi, kelle tegevus on jätnud märgatava jälje eesti kultuurilukku: Carl Gustav Staden, Otto Wilhelm Masing, Frans von Ackermann, Georg Theol, David Bergmann, Johannes Voldemar Veski, Jaan Tammemägi. Vapi kesksel kohal kirjasulg, mis on ristatud mõõgaga. Põlistatud teedetihedal alal, mis ühendab Põhja- ja Lõuna-Eestit, on olnud soodne piirkond rahvakultuuril ning oluline osa Kalevipoja pärimustel. Mõõk seondub muinasaegse Kalevipoja muistenditega. Kuid Tabiveremailt on pärit ka tuntud sõjaväelased: Johannes Orasmaa, Hans Kurvits, Karl Parts, Georg-Hugo Vestel. Vapi tüve ümarlainetus sümboliseerib 5 järve valla territooriumil: Saadjärv, Soitsjärv, Elistvere järv, Raigastvere järv, Kaiavere järv.
Torma valla vapp

Torma valla vapp on Jõgeva maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Torma valla vapp.
Vapp kinnitati 29. jaanuaril 1998.
Vapi kirjeldus.
Rohelisel kilbil hõbedane rist, millest üleval kaks hõbedast ristikulehte 1+1, sinisel kilbi alumisel osal ristist väljuvad hõbedased juured.
Põhjendus.
Rist juurtega sümboliseerib Torma sajanditepikkust haridusteed ja jäädvustab maarahva järjepidevust läbi sündmusterohke ajaloo paganausust kristluseni. Sama sümbol näitab Torma valda kui kunagist majanduslikult jõukat ja edasijõudnud piirkonda, kus ristusid tähtsad maanteed. Ristikulehed sümboliseerivad Tormat kui põlist põllumajanduspiirkonda, kus läbi aegade on säilinud taime- ja loomakasvatus.
Aktivatsioonienergia

Aktivatsioonienergia ehk aktiviseerimisenergia on energia, mida süsteemi osakesed (molekulid) peavad saavutama, muutumaks reaktsioonivõimelisteks. Mida väiksem on aktivatsioonienergia, seda kiiremini toimub reaktsioon.
Aktivatsioonienergia ("Ea)" on vajalik, et ületada energeetiline barjäär, et reaktsioon saaks toimuda. Vajalik aktivatsioonienergia võib tulla molekulide enda sisemisest energiast või välisest allikast: soojus (ka reaktsioonis eralduv ("ΔH")), valgus, elektrivool või mehaaniline jõud.
Reaktsiooni kiiruse temperatuurisõltuvust väljendab kvantitatiivselt Arrheniuse võrrand, mis avaldub eksponentfunktsioonina ja võimaldab arvutada reaktsiooni aktivatsioonienergiat ("E"a):
formula_1
kus "A" on sageduse faktor, "R" on universaalne gaasikonstant, "T" on absoluutne temperatuur (kelvinites) ja "k" on reaktsiooni kiiruskonstant. "E"a saab leida reaktsiooni kiiruskonstandi temperatuurisõltuvuse põhjal.
Reaktsiooni aktivatsioonienergiat vähendavad katalüsaatorid; bioloogilisi katalüsaatoreid nimetatakse ensüümideks.
Aktiivtsenter

Aktiivtsenter on ensüümi pinnaala, millega seostub substraat. Aktiivtsentris paiknevad aminohappejääkide katalüütilised rühmad, mis seovad endaga substraadi. Aktiivtsentril on kaks põhilist rolli:
Akriivtsenter ja substraat peavad olema komplementaarsed, et saaks tekkida ES kompleks. Ensüüm võib muuta ka oma konformatsiooni, et siduda substraati efektiivsemalt. Substraati ja ensüümi hoiavad koos nõrgad vastastiktoimed: vesiniksidemed, hüdrofoobsed interaktsioonid ja hüdrofiilsed interaktsioonid. Harva esinevad ka kovalentsed ja kooperatiivsed sidemed.
Kui substraat on muundatud produktiks, eemaldub see ensüümi aktiivtsentrist, sest kaob ensüümi ja tekkinud produkti komplementaarsus.
Allika (Hiiumaa)

Allika on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Külas asub Rüütli tuulik.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Külast põhjas asub Ristivälja, läänes Mäeltse ja Kolga, lõunas Moka, Mäeküla ja Putkaste ning idas Villemi küla.
Elanike arv.
Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Allika külas 26 inimest.
Talud.
Allika küla ajaloolised talud 1836. aasta seisuga: 
Ajalugu.
Allika küla kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. Küla oli moodustatud 1687. aastaks ("Allikälla"), kui külas oli neli taluperemeest.
Külas asub 1896. aastal ehitatud Rüütli tuulik.
Pärast teist maailmasõda moodustati Allika I ja Allika II küla. 1977 liideti Allika I küla Moka külaga ja Allika II küla Vaku külaga. 1997 Vaku küla likvideeriti ja Allika küla ühendati taas.
Taristu.
Küla idaosa läbib Kärdla–Käina maantee ja lääneosa Käina–Hüti tee.
Kultuur.
Külast on pärit dirigent Jaan Kääramees.
Käina

Käina on alevik Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas, Suuremõisa–Käina–Emmaste tee ääres. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Käina valla halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1522. aastal. Kuni 1. aprillini 1939. aastal kandis alevik nime Keina.
Käina Martini kirik on varemetes ja kohalik luterlik kogudus kasutab teenistusteks Käina kogudusemaja.
Käinas asus üks kahest Hiiu maakonna gümnaasiumist. 1. septembrist 2015 on see põhikool.
Asulast lõunasse jääb Käina laht.
Hagaste

Hagaste on küla Hiiumaa vallas. Naaberkülad on Puliste, Kerema ja Vahtrepa. Hagaste piirneb Väinamerega 3 kilomeetri ulatuses.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Pühalepa valda.
Küla territooriumile jääb Vohirahu, mis on Vohilaiu põhjatipu lähedal.
Nimi.
Marja Kallasmaa järgi võib küla nimi tuletuda sõnast "haga, aga" ('hagu, oks').
Elanike arv.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 10 inimest. Neist 9 olid eestlased.
Talud.
Hagaste talud 1939 
Ajalugu.
Küla asub Pühalepa kihelkonnas. See on ajalooliselt kuulunud Hiiu-Suuremõisa mõisa alla, kuid olnud ka Randvere, Vaemla ja Kassari mõisa haldusalas. Küla on esmamainitud 1620. aastal ("Akaste by"). Küla lõunaosas asus Sillaotsa (Süllatse) piirkond.
1835 said küla elanikud perekonnanimeks Havi (Hawwy), Kerdo, Kirs, Lepp, Metski (Metsky), Müürisepp (Mürisepp), Piht (Picht), Reha (Rehha), Säng, Trell, Tükk, Uskam, Valdmann (Waldmann) ja Viidik (Widik).
1977–1997 oli küla liidetud Värssu külaga.
Sillaotsa ja Rätsepa talukohal asub 2003 paigutatud Marie Underi mälestuskivi (ligipääs Underi isakodule läbi taluõue 30 m maanteest). Kivi autor on kunstnik Enn Johannes.
Hagaste baptisti koguduse palvemaja asub Puliste külas. Palvemajas tegutseb Läänemaa usulise ärkamise muuseum.
1986–2003 asus külas vana Sülluste talu tuuliku asemele toodud Ole tuulik, mis seejärel viidi Rudolf Tobiase Majamuuseumi õuele.
Transport.
Küla läbib Hilleste-Hellamaa tee.