tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kristi Viiding

Kristi Viiding (sünninimi Kristi Sak; sündinud 24. mail 1972) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe 1995. aastal eesti keele ja kirjanduse ning ladina keele ja Rooma kirjanduse alal ("cum laude"), seejärel läbis magistriõppe ja kaitses 1997. aastal magistritöö klassikalise filoloogia alal. 2002. aastal kaitses klassikalises filoloogias doktoriväitekirja "Die Dichtung neulateinischer Propemptika an der Academia Gustaviana (Dorpatensis) in den Jahren 1632–1656". Viidingu peamine uurimisvaldkond on 16.-17. sajandi uusladina kirjandus Läänemere regioonis.
Ta töötas aastail 1996–2017 Tartu Ülikoolis klassikalise filoloogia õppejõuna, aastail 2012–2017 oli klassikalise filoloogia professor. Septembrist 2017 oli ta Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse vanemteadur, 2023. aastast töötab juhtivteadurina. Ühtlasi on ta 2018. aastast uuslatinistide maailmaorganisatsiooni International Association for Neo-Latin Studies (IANLS) peasekretär.
Kristi Viiding on valinud ja trükiks ette valmistanud Liivimaa humanisti kogutud luuletused (koos Martin Klökeriga), koostanud Hilcheni korrespondentsi kataloogi (koos Thomas Hoffmanni, Hesi Siimets-Grossi ja Patryk Sapalaga) ja Academia Gustaviana (1632–1656) ladinakeelse juhuluule tekstikorpuse.
Tõlked.
Kristi Viiding on tõlkinud ladina ja saksa keelest eesti keelde nii ilu- kui ka teaduskirjandust.
Janika Päll

Janika Päll (sündinud 18. septembril 1965) on eesti klassikaline filoloog ja tõlkija.
Tema eelistatud uurimisteemad on vanakreeka keel ja antiikkirjandus, retoorikaajalugu, tõlkeküsimused, antiikaja traditsioon renessansis ja varauusajal ning raamatulugu.
Haridus.
Ta õppis aastail 1973–1982 Tartu 2. Keskkoolis, omandades seal põhihariduse. Seejärel õppis ta 1982–1986 Tartu Muusikakoolis, saades klaveriõpetaja kutse ja keskerihariduse.
Aastatel 1986–1991 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, lõpetades selle klaveriõpetaja ja kontsertmeistri kvalifikatsiooniga. 1991. aastal astus ta Tartu Ülikooli, mille lõpetas 1995 bakalaureusekraadiga klassikalises filoloogias.
Samal aastal jätkas ta õpinguid magistriõppes ning kaitses aastal 2000 teadusmagistri (MA) kraadi klassikalises filoloogias tööga "Stroofipiir ja selle ületamine Sappho ja Alkaiose luules".
Ta kaitses 2007. a. doktorikraadi klassikalises filoloogias väitekirjaga ""Form, style and syntax: towards a method of description and analysis of Greek prose rhythm: on the example of "Helen's encomium" by Gorgias"".
Töökäik.
1991–1996 oli ta Ülenurme Muusikakooli klaveriõpetaja. Alates 1995 töötas ta Tartu Ülikoolis, alguses klassikalise filoloogia assistendina, 2003–2013 klassikalise filoloogia osakonna lektorina. 2013. aastast töötab teadurina Tartu Ülikooli Raamatukogus. 1996. aastal õpetas ta ka kirikuladina keelt Viljandi Kultuurikolledžis. Alates 2018. aastast Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia professor.
Janika Päll kuulub humanitaarteadusliku veebiajakirja Studia Humaniora Tartuensia toimetuskolleegiumisse.
Ta on tegev mitmes rahvusvahelises erialaorganisatsioonis, kuulub ülemaailmse retoorikaajaloo ühingu ISHR juhatusse (2015–2019).&lt;br&gt;Samuti on ta osalenud mitmes rahvusvahelises uurimisrühmas, näiteks antiigi meetrika ja rütmika uurimisrühmas DAMON (aastast 2000), ning juhib praegu Lundi, Helsingi ja Tartu Ülikooli Helleno-Nordica uurimisrühma Humgraeca andmebaasi töörühma.
Viljakas Poolkuu

Viljakas Poolkuu on piirkond, mis hõlmab võrdlemisi niisked ja viljakad alad keset muidu kõrbelist ja poolkõrbelist Lääne-Aasiat. Nime võttis kasutusele arheoloog James Henry Breasted.
Viljakas Poolkuu hõlmab Mesopotaamia ehk Tigrise ja Eufrati jõe piirkonna: tänapäeva Iraagi ja väikese osa Iraani, Kuveiti ja Türgit. Tüüpiliselt arvatakse selle osaks ka Vahemere idarannik ehk Levant (tänapäeva Süüria, Jordaania, Iisrael, Liibanon ja Läänekallas ning sageli ka Niiluse org (Egiptus).
Viljaka Poolkuu aladel tekkisid mitmed varaseimad tsivilisatsioonid.
Volga Laevakompanii

Volga Laevakompanii (täielik ametlik nimetus alates 18. augustist 1998 vene keeles Открытое акционерное общество Судоходная компания «Волжское пароходство» - Otkrõtoje aktsionernoje obštšestvo Sudohhodnaja kompanija "Volžskoje parohhodstvo", lühike vorm: vene keeles ОАО «СК «Волжское пароходство»; eesti keeles "Avatud aktsiaselts Laevakompanii „Volga Laevakompanii“", lüh. "OAO SK Volga Laevakompanii", ka "OAO Volga-flot") on Venemaa laevakompanii, mis on registreeritud Nižni Novgorodis Volga ääres Venemaal.
Laevakompanii moodustati alates 1. detsembrist 1954 NSV Liidus olnud "Volga Ühendatud Jõelaevakompanii"st (vene keeles Волжское объединённое речное пароходство, lühend ВОРП), mis 24. märtsil 1994 muudeti aktsiaseltsiks, esialgselt (vene keeles Акционерное общество открытого типа Судоходная компания «Волжское пароходство»), lühivorm "AO Volga flot".
Laevandusettevõte on asutatud 1843. aastal ja on oma andmeil vanim tegutsev laevafirma Venemaal. Aktsiaselts tegeleb kauba- ja reisijaveoga, 2010. aasta kaubaveomaht oli üle 5 miljoni tonni. Ettevõtte tegutsemispiirkond on Loode-Venemaal, Moskva oblastis ning Volga ja Kama jõel, samuti Volga-Doni ja Valge mere – Läänemere kanalil. Volga laevandusel on üle 250 laeva. 2009. aasta lõpul telliti laevastiku uuendamiseks kümme 140 m pikkust kaubalaeva (projekt RSD44).
2011. aastal müüdi riigi osalus Volga Laevakompaniis. 
2011. aastal sai laevakompanii suurimaks aktsiaomanikuks firmas "Havensight Shipping Cyprus Limited" lõppkasusaajaga Vladimir Lissini isikus.
Claude Makélélé

Claude Makélelé Sinda (sündinud 18. veebruaril 1973 Kinshasas Sairis) on endine jalgpallur, kaitsev poolkaitsja. 
Karjääri kolm viimast hooaega mängis Paris Saint-Germainis. Varem mängis ta klubides Nantes, Marseille Olympique, Celta de Vigo, Madridi Real ja Londoni Chelsea.
Aastatel 1995–2008 mängis Claude Makélélé Prantsusmaa jalgpallikoondises.
Hocine Soltani

Hocine Soltani (27. detsember 1972 Thénia, Thénia piirkond, Boumerdès' provints, Alžeeria – 1. märts 2002 Marseille) oli Alžeeria poksija. Ta oli esimene ja on seni ainus Alžeeria sportlane, kes on võitnud kaks olümpiamedalit.
Soltani võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale olümpiavõitjale Andreas Tewsile (Saksamaa).
Soltani sai sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Kirkor Kirkorovile (Bulgaaria). Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Vasile Nistorile (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Soltani poksis novembrist 1998 kuni jaanuarini 2000 elukutselisena ning pidas kokku 4 kohtumist ja võitis need kõik (neist 2 nokaudiga).
Soltani surma asjaolud pole tänini selged. Ta kadus Marseille's märtsis 2002 ning tema surnukeha leiti alles septembris 2004. Tõenäoliselt ta tapeti ning tema surma aeg ja koht on oletuslikud.
Isiklikku.
Hocine Soltani vennapoeg Mebarek on samuti tuntud Alžeeria poksija.
Paul Laasik

Paul Laasik (sündinud 29. juulil 1949 Idrinskoje rajoonis Krasnojarski krais) on eesti näitleja.
Paul Laasik sündis küüditatute pere ja elas 7. eluaastani Siberis. Küüditamiselt pääsedes tuldi tagasi ema kodukohta Kuusalu kihelkonnas.
Haridus.
1968. aastal lõpetas ta Loksa Keskkooli ja 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (5. lend).
Töökohad.
Ta töötas aastatel 1972–1996 Eesti NSV Riiklikus Noorsooteateris/ Tallinna Linnateatris näitlejana. Seejärel olnud vabakutseline näitleja.
Isiklikku.
Paul Laasik on olnud abielus Zoja Melloviga.
Margus Oopkaup

Margus Oopkaup (11. märts 1959 Kuressaare – 6. jaanuar 2025) oli eesti näitleja ja näitekirjanik.
Ta lõpetas 1977. aastal Kingissepa 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1977–1978 Tallinna Merekoolis. 1982. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (10. lend). Lisaks õppis ta aastatel 1985–1989 Tartu Riiklikus Ülikoolis psühholoogiat.
Margus Oopkaup töötas aastatel 1982–2000 Endla Teatris näitlejana.
Ta on mänginud ka kuuldemängudes, kirjutanud lühinäidendeid, kaastöid ja kaaskirju ajalehtedele ja ajakirjadele, juhendanud Pärnumaa näiteringe, töötanud matusekorraldaja, müüja ja turvamehena.
Angerja Issanda Taevaminemise kirik

Angerja Issanda Taevaminemise kirik; ka Kohila kirik on õigeusu kirik Kohilas.
Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Angerja Issanda Taevaminemise kogudus.
Kohila kirikut ehitati aastail 1899–1900 arhitekt Vladimir Lunski projekti järgi. See pühitseti 28. jaanuaril 1901.
Eduard Koch

Eduard Koch (5/17. aprill 1807 Tallinn – 8/20. veebruar 1838 Valjala) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1819–1826 Tallinna toomkoolis, 1826–1829 Tartu ülikoolis ja 1829–1830 Berliini, Heidelbergi ja Leipzigi Ülikoolis.
Pärast stuudiumi lõpetamist oli ta poolteist aastat koduõpetaja Eestimaal, pool aastat Võru Krümmeri kasvatusasutuses ja ühe aasta Cēsise tütarlastekoolis õpetajaks, seejärel eraõppeasutuse juhatajaks Tallinnas. Koch ordineeriti 29. septembril/11. oktoobril 1835 Kuressaares õpetajaks.
Ta oli aastatel 1835–1838 (valiti 16/28. aprillil 1835, introdutseeriti 13/25. oktoobril 1835) Valjala Martini koguduse õpetajaks. Ta suri tiisikusse ja maeti 14/26. veebruaril 1838.
Isiklikku.
Edgar Kochi vanemad olid Suurgildi oldermanni Joachim Christian Koch (1765–1816) ja Helene Dorothea Wetterstrand. Ta abiellus 23. augustil/4. septembril 1836 Tallinna raehärra Gottlieb Landeseni tütre Pauline Henriettega.
De Nederlandse Opera

De Nederlandse Opera (DNO) on Hollandi ooperiteater, mis tegutseb Amsterdamis Het Muziektheateris – arhitekt Cees Dami projekteeritud moodsas hoones, mis avati 1986. aastal.
DNO loodi peatselt pärast Teist maailmasõda repertuaarikeskse püsitrupiga teatrina. Sõjajärgsel ajal korraldas see ulatuslikke ringreise Hollandis oma kodust Stadsschouwburg Amsterdamis, eelmisel sajandivahetusel ehitatud teatrihoonest Amsterdamis Leidsepleinil. 1964 sai see uue nime De Nederlandse Operastichting ("Hollandi Ooperi Sihtasutus") ning võttis omaks lavakeskse ("stagione") lähenemise, kutsudes igasse uude lavastusse eri soliste ja truppe. 1986. aastal kolis teater vastvalminud Muziektheaterisse Stoperasse Amsteli jõe ääres, kus tegutseb kõrvuti Hollandi Rahvusballetiga. Sestsaati kannab teater nime De Nederlandse Opera.
DNO-l on oma 60-liikmeline koor ja 260 tehnilist töötajat. Teatril pole oma alalist orkestrit ning lavastusi saadavad paljud Hollandi orkestrid, sealhulgas Hollandi Filharmooniaorkester, Hollandi Kammerorkester, Kuninglik Concertgebouwi Orkester, Rotterdami Filharmooniaorkester, Hollandi Raadio Filharmooniaorkester, ASKO Ensemble ning Schoenberg Ensemble. 
Aastas toob DNO lavale keskmiselt 11 lavastust, peaaegu kõik etendused on välja müüdud. Ehkki enamik etendusi toimub Muziektheateris, on teater esinenud ka Stadsschouwburgis, Koninklijk Theater Carrés ja Westergasfabriekis Amsterdamis. Juba palju aastaid on juunis väljatoodav lavastus osa Hollandi Festivalist ning seda saadab Kuninglik Concertgebouwi Orkester. DNO on esitanud oma lavastusi ka välismaal, näiteks Metropolitan Operas, Brooklyni Muusikaakadeemias ning Lincoln Center Festivalil New Yorgis, samuti Adelaide Festivalil Austraalias.
1988. aastast, on DNO kunstiline juht Prantsuse-Liibanoni päritolu teatrijuht Pierre Audi. 1986–1999 oli peadirigent Hartmut Haenchen, olles ka Hollandi Filharmooniaorkestri peadirigent. Nüüdseks on ta NDO peamine külalisdirigent. Hiljem on peadirigendiks olnud Edo de Waart (1999–2004) ja Ingo Metzmacher (2005–2008). Märtsis 2009 teatas DNO, et 2011.-2012. aasta hooajal on uus peadirigent Marc Albrecht, kellega on sõlmitud esialgne nelja-aastane leping. Naasmine Hollandi Filharmooniaorkestri ja DNO ühise peadirigendi traditsiooni juurde teeb Hollandi Filharmooniaorkestrist taas DNO põhiorkestri.
Ӓ

Ӓ (ӓ) on kirillitsa täht, mida kasutatakse handi, kildinisaami ja mäemari keeles. See on moodustatud kirillitsa tähest А treemaga. Näeb välja nagu ladina kirja Ä.
Mari keel.
Ӓ on kasutusel mäemari kirjakeeles, kus see on tähestiku 2. täht. Hääldub ümardamata vaegmadala eesvokaalina [æ].
Gerald Dreyer

Gerald Dreyer (22. september 1929 Pretoria – 5. september 1985 Pretoria) oli Lõuna-Aafrika poksija.
Dreyer võitis kergekaalus (kuni 62 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Dreyer poksis detsembrist 1948 kuni augustini 1955 elukutselisena. Ta osales kokku 50 kohtumisel, millest võitis 40 (neist 22 nokaudiga) ja kaotas 8 (neist 5 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
Antigone

Antigone (vanakreeka keeles Ἀντιγόνη) oli vanakreeka mütoloogias Teeba kuninga Oidipuse ja tema naise Iokaste tütar, Ismene, Eteoklese ja Polyneikese õde.
Kui Oidipus suundus pagendusse, oli Antigone talle saatjaks. Kui Antigone pärast isa surma Teebasse naasis, oli tema vendade vahel puhkenud tüli Teeba trooni pärast. Polyneikes läks koos oma kaaslastega Eteoklese vastu sõjaretkele (seitsme sõjaretk Teeba vastu) ning lahingus langesid mõlemad vennad. Teeba uus valitseja, Antigone onu Kreon keelas Polyneikese surnukeha matta, sest ta oli võidelnud oma kodulinna vastu. Antigone, kes pidas jumalikke seadusi inimlikest ülemaks, sooritas keelust hoolimata matmisrituaali, puistates Polyneikese kehale mulda. Kui valvurid selle avastasid, pühkisid nad surnukeha uuesti puhtaks ning jäid varitsema. Öösel tuli Antigone taas matmisrituaali sooritama ning ta võeti kinni. Karistuseks müüriti ta kaljukoopasse, kus poos end üles. Sellest teada saanud, tappis end ka Antigone peigmees, Kreoni poeg Haimon.
Treimani luteri kirik

Treimani luteri kirik on luteri kirik Pärnu maakonnas Treimanis.
Kirik ehitati 1867. aastal. See kuulus siis Salatsi kihelkonda ja oli Salatsi abikirik.
Kirikut kasutab EELK Treimani kogudus.
Erki Tammiksaar

Erki Tammiksaar (sündinud 1. detsembril 1969 Vändras) on eesti geograaf ja teadusajaloolane.
Elulugu.
Tammiksaar on lõpetanud Vändra Keskkooli. 1988. aastast õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis geograafiat, ülikooli lõpetas 1993. aastal. 1995. aastal kaitses magistritöö "Geograafia õpetamisest Tartu ülikoolis aastatel 1802–1918" (juhendaja Ott Kurs). Aastatel 1996–2000 õppis ta Tartu Ülikoolis loodusgeograafia doktorantuuris ning kaitses 2000. aastal doktoriväitekirja "Географические аспекты творчества Карла Бэра в 1830—1840 гг" ("Karl Ernst von Baeri geograafia-alasest tegevusest 1830.–1840. aastatel", juhendajad Ott Kurs ja Natalja Suhova).
1994. aasta aprillis sai Tammiksaar Zooloogia ja Botaanika Instituudi inseneriks. 1995. aasta algusest töötas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia Baeri muuseumi juhatajana, 1996. aastast oli ta Maaülikoolis teadur. 1998–2003 töötas teadurina Tartu Ülikooli filosoofiaosakonnas. 2003. aastal sai temast Eesti Põllumajandusülikooli Zooloogia ja Botaanika Instituudi ja Tartu Ülikooli geograafia instituudi vanemteadur. 2005. aasta 1. septembrist on ta EPMÜ teadusloo uurimise keskuse juhataja. 2009. aastast on ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna ökoloogia- ja maateaduste instituudi inimgeograafia ja regionaalplaneerimise õppetooli erakorraline vanemteadur.
Erki Tammiksaar on uurinud loodusteaduste ajalugu Eestis 19. ja 20. sajandil, teadussidemeid 19. sajandi Euroopas, Tartu ülikooli ja Peterburi Teaduste Akadeemia ajalugu, Karl Ernst von Baeri teaduslikku tegevust ning baltisaksa polaaruurijaid 19. sajandil. Muuhulgas tuleks tema uurimuse põhjal eelistada maadeuurija Ferdinand Friedrich Georg Ludwig von Wrangelli puhul üldlevinud nimekuju Wrangel asemel kuju Wrangell.
Ta on Eesti Geograafia Seltsi, Akadeemilise Baltisaksa Kultuuri Seltsi ning Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse juhatuse liige. Ta kuulub ka Õpetatud Eesti Seltsi ning Eesti Looduseuurijate Seltsi.
Treimani Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kirik

Treimani Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kirik; ka Treimani õigeusu kirik on õigeusu kirik Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Treimanis, Treimani kalmistu territooriumil.
Kirikut kasutab Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Treimani Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse kogudus.
Kirik ehitati 1935. aastal. Arhitekt oli Märt Merivälja. Hoone pühitseti aastal 1940, samal aastal sai kirik ka ikonostaasi.
George Hunter

George Hunter (22. juuli 1927 Brakpan, praegu Gauteng – 12. detsember 2004) oli Lõuna-Aafrika poksija.
Hunter võitis poolraskekaalus (kuni 80 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Hunter poksis novembrist 1948 kuni aprillini 1954 elukutselisena. Ta osales kokku 19 kohtumisel, millest võitis 13 (neist 4 nokaudiga) ning kaotas 6 (neist 2 nokaudiga) kohtumist.
Suzanne Collins

Suzanne Collins (sündinud 10. augustil 1962) on Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Suzanne Collins alustas karjääri laste-telesaadete stsenaristina.
2008. aastal ilmus Suzanne Collinsi raamat "Näljamängud", samanimelise triloogia esimene osa. Teine raamat, "Lahvatab leek", ilmus 2009. aasta septembris; kolmas, "Pilapasknäär", 24. augustil 2010.
2012. aastal valmis romaani "Näljamängud" põhjal tehtud film "Näljamängud". Peaosi selles mängivad Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth. 2013 tehti filmile järg "", mis põhineb raamatul "Lahvatab leek". 2014. aasta alguses teatati, et raamatust "Pilapasknäär" tehakse kaks filmi. Alates 2014 novembrist on saadaval ". 2015. aasta novembris jõudis kinodesse sarja viimane film "
Theunis van Schalkwyk

Theunis Jacobus van Schalkwyk (12. september 1929 Krugersdorp, praegu Gauteng – 27. august 2005 Roodepoort, Gauteng) oli Lõuna-Aafrika poksija.
Van Schalkwyk sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis László Pappile (Ungari).
Torma kirik

Torma Maarja kirik on luteri kirik Jõgeva maakonnas Vanamõisa külas.
Kirikut kasutab EELK Torma Maarja kogudus.
Torma kirik on ehitatud aastatel 1755–1766. Seal filmiti 1969 filmi “Kevade” kellatornistseenid Arno ja Liblega.
Carnival Legend

Carnival Legend on kolmas ettevõttele Carnival Corporation &amp; plc kuuluv Spirit-klassi ristluslaev, mille ehitas Kvaerner Masa-Yards AB laevatehas Soomes.
Carnival Legendi sõsarlaevad on Carnival Spirit, Carnival Miracle, Carnival Pride ning teistsuguse korstnaga Costa Atlantica ja Costa Mediterranea.
Laev lasti vette 17. detsembril 2001 ja anti tellijale üle 14. augustil 2002.
Laeva pikkus on 294 m, laius on 32,2 m ja süvis 7,8 m. Laeva mahutavus on 88 500 ja maksimaalne kiirus 22,0 sõlme. Laeval on 12 tekki. Laev võib peale võtta 2124 reisijat ja laevaperes on 930 liiget.
Laev ristiti 21. augustil 2002 Inglismaal Essexis. Ristiemaks sai briti näitleja Judi Dench. Ristimisel tuleb vastu laevakeret purustada šampanjapudel, aga see õnnestus Denchil alles kolmandal katsel. Dench pritsiti šampanjat üleni täis, aga ta suhtus sellesse üsna heatujuliselt.
Laeva kodusadam on Panamá. Laeva operaatorettevõte on Carnival Cruise Lines.
Põhiliselt sooritab Carnival Legend reise USA-st Floridast Tampalt Kariibi mere lääneossa, kuid 2004 sai ta Carnival Cruise Linesi esimeseks laevaks, mis sõitis Euroopa vetes. Siis sooritas see laev 12 päeva pikkusi reise üle Atlandi ookeani Põhja-Ameerikast Lääne-Euroopasse.
Õnnetused laeval.
13. juulil 2005 lahkus laev Briti Neitsisaarte suurimalt saarelt Tortolalt ja võttis kursi New Yorki. Kell 17.10 kaldus laev ootamatult tüürpoordi 14-kraadisesse kreeni. Mõned inimesed said kergelt vigastada. Meeskond teatas reisijatele, et niisugune kreen on nende praktikas enneolematu ja et kreeni põhjustas arvuti hetktõrge.
3. augustil 2005 kella 22 paiku hakkas alumistelt tekkidelt vööri suunas paksu suitsu tulema. Mõne minuti pärast anti kõigile käsk koguneda laeva ülemistele, avatud tekkidele. Reisijad lubati laeva sisemusse alles rohkem kui tund aega hiljem. Kompensatsiooni ega tõelist selgitust reisijatele ei antud peale selle, et "masinaruumis oli probleem ja miski kuumenes üle".
27. mail 2006 hüppas 35-aastane mees oma kajuti rõdult üle parda pärast seda, kui oli oma naisega laste juuresolekul tülitsenud. Laev jäi 19 tunniks õnnetuskoha lähedusse, aga tema surnukeha ei leitudki. Kuriteo tunnuseid ei avastatud.
2. septembril 2007, reisi esimesel päeval seiskusid laeva masinad täielikult umbes tunniks ajaks. Seetõttu naasis laev järgmise päeva õhtul sadamasse.
30. septembril 2009 lahkus laev Ida-Mehhikos asuvalt Cozumeli saarelt kai äärest, kui tugev tuul tõukas Carnival Legendi vastu ettevõtte Royal Caribbean Cruise Lines laeva Enchantment of the Seas. Carnival Legend sai kergeid kahjustusi lahtiste tekkide piirkonnas ja osa aknaid purunes. Mõlemad laevad sõitsid omal jõul järgmisse ettenähtud sihtkohta pärast seda, kui olid sadamavõimudelt vastava loa saanud.
13. veebruaril 2010 lahkus laev Tampast, kui laeva mehaanikas ilmnes viga, mis vähendas oluliselt laeva kiirust. Reisijad teatasid masinaruumist tulevast krigisevast häälest ja vibratsioonist. Mitu tundi hiljem pöördus laev Tampasse tagasi.
STX Finland

STX Finland Cruise Oy (endiste nimedega Masa Yards, Kvaerner Masa-Yards, Aker Yards Oy ja Aker Finnyards) oli Soome laevaehitusettevõte.
STX Finland oli STX Europe’i tütarettevõte, millel oli kolm allüksust: Helsingi, Turu ja Rauma tehas. STX Finland pakkus tööd 4000 inimesele.
STX Finland on välja kasvanud Wärtsilä laevaehitusettevõttest, mis asutati 1834 ning tegutses Helsingis ja Turus alates 1930. aastatest. Wärtsilä laevaehitusega tegelev osakond läks 1989 pankrotti pärast ühinemist Soome riikliku metallitööstusettevõttega Valmet. Martin Saarikangas asutas seepeale laevafirmade rahalisel toetusel omanimelise ettevõtte Masa-Yards, mis pidi lõpetama Wärtsiläs pooleli jäänud laevade ehitamise. Lõpuks võttis ta kogu Wärtsilä laevaehitusäri üle. 1990. aastate keskel ostis Masa-Yardsi ära Norra projekteerimis- ja ehitusettevõte Kværner ja sündis laevaehitusettevõte Kvaerner Masa-Yards.
Raumas oli laevaehitusettevõte Hollming Oyl ja Rauma-Repolal. 1991 need liitusid ja tegutsesid edasi nime all Finnyards. Kværner ostis sellegi ära ja andis talle nimeks Aker Finnyards. 2005. aasta jaanuaris Aker Finnyards ja Kvaerner Masa-Yards liitusid ning tegutsesid edasi nime all Aker Finnyards Oy. 7. juunil 2006 võttis ettevõte endale nimeks Aker Yards Oy ja 23. novembril 2008 uueks nimeks STX Finland Cruise Oy, aga turunduses kasutas emaettevõtte STX Europe nime.
STX Finland ja tema eellased on ehitanud palju ristluslaevu, kaasa arvatud esimese tänapäevase ristluslaevana ehitatud laeva "Song of Norway". Ta on ka ehitanud kaks Oasis-klassi laeva "Oasis of the Seas" (2009) ja "Allure of the Seas" (2010) ning need olid valmimise ajal maailma kõigi aegade suurimad ristluslaevad. STX Finland on ehitanud ka maailma suurimad parvlaevad "Color Fantasy" ja "Color Magic". Rauma tehases on ehitatud enamik Tallinki käesoleval sajandi valminud parvlaevadest. Suurimad ristluslaevad on ehitatud Turu tehases. Helsingi tehases on ehitatud hulga ristluslaevade kõrval ka kiired parvlaevad Star ja Viking XPRS.
STX Finland oli Soome mereväe laevade peamine valmistaja ja maailma juhtiv jäämurdjate tootja. Soome kontsernile kuulus pool Helsingi laevaehitusettevõttest Arctech Helsinki Shipyard, millest teine pool kuulus Venemaa riigi laevaehitusettevõttele United Shipbuilding Corporation, kuni too omandas detsembris 2014 kogu Helsingi Soome tehase.
Turu laevaehitustehase päästis Meyer Werfti astumine omanikeringi, misjärel tehas sai nimeks Meyer Turku ja jätkas ristluslaevade ehitamist.
Blackburn

Blackburn on linn Inglismaal Lancashire'i krahvkonnas.
Vastavalt Suurbritannias 2001. aastal toimunud rahvaloendusele elas Blackburnis 105 085 inimest.
Sport.
Blackburnis tegutseb Premier League'i jalgpalliklubi Blackburn Rovers, mis hooajal 1995–1996 sai Inglismaa meistriks. Klubi kodustaadion on Ewood Park.
Marcel Cohen

Marcel Samuel Raphaël Cohen (6. veebruar 1884 Pariis – 5. november 1974 Viroflay) oli prantsuse lingvist, professor.
Ta oli semiidi ja Etioopia keelte uurija, samuti uuris kirja ajalugu ja üldkeeleteadust.
Näljamängud

"Näljamängud" ("The Hunger Games") on USA kirjaniku Suzanne Collinsi romaan, mis ilmus 2008. aasta septembris. 
"Näljamängud" on samanimelise triloogia esimene raamat. See on rahvusvaheline "fantasy-"bestseller, mida on tõlgitud 51 keelde.
2012. aastal valmis Lions Gate Entertainmentil romaanil "Näljamängud" põhinev samanimeline film. Filmis mängivad peaosi Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth.
Sisututvustus.
Romaanis jutustatakse 16-aastasest Katniss Everdeenist, kes elab postapokalüptilise maailma riigis nimega Panem ja peab osalema iga-aastastel ellujäämismängudel nimega Näljamängud. Näljamängud on Panemis üks suurimaid sündmusi, neid edastatakse üle kogu riigi. Näljamängudest peavad osa võtma üks poiss ja üks tüdruk vanuses 12 kuni 18 aastat Panemi igast kaheteistkümnest ringkonnast. Võit tähendab kuulsust ja rikkust, kaotus kindlat surma. Mängude lõpus võib ainult üks osaleja ellu jääda. Katniss astub vabatahtlikuna mängudele oma õe Prim'i eest, et teda päästa kindlast surmast.
Näljamängud (film)

"Näljamängud" (inglise keeles "The Hunger Games") on 2012. aastal valminud Ameerika Ühendriikide mängufilm, mille režissöör on Gary Ross.
Film põhineb Suzanne Collinsi romaanil "Näljamängud".
Peaosi mängivad Jennifer Lawrence, Josh Hutcherson ja Liam Hemsworth.
2011. aasta augustis teatas filmistuudio Lionsgate, et plaanis on ekraniseerida ka "Näljamängude" triloogia teine raamat "Lahvatab leek".
Aleksis Rannit

Aleksis Rannit (sündinud Aleksei Dolgoshev, eesnimi muudetud 25. veebruaril 1939 ja perkonnanimi 12. aprillil 1939; 1. oktoober (vkj)/ 14. oktoober 1914 Kallaste – 5. jaanuar 1985 New York) oli vene päritolu eesti kirjanik ja kunstiteadlane.
Ta sündis Kallastel ehitusinseneri ja matemaatikaõpetaja perekonnas. Imikueas asus ta koos emaga elama Peterburi (isa jäi Eestisse), kust repatrieeruti aastal 1921 Eestisse. 1925. aastal ta ema suri ja teda kasvatas ema õde Elisabeth Adem.
Ta õppis aastatel 1940–1944 Kaunase ja Vilniuse Ülikoolis (kunstiajalugu, esteetikat, vene kirjandust ja raamatukogundust), õpingute ajal töötas Leedu Riiklikus Raamatukogus graafikakogu konservaatorina ja Leedu Riigiteatris tõlkijana; aastatel 1947–1949 Freiburgi ülikoolis ja aastatel 1953–1956 Columbia ülikoolis, lõpetas selle magistrikraadiga.
Aastatel 1944–1953 elas ta Saksamaal, Austrias, Itaalias ja Prantsusmaal; aastast 1953 elas ta USA-s. Ta oli kunstiajaloo õppejõud ja raamatukogutöötaja. Aastast 1961 oli ta Yale'i Ülikooli slaavi ja Ida-Euroopa osakonnas teadur.
Isiklikku.
Aleksis Rannit oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli (abiellusid aastal 1940) Leedu ooperilaulja Gražina Matulaitytė (; 1899–1993); tema teine naine oli Prahas sündinud vene emigrantide järeltulija, Yale'i Ülikooli raamatukogutöötaja Tiina (Tatjana) Rannit, kes õppis selgeks eesti keele ja kirjutas eestikeelseid luuletusi.
Rocky Seto

Haruki Rocky Seto (sündinud 12. märtsil 1976 Los Angeleses California osariigis) on USA Ameerika jalgpalli treener. 
Ta õppis Arcadia Keskkoolis, kus mängis kooli meeskonnas mitmel positsioonil. Ta on ennast kirjeldanud keskpärase mängijana.
Ta töötab Seattle Seahawksi kaitsemängu abitreenerina.
Erki Kivinukk

Erki Kivinukk (sündinud 6. veebruaril 1973 Tallinnas) on eesti korvpallur ja pedagoog.
Ta on lõpetanud 1991. aastal Eesti Spordigümnaasiumi ja 2001. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli (kehakultuuriteaduskonnas).
Kaks aastat (2002/03 ja 2003/04) mängis ta Tallinna Kalevis ääremängijana ja kuulus Eesti koondisse. Ta oli meeskonna resultatiivseim ja Eesti Korvpalli Meistriliiga parim mängija.
Erki Kivinukk mängis Pirita klubis, jaanuaris 2005 kutsuti ta Saksamaa klubisse Tübingeni Walter Tigers. Veebruaris siirdus ta mängima Tšehhi klubisse BK Opava.
Alates 2009. aastast mängis Kivinukk 2. liiga meeskonnas Nõmme RIM.
Veltsi Lasteaed-Algkool

Veltsi Lasteaed-Algkool asub Lääne-Virumaal Rakvere vallas Veltsi külas. Hoone on valminud 1969. aastal.
Veltsi Lasteaed-Algkooli direktori kohusetäitja on Marja-Liisa Männik.
Ajalugu.
Veltsi Lasteaed-Algkooli eellugu.
1. juulil 1969 avati Rakvere rajoonis Veltsi külas Kullaaru sovhoosi lasteaed. Selle idee algataja oli tolleaegse sovhoosi direktor Aadu Leidpalu. Maja esialgne projekt piirdus elumajaga, kus oli kaheksa kahetoalist korterit. Ehitamise käigus muudeti projekti nii, et alumisele korrusele ehitati lasteaiaruumid ja teisele korrusele korterid. Majas oli ahiküte ja pliidi kütmisel soojenes vesi ka boilerites.
Esimeseks lasteaiajuhatajaks sai Urve Sibola. Muusikaline kasvataja oli Ira Kotsnova ja kasvataja Urve Salla. Lasteaias töötas üks ööpäevane rühm, kus oli 15 kolme- kuni seitsmeaastast last. Veltsis elavad lapsed käisid iga päev kodus, kuid Paatna ja Kullaaru küla lapsed toodi lasteaeda esmaspäeval sovhoosi autoga ja viidi koju reedel. Lapsi saatis sõidul lasteaiajuhataja või -kasvataja.
1971. aastal hakkas lasteaiajuhatajana tööle Urve Salla. Külarahva soovidele vastu tulles avati samal aastal sõimerühm. Kullaaru sovhoosi lasteaed sai uue nime: Kullaaru sovhoosi lastepäevakodu.
1983. aastal ehitati kogu maja ümber, et saada rohkem ruumi. Pidulike sündmuste jaoks ehitati majja ka saal.
1992. aastal sai maja jälle uue nime: Veltsi Lasteaed-Algkool. Majas alustas lasteaia kõrval tööd kool.
Algkooli asutamine ja arenemine.
Märtsis 1992 tehti lasteaiajuhataja Urve Sallale ettepanek avada lasteaia vabades ruumides kool. 1. septembril 1992 avatigi Rakvere valla eestvõttel ja lastevanemate soovil Veltsi külas kool. Esimese õpetajana alustas tööd Margit Kaare. Sel pidulikul päeval kinkis Kullaaru majand hoonele ka uue sildi nimega Veltsi Lasteaed-Algkool. Tolleaegne vallavanem Maie Rakso andis koolile üle olulised tarvikud: pitsati, kirjastambi ja koolitundideks vajaliku kella.
1992/1993. õppeaastat alustas Veltsi Lasteaed-Algkool ainult esimese klassiga, kus õppis vaid kuus õpilast. Kool oli sel õppeaastal õpilaste arvu poolest maakonna väikseim. Järgnenud aastatel kasvas kool kolmeklassiliseks. 1994/1995. õppeaastal avati koolis abiklass. 1999. aastast on Veltsi algkool neljaklassiline.
1996/1997. õppeaastal oli õpilaste arv koolimaja suurim – 30. 2022/2023. õppeaastal õppis seal 12 õpilast, 2023/2024. õppeaastal 13 õpilast.
Pärast koolitunde on lastel võimalus osaleda huviringides. Ringidest on valikus näitlemine, maalimine, käsitöö, klaveriõpetus, aeroobika, inglise keel, arvutiõpetus ja nii tüdrukute kui ka poiste tantsuring.
Aja jooksul on kool kasvanud parajalt suureks mitte laste arvult, vaid vaimult, mida on märgata laste õppimistahtest, rahulolust ja säravatelt nägudelt. Suur töö kannab vilja tänu mitmekülgsetele õpetajatele.
2023. aasta 16. veebruaril otsustas Rakvere valla volikogu lõpetada Veltsi Lasteaed-Algkoolis õppetöö Sõmeru arendamiseks. 23. veebruaril loobus volikogu sellest.
2024. aasta jaanuaris otsustas Rakvere valla volikogu sulgeda Veltsi algkooli.
OG Elektra kontsern

OG Elektra kontsern on täielikult eestimaisel erakapitalil rajatud ettevõte, mille põhitegevuseks on toiduainete tootmine ja müük. 
OG Elektra kontsern hõlmab kogu ahelat tootjast tarbijani, seda eeskätt tänu oma tootmisüksustele, logistika keskusele ja jaekaupluste ketile.
Kontsern annab tööd umbes 2000 inimesele.
OG Elektra AS

OG Elektra AS on OG Elektra kontserni kuuluv jaekaubandusettevõte, mis alustas tegevust 1991. aastal kahe kauplusega. Ettevõtte kauplused kasutavad kaubamärki Grossi Toidukaubad.
Kui algusaastatel rajati kauplusi ainult Lääne-Virumaale, siis 2022. aasta seisuga on ettevõttel oma seatööstus, tootmine ja logistikakeskus ning kaupluseketti kuulub 72 toidu- ja esmatarbekauplust üle Eesti. 
Kauplused on müügisaali suuruse ja kaubavaliku järgi liigitatud viide kategooriasse: A+, A, B, C ja Y. Kõige suuremad ja laiema sortimendiga on A+- ning kõige väiksemad C-kategooria kauplused, Y-kategooriasse kuuluvad tööstuskaupade kauplused. 
Grossi Toidukaupade keti eesmärk on olla taskukohaste hindade, kaupade hea kvaliteedi ja pakutavate koduste toitudega omas valdkonnas tugev tegija. OG Elektra kasutab ainulaadset tootjast-tarbijani-ahelat, mis seisneb oma seakasvatuses, omatoodangus, oma logistikakeskuses ja oma kaupluste ketis. 
1991. aastast on OG Elektra ASi juhatuse esimees ja ainuomanik Oleg Gross. 
OG Elektra AS annab tööd ligikaudu 1600 inimesele.
OG Elektra Tootmine AS

OG Elektra Tootmine AS on 1999. aastal asutatud OG Elektra kontserni kuuluv ettevõte. Ettevõtte tegevusaladeks on OG Elektra AS-i kauplusteketile kulinaaria-, vorsti-, pagari- ja kondiitritoodete valmistamine. Ettevõttes valmistatud tooteid on võimalik osta ainult OG Elektra AS-i kauplustest.
Aastast 2000 on OG Elektra Tootmine AS-i juhatuse esimees ja ainuomanik Oleg Gross. 
Kõik kaubamärgid kasutavad ühist tunnuslauset „Tundes Eesti traditsioone". Toodete väljatöötamisel lähtutakse koduköögi traditsioonidest, liha- ja pagaritoodete valikus on peamiselt traditsioonilise maitse ja välimusega tooteid.
Tootmine annab tööd ligi 150 inimesele.
Oleg Grossi Talu OÜ

Oleg Grossi Talu OÜ alustas tegevust 2002. aastal endises Vihula kolhoosi sigalakompleksis. Ettevõte kuulub OG Elektra kontserni. Ettevõte tegeleb sigade (põrsad, emised, kuldid ja nuumikud) kasvatamisega.
Sõnnikuhoidla ja sigala renoveerimiseks on ettevõte saanud PRIA-lt investeeringutoetust.
Tõnis Lepik

Tõnis Lepik (sündinud 24. augustil 1958 Tallinnas) on eesti filmioperaator ja dokumentaalfilmirežissöör.
Isiklikku.
Tõnis Lepiku isa on tõlkija Harald Lepik.
Vassõl Lomatšenko

Vassõl Anatolijovõtš Lomatšenko (ukraina keeles Василь Анатолійович Ломаченко; sündinud 17. veebruaril 1988 Bilhorod-Dnistrovskõis Odessa oblastis) on Ukraina poksija.
Harrastajana.
Lomatšenko oli kokku vähemalt neljakordne Ukraina meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 2008–2009 ning kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 2010–2011.
Ta võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) hõbemedali, kaotades finaalis Albert Selimovile (Venemaa). Ta võitis kuldmedali ning tuli maailmameistriks sulgkaalus (kuni 57 kg) 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009) ja kergekaalus (kuni 60 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011).
Ta võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 37. Euroopa meistrivõistlustel (Liverpool, 2008) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks.
Elukutselisena.
Ta jätkas oktoobris 2013 poksimist elukutselisena. Ta on seni (seisuga 12. mai 2024) pidanud 21 kohtumist ning on võitnud neist 18 (neist 12 nokaudiga) ja kaotanud 3 kohtumist. 
Ta on alates 22. novembrist 2014 olnud eri poksiorganisatsioonide (WBA, WBO ja WBC) eri astmete maailmameister.
Isiklikku.
Tema torsole tätoveeritud nägu on ta isa ja treeneri Anatoli Lomatšenko oma.
Venemaa-Ukraina sõja ajal ühines ta 27. veebruaril 2022 oma kodulinna Bilhorod-Dnistrovskõi vägedega Ukraina sõjaväes. 
Ta on abielus ja tal on kaks last.
Ulvi Tamm

Ulvi Tamm (sündinud 12. veebruaril 1959 Lehtses) on eesti muusikapedagoog ja kultuuritegelane.
Elulugu.
Ulvi Tamm alustas kooliteed 1966. aastal Lehtse 8-klassilises Koolis ning õppis mõnda aega ka Tapa Lastemuusikakoolis tšellot. Aastatel 1974–1978 õppis ta Tartu Pedagoogilises Koolis ning seejärel kaugõppes Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikaosakonnas orkestrijuhtimist.
1978. aastast elab ta Türil, kus on töötanud nii muusikaõpetaja kui ka koorijuhina. Türi poistekoori on ta juhatanud alates 1983. aastast. 1978–1989 töötas Ulvi Tamm Türi Keskkoolis, 1989–2004 Türi Majandusgümnaasiumis, 2003–2007 Sargvere Põhikoolis ja lasteaias ning 2004–2011 Väätsa Põhikoolis. Alates 2007. aastast on ta töötanud Rocca al Mare Kooli Vodja individuaalõppekeskuses ning 2014. aastast Türi Ühisgümnaasiumis. 
Alates 2006. aastast korraldas ta kümne aasta jooksul üle-eestilist laste ja noorte pärimusmuusika festivali "Regilaul uues kuues".
Isiklikku.
Ulvi Tamme isa oli Villem Tamm ja ema Milja Tamm.
No-Big-Silence

No-Big-Silence (ka No Big Silence, lühendatult NBS) on eesti "industrial metal"'i ansambel, mis tegutseb alates 1995. aastast.
Aastal 1989 alustas tegevust "death metal"'i ansambel Aggressor, mis otsustas 1995. aastal vahetada nii stiili kui ka nime, mistõttu saigi alguse "industrial metal"'it viljelev No-Big-Silence.
1995 alustas No-Big-Silence oma esimese albumi salvestamist ning astus Eestis üles ansambli Motörhead soojendajana. 1996. aastal esines No-Big-Silence Eestis, Lätis ja Ungaris ning 1995 ilmus bändi esikalbum "99". 1999. aastal astus No-Big-Silence soojendajana üles Metallica Eesti-kontserdil ja 2000 anti välja uus album, "Successful, Bitch and Beautiful", samal aastal soojendati ka Iron Maidenit ning järgmisel Rammsteini. 2003. aastal avaldas No-Big-Silence 1996–1999 salvestatud lood internetis albumina "Unreleased".
2004. aastal tegi No-Big-Silence koos Kosmikute ja Peeter Volkonskiga plaadi "Kuidas kuningas Kuu peale kippus" ning järgmisel aastal esineti koos Tiit Kikasega Leigo Järvemuusikafestivalil projektiga "Suurte masinate muusika", mis 2007. aastal avaldati ka DVD-l. 2006. aastal ilmus bändi kolmas album "War in Wonderland" ning 2009. aastal seni viimane album "Starstealer".
Leon Best

Leon Julian Brendan Best (sündinud 19. septembril 1986 Nottinghamis) on Inglismaal sündinud Iirimaa jalgpallur.
Leon Best mängib Premier League'i klubis Newcastle United ja Iirimaa jalgpallikoondises ründajana.
Demba Ba

Demba Ba (sündinud 25. mail 1985 Sèvres'is) on Prantsusmaal sündinud Senegali jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliiga klubis İstanbul Başakşehir.
2007. aastast mängib Demba Ba Senegali jalgpallikoondises.
2011. aasta suvel sõlmis Ba lepingu Premier League'i klubiga Newcastle United. 2013–2014 mängis ta Londoni Chelseasse.
Klubikarjäär.
Londoni Chelsea.
4. jaanuaril 2013 sõlmis Ba 3,5-aastase lepingu Londoni Chelseaga. Esimeses kohtumises Chelsea eest, Inglismaa karikavõistluste 3. voorus, lõi Demba Ba 5:1 võidumängus Southamptoni üle kaks väravat. Esimene värav Premier League'is tuli 16. jaanuaril samuti Southamptoni vastu.
Pedro Rodríguez Ledesma

Pedro Eliezer Rodríguez Ledesma (ka Pedro; sündinud 28. juulil 1987 Santa Cruz de Tenerifes) on Hispaania jalgpallur, kes mängib ründaja või äärepoolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Rooma Lazio.
Varem on Pedro mänginud Hispaania kõrgliiga klubis Barcelona, Inglismaa Premier League'i klubis Chelsea ja Itaalia kõrgliiga klubis AS Roma.
Klubikarjäär.
Barcelona.
Pedro liitus 2004. aastal Barcelona noorteakadeemiaga La Masia. Oma debüüdi tegi ta põhikoondises 12. jaanuaril 2008 mängus Real Muricaga. 16. augustil 2009 lõi ta Athletic Bilbao vastu oma esimese Barcelona värava.
2009–10 sai temast esimene jalgpallur maailmas, kes on löönud ühe hooaja jooksul värava kuues erinevas sarjas.
Hooaegadel 2008–09 ja 2014–15 tuli Pedro Kataloonia klubiga Meistrite Liiga võitjaks. Samuti võitis ta ka hooaegadel 2008–09, 2009–10, 2010–11, 2012–13 ja 2014–15 Hispaania kõrgliiga.
2011. aasta Meistrite Liiga finaalis lõi ta ühe värava, kui Barcelona alistas 3:1 Manchester Unitedi, ja andis väravasöödu Neymari väravale 2015. aasta finaalis, kui Barcelona võitis Juventust 3:1.
Katalaanide meeskonnas mängis ta seitsme aasta jooksul 321 mängu ja lõi 99 väravat.
Chelsea.
Pedro liitus 2015. aastal Inglismaa klubiga Londoni Chelsea. 
Esimesel hooajal mängis ta kõikide sarjade peale 40 mängu ja lõi kaheksa väravat. 
23. oktoobril 2016 lõi Pedro Chelsea meeskonnas Manchester Unitedi vastu 30 sekundiga värava, Londoni klubi võitis mängu 4:0. Samuti lõi ta värava 26. novembril mängus Tottenham Hotspuriga. See sama värav valiti ka Premier League'i kuu parimaks väravaks. 30. aprillil Evertoni vastu löödud Pedro värav valiti taas kuu parimaks.
Ta võitis Londoni Chelseaga 2016–17 hooajal Premier League'i.
Roma ja Lazio.
2020. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Itaalia kõrgliiga klubiga AS Roma.
2021. aasta augustis siirdus Pedro esimese jalgpallurina 35 aasta jooksul Romast Laziosse. Enne teda oli viimati Romast Laziosse suundunud väravavaht Astutillo Malgioglio 1985. aastal.
Koondisekarjäär.
Hispaania jalgpallikoondises mängis Pedro aastatel 2010–2017.
Ta aitas koondisel tulla 2010. aastal maailmameistriks ja 2012. aasta Euroopa meistriks. 2013. aasta Konföderatsioonide karika finaalis tuli alistuda Brasiiliale. Osales ka 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Adrianoopoli lahing (378)

Adrianoopoli lahing peeti 378. aasta 9. augustil 13 kilomeetrit Adrianoopolist (tänapäeva Edirne) põhja pool. Rooma keisririigi Ida-Rooma keisri Valensi juhitud vägi ründas Adrianoopoli lähistel laagris olnud läänegootide väge, mida juhtis Fritigern. Roomlased löödi puruks, kaks kolmandikku nende väest ja keiser Valens hukkusid.
Hunnide eest taanduvad läänegoodid oli Rooma riigi aladele lubanud 376. aastal Valens, kes lootis neid rakendada Rooma sõjaväes. Traakiasse asunud läänegootide tekkinud näljahädaga rasket olukorda kasutasid omakasu peal väljas olevad Rooma ametnikud ja goodid tõstsid mässu. 
Gootide mahasurumiseks küsis Ida-Rooma keiser Valens abi Lääne-Rooma keisrilt Gratianuselt. 
Adrianoopoli lahing oli osa 376. kuni 382. aastani kestnud sõjast gootide vastu. Adrianoopoli lahingu kaotus vapustas Rooma maailma ning sundis lõpuks roomlasi gootidega läbi rääkima ja nende hõimu keisririigi piiridesse lubama. Uus keiser Theodosius I tegi mässajatega rahu ja seda rahu ei murtud kuni Theodosiuse surmani aastal 395.
Edirne

Edirne (varem Adrianoopol) on linn Ida-Traakias (Türgi Euroopa-osas), Kreeka ja Bulgaaria piiri lähedal. Edirne on Edirne provintsi pealinn.
Linn rajati nimega Adrianopolis (Aδριανούπολις) ja sai nime Rooma keisri Hadrianuse auks.
Adrianoopol oli aastatel 1365–1453 Osmanite riigi pealinn.
2010. aastal oli linnas hinnanguliselt 138 793 elanikku.
Aleksandrs Čekulajevs

Aleksandrs Čekulajevs (sündinud 10. septembril 1985) on Läti jalgpallur (ründaja). 
Ta mängis viimati Fääri saarte klubis AB Argir.
Roland Peets

Roland Peets (sündinud 20. novembril 1957) on Eesti riigiametnik. Ta oli Piirivalveameti peadirektor 2005. aasta novembrist kuni 2010. aastani, kui Piirivalveamet ühendati Politseiametiga ühtseks Politsei- ja Piirivalveametiks.
Enne Peetsi juhtis Piirivalveametit alates 2000. aastast kindralmajor Harry Hein, kellel täitus 22. veebruaril 2005 piirvanus, kuid kaitseväe juhataja pikendas kindralmajori tegevteenistuslepingut 4. novembrini 2005.
Aastal 1992 töötas Peets Narva-Jõesuu kordonis inspektori ja kordoni ülema asetäitjana, aastatel 1992–1994 Ida-Virumaa regionaalse juhtimiskeskuse ülema asetäitjana ning 1994–1997 Ida-Viru piirivalvepiirkonna staabiülemana. 1997. aasta jaanuarist kuni 2005. aasta novembrini oli Roland Peets Kirde piirivalvepiirkonna ülem.
22. oktoobril 2009 sai piirivalveameti peadirektor Roland Peets piirivalvebrigaadikindrali auastme.
Ta oli Toila vallavolikogu esimees 2012. aasta kevadest kuni 2021. aasta sügiseni.
Carnival Corporation &amp; plc

Carnival Corporation &amp; plc on maailma suurim rahvusvaheline kruiisilaevade ettevõte. Selle tütarettevõtete ja brändide Carnival Cruise Lines, Holland America Line, Cunard Line, P&amp;O Cruises, Princess Cruises, Ocean Village, Seabourn Cruise Line, Costa Crociere, AIDA Cruises ja Ibero Cruceros all on maailmas 100 laeva. 
1993. aastal nimetas laevaettevõte Carnival Cruise Lines end Carnival Corporationiks ja 2003. aastal sai koos Briti Carnival plc-ga Carnival Corporation &amp; plc-ks.
Riikidevaheline Lennunduskomitee

Riikidevaheline lennunduskomitee (vene keeles "Межгосударственный авиационный комитет, МАК - mježgosudarstvjennõi aviatsionnõi komitet") on Sõltumatute Riikide Ühenduse (SRÜ) tsiviillennundust koordineeriv organisatsioon.
Komitee loodi 1991. aastal, kui 12 endist Nõukogude Liidu liiduvabariiki ühinesid riikidevahelise tsiviillennunduse ja õhuruumi kasutamise kokkuleppega, mis kirjutati alla Valgevenes Minskis 25. detsembril 1991. Komitee peakorter asub Moskvas, Jakimanka linnajaos, Bolšaja Ordõnka tn 22/2/1. 2011. aasta seisuga on selle direktor Tatjana Anodina.
MAK-i lennuõnnetuste uurimiskomisjon uurib lennuõnnetusi endistes Nõukogude Liidu vabariikides.
Riikidevahelise lennunduskomitee liikmed on Aserbaidžaan, Armeenia, Kasahstan, Kõrgõzstan, Moldova, Tadžikistan, Turkmenistan, Ukraina, Usbekistan, Valgevene ja Venemaa. Eestil ja Lätil on olnud MAK-is vaatlejastaatus.
1999. aastal teatas Moldova, et kavatseb loobuda osalusest lennunduskokkuleppes ja seega ka MAK-is. Seni pole Moldova siiski veel MAK-ist lahkunud. MAK-i liikmestaatusest on loobunud Gruusia.
James S. Sherman

James Schoolcraft Sherman (24. oktoober 1855 Utica, New Yorgi osariik – 30. oktoober 1912 Utica) oli Ameerika Ühendriikide 27. asepresident. Ta oli ametis aastail 1909–1912.
Sherman oli hariduselt jurist ning töötas advokaadina. 1884. aastal valiti ta Utica linnapeaks. 1886. aastal valiti ta Esindajatekoja liikmeks. Esindajatekoja liige oli ta aastatel 1887–1891 ja 1893–1909.
Ta suri veidi enne 1912. aasta presidendivalimisi.
1911. aastal sai ta esimeseks ametis olevaks asepresidendiks, kes lendas lennukiga. Lend toimus New Yorgis ja kestis viis minutit.
Aado Hõimre

Aado Hõimre (kodanikunimi Adolf Himbeck, 25. detsember 1893 Tallinn – 28. november 1966) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1926. aastal Draamastuudio teatrikooli ning töötas aastatel 1921–1966 Eesti Draamateatris.
Tammsaare loomingu kontekstis oli Aado Hõimre Eesti teatri esimene lava-Andres: 7. veebruaril 1932 esietendunud Draamastuudio Teatri lavastuses "Vargamäe". Lavastas selle Kaarli Aluoja, kujundas Päären Raudvee. Esimene lava-Pearu oli Johannes Kaljola, Krõõta mängis Aili Engelberg ja Mari oli Lo Tui. Romaani dramatiseeris Andres Särev
Isiklikku.
Tema poeg oli eesti näitleja ja filmirežissöör Valdur Himbek.
Charles W. Fairbanks

Charles Warren Fairbanks (11. mai 1852 Unionville Center, Ohio – 4. juuni 1918 Indianapolis, Indiana) oli Ameerika Ühendriikide 26. asepresident. Ta oli ametis aastail 1905–1909.
Charles W. Fairbanks oli hariduselt jurist. 1897 valiti ta senati liikmeks.
1904. aastal valiti ta koos Theodore Rooseveltiga asepresidendiks.
Tema järgi on nimetatud Fairbanksi linn Alaska osariigis.
EstDomains

EstDomains oli veebimajutust pakkuv USA-s Delaware'i osariigis registreeritud ettevõte, mis tegutses Tartu kesklinnas. EstDomains majutas veebilehti, millel asus pahavara, lasteporno ja muu illegaalne sisu. Washington Posti ajakirjanik Brian Krebs teatas, et EstDomains "paistis olevat kurikuulsa Russian Business Networki lemmik domeeniregistreerijate seas". EstDomains oli üks maailma suuremaid domeeninimede registreerijaid. 2007. aastaks kujunes EstDomainsile illegaalse sisu majutaja maine.
Ettevõtte juht Vladimir Tšaštšin (tuntud ka nime all "SCR") mõisteti vangi, süüdistatuna krediitkaardipettuses, dokumendivõltsimises ja rahapesus. Kohtuotsus jõustus 6. veebruaril 2008. 28. oktoobril 2008 teatas Internet Corporation for Assigned Names and Numbers (ICANN), et tühistab firma juhi süüdimõistmise tõttu EstDomainsi akrediteeringu; tühistamine pidi jõustuma 12. novembril 2008. 29. oktoobril teatas ICANN, et viivitab EstDomainsi sulgemisega, oodates uurimise lõppu. EstDomains teatas, et Tšaštšin oli astunud juhi kohalt tagasi sama aasta juunis ning on kohtuotsuse edasi kaevanud, ent EstDomains polnud ICANN-ile muudatustest teatanud. 12. novembril 2008 teatas ICANN, et EstDomains suletakse 24. novembril 2008. ICANN-i andmeil oli EstDomainsil akrediteeringu tühistamise ajal 281 000 domeeninime. 25. novembril 2008 teatas veebimajutusfirma ResellerClub, et võtab EstDomainsi äri üle.
Australian PC Authority ajakirjanik Iain Thomson nimetas Tšaštšini kõige halvemate tehnikafirma juhtide seas kümnendaks.
9. novembril 2011 avaldas FBI pressiteate Tšaštšini ja Poltevi arreteerimise kohta operatsiooni Ghost Click käigus.
509

509. aasta (DIX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas neljapäeval. Arvu 509 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Kaarel Karm

Kaarel Karm (kodanikunimi Kaarel Länts; 18. oktoober 1906 Narva – 2. august 1979 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 1922–1925 Riigi Kunsttööstuskoolis dekoratsiooni erialal. Lavategevust alustas 1925. aastal Estonia Teatris (esialgu ooperis, operetis ja balletis). Oli aastatel 1932–1942 ja 1943–1949 Estonia Teatri ning 1942–1943 ja 1949–1979 Tallinna Draamateatri näitleja. 
Kaarel Karm on mänginud kuuldemängudes ja ka filmides, sealhulgas: