Gamelan

Gamelan on Indoneesias (peamiselt Bali ja Jaava saarel) kasutatav kindla olemusega instrumentide kogum ehk ansambel, milles on esindatud metallofonid, ksülofonid, trummid ja gongid; bambusflöödid, poognaga mängitavad ja näppe-keelpillid. Koosseisu võivad kuuluda ka lauljad. Mõiste "gamelan" viitab rohkem pillikoosseisule kui muusikutele. "Gamelan"i-pillid on loodud ja häälestatud koos kõlama – erinevate "gamelan"ide pillid ei ole tavaliselt vahetatavad.
Sõna "gamelan" tuleb jaavakeelsest sõnast "gamel", mis tähendab "lööma" või "vasardama" ning an-liitest, mis muudab juursõna kollektiivseks nimisõnaks. Instrumentide mängimiseks ei kasutata siiski metallvasaraid, sest pillid võiksid nii puruneda.
Olenevalt "gamelan"is kasutatavatest pillidest, häälekasutusest, häälestusest, repertuaarist ja stiilist ning kultuurilisest kontekstist on iga "gamelan" erinev. Üldiselt ei ole kaht ühesugust "gamelan"i, igal koosseisul on oma stiil, mis võib geograafiliselt lähedal tegutsevate "gamelan"ide korral üldistuda piirkondlikuks stiiliks.
Traditsiooniliselt "gamelan"i-muusikat kirja ei pandud, see levis suuliselt, kuid 19. sajandil loodi Yogyakarta ja Surakarta sultanaatides repertuaari talletamiseks eriline nootide üleskirjutamise viis. Seda kasutati eelkõige teoste säilitamiseks, mitte muusika noodist esitamiseks.
"Gamelan" ja klassikaline muusika.
"Gamelan" on inspireerinud Lääne klassikalise muusika heliloojaid, teiste seas Claude Debussyd, kes kuulis jaava "gamelan"i esitust 1889. aasta Pariisi maailmanäitusel. (kuuldud "gamelan" oli "slendro" helireas ja selles mängisid Kesk-Jaava muusikud). Kuigi Debussy oli "gamelan"ist huvitatud, ei leia ta loomingust otseseid viiteid "gamelan"i heliridadele, meloodiatele ega rütmidele. Samas leidub sellest ajast tema muusikas täistoonidega võrdtempereeritud helirida ja mõnikord jaava "gamelan"iga sarnanevad heterofoonilised tekstuurid, eriti sooloklaverile kirjutatud teose "Estampes" esimeses osas "Pagodes" (1903), milles esiletungiva kvindiga imiteeritakse suure gongi korduvat rütmi.
Otseseid austusavaldusi "gamelan"i-muusikale leiab John Cage'i Lääne instrumentidele loodud heliteostest, eriti ta paladest prepareeritud klaverile, samuti Colin McPhee, Lou Harrisoni, Béla Bartóki, Francis Poulenci, Olivier Messiaeni, Bronisław Kaperi ja Benjamin Britteni teostest.
"Gamelan"i-instrumentidele või terviklikele "gamelan"i-ansamblitele on teoseid kirjutanud ka USA heliloojad Henry Brant, Steve Reich, Philip Glass, Dennis Murphy, Loren Nerell, Michael Tenzer, Evan Ziporyn, Daniel James Wolf ja Jody Diamond ning Austraalia heliloojad Peter Sculthorpe, Andrew Schultz ja Ross Edwards.
I Nyoman Windha on üks Indoneesia nüüdismuusika heliloojaid, kes on kirjutanud teoseid, kus kasutatakse koos Lääne ja "gamelan"i instrumente. Ungari helilooja György Ligeti on kirjutanud "gamelan"ist inspireeritud klaverietüüdi "Galamb Borong".
"Gamelan" ja levimuusika.
"Gamelan" on inspirtatsiooniallikas olnud ka levimuusikutele:
"Gamelan" ja elektrooniline muusika.
"Gamelan" on inspireerinud ka elektroonilise muusika tegijaid. Üks vanemaid näiteid on Texase bändi Drain album "Off Speed and In There", mis sisaldab kahte lugu, kus "trip-hop-"rütmid on sobitatud kokku Jaavalt ja Balilt pärit "gamelan"i-tsüklitega. Hilisemaid populaarsemaid näiteid on Sofa Surfersi lugu "Gamelan""" ning Haruka Shimotsuki laul "EXEC_PAJA/.#Orica extracting" filmi "Ar tonelico: Melody of Elemia" muusikast.
"Gamelan" filmimuusikas jm.
Näiteid "gamelan"i kasutamisest filmides ja mujal: