tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Daley

John Lawrence Daley (26. august 1909 Newton, Middlesexi maakond, Massachusettsi osariik – 7. veebruar 1963 El Paso, El Paso maakond, Texase osariik) oli USA poksija.
Daley sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Vittorio Tamagninile (Itaalia).
Daley poksis veebruarist kuni augustini 1929 elukutselisena. Ta pidas kokku 4 kohtumist, millest võitis 3 kohtumist ja kaotas 1 (selle nokaudiga) kohtumise.
Tahte triumf

"Tahte triumf" (saksa keeles "Triumph des Willens") on 1935. aastal valminud Saksamaa propagandistlik dokumentaalfilm, mille lavastaja, produtsent, monteerija ja üks stsenariste oli Leni Riefenstahl.
Sisu.
Filmis kujutatakse 4.–10. septembrini 1934 Nürnbergis toimunud Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei kongressi, kus osales üle 700 000 rahvussotsialistide toetaja, ning sel puhul korraldatud suurejoonelisi pidustusi. Film algab tolleaegse Saksamaa riigipea Adolf Hitleri saabumisega kongressile lennukiga.
Freddie Frinton

Freddie Frinton (sünninimi Frederick Bittiner Coo; 17. jaanuar 1909 Grimsby, Lincolnshire – 16. oktoober 1968 London) oli inglise koomik.
Suurima tuntuse saavutas ta sketšis "Õhtusöök ühele" (1963), kus ta mängis miss Sophie teenrit Jamesi.
PZL-104 Wilga

PZL-104 Wilga, (eesti k. – peoleo) on Poola riikliku lennukiehitusettevõtte PZL mitmeotstarbeline neljaistmeline, ühe mootoriga väikelennuk, mis konstrueeriti purilennukite sleppimiseks. Lennuk sobis hästi nii vaatluslendudeks, langevarjuhüpete lennukiks kui ka õppelennukiks.
Kirjeldus.
Vabaltkandev-ülatiivaline, täismetall-poolmonokokkonstruktsioon. Ühetalaline tiib, fikseeritud eeltiiva ja kuni 44° allakallutatava tagatiivaga. Tiivas asuvad ka kütusepaagid kogumahuga 195 liitrit. Teliku ketaspiduritega rattad on varustatud hüdropneumaatilise dempfervedrustusega. Tagaratta kahvli külge kinnitub kabiinist avatav sleppköie lukk.
Hea mootori võimsusvaru ja automaatse muutuvsammuga kahelabane 2,65 m pöörlemisläbimõõduga puitpropeller tagavad lennukile lennurajal hea staatilise tõmbe ja seega ka lühikese hoovõtumaa. Lennuki juhtimine avara vaateväljaga kabiini esiistmetelt on dubleeritud. Mootor käivitub suruõhusüsteemi abil..
Ajalugu.
Wilga prototüüp tõusis õhku 24. aprillil 1962. Uue lennukitüübiga plaaniti asendada eelkäija, aegunud konstruktsiooniga PZL-101 Gawron, Poolas litsentsi alusel ehitatav Jak-12 (Nõukogude Liit). Esimesed Wilga sarja lennukid, tüübitähistusega Wilga-2, olid varustatud 225-hobujõulise 6-silindrilise Continentali oposiit-ridamootoriga.
1967. aastal modifitseeriti lennuk vastavaks suurtellija Nõukogude Liidu vajadustele: see sai veidi võimsam, 260-hobujõulise 9-silindrilise tähtmootoriga AI-14, tugevdatud ja suuremate ratastega telikuga ning piloodikabiinis tellijale sobiv avioonikaga. Uuendatud lennukit, mille tüübitähiseks sai Wilga-35A, valmistati kuni 1990. aastate alguseni ligi 800.
Eestis on jaanuari 2013 seisuga veel paar-kolm Wilgat NSV Liidu pärandusest Ridali Lennuklubis (MTÜ) lennuhooajal pidevas kasutuses.
Leo Rannit

Leo Rannit (aastani 1937 Leo Raudberg, 17. september 1905 Pihkva – 11. november 1996 Concord West, New South Wales, Austraalia) oli Eesti keemik ja sõjaväelane (kapten).
Elulugu.
Lõpetas 1924 Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1927 Sõjakooli. Õppis 1933–36 TÜ keemiaosakonnas, lõpetas 1937 Tallinna Tehnikainstituudi. Oli 1937–39 lektor Sõjakoolis ja 1938–44 õppeülesande täitja TTÜ-s. 1941 arvati TTÜ aspirantuuri professor juhendamisel. 
Põgenes 1944 Saksamaale, kus asutas eesti gümnaasiumi ja oli seal ka õpetaja. Siirdus 1949 Austraaliasse, kus 1952 sai tööd tehnilise ametnikuna Sydney Tehnikaülikoolis. Hiljem töötas samas õppeasutuses, mille nimeks oli saanud Uus-Lõuna-Walesi Ülikool, keemiku ja õppejõuna spektraalanalüüsi alal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: polümeeride keemia. Oli Austraalia Kuningliku Keemiainstituudi liige. Eesti Üliõpilaste Seltsi Austraalia Koondise abiesimees 1959–60 ja laekur 1964–65, 1970–71.
Lembit Rannu

Lembit Rannu (28. märts 1921 Jõhvi – 1. märts 2001) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Lembit Rannu oli töölise poeg.
Lõpetas 1952 Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli ja 1957 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) elektriinsenerina; tehnikakandidaat (1971, Leningradi M. Kalinini nimeline Polütehniline Instituut), väitekiri "Исследование индукторов линейных индукционных машин с плоскими обмотками". 1957–1960 insener ja nooremteadur, 1960–1962 Masinaehituse Valitsuse Teadusliku Uurimise Instituudi vaneminsener ja vanemteadur, 1962–1981 TPI-s õpetaja ja 1976–1981 dotsent.
Teadustöö.
Uurinud elektrimasinaid (induktsioonimasinad). 24 teaduspublikatsiooni, 5 autoritunnistust.
Heino Raotma

Heino Raotma (19. märts 1929 Viljandi – 9. august 1979 Göteborg, Rootsi) oli eesti arstiteadlane ja psühhiaater.
Elulugu.
Lõpetas 1965 Malmös eksternina keskkooli, 1972 Göteborgi Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (1978, Göteborgi Ülikool), väitekiri "The Combination of Tryptophan and Ekectroconvulsive Therapy in the Treatment of Depression". Aastast 1978 Göteborgi Ülikooli psühhiaatriadotsent. Sahlgrenska Haigla psühhiaatria kliiniku arst. liige. Uurinud depressiooni ravi ja psühhofarmakonide toimet. Üle 15 teaduspublikatsiooni.
Arno Ratas

Arno Ratas (sündinud 17. mail 1952 Viljandis) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1970. aastal Nõo Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna. Oli aastatel 1975–1977 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi insener, 1977–1992 Tartu Riikliku Ülikooli analüütilise keemia kateedri vanemteadur ja teadur, 1994–1999 Ulila Põhikooli õpetaja, 2000–2002 Eesti Põllumajandusülikooli Agrobiokeskuse tehnoloog, aastast 2002 Tartu Rakendusliku Kolledži (varasema nimega Tartu Kutseõppekeskus) õpetaja, aastast 2004 Tartu Ülikooli doktorant.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: luminofooride keemia ja füüsika, termoluminestsentsdosimeetrid, luminofoorid. 2 NSV Liidu autoritunnistust.
Urve Ratas

Urve Ratas (aastani 1974 Urve Sepp, sündinud 30. mail 1940 Tallinnas) on eesti geograaf.
Elulugu.
Urve Ratas lõpetas 1958. aastal Tallinna 10. Keskkooli, 1963. aastal Tartu Ülikooli ja 1968. aastal Teaduste Akadeemia Tallinna Botaanikaaias aspirantuuri, geograafiakandidaat (1974, TÜ), väitekiri "Hiiumaa maastike iseloomustus ja genees". Oli aastail 1965–1993 Tallinna Botaanikaaias mitmesugustel ametikohtadel (nooremteadur, vanemteadur ja aastail 1973–1992 maastikulabori juhataja). Alates 1993. aastast on ta TPÜ Ökoloogia Instituudi vanemteadur ja TPÜ geoökoloogia õppetooli dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: maastikuteadus, probleemiks Eesti saarte maastike struktuuri dünaamika ja genees, samuti soolakuliste rannamuldade uurimine. Osalenud Tallinna parkide jt loodusalade uurimises. Autasustatud Baeri mälestusmedaliga (1992).
Isiklikku.
Urve Ratas on teenistuja tütar. Ta abikaasa oli Rein Ratas ja nende poeg on Jüri Ratas.
August Ratassepp

August Ratassepp (18. jaanuar 1881 Vesneri vald, Tartumaa – 24. november 1959) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
August Ratassepp oli talupidaja poeg.
Õppis H. Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas eksternina keskkoolikursuse Peterburi I kadetikorpuse juures ja 1913 Peterburi Aleksander III nimelise Elektrotehnikainstituudi. Oli 1913–1914 mehaanik Turkestani posti-telegraafi ringkonnatalituses, 1914–1916 vanemelektromehaanik Ašhabadis Kesk-Aasia raudteevalitsuses ja linna elektrijaama juhataja, 1916–1920 vanem- ja peaelektromehaanik Vladikaukaasia raudteevalitsuses Rostovis ja elektrotehnika õppejõud kohalikus raudteetehnikakoolis. Töötas 1920–1924 Eestis Raudteede Talituses telegraafijaoskonna juhatajana, 1924–1940 elektrotehnika toimkonna juhatajana, 1921–1931 ühtlasi Tallinna Tehnikumi määraline õppejõud (õpetas elektrimasinaid, telegraafi-, telefoni- ja raadiotehnikat), 1931–1935 abiõppejõud ja tehnilise kursuste lektor.
Ta on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Teadustöö.
Projekteeris Aşgabati (Ašhabadi) linna elektrivõrgu ja juhatas ehitustöid, püstitas elektrijaamad Almatõs ja Samarkandis. Eestis rajati tema juhtimisel Tallinna-Turba-Haapsalu ja Narva-Kiviõli kõrgepingeliin, elektrifitseeriti Tallinna–Pääsküla teine teeliin, Tapa raudteesõlm ja Valga raudteetehased, seadmestati elektrimootorvagunid, ehitati signaal- ja sideliinid Tartu–Petseri ja Rapla–Virtsu raudteelõikudel.
Jaak Ratassepp

Jaak Ratassepp (18. november 1948 Tallinn – 9. veebruar 2014) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1972. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi elektrotehnikateaduskonna raadiotehnika erialal ja 1977. aastal samas aspirantuuri. 
Oli aastatel 1971–1977 TPI teadusliku uurimise sektori insener, 1978–1982 raadiotehnika kateedri assistent ja 1982–1992 vanemõpetaja. Õpetas ahelate teooria, programmeerimise ja ülikõrgsagedustehnika kursusi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: mürad lineaarahelates, digitaalseadmete programm-modelleerimine. Osales mikroarvutitega juhitavate signaaliregistreerimis- ja töötlemiskomplekside projekteerimises raadiofüüsikaliste ja hüdroakustiliste uuringute tarvis. 30 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Jaak Ratassepp oli Arvo Ratassepa poeg.
Kalev Ratassepp

Kalev Ratassepp (8. märts 1898 Tallinn – 20. jaanuar 1960 Tallinn) oli eesti matemaatik-loodusteadlane.
Elulugu.
Kalev Ratassepp oli teenistujate poeg.
Lõpetas 1917 Tallinna Nikolai Gümnaasiumi, õppis 1917–21 Peterburi Elektrotehnika Instituudis, lõpetas 1926 TÜ matemaatikuna; füüsika-matemaatika-kandidaat (1949, TÜ), väitekiri "Pöördfunktsiooni arendamine lõpmatuks reaks". Oli keskkooliõpetaja Tartus, Rakveres, Tallinnas (1922–36 J. Westholmi Gümnaasiumis) ja 1943–44 koolide inspektor. 1945–59 Tallinna Polütehnilise Instituudi statistika ja raamatupidamise kateedris (dotsent 1951) ning matemaatika ja teoreetilise mehaanika kateedri vanemõpetaja.
Teadustöö.
Koostanud matemaatikaõpikuid keskkoolidele. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Väino Ratassepp

Väino Ratassepp (17. aprill 1930 Saaremaa – 3. november 2021) oli eesti pedagoogikateadlane ja laululooja.
Elulugu.
Väino Ratassepp oli õpetajate poeg.
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1956. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi bioloogia- ja keemiaõpetaja kutsega. 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Õpilaste iseseisva töö individualiseerimine 8-klassilise kooli keemiaõppes" ja sai pedagoogikakandidaadi kraadi. 
Aastatel 1954–1961 töötas ta Tallinna 16. Keskkoolis keemiaõpetajana, 1961–1982 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudis vanemteaduri ja sektorijuhatajana, 1982–1986 Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudis teadusdirektori ja loodusteaduste kabineti juhatajana, 1986–1993 Eesti Hariduse Arenduskeskuses peametoodiku ja reaalainete sektori juhatajana, 1982–1986 Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudis teadussekretärina ja 1992–1995 Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis dotsendina. 
Ta osales Eesti Keemia Seltsi, Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi ja Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi töös. 
Väino Ratassepp kuulus peaaegu kolmkümmend aastat haridusministeeriumi juures tegutseva keemia ainekomisjoni koosseisu, kavandades ja suunates komisjoni tööd. Tema osalusel valmisid omaaegsed keemia aineprogrammid, keemia õppekomplekt (õpik, töövihik, kontrolltööde kogumik, metoodiline juhend õpetajale) oli esimene omataoline Eestis. Viimane keemiaõpik ilmus 2004. aastal. 
Väino Ratassepp oli Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi liige. Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Hiljem töötas Väino Ratassepp keemiaõpetajana ja pani ameti maha 2013. aasta sügisel 83-aastaselt. 17 aastat töötas ta Tallinna Muusikakeskkoolis. 
Keemia õpetamise kõrval asus ta end muusika alal täiendama ning laule looma. Neist osa on Männiste Perebändi esituses kuuldavad Youtube'is ning plaatidel “Kuld” ja “Kallista”. Ta lõi ka keemia kordamiseks mõeldud laule ja keemiaõpet toetavaid luuletusi, nagu nt "Eesti rahvuskivi". Väino Ratassepp on osalenud vabariiklikel laulukonkurssidel ja saanud kõrgeid kohti, loonud kooridele laule ja neid ka ise laulnud. 
Ülevaate oma õpetajatööst võttis Väino Ratassepp kokku mälestuste kogumikus “Minu koolilood” (2019), mida säilitatakse Eesti pedagoogika arhiivmuuseumis ja mis on muuseumi andmebaasis ka elektrooniliselt kättesaadav.
Karl Rathaus

Karl Rathaus (1805, Löschnitz, Sileesia – 28. juuni 1872, Skiernewice, Varssavi lähedal) oli Eestis tegutsenud arhitekt.
Elulugu.
Karl Rathaus oli sakslane.
Õppis Breslau (Wroclavi) Ülikoolis, Berliini Ehitusakadeemias. Töötas 1833–41 Varssavi kindlustuste ehitustöödel ja Bialystoki lossi ümberehitusel. Oli 1843–45 Bialystoki aadlineidude instituudi arhitekt, 1846–50 töötanud Peterburis ja Kiievis. 1851–69 TÜ arhitekt ja dotsent. Projekteerinud TÜ peahoone tiibehitised (1855–58), ülikooli kiriku (1856–60), vana anatoomikumi tiibade juurdeehitised (1856–60), Toomemäe kaevumajakese (1861), maja Raekoja plats 6, Toomemäe naistekliiniku ja botaanikaaia kasvuhoonete juurde- ja ümberehitused ning Tartu Veterinaarinstituudi Zootoomikumi hoone. Sai 1848 Peterburi Kunstide Akadeemia diplomi arhitektuuri alal.
Georg Karlos Rathlef

Georg Karlos Rathlef (15. veebruar 1846 Tallinn – 15. juuli 1914 Tartu) oli Eesti ajaloolane ja pedagoog.
Elulugu.
Georg Karlos Rathlef oli baltisakslase Karl Albert Rathlefi poeg.
Õppis aastatel 1856–1864 Tartu kubermangugümnaasiumis ja 1864–1869 Tartu Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, mille lõpetas kandidaadi astmega. 1869–1872 õpetaja Birkenruh' kasvatusasutuses (Bērzaine gümnaasium). 1873–1875 jätkas õpinguid Göttingeni ja Leipzigi ülikoolis. 1875–1914 ajaloo, geograafia ja saksa keele õpetaja ning inspektor Kollmanni-Zeddelmanni-Walteri klassikalises eraõppeasutuses Tartus. Andis tunde ka teistes saksa erakoolides. Uurinud Vana-Liivimaa ajalugu. Oli ka kirjanduslikult tegev.
Harald Carlos Woldemar Rathlef

Harald Carlos Woldemar Rathlef (ühe eesnimede rööpkuju: Waldemar, 1. märts 1872, – 15. juuli 1944, Königsberg) oli Eesti majandusteadlane ja agronoom.
Elulugu.
Harald Carlos Woldemar Rathlef oli baltisakslane.
Lõpetas 1903 TÜ; loodusteaduste doktor (1926, Halle Ülikool). Oli 1904–08 Balti Seemnekasvatuse Ühingu ametnik Tartus ja Riias, 1908–14 Tartu lähedal Nõmmiku sordiaretusjaamas sordiaretaja, 1914–17 Vene armee ohvitserina I maailmasõjas, 1919–25 Halle Põllumajanduskoja ametnik, 1925–35 kirjastustöötaja, 1930–35 kartuliaretaja, 1934–44 Sangerhausenis roosikasvanduse (Zentralstelle für Rosenforschung) direktor ja teaduslik juhendaja, 1942–44 põllumajanduse eriteadlane Riias ja Minskis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: rohumaaviljelus, koleopteroloogia. Aretanud neljatahulise odra sordid "Rathlefi neljatahuline", lipp-pöörisega kaera sordid "Nõmmiku parandatud lipukaer", "Rathlefi valge lühikese teraga ohtetu", "Rathlefi valge pika teraga ohtetu" ja "Rathlefi valge pika teraga ohtega".
Eha Ratnik

Eha Ratnik (aastani 1956 Eha Varusk; 18. märts 1928 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 2. märts 2000 Tartu) oli eesti kunstiteadlane.
Elulugu.
Eha Ratnik oli väiketalupidaja tütar.
Lõpetas 1947 Valga 1. Keskkooli ja 1952 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ); kunstiteaduse kandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Kunstiühing "Pallas" 1918–40".
Töötanud 1958–1983 Tartu Kunstimuuseumis: teadur 1962–1979, teadusdirektor 1980, direktor (teistel andmetel direktori kohusetäitja) 1981–1983.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kunstiühingu "Pallas" kujunemine ja tegevus, tema liikmete elu ja looming, eesti kunstnike õpingud välismaal 1905–1914, Tartu kunstnike osalus Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu tegevuses 1922–1940, Eesti kunstnike kongressid 1919–1939, Tartu Ülikooli joonistuskooli ja selle õpetaja Woldemar Friedrich Krügeri tegevus.
Teoseid.
Koostanud katalooge, õppekirjandust ja näitusi. 13 teaduspublikatsiooni.
Endel Ratnik

Endel Ratnik (19. aprill 1929 Valga – 3. detsember 1968 Tallinn) oli eesti energeetikateadlane.
Elulugu.
Endel Ratnik oli raudteelase poeg.
Ta lõpetas 1947. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) soojuselektrijaamade erialal. Õppis 1952–1955 Odessa Polütehnilise Instituudi aspirantuuris katelseadmete erialal. Oli 1955–1968 TPI soojusenergeetika kateedri uurimisgrupis ja tööstusliku soojusenergeetika probleemlaboris (vanemlaborant, nooremteadur, vaneminsener ja vanemteadur).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kütuse mineraalosa mõju katelseadmete tööle. 3 teaduspublikatsiooni.
Juhan Ratnik

Juhan Ratnik (sündinud 29. jaanuaril 1941 Viljandis) on eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu.
Juhan Ratnik on tööliste poeg.
Lõpetas 1959 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli, 1965 EPA zootehnikateaduskonna ja 1974 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1975, ELVI), väitekiri "Опыты по скармливанию полнорационных брикетов молодняку крупного рогатого скота".
1967–1970 ja 1974–1978 Vinni Näidissovhoostehnikumi peazootehnik ning 1987–1989 direktor, 1978–1981 Rakvere rajooni Rahvasaadikute Nõukogu põllumajandusvalitsuse peazootehnik, 1981–1987 Põdrangu sovhoosi direktor, 1989–1993 Lääne-Viru maavolikogu esimees, 1994–2000 Hulja karusloomakasvatuse Amoral AS-i kaasomanik, zootehnik ja eestööline, aastast 2000 põllumajanduse konsulent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põllumajandusloomade söötmine ja söötmise tehnoloogia, finantsmajandus ja keskkonnakaitse.
Velda Ratnik

Velda Ratnik (1958. aastani Velda Org, 1958–1968 Velda Vallikivi; sündinud 5. augustil 1934 Tallinnas) on eesti energeetikateadlane.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1953. aastal Tallinna 1. Töölisnoorte Keskkooli ja 1959. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemilise tehnoloogia alal. 
Ta on olnud aastatel 1960–1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi polümeeride sünteesi labori vanemlaborant, 1963–1992 tööstusliku soojusenergeetika teadusliku uurimise labori insener, nooremteadur ja vanemteadur (1972–1987 osakonna juhataja).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kütuste mineraalosa mõju aurugeneraatorite küttepindadele. 12 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Velda Ratnik on galvanotehniku tütar.
Aleksander Ratt

Aleksander Ratt (23. august 1902 Ranna vald, Tartumaa – 5. september 1998 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Aleksander Ratt oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1923 Tartu Reaalkooli ja 1930 TÜ agronoomina; "mag. agr." (1931, TÜ; 1946 ümber atesteeritud põllumajanduskandidaadiks), väitekiri "Katsed kõvade ristiku seemnetega". 
Olnud 1926–28 TÜ taimebioloogia katsejaama abijõud. Töötas 1927–48 Põllutööministeeriumis taimekaitse ja seemnekontrolli alal: seemnekontrolljaama laborant-kontrolör 1927–31, juhataja abi 1931–40, seemnekasvatuse ja seemnekontrolli osakonna juhataja 1941–44, seemnekontrolli ja taimekarantiini inspektsiooni ja labori juhataja 1945–48, 1934–40 ühtlasi taimekasvatuse nõunik. Olnud 1948–50 aianduskaupluse tööline, 1950–56 sovhooside maaparanduse projekteerimistrusti ökonomist ja 1956–83 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) põllumajandusökonoomika sektori vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: taime- ja seemnekasvatus, maaviljelus ja maaparanduse ökonoomika. Üle 220 teaduspublikatsiooni.
Maris Rattas

Maris Rattas (sündinud 17. veebruaril 1965 Kuressaares) on eesti geoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1983 Leisi Keskkooli ja 1988 TÜ; magister (geoloogia, 1997, TÜ), väitekiri "Moreenide litoloogia ja stratigraafia Saadjärve voorestikus", "Ph.D." (2004, TÜ), doktoriväitekiri "Subglacial environments in the formation of drumlins. The case of the Saadjärve Drumlin Field, Estonia" (Tartu, 2004). Oli 1988–97 Eesti Geoloogiakeskuse geoloog, 1997–99 osakonna juhataja, 1999–2000 TÜ geoloogia instituudi vaneminsener, aastast 2002 teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: pleistotseeni paleogeograafia, glatsiaalsetete sedimentoloogia ja stratigraafia, liustikualused protsessid ja glatsiotektoonika. 38 teaduspublikatsiooni.
Toivo Rattasepp

Toivo Rattasepp (sündinud 27. juunil 1954 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Toivo Rattasepp on rätsepa poeg.
Lõpetas 1972 Tallinna 42. Keskkooli, 1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusinsenerina ja 1983 samas aspirantuuri; tehnikakandidaat (1984, TPI ja Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituut), väitekiri "Статическая работа деревянных седловидных оболочек". Täiendas end 1986–1987 Viini Tehnikaülikoolis. 
Ta oli aastatel 1977–1980 Riikliku Projekteerimise Instituudi "Eesti Maaparandusprojekt" insener-konstruktor, 1984–1985 TPI ehituskonstruktsioonide kateedri nooremteadur, 1985–1986 assistent, 1987–1990 vanemõpetaja, 1990–1991 TTÜ dotsent, 1991–1992 Soomes Vaasa Tehnikainstituudi õppejõud, 1990–1993 inseneribüroo WagUnd Ltd juhatuse esimees, 1994–1996 A. Alliksaare kinnisvarabüroo hindamisekspert. Alates 1997. aastast on ta Finantsplaneerimise OÜ juhataja, peaekspert.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mehaanika, raalprojekteerimine, kinnisvara. 31 teaduspublikatsiooni.
Harry Rattus

Harry Rattus (12. märts 1933 Peri vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 26. märts 2021) oli Eesti maadleja ja spordipedagoog.
Elulugu.
Harry Rattus oli talupidaja poeg.
Hakkas sportima 1945 Peri algkoolis, alates 1952. aastast harrastas ta Tallinna Kalevis Boris Sülluste ja Edgar Puusepa juhendamisel maadlust. Tuli 1967 Kreeka-Rooma maadluses raskekaalus (üle 97 kg) Eesti NSV meistriks, võitis Eesti NSV meistrivõistlustel aastatel 1960–1971 lisaks 5 hõbedat ja 1 pronksi. Erinevates maadlusviisides oli ta kokku 15-kordne Kalevi meister.
Lõpetas 1956 Tallinna Kaugõppekeskeskkooli, 1957 Tallinna Merekooli laevamehaanikuna ja 1962 Tartu Riikliku Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas). Pedagoogikakandidaat 1984 (Moskva N. K. Krupskaja nimeline Pedagoogika Instituut), väitekiri käsitleb tervisliku käimise mudelit ja selle õpetamise metoodikat. 
Olnud Tallinna Taksopargi taksojuht, Tallinna Polütehnilise Instituudi vanemlaborant, Dünamo maadluskooli instruktor ja 1976. aastast Tallinna Pedagoogilise Instituudi pedagoogilise kinesioloogia labori vanemteadur (aastast 1987 dotsent). Tegutsenud massöörina ja korraldanud massaažikursusi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kehalise kasvatuse teooria ja metoodika, sporditreening koos ravikehakultuuri metoodikaga, spordimassaaž.
Teoseid.
44 teaduspublikatsiooni.
Kristel Rattus

Kristel Rattus (sündinud 26. mail 1971 Tallinnas) on eesti ajaloolane ja etnoloog.
Elukäik.
Kristel Rattus lõpetas 1989. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1998 Tartu Ülikooli etnoloogina; magistrikraad etnoloogias (2004, TÜ), väitekiri "Marie Underi salong: kultuurianalüütiline vaatepunkt Eesti haritlaste diskursusele ja sotsiaalsetele võrgustikele 20. sajandi teisel kümnendil". Ta oli 1996. aastal Eesti Ajalooarhiivi ja 1996–1999 Eesti Rahva Muuseumi lepinguline töötaja, 2000–2002 Tartu Mänguasjamuuseumi teadur, 2003–2008 Eesti Rahva Muuseumi teadur-kuraator, aastast 2008 juhtivteadur. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: inimese ja keskkonna vahekord, traditsiooniliste tehnoloogiate kasutusviisid tänapäeval, pärandkultuuri ja kultuuripärandi mõtestamine kaitsealal, sotsiaalkultuurilised protsessid 20. sajandi alguse Eesti haritlasringkondades.
Isiklikku.
Abiellus 1995, tütar ja kaks poega.
Adolf von Rauch

Georg Adolf Dietrich von Rauch (Venemaal tuntud kui "Jegor Ivanovitš", vene keeles "Егор Иванович Раух") (17. juuli 1789 Viru-Jaagupi – 30. aprill 1864) oli Eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Georg Adolf Dietrich von Rauch oli baltisakslane ja Viru-Jaakobi koguduse pastori Carl Conrad Rauchi poeg. Õppis TÜ arstiteaduskonnas 1806–1811, meditsiinidoktor 1811, väitekiri "De initiis morborum, cum appendice sistente duas morborum chirurgicorum historias". Vabapraktiseeriv arst Tallinnas, hiljem Peterburis Obuhhovi haiglas ordinaator, polguarst Viiburis. Nikolai I ihuarst, mitmete komiteede ja seltside liige, Peterburi Teaduste Akadeemia ja Keiserliku Mineraloogia Seltsi auliige.
Liis Raud

Liis Raud (eesnime rööpkuju: Liisi; aastani 1923 ja 1926–1939 Tohver, 1923–26 Verlin; 14. märts 1903 Tori vald, Pärnumaa – 12. märts 1984 Tallinn) oli eesti kirjandusteadlane ja lastekirjanik. On avaldanud raamatuid pseudonüümi Metslaps nime all.
Elulugu.
Liis Raud oli talupidaja tütar. Ta lõpetas 1922. aastal Läänemaa Ühisgümnaasiumi Haapsalus ja 1934. aastal "mag. phil." kraadiga Tartu Ülikooli (1949 atesteeriti see ümber filoloogiakandidaadiks). Tema väitekirja teema oli "Kreutzwaldi väliskirjanduslikust eruditsioonist".
Raud töötas aastatel 1923–1925 kantseleiametnikuna Petseris, 1929–1934 Akadeemilise Kirjandusühingu sekretärina ja 1932–1935 EE toimetuses korrektorina. Oli õpetaja 1935–1937 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, 1937–38 Türi Aianduskeskkoolis, 1938–1940 Pärnu Kaubanduskeskkoolis. Töötas F. R. Kreutzwaldi nimelises Eesti NSV TA Kirjandusmuuseumis: 1940–1944 ja 1952–1955 teadur, 1944–1951 ja 1967–1969 käsikirjade osakonna juhataja. 1951–1952 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi vanemteadur, 1948–1955 Tartu Õpetajate Instituudi kirjandusõpetaja ja 1955–1966 TÜ eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: rahvusliku liikumise aja ja 20. sajandi alguse eesti kirjanduse ja selle rahvusvahelised suhted. Osalenud kirjandusloolise allikmaterjali publitseerimises (Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjavahetus jne). Eesti NSV riiklik preemia (1982) (kollektiivis).
Isiklikku.
Tema abikaasa oli maalikunstnik Gustav Raud.
Sirli Raud

Sirli Raud (sündinud 24. septembril 1976 Vigala vallas Raplamaal) on Eesti arstiteadlane ja füsioloog.
Elulugu.
Sirli Raud on veesüsteemide projekteerija tütar.
Lõpetas 1995 Pärnu-Jaagupi Keskkooli, 2000 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna farmaatsia osakonna ja 2005 doktorantuuri; neuroteaduste doktor (2005, TÜ), väitekiri "Cholecystokinin 2 receptor deficient mice: changes in function of gaba-ergic system". 
Olnud 2001 Tartu Ülikooli proviisor-intern, 2003. aastast füsioloogia instituudi assistent, 2005. aastast teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: koletsüstokiniini ja emotsionaalse käitumise regulatsiooni uurimine CCK2-retseptori puudulikkusega hiirtel. Kokku 20 teaduspublikatsiooni.
Willibald Raud

Willibald Raud (3. oktoober 1898 Sootaga vald, Tartumaa – 16. jaanuar 1982 Chicago, USA) oli Eesti majandusteadlane ja diplomaat.
Elulugu.
Willibald Raud oli veskiomaniku poeg.
Lõpetas 1916 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi ja 1924 Tartu Ülikooli; majandusteaduse doktor (1934, Berliini Ülikool), doktoriväitekiri "Die Grundlagen der Milchwirtschaft Estlands und die estnischen Molkereiprodukte auf dem Weltmarkt". Õppis 1916–1917 Moskva Teedeinseneride Instituudis ja 1924–26 TÜ õigusteaduskonnas. Osales 1917–1918 I maailmasõjas ja 1918–1920 Vabadussõjas. Oli 1920–1923 Eesti sõjaväes üleajateenija, 1924–1925 kaubandus-tööstusministeeriumi ametnik, 1925–1930 Eesti saatkonnas Londonis ja Eesti saatkonnas Berliinis põllumajandusatašee, 1930–1932 põllutööministeeriumi väliskaubandusnõunik, 1932–1935 EV Londoni saatkonna põllumajandusatašee, aastast 1935 kaubandusnõunik ja peakonsul, 1953–1954 EV esinduse nõunik Madridis. Aastail 1964 (pärast Karl Robert Pusta surma) – 1979 oli ta Eesti esindaja Hispaanias.
Ernst Raudam

Ernst Raudam (kuni 20. septembrini 1935 Ernst Trautmann, 8. aprill (vkj)/ 21. aprill 1915 Aavere, Einmani vald, Järva-Jaani kihelkond, Järvamaa – 11. august 1992 Tartu) oli eesti arstiteadlane, neuroloog ja neurokirurg, kes osales juhtivalt lastehalvatustõve likvideerimisel Eestis.
Elulugu.
Ernst Raudam oli teenistuja poeg.
Lõpetas 1934. aastal Järva Maakonna Paide Avaliku Ühisgümnaasiumi ja 1940. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Akadeemiliselt oli ta ÜS Raimla liige.
Meditsiinikandidaat (1949, TRÜ), väitekiri "Tsentraalreflektoorsest leukotsütoosist, eriti entsefalograafia puhul". Meditsiinidoktor (TRÜ, 1967), väitekiri "Острые вирусные инфекции в Эстонской ССР".
1940 Paides jaoskonnaarst, 1940–1948 TRÜ Närvikliiniku assistent, röntgenikabineti juhataja, 1945–1949 ka Vabariikliku Pasteuri Jaama juhataja. Oli 1948–1984 TRÜ neuroloogia ja neurokirurgia kateedri juhataja, 1952–1968 dotsent, aastast 1968 professor, 1969–1975 arstiteaduskonna dekaan.
Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi peaneuroloog. 
Eesti NSV Ülemnõukogu liige 1959–1967.
Oli nimme-ristluu radikuliidi ja peaaju veresoonte haiguste kirurgilise ravi arendaja. Organiseeris 1958 Eesti esimese hingamis- ja reanimatsioonikeskuse, hiljem taastusravihaigla Haapsalus, 1973 pani aluse Eesti ja Soome neuroloogide ja neurokirurgide pikaajalisele koostööle. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: neuroinfektsioonid, diskogeensed radikulopaatiad, peaaju vereringe häired, närvihaiguste intensiivravi, stereotaktiline kirurgia, elektroaerosoolravi, tervishoiukorraldus.
Teoseid.
Üle 270 teaduspublikatsiooni, palju publitsistikat.
Liikmesus.
Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi esimees ja auliige, Üleliidulise Neurokirurgide Seltsi, Üleliidulise Neuroloogide ja Psühhiaatrite Seltsi juhatuse liige, Läti, Leedu, Valgevene ja Leningradi Neurokirurgide Seltside auliige.
Isiklikku.
Tema vennapoeg on kirjanik Toomas Raudam.
Helju Raude

Helju Raude (sünninimega Helju Väljak; sündinud 28. detsembril 1934 Kehras) on eesti keemik.
Elukäik.
Lõpetas 1953. aastal Kehra Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli; keemiakandidaat (1966, ), väitekiri "Tunnelahjudes toodetud põlevkiviõli üle 200 °C keevate fraktsioonide süsivesinikosa uurimismetoodika ja keemiline koostis". 
Ta oli aastatel 1958–1960 Rahvamajandusnõukogu Ehitusmaterjalide Tööstuse Valitsuse teadusliku uurimise kesklaboris keemik, 1960–1961 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi vaneminsener, 1961–1969 Teaduste Akadeemia Keemia Instituudi füüsikalis-keemiliste uurimiste sektori nooremteadur, 1969–1974 vanemteadur, 1974–1980 Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudi vanemteadur, seejärel Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põlevkiviõli keemilise koostis, küllastamata süsivesinike saamise võimalused, nende gaasikromatograafiline analüüs ja puhastamise meetodid.
Vilve Raudik

Vilve Raudik (sündinud 28. jaanuaril 1950 Tallinnas) on eesti psühholoog.
Elulugu.
Lõpetas 1967 Tallinna 7. Keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia osakonna, 1989–92 TÜ magistrant; M.Sc. (1994, TÜ), väitekiri "Vanemate väärtused perekultuuri osana ja kujundajana". Oli 1977–90 TÜ pedagoogika ja metoodika kateedri vanemlaborant, 1989–90 ka haridussotsioloogia ja didaktika labori nooremteadur, 1992–97 kultuurikeskuse metoodik ja vanemmetoodik-sekretär, 1998–2001 filosoofiateaduskonna kunstide osakonna vanemmetoodik.
Teadustöö.
Uurinud kultuuri ja kunsti psühholoogilisi probleeme, perekultuuri väärtusi ning koolipsühholoogiat. 15 teaduspublikatsiooni.
Matti Raudjärv

Matti Raudjärv (sündinud 5. augustil 1949 Rakveres) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Matti Raudjärv on töölise poeg.
Lõpetas 1968 Tallinna Kaugõppekeskkooli, 1974 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI); 1978–1981 TPI aspirant, majanduskandidaat /PhD/ (1982, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Совершенствование применения показателя нормативной чистой продукции в промышленности (на примере мясо-молочной промышленности Эстонской ССР)". Oli 1965 Aianduskombinaadis tööline ja 1965–1968 teeninduskombinaadis Ühendus tööline, 1968 teeninduskombinaadis Ühendus tsehhi meister ja 1971-1973 teeninduskombinaadis Ühendus vaneminsener. 1973–1975 Teenindusminis-teeriumi vaneminsener-grupijuht, 1975–1978 Tallinna Polütehnilise Instituudi TUSi vaneminsener-grupijuht majandusteaduskonna teenindusöko-noomika kateedris, 1978–1982 Eesti Infoinstituudi osakonnajuhataja, 1982–1984 Eesti Plaaniinstituudi labori juhataja, 1984–jaanuar 1987 büroo Mainor osakonnajuhataja-projekti peainsener, jaanuar 1987–1990 TTÜ majandusteaduskonna vanemteadur, juhtivteadur, 1990–1992 teenindusökonoomika kateedri dotsent, 1992–1997 majanduspoliitika õppetooli juhataja ja professor, 1990–1994 ühtlasi majandusteaduskonna arendusprodekaan, 1996-1999 TÜ külalislektor, 1999–2001 TÜ majandusteaduskonna vanemteadur, 2002-2017 TÜ Pärnu Kolledži erakorraline dotsent, korraline dotsent töölepingu alusel. 2017-2019 TÜ Pärnu Kolledži ja Narva Kolledži külalisõppejõud käsunduslepingu alusel, märtsist 2021 TÜ emeeritus. Aastast 1993 konsultatsi-ooni-, koolitus- ja kirjastusfirma Mattimar OÜ juhatuse liige, tegevdirektor ja omanik. Alates aastast 2018 Georgia Tehnikaülikooii külalisprofessor ja doktoriõppe välisjuhendaja (valitud) ning Tbilisi Riikliku Ülikooli külalisprofessor-konsultant (määratud). Rahvusvahelise kolmekeelse teadusajakirja "Es-tonian Discussions on Economic Policy / Estnische Gespräche über Wirtschaftspolitik / Eesti majanduspoliitilised väitlused" peatoimetaja (rahvusvahe-lised andmebaasid, sh Scopus, USA Kongressi raamatukogu jmt, ETIS 1.1) ja majanduspoliitika rahvusvaheliste teaduskonverentside peakorraldaja (ala-tes kolmepäevasest nn laevakonverentsist aastal 1984 (Tartu-Värska-Pihkva-Värska-Tartu), seejärel 1994 - 2006 (Tartu - Värska), 2007 - 2012 (Värska) ja 2013 kuni tänaseni (Jäneda). 
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: majanduspoliitika teooria ja praktika, struktuuripoliitika, sh regionaalpoliitika ja -areng, ettevõtluskeskkond, majanduse stimuleerimine. Tallinna Pirita linnaosa halduskogu liige 1992–1999, European Council for Small Business'i asepresident (1994–). Üle 350 teaduspublikatsiooni.
Jelena Raudla

Jelena Raudla (1980. aastani Jelena Vertikova; sündinud 24. oktoobril 1956 Tallinnas) on Eesti vene filoloog.
Elulugu.
Jelena Raudla lõpetas 1974 Tallinna 38. Keskkooli, 1981 TPedI-i, oli 1987–1990 Moskvas VNFSV Pedagoogika Akadeemia Rahvuskoolide Teadusliku Uurimise Instituudi aspirant; pedagoogikakandidaat (1990, samas), "Изучение сложных существительных русского языка в курсе "Современный русский литературный язык" в национальных группах педвузов союзных республик" (M, 1990). Oli 1981–1984 TPedI vene keele kateedri õpetaja, 1985–1987 vene keele üldkateedri õpetaja, 1992–1996 TPÜ vene keele õppetooli vanemõpetaja, 1996–1997 vene keele õppetooli lektor, 1997–2003 võõrkeelte lektoraadi lektor ja 2004– TLÜ keelekeskuse vene keele lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: vene keele kui emakeele ja võõrkeele õpetamise metoodika lingvodidaktilised alused; vene ja eesti keele kontrastiivne uurimine; tõlketeooria, terminoloogia probleemid. Õpetanud vene keele võõrkeelena õpetamise metoodika kursusi. Eesti Slavistide Rahvuskomitee ja Rahvusvahelise Vene Keele ja Kirjanduse Õpetajate Assotsiatsiooni liige, Riikliku Eksami- ja Kvalifikatsioonikeskuse vene keele ainenõukogu esimees, vene keele õppevahendite peaekspert. Üle 90 teaduspublikatsiooni, 12 kõrgkooli õppevahendit.
Koostatud õppevahendid: 1. Учебные материалы по русскому языку для студентов - эстонцев. Ч.1. Таллинн, 1999. - 110 с. 2. Русский язык – мой друг и помощник. Учебные материалы для эстонцев, изучающих русский язык. Ч.1.- Таллинн, Коолибри, 2001. - 128 с. 3. Русский язык – мой друг и помощник. Учебные материалы для эстонцев, изучающих русский язык. Ч.2. – Таллинн, Коолибри. 2004. - 130 с. 4. Русский язык - мой друг и помощник. Ч.1. – Таллинн, Коолибри. 2007. - 160 с. 5. Проверь себя!Тестовый практикум по русскому языку как иностранному (уровень В1). – Таллинн, Колибри, 2011. – 64 с. 6. Проверь себя! Тестовый практикум по русскому языку как иностранному (уровень В2). – Таллинн, Коолибри, 2012. – 79 с. 7. Грамматика в тестах, ситуациях, переводах. Проверочные тесты по русскому языку как иностранному. – Тарту, Атлекс, 2015. – 81 с. 8. Проверь себя! Тестовый практикум по русскому языку как иностранному (уровень В1): материалы для аудирования. Tallinn, Koolibri. 2011. (kaasautorid I.Moissejenko, N.Maltseva-Zamkovaja). 9. Проверь себя! Тестовый практикум по русскому языку как иностранному (уровень В2): материалы для аудирования. Tallinn, Koolibri. 2011. (kaasautorid I.Moissejenko, N.Maltseva-Zamkovaja). 10. Klienditöö venekeelse kliendiga (sotsiaaltöö eriala). 11. Истории о восстановлении и участии: опыт и вызовы. – Tallinn, Tallinna Ülikool. 2015. – 64 c. 12.Русский язык для специалистов по социальной работе,Тарту: Атлех,2021. -103 с..
Ljudmila Raudla

Ljudmila Raudla (kasutatud ka kirjapilti Ludmilla Raudla; aastani 1967 Kuznetsova, sündinud 26. novembril 1946 Tšernigivis Ukrainas) on Eesti arstiteadlane, kopsuarst ja allergoloog. 
Elulugu.
Ljudmila Raudla on rahvuselt venelane ja teenistujate tütar.
Lõpetas 1967. aastal Viiburi Meditsiinikooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1985, Moskva II Meditsiiniinstituut), väitekiri "Экстракорпоральная специфическая иммуносорбция в комплексном лечении больных бронхиальной астмой", meditsiinidoktor (1992, Moskva, Vene Föderatsiooni Pulmonoloogia Instituut), väitekiri "Специфичесая Анти-IgЕ пласмоиммуносорбция больных атопической бронхиальной астмой (ближайшие и отдалённые результаты)". 
Töötas aastatel 1977–1980 Tartu Vabariiklikus Kliinilises Haiglas, 1980–1981 Tallinna Kiirabihaigla arst ja 1981–1985 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi pulmonoloogiaosakonna teadur, aastast 1986 vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: bronhiaalastma ja allergilise riniidi haigete tundlikkus putukate, koorikloomade ja üldiste allergeenide suhtes, bronhiaalastma ravi sorptsioonimeetodite loomine ja juurutamine.
Hilja Raudoja

Hilja Raudoja (29. detsember 1927 Saarde vald, Pärnumaa – 14. september 2015) oli eesti keemik.
Elulugu.
Hilja Raudoja oli talupidaja tütar.
Lõpetas 1948 Pärnu 2. Keskkooli, 1953 Tartu Ülikooli keemiaosakonna ja 1964 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) aspirantuuri; tehnikakandidaat (1970, Riia Polütehniline Instituut), väitekiri "Образование и стойкость сульфатных соединений и их влияние на прочность цементного камня при использовании клинкера с добавкой сланцевой золы электрофильтров". Oli 1954–1957 tehase Pioneer kesklabori keemik, 1957–1966 Ehituse TUI vaneminsener ja aspirant, 1966–1970 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemia Instituudi (KI) orgaanilise sünteesi sektori nooremteadur, 1970–1973 Teaduste Akadeemia Tehnilise Katsebaasi tsitraali tootmise katseseadme analüütiliste tööde juhendaja, 1973–1981 KI teadur analüüsimeetodite väljatöötamise ja rakendamise alal, 1981–1984 Silikaatbetooni instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kaltsiumhüdrosulfoaluminaatide määramismetoodika väljatöötamine ja rakendamine ehitusmaterjalide kõvenemisprotsesside uurimisel, tsitraali tootmise vaheproduktide eraldamise ja analüütilise määramise meetodid. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Jaan Raudoja

Jaan Raudoja (aastani 1998 Jaan Mädasson, sündinud 6. juulil 1954 Tallinnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1972 Tallinna 24. Keskkooli ja 1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi elektroonikainsenerina; keemiakandidaat (1987, TÜ), väitekiri "Точечные дефекты и процессы их образования в сульфидах кадмия и цинка". Oli 1977–80 Tallinna Elektrotehnikatehase Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadur, 1980–87 TTÜ nooremteadur, 1987– TTÜ materjaliteaduse instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ühendpooljuhtmaterjalide tehnoloogia, punktdefektide keemia ja füüsika. Neli Euroopa ja rahvusvahelist patenti.
Valter Raudsalu

Valter-Johannes Raudsalu (kuni 16. maini 1935 Valter-Johannes Konna; 22. juuli 1915 Mahu vald, Virumaa – 1. juuni 2003) oli Eesti jurist ja Eesti NSV riigitegelane.
Elulugu.
Valter Raudsalu sündis 1915. aastal Aseris, töölisperekonnas. Õppis töötamise kõrval õhtugümnaasiumis ja 1940. aastal sai Tallinna raudteetöökodade komsomolijuhiks, seejärel Eesti Raudtee prokuratuuri uurija. Teise maailmasõja alguses evakueerus Leningradi, osales II maailmasõjas 8. Eesti laskurkorpuse koosseisus. 
Aastatel 1945–1948 oli Valter Raudsalu Eesti NSV Prokuratuuri uurimisosakonna prokurör ja 1948–1950 juhataja. Lõpetas 1950 Tartu Riikliku Ülikooli.
1950–1953 Eesti NSV Ülemkohtu esimehe asetäitja, 1953–1959 Eesti NSV kohtuminister, 1959–1970 Eesti NSV prokurör, õigusteaduse kandidaat (1966, TÜ), väitekiri "Tõendite hindamine teise astme kohtus nõukogude kriminaalprotsessis". 
9. detsember 1970–1976 Eesti NSV justiitsminister. 
Eesti NSV Ülemnõukogu VI ja VII koosseisu saadik (1963–1971), EKP Keskkomitee liige aastast 1960. Eesti NSV teeneline jurist (1973).
Loreida Raudsep

Loreida Raudsep (7. mai 1922 Narva – 13. november 2004 Tallinn) oli eesti folklorist.
Elulugu.
Loreida Raudsep oli mööbelsepa tütar.
Lõpetas 1941 Tallinna 4. Keskkooli ja 1952 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina, õppis 1943–1944 Moskva Ülikoolis. Oli 1941 Tallinna transporditööliste ametiühingu sekretär, 1941–1943 Tšeljabinski oblastis Uvelka rajoonis põllutööline, 1943 Moskva oblasti Jegorjevski kooli eesti grupi õpetaja, 1946–1948 Eesti NSV Sotsiaalkindlustuse Ministeeriumi inspektor ja 1952–1983 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituudi rahvaluulesektori nooremteadur. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: rahvanaljand, rahvaluule ajalugu, rahvalaulikud, folkloristid. Eesti kirjanduse ajaloo õpikute rahvaluule osade autor. Üle 100 teaduspublikatsiooni ja aimeartikli, sh 1 monograafia.
Maia Raudseping

Maia Raudseping (aastani 1968 Maia Teemaa; sündinud 13. veebruaril 1942 Jõgeva vallas Tartumaal) on eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Maia Raudseping on talupidaja tütar.
Lõpetas 1960. aastal Jõgeva Keskkooli, 1965. aastal Räpina Aiandustehnikumi ja 1971. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina. Oli 1974–1977 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) aspirant; doktorikraad (taimekasvatuses 1994, EPMÜ), väitekiri "Agrotehnilised võtted ja spontaanse risttolmlemise võimalikkus aedherne seemnekasvatuses Eestis". Töötas 1977–1984 Jõgeva Sordiaretusjaamas (aastast 1992 Jõgeva Sordiaretuse Instituut) nooremteadurina, aastast 1984 vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: köögiviljade sordiaretus ja seemnekasvatus. Üle 30 teaduspubliktasiooni, aretanud üle 10 tomati-, aedherne- ja -oasordi.
Aino Raudsepp

Aino Raudsepp (sündinud: Aino Esken, sündinud 17. märtsil 1910 Volossovo, Jamburgi maakond, Peterburi kubermang – ?) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1932 Leningradi Köögiviljanduse Instituudi agronoomina, täiendas end samas aspirantuuris 1938–41 ja 1945–47; põllumajanduskandidaat (1949, Leningradi Köögiviljanduse Instituut), väitekirjas käsitles baklažaani ja maguspipra kultuuri avamaal Leningradi oblastis. Oli 1947–53 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) Polli filiaali köögiviljanduse labori nooremteadur, 1953–56 EMMI Kuusiku filiaali köögiviljanduse laboris, 1956–58 osakonnajuhataja. Aastast 1958 NSVL Loodetsooni Põllumajanduse Instituudis. Köögiviljanduse teadusuuringute rajaja sõjajärgses Eestis, paljude sortide, sh rahvaselektsioonisortide uurimise eestvedaja. Need uuringud kujunesid sel ajal köögiviljasortide rajoonimise ja seemnekasvatuse aluseks Eestis. Juhendanud ka köögiviljade agrotehnika uurimist. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Anu Raudsepp

Anu Raudsepp (sündinud 12. mail 1962 Tartus) on Eesti ajaloolane, filosoofiadoktor, Tartu Ülikooli ajaloo didaktika dotsent. 
Tema peamised uurimisvaldkonnad on Eesti haridus- ja kultuurilugu, õigeusu kiriku ajalugu ja ajaloo didaktika.
Anu Raudsepp lõpetas 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. Töötas 1985–1990 Viljandi 5. Keskkooli ajalooõpetajana, 1990–1991 Viljandi 9. Kutsekeskkooli ajalooõpetaja.
Aastatel 1991–1993 Tartu Ülikooli usuteaduskonna sekretär. 1998–2006 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna, Ajaloo ja arheoloogia instituudis ajaloo didaktika lektorina. 2023. aastast 
Tartu Ülikooli Humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna ajaloo ja arheoloogia instituudi ajaloo didaktika kaasprofessor.
Johannes Raudsepp

Johannes Raudsepp (3. oktoober 1920 Kuigatsi vald, Valgamaa – 28. jaanuar 2009) oli eesti keemik.
Elulugu.
Johannes Raudsepp oli raudteelase poeg.
Lõpetas 1943 Tartu Tehnikumi, 1948 Tartu Töölisnoorte Keskkooli ja 1957 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna. Oli 1945–1955 TRÜ anorgaanilise keemia kateedri laborant, 1955–1957 vanemlaborant, 1957–1984 vanemõpetaja, 1985–1992 preparaator ja raadioelektroonik, 1993–1999 Tartu Ülikooli füüsikalise keemia instituudi vaneminsener.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: aparaadiehitus, protsessid vesinik-hapnikelemendis ja elektrokeemilises gaasianalüsaatoris. Õpetanud kolloidkeemia, füüsikalise keemia, tööstuskontrolli meetodite jt kursusi. 28 teaduspublikatsiooni, 7 autoritunnistust, õpikuid jm õppevahendeid.
Maaris Raudsepp

Maaris Raudsepp (sündinud 8. detsembril 1955 Tallinnas) on eesti psühholoog.
Elulugu.
Maaris Raudsepp on sõjaväelase ja filoloogi tütar ning Terje Raudsepa õde.
Lõpetas 1974 Tallinna 21. Keskkooli ja 1981 TÜ psühholoogina, 1988 samas aspirantuuri ja 2000 TPÜ doktorantuuri; MSc (psühholoogia) (2000, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Väärtused ja keskkonnateadvus", "Ph.D." (sotsioloogia, 2002, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Loodussäästlikkus kui regulatiivne idee: sotsiaalpsühholoogiline analüüs". Oli 1981–88 TPÜ keskkonnapsühholoogia uurimisgrupi nooremteadur, 1989–93 Eesti TA Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudi nooremteadur, aastast 1993 TLÜ keskkonnapsühholoogia ja -sotsioloogia uurimisgrupi teadur ja vanemteadur, aastast 2007 ka TLÜ Eesti Humanitaarinstituudi nüüdiskultuuri uurimiskeskuse vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: keskkonnapsühholoogia ja -sotsioloogia.
Raul Raudsepp

Raul Raudsepp (sündinud 27. mail 1958 Põlvas) on eesti molekulaarbioloog.
Elulugu.
Raul Raudsepp on kolhoosnike poeg.
Lõpetas 1976 Põlva Keskkooli ja 1988 TÜ bioloogiaosakonna; 1989–1991 Eesti Teaduste Akadeemia Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) aspirant. Oli 1988–1989 Kuusalu kolhoosi näidisabiettevõtte Bioestron mikrobioloog, aastast 1991 KBFI taimeviroloogia grupi nooremteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: positiivse RNA ahelaga taimeviiruste (peamiselt kartuliviiruste A, L, M, S, X ja Y) kattevalkude antigeense struktuuri uurimine, kasutades selleks immunokeemilisi, insenerigeneetilisi, biokeemilisi jms uurimismeetodeid, kartuliviiruse A mittestruktuursete valkude ehituse ja funktsioonide selgitamine.
Robert Raudsepp

Robert Raudsepp (12. detsember 1928 Pihkva oblast – 28. august 1997 Tallinn) oli eesti füüsik ja tehnikateadlane.
Elulugu.
Robert Raudsepp oli pagari ja õmbleja poeg.
Lõpetas 1948 Kooperatiivkaubanduskooli, 1950 Haapsalu Töölisnoorte Keskkooli ja 1962 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) ehitusinsenerina; tehnikakandidaat (1969, TPI), väitekiri ehitusfüüsika alal. Oli 1963–68 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi sektori peainsener, 1968–89 kõrg- ja keskerihariduse ministeeriumis juhtiv spetsialist ja 1989–97 TPÜ füüsika labori juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ehitusfüüsika, ehitusmaterjalid, detailid ja tooted.
Terje Raudsepp

Terje Raudsepp (sündinud 18. septembril 1959 Tallinnas) on eesti päritolu Ameerika Ühendriikide bioloog (tsütoloog-molekulaargeneetik).
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1982. aastal bioloogia alal Tartu Riikliku Ülikooli; Ph.D. (1999, Rootsi Põllumajandusülikool Uppsalas), väitekiri "Comparative Genome Analysis in the Horse". 
Ta on olnud 1982–1994 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Eksperimentaalbioloogia Instituudis insener ja vanemteadur, 1994–1995 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis teadur, 1995–1999 Rootsi Instituudi stipendiaat ja doktorant Rootsi Põllumajandusülikooli loomageneetika osakonnas, 1999–2001 NorFA (Nordic Academy for Advanced Study) stipendiaat ja uurijaprofessor Taani Kuningliku Põllumajandusülikooli loomageneetika osakonnas. 2001. aastast on ta töötanud USA-s Texase A&amp;M ülikoolis College Stationis teadurina, 2005. aastast on professor ja uurimisgrupi juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: looma- ja linnuliikide kromosoomid, karüotüübid; kromosoomide arvu ja struktuuri muutused ning nendega kaasnevad haigused ja arenguhäired; koduloomade, eelkõige hobuse, veise, sea ja kana geenide kaardistamine kromosoomidel; erinevate imetajaliikide geenikaartide ja kromosoomide võrdlemine, imetajate kromosoomide molekulaarrevolutsioon – nn imetajate ürgkromosoomide otsing, hobuse genoomikaardi koostamine. Temalt on 2025. aasta alguse seisuga ilmunud 165 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Terje Raudsepp on sõjaväelase ja filoloogi tütar ning Maaris Raudsepa õde.