tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Norman Borlaug

Norman Ernest Borlaug (25. märts 1914 Cresco, Iowa – 12. september 2009 Dallas, Texas) oli USA agronoom. 1970. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna maailmas näljahäda vähendamise eest.
Borlaug kaitses doktoriväitekirja taimepatoloogia ja geneetika alal 1942. aastal Minnesota ülikoolis. Aastatel 1944–1979 töötas ta rahvusvahelise maisi- ja nisuaretuskeskuse juhatajana Mehhikos. Ta aretas saagikaid lühikõrrelisi teraviljasorte, mis 1960. aastatel panid arengumaades aluse nn rohelisele revolutsioonile, mille "isaks" teda on nimetatud.
Ta kuulus Minnesota Ülikooli maadlusmeeskonda ja korraldas maadluse propageerimiseks näidismatše.
Tunnustus.
Ta on saanud ka India kõrge tsiviilautasu Padma Vibhushan.
Leonid Sobolev (jõelaev)

Leonid Sobolev (vene keeles "Леонид Соболев") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302 "esimene seeria") Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1985. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, moderniseeritud, laev sai nime vene kirjaniku Leonid Sobolevi auks.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 383 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Gorkis asuvale Volga Laevakompaniile (ОАО СК "Волжское пароходство) üle 1985. aastal. Riigiettevõte Volga Laevakompanii ja hiljem eraettevõte OAO SK Volga Laevakompanii käitasid jõelaeva Leonid Sobolev Volgal, Kamal ja Neeval välismaa turistide heaks. 2012. aastal kavandati teha segakruiise (venemaalased koos välismaalastega): kaldal väiksete rühmade kaupa vene keeles, pardal aga võõrkeeles (mitte vene keeles). Leonid Sobolevi kapten (seisuga 2012) on Mihhail Grušin.
Elbewerft Boizenburg

Elbewerft Boizenburg GmbH oli kuni 1997. aastani laevatehas Saksamaal Boizenburgis. Tehasel on varem olnud teisi nimesid: aastail 1948–1970 "VVW Elbewerft Boizenburg VEB" ja aastail 1970–1990 "VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau").
Laevatehases ehitati aastail 1948–1997 laevu kokku rohkem kui 500 000 brt, ehitati ka ujuvkraanasid jm.
Jaan Murde

Jaan Murde VR II/3 (kuni 1935. aastani Jaan Munakson; 22. november/4. detsember 1892 Pöögle vald – 3. august 1980 Haaslava külanõukogu, Tartu rajoon) oli Vabadussõja veteran (vanemallohvitser, 1919).
Ta teenis Vabadussõjas suurtükipaadil Lembit ja sai Männiku talu Vana-Kuuste vallas. Kolhooside asutamise järel oli ta lühikest aega kolhoosi Leek esimees.
Otto Tammend

Otto Tammend (kuni 1936. aastani Otto Treufeldt; 3. märts 1882 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 1943 Norilsk, Venemaa) oli Vangimajade Talituse direktor.
Ta õppis aastail 1926–1930 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Rotalia vilistlane.
Ta oli prokurist Peterburi ja Moskva ettevõtetes, võttis osa Esimesest maailmasõjast. Aastail 1918–1919 oli ta Narva linnavalitsuse ja 1919–1920 Posti Peavalitsuse pearaamatupidaja, 1920–1927 Kohtuministeeriumi arveosakonna pearaamatupidaja, 1927–1929 Kohtuministeeriumi majandusjuhataja, 1929–1932 Kohtu- ja siseministeeriumi kantseleidirektor, alates 1932. aastast üldosakonna ja Vangimajade Valitsuse (alates 1938 Vangimajade Talituse) direktor. 
1941. aastal arreteeriti NKVD poolt, suri vangistuses Venemaal.
Elu allikad

"Elu allikad" on Mihkel Muti 1988. aastal ilmunud irooniline lühiromaan, mis käsitleb elu Tartu ülikoolis Nõukogude aja lõpul. 
Teos ilmus kõigepealt järjejutuna ajakirjas Vikerkaar, seejärel 1988. aastal raamatus "Kerge meel" ning kordustrükk 2002. aastal . Juba ajakirjas ilmumise järel sai "Elu allikad" ülimalt populaarseks. 
Romaani peategelased on maalt pärit naiivsevõitu üliõpilased Tuuli Botik ja Arved Mahtra ning nende paheline kursuseõde, dekadentliku linnaelu kehastus Polizia Braun. Maalt pärinevat elujõudu sümboliseerib Mahtrale kodust kaasa antud seasink, mis teose lõpus hallitama läheb. 
Teos on pikem versioon ajalehe Sirp ja Vasar 1976. aasta 45.–48. numbris Jussup Mirza Frankenšteini nime all ilmunud üliõpilaste elust rääkivast lühijutust "Tsehh ja tühermaa" kus Polizia Brauni nimelise tegelase nimeks on Helen Elbrus. 
Retseptsioon.
""Elu allikad", mille asetaksin kõhklemata (ja lühimahule vaatamata) eesti kirjanduse tippteoste hulka, on parajalt tempereeritud, väga kujundlikult orkestreeritud, piisavalt tempokas ja algusest peale läbi selgete karakterite kaasaimev," kirjeldab teost kriitik Paavo Matsin. "Kolmest peategelasest esindab naabobsust selgesti Polizia Braun ja vastandlikku pööbellikku-barakilikku suhtumist (asi on kaunis tabamatu, ma ei ole kindel, kas need on siin kõige paremad sõnad, võib-olla peaks kirjutama "nõukogulikku-leplikku" või "talupoeglikkusingilikku", midagi sellist, keeruline öelda) Arved Mahtra ja Tuuli Botik. Nende kolme kaudu on Mutt tabanud väga hästi mingit kaunis raskesti sõnastatavat Tartus kohati hõljuvat ülikooli vaimu, selle eufoorsust ja paratamatut kaduvust."
"Keegi ei taha eriti uskuda, et minule on selle raamatu tolleaegne menu täiesti mõistetamatu," on Mutt ise nentinud. "Ma ei usu, et teised minu tegelased oleksid tänapäeva noorte inimeste seas nii tuntud kui Polizia Braun või Tuuli Botik. Need nimed on tuntud, kuigi isegi ei teata, mis nad on või kes nad on. Mina muidugi irvitan. See on hirmus, kui paroodiat hakatakse võtma kui meistriteost."
Kapsapea (multifilm)

"Kapsapea" on Oskar Lutsu näidendite "Kapsapea" ja "Kalevi kojutulek" ainetel valminud animafilm, mille režissööriks on Riho Unt.
1993. aastal valminud animafilmis on Lutsu näidendi tegevus toodud tänapäeva. Samaks on jäänud siiski põhiline tegevusliin, taluperemees Saamuel Pliuhkami soov saada endale au ja kuulsus lesknaise Krõõda hiigelsuure kapsapea eest. Triloogia järgesid "Tagasi Euroopasse" (1997) ja "Saamueli internet" (2000) ühendab Lutsu loominguga peategelane – jäärapäine taluperemees Saamuel Pliuhkam. Kõik kolm filmi on ümarnukkfilmid. 
Sünopsis.
Oskar Lutsu näidendite “Kapsapea” ja “Kalevi kojutulek” ainetel loodud nukufilm-paroodia, kus lisaks näidenditest tuntud tegelastele on saunanaise kapsapea himustajaid nii Ameerikast, Hiinast kui ka Nõukogude Venemaalt. Ehtfilmilike tagaajamiste ja seikluste taustal leiab aset noorte "love story". Filmi lõputiitreid saadab katke Artur Kapi laulust “Üles, üles hellad vennad”.
Auhinnad.
1993 – Eesti Kultuurifondi aastapreemia 
1994 – Curtas Vila do Conde - International Film Festival (Portugal). Žürii auhind
1994 – Eesti Vabariigi riiklik kultuuripreemia (Eesti), 1994
1994 – Tampere Film Festival (Soome). Diplom
Gustav Kromel

Gustav Karl Kromel VR I/3 (28. veebruar 1887 Loodna, Luiste vald, Läänemaa – juuni 1942 Tšebarkul, Tšeljabinski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel) ja kohtunik.
Ta lõpetas 1923. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, EÜS Põhjala vilistlane.
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas. Aastail 1926–1935 oli ta Sõjaringkonnakohtu esimees ja 1935–1940 Kohtukoja liige. 
1940. aastal ta arreteeriti NKVD poolt. Suri vangilaagris.
Johannes Pirn

Johannes Pirn (1. detsember 1895 Eristvere, Jõgeva vald, Tartumaa – 7. august 1973 Fort Lee, Bergen, New Jersey, USA) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1917–1918 Tartu Ülikooli arsti- ja 1921–1925 (lõpetas) õigusteaduskonnas, korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane.
Johannes Pirn osales Vabadussõjas, oli 1921–1923 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1923–1924 Lüganuse jaoskonnakohtunik, 1924–1925 Narva 1. jaoskonnakohtunik, 1925–1928 Tartu 1. jaoskonnakohtunik, 1928–1934 Tartu-Võru Rahukogu liige, 1934–1939 Viljandi Ringkonnakohtu abiesimees, 1939–1940 Kohtukoja tsiviilosakonna liige. 1943. aastal oli ta Tallinna Ringkonnakohtu esimees. 
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, kust siirdus hiljem Lõuna-Aafrikasse, suri USA-s.
Abikaasa oli Ülenurme mõisa omaniku Peeter Muna tütar Hella Muna (1908–1996), poeg tehnikateadlane Rein Pirn (sündinud 1932).
Juhan Laugis (kohtunik)

Juhan Laugis (19. aprill 1896 Pajusi vald, Viljandimaa – 9. aprill 1971 Tallinn) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1920–1923 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Juhan Laugis osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli 1921–1924 Viljandi-Pärnu Rahukogu ametnik. Võru 3. jaoskonnakohtunik, hiljem Tallinna Ringkonnakohtu liige. 
Oli 1941–1945 Punaarmees.
Aleksander Mägi

Aleksander Mägi (12. jaanuar 1895 Tallinn – 7.veebruar 1943) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis Peterburi ülikooli õigusteaduskonnas 1915–1916 ja Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1920–1923 (lõpetas).
Aleksander Mägi osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas Sõjaministeeriumi ja 2. Kindluse-raskesuurtükiväedivisjoni koosseisus (leitnant, 1919), aastail 1923–1928 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1928–1940 Tallinna Ringkonnakohtu 1. jaoskonna abiprokurör ja 1940. aastal Tallinna Ringkonnakohtu liige, 1942. a. selle kriminaalosakonna esimees, Suri 1943 Tallinnas.
Johann Theodor Kurs

Johann Theodor Kurs (22. aprill 1888 Tartu – 7. detsember 1969 Toronto) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1916–1918 ja 1920–1922 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Johann Theodor Kurs oli aastail 1922–1923 Viljandi-Pärnu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1923 Pärnu 3. jaoskonna, 1923–1925 Tallinna 1. jaoskonna kohtu-uurija, alates 1926. aastast Tallinna Ringkonnakohtu liige. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, siirdus sealt edasi Kanadasse.
Heinrich Maru

Heinrich August Maru (21. mai 1897 Abja vald, Pärnumaa – 14. aprill 1983 Hindsdale, Illinois) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Heinrich Maru oli aastail 1925–1927 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1927–1931 Petseri 2. jaoskonna kohtu-uurija, 1931–1934 Petseri 3. jaoskonnakohtunik, 1934–1936 Tartu 2. jaoskonnakohtunik, alates 1937. aastast Tallinna Ringkonnakohtu liige. 
1941. aastal oli ta Eesti NSV Ülemkohtu liige. 
Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse.
Aksel Helmut Palgi

Aksel Helmut Palgi (31. jaanuar 1902 Küti vald, Virumaa – 14. september 1986 Sydney) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1922–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Sakala vilistlane.
Aksel Helmut Palgi osales Vabadussõjas, oli 1923–1933 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1933–1934 Tartu ringkonnakohtu Petseri 2., 1934–1938 Tallinna Ringkonnakohtu Tallinna 4. ja 1. jaoskonnakohtunik. Alates 1938. aastast oli ta Tallinna Ringkonnakohtu liige, 1941. aastal Eesti NSV Ülemkohtu liige. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, siirdus edasi Austraaliasse.
Hans Luiga

Hans Luiga VR I/3 (21. märts 1871 Sultsi talu, Ropka vald, Tartumaa – 2. märts 1936 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Peeter Golubov

Peeter Golubov (8. jaanuar 1869 Oudova, Venemaa – 31. juuli 1936 Tartu) oli Eesti arst ja sõjaväelane (kolonel).
August Jõgi

August Jõgi (13. märts 1891 Lohusuu, Tartumaa – 5. november 1944 Gdynia) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Augustin Verlin

Augustin Verlin (22. september 1898 Kuressaare – 9. aprill 1942 Suhhobezvodnoje, Gorki oblast, Venemaa, NSV Liit) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas 1919. aastal Saaremaa Eesti Segagümnaasiumi ja õppis seejärel 1919. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja aastail 1920–1924 (lõpetas) õigusteaduskonnas.
Augustin Verlin oli 1924–1929 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1929–1932 Kuressaare kinnistusjaoskonnas 1917. aastal hävitatud kinnistusraamatute ja registrite jaluleaseadmiseks asutatud erikomisjoni alaline liige, alates 1932. aastast Saaremaa 2. jaoskonnakohtunik. 
14. juunil 1941 arreteeriti ta Kuressaares NKVD poolt, § 58-13. Suri vangistuses.
Rudolf Kjellén

Johan Rudolf Kjellén (13. juuni 1864, Torsö – 14. november 1922, Uppsala) oli rootsi sotsiaalteadlane.
Tema poolt kasutusele võetud on terminid geopoliitika (1916) ja biopoliitika. Ta pidas oluliseks autarkiat.
Selena Gomez &amp; the Scene

Selena Gomez &amp; the Scene on USA popbänd, mis loodi 2008. aastal Hollywoodis. 
Bändi asutas Selena Gomez, kes on ühtlasi ka ansambli laulja. Teisteks liikmeteks on kitarrist Ethan Roberts, bassimees Joey Clement, trummar Greg Garman ja klahvpillimängija Dane Forrest.
Bändil on 2008. aastast sõlmitud plaadileping Hollywood Recordsiga.
Selena Gomez &amp; the Scene on välja andnud kolm stuudioalbumit:
Gian Giacomo Trivulzio

Gian Giacomo Trivulzio (1440 Milano – 5. detsember 1518 Arpajon) oli 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi alguse Itaalia sõdades osalenud Itaalia sõjaväelane ja poliitik. 
Trivulzio osales 1495. aasta 6. juulil Fornovo lahingus Venezia liiga vastu. Ta nimetati 29. septembril 1499 Prantsuse marssaliks. 1509. aasta 14. mail osales ta Agnadello lahingus prantslaste poolel veneetslaste vastu. Alistas 1515. aastal šveitslased Marignano lahingus. Kaitses 1516. aastal edukalt Milanot keiser Maximilian I rünnakute eest.
Metallüülkloriid

Metallüülkloriid ehk 2-metüül-3-kloro-1-propeen on allüülsete ühendite klassi kuuluv orgaaniline ühend, mille keemiline valem on CH2=C(CH3)CH2Cl. 
Metallüülkloriid on terava lõhnaga värvitu vedelik, keemistemperatuur 72,17 ºC, sulamistemperatuur -80 ºC, d420 0,9257, nD20 1,4276.
Metallüülkloriidi molekulis on kaks reaktsioonivõimelist tsentrit: C–Cl side ja C=C kaksikside. See ühend saadakse isobuteeni kloorimisel temperatuuril 100 ºC.
N,N-dimetüülaniliin

N,N-dimetüülaniliin (DMA) ehk dimetüülfenüülamiin on orgaaniline ühend C8H11N, mis on tertsiaalsete amiinide klassi kuuluv aniliini derivaat. DMA keemiline valem on C6H5N(CH3)2. DMA on värvitu või kollakas õlikas vedelik keemistemperatuuriga 194 ºC ja sulamistemperatuuriga 2 ºC.
DMA võib astuda nii aromaatse asenduse kui ka amiinidele iseloomulikesse reaktsioonidesse. Tertsiaalse amiinina annab DMA kvaternaarseid ammooniumsoolasid, näiteks saab seda kasutada modifitseeritud Sommelet' reaktsioonis primaarsete kloroderivaatide konverteerimiseks hapnikderivaatideks.
Surnud 26. märtsil

"Siin loetletakse 26. märtsil surnud tuntud inimesi.
Surnud 27. märtsil

"Siin loetletakse 27. märtsil surnud tuntud inimesi.
Rutger (maamarssal)

Rutger (ka "Rutcherus", "Rutherus", "Rotcherus") oli Mõõgavendade ordu ja Liivi ordu maamarssal aastatel 1211–1239.
Rutgeri päritolust, sugulastest ja kohast, ei ole midagi teada. Teade on vaid, et 1211. aastal sai ta Viljandi all hukkunud maamarssal Arnoldi mantlipärijaks. Kui Mõõgavendade ordu Liivi orduga liideti, siis sai temast tõenäoliselt selle esimene maamarssal ehk ta säilitas oma koha orduhierarhias. Kas ta säilitas selle katkestuseta, pole siiski päris selge, sest esimest korda mainitakse teda Liivi ordu maamarssalina allikates 1238. aastal, viimast korda aasta hiljem. Tema edasine saatus on teadmata.
Riigivolikogu 74. valimisringkond

Riigivolikogu 74. valimisringkonda kuulusid Rakvere, Kunda ja Jõhvi linn.
Ringkonnast valitud I Riigivolikogu liige oli Karl Selter.
Pärast Karl Selteri tagasiastumist toimusid ringkonnas 28. ja 29. jaanuaril 1940 täiendavad valimised, milleks seati kandidaatidena üles Voldemar Jaanus, Heinrich Aviksoo ja Oskar Luiga.
Rakveres oli 6120 hääleõiguslikku kodanikku, kellest hääletamas käis 3789 (61,7%), maksvusetuks tunnustati 10 häält. Hääli sai Oskar Luiga 1748, Voldemar Jaanus 1201 ja Heinrich Aviksoo 829 häält.
Jõhvis oli 1327 hääleõiguslikku kodanikku, neist käis hääletamas 820 (61,8%), maksvusetuks tunnistati 2 häält. Hääli said Oskar Luiga 273, Voldemar Jaanus 341 ja Heinrich Aviksoo 204.
Kunda 1204 hääleõiguslikust kodanikust käis hääletamas 896 (74,4%), maksvusetuid hääli oli 3. Hääli said Voldemar Jaanus 617, Heinrich Aviksoo 160 ja Oskar Luiga 145.
Kokku oli 74. valimisringkonnas 8651 hääleõiguslikku kodanikku, kellest andsid hääle 5505 (63,6%), maksvusetuks tunnistati kokku 15 häält. Voldemar Jaanus sai kokku 2159, Oskar Luiga 2136 ja Heinrich Aviksoo 1193, seega tunnistati valituks Voldemar Jaanus.
Oskar Luiga volinikud Nikolai Kütt ja Jaan Teemant palusid Riigikohtul valimistulemused tühistada, kuna Jõhvi linn oli valimisringkonnaga liidetud alles hiljem (kuulus varem 73. ringkonda) ja seega olid Jõhvis asuvad kodanikud hääletanud kahe erineva valimisringkonna valimistel. Riigikohtu administratiivosakond otsustas 9. veebruaril 1940 jätta kaebuse tagajärjeta.
II Riigivolikogu liige valimisringkonnast oli Voldemar Jaanus, vastaskandidaat Oskar Luiga.
Albert Assor

Albert Vilhelm Assor (8. jaanuar 1895 Ahja vald, Tartumaa – 16. september 1943 Kraslagi vangilaager, Krasnojarski krai, Venemaa) oli Eesti riigiametnik, jurist, poliitik ja sõjaväelane (alamkapten).
Aastatel 1914–1916 ja 1920–1922 õppis ta Tartu Ülikoolis õigusteadust, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Assor osales ohvitserina Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas leitnandi auastmes. Ta teenis 2. jalaväepolgus. 17. juunil 1919 lõpetas ta ohvitseride suurtükiväekursused. 13. aprillil 1920 ülendati ta alamkapteniks.
Aastail 1922–1926 oli ta Tartu linna prokuröri asetäitja, 1926–1933 Tallinnas Kohtupalati prokuröri asetäitja, 1933–1938 prokurör. 
1938. aasta maist 1940. aasta juunini oli ta kohtuminister Kaarel Eenpalu ja Jüri Uluotsa valitsustes. 
1940. aasta juunis Albert Assor arreteeriti NKVD poolt ning küüditati NSV Liitu Uuralitesse Krasnojarski krai vangilaagrisse, kus ta 1943. aastal suri.
Jaan Masing

Jaan Masing (31. jaanuar 1875 Vana-Kariste vald, Pärnumaa – 21. september 1948 Tallinn) oli Eesti poliitik, Majaomanikkude Koja esimees ja I Riiginõukogu liige, arst.
Ta lõpetas 1901. aastal Moskva ülikooli arstiteaduskonna, töötas arstina Abjas, Ruhjas ja Tallinnas. Majaomanikkude Koja liige Tallinnas.
Asutava Kogu, Tallinna Linnavolikogu (1917), IV Riigikogu, Rahvuskogu II koja ja Riiginõukogu liige. 1927 töö- ja hoolekandeminister Jaan Teemanti kolmandas valitsuses.
Nikolai Lunin

Nikolai Ivanovitš Lunin (20. jaanuar/1. veebruar 1853 Tartu – 18. juuni 1937 Leningrad) oli Tartu Ülikooli kasvandik ja arstiteadlane, vene pediaater. 
Lunin oli Gustav von Bunge õpilane. 1878. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli. 1880. aastal avaldas Lunin uurimuse "Anorgaaniliste soolade tähtsusest loomade toitumises" (saksa keeles: "Über die Bedeutung der anorganischen Salze für die Ernährung des Thieres"), milles näitas, et lisaks senituntud ühenditele peab toidus olema veel teatav komponent, ilma milleta organism ei omasta toitaineid ehk tundmatud ained, mis on eluks hädavajalikud ("dass in der Milch ... noch andere Stoffe vorhanden sein müssen, welche für die Ernährung unentberlich sind"). Ta lisas laborihiirte sünteetilisele toiduratsioonile kontsentreeritud piima ning 2 hiirt kasvasid jõudsalt ja said 2,5 kuud hiljem vabadusse lastud. Sisuliselt kirjeldati niiviisi Tartus esmakordselt teaduslikult vitamiine. 
1882. aastast töötas Lunin arstina Oldenburgi printsi lastehaiglas Peterburis, mis revolutsiooni järel nimetati ümber Karl Rauchfussi nimeliseks haiglaks.
1887. aastal abiellus ta Carl Maximowiczi tütre Herta Maximowicziga (1865–1935) ja läks üle luteri usku.
1934. aastal sai personaalpensionäriks.
Seos vitamiinide teooriaga.
Tänapäeval levinuima vitamiinide teooria väljatöötajaiks peetakse valdavalt Poola teadlast Kazimierz Funki ja Frederick Gowland Hopkinsit. Viimane siiski mainis Luninit oma Nobeli-kõnes. Funk ja Hopkins erinevalt Luninist ei piirdunud konstateeringuga, et "midagi peab olema", vaid näitasid ära ka konkreetsed ühendid.
Konrad Kesselhut

Konrad Kesselhut (ka "Ketelhut", "Ketelhod", "Kezelhuth", "Ketelhoed"; surnud enne 28. septembrit 1334) oli Saksa ordu liige ja Liivi ordu viitsemeister aastatel 1322–1324.
Kesselhut pärines tõenäoliselt Saksimaalt või Tüüringi kandist. Tema suguvõsa oli juba 13. sajandil üle kogu Põhja-Saksamaa levinud, seetõttu on tema täpset päritolupaika raske tuvastada. 1314. aastal sai temast Elbingi metsameister ("Waldmeister"), 1322 oli ta komtuur Papaus (Preisimaal), samal aastal nimetati ta aga ka Liivi ordu viitsemeistriks. Selles ametis oli ta kaks aastat, misjärel jätkas oma karjääri Preisimaal. 1327. aastal sai temast Saksa ordu "Treßler" ehk kõrgem finantsametnik. 1331. aastal tõusis ta aga Saksa ordu suurkomtuuriks ehk ordu juhtkonna hulka, alates 1333 täitis ta ka Kulmi maakomtuuri kohuseid. 28. septembril 1334 on teda mainitud surnuna.
Heinrich von Eck

Heinrich von Eck oli Järva foogt ja Liivi ordumeistri kohusetäitja aastal 1305.
Eck pärines tõenäoliselt Hoya krahvkonnast Mindeni lähedalt Nendorfi kihelkonnast Eckist. Tema suguvõsa kuulus ministeriaalide ja hiljem väikeaadlike hulka. Täielikult ei saa välistada ka võimalust, et ta pärines Geldrest, sellisel juhul võis ta olla Geldre ametimehe Bartholomäus von Ecki noorem poeg. Tema eesnimi pole samuti päris kindlalt teada, sest allikates esineb vaid selle esimene täht (H.).
Tema Liivi ordusse astumise aega pole teada, tema kohta on teada vaid see, et 1305. aastal oli ta Järva foogtina ühtlasi ka Liivi ordumeistri kohusetäitja.
Morten Harket

Morten Harket (sündinud 14. septembril 1959) on Norra laulja, bändi a-ha liige.
Ta on avaldanud kuus sooloalbumit. Kaks neist on norrakeelsete lauludega. 1995. aastal ilmunud "Wild Seed" sai rohkem rahvusvahelist tähelepanu ingliskeelsete laulusõnade tõttu.
Tuntud on tema suur hääleulatus, mis mõne allika väitel on viis oktavit.
Rudolf Penno

Rudolf Penno (12. mai 1896 Undla vald, Virumaa – 25. november 1951 Stockholm) oli Eesti poliitik.
Ta osales Esimeses maailmasõjas Vene sõjaväes ja Vabadussõjas kaitseliitlase ja Kalevlaste Maleva kompaniiülemana. Pärast sõda oli õpetaja. Ajakirja Uus Talu vastutav toimetaja 1925–1929, Viru Maavolikogu esimees 1930–1934. Eesti Kartulikasvatajate Ühingu esimees alates 1937.
Ta oli II, III (II abiesimees 22. juunist 1926 kuni 2. juulini 1929), IV (II abiesimees 2. juulist 1929 kuni 20. juunini 1932) ja V Riigikogu (I abiesimees 1. detsembrist 1933 kuni 28. septembrini 1934, seejärel kuni 31. detsembrini 1937 esimees) liige. Alates 7. aprillist 1938 oli ta I Riigivolikogu liige (valitud 67. valimisringkonnast). Alates 17. oktoobrist 1939 kuni surmani oli ta Riigivolikogu II abiesimees. Pärast tema surma ei olnud enam Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu kokkukutsumiseks vajalikke Riigivolikogu juhatuse liikmeid.
Ta oli ka Põllutöökoja, Kadrina põllumeeste konvendi ja Ühistegevuskoja I (ühispanganduse) sektsiooni liige.
Rudolf Pennole kuulus talu Undla vallas.
II Riigivolikogu vastaskandidaat, vangis, nõustus hakkama agendiks, vabastati, seejärel metsavend Vihula vallas. 1941–1942 teenis Saksa sõjaväes. 
Põgenes 1944. aastal Soome kaudu Rootsi. 18. septembril 1944 nimetas Jüri Uluots ta Otto Tiefi valitsuse kaubandus-tööstusministriks, kuid ta ei astunud ametisse, jäädes Riigivolikogu juhatuse liikmeks. Alates 1949. aastast oli ta Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu esimees.
Isiklikku.
1922. aastal abiellus ta Alma Elfriede Trubokiga (1900–1978). 
Tütar oli Mia Penno (1923–1991), poeg Ado Penno (1925–1944) oli soomepoiss ja langes Jätkusõjas ning eksiilvalitsuse liige Enno Penno oli tema teine poeg.
Bruno (Liivi ordumeister)

Bruno (surnud 1. juunil 1298) oli Liivi ordumeister aastatel 1297–1298.
Bruno kohta on teada vaid tema nimi ja ametiaeg. Enne ordumeistriks saamist oli ta 1296–1297 ka ordu viitsemeister. Ta hukkus Turaida lähedal. 
Bruno-nimeline oli ka tolleaegne Järva foogt, kes oli ametis aastatel 1295–1297. Et ka tolle kohta rohkem andmeid peale nime ja ametiaja teada pole, siis on võimalik, et tegu on ühe ja sama isikuga. Ka esimene Kuldīga komtuur oli Bruno-nimeline, kuid et tema ametiaeg jääb 1252. aastasse, on tõenäoliselt tegu erineva isikuga.
007 Skyfall

"007 Skyfall" (ka lihtsalt "Skyfall") on 2012. aastal esilinastunud 23. film James Bondi sarjast. 
Linateose lavastas Sam Mendes. 
MI6 salaagenti kehastab kolmandat korda Daniel Craig. Filmi kurjamit Raoul Silvat mängib Javier Bardem ja Bondi-tüdrukut Sévérinet Bérénice Marlohe. Kinolinal saab jälle näha Q-d (Ben Whishaw) ja Eve Moneypennyt (Naomie Harris). Bondi ülemusena astub viimast korda üles Judi Dench. 
Filmi tunnuslaulu esitab Adele.
"007 Skyfall" valmis ajaks, kui möödus 50 aastat Bondi esimesest filmist "Dr. No" (1962).
Filmimine.
"007 Skyfalli" valmimine lükati 2010. aastal MGM-i rahaliste probleemide tõttu määramata ajaks edasi. 2011. aasta jaanuaris määrati filmi esilinastuse ajaks 2012. aasta november ning 2011. aasta novembris algasid uued filmivõtted.
Ham Mängla

Ham Mängla (ingl "Ham Gamgee" on tegelane J. R. R. Tolkien i triloogias Sõrmuste Isand.
Ham Mängla on Tobajuss Mängla isa. Ta on Bilbo Paunaste naaber ja aednik. Ta peab Bilbost väga lugu ja on talle ustav. Iial ei lase ta kellelgi Bilbo kohta paha sõna öelda. Tema ustavust oma peremehele tõendab ka fakt, et kui ta ise on juba nii vana, et ei jaksa peremehe aia eest hoolt kanda, annab ta oma poja Jussi tema teenistusse.
Sihtasutus Tallinna Lauluväljak

Sihtasutus Tallinna Lauluväljak on Tallinna lauluväljakut haldav organisatsioon.
Aastal 1994 asutati Puhkeparkide Direktsiooni õigusjärglasena eraõiguslik aktsiaselts Tallinna Lauluväljaku AS, mille kõik aktsiad kuulusid Tallinna Linnavalitsusele.
Aprillis 2004 reorganiseeriti see Sihtasutuseks Tallinna Lauluväljak.
2019. aasta märtsis valiti sihtasutuse juhatuse liikmeks ja Tallinna Lauluväljaku juhatajaks Urmo Saareoja, enne seda juhtis ligi 25 aastat Tallinna Lauluväljaku tegevust Riho Rõõmus.
Randi Storaas

Randi Storaas (sündinud 1956) on norra kultuuritegelane.
Simon Conway Morris

Simon Conway Morris (sündinud 1951) on inglise paleontoloog.
Arendades edasi Stephen Jay Gouldi vaateid, rõhutab ta konvergentsi suurt tähtsust evolutsioonis, toetudes seejuures paleontoloogia materjalile. Ta on tuntud kui neodarvinismi kriitik.
Lagunemisreaktsioon

 
Lagunemisreaktsioon on keemiline reaktsioon, milles aine laguneb kaheks või enamaks aineks. See on ainete destruktsioon, mille puhul suuremad või keerulisema struktuuriga molekulid lagunevad lihtsamateks väiksema molekulkaaluga ühenditeks. Klassikaline näide on süsihappe lagunemine süsihappegaasiks ja veeks:
H2CO3 → H2O + CO2(g)
Lagunemisreaktsioon on vastupidine sünteesireaktsioonile.
Keemiliste sidemete katkemine nõuab tavaliselt energiat ja nii on lagunemisreaktsioonid enamasti endotermilised, toimuvad soojendamisel (kuumutamisel). Aine keemilist lagunemist kõrge temperatuuri toimel nimetatakse termolüüsiks ehk termiliseks lagunemiseks. Aine lagunemiseks vajalik energia võib anda ka radiatsioon, eeskätt päikesevalgus (fotolüüs). Aine lagunemist mikroorganismide osalusel (ensüümide toimel) nimetatakse biolagunemiseks ehk biodegradatsiooniks.
1. Looduses toimub orgaanilise aine lagunemine kas õhuhapniku juuresolekul (aeroobsetes tingimustes) või ilma hapniku osaluseta (anaeroobsetes tingimustes) ja paljudel juhtudel spetsiifiliste ensüümide toimel.
2. Elusorganismides.
3. Keemiatööstuses. Lagunemisreaktsioonid omavad olulist tähtsust eelkõige keemiatööstuse kahes olulisemas valdkonnas: metallurgia ja gaasiliste ning vedelate kütuste tootmine.
Metallide tootmisel maakidest on põhiprotsess metallioksiidide lagundamine kõrgel temperatuuril (pürometallurgia, elektrometallurgia jm). Ehitusmaterjalide vallas on oluline kustutamata lubja (CaO) tootmine lubjakivi (CaCO3) kuumutamisel (kaltsineerimine).
Looduslike kõrgmolekulaarsete ühendite ümbertöötlemine gaasilisteks või vedelateks kütusteks on elulise tähtsusega. Selles valdkonnas kasutatavad tehnoloogiad baseeruvad orgaanilise aine lagunemisreaktsioonidel, mis teostatakse anaeroobsetes tingimustes kasutades aine lagundamist kõrge temperatuuri toimel (termolüüs) või biolagundamine bakterite või pärmiseente osalusel.
4. Laboris veel:
5. Põlemine. See on orgaaniliste ainete lagunemine samaaegse või järgneva oksüdatsiooniga hapniku osalusel ning põhiproduktideks on süsihappegaas ja veeaur, vähem muid gaase ning tuhk. Protsessi vallandamiseks on enamasti vajalik süütamine.
6.Hüdrolüüs. See loetakse üldjuhul aine lagunemiseks, kusjuures toimub keemiliste sidemete lõhustumine ja fragmentidele veemolekuli osade liitumine. Ensümaatiline hüdrolüüs on hüdrolüüsiprotsess, milles ensüümid kiirendavad hüdrolüüsi. Enamasti on tegu mikroorganismide poolt toodetud ensüümidega. Orgaanilise aine hüdrolüüsil saadakse suure molekulmassiga molekulidest väikese (väiksema) molekulmassiga molekulid.
Lahustunud aine

Lahustunud aine ehk solvaat on keemiline aine, mis on lahustis jaotunud üliväikeste osakestena: aatomite, molekulide või ioonidena.
Lahustunud ainete koguhulk (lahustunud ainete üldsisaldus, lühend TDS) lahustis tehakse kindlaks tavaliselt pärast proovi filtrimist ja kuivaksaurutamist filtrile järele jäävate ainete kaalumise kaudu. Kaalu väljendatakse harilikult kas mg/L või g/m3.
Massiprotsent

Massiprotsent on suurus, mis näitab mingi komponendi (aineosa) massi protsendimäära aine kogumassis (näiteks lahuses või sulamis).
Massiprotsent formula_1 on komponendi massi formula_2 ja kogumassi formula_3 suhe (näiteks ühikutes kg/kg), väljendatuna protsentides:
 formula_4
Massiprotsendi mõistet kasutatakse peamiselt keemias ja metallurgias. Näiteks sulami või komposiidi korral näitab metalli massiprotsent, mitu sajandikosa on seda metalli 100 massiühikus sulamis.
Watford FC

Watford Football Club on Inglismaa jalgpalliklubi. Klubi tegutseb Londoni külje all asuvas Watfordis. Watford FC mängib Inglismaa jalgpalli esiliigas EFL Championship.
Klubi loodi 1881. aastal nime all Watford Rovers. Inglismaa jalgpalliliigas (English Football League) mängib Watford alates 1920. aastast.
Watford FC mängis Premier League'is viimati püsivalt aastatel 2015–2020. Enne seda mängiti Premier League'is ka hooaegadel 1999–2000 ja 2006–2007, mil mõlemal korral jäädi viimaseks ja langeti madalamasse liigasse. 2021. aastal tõusis Watford Inglismaa esiliigast tagasi Premier League'i, kuid kohe järgmine aasta langeti sealt tagasi esiliigasse.
Watfordi edukaim periood pärineb sellest ajast, mil klubi peatreener oli aastatel 1977–1987 Graham Taylor, kelle ajal tõusis klubi Inglismaa neljandalt liiga astmelt kuue hooajaga Inglismaa kõrgliiga teiseks hooajal 1982–1983. See on ka Watfordi parim koht Inglise kõrgliigas. Hooajal 1983–1984 jõuti FA Cupi finaali, kus kaotati Evertonile tulemusega 0:2. Samal hooajal mängiti UEFA karikavõistlustel, kus jõuti kolmandasse ringi. Kõrgliigast langeti välja hooajal 1987–1988.
Klubi kodustaadion on alates 1922. aastast olnud Vicarage Road, mis mahutab 22 200 pealtvaatajat.
Watfordi suurim rivaal on Luton Town. Kahe klubi vaheline rivaliteet sai alguse juba 19. sajandi lõpus.
Praegune meeskond.
"Seisuga 5. jaanuar 2024"
Statistika.
"Seisuga 14. jaanuar 2024"
Biogeneetiline reegel

Biogeneetiline reegel ehk rekapitulatsiooni hüpotees ehk rekapitulatsiooniteooria on selgroogsete organismide lootelise arengu seaduspärasus, mille kohaselt ontogeneesi alguses (embrüogeneesis) läbitakse liigi fülogeneetiliste eellaste embrüonaalse arengu etappe.
Lühisõnastuses – ontogenees on fülogeneesi (lühike ja kiire) rekapitulatsioon. 
Reegli sõnastas 1866. aastal Ernst Haeckel. Ent Stephen Jay Gould on (raamatus "Ontogeny and Phylogeny", 1977) Haeckeli formuleeringut kritiseerinud ning näidanud, et tegu on pealiskaudse kirjeldusega sügavamast seaduspärast, mida kirjeldavad Baeri seadused.
ATX

ATX ("Advanced Technology eXtended") tähistab levinud standardit lauaarvuti korpuse, emaplaadi ja toiteploki kohta. Standardi määratles kõigepealt Intel 1995. aastal, seda parandati 1997. aasta veebruaris 2.01 versiooniga ning viimati 2003. aastal 2.2 versiooniga. ATX vahetas täielikult välja vanema AT kujuteguri ning sellega parandati mitmeid AT kujuteguri vigu. Pisikestele emaplaatidele mõeldud kujutegurites on tavaliselt tagakülje paigutus säilitatud, kuid muudetud on emaplaadi suurust ja laienduspesade arvu. 2003. aastal teatas Intel uuest BTX standardist, mille eesmärk oli ATX välja vahetada, kuid 2009. aasta seisuga on ATX endiselt hobikasutajate seas levinud. Küll aga on BTX sisenenud eelvalmistatud arvutite turule, kus seda kasutavad Dell, Gateway ja HP.
ATX toiteploki ümberkorraldused.
Algne ATX.
1995. aasta lõpus esitletud ATX määratles kolme liiki toiteühendusi:
Toitejaotuse piiring määratles, et enamik toiteploki toitest peaks tulema 5V ja 3,3V kanalitest, sest enamik elektroonilisi komponente (protsessor, vahemälu, kiibistik, PCI, AGP ja ISA kaardid) kasutasid toitena 5V või 3,3V. 12V kanalit kasutati ainult ventilaatorite ja kõrvalseadmete (kõvaketas, disketiseade, CD-lugeja, jne) mootorite jaoks.
Algne ATX toiteplokipiiring oli muutmata kujul tarbel kuni aastani 2000.
ATX12V 1.x.
1999/2000. aastal Pentium 4 platvormi arendades leiti, et 20-klemmine ATX toiteühendus ei ole piisavalt võimas suurema elektritarbe rahuldamiseks. Seepärast tehti ATX ümber ATX12V 1.0 standardiks (seepärast on ATX12V 1.x tuntud ka kui ATX-P4). ATX12V 1.x kasutasid ka Athlon XP ja Athlon 64 arvutid.
ATX12V 1.0.
Peamised ATX12V 1.0 (väljastatud 2000. aasta veebruaris) muudatused ja täiendused olid järgmised:
ATX12V 1.1.
Pisimuudatus 2000. aasta augustis. 3,3V kanali võimsust tõsteti pisut, mitmete tunduvalt vähemolulisemate muudatuste hulgas.
ATX12V 1.2.
Üsna pisikene muudatus 2002. aasta jaanuaris. Ainuke märkimisväärne muudatus oli see, et -5V kanal polnud enam nõutud (sai valikuliseks). Seda pinget kasutati üliharva ning sedagi vaid mõningates vanades ISA laienduskaartidega arvutites.
ATX12V 1.3.
2003. aasta aprillis tehtud muudatus (kuu pärast 2.0 versiooni). Palju pisimuudatusi, näiteks:
ATX12V 2.x.
ATX12V 2.x tõi endaga väga suuri muudatusi toitejaotuse osas. Uurides tolleaegsete arvutite toitevajadusi, leiti et nii majanduslikult kui ka tehniliselt oleks otstarbekam kasutada peamiselt 12 V kanaleid, mitte 3,3 V ja 5 V kanaleid.
ATX12V 2.0.
Ülalpool mainitud otsus sai teoks 2003. aasta veebruaris tutvustatud ATX12V 2.0 standardis, mis võrreldes ATX12V 1.x määratles üsnagi teistsuguse toitejaotuse:
ATX12V v2.01.
Pisimuudatus 2004. aasta juunis. −5V kanal eemaldati piiritlusest täielikult.
ATX12V v2.1.
Pisimuudatus 2005. aasta märtsis. Võimsust tõsteti natukene igal kanalil, muutusid tõhususnõudmised.
ATX12V v2.2.
Järjekordne pisimuudatus, mis seisnes peamiselt kõrgema kvaliteediga emaplaadi toiteühenduse otsikute soovituses.
24-pin ATX12V 2.x toiteploki ühendus.
" (20-pin ühenduse puhul puuduvad neli otsmist juhet: 11, 12, 23 ja 24) "
Surnud 28. märtsil

"Siin loetletakse 28. märtsil surnud tuntud inimesi.
John Backus

John Warren Backus (3. detsember 1924 Philadelphia – 17. märts 2007 Ashland, Oregoni osariik) oli USA informaatik, programmeerimiskeele FORTRAN välja töötanud töörühma juht.
Backus käis keskkoolis Philadelphiast umbes 50 km loode pool olevas Pottstownis. Nähtavasti ei olnud ta usin õpilane. Ta õppis lühikest aega Virginia ülikoolis keemiat, aga lahkus siis ülikoolist ja astus USA sõjaväkke. Seal hakkas ta meditsiini õppima, kuid sõjaväehaiglas diagnoositi tal enesel koljus luukasvaja. See õnnestus eemaldada ja selle asemele paigaldati talle koljusse plaadike. Ta lõpetas meditsiiniväljaõppe 9 kuud hiljem pärast uut operatsiooni, mille käigus see plaadike asendati tema enda väljatöötatud plaadiga.
Ta kolis New Yorki, kus algul õppis raadiotehnikuks ja siis huvitus matemaatikast. Ta lõpetas 1949. aastal Columbia ülikooli matemaatikamagistrina ja hakkas 1950 IBM-is tööle. Ta hakkas seal tööle arvutil Selective Sequence Electronic Calculator, mida kasutati aastail 1948–1952. Tema esimene suur projekt oli arvutiprogrammi kirjutamine, mis arvutaks Kuu asukohta.
1953 töötas ta programmeerimise hõlbustamiseks välja programmeerimiskeele Speedcoding, mis oli esimene IBM-i arvutil kasutatav kõrgtaseme keel. Programmeerimine oli endiselt keeruline ja 1954 moodustas Backus töörühma, mis projekteeriks ja töötaks välja uue programmeerimiskeele arvuti IBM 704 jaoks. Selleks keeleks osutus FORTRAN. FORTRAN oli esimene kõrgtaseme keel, mis läks laiatarbekasutusse.
Backus tegi veel teisegi olulise avastuse küberneetikas. 1950. aastate lõpus kuulus ta komiteedesse, mis töötasid välja programmeerimiskeele ALGOL 58 ja hiljem väga mõjukaks osutunud ALGOL 60 (numbrid tähendavad väljatöötamisaastat). ALGOL 60 sai kiiresti ülemaailmseks algoritmide esitamise "de facto" standardiks. Ühtlasi töötas ta koos Peter Nauriga välja Backuse-Nauri vormingu, mille abil sai formaalselt kirjeldada ükskõik millist kontekstivaba programmeerimiskeelt. See oli oluline leiutis kompilaatorite väljatöötamiseks ja aitas Backusel saada Turingi auhinda.
Tunnustus.
1963 pälvis Backus tiitli IBM Fellow, IBM-i kõrgeima auhinna, mida ta oma töötajale annab. IBM-i paarisajast tuhandest töötajast saab selle igal aastal 4–9 ja enne 1963. aastat seda välja ei antudki.
1967 pälvis ta Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi välja antava Wallace McDowelli auhinna FORTRANi ja ALGOLi väljatöötamise eest, olles läbi aegade teine inimene, kes selle auhinna sai.
1975 pälvis ta USA riikliku teaduse medali ja 1977 Turingi auhinna. 1985 valiti ta Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeks, 1989 Prantsusmaal Nancys asuva Henri Poincaré ülikooli audoktoriks.
1977. aastal pälvis ta Turingi auhinna.
1993 pälvis Backus Riikliku Inseneriakadeemia väljaantava Draperi auhinna, olles esimene, kes selle üksinda, ilma kaaslasteta pälvis. 1997. aastal pälvis ta Arvutiajaloo muuseumi auhinna. 1. juunil 2007 nimetati tema järgi asteroid 6830 Johnbackus.
Tartu Neidudekoor Kurekell

Kurekell on Tartu neidudekoor, mis on asutatud 1. novembril 1982 Tartu Karlova Gümnaasiumis. 
Ajalugu.
Koori asutas ja oli aastani 2007 peadirigent Lennart Jõela. 1991–2011 töötas dirigendina (aastast 2007 peadirigendina) Ave-Maria Sild. 2011. aastast on dirigent Vilve Maide, koormeister Imbi Goldman ja hääleseadja Tiia Puhvel. 
Repertuaaris on eesti heliloojate laulud, klassikaline ja kaasaegne koorilooming. 
Kurekella lauljad on vanuses 14–19 aastat.
Lisaks kooriproovidele kaks korda nädalas toimub ka hääleseade. Aastas toimub kaks laululaagrit, mitmed kontserdid, palju ühist musitseerimist ning hooaja lõpetab lõpupidu. . 
Tihedat koostööd on tehtud ka Tartu Poistekooriga. Samuti on esinetud koos Tallinna Ülikooli meeskooriga, Tartu Akadeemilise meeskooriga ja naiskooriga Emajõe laulikud. On osalenud kõigil Eesti laulupidudel alates koori asutamisaastast, esinenud televisioonis, salvestanud muusikat Eesti Raadios ja välja andnud CD-d. Koor on käinud arvukatel kontserdireisidel Venemaal, Ukrainas, Soomes, Belgias, Sloveenias ja Saksamaal.
Dirigendid.
Lennart Jõela on eesti koorijuht ja pedagoog. Jõela lõpetas 1985. aastal Tartu muusikakooli akordioni ja orkestridirigeerimise erialal. Õpingud jätkusid Tallinna Riiklikus Konservatooriumis koorijuhtimise ja puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal. Tema elutööks kujunes Tartu Karlova Gümnaasiumi neidudekoori "Kurekell" loomine, mille dirigent oli Jõela 25 aastat.
Vilve Maide on koorijuht ja muusikaõpetaja.
Õppis koorijuhtimist 1988–1992 Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis (Vaike Uibopuu klassis) ning 1992–1996 Eesti Muusikaakadeemias (Ene Üleoja klassis).
Alates 1996 Otepää Gümnaasiumis muusikaõpetaja ja koorijuht.
Aastail 1997–2001 Tartu Ülikooli Akadeemilise Naiskoori koormeister.
Alates 2008 Otepää Muusikakooli solfedžoõpetaja, aastail 2009–2011 Otepää Muusikakooli direktori kt ning aastal 2011 Otepää Muusikakooli administraator.
Aastatel 2008–2015 Otepää segakoori Eveko dirigent.
Alates 2011 Tartu Karlova Gümnaasiumi koorijuht ja Tartu neidudekoori Kurekell peadirigent. Alates 2015 Eesti Tütarlastekoori dirigent. .
Piret Marvet

Piret Marvet on eesti tõlkija. 
Ta töötab Kuningliku Norra Saatkonna nõunikuna.
Kalle Mihkels

Kalle Mihkels (sündinud 29. mail 1945 Tallinnas) on Eesti meediategelane, müügijuht ja poliitik.
Haridus.
Ta lõpetas 1975. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Täiendanud end meedia alal Ohio Ülikoolis USA-s (1993) ning aastatel 1995–1996 Soome Markkinointi-Instituuttis müügi ja turunduse erialal.
Meediaalane tegevus.
Eesti Televisioon.
Ta tegutses ligi 35 aastat teleajakirjanikuna. Ta tegi mitmesuguseid saateid, millest tuntuim oli "Poolt ja vastu". Seadustest ja inimeste õigustest rääkiv saatesari oli Eesti Televisioon eetris 16 hooaega, 1974–1990.
Teised telekanalid.
Aastatel 1993–1994 oli ta AS Reklaamitelevisiooni toimetaja ja jurist. 1990. aastate keskel tegi ta TV3-s "Politseinädalat" (koos Ain Allasega), autosaateid ja Keskerakonna uudistesaadet "Kesknädal". Mihkels on olnud ka Tallinna TV saatejuht (nt "Õigusnõu", "Parlamendi pooltund" jmt saates).
Poliitika.
Ettepaneku Eesti Keskerakonda astuda tegi talle kursusekaaslane Siiri Oviir.
6. aprillil 2005 nimetas Tallinna linnavalitsus Kalle Mihkelsi Mustamäe linnaosa vanemaks. Mihkels oli Mustamäe linnaosa vanem oktoobrini 2009. 
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 9 (Jõgeva ja Tartu maakond). Ta sai 117 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema abikaasa töötas üle 30 aasta politseis, nüüd on kriminaalhooldusametnik. Tütar õppis lasteaiaõpetajaks.
Cuba Gooding noorem

Cuba Gooding noorem (sündinud 2. jaanuaril 1968) on Ameerika Ühendriikide filmi- ja seriaalinäitleja. Ta sai Oscari Rod Tidwelli rolli eest filmis "Jerry Maguire".
Elukäik.
Cuba Gooding sündis ja kasvas New Yorgis Bronxi linnaosas. Mõlemad ta vanemad, ema Shirley Temple Gooding (sündinud Sullivan) ja isa Cuba M. Gooding, on lauljad. Tal on kaks venda: muusik Tommy Gooding ja püstijalakoomik Omar Gooding (tuntud ka nime Big O all). 1972. aastal kolis nende pere Los Angelesse. Kaks aastat hiljem hülgas Cuba Gooding vanem pere ning sealtpeale elas Goodingute pere Los Angelese hotellides. Cuba Gooding noorem õppis kokku neljas California osariigi ülikoolis.
Theodor Kittelsen

Theodor Severin Kittelsen (27. aprill 1857 Kragerø – 21. jaanuar 1914) oli Norra kunstnik. Ta kujutas peamiselt loodust ning norra muinasjuttude ja legendide tegelasi.
Kittelsen sündis Lõuna-Norra rannikulinnas Kragerøs, kus tema isa Johannes oli kaupmees. Ta sündis pere kaheksast lapsest teisena. Isa suri, kui Theodor oli 11-aastane, ning pere oli sunnitud kasinates oludes läbi ajama. Theodor asus elatise teenimiseks tööle kellassepaabilisena. Vanemaks saades kolis Kittelsen Oslosse. Oslos töötas Kittelsen dekoraatori abilisena, kuid töö raskuse tõttu loobus sellest ja naasis kodulinna.
Kittelsen siirdus Arendali, kus asus taas tööle kellassepaabilisena. Sakslasest kellassepp Stein kiitis Kittelseni kunstioskust ning julgustas teda rohkem kunstiga tegelema. Stein tutvustas Kittelseni teoseid jõukale kunstihuvilisele Diderich Maria Aallile. Aall saatis Kittelseni Oslo kunstikooli ning tasus tema õppemaksu. 17-aastane Kittelsen asus õppima Wilhelm von Hanno käe all. Selle kõrvalt võttis ta tunde ka Julius Middeltunilt. 
Pärast kaks aastat kestnud õpinguid Oslos jätkas Kittelsen tänu Aalli heldele toetusele õpinguid Münchenis. 1879. aastast ei olnud Aallil enam võimalik noort kunstnikku aidata ning Kittelsen tegi elatise teenimiseks kaastööd mitmele ajalehele ja ajakirjale. Ta naasis Norrasse ning teenis kaks aastat armees. Saanud stipendiumi, siirdus ta õppima tollasesse Euroopa kultuurikeskusse Pariisi. Kittelsen ei olnud sealsete tingimustega rahul ning läks 1883. aastal uuesti Münchenisse.
1881. aastal palkas rahvaluulekoguja Peter Christen Asbjørnsen Kittelseni illustreerima Norra muinasjutte.
Kuna Kittelsen kujutas oma teostel sageli rahvuslikke motiive, on ta Norras üsna tuntud ja lugupeetud.
Norra "black metal"'i ansambel Burzum on kasutanud Kittelseni teoseid oma albumite kaanepiltidena.
Cantelo

Cantelo on Pärnu Kunstide Kooli noorte rahvamuusikaansambel. 
See loodi 1976. Ansamblit on juhendanud Tiit Erm ja Veiko Rea. Tänapäeval juhendavad ansamblit Pirgit Rea, Raili Käär ja Andrus Ostrov.
Ansambel on esinenud Eestis, Soomes, Rootsis, Taanis, Poolas, Ukrainas, Saksamaal, Hispaanias, Portugalis, Kanadas, Leedus, Tšehhis ja Brasiilias. Esinemiste mitmekesistamiseks on tihti kaasatud lauluansambleid, soliste ja rahvatantsijaid.
Atafu

Atafu (endine Duke of York Island) on atoll Polüneesias. Kuulub Uus-Meremaale.
Atafu on suurim kolmest Tokelau atollist. Atolli pindala on 2,5 km². 
Atoll koosneb 42 korallsaarest. Saared on madalad.
Aastal 2006 elas atollil 524 inimest.
Grigori Geršuni

Grigori Geršuni (Isaac (Yitzhak) Gersh (vene keeles "Григорий Андреевич Гершуни (Гершициков), Херш Ицхак") 1870 Tavrovo, Kaunase kubermang – 3(vkj)/16. märts 1908 Šveits) oli Venemaa poliitik ning terrorist.
Hariduselt proviisor-bakterioloog. "SR Võitlusorganisatsiooni" looja ja liider ning Sotsialistide-Revolutsionääride Partei Keskkomitee liige.
Siseminister Dmitri Sipjagini tapmise 1902. aastal, sinodi oberprokurör Konstantin Podedonostsevi tapmiskatse, Harkivi kuberneri vürst Ivan Obolenski, Ufaa kuberneri Nikolai Bogdanovitši, siseminister Vjatšeslav von Plehwe (1904) ja Tveri kuberneri Aleksei Ignatjevi tapmise (1906) organisaator.
Arreteeriti 13. mail 1903 Kiievis. 18.–25. veebruaril 1904 toimunud Peterburi sõjaväljakohtus mõisteti koos kaasosaliste Remjannikovi, Waitsenfeldi ("Ремянников, Вайценфельд") ja teistega süüdi ning määrati surmanuhtlus, mis asendati tähtajatu sunnitööga.
Kandis karistust Schlüsselburgi kindluses, Butõrka vanglas ja asumisel Akataul, kust põgenes 13. oktoobril 1906. Asus elama Lääne-Euroopasse, kus jätkas terroristliku tegevuse juhtimist Venemaal SR Võitlusorganisatsiooni juhtide Jevno Azefi ja Boriss Savinkovi kaudu.
Suri emigratsioonis Šveitsis 3(vkj)/16. märtsil 1908.
Eesti Lugemisühing

Eesti Lugemisühing ("ingl k lüh EstRa") on 9. mail 1992 asutatud mittetulundusühing.
Lugemisühing koondab huvirühmi, kes tegelevad lugemise, avaramalt kirjaoskuse õpetamise ja uurimisega: õpetajad (lasteaiaõpetajad, klassiõpetajad, emakeeleõpetajad), ülikoolide õppejõud, eripedagoogid, raamatukogutöötajad, logopeedid, lapsevanemad).
Eesti Lugemisühing kuulub nii Euroopa samalaadsete ühingute föderatsiooni FELA (Euroopa Kirjaoskusühingute Föderatsioon) kui ka rahvusvahelisse kirjaoskusühingusse ILA (Rahvusvaheline Kirjaoskusühing). Tihe koostöö on põhjanaabrite Soome Lugemisühinguga FinRa. 
Arvukate konverentside, seminaride, videoloengute jm kaudu on Lugemisühing tõstatanud visuaalse kirjaoskuse, kirjatehnika, õppekirjanduse, lugeja arengu jpm probleeme ja koostanud avalikkusele kirjaoskust toetavaid materjale. 
Lugemisühingu aastakonverents toimub erinevates Eesti linnade haridusasutustes ja kajastab päevakajalisi emakeele ja kirjaoskusega seotud teemasid. Konverentsi väärtuseks on praktilise suunitlusega töötoad, kus ühingu liikmed jagavad oma teadmisi ja oskusi. 
Ühingul on kaks osakonda: õppekirjanduse osakond ning düsleksia osakond.
Eesti piires on Lugemisühingu suurimateks partneriteks olnud läbi aastate Tallinna Ülikool, Tartu Ülikool, Eesti Lastekirjanduse Keskus, Tallinna Keskraamatukogu, Haridus- ja teadusministeerium, Eesti Klassiõpetajate Liit, Eesti Eripedagoogide Liit, Eesti Logopeedide Ühing, kirjastus Koolibri, MTÜ Hooling jne. 
MTÜ Eesti Lugemisühing kuulub Vabaühenduste Liitu. 
Alates 2022. a on Eesti Lugemisühing kogunud annetusi, nt Lugemispesadele kvaliteetsete pildiraamatute soetamiseks. 
2010. aastast on ühing järjepidevalt korraldanud düsleksia-alast teavitustööd nii perede, pedagoogide kui tugispetsialistide hulgas. 
Augustis 2022 korraldas Eesti Lugemisühingu düsleksia osakond Paide Arvamusfestivali noortealal düsleksia teemalise arutelu, kus keskenduti noorte inimeste kokkupuutele ja kogemusele seoses lugemisraskustega (sh düsleksiaga).
Septembris 2023 lõppeb projekt "Düsleksia kapist välja", mille tegevused jagunevad kolme põhikategooriasse:
Rinat Bikmulin

Rinat Bikmulin (ka Rinald, Bikmullin; 16. aprill 1954 Leningrad – 30. november 2015 Narva) oli Eesti poksija. 
Ta poksis Narva ja Tallinna Dünamos ning Narva Kalevis, tema peamine treener oli Anatoli Kozlovski. Ta pidas 153 kohtumist ja võitis neist 113.
Ta oli kokku kaheksakordne Eesti NSV meister, neist II keskkaalus (kuni 75 kg) aastatel 1975–1976 ja poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 1977, 1979–1980, 1982, 1986 ja 1988.
Disney joonisfilmide loend

"Siin on loetletud täispikad Disney joonisfilmid, mis on toodetud kinofilmideks."
Disney raudvara.
Disney raudvaraks ("official canon") loetakse joonisfilme, mille on täielikult loonud Walt Disney Animation Studios (endise nimega Walt Disney Feature Animation).
Disney-Pixari joonisfilmid.
Joonisfilmid on valminud Walt Disney Company ja allüksuse Pixar koostööna.
DisneyTooni stuudio joonisfilmid.
Joonisfilmid on tootnud Walt Disney Company allüksus DisneyToon Studios.
Muud joonisfilmid.
Joonisfilmid on tootnud Walt Disney Company'st eraldiseisvad stuudiod. Filme on levitanud ja rahastanud Walt Disney Company.
Paberist voltimine

"Paberist voltimine" on 1984. aastal ilmunud õpik lastele, mis sisaldab juhendeid ja jooniseid mitmesuguste mänguasjade ja kaunistuste paberist voltimiseks. 
Õpiku autor on Maie Steinberg, kes on kirjutanud ka teisi käsitööõpikuid: "Nukuriided (1977), "Lillornament; Rahvuslik lillkirjaline tikand" (1980), "Rahvapärane tikand" (1990) ja "Meisterdamine" (2003).