tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kvantandur

Kvantandur on seade, mis kasutab füüsikalise suuruse mõõtmiseks kvantmehhaanilisi süsteeme ja nähtusi. Teise kvantrevolutsiooni kontekstis on arendatud uusi kvantandurite tehnoloogiaid, mille abil on võimalik saavutada klassikalistest anduritest oluliselt paremat täpsust ja stabiilsust. Näiteks võimaldavad kvantandurid mitmes rakendusvaldkonnas täpsemalt mõõta magnetvälju, aega, ruumilist asukohta ja gravitatsioonivälju. Kvantandurid kuuluvad kvanttehnoloogia hulka, mis tervikuna on üks nn „teise kvantrevolutsiooni“ võtmevaldkondi.
Tööpõhimõte.
Kvantandurite eripära seisneb selles, et need kasutavad kvantolekute superpositsiooni ja põimumist ning on ülitundlikud välistingimuste suhtes. Põhimõtteliselt toimib kvantandur nii, et kvantsüsteem puutub kokku välise mõjuriga (nt magnet- või gravitatsiooniväljaga), mis põhjustab kvantoleku muutuse. Selle muutuse kaudu saab arvutada mõõdetava suuruse väärtuse. Näiteks põhinevad aatomkellad ja aatommagnetomeetrid kvantandurite tööpõhimõttel: aatomkell mõõdab aega kvantsüsteemides toimuvate elektromagnetvõnkumiste abil, aatommagnetomeeter aga tuvastab nõrku magnetvälju aatomi energianivoode muutuste kaudu.
Tüübid ja tehnoloogiad.
Kvantandurite hulka kuulub mitmesuguseid seadmeid ja tehnoloogiaid:
Rakendused.
Kvantandurite rakendused ulatuvad geofüüsikast ja meditsiinist kuni kosmosetehnoloogia ja sõjatehnikani. Näiteks:
Kim Sang-wook

Kim Sang-wook (korea keeles 김상욱; sündinud 21. aprillil 1988 Soulis) on Lõuna-Korea jäähokimängija, kes mängib vasakäärina Aasia Liigas Lõuna-Korea klubis Anyang Halla. Rahvusvahelisel tasandil on ta esindanud Lõuna-Korea jäähokikoondist nii juunioride kui ka täiskasvanute tasemel ning osalenud 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Andri Denõskin

Andriy Denyskin (ukraina keeles: "Андрій Денискін"; sündinud 14. juulil 1998 Kiievis) on Ukraina jäähokimängija. Ta mängib hooajal 2025–2026 Poola Hoki Liigas klubi KH Energa Toruń koosseisus. 
Denyskin on tulnud kolmel korral Ukraina meistriks ja korra Poola meistriks.
Nerijus Ališauskas

Nerijus Ališauskas (sündinud 6. juunil 1991 Elektrėnais) on Leedu jäähokimängija, kes mängib Slovakkia Ekstraliigas klubi HK Spišská Nová Ves koosseisus.
Ta mängib kaitsjana ning on varem esindanud klubisid SC Energija II, Liepājas Metalurgs, Almatõ, Temirtau, Riia Dinamo ja Slovan Bratislava.
Borna Rendulić

Borna Rendulić (sündinud 25. märtsil 1992 Zagrebis) on Horvaatia jäähokimängija, kes alates detsembrist 2024 kuulub Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) klubi HK Metallurg Magnitogorsk koosseisu ning mängib paremäärina.
Enne seda on Rendulić pidanud üle 160 mängu nii Ameerika Hokiliigas (AHL) kui ka Saksa Jäähokiliigas (DEL). Lisaks osales ta 15 NHL-i mängus, esindades Colorado Avalanche’i ja Vancouver Canucksit.
Rendulić on esindanud ka Horvaatia jäähokikoondist.
Conrad Mölder

Conrad Mölder (sündinud 6. oktoobril 1999 Tallinnas) on Eesti jäähokiväravavaht, kes mängib Prantsusmaa Ligue Magnus liigas klubis Aigles de Nice. 
Rahvuskoondises on ta esindanud Eesti jäähokikoondist.
Ihor Merežko

Igor Merezhko (sündinud 30. aprillil 1998 Harkivis) on Ukraina jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Tšehhi kõrgliiga klubis HC Škoda Plzeň.
Merežko esindab Ukrainat ka rahvusvahelistel jäähokiturniiridel.
2023. aastal valiti ta Ukraina parimaks jäähokimängijaks.
Thomas Larkin

Thomas Larkin (sündinud 31. detsembril 1990 Londonis) on Suurbritannias sündinud Itaalia jäähokimängija. Ta mängib kaitsjana praegu Deutsche Eishockey-Liga (DEL) klubis Schwenninger Wild Wings.
Larkin valiti Columbus Blue Jacketsi poolt 2009. aasta NHL-i draft'i 5. voorus 137. valikuna. Ta oli esimene NHL-i draft'is valitud mängija, kes on hokihariduse saanud Itaalias.
Larkin õppis Phillips Exeter Academy's ning veetis seejärel neli aastat Colgate'i ülikoolis, kus mängis ülikooli jäähokimeeskonnas Colgate Raiders. Oma viimasel hooajal oli ta meeskonna kaaskapten.
Rahvusvahelisel tasandil on Larkin esindanud Itaalia jäähokikoondist maailmameistrivõistlustel.
Žiga Jeglič

Žiga Jeglič (sündinud 24. veebruaril 1988 Kranjis) on Sloveenia jäähokimängija, kes mängib praegu Deutsche Eishockey-Liga (DEL) klubis Fischtown Pinguins.
Ta kuulub ka Sloveenia jäähokikoondisse.
Matt Dalton

Matt Dalton (sündinud 4. juulil 1986) on Korea-Kanada jäähokiväravavaht, kes mängib Aasia Liigas (ALIH) klubis HL Anyang ning kuulub ka Lõuna-Korea jäähokikoondisse.
Dalton sai Lõuna-Korea kodakondsuse 2016. aastal. Ta esindas riiki muu hulgas 2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis, mängides kõigis koondise neljas kohtumises.
Mantas Armalis

Mantas Armalis (sündinud 6. septembril 1992 Plungės) on Leedu jäähokiväravavaht, kes mängib Rootsi kõrgliigas (SHL) klubis Leksands IF.
Varem on ta mänginud erinevates Rootsi jäähokiliigades, samuti Ameerika Hoki Liigas (AHL) ja Kontinentaalses Hokiliigas (KHL).
Jäähoki 2026. aasta taliolümpiamängudel

Jäähoki 2026. aasta taliolümpiamängudel Milanos ja Cortina d’Ampezzos toimuvad 5.–22. veebruarini kaks jäähokiturniiri.
Meeste turniiril osaleb kaksteist rahvuskoondist, naiste turniiril mängib kümme koondist.
8
Koovitaja

Koovitaja ("Numenius") on kurvitslaste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Koovitajad on keskmise suurusega ja suured kahlajad. Pesitsevad parasvöötmest arktikani. Koovitajatel on allapoole kõver nokk ja hästi arenenud tagavarvas. Udusulis pojad on helepruunid või hallikad pruunide või mustade täppide või triipudega.
Perekonda kuulub üheksa liiki:
Eestis elavad suurkoovitaja ja väikekoovitaja.
Ferdinand Koorits

Ferdinand Koorits (18. jaanuar (vkj)/ 31. jaanuar 1910 Tähtvere vald, Nõo kihelkond, Tartumaa – 15. märts 1963) oli eesti poksija.
Ta sai Eesti meistrivõistlustel 1933. aastal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 3. koha.
Ta osales Eesti–Soome maavõistlusel poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1931. aastal ja 1934. aastal ning kaotas mõlemad oma kohtumised.
Yutaka Fukufuji

Yutaka Fukufuji ("福藤 豊", "Fukufuji Yutaka"; sündinud 17. septembril 1982 Kushiros) on Jaapani jäähokimängija, kes mängib Aasia Liigas meeskonnas Nikkō Ice Bucks. Fukufuji oli esimene jaapanlane, kes osales National Hockey League'i (NHL) mängus, mängides Los Angeles Kingsi eest neli kohtumist hooajal 2006–07. Esimene NHL-i draft'is valitud jaapanlane oli Hiroyuki Miura, kelle valis 1992. aasta NHL-i draft'is Montreal Canadiens, kuid tema NHL-is ei mänginud. Fukufuji on esimene jaapani kodanik, kes on NHL-is väravavahina draft'itud, ning teine jaapani rahvusest mängija, kes on draft'is valitud. 
Rahvusvahelisel tasandil on Fukufuji esindanud Jaapani jäähokikoondist mitmetel maailmameistrivõistlustel.
Enefit AS

Enefit AS on Eesti Energia kontserni kuuluv ettevõte, mis pakub klientidele kasulikke, mugavaid ja uuenduslikke energialahendusi, mis muudavad energiatarbimise efektiivsemaks ja keskkonnasõbralikumaks. Lisaks Eestile tegutseb Enefit Lätis (Enefit SIA), Leedus (Enefit UAB) ja Poolas (Enefit SP. Z o.o.). Enefit AS-i juhatuse esimees on Kelli Toss-Kaasik.
Eesti Energia viis 2024. aasta jaanuarist kõik klienditeeninduse ja energiateenuste pakkumisega seotud tegevused tütarettevõtte Enefit AS-i alla. Enefit on ühtlasi ka kontserni rahvusvaheline brändinimi.
Teenused
Enefiti teenuste alla kuuluvad:
Enefiti erakliendid saavad küsimustega pöörduda klienditeenindusse numbril 777 4040 (E-R 8-18) ja aadressil teenindus@enefit.ee.
Enefiti ärikliendid saavad küsimustega pöörduda klienditeenindusse numbril 777 2020 (E-R 9-17) ja aadressil arikliendid@enefit.ee.
Enefit Solutions

Enefit Solutions AS on Eesti Energia tütarettevõte, mis tegeleb tehnoloogiliste lahenduste pakkumisega energeetika- ja tööstusettevõtetele. Täpsemalt pakub Enefit Solutions metallkonstruktsioonide, kaevandus-, energeetika- ja tööstusseadmete projekteerimist ja valmistamist ning lisaks ka seadmete remonti ja hooldusteenust ning metallide- ja keevisliidete ekspertiisi.&lt;ref name="enefit.com/enefit-solutions"&gt;&lt;/ref&gt;
Enefit Solutions panustab Eesti varustuskindlusesse elektrijaamade, keemiatehaste ja kaevanduste korrashoiuteenusega ja tehnoloogiliste lahenduste elluviijana.
Ettevõtte ajalugu ulatub 1959. aastasse, mil see kandis nime "Eesti Energoremont". Aastatel 2009–2016 kandis ettevõte nime "Eesti Energia Tehnoloogiatööstus AS".
Ettevõte pakub tööd ligi 900 spetsialistile.
Enefit Solutionsi kliendid on tööstusettevõtted enam, kui 50 riigist. Enefit Solutionsi suurklientide hulka kuuluvad Enefit Power, Siemens, VKG, Fortaco jpt.
Enefit Solutionsi juhatuse esimees on Rait Kalda.
Tšernogorsk

Tšernogorsk on linn Venemaal Hakassias. Asub Lääne-Sajaanist põhja pool Jenissei vasakkalda lähedal, 16 km Abakanist loodes. 
1907. aastal hakati tänapäeva linna alal kivisütt kaevandama. Linn on asutatud 1936. aastal, kui liideti mitu söekaevanduste juures asunud küla. 1942. aastal rajati linna juurde sunnitöölaager. 1955. aastal laager suleti.
Tšernogorski haldusalasse kuulub ka Prigorski alev.
2025. aastal oli linnas 75 672 elanikku.
Ristilt mahavõtmine (Rubens)

Ristilt mahavõtmine võib viidata flaami maalikunstnik Peter Paul Rubensi mitmele teosele:
Käthe Kollwitz

Käthe Kollwitz (neiupõlvenimega Schmidt; 8. juuli 1867 Königsberg – 22. aprill 1945 Moritzburg, Dresdeni lähedal) oli saksa graafik, maalikunstnik ja skulptor. Oma sageli tõsiste, kohati hirmutavalt realistlike litograafiate, ofortide, vaskgravüüride, puulõigete ja isiklikel oludel ja kogemustel põhinevate skulptuuridega arendas ta välja iseseisva kunstistiili, mis integreeris ekspressionismi ja realismi mõjutusi.
Ta veetis oma lapsepõlve aastatel Königsbergis, kus ta elas 1885. aastani. Isa toel hakkas ta 1881. aastal võtma tunde maalikunstnik Gustav Naujoki ja graveerija Rudolf Maueri käe all. Kuna naistel ei lubatud kunstiakadeemiatesse astuda, õppis ta aastatel 1886/87 Berliini Naiskunstnike Ühingu nn Naisteakadeemias. Ta sai õpetust Karl Stauffer-Bernilt ning tutvus Gerhart Hauptmanni ja Arno Holziga. Sel ajal hakkas ta huvituma Max Klingeri graafilistest töödest, viimase oforditsüklid avaldasid talle püsivat mõju. Aasta pärast naasis ta Königsbergi ja teda õpetas Emil Neide, kes oli ise Königsbergi Kunstiakadeemia vilistlane ja hiljem õpetaja. Seejärel õppis ta Münchenis Ludwig Herterichi käe all kuni 1890. aastani.
Pärast õpingute lõpetamist elas ta aasta aega kunstnikuna Königsbergis, enne kui abiellus 1891. aasta juunis oma kauaaegse kihlatu, arst Karl Kollwitziga. Koos kolisid nad Berliini töölisklassi linnaossa, Prenzlauer Bergi linnaossa, nurgamajja tollal Weißenburger Straßel (nüüd Kollwitzstraße 56A), otse tollal Wörther Platzil (tänav on alates 1947. aastast tema järgi nimetatud). 1892. aastal sünnitas ta poja Hansu ja 1896. aastal poja Peteri. Aastatel 1898–1902/1903 õpetas ta Berliini Naiskunstnike Assotsiatsiooni Naisakadeemias.
Ta äratas esmakordselt laialdast tähelepanu oma osalemisega 1898. aasta suurel Berliini kunstinäitusel, kus ta esitles oma ofortide sarja "Kudujate mäss". Ta oli selle tsükli kolm esimest lehte litograafiatena juba 1893. aastal valmistanud pärast Gerhart Hauptmanni näidendi "Kangrud" esietendust. Max Liebermann oli nii vaimustuses, et esitas noore kunstniku samal aastal väikese kuldmedali kandidaadiks. Keiser Wilhelm II lükkas ettepaneku aga tagasi. Ta kirjeldas moodsat kunsti kui "rennikunsti"; see oli teravas vastuolus tolleaegse historitsismi ja kõrgklassi salongimaaliga. Reaktsioon tema esimesele plakatile "Kodutööde näitusel" (1906) oli sarnane. Kurnatud naise halastamatu kujutamine vihastas Saksa keisrinna nii palju, et ta keeldus näitust külastamast seni, kuni plakat oli avalikult väljas. 1910. aastal alustas ta skulptuuriga. Tal tekkis lähedane sõprus Berliini maalikunstniku Otto Nageliga.
Suusahüpped 1964. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1964. aasta taliolümpiamängudel toimusid 31. jaanuarist 9. veebruarini, kus suurmäe võistlus toimus Bergiseli suusahüppemäel Innsbruckis ja normaalmäe võistlus Toni Seelose olümpiahüppemäel Seefeldis.
Need olid ka 25. põhja suusaalade maailmameistrivõistlused. Seega anti lisaks olümpiamedalite jagamisele välja ka maailmameistrivõistluste medaleid. 
Esmakordselt oli programmis kaks suusahüppeala: üks väiksemal tavalisel hüppemäel (normaalmägi), nagu varemgi, ja teine ​​suurel hüppemäel. Hüppajad sooritasid kolm hüpet, millest arvestati kaks parimat.
See oli viimane kord, kui Saksamaa Liitvabariik ja Saksa Demokraatlik Vabariik võistlesid taliolümpiamängudel ühtse Saksamaa võistkonnana.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 31. jaanuar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
&lt;br&gt;Riike: 15
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: Helmut Recknagel, Saksamaa ÜV
&lt;br&gt;Maailmameister 1962 : Toralf Engan, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 52
&lt;br&gt;Riike: 15
&lt;br&gt;Maailmameister 1962: Helmut Recknagel, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Carrie Coon

Carrie Alexandra Coon (sündinud 24. jaanuaril 1981) on ameerika näitleja. Ta on pälvinud Critics' Choice televisiooniauhinnna ning olnud nomineeritud kahele Primetime Emmy auhinnale ja ühele Tony auhinnale.
Televisioonis oli tema esimene tuntud roll Nora Durst HBO draamasarjas "The Leftovers" (2014–2017). Seejärel sai ta oma esimese Primetime Emmy nominatsiooni kategoorias parim naispeaosatäitja lühi- või antoloogiasarjas või filmis Gloria Burgle'i rolli eest FX antoloogiasarja "Fargo" (2017) kolmandal hooajal. Tema teine ​​Primetime Emmy nominatsioon oli kategoorias parim naispeaosatäitja draamasarjas Bertha Russelli kehastamise eest HBO draamasarjas "Kuldaeg" (2022–praeguseni). Ta kehastas Lauriet sarja "Valge Lootos" (2025) kolmandal hooajal.
Ta tegi oma filmidebüüdi näideldes filmis "Kadunud" (2014). Lisaks on ta näidelnud veel filmides "Salajased paberid" (2017), "Lesed" (2018), "Pesa" (2020), "Boston Strangler" (2023) ja "His Three Daughters" (2024). Ta on teinud kaasa ka kassahittides nagu " " (2018), kus ta kehastas Proxima Midnight'i, ja " (2021) ning selle järjes " (2024), kus ta kehastas Callie Spenglerit. Coon tegi oma Broadway debüüdi näidendi "Kes kardab Virginia Woolfi?" uuslavastuses (2012), kus ta kehastas naiivset abikaasat Honey ning mille eest ta oli nomineeritud Tony auhinnale parima naiskõrvalosatäitja näidendis kategoorias.
Lapsepõlv ja haridus.
Carrie Alexandra Coon sündis Copleys Ohios 24. jaanuaril 1981. Tema vanemad on Paula Coon (neiupõlvenimega Ploenes) ja John Coon. Tal on vanem õde, vanem vend ja kaks nooremat venda. Ta lõpetas Copley keskkooli 1999. aastal ja õppis seejärel Mount Unioni ülikoolis, mille lõpetas 2003. aastal bakalaureusekraadiga inglise ja hispaania keeles. 2006. aastal omandas ta Wisconsini Ülikoolis näitlemise erialal magistrikraadi.
Suusahüpped 1968. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1968. aasta taliolümpiamängudel toimusid 11.–18. veebruarini: suure mäe võistlus peeti Saint-Nizier-du-Moucherotte'is ja normaalmäe võistlus toimus Autrans'is. Need olid ka 27. põhja suusaalade maailmameistrivõistlused. Lisaks olümpiamedalitele anti välja ka maailmameistrivõistluste medaleid.
Tšehhoslovakkia juhtis medalitabelit kahe medaliga, millest üks oli kuld. Vladimir Belussovi võidetud kuldmedal suusahüpetes oli ainus medal, mille Nõukogude Liit kunagi suusahüpetes võitis.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: Veikko Kankkonen, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1966 : Bjørn Wirkola, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: Toralf Engan, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1966: Bjørn Wirkola, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
R. Martin Klein

Robert Martin Klein (sündinud 1. oktoobril 1947 Stamfordis Connecticuti osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Uptime

Uptime OÜ on 1992. aastal asutatud Eesti tarkvaraarendusettevõte, mis keskendub tarkvara erilahenduste loomisele. Eesti ühe suurima IT-ettevõttena on Uptime’il kontorid Eestis, Norras, Taanis, Šveitsis, Poolas ja Hispaanias. Grupis töötab üle 200 inimese.
Ajalugu.
Uptime loodi 1992. aastal, ettevõtte esimeseks nimeks oli Capricorn. 1997. aastal liideti ettevõttega kaks väiksemat arendusfirmat ning uueks nimeks sai Süsteemiarenduse Partnerid. Alates 2004. aastast kasutatakse tänast nimekuju Uptime.
Algselt keskendus Uptime Eesti ettevõtete teenindamisele ning portfellis olid vaid üksikud kliendid välismaalt. Ettevõtte rahvusvaheline laienemine algas 2010. aastate alguses:
●      2013 – Norra ettevõtte Comperio enamusosaluse omandamine
●      2016 – laieneti Šveitsi
●      2018 – Taani ettevõtte West Soft Development enamusosaluse omandamine
●      2020 – Poola ettevõtte JMMJ Software enamusosaluse omandamine
●      2021 – Eesti tarkvarafirma Opus Development enamusosaluse omandamine
●      2023 – Poola ettevõtte Vimanet enamusosaluse omandamine
●      2024 – Hispaania ettevõtte Unatec enamusosaluse omandamine
Tegevusvaldkond.
Uptime arendab erilahendusena loodavaid tarkvaralahendusi, sealhulgas keerukaid infosüsteeme, veebi- ja mobiilirakendusi, pilvepõhiseid teenuseid ning SharePointi-põhiseid tööriistu. Peamised kasutatavad tehnoloogiad on .NET, Java, PHP, Node/React ja teised üldlevinud raamistikud.
Uptime pakub teenuseid valdkondadeüleselt, luues IT-erilahendusi näiteks energeetika-, meedia- ja kaubandussektori ettevõtetele. Ettevõtte suurimate klientide hulka kuuluvad näiteks Alexela (Eestis), Ørsted (Taanis), Äripäev (Eesti), Naturgy, Repsol, Iberdrola ja Endesa (Hispaanias).
Juhtimine ja finantsnäitajad.
Ettevõtte tegevjuht on Eero Tohver.
Uptime rakendab juhtimisstrateegiat, mille kohaselt jäävad välisriikides omandatud ettevõtetes senised juhid vähemusosalusega edasi tegutsema, säilitades nii kohaliku iseseisvuse ja tugeva turutunnetuse.
2023. aasta kujunes ettevõtte jaoks senise ajaloo edukaimaks. Rahvusvahelise IT-firma käive kasvas võrreldes eelmise aastaga ligi 12%, ületades 18 miljoni euro piiri, misjuures kujunes EBITDAksi 3,6 miljonit eurot. Üle poole käibest teeniti Eestist väljastpoolt.
Juuli 2025

Juuli 2025, kroonika.
2025. aasta juuli algas teisipäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem neljapäeval.
Advokaadibüroo Lepmets &amp; Nõges

Advokaadibüroo Lepmets &amp; Nõges on noorusliku kollektiiviga Eesti advokaadibüroo, mis kuulub rahvusvahelisse advokaadibüroode võrgustikku .
Algusaastatel oli tegemist õigusbürooga, mille asutasid 2013. aastal Ott Lepmets ja Kristjan Nõges. Hiljem arenes õigusbüroost välja advokaadibüroo.
Advokaadibüroo Lepmets &amp; Nõges saavutas 2025. aastal 7. koha Äripäeva Advokaadibüroode TOPis.
Välislingid.
Advokaadibüroo Lepmets &amp; Nõges – ametlik koduleht
RAADIOSAADE: Sõbrad lõid advokaadibüroo, kust üle kümne aasta pole keegi ära läinud - Äripäev
Reginald Kallas

Reginald Kallas (3. november 1920 Oru vald, Viru maakond Eesti – 22. juuli 1987 Tallinn Eesti NSV), spordiajakirjanik ja Eesti NSV sporditegelane. 
Reginald Kallas sündis 1920. aastal Oru vallas Virumaal, lõpetas 1940 Tartu õhtukkeskkooli. Astus 1940 tööle miilitsasse Tartus ja võttis II maailmasõjast osa hä­vituspataljonis, Eesti Partisaniliikumise Staabi partisanina Leningradi ja Pihkva oblasti aladel ja 8. Eesti Laskurkorpuses, poliittöötajana. 
Ta oli pärast teist maailmasõda 1947–1948 Viljandimaa spordikomitee esimees, 1948–1950 VSÜ Kalevi kesknõukogu aseesimees, 1950. aastast Õhtulehe osakonnajuhataja ja vastutav sekretär. aastatel 1951–1956 teenis Nõukogude armees ohvitserina, 1958–1963 töötas EKP Keskkomitee instruktorina, lõpetas 1963 Moskvas kõrgema parteikooli ja oli 1963–1981 Spordilehe toimetajana.
Reginald Kallas oli ENSV Spordikomitee kolleegiumi liige ja Ajakirjanike Liidu juhatuses, 1962–1964 oli Moodsa Viievõistluse Föderatsiooni presiidiumi esimees. Spordiselts Kalevi auliige (1964), Suure Isamaasõja Tallinna ja Põhja-Eesti endiste partisanide ja luurajate koondise esimees.
Ralf Raudberg

Ralf Raudberg (2. november 1921 Tallinn Eesti – 26. veebruar 1975 Tallinn Eesti NSV) oli Eesti NSV ajakirjanik ja Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Komitee juhatuse esimehe asetäitja.
Ralf Raudberg sündis 1921. aastal Tallinnas töölisperekonnas. Teise maailmasõja ajal, NSV Liidu tagalas lõpetas 1942. aastal sõjakooli ja võttis ohvitse­rina (kapteni auastmes) osa Teisest maailmasõjast 8. Eesti Laskurkorpuses. Oli alates 1944. aastast NLKP liige.
Teise maailmasõja järel oli Eestis 1946. aastast seotud vabariigi ajakirjandusega. Ta oli kirjanduslik kaastööline "Noorte Hääl" toimetuses ja hiljem, olles lõpetanud EKP Keskkomitee Vabariikliku Parteikooli, "Noorte Hääle" osakonnajuhataja ja toimetaja asetäitja. 1951. aastast oli R. Raudberg EKP Keskkomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna sektorijuhataja, seejärel töötas ta "Rahva Hääle" toimetaja asetäitjana ning toimetas ühtlasi ka ajakirja "Pilt ja Sõna".
1968. aastal valiti R. Raudberg Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Komitee juhatuse esimehe asetäitjaks (1968–1975). 
Ralf Raudberg suri 1975. aastal Tallinnas.
Tunnustus.
R. Raudberg oli autasustatud Punatähe ordeniga ja mitme medaliga ning Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjadega.
Lauren Grinberg

Lauren Grinberg (sündinud 8. märtsil 2000 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 2024. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli teatrikunsti õppekava näitleja erialal (31. lend).
Alates 2024. aasta sügisest on Lauren Grinberg Ugala teatri näitleja.
Bolnisi rist

Bolnisi rist (gruusia keeles ბოლნური ჯვარი "bolnuri džvari") on risti üks erikujusid ning Gruusia üks rahvussümboleid. Rist pärineb 5. sajandil ehitatud Bolnisi Sioni kiriku ehitusdekoorist. Risti võidakse kujutada nii koos seda ümbritseva ringiga nii nagu originaalkujutisel, kui ka ilma selleta.
Kujult on Kreeka ristil põhinev Bolnisi rist üks käppristi ("croix pattée") variante, mis oli hilisantiigi ja varakeskaja kristlikus sümboolikas sageli kasutatud motiiv. Bolnisi risti iseloomulik tunnus on ristiharude nõgusus nii külgedel kui ka haru tipus (Gruusia lipul on küll käppristid, ent need pole Bolnisi ristid).
Bolnisi risti peetakse näiteks universaalse kristliku sümboli kohandamisest kohaliku traditsiooni järgi ja kiriku rollist Gruusia kunstitraditsiooni kujundajana.
Bolnisi risti kasutab sageli Gruusia Õigeusu Kirik.
Samuti on Bolnisi rist Bolnisi linna vapil ja lipul.
Bolnisi kiriku raidtekst ja rist on kujutatud Gruusia 500-larisel rahatähel.
Loti departemangu haldusüksuste loend

Selles loendis on ära toodud kõik Loti departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 17 kantonit. Vallad Cahors (kogupindalaga 64,72 km²) ja Figeac (kogupindalaga 35,16 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Vallad.
Departemangu 313 valda (seisuga 1. jaanuar 2019):
Suusahüpped 1972. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1972. aasta taliolümpiamängudel toimusid 6.–11. veebruarini. Suure mäe hüpped toimusid Ōkurayama suusahüppestaadionil ja normaalmäe hüpped Miyanomori suusahüppestaadionil. Need olid ka 29. põhja suusaalade maailmameistrivõistlused. Lisaks olümpiamedalitele anti välja ka maailmameistrivõistluste medaleid. 
Jaapani meeskonna strateegia toimis: normaalmäe hüpetel saadi kolmikvõit. Vaatamata kolmele võidule 1971/72. aasta nelja hüppemäe turneel pidi võitja Yukio Kasaya enne Bischofshofenis toimunud finaalvõistlust koju tagasi lendama, et koos meeskonnakaaslastega intensiivselt olümpiavõistlusteks valmistuda. Vastasel juhul oleks tal olnud võimalus saada esimeseks sportlaseks, kes võidab kõik neli nelja hüppemäe turniiri individuaalvõistlust.
Need olid kõigist taliolümpiamängude hüppevõistlustest ühed meeldejäävamad. Normaalmäel (70 m) saavutas korraldajamaa Jaapan hämmastava kolmikvõidu, mis oli nende esimene medal olümpiamängude suusahüpete ajaloos, samas kui suure mäe (90 m) võistluse võitis Wojciech Fortuna, teismeline Poolast, kes oli puhangulisest tuulest kasu lõiganud. See oli Poola esimene taliolümpia kuldmedal.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 6. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 56
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Jiří Raška, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1970 : Gari Napalkov, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 52
&lt;br&gt;Riike: 15
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: Vladimir Beloussov, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1970: Gari Napalkov, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Jura departemangu haldusüksuste loend

Selles loendis on ära toodud kõik Jura departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 17 kantonit. Vallad Dole ja Lons-le-Saunier on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata. Sulgudes on märgitud endine valla nimi, mille alusel on kanton oma koodi saanud.
Coronado saared

Coronado saared (hispaania keeles "Islas Coronado" või "Islas Coronados"; tõlkes 'Kroonimissaared') on Vaikse ookeani saarestik, mis asub umbes 13 km kaugusel Mehhiko Baja California osariigi looderannikust. Kuulub Mehhikole.
Tugevate tuulte ja lainete poolt räsitud kivised saared on enamjaolt asustamata, kuid saarel elab majakavaht ning paikneb väike sõjaväegarnison. Saared pakuvad vaatamata välimusele, olulist varjupaika merelindudele ning seal kasvab taimestik, sealhulgas kuut endeemilist liiki, mida ei leidu mitte kusagil mujal maailmas. Saarte ümbruses elab laialdane ja mitmekesine mereelustik.
Saarte ajalugu ulatub tuhandete aastate taha, mil neid kasutasid aeg-ajalt piirkonna põlisrahvad. Esimesed eurooplastest meresõitjad nägid saari 1542. aastal. Sajandeid hiljem said saartest nädalalõpureiside sihtkohad, salajased hasartmängukohtad ja salakaubavedajate peatuspaigad kuniks Mehhiko merevägi hakkas rikkumisi tõsisemalt jälgima ja tõkestama. Ameerika Ühendriikides asuv Coronado linn, mis jääb saartest 27 km põhja suunas, sai oma nime saarte järgi. Teise maailmasõja ajal kasutasid Mehhiko ja Ameerika Ühendriigid saari ühisteks sõjalisteks õppusteks, kuid need said kurikuulsaks, kui USA allveetõrjelaev pommitas saart kooskõlastamata harjutuse ajal. Saarel paiknesid pommitamise ajal Mehhiko mereväelased ning Mehhiko valitsus esitas juhtumi tõttu kaebuse. Laeva komandör, tulevane saientoloogia looja L. Ron Hubbard, vabastati juhtumi tõttu ametist.
Tänapäeval on Coronado saared Mehhiko looduskaitseala. Külastajatel on lubatud nende vetes peatuda, sukelduda ja snorgeldada, kuid saarte endi külastamine ei ole lubatud.
Looduskaitse all olevad seened Soomes

2023. aasta seisuga kaitsealused seened Soomes on välja toodud Finlexi vastaval aadressil ja jagatud erinevatesse kategooriatesse. Lisaks vaata Soome seente punast nimestikku.
Suusahüpped 1976. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1976. aasta taliolümpiamängudel toimusid 7.–15. veebruarini. Need olid ka 31. põhja suusaalade maailmameistrivõistlused. Lisaks olümpiamedalitele anti välja ka maailmameistrivõistluste medaleid. Toimumispaigaks olid Bergiseli suusahüppemägi ja Toni Seelose olümpiahüppemägi Seefeldis Tiroolis. Pärast 1964. ja 1968. aastat oli see kolmas ja viimane kord, kui olümpia suusahüppevõistlused toimusid erinevates kohtades.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 17. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Yukio Kasaya, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1974 : Hans-Georg Aschenbach, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 54
&lt;br&gt;Riike: 15
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: Wojciech Fortuna, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1974: Hans-Georg Aschenbach, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Romb (heraldika)

Romb ehk kaldruut (prantsuse keeles "losange", inglise keeles "lozenge", saksa keeles "Raute") on heraldikas rombikujuline subordinaaride hulka kuuluv vapikujund, enamasti veidi kitsam võrreldes kõrgusega, meenutades sageli ruutu masti tähist.
Erikujud.
Rombi kitsam variant, mille kõrgus on märgatavalt suurem laiusest, on fusiil (prantsuse "fusée", inglise "fusil", saksa "Spindel" ja "Wecke").
Mõnedes heraldikatraditsioonides võidakse eristada õõnes rombi (inglise "mascle", prantsuse "macle", "losange évidé", saksa "Fensterraute") ja läbistatud rombi (inglise "rustre"). Kilp või väli võib olla rombidega kaetud või rombiline (inglise "lozengy", "fusilly", saksa "wecked").
Meriino lammas

Meriino lammas ehk meriino on peene säbrulise villaga lambatõug, keda kasvatatakse peamiselt villa tootmiseks. Tõu aretuses on keskendutud villa omadustele, mistõttu on vähenenud kehamass ja liha kvaliteet .
Tõuomadused ja kohanemisvõime.
Meriino lambad on peene, tiheda ja ühtlase valge villaga. Tõugu hinnatakse vastupidava kehaehituse ja kõrgekvaliteedilise villa tõttu — lühike kael, tugevad jalad ja hea tervis teevad nad sobivaks erinevatesse pidamistingimustesse. Mõnel isendil esinevad naha voldid, mis suurendavad villa saagikust.
Tänu geneetilistele eripäradele suudavad meriinod hästi kohaneda erinevate kliimatingimustega. Uuringud on näidanud, et nende ainevahetuse regulatsioon, tugev immuunsüsteem, kehatemperatuuri kontroll ja võime taluda hapnikuvaegust on seotud nende päritoluga. Neid kasvatatakse edukalt nii põllumajanduspiirkondades kui ka rasketes mägitingimustes, kus nad ületavad teisi kariloomi kuumataluvuse poolest.
Päritolu.
Meriino tõu kujunemist seostatakse Hispaaniaga, kus see arenes välja mitmete ajalooliste perioodide vältel kohaliku lambakarja ristamisel välismaiste tõugudega:
sajandil eKr – 5. sajandil pKr toodi sisse aretusloomi Põhja-Itaalia Apuulia piirkonnast,
8. sajandil lisandus mõju Põhja-Aafrikast pärit berberi lambatõult,
15. sajandil Inglismaalt toodud peenvillalistelt kotsvoldi lammastelt.
Kuigi kõigil neil tõugudel oli oma roll meriino kujunemisel, näitavad uuringud, et enamik eellastest pärines siiski Hispaaniast.
Tootlikkus ja villa omadused.
Meriinovill on kõrgelt hinnatud materjal kvaliteetsete tekstiilide tootmisel ning sellest valmistatud rõivad on tarbijate seas eelistatud. Villkatte moodustavad üksnes alusvillkarvad, mis on peened ja lühikesed, andes sellele erilise pehmuse ja soojapidavuse.
Suusahüpped 1980. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1980. aasta taliolümpiamängudel toimusid 17. veebruarist kuni 23. veebruarini Lake Placidi olümpia suusahüppekompleksis. Need olid ka 33. põhja suusaalade maailmameistrivõistlused. Lisaks olümpiamedalitele anti välja ka maailmameistrivõistluste medaleid.
Väga tugevad võistkonnad olid Austrial ja Soomel, kes jagasid omavahel neli medalit ja kumbki tuli olümpiavõitjaks.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 17. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: Hans-Georg Aschenbach, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1978 : Mathias Buse, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 23. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: Karl Schnabl, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1978: Tapio Räisänen, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Edgar-Karl Altmäe

Edgar-Karl Altmäe (perekonnanimi kuni 7. aprillini 1936 Allermann; ka Edgar Altmäe; 5. veebruar (vkj) / 18. veebruar 1917 Tallinn – 26. september 1945) oli eesti poksija.
Ta sai Eesti meistrivõistlustel 1937. aastal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) teise koha.
Ta oli kokku kahekordne Eesti meister, 1938. aastal poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) ja 1939. aastal raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg).
Paetongtarn Shinawatra

Paetongtarn Shinawatra (tai keeles แพทองธาร ชินวัตร; hüüdnimi Ung Ing; sündinud 21. augustil 1986 Bangkokis) on Tai poliitik, kes oli 16. augustist 2024 kuni 29. augustini 2025 Tai peaminister. 
Ta juhib aastast 2023 Pheu Thai Parteid.
Shinawatra suguvõsas on veel prominentseid poliitikuid: Paetongtarni isa Thaksin Shinawatra oli peaminister aastatel 2001–2006 ning tädi Yingluck Shinawatra 2011–2014. Paetongtarn Shinawatra on riigi ajaloo noorim peaminister. Alates 30. juunist 2025 on ta ka kultuuriminister.
1. juulil 2025 peatas Tai Konstitutsioonikohus tema volitused ning valitsusjuhi kohuseid hakkas täitma asepeaminister Suriya Juangroongruangkit. 
29. augustil 2025 tagandas Tai konstitutsioonikohus peaminister Paetongtarn Shinawatra eetikanormide rikkumise tõttu ametist pärast vaid aastast võimul olemist, mis oli Reutersi hinnangul järjekordne purustav hoop Shinawatra poliitilisele dünastiale ja võib sisse juhatada uue segaduste perioodi.
Suusahüpped 1984. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1984. aasta taliolümpiamängudel toimusid 12. veebruarist kuni 18. veebruarini. Võistlused toimusid Igmani mäele ehitatud kompleksis Sarajevost edelas. 
Mänge domineerisid kaks noort võistlejat, kui 19-aastane idasakslane Jens Weissflog jagas rambivalgust aasta vanema soomlase Matti Nykäneniga. Normaalmäel võitis Weissflog enne Nykäneni, suurel mäel oli aga võidujärjekord vastupidine. 
See oli viimane kord, kui suusahüppealad arvestati maailmameistrivõistluste hulka. Võistkondlik suusahüppeala, mis esmakordselt toimus 1982. aasta maailmameistrivõistlustel, ei kuulunud veel olümpiaprogrammi. 
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 12. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1980: Toni Innauer, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1982 : Armin Kogler, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 18. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1980: Jouko Törmänenl, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1982: Matti Nykänen, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Saalomoni sõlm

Saalomoni sõlm ehk Saalomoni pitsat (ladina "sigillum Salomonis") on kahest rõngaks suletud paelast, mis on omavahel põimunud, kujundatud ornamendimotiiv, mida on kasutatud paljudes kultuurides.
Kirjeldus.
Enamikul kujutistel põimuvad paelad vaheldumisi teineteise pealt ja alt, moodustades keskel nelinurkse ava; paelte ülejäänud osa on suunatud nelja silmusena ristikujuliselt neljas suunas. Need silmused võivad olla kujundatud ovaalsetena, nurgelistena või kolmnurksetena, samuti võivad nad lõppeda mõne ornamendimotiiviga, näiteks lehekujuga.
Kasutamine.
Saalomoni sõlme võib sageli leida Vana-Rooma mosaiikidelt. Samuti esineb see varakeskajast alates koos põimornamendiga kiviristide ja kirikute dekooris, enamasti reljeefidel, kuid ka kiviraidurimärkidel ja arvatavasti tõrjemaagilise märgina keskaegses grafitis.
Suusahüpped 1988. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1988. aasta taliolümpiamängudel koosnesid kolmest alalt, mis toimusid 14. veebruarist kuni 24. veebruarini Alberta suusahüppemäel Kanada olümpiapargis. Calgary mängudele lisandus uus ala, mis oli esimene programmimuudatus pärast 1964. aastat, kui debüteeris võistkondlik ala. 
Silmapaistev oli Matti Nykäneni saavutus, kes võitis Soome võistkonnaga meeskondliku olümpiakulla ja tuli olümpiavõitjaks nii normaalmäel kui suurel mäel.
Tulemused.
Normaalmägi.
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1984: Jens Weissflog, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1987 : Jiri Parma, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 23. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 55
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1984: Matti Nykänen, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Andreas Felder, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Meeskonna võistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 24. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 11 riiki
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Matti NykänenAri-Pekka NikkolaTuoma YlipulliPekka Suorsa
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Iga vooru ühe sportlase halvim hüpe langes välja. Suured favoriidid olid Soome ja Tšehhoslovakkia, samas kui pronksi nimel oodati kolmepoolset võitlust Norra, Jugoslaavia ja Austria vahel. Juba enne esimest hüpet palus Nykänen žüriil starti kolm väravat allapoole nihutada; seda tehti siis enne teist vooru. Noored Austria hüppajad esinesid veenvalt, samas kui "veteranid" Vettori ja Felder treener Paul Ganzenhuberi sõnul "kukkusid täielikult läbi".
Aleksandr Poskrebõšev

Aleksandr Nikolajevitš Poskrebõšev (vene Александр Николаевич Поскрёбышев; 7. august 1891 Uspenskoje, Vjatka kubermang – 3. jaanuar 1965 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigimees, poliitik ja parteitegelane.
Ta oli üle 20 aasta Jossif Stalini isiklik abi. Keskkomitee erisektori juht (Stalini sekretariaat, 1928–1952). Kindralmajor. Ta oli VSDT(b)P liige alates märtsist 1917.
Ta sündis aastal 1891 Uspenskojes Slobodskoi maakonnas Vjatka kubermangus (praeguse haldusjaotuse järele Slobodskoi rajoonis Kirovi oblastis). Pärast velskrikooli lõpetamist oli ta aastatel 1917–1918 varteitööl Barantšas. Aastatel 1918–1919 Turkestani eriarmee poliitilises osakonnas, aastatel 1919–1921 oli ta Zlatoustis ringkonna sõjalise revolutsioonikomitee esimees, seejärel – rajooni Tööliste ja Talupoegade Saadikute Nõukogu täitevkomitee esimees. Aastatel 1921–1922 oli ta parteitööl Ufas.
Aastal 1922 suunati ta tööle Moskvasse, ta töötas VK(b)P, ja NLKP–s: ta oli instruktor, asjade juhi asetäitja ja Jossif Stalini abi. Aastatel 1923–1924 oli ta ÜK(b)P Keskkomitee haldusosakonna juht, aastatel 1924–1929 ÜK(b)P peasekretäri abi. Aastal 1927 lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli majandus-õigusteaduskonna.
Trinokkel

Trinokkel on Eesti ajaleht.
Ta ilmub alates märtsist 2025, iga kuu viimasel laupäeval, Postimehe vahel. 
Lehe toimetajad on Mihkel Kunnus ja Jaak-Kristian Sutt.
Kiviraidurimärk

Kiviraidurimärk ehk täksurimärk on tegija poolt valmis kiviplokile, kvaadrile vm raiddetailile sisse raiutud meistrimärk, mis võis tähistada kas töötegijat individuaalselt või ehitusüksust. Tavaliselt on kiviraidurimärk lihtne geomeetriline kujund või täht.
Anne mõis (Tartu-Maarja)

Anne mõis (saksa keeles "Annenhof") oli väike mõisaansambel, mis asus Tartu tänases kaguservas Annelinnas. Vasula rüütlimõisa alt majandatud karjamõisa viimaseks omanikuks oli Nicolai Gotthard von Stiernhielm.
Etümoloogia.
Eesti aladel leidus 14 mõisat, millele leidus saksakeelne vaste "Annenhof". Enamik neist olid karjamõisad. Anne mõisa kohanimi on tuletatud varasemast Anne talust ning seostub naisenimega Anne, mis on teisend nimest Anna (heebrea keeles "Hannah", mis tähendab "armu"). Tartu-Maarja kihelkonna alla kuulunud mõisa järgi on sealsamas nime saanud Anne luht, Anne kanal, Annelinn, Annemõisa tänav ja bussipeatus.
Ajalugu.
Anne ja Roosa taludest moodustatud karjamõisa hooneid teadaolevalt esimesena kujutanud maakaart pärineb aastast 1806.
1865. aastaks oli valminud praeguseks lammutatud peahoone Jaama tänava lõpust algava maantee lähedale, mis kulgeb Räpinasse. 19. sajandi teisel poolel toimus ilmselt suurem ümberehitus, millega mõisa juurde ehitati mitmeid maakividest ja tellistest majandushooneid ning rajati mõisapark. Teisele poole maanteed kujunes mõisa kalmukohast aja jooksul Rahumäe kalmistu.
Mõisahoonetest avanes hea vaade üle Tartu piirini ulatuva Anne luha, maastikule nii ühel kui ka teisel pool Emajõge.
1920.–1930. aastail üüriti mõisasüda linnale, seda kasutati kahe hoolekandeasutuse asutamiseks ja ülalpidamiseks. Nõukogude okupatsiooni kestel lisandusid individuaalelamud. 1990. aastate alguses kavandati hüljatud ja suuresti lagunenud peahoonesse tervisekeskust. Idee ei leidnud siiski teostust.
2006. aasta kevadel lammutati viimaks peahoone kahekorruseline telliskivivare, kõrvalhoonetest on tänaseks alles jäänud üksnes võlvkelder. Mõisaaegsest pargist on säilinud rühmiti istutatud tammed ning gootilik allee üle sajandi vanuste põlispärnadega.
Kunstis.
1852. aastal pälvis Georg Friedrich Schlater õlimaali "Tartu lähistelt ülesõit Anne mõisa" ("Überfahrt nach Annenhof b. Dorpat") eest "vabakunstniku" tiitli Peterburi Kunstide Akadeemialt.
Annelinn.
1960. aastate lõpust kerkis Anne luhale linna uus elamurajoon Annelinn, valdavalt viie- kuni üheksakorruseliste paneelmajadega. 1970. aastate alguses valmis Emajõega paralleelselt kulgev piklik Anne kanal, millest kaevatud pinnasega oldi täidetud soiseid alasid üle terve luha. Aastakümnetega on linnaosa kokku sulandunud Ihaste ja Lohkvaga.
Suusahüpped 1992. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1992. aasta taliolümpiamängudel toimusid 9. veebruarist kuni 16. veebruarini. Toimumiskohaks oli Courchevelis asuv Tremplin du Prazi suusahüppekeskus.
Franci Petek, kes esindas nüüd äsja iseseisvunud Sloveeniat, oli valitsev maailmameister suurel hüppemäel, kuid 1991-92 hooaja domineerivaks figuuriks oli teismeliseealine sensatsioon Soomest Toni Nieminen. Nieminen võitis iga-aastase Nelja hüppemäe turnee 1992. aasta alguses ja saabus Albertville'i maailmakarika edetabelis juhtpositsioonil.
Kuueteistkümne aasta ja kaheksa kuu vanuselt oli Nieminen peaaegu kaks aastat noorem kui 1948. aasta taliolümpiamängude iluuisutamise meeste üksiksõidu võitja Dick Button ning 2010. aasta seisuga oli ta taliolümpiamängude ajaloo noorim meessoost individuaalmeister.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1988: Matti Nykänen, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1991 : Heinz Kuttin, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 16. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 59
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1988: Matti Nykänen, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: Franci Petek, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Meeskonna võistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 14 riiki
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1988: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Võistkond koosnes neljast sportlasest; iga võistkonna liige sooritas kaks hüpet, hinnates hüppe pikkust ja stiili. punktiarvestuses arvestati iga vooru kolme parimat hüpet.
Joosep Everts

Joosep Everts (4. veebruar (vkj)/ 17. veebruar 1916 Tallinn – 31. detsember 1951) oli eesti poksija. 
Ta poksis Eesti Töölisspordiliidu süsteemis Tallinna Töölisspordiühingus, alates 1939. aasta lõpust ÜENÜ Tallinna osakonnas ja Nõukogude teise okupatsiooni ajal Tallinna Dünamos.
Ta oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) Eesti meister 1940. aastal ja Eesti NSV meister 1941. aastal.
Ta võitis 1939. aasta II Eesti mängude poksivõistlustel Tallinnas Tallinna võistlejana kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) esikoha.
Ta osales kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) Eesti–Läti maavõistlusel 1940. aastal ja 1941. aasta Eesti NSV ja Läti NSV sõpruskohtumisel ning võitis mõlemad kohtumised.
Ta osales kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) detsembris 1940 Tallinna Dünamo–Moskva Dinamo sõpruskohtumisel, kus ta kaotas oma kohtumise. 
Edasine elukäik.
Ta mobiliseeriti suvel 1941 Nõukogude sõjaväkke. Ta olevat langenud Nõukogude–Saksa sõjas, kuid Rahvastikuregistri järgi suri ta 31. detsembril 1951 Eestis.
Suusahüpped 1994. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1994. aasta taliolümpiamängudel toimusid 20. veebruarist kuni 25. veebruarini Lysgårdsbakkenis.
Silmapaistvaid hüppajaid oli kaks, norralane Espen Bredesen, kes võitis kahel individuaalalal kulla ja hõbeda. Jens Weissflog tuli suurel mäel olümpiavõitjaks ja oma teise kuldmedali sai ta Saksamaa võistkonnaga võistkondlikus võistluses. Jens Weissflog oli ainus Sarajevo päevilt (1984. aasta) pärit võitja, kes kordas oma võitu Lillehammeris, ja see juhtus pärast seda, kui tema karjäär seiskunud oli, kuna ta ei suutnud kohaneda V-tehnika uute nõuete ja Saksamaa taasühinemisjärgse treeningusüsteemiga.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 25. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1992: Ernst Vettori, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1993 : Masahiko Harada, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
Finaal: 20. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 58
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1992: Toni Nieminen, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1993: Espen Bredesen, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Kümme aastat pärast võitu olümpia normaalmäel Sarajevos 1984. aastal võitis Weissflog veel ühe olümpia individuaalse kuldmedali.
Meeskonna võistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 22. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 12 riiki
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1992: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;Maailmameister 1993: 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Suusahüppevõistlus toimus tolleaegse valemi järgi, kus võistlejad sooritasid ühe hüppe kahes voorus. Võistkondliku võistluse reegleid aga muudeti. Varasematel olümpiamängudel sooritasid neli võistlejat kahes voorus kaks hüpet, kuid võistkonna tulemus liideti kolme parima katse põhjal. Lillehammeri mängudel arvestati võistkonna tulemusse kõik võistlejate hüpped.
Jamālpur

Senjagane on linn, mis asub vana Brahmaputra jõe kaldal Mejmenseini piirkonnas. See on Senjagane linnaosa ja Senjagane Seder alampiirkonna halduskeskus. Vastavalt Bangladesh 2022. aasta rahvaloendusele on Senjagane rahvaarv 158 873. See teeb sellest Bangladeshis 31. suurima linna.
Iisraeli välisministeerium

Iisraeli välisministeerium (heebrea keeles מִשְׂרַד הַחוּץ, "Misrad HaHutz"; araabia keeles وزارة الخارجية الإسرائيلية) on Iisraeli Riigi välisministeerium. Selle ülesanne on rakendada Iisraeli välispoliitikat ja edendada majandus-, kultuuri- ja teadusalaseid suhteid teiste riikidega.
Välisministeeriumi hoone asub valitsuskvartalis Jeruusalemma Givat Rami linnaosas. Aastast 2024 on välisminister Gideon Sa'ar.
Iisraeli välisministrite loend.
Iisraeli välisministeeriumit juhib välisminister (heebrea keeles שר החוץ, "Sar HaHutz"). Ta on pärast peaministrit ja kaitseministrit valitsuskabineti üks tähtsamaid liikmeid.
Suusahüpped 1998. aasta taliolümpiamängudel

Suusahüpped 1998. aasta taliolümpiamängudel toimusid 11. veebruarist kuni 17. veebruarini Hakuba suusahüpete staadionil.
Suusahüpetes oli kaks edukamat sportlast. Jaapanlane Kazuyoshi Funaki ja soomlane Jani Soininen võitsid individuaalvõistlustel mõlemad kuld- ja hõbemedali. Funaki saavutas Jaapani võistkonnaga veel ühe võidu.
Tulemused.
Normaalmägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 62
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1994: Espen Bredesen, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1997 : Janne Ahonen, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Suur mägi.
 
&lt;br&gt;Finaal: 15. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 62
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1994: Jens Weissflog, 
&lt;br&gt;Maailmameister 1997: Masahiko Harada, 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Meeskonnavõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 17. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 13 riiki
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1994: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;Maailmameister 1997: 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
&lt;br&gt;&lt;br&gt;