tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hampton by Hilton

Hampton by Hilton, varem ka Hampton Inn, on Hilton Worldwide'i hotellibränd. 
Hamptoni nimega hotellid on peamiselt omatud ja opereeritud frantsiiside poolt, aga osad hotellid on omatud ja opereeritud Hilton Worldwide'i poolt. Hampton by Hilton on üks suuremaid hotellifrantsiise Ameerika Ühendriikides. Hamptoni frantsiisiga hotelle on maailmas kokku üle 2300 ja neid hotelle leidub peaaegu 20 riigis.
Kauge tänav (täpsustus)

Kauge tänav on tänav mitmes Eesti linnas ja alevikus:
Aasia infrastruktuuriinvesteeringute pank

Aasia infrastruktuuriinvesteeringute pank (inglise keeles "Asian Infrastructure Investment Bank"; lühend AIIB) on rahvusvaheline arengupank, mille eesmärgiks on toetada taristuobjektide ehitust Aasia-Vaikse ookeani regioonis.
Panga loomise ettepaneku tegi 2013. aastal Hiina ning see asutati 22 Aasia riigi poolt 2014. aasta oktoobris.
Kuntsavštšõna

Kuncaŭščyna (vene keeles "Kuntsevštšina", transkribeerituna Kuntsavštšõna) on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. 
Linnaosa läbivad bussi- ja trolliliinid, linnaosa piiril asub kaks metroojaama (Kamiennaja Horka ja Kuncaŭščyna metroojaamad).
Kuncaŭščyna koosneb tänapäeval kahest mikrorajoonist. Neist esimene rajati algselt Zachadi linnaosa arendamisel, ent tänapäeval kuulub see hiljem rajatud Kuncaŭščyna koosseisu. See piirkond kavandati eksperimentaalrajoonina, kuhu pidi rajatama eri kõrgusega maju, mis tuli sealse ebatasase maastiku tõttu rajada mitme tiivaga ja keerukate põhiplaanidega. Ehitust alustati 1980. aastatel, mil ehitusettevõtted ei olnud eksperimenteerimisest huvitatud, ka polnud toona piisavalt raha sinna kavandatud majade varustamiseks uute tehnoloogiatega. Nii sai Kuncaŭščynast tavaline magalarajoon, mille hooned ehitati tüüpprojektide järgi. Haridust annavad kolm keskkooli, kaks gümnaasiumi ja laste muusikakool.
Masjukovštšõna

Masiukoŭščyna (vene keeles "Masjukovštšina", transkribeerituna Masjukovštsõna) on Minski linnaosa, mis asub linna lääneosas Frunzenski rajooni territooriumil. Linnaosa läbivad bussid ja trollid, selle põhjapiiril asub ka aastal 1951 avatud Masiukoŭščyna raudteepeatus.
Ajalugu.
Linnaosa rajati varasema Masiukoŭščyna küla kohale. Küla kujunes tatarlase Ibrahimi poolt aastal 1589 ostetud maadele, mis ta hiljem oma poegade vahel ära jagas. Küla läks tema pojale Musale ja poja nimest kujunes ka selle valgevenekeelne nimekuju.
XIX sajandi keskpaigas leiti sealse mõisa varemetest (tõenäoliselt kunagistest kirikuruumidest) XIV sajandist pärinev Minski evangeeliumiks nimetatud käsikirjaline piiblifragment.
1941. aastal asutati külla koonduslaager Stalag 352 filiaal, mis hakkas tegutsema endise Nõukogude sõjaväeosa territooriumil. Seal hukkus ligi 9000 inimest, laagri territooriumile on rajatud väike memoriaalkompleks.
Sõja lõppedes jätkas sealne sõjaväeosa tegevust. Hiljem seda laiendati, sinna rajati sõjaväelinnak, loodi ka ettevõtteid, kus sõjaväelaste pered said töötada.
Minskiga liideti küla alad 1970. aastal, osalt ka 2004. aastal.
Gourdou Leseurre GL.2

Gourdou Leseurre GL.2 (algselt Gourdou Leseurre tüüp B) on Prantsusmaal konstrueeritud ja ehitatud hävituslennuk, mille esmalend toimus 1918. aastal.
Arendus ja konstruktsioon.
GL.2 (tüüp B) oli konstruktorite Charles Edouard Pierre Gourdou' ja Jean Adolf Leseurre'i esimese hävituslennuki Gourdou Leseurre tüüp A jätkuarendus. Tüüp A oli katsetustel näidanud küll häid lennuomadusi, kuid Prantsuse lennuvägi loobus selle tellimisest, kuna kaheldi tiiva vastupidavuses. Tüüp B ei saanud mitte ainult uue tiiva, vaid ka uue kiilu ja tüürid, samuti tugevama teliku. Esimese maailmasõja lõpuni 1918. aasta novembris jõuti ehitada 20 GL.2 C.1 nimeks saanud lennukit Prantsusmaa lennuväele.
Gourdou-Leseurre jätkas lennuki arendamist ning 1920. aasta Pariisi lennundusnäitusel oli välja pandud selle täiustatud versioon GL.21 ja ka B2. Peamiseks muudatuseks võrreldes GL.2-ga olid uued kaldtüürid. Prantsusmaa lennuvägi ostis taas 20 lennukit ning Soome lennuvägi ühe tutvumiseks. 
Kaks aastat hiljem valmis lennukist kolmas versioon: GL.22 ehk B3. Sel lennukil oli veidi suurema ulatusega tiib, uus stabilisaator ning tugevam telik. Lennuki tellisid Prantsusmaa merelennuvägi (kasutasid nimetust GL.22 C.1, 20 lennukit), Soome (18 lennukit), Tšehhoslovakkia (15 lennukit), Eesti (15 lennukit), Läti ja Jugoslaavia. Veel 3 relvastamata lennukit valmistati eratellimustel.
Järgmiseks valmis nimetuse GL.23 (ja ka B4) all väike sari katselennukeid. Seejärel jätkati GL.22 relvastamata treeninglennuki versiooni ehitamist, mis oli firmas tuntud nimetuse B5 all ning Prantsusmaa lennuväes GL.22 ET.1 (Ecole de Transition, 1-kohaline). Üht ET.1 lennukit kasutati prantsuse lennukikandjal Béarn.
GL.24 sarjas ehitati 1925. aastal mitmeid proovilennukeid, nende hulgas kahekohaline treeninglennuk, sanitaarlennuk jne. 
Jugoslaavia ostis Prantsusmaalt 1928. aastal 20 GL.22 lennukit ning Zmaj tehases ehitati aastatel 1929/30 litsentsi alusel 20 ja 1933. aastal veel 6 lennukit.
Kasutus Eestis.
Eesti ostis 1924. aastal Gourdou-Leseurre'i firmalt viis GL.22 lennukit, millest kaks saadi kätte suvel (nr 76 ja 77) ning kolm detsembris (nr 80 - 82). 29. oktoobril 1925. aastal sõlmiti leping veel kümne lennuki ostmiseks, 1926. aasta mai alul jõudsid kohale esimesed neli lennukit (nr 83–86), kuus lennukit numbritega 87–92 saabusid juulis. 
Esimesed kaks lennukit olid algul kasutuses tagavaraeskadrillis, mis teenindas õppejaoskonda. Järgmise kolme lennuki saabumisel anti kõik viis üle eskadrilli nr 2. See eskadrill asus Lasnamäe lennuväljal Tallinnas. 1927. aastal, seoses lennuväerügemendi ümberformeerimisega nimetati sama üksus eskadrilliks nr. 1 ning järgmisel aastal kolis Rakverre. 1930. aastal formeeriti samas Üksik lennuväedivisjon nr 1, mille kasutusse lennukid jäid kuni mahakandmiseni.
Aastate jooksul hävines kuus GL.22 lennukit lennuõnnetustes, milles kaotas elu neli lendurit. Viimased kaks lennukit kanti maha 1937. aastal.
Slovaki karst

Slovaki karstimäestik (slovaki "Slovenský kras") on mäestik Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi ka Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Matesova kalju (925 m). Mäestiku aladel asub Slovaki karsti rahvuspark.
Aastast 1995 on see koos Aggteleki karsti koobastega UNESCO maailmapärandi nimistus.
Selle territooriumil eristatakse mitmeid alampiirkondi. Selle loodepiirkonnas asub Jelšava karst (kõrgeim koht Slovenská kalju (622 meetrit), lõunaosa asub 230 meetrit üle merepinna), edelaosas asub Turňa nõgu (umbkaudu 180 meetrit üle merepinna), kus asuvad arvukad karstiallikad. Enamik neist on seotud läbiuuritud koopasüsteemidega, ent nõo põhjaosas asub 20 karstiallikat, mis on seotud tundmatute koopasüsteemidega.
Mäestiku lääneosas asub Koniarska planina (kõrgeim koht Veternik (610 meetrit), lõunaosa asub 210 meetrit üle merepinna), loodeosas Plešivská planina (kõrgeim koht Bučina (810 meetrit), lõunaosa asub 210 meetrit üle merepinna). Mäestiku keskosa moodustab Silická planina (kõrgeim koht piirkonna põhjaosas (610 meetrit, lääneosa asub 210 meetrit üle merepinna). Idaosas asub Zádielska planina (kõrgeim koht Grečov vrch (891 meetrit), lõunaosa asub 180 meetrit üle merepinna), kaguosas Jasovská planina (kõrgeim koht Vysoká (706 meetrit), lõunaosa asub 190 meetrit üle merepinna). Selles piirkonnas asub Jasovi koobas.
Ungari piiril asub Dolný vrch (kõrgeim koht Pavlovský vrch (611 meetrit), idaosa asub 190 meetrit üle merepinna). Teisel pool Ungari piiri jätkub see Alsó-hegy mäestikuna. Selles piirkonnas esineb ohtralt karri ja karstilehtreid, langatuslehtreid ja koopaid, mis on moodustunud Triiase lubjakividesse. Mäestiku kõrgeima osa moodustab selle põhjaosas asuv Horný vrch (kõrgeim koht mäestiku kõrgeim tipp Matesova kalju (925 meetrit), edelaosa asub 210 meetrit üle merepinna). Seal on selge kõrgusvööndilisus, kõrgemas osas on mägiaasad, allpool lehtmetsad, kõige alumises osas aga metsastepp. Ka seal esineb palju maapealseid karstivorme, sealhulgas karri ja karstilehtreid.
Mäestik on valdavalt kaetud lehtmetsadega, kus kasvavad tammed, pärnad ja pöögid. Piirkonnas on avastatud ligi 1300 karstikoobast. Tuntumad neist on Domica, Gombaseki koobas, Ochtinská aragoniidikoobas ja Krásna Hôrka koobas. Mäestikus elutsevad stepi-tuuletallaja, madukotkas ja kääpakotkas.
Asend.
Revúca kõrgustik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Riiklik leedu keele komisjon

Riiklik leedu keele komisjon (leedu keeles "Valstybinė lietuvių kalbos komisija") on Leedu riiklik asutus, mis reguleerib leedu keelega seonduvat.
Komisjon loodi 1961 ja algul oli see Leedu Teaduste Akadeemia koosseisus. Nõukogude ajal tegutses komisjon lünklikult, sest pidevalt olid tülid võimuorganitega. 
Tänapäevane komisjon on taasasutatud Leedu seimi eestvõttel.
Rožňava nõgu

Rožňava nõgu (slovaki "Rožňavská kotlina") on maastikuregioon Slovakkia keskosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi ka Slovaki maagimäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Mních (654 m), madalamad alad (225 m) jäävad aga Sajó kallastele. Nõo keskosas asub Rožňava linn.
Asend.
Rožňava nõgu piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Norberto Ramírez

Norberto Ramírez Áreas (1800 León – 1856 León) oli Nicaragua poliitik ja jurist, aastail 1849–1851 Nicaragua ülemdirektor.
Norberto Ramíreze tütar oli Mercedes Ramírez de Meléndez.
1840. aastal toimus Kesk-Ameerika Liitvabariigi San Salvadori garnisonis ülestõus, mida juhatas Francisco Malespín. See sundis liitvabariiki esindava ülemdirektori Antonio José Cañase ametist lahkuma. Malespín lootis sellega ise piirkonnas võimule tõusta, jättes Cañase võimule üksnes nimeliselt, ent tekkinud võimuvaakumis sai uueks ülemdirektoriks hoopis Norberto Ramírez. Tema võimuloleku ajal toimus Petronilo Castro juhitud indiaanlaste ülestõus. 7. jaanuaril 1941 andis ta võimu üle Juan Lindole, kellest sai riigi esimene president.
Norberto Ramíreze tütar oli Mercedes Ramírez de Meléndez, kahe hilisema El Salvadori presidendi, Jorge Meléndeze ja Carlos Meléndeze ema.
Kui Nicaragua ülemdirektor José María Guerrero oli sunnitud terviseprobleemide tõttu ametist lahkuma, määras ta enda asemele Bernardo Toribio Terán Prado. Märtsis määras parlament Teráni asemel kohusetäitjaks José Benito Rosalese, kes oli ametis uute valimisteni. Valimised võitis Norberto Ramírez, kelle võimuloleku ajal sõlmisid USA ja Suurbritannia lepingu Nicaragua kanali ehitamiseks. Lepingu sõlmimisel oli kohal ka Ramírez. Hiljem andis see leping USA-le aluse Nicaragua sisepoliitikasse sekkumiseks.
Kirjutamistõrge

Kirjutamistõrge (inglise keeles "writer's block") on seisund, milles autor kaotab võime luua uusi teoseid või tema loomingulisus pidurdub. Kirjutamistõrgete raskusaste varieerub tugevalt, see võib ulatuda raskustest uute algupäraste ideede leidmisel kuni aastaid kestva loomevõimetuseni. Kirjutamistõrkeid on loojatel ette tulnud kogu kirjanduse ajaloo vältel. Valdavalt kasutatakse terminit "kirjutamistõrge" otseselt kirjutamise ning seejuures enamasti ilukirjanduse kontekstis, kuid sama nähtus esineb ka teistel loomealadel, näiteks muusikas ja kujutavas kunstis.
Kutselistest autoritest on kirjutamistõrgete käes kannatanud näiteks kirjanikud F. Scott Fitzgerald ja Joseph Mitchell, koomiksite autor Charles M. Schulz, helilooja Sergei Rahmaninov ja laulukirjutaja Adele. Sellealaste teadusuuringuteni jõuti 1970. aastate lõpus ja 1980. aastatel. Sellastes uuringutes valitsesid protsessuaalne ja postprotsessuaalne paradigma, mistõttu keskenduti peamiselt kirjutamisprotsessile. Kirjutamistõrgete esimese teadusliku kirjelduse andis 1947. aastal psühhoanalüütik Edmund Bergler. Samas on mitmed silmapaistvad kirjanikud kannatanud kirjutamistõrgete all ammu enne Bergleri kirjeldust, näiteks Herman Melville, kes mõni aasta pärast "Moby Dicki" lõpetamist loobus romaanikirjutamisest sootuks.
Põhjused.
Kirjutamistõrgetel võib olla mitmesuguseid põhjusi. Osa neist on loovusprobleemid, mis on seotud autori enda loominguga. Kirjanik võib kaotada loomingulise inspiratsiooni, teda võivad häirida välised sündmused. Sellist olukorda on kirjanduslikult kujutatud George Orwelli romaanis "Keep the Aspidistra Flying", mille peategelane Gordon Comstock püüab asjatult lõpetada eepilist poeemi, mis kirjeldab üht päeva Londonis: "Õigupoolest oli see tema jaoks liiga suur. See ei olnud kunagi tõeliselt edasi liikunud, üksnes pudenes laiali kildudeks."
Tõrked võivad tuleneda ka häirivatest asjaoludes autori elus või töös nagu haigused, depressioon, eraeluliste suhete katkemine, rahamured või läbikukkumistunne. Juba surve loomingu tootmiseks võib kirjutamistõrkele kaasa aidata, eriti kui see sunnib autorit töötama vastu oma loomupäraseid kalduvusi (näiteks tähtajaks, sobimatus stiilis või žanris). Kirjutamistõrkeni võib viia ka surve, mis tuleneb eelnevast suurest edust.
Tühja lehe sündroom.
Tühja lehe sündroom sarnaneb kirjutamistõrkega, ehkki ei ole rangelt psühholoogiline termin. See võib esineda igal ajal, sõltumata varasemast loomingulisest edust. Sündroom võib olla kirjanike jaoks eriti häiriv ning takistada uute teoste loomist pikka aega. Sellega toimetulekuks kasutatakse mitmesuguseid strateegiaid: konkreetsest teosest distantseerumine, teiste raamatute lugemine ja enese kirjutama sundimine sõltumata tulemusest. Tühja lehekülje sündroomi vältimiseks on kõige parem, kui juba kirjutama asudes on olemas idee, ning hoidutakse prokrastineerimisest, kuna stress vaid süvendab tühja lehekülje sündroomi.
Lazdijai rajoon

Lazdijai rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Alytuse maakonna aladel. Rajoon piirneb läänes Poola ja lõunas Valgevenega.
Rajooni pindala on 1309 km². 2017. aasta seisuga elas seal 19 827 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal, tänapäevastes piirides on aastast 1999, mil osa sellest eraldati Druskininkai omavalitsuse moodustamiseks. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Būdvietise, Kapčiamiestise, Krosna, Kučiūnai, Lazdijai, Noragėliai, Seirijai, Šeštokai, Šlavantai, Šventežerise ja Veisiejai vald. Omaette linnavalla moodustab veel Lazdijai linn.
Halduskeskus on Lazdijai linn. Tähtsamad asulad on Veisiejai linn ning Kapčiamiestise, Krosna, Rudamina, Seirijai, Šeštokai ja Šventežerise alevid. 2011. aasta seisuga olid elanikest 98,1% leedulased, 0,84% venelased, 0,34% poolakad, 0,09% ukrainlased ja 0,06% valgevenelased, 0,55% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurimad jõed on selle idapiiril voolav Nemunas ja selle lisajõed Baltoji Ančia ning Seira. Seal on 152 järve, millest suurimad on Metelys, Dusia, Seirijis ja Galstas. Veel kuuluvad suuremate järvede hulka Veisiejis ja Ančia järv, mis on saavutanud aga oma praegused mõõtmed ülespaisutamise teel. Rajooni territoorium jääb osaliselt Veisiejai regionaalpargi territooriumile, osaliselt aga Meteliai regionaalparki. Osa rajoonist kuulub ka Dzūkija rahvusparki, rajoonis asub Žuvintase biosfäärikaitseala.
Jatvingid

Jatvingid oli balti hõim, kes asustas Grodno, Lomža ja Suvalki vahelist ala. Jatvingid rääkisid jatvingi keelt. Nende arv ulatus hinnanguliselt 50 000 inimeseni. 
Jatvingid jagunesid neljaks hõimuks. Czarna Hańcza jõe ümbruskonnas elasid nn pärisjatvingid, neist edelas elasid polleksaanid (nende järgi on nime saanud tõenäoliselt nii Podlasie kui ka Polesje), ida pool dainavalased ja põhjas Šešupė ülemjooksul sūduvalased.
Kroonikates mainitakse jatvinge esimest korda aastal 983. 1009. aastal üritas Bruno Querfurtist jatvinge ristida, ent ebaõnnestunult.
10. sajandil alustasid jatvingite maade alistamist nii nende naabruses elavate idaslaavi ja lääneslaavi hõimude valitsejad, hiljem ka germaanlastest ristisõdijad. 1248. aastal kaotasid jatvingid ühe oma tähtsama kindluse Drohiczyni. Tähtsaks jatvingite pealikuks kujunes Skomand, kes juhtis sõjaväge nii Pinski kui ka Chełmno vastu, ent alistus hiljem ristisõdijatele. Aastail 1277–1283 juhatas ta ristisõdijate retki jatvingite maale, mille tagajärjel osad neist alistusid ja küüditati Sambijasse, teised suundusid aga sõjapealik Skurda juhatusel elama Leedu suurvürstiriiki. Aastail 1283–1422 oli endine jatvingite asuala sisuliselt inimtühi. Jatvingid kadusid 14. sajandi alguseks.
Aleksander Walmann

Aleksander Walmann Åsgården (sündinud 12. jaanuaril 1986) on Norra laulja. 
2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat lauluga "Grab the Moment", mis kogus finaalis 158 punkti ja saavutas 10. koha.
Esimene Eesti Kinnituse Selts

Esimene Eesti Kinnituse Selts (lühend EEKS või Eeks) oli 1866-1932 tegutsenud Eesti kindlustusselts. 
EEKS asutati 1866 nime all "Tallinna Vastastikune Kinnitusselts". „Tallinna Alewite Wastastikune Tulekinnituse Seltsi" põhikiri kinnitati 11. juulil 1866 siseministri poolt. 
16. detsembril 1866 peeti Tallinna börsisaalis 35 majaomaniku osavõtmisel seltsi avamiskoosolek, kus asutaja Harju mangerihti sekretär R. Siegel uue seltsi ühistegelise iseloomu ära tähendas järgmises avamiskõnes: „Kasu, mis meie uus selts Tallinnas peab tooma, on vist meil kõigil selge. Mitte üksnes see, et nüüd kindlustusmaksud majade pealt senistest poole odavamad tulevad ja suur hulk raha, mis kindlustustega Tallinnast iga aasta välja läks, tulevikus meie linna alles jääb, vaid niisugune ühing arendab ja kasvatab ka üldsuse huvidest arusaamist, mille mõjul meie linnas viimaseil aastail palju rõõmuäratavaid ettevõtteid ellu on tõusnud. Nüüdsest peale võtab iga selle seltsi liikmeks astunud majaperemees üldsuse kui ka oma isiklikkudes huvides mitte ainult oma enese maja, tulekahju ärahoiu sihil, oma iseäralise hoole alla, vaid vaatab ka oma seltsimehe maja
1868.–1882. aastal asus Tallinna Vastastikuse Kinnitusseltsi kontor Tatari tänav 15 (praeguseks lammutatud) hoones.
1919 nimetati kindlustusselts ümber Esimeseks Eesti Kinnituse Seltsiks. ja jätkas tegevust üleriigilisena. Esindus asus ka Tartus, Suur-Turg 1.
1932. aastal ühinesid EEKS ja Kinnisvaraomanikkude Kinnitusselts Maja, misjärel moodustati Esimene Eesti Kindlustuse Selts Maja (lühendatult Eeks-Maja).
Esimene Eesti Kindlustuse Selts Maja

Esimene Eesti Kinnituse Selts Maja (lühendatult EEKS-MAJA või Eeks-Maja) oli aastatel 1932–1940 tegutsenud Eesti kindlustusselts.
EEKS-Maja asutati 1932. aastal, kui ühinesid Esimene Eesti Kinnituse Selts (EEKS) ja Kinnisvaraomanikkude Kinnitusselts Maja.
1936. aasta 22. aprillil vastu võetud kindlustusasutuste seadusega nimetati ülemaalised kindlustusühistud ühistegelikeks kindlustusseltsideks. Seadusega anti neile õigus tegutseda kogu riigis kõikidel kindlustusaladel nii otse- kui ka edasikindlustuses, kui nende põhikapital oli vähemalt 50 000 krooni.
Ühistegelik Kindlustusselts „Eeks-Maja” natsionaliseeriti 1940. aastal.
Krosna

Krosna on alev Leedus Lazdijai rajoonis, Krosna valla halduskeskus. Alev asub Alytus-Kazlų Rūda raudtee ääres, selle territooriumile jäävad tänapäeval suletud Krosno ja Krosno II raudteepeatused.
Krosnas on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on 1842. aastal valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Krosnat on esmamainitud XVI sajandil ("Krasnica"). 1602. aastal kasutati esimest korda nime Krosna. 1650. aastal hakati ehitama esimest kirikut, 1688. aastal rajati küla juurde mõis. 1760. aastal moodustati Krosno ümber kihelkond.
Aleviks kujunes Krosna XIX sajandil, mil seda hakkas läbima Alytuse ja Marijampolė vaheline maantee; aastal 1897 valmis veel raudtee, mis viis Alytusest Suwalkisse.
Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Krosna kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Kinnisvaraomanikkude Kinnitusselts Maja

Kinnisvaraomanikkude Kinnitusselts Maja oli Eesti kindlustusselts, mis tegutses aastatel 1928–1932. 
1932. aastal Kinnisvaraomanikkude Kinnitusselts Maja ja Esimene Eesti Kinnituse Selts (EEKS) ühinesid, misjärel moodustati Esimene Eesti Kindlustuse Selts Maja (lühendatult Eeks-Maja).
Kjetil Mørland

Kjetil Mørland (sündinud 3. oktoobril 1980) on Norra laulja.
2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Norrat koos Debrah Scarlettiga, kus nad saavutasid looga "A Monster Like Me" 8. koha.
2013. aastal andis ta välja EP "Mørland" ja 2016. aastal stuudioalbumi "Make a Sail".
2020. aastal võitis ta kaasautorina Norra eelvooru teist korda looga "Attention", mida esitas . See lugu Eurovisiooni lõppvõistlusele ei jõudnud kuna koroona tõttu jäi laulukonkurss ära. 
2023. aastal osaleb kaasautorina Eesti Laul 2023 konkursil looga "House Of Glass", mida esitab Janek.
Asundusnõukogu

Asundusnõukogu oli aastail 1937–1940 Põllutööministeeriumi juures tegutsenud kolleegium, mis tegeles asundusega seotud küsimustega. 
Asundusnõukogu ülesanded olid:
Asundusnõukogu koosnes 7 liikmest, kes kinnitati ametisse Vabariigi Presidendi poolt kandidaatidest, kellest 2 esitati Põllutööministeeriumi, 1 Majandusministeeriumi, 1 Sotsiaalministeeriumi, 1 Põllutöökoja, 1 Maatööliste ja Väikemaapidajate Koja ja 1 Eesti Maapanga poolt. Nõukogu esimehe määras Vabariigi President nõukogu liikmete hulgast. Nõukogu koosolekutest võttis osa sõnaõigusega Riigikontrolli esindaja.
Nõukogu esimees oli August Lepik.
Carnegie medal

Carnegie medal (inglise keeles "Carnegie Medal") on Suurbritannia kirjandusauhind, mis määratakse igal aastal ühele väljapaistvale uudisteosele laste- ja noortekirjanduse vallast.
Auhinna määrab raamatukogutöötajate organisatsioon Chartered Institute of Library and Information Professionals (CILIP; seepärast nimetatud ka "CILIP Carnegie Medal"). Raamatukogutöötajad peavad seda Suurbritannia vanimaks ja prestiižseimaks lastekirjanduse auhinnaks.
Medal on nime saanud Šoti päritoluga Ameerika filantroobi Andrew Carnegie (1835–1919) auks, kes asutas inglise keelt kõnelevais maades enam kui 2800 raamatukogu. Auhinna asutas 1935. aastal British Library Association Andrew Carnegie sajandal sünniaastapäeval. Esimene Carnegie medal anti välja 1936. aastal. Alates 1956. aastast antakse koos Carnegie medaliga välja ka Kate Greenaway medalit (asutatud 1955), mis antakse kõige paremini illustreeritud laste- ja noorteraamatule.
CILIP võib teoseid auhinnale kandideerima esitada septembris ja oktoobris pärast avaldamisaasta lõppu. Kandidaadiks võib esitada ühe autori poolt inglise keeles kirjutatud Suurbritannias ilmunud laste- või noorteraamatu, mis on ilmunud kandideerimisele eelneva aasta jooksul (septembrist augustini). Nomineeritud teosed kuulutatakse välja sügisel, raamatuid loevad paljude koolide õpilased ning saadavad oma kommentaarid hindajatepaneelile. CILIP täpsustab sündmustiku, karakterite ja stiili kvaliteedi, mille olemasolu hinnatavas teoses peavad lugejad ja kohtunikud jälgima. Kohtunikeks on 12 lasteraamatukogutöötajat (CILIP's Youth Libraries Group). Lühinimekiri avaldatakse märtsis ja võitja kuulutatakse välja juunis, 10–12 kuud pärast raamatu ilmumist.
Laureaadid.
Aastani 2006 on märgitud raamatu ilmumisaasta, alates 2007 auhinna kätteandmise aasta.
Auhinnatöö

Auhinnatöö on enamasti ettemääratud teemal kirjutatud uurimus auhinna taotlemiseks; ka see uurimus, mis on auhinna võitnud.
Auhinnatööde traditsioon algab 1921 Tartu ülikoolist. Ülikoolis taheti selliste konkurssidega muu hulgas äratada üliõpilastes huvi teadusliku töö vastu. Kõige parematele auhinnatöödele määras ülikool preemiad suurusega 5000 marka (I koht), 3000 marka (II koht) ja kiituskiri (III koht).
Mustvee lahing

Mustvee lahing (19. septembril 1944) oli osa Eesti pinnal toimunud lahingustest teise maailmasõja ajast. Lahingu tulemusena vallutas Punaarmee Mustvee linna. Linnast taganenud üksused süütasid selle põlema. 
8. Eesti Laskurkorpuse ülem kindralmajor Lembit Pärn andis 19. septembril 1944 käsu 7. laskurdiviisi kahe polguga vallutada käigu pealt Mustvee linn. Pärast vallutamist pidi diviis edasi liikuma Pauska peale. Lahingu käigus liikusid Nõukogude suurtükiüksused väga kiiresti edasi. Nende hoog oli nõnda suur, et vastase taganevaid üksuseid jälitasid suurtüki üksused nõnda, et jalaväe üksused neid ei olnud võimelised neid toetama. 354. laskurpolgu ülem polkovnik Vassili Võrk tõrjus vastase vasturünnakud jalaväe ja suurtükitulega toetades oma tegevust reaktiivmiinipildujate (katjuušade) tulega.
Lahingu algus.
7. laskurdiviisi ees liikus pataljoni suurune eelsalk, mida oli tugevdatud tankihävitus suurtükiväega. Kasepää kandis märkasid Punaarmee eeljulgestus üksused seitset Saksa soomukit liikumas lõuna suunas. Selle info peale võttis üksus piki teed ja majade taha positsioonidele ning valmistuti lahinguks. Kui esimene Saksa soomuk oli jõudnud positsioonidest 100 meetri kaugusele avati tuli. Suure tule efektiivsusega suudeti Saksa üksused sundida taganema põhja suunas.
Mustvee vallutamine.
Saksa üksused oli rajanud mitmeid kaevikuid ja tulistamispunkte. Loodud rajatiste tulesektoritesse andsid lisaks ka tuld ka kiirlaskekahurid ning kuulipildujad, mis asusid sadama piirkonnas. 354. laskurpolgul õnnestus vallutada Mustvee jõest lõuna poole jääv osa. Olulist rolli nendes lahingutes mängisid otsesihtimisega tankihävituskahurid. 
Mustvee jõe ületamine osutus keeruliseks. Saksa poole pidev kaugtuli ei lasknud Punaaremee üksustel forsseerida jõge. Sellest tulenevalt oli ka keeruline välja luurata Saksa suurtüki üksuste positsioone. Õnneliku juhuse läbi suutsid Punaarmee luureüksused ületada jõgi ning välja luurata suurtükkide positsioonid. See oli piisav kindlustamaks edu jõe ületamisel. 
Kell 18.00 andis 354. laskurpolgu suurtükivägi tugeva tulelöögi linnale. Löögi tagajärjel hävitati 3 suurtüki ja miinipilduja patareid, 9 tankitõrje kahurit ja 10 kuulipildujat. Selle tagajärjel õnnestus jalaväeüksustel ületada jõgi ning luua sillapea. Sakslased proovisid tankide ja suurtükkide tule toetusel teha vasturünnaku jõe ületanud punaväelastele, kuid see löödi tagasi. Vasturünnaku käigus kaotasid sakslased 3 soomukit. 
Balti laevastiku 25. üksikbrigaadi kaatrite täpse tule toetusel alustasid punapolgu jalaväelased uuesti rünnakut. Saksa üksuste vastupanu murti täielikult ning nad olid sunnitud taganema. 
Mustvee lahingu lõpuks sai Punaarmee trofeedena ja sõjasaagina 5 soomukit, 23 suurtükki, 5 kaatrit ning palju muud varustust ja relvi. Vangi võeti umbes 450 inimest.
Mart Piirsalu

Mart Piirsalu (kuni 1936. aastani Meinhard Pillov; 20. november 1902 Virumaa – 4. oktoober 1981 Middletown Township, New Jersey) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1938).
Google Santa Tracker

Google Santa Tracker (eesti keeles 'jõuluvana teekonna jälgimine') on jõuluteemaline veebisait, mille kasutajad saavad mängida, videoid vaadata ja õppida. 
Google Santa Trackeril on aasta läbi 30 000 – 45 000 kasutajat, aga oktoobri alguses, kui algab jõulumüügihooaeg, on Google Santa Trackeril ligikaudu 150 000 kasutajat.
Google Santa Tracker avalikustati 1. detsembril 2004. Veebisaidi algne nimi oli Keyhole Santa Radar, mille eeskujuks oli NORAD Tracks Santa.
Google Santa Tracker alustab kõige idapoolsemast ajavööndist. Jõuluvana on üks minut igas linnas. Ta jõuab iga tund uude ajavööndisse, nii et umbes keskööl peaks jõuluvana olema igas linnas. Veebisait näitab ka, mitu tundi on veel aega, kuni ta jõuab vaatajani, kui kaugel on vaataja linnast ja mitu kingitust jõuluvana on andnud.
Elvira Ennok

Elvira Ennok (8. september 1926 Potšinoki küla, Tveri kubermang, Vene SFNV – 21. oktoober 1988 Tallinn) oli Eesti näitleja.
1948. aastal lõpetas ta GITIS-e.
Aastatel 1948–1986 töötas ta Tallinnas Eesti NSV Riiklikus Vene Draamateatris, sh 1965–1975 kirjandusala juhatajana.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Abrāj al-Bayt

‘Abrāj al-Bayt (araabia keeles ابراج البيت‎ 'jumalakoja tornid') on kompleks pilvelõhkujaid.
7 hotellist koosnev ehitis asub Mekas ning kuulub Saudi Araabia valitsuse omandisse. See kõrgub 601 meetrit üle islami usundi sõlmpunkti Al-Masjid Al-Ḥarāmi ja selle keskse pühamu Kaaba, paiknedes täpselt mošee peavärava ees. Ehitised tarindati aastail 2004–2012.
Kompleksi keskel paiknev üüratukõrge Meka Suurejooneline Kellatorn on maailma kõrgeim hotell, mille torni ehivad igast küljest neli maailma suurimat välikella. 120-korruseline hoone on maailma kõrguselt kolmas kõrghoone. Tippu ehib islamile omase kaunistusena poolkuukujuline struktuur.
Kompleks majutab tubadesse kuni 65 000 inimest.
Ajalugu.
Kompleks ehitati kõrgendikule, mis oli alates 18. sajandi lõpust asupaigaks osmanite rajatud Ajyadi kindlusele. 2002. aastal lasi kohalik valitsus kantsi lammutada, hoolimata nii türklaste kui rahvusvahelisest pahameeletormist.
Welle (Alam-Saksi)

Welle on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis.
Valla pindala on 19,93 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1177 inimest.
Wistedt

Wistedt on vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Harburgi kreisis.
Valla pindala on 18,49 km². 31. detsembril 2017 elas seal 1754 inimest.
Kindralkuberner (Eesti)

Kindralkuberner oli Eesti riigikorra kaitse juht sõjaseisukorra piirkonnas aastail 1920–1930.
Seoses Sõjavägede Ülemjuhataja ameti kaotamisega pani Vabariigi Valitsus 1. detsembril 1920 Vene sõjaseisukorra seaduses ettenähtud kindralkuberneri õigused siseministri peale. 
1. detsembril 1924 määras Vabariigi Valitsus seoses sõjaseaduse kehtestamisega kogu Eesti riigi piirides Kaitsevägede Ülemjuhatajaks Johan Laidoneri, kes samal päeval pani kindralkuberneri kohused ja õigused diviisiülemate peale (1. Diviisi ülem Otto Heinze Narvas, 2. Diviisi ülem Ernst Põdder Tartus ja 3. Diviisi ülem Aleksander Tõnisson Tallinnas). 
Teistkordselt pani Vabariigi Valitsus kindralkuberneri ülesanded siseministri peale 7. jaanuaril 1925. 
15. augustil 1930 nimetati seoses Kaitseseisukorra seaduse jõustumisega kindralkuberner ümber sisekaitseülemaks.
Tartu Kesklinna Külmajaam

Tartu Kesklinna Külmajaam on Tartus asuv 13 MW võimekusega külmajaam, mis avati 2016. aasta mais ja mis on esimene külmajaam Baltimaades.
Külmajaama haldab Gren Tartu AS, millele kuulub Tartus lisaks kesklinna külmajaamale ka Aardla Külmajaam.
Külmajaama ja 1,6-kilomeetrise jahutusvõrgu rajamine maksis kokku 5,7 miljonit eurot.
Seoses kaugjahutusjaam rajamisega pälvis ettevõte Dohas toimunud rahvusvahelisel kaugkütte- ja jahutuse konverentsil Global District Energy Climate Awards konkursi preemia eduka laienemise kategoorias.
Washington Heights (Manhattan)

Washington Heights on naabruskond, mis asub Manhattani linnaosas New Yorgis Ameerika Ühendriikides. 
Washington Heights piirneb lõunas Harlemiga. Washington Heights on 4,49 ruutkilomeetrit suur naabruskond.
Heidekreisi kreis

Heidekreis on kreis ("Landkreis") Saksamaal Alam-Saksi liidumaal.
Kreisi pindala on 1873,5 km². 31. detsembril 2017 elas seal 139 099 inimest.
Kreisiga külgnevad (põhjast ja päripäeva) järgmised kreisid: Harburg, Lüneburg, Uelzen, Celle, Hannoveri regioon, Nienburg, Verden ja Rotenburg.
Ajalugu.
Ajalooliselt kuulus piirkond Braunschweig-Lüneburgi hertsogkonda ja selle järglasriikidesse. Kreis loodi 1977. aastal endiste Soltau ja Fallingbosteli kreiside liitmisega Soltau-Fallingbosteli kreisiks. 1. augustil 2011 nimetati see ümber Heidekreisiks.
Geograafia.
Kreisi kuulub Lüneburgi nõmme ("Lüneburger Heide") lääneosa. Kuna see maastik on kreisile nii iseloomulik, kutsub see end "Nõmmekreisiks". Kreisi keskus on Bad Fallingbostel, kuigi seal on ainult 11 800 elanikku ja see on suuruselt vaid viies linn kreisis.
Linnad ja vallad.
Linnad:
Vabad vallad:
Inkorporeerimata ala:
Samtgemeinden:
1"Samtgemeinde" keskus; ²linn
Kultuur ja huviväärsused.
Kultuuriküsimustega tegelevad kogukondliku kultuurilise toetuse eest vastutavad inimesed linnades ja omavalitsustes, kogudustes, pankades, Lüneburgi Piirkondlikus Ühenduses ja eraõiguslikes kultuurialgatustes.
Lüneburgi Piirkondlik Ühendus.
Kreis on Lüneburgi Piirkondliku Ühenduse ("Lüneburgischer Landschaftsverband") liige, ühendus jälgib piirkondlikke, kultuurilisi ja poliitilisi ülesandeid.
Looduskaitsealad.
Soltau-Fallingbosteli kreisis on 26 looduskaitseala. Suurima (Lüneburgi nõmme looduskaitseala) pindala on Soltau-Fallingbosteli kreisi territooriumil 13 222 ha, väikseima (Söhlbruch) pindala on 8 ha.
Juudi kalmistud.
Soltau-Fallingbostelis on neli juudi kalmistut: Ahldenis, Rethemis, Soltaus ja Walsrodes. Need on kaitstud kultuurimälestised – kivist tunnistajad endistest juudi kogukondadest ja õitsvast juudi koguduse elust 1930. aastatel. Kalmistud on peamiselt valdade servadel.
Sulev Kald

Sulev Kald (22. oktoober 1924 Võuküla, Toolamaa vald – 22. jaanuar 2000 Tartu) oli eesti dirigent, muusikapedagoog ja helilooja.
Aastatel 1945–1950 töötas Orava koolis õpetajana.
1951. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli koorijuhtimise eriala.
Töötas Tartu 5. Keskkooli muusikaõpetajana.
Ta oli aastaid Tartu Plastmasstoodete Katsetehase segakoori Kannel dirigent. Juhatas ka Tartu Riikliku Ülikooli puhkpilliorkestrit.
Heliloojana kirjutas koorilaule.
Ameerika Ühendriikide idarannik

Idarannik (inglise keeles "Atlantic Coast" või "Atlantic Seaboard" või "Eastern Seaboard" või "East Coast") märgib üldjuhul Ameerika Ühendriikide neljateistkümne osariigi rannikualasid Põhja-Atlandi ookeani ääres. Kuigi Vermonti ja Lääne-Virginia osariikidel puudub merepiir, võidakse neidki ajaloolistel põhjustel atlantilisteks mereäärseteks osariikideks lugeda.
Ajalugu.
Põhja-Ameerika idarannikule saabusid esimesed eurooplastest maadeavastajad 16. sajandi alguses (Juan Ponce de León saabus 1513. aastal "La Floridasse"), millele järgnes Lääne-Euroopa riikide kolonisatsioon, põlisameeriklaste tõrjumine ja mustanahaliste orjakaubandus. Elujõuliseimaks asumaaks osutus Uus-Inglismaa, millest välja kujunenud Kolmteist kolooniat kuulutasid 1776. aastal ennast, Suurbritannia kuningriigile vastuseisuks, Ameerika Ühendriikide nime all iseseisvaks. Aastatel 1861–1865 peeti niinimetatud Põhja ja Lõuna vahel Setsessioonisõda. Samuti muutus 19. sajandi keskel üha progressiivsemaks Euroopast lähtuv massiimmigratsioon, mille põhisadamaks jäi ülekaalukalt New York. Immigrandid moodustasid idaranniku rahvastiku enamuse, ehitades sealseid linnasid ja asulaid ning neid ühendavaid veeteid, maanteid ja raudteid.
Hispaania-Florida

Hispaania-Florida oli Hispaania kuningriigi territoorium (hispaania keeles "La Florida") Florida poolsaarel aastail 1513–1763 ja 1783–1821.
Ajalugu.
Juan Ponce de León saabus esimese teadaoleva eurooplasena Floridasse 1513. aastal.
Vana-Lõuna

Vana-Lõuna (inglise keeles "Old South") on geograafiliselt agraarmaa, mis jääb kunagise Kolmeteistkümne koloonia territooriumi piiridesse, kattudes nn Sügava Lõuna idapoolse osaga.
Kultuuriselt kasutatakse väljendit Ameerika Ühendriikide lõunaosariikide põllumajanduspõhiste maapiirkondade ja nende kodusõjaeelse majanduse ja ühiskonna kirjeldamiseks. Väljendile vastandub kodusõjajärgne Uus-Lõuna.
Rômulo Borges Monteiro

Rômulo Borges Monteiro (mängijanimega Rômulo; sündinud 19. septembril 1990 Picoses) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliiga klubis Grêmio.
Rômulo alustas klubikarjääri 2010. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Vasco da Gama. 2012. aastal liitus ta Venemaa kõrgliiga klubiga Moskva Spartak. 2017. aasta jaanuaris suundus ta tagasi kodumaale, liitudes Flamengoga. 2019. aastal suundus ta laenule Grêmiosse.
Ta kuulus Brasiilia olümpiameeskonda 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril. Ta lõi olümpiaturniiril ühe värava: poolfinaalis Lõuna-Korea vastu. Finaalis kaotati Mehhikole ning lepiti hõbemedaliga.
Ainsa värava Brasiilia koondises on ta löönud 9. juunil 2012 sõprusmängus Argentina vastu.
Sügav Lõuna

Sügav Lõuna (inglise keeles "Deep South") on nimetus Ameerika Ühendriikide lõunaosariikide kultuurilisele ja geograafilisele alampiirkonnale, kus istandused ja orjandus määratlesid kodusõjaeelset ühiskondlikku korraldust. Neid osariike kutsuti ka puuvilla-osariikideks ("Cotton States"), kuna puuvilla tootmine oli sealne esmane tuluallikas.
Uus-Lõuna

 
Uus-Lõuna (inglise keeles "New South", "New South Democracy" või "New South Creed") on mõiste, mis vastandub mõistele Vana-Lõuna.
Mõistet kasutatakse Ameerika Ühendriikide lõunaosariikide ühiskonna ja selle hoiakute reformimise ja moderniseerimise ilmestamiseks pärast aastat 1877. Pärast kodusõda toetati Lõuna täielikumat lõimumist ja majanduslikku ühtlustumist Ameerika Ühendriikide koosluses Põhjaga, heites kõrvale eelnenud orjuspõhised traditsioonid istandussüsteemis.
Mõiste pakkus välja Sügava Lõuna eestkõneleja ja “Atlanta” toimetaja Henry W. Grady.
Kesk-Atlandi osariigid

Kesk-Atlandi osariigid (inglise keeles "Mid-Atlantic states" või "Middle Atlantic states") moodustavad geograafilise piirkonna Uus-Inglismaa ja Lõuna-Atlandi osariikide vahel. Läbi ajaloo on piirkonnal olnud kandev roll Ameerika Ühendriikide kultuuri, kaubanduse, rände ja tööstuse arengus.
Stefán Karl Stefánsson

Stefán Karl Stefánsson (10. juuli 1975 Hafnarfjörður, Island – 21. august 2018) oli Islandi näitleja ja laulja. 
Tema populaarseim roll oli televisiooni lastesaates "LazyTown", kus ta kehastas Robbie Rottenit.
Lõuna-Atlandi osariigid

Lõuna-Atlandi osariigid (inglise keeles "South Atlantic states") moodustavad geograafilise piirkonna, mis jääb Kesk-Atlandi osariikidest lõuna poole.
Piiramine (pulm)

Piiramine, ka karastamine oli peamiselt Eesti talupojapulma kommetes esinev tava.
Piiramiseks nimetati teatavast pulmalisest (või pulmalistest) kõige kurja eemalepeletamist temast kolmekordse ümberkäimisega, pulmarongis ka ümberratsutamisega. Piirajal oli käes mingi maagilise võimega ese (õllekann, pulmamõõk, piits jms.). Peiupoiss piiras saajarongi, isamees ja peiupoisid piirasid mõrsjat jne. 
Piiramine oli ka arstimisvõte rahvameditsiinis: käega, milles oli tervendav ese või aines, piirati haige koht, s.o. tehti tavaliselt 3 ringi ümber haige kohta, tõkestamaks haiguse levikut ja tõrjumaks haigust..
Vaike Oro

Vaike Oro (sünninimi Vaike Kaup; 15. oktoober 1936 Jõgeva – 5. detsember 2019) oli eesti raamatukogundustegelane.
Aastatel 1945–1951 õppis Aidu algkoolis, seejärel Jõgeval ja Kiviõlis. 1961. aastast õppis Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppeosakonnas raamatukogundust ja bibliograafiat. 1968. aastal lõpetas samal erialal Tallinna Pedagoogilises Instituudi, kuhu see eriala oli vahepeal üle viidud.
1957. aastast töötas ta Põltsamaa linna lasteraamatukogus, 1958. aastal sai lasteraamatukogu juhatajaks. 
Aastatel 1970–2005 oli ta Jõgeva Rajooniraamatukogu (hilisemate nimetustega Jõgeva Keskraamatukogu ja Jõgeva Maakonna Keskraamatukogu) direktor.
Aastatel 1990–1994 oli ta Jõgeva maavolikogu liige, 1993–1996 ka Põltsamaa linnavolikogu liige.
Isiklikku.
Abiellus 1963. aastal, poeg Margus Oro ja tütar Maris Oro.
Osales Põltsamaa isetegevuses, ka seal lavastatud operettides. Oli hinnatud kohaliku giidina ja lõi kaasa muinsuskaitseseltsi tegevuses.
Attention

Attention (ingliskeelne sõna tähenduses 'tähelepanu') võib tähendada järgmist:
Vatikani raamatukogu

Vatikani Apostlik Raamatukogu (ladina keeles "Bibliotheca Apostolica Vaticana") on Vatikani Apostlikus palees asuv Püha Tooli ametlik raamatukogu.
Raamatukogu asutas ametlikult 1475. aastal paavst Sixtus IV, kuid kiriku raamatukogu juured ulatuvad tagasi vähemalt neljandasse sajandisse.
Raamatukogu on üks maailma vanemaid ja omab märkimisväärseid kogusid: ligi 2 miljonit trükitud raamatut (sh üle 8000 inkunaabli), 80 000 koodeksit, 100 000 kaarti, joonist ja gravüüri ning 330 000 münti. Igal aastal lisatakse raamatukokku umbes 6000 uut teost.
1995. aastal alustati raamatukogus direktor Leonard Boyle eestvõttel ürikute digiteerimist. 2021. aastaks oli digiteeritud ligi 21 000 käsikirja umbes 80 tuhandest.
Teppo

Teppo on eesti ja soome perekonnanimi.
Perekonnanime Teppo (Töppo) on eestis pandud Timo mõisas Põlva kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Teppo-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Kõrbsaar, Laidre ja Soomägi. 2018. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Eestis Teppo 93 mehel ja 94 naisel.
Officium

Officum on mitmetähenduslik sõna, mis võib viidata järgnevale:
Futurum-2

Erakolledž Futurum-2 oli Viljandis tegutsev erakõrgkool, kus õpetati õigusteadust (õiguskorralduse eriala). Kooli rektor oli Heino Koppel.
Kool alustas tegevust novembris 2003. Esimese õppeaasta lõpuks oli kooli jäänud vaid üks õpilane. 2004. aastal kool suleti.
Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasium

Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasium oli aastatel 1922–1930 Abjal ja Abja mõisas tegutsenud kool.
Kool asutati 1922. aastal ja kandis nime "Abja Eraühisreaalgümnaasium". Esimesel aastal tegutses kool Abjal. 1923. aastal kolis kool alevikust kahe kilomeetir kaugusele Abja mõisa ja nimetati ümber Abja Kultuurtehnika Ühisgümnaasiumiks. Kool suleti 1930. aastal.
Responsoorium

Responsoorium (ladinakeelsest sõnast "responsum" 'vastus') on katoliku või anglikaani kirikus jumalateenistusel lauldav laul, kus vahelduvad solisti- ja kooripartiid.
Responsooriume lauldakse kõige rohkem tunnipalvetes ("officium"), samuti missas "Alleluia" ja graduaali täiendusena. Eristada võib kaht responsooriumi vormi: lühike ja lihtsa meloodiaga "responsorium breve", mida lauldakse enamikul tunnipalvustel, ja keerulise melismaatikaga pikem "responsorium prolixum", mida lauldakse matutiinil, suurte pühade vespreil ja ka protsessioonidel.
Ajalugu.
Responsooriumi lauluvorm on pärit juudi traditsioonist, kus psalmide laulmine responsoorselt oli levinud praktika, ja väljend "cantus responsorius" esineb Tertullianuse, Püha Augustinuse ja Sevilla Isidoruse kirjutistes. Erinevalt introituse, "offertorium"i või "communio" antifoonilisest laulmisest, mille ülesanne sageli on täita aega, mille jooksul toimub mingi tegevus või tseremoonia, on responsoorium jumalateenistuse osa, mida kuulavad vaimulikud ja kogudus koos.
Keskajal arenes responsooriumist lauluvorm, kus keeruka ja väga kaunistusterohke meloodiaga refrään, mida laulis koor, eelnes ja järgnes psalmitekstile, mida laulis kantor üksi (muusikaline vorm R V1 R V2 R jne). Keskaegsetes käsikirjades on sageli välja kirjutatud vaid refrään (märk ℟ ("U+211F")) ja psalmiversus (märk ℣ ("U+2123")), kordused on märgitud lühenditega. "Responsum" võib olla mitte terve refrään, vaid ainult osa.
Näide:
R: In mánus túas Dómine comméndo spíritum méum.&lt;br&gt;
V: Rédemisti nos Dómine, Déus veritátis.&lt;br&gt;
R: Comméndo spíritum méum.&lt;br&gt;
V: Glória Pátri, et Fílio, et Spíritui Sáncto.&lt;br&gt;
R: In mánus túas Dómine comméndo spíritum méum.
Või:
R: Descendit sicut pluvia in vellus; *Benedictum nomen majestatis ejus in aeternum, et **Replebitur majestate ejus omnis terra.&lt;br&gt;
V: Ecce tabernaculum Dei cum hominibus et habitabit cum eis; et ipse Deus cum eis erit eorum Deus.&lt;br&gt;
R: *Benedictum ...&lt;br&gt;
V: Glória Pátri et Fílio, et Spíritui Sáncto.&lt;br&gt;
R: **Replebitur ...
Varases polüfoonias hakati mitmehäälseks seadma soolo-osi, samas kui koori lauldud refrään jäeti ühehäälseks. Renessansi heliloojate kirjutatud responsooriumide muusikaline vorm alati refrääni ja psalmiversust ei erista, samuti hiljem loodud muusika.
Léo Moura

Leonardo da Silva Moura (sündinud 23. oktoobril 1978 Niteróis) on endine Brasiilia jalgpallur. Ta mängis põhiselt paremkaitsjanana, kuid vahetevahel ka poolkaitsjana.
Ta üks väheseid mängijaid, kes mängis Rio de Janeiro kõigis nelja suurklubi – Botafogo, Vasco da Gama, Fluminense ja Flamengo – meeskonnas. Tema karjääri edukaim periood oli 2005–2015, kui ta mängis Flamengos ning tuli 2009. aastal klubiga Brasiilia meistriks. Aastatel 2007 ja 2008 valiti Léo Moura Brasiilia kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
Väljaspool Brasiiliat mängis Léo Moura Belgia kõrgliigaklubis Germinal Beerschot (1999–2000), Hollandi esiliigaklubis ADO Den Haag (2000–2001), Portugali kõrgliigaklubis Braga (2005), Ameerika Ühendriikide klubis Fort Lauderdale Strikers (2005) ja India klubis Goa (2015).
Ainsal korral mängis ta Brasiilia koondises 6. veebruarist 2008, kui kohtuti Iirimaaga.
Eve Online

"Eve Online" (stiliseeritult "EVE Online"; lühendatult EVE) on CCP Gamesi arendatav ulmeteemaline massiivne mängijatevaheline online-rollimäng (MMORPG). Mängijatel on võimalus tegeleda erinevate mängusiseste tegevuste ja ametitega, näiteks piraatlus, asteroidide kaevandamine, kauplemine, kosmoselaevade, kosmoselaevajuppide jms tootmine, avastusretked, võitlemine nii teiste mängijatega (PVP) kui ka tehisintellekti juhitavate vastastega (PVE) jne. Mängijatel on võimalus külastada 7800 päikesesüsteemi.
EVE on tuntud oma mängumaailma mastaabi ja omapärasuse poolest. 2014. aasta jaanuaris toimus mängus 21 tundi järjest kestnud B-R5RB lahing, milles tuhanded mängijad, olles koondunud erinevatesse poliitilis-sõjalistesse blokkidesse, võitlesid omavahel strateegiliselt tähtsa päikesesüsteemi pärast. EVE'i universumit, mängijaskonna ajalugu ja saavutusi tutvustav video kuulub New Yorgi moodsa kunsti muuseumi kunstikogusse stiilinäitena rakendusdisainist. 2016. aastal ilmus ajakirjanik Andrew Groeni kirjutatud raamat "Empires of EVE: A History of the Great Wars of EVE Online", mis annab ülevaate mängu ajaloost vahemikus 2003–2009, kirjeldades perioodil toimunud tähelepanuväärseid sõdu, tähtsaimate mängijatest koosnevate võimublokkide tegevust jne.
Mäng ilmus Põhja-Ameerikas ja Euroopas 2003. aasta mais. 2003. aasta maist detsembrini oli väljaandjaks Simon &amp; Shuster Interactive, kuid pärast seda ostis CCP avaldamisõigused ja hakkas mängu avaldama digitaalselt. 2008. aasta 22. jaanuaril teatas CCP, et "EVE'i" hakatakse pakkuma ka Steami veebipoes. 2009. aasta 10. märtsil avaldas Atari mängu taas füüsiliste eksemplaridena. 2013. aasta veebruari seisuga oli mängul rohkem kui 500 000 mängijat. 2016. aasta 11. novembril lisati mängule piiratud võimalustega tasuta mängimise võimalus.
A-League

A-League (sponsorite järgi ametlikult Hyundai A-League) on Austraalia kõrgeim jalgpalliliiga. Seda korraldab Austraalia jalgpalliliit (Football Federation Australia; FFA).
A-League loodi 2004. aastal National Soccer League'i (NSL) järglasena. A-League'i esimene hooaeg algas 2005. aasta augustis. Liigasse kuulub üksteist klubi, millest kümme Austraaliast ja üks Uus-Meremaalt. 2019. aastal liitus üheteistkümnenda klubina Western United ja 2020. aastal kaheteistkümnenda klubina Macarthur FC.
Hooaeg kestab oktoobrist maini ning koosneb 29-voorulisest põhihooajast (põhihooaja meister – "premier"), millele järel selgitavad kuus parimat meeskonda lõpliku meistri ("champions"). Põhihooaja kolmel parimal meeskonnal on võimalik pääseda AFC Meistrite Liigale. Sarnaselt Põhja-Ameerika jalgpalli kõrgliigaga Major League Soccer ja Austraalia teiste kõrgliigadega ei selgitata erinevalt paljudest Euroopa liigadest kõrgliigast väljalangejaid.
Alates 2005. aastast on nii "premier"-meistriks tulnud seitse klubi ja "champions"-meistriks kuus klubi.
Liiga sponsor on Lõuna-Korea autotootja Hyundai Motor Company.
Klubid.
Varem on kõrgliigasse kuulunud New Zealand Knights (2005–2007), Gold Coast United (2009–2012) ja North Queensland Fury (2009–2011).
Rekordid.
Enim mänge.
"Seisuga 14. detsember 2019"
"Paksus kirjas on tegevmängijad A-Legaue'is"
Enim väravaid.
"Hooaja 2019–20 seisuga"
"Paksus kirjas on tegevmängijad A-Legaue'is"