tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Speedlink

Speedlink on kaubamärk, mis kuulub Saksamaa ettevõttele Jöllenbeck GmbH. Selle Euroopa kaubamärgi all toodetakse arvuti-, heli- ja videomängude tarvikuid . Speedlink asutati aastal 1998. 
Firma on järjest kasvanud ning tänapäeval võib ettevõtte tooteid leida rohkem kui 40 riigist . Speedlink on oma ajaloo jooksul müünud üle 10 miljoni helisüsteemi ja üle 15 miljoni mängutarviku . Aastal 2010 kasvas Speedlinki toodete müük 6% võrra . Speedlinki tooted kuuluvad madalasse hinnaklassi ja sihtrühmaks on tavakasutaja, kuid Speedlinki tootevalikus on ka tooteid tõsistele mänguritele ning kontoritarvikuid (veebikonverentside ja esitlustarvikuid nagu laserkaardikepid jt) ettevõtetele.
Eestis on eksklusiivne Speedlinki toodete maaletooja Nordic Digital AS.
Ajalugu.
Speedlinki tooteid valmistab ettevõte Jöllenbeck GmbH . Jöllenbeck GmbH asutati aastal 1974 ja selle üle 200 töötajaga peakontor asub Saksamaal .
Tooted ja innovatiivsus.
Jöllenbeck GmbH on üks Euroopa juhtivaid tootjaid kontori- ja meelelahutusseadmete vallas. Brändi Speedlink tooteportfell sisaldab helisüsteeme, kõrvaklappe, arvutihiiri, hiirematte, klaviatuure, mängudraiverid, juhtkange ja muid arvutite ja mänguseadmete lisaseadmeid.
Speedlinki brändi tooted jagunevad omakorda kontori- ja meelelahutusseadmete tarvikuteks. Kolm põhilist tootekategooriat on järgmised :
Speedlinki toodete valik on lai ning sisaldab laua- ja sülearvutite tarvikuid. Peale arvutikasutajate on Speedlinki oluline sihtrühm mängurid ehk selle brändi all toodetakse mängutarvikuid nii arvutimängude kui ka konsoolipõhiste mängude jaoks . Tarvikuid leiab XBox 360™'ile , Nintendo®'le (Nintendo DS ja Wii™), PlayStation® 2, 3 ja PSP'le . Näiteid tootevalikust võib näha allolevas tabelis.
Speedlink on pakkunud uuenduslikke lahendusi, näiteks USB toitega kõlarid , kompaktsed sülearvuti mikrofonid , puutetundlikud hiired , 5.1 heliga kõrvaklappe ning 2.1- ja 5.1- helisüsteemiga kõlareid.
Speedlinki tarvikud katavad erinevaid valdkondi. Näiteks on Speedlink toonud välja Playstation Move tarvikud . Wii tarvikute valikus on lisavarustust puldile, sh. golfikepid, tennisereketid ja püstolid . Speedlinkil on mängukonsoolide pultide laadimisaluseid kõikidele levinud platvormidele: PlayStationile , Wiile ja ka XBox 360-le .
Townsendi lahendus

Townsendi lahendus (ka pimelahendus, vaiklahendus) on gaasi ionisatsiooni protsess, kus väike hulk vabu elektrone, mida kiirendatakse välise tugeva elektrivälja poolt, põhjustab gaasikeskkonnas elektrivoolu laengukandjate laviinitaolise paljunemise läbi. Lahenduse teke sõltub elektronide kontsentratsioonist ja välise elektrivälja tugevusest; kui vabu elektrone jääb vähemaks või elektriväli nõrgeneb, siis lahendus katkeb. Protsessile on iseloomulik väga väike voolutugevus: tavalises gaasiga täidetud torus jääb lahenduse vool vahemikku 10−18 "A" kuni 10−5 A, kusjuures lahendusele rakendatav pinge jääb peaaegu konstantseks. Voolutugevuse edasisel suurendamisel jõuame huumlahenduse ja kaarlahenduse piirkondadesse, mille puhul gaasi ioniseerimine toimub samuti laviinpaljunemise teel.
Townsendi lahendus on nimetatud i järgi ja seda teatakse ka "Townsendi laviini" nime all. Briti füüsik John Townsend avaldas vastava teooria 1910. aastal ("The Theory of Ionisation of Gases by Collision").
Priya Cooper

Priya Naree Cooper (sündinud 2. oktoobril 1974) on Austraalia invasportlane, maailmameister ujumises, kes on võitnud üheksa paraolümpiamängude kuldmedalit ja pälvinud korduvalt maailmameistritiitli ning püstitanud maailmarekordeid.
Cooper osales 1992., 1996. ja 2000. aasta paraolümpial ujumises. Kahel korral oli ta üks Austraalia paraolümpiavõistkonna kaptenitest, sealhulgas 2000. aasta paraolümpiamängudel Sydneys. Tema saavutuste tunnustusena valiti ta kandma Austraalia lippu 1992. ja 1996. aasta suveparaolümpial.
Priya Cooper on kannatanud tserebraalparalüüsi all ning veedab suure osa ajast ratastoolis. Ta õppis ülikoolis tervishoiu juhtimist. Pärast paraolümpiakarjääri lõpetamist alustas Cooper karjääri spordikommentaatorina, kajastades muuhulgas 2002. aastal Briti Rahvaste Ühenduse mänge (Commonwealth Games).
Takao Sakurai

Takao Sakurai (jaapanipäraselt 桜井 孝雄 " Sakurai Takao"; 6. mai 1941 Sawara (tänapäeval Katori), Chiba prefektuur, Jaapan – 10. jaanuar 2012) oli Jaapani poksija.
Sakurai võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Sellega oli ta esimene Jaapani poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.
Sakurai poksis juunist 1965 kuni novembrini 1970 elukutselisena. Ta osales kokku 32 kohtumisel ning võitis neist 30 (neist 4 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. 
Ta tegutses hiljem poksitreenerina ning asutas Tōkyōs ka oma poksikooli.
Nõukogude Venemaa valitsusjuhtide loend

Nõukogude Venemaa valitsusjuhtide loend loetleb iseseisva enamliku Nõukogude Venemaa ja hilisema Nõukogude Liidu liiduvabariigi Vene NFSV (1937. aastani Vene SFNV) valitsusjuhte. Vene NFSV valitsust nimetati aastatel 1917–1946 rahvakomissaride nõukoguks ja 1946–1991 ministrite nõukoguks. Nõukogude Venemaa valitsuste juhte nimetati nõukogu esimeheks.
Roger Michelot

Roger Michelot (8. juuni 1912 Saint-Dizier' vald, Haute-Marne'i departemang, Champagne-Ardenne, Prantsusmaa – 19. märts 1993 Toulon) oli Prantsusmaa poksija.
Michelot võitis poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. 
Ta osales ka keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1932. aasta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Amado Azarile (Argentina) ning 3. koha kohtumise Ernest Peirce'ile (Lõuna-Aafrika Liit).
Elukutselisena.
Michelot poksis veebruarist 1942 kuni novembrini 1943 elukutselisena. Ta pidas kokku 14 kohtumist, millest võitis 11 (neist 3 nokaudiga) ja kaotas 2 kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Taassünni päev

Taassünni päev on riiklik tähtpäev, mida tähistatakse 16. novembril.
16. novembril 1988 võttis Eesti NSV Ülemnõukogu vastu deklaratsiooni Eesti NSV suveräänsusest. Ühtlasi võttis Eesti NSV Ülemnõukogu vastu sellekohase põhiseaduse muudatuse Eesti NSV õigusaktide ülimuslikkusest NSV Liidu seaduste suhtes. 
NSV Liidu Ülemnõukogu tunnistas mõlemad mittevastavaks NSV Liidu konstitutsiooni ja NSV Liidu seadustega".
Taassünni päev ei ole lipupäev.
Striimerid

Striimer on gaaslahendusvahemikus ühelt elektroodilt teisele liikuv plasmakerake, mille liikumisest jääb gaasi nõrgalt elektrit juhtiv kanal. Laviiniläbilöögi ja striimeri põhiline erinevus on elektronide juurdekasvu kiiruses, homogeenses väljas peab elektron tagama vähemalt 108 elektroni tekke. Selliste laviinide korral hakkab positiivsete ioonide tekitatud ruumlaeng omama juba sama suurt mõju kui väline elektriväli.
Tekkemehhanism.
Katoodile suunatud (anoodi poolt) striimeri korral on põhiliseks ergastajaks kõrge energiaga footonid, mis kiiratakse laviinis ergastunud aatomite poolt. Kõrge energiaga footonid põhjustavad laviini lähedal fotoionisatsiooni protsessi, mille tulemusel tekivad sekundaarlaviinid, mis liiguvad esmase laviini suunas. Sekundaarlaviinid liiguvad esmase laviini poolt tingitud positiivse ruumlaengu suunas ning sõltuvalt ruumlaengu suurusest ja välisest väljast tekib sekundaarlaviini ja esmase laviini ioonidest kvaasineutraalne plasma. Kvaasineutraalses plasmas on positiivseid ja negatiivseid laenguid ühepalju ning summaarne laeng on võrdne nulliga. Aatomite ergastamise tõttu plasmas tekib pidevalt footoneid sekundaarlaviine ja striimeri protsess on ennast alalhoidev, kuni püsib väline elektriväli. Striimeri stabiilseks levikuks peab väline elektrivälja tugevus ületama teatud väärtuse, mis on õhus 4–5,5 kV/cm.
Orgaanilised happed

Orgaanilised happed on orgaanilised ühendid, mis ilmutavad happelisi omadusi.
Tuntumad orgaanilised happed on karboksüülhapped, mille happelisus on seotud karboksüülrühmaga –COOH. Sulfoonhapped, mis sisaldavad –S(O)2OH rühma on üldiselt veelgi tugevamad happed.
On veel rida orgaanilisi ühendeid, mis ilmutavad nõrgalt happelisi omadusi. Näiteks –OH ja –SH rühmi sisaldavad ühendid nagu alkoholid, tioolid, enoolid, fenoolid jt.
Orgaanilised happed kuuluvad valdavalt nõrkade hapete hulka ja on põhiliselt vees lahustumatud, välja arvatud madala molekulkaaluga happed nagu sipelghape ja piimhape.
Paljud orgaanilised happed omavad bioloogilist aktiivsust: auksiinid, heteroauksiinid.
Orgaanilised happed kuuluvad taimedes biosünteesi kaudu primaarse ainevahetuse juurde, osaledes glükoosi oksüdatiivsel lagundamisel (ATP tootmisel) ja paljudes teistes elutähtsates rakuprotsessides, nii näiteks osaleb õunhape fotosünteesis, proprioonhape klorofülli sünteesis jne.
Orgaanilised happed on õunhape, proprioonhape, fumaarhape, merivaikhape jpt.
Orgaaniliste hapete (nt askorbiinhappe, nikotiinhappe jm) farmakoloogilist aktiivsust uurib ka farmakognoosia.
Oks

Oks on taimede (eriti puittaimede) külgpungast arenenud, harilikult puitunud varreharu. Viljapuude oksa nimetatakse viljaoksaks. 
Kui oks haruneb otse tüvest, siis nimetatakse seda esimese järgu oksaks, kui aga juba tüve oksast, siis teise, kolmanda jne järgu oksaks. 
Tüve ülaosa koos okstega moodustab puittaimede võra. 
Metsamaterjalis olevad oksad on puidurikked.
Porfüriinid

Porfüriinid on tsüklilised orgaanilised ühendid, porfiini asendusderivaadid, milles on kuni kaheksa kindlas asendis vesinikuaatomit asendunud orgaaniliste rühmadega .
Mitmed metalloporfüriinid (nt heem, hemoglobiin) mängivad olulist rolli organismide talitluses. Veres, punastes verelibledes on hemoglobiin, mis sisaldab sellist molekuli (keskmes asub raua aatom). Sama molekul on taimede rakkudes paikneva klorofülli talitluslikult tähtis osa. Klorofüllis on heme grupi keskmes magneesium.
Paigatruudus

Paigatruudus ehk filopatria (kreeka keelest, 'koduarmastus') on paljudele loomadele (nt lindudele, kaladele jt) iseloomulik omadus elutseda püsivalt oma sünnipaigas või tulla sinna pärast rännet tagasi.
Eristatakse:
Üks sugupool võib olla paigatruum kui teine, nii näiteks on emaste imetajate kalduvus paigatruuduseks tõenäolisem kui isastel.
Palsam

Palsam on peamiselt troopikas või lähistroopikas kasvava mõne puuliigi koores või noores puidus sisalduv, eeskätt eeterlikest õlidest ja vaikudest koosnev meeldivalõhnaline, seistes tihenev taimemahl.
Palsameid kasutatakse näiteks meditsiinis ja parfümeerias. Ravitoime poolest on eriti tuntud Peruu palsam ja Toluu palsam.
Raja tänav (Tallinn)

Raja tänav on tänav Tallinnas Nõmme ja Mustamäe linnaosas. See kulgeb läbi Vana-Mustamäe, Mustamäe ja Kadaka asumi.
Raja tänav algab Nõmmelt Alliksoo tänavast. See ristub Üliõpilaste tee (paremalt), Trummi (vasakult), Soone (vasakult) ja Mäepealse tänavaga (vasakult) ning lõpeb Akadeemia teel.
Esimesed teated tänava nime kohta on aastast 1922 (vene "Рубежная ул."; saksa "Scheide Straße"). Tänav on nime saanud selle järgi, et asus endise Nõmme linna piiril ehk rajal.
Raja tänaval sõidab Tallinna bussiliin number 23. Seal asuvad bussipeatused Trummi, kus buss peatub mõlemal suunal, ja Raja, kus buss peatub ainult Kaubamaja–Kadaka suunal.
Anton Anni

Anton Anni VR II/3 (27. aprill 1880 Võisiku vald, Viljandimaa – 5. november 1929 Võru) oli Eesti politseinik.
Ta lõpetas Vene allohvitseride kursused, osales Hiina mässu mahasurumises 1900–1901, Vene-Jaapani sõjas ja Esimeses maailmasõjas.
Vabadussõjas osales ta 7. jalaväerügemendi jalaluurajate komando ja kompaniiülemana. Ülendati alamleitnandist leitnandiks 16. juulil 1919. Vabadusrist 15. septembril 1920.
20. juunist 1920 kuni sama aasta novembrini oli Anton Anni Petserimaa politseiülem.
Retke tee

Retke tee on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Mustamäe ja Kristiine linnaosas Järve asumis.
Retke tee algab Tervise tänavast ja lõpeb A. H. Tammsaare teel.
Tänava nimi võeti kasutusele 1970. aastal.
August Markson

August Markson (29. august 1891 Orajõe vald, Pärnumaa – oktoober 1948) oli Eesti politseinik ja ettevõtja.
Ta õppis aastail 1913–1916 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas.
August Markson osales Vabadussõjas. 8. veebruaril 1919 valiti ta Pärnumaa miilitsaülemaks, asus kohustusi täitma 1. aprillil samal aastal. Vabastati ametist 20. veebruaril 1920. 
Tegutses ettevõtjana, oli saeveski omanik.
1941. aastal nimetas Viktor Koern ta Pärnu ja Pärnumaa politsei ajutiseks ülemaks. August Markson lahkus 1944. aastal Eestist ja suri Saksamaal põgenikelaagris.
Ta oli laevaomanik Jakob Marksoni poeg.
Mihkel Venda

Mihkel Venda (7. juuli 1884 Mustjala vald, Saaremaa – 18. juuni 1958 Tallinn) oli Eesti raudteelane ja politseinik.
Ta oli aastail 1918–1920 raudteede miilitsaülem ja 1920–1921 Järvamaa politseiülem. 1921. aasta veebruaris valiti ta Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei nimekirjas Paide linnavolikogu liikmeks.
1921. aasta novembrist tagandas siseminister ta võimupiiride ületamise eest politseiülema ametikohalt jaoskonnaülemaks, sest Venda oli 21. augustil 1921 andnud välja määruse, millega keelas maakonnas kõik jumalateenistused, peod, pulmad, varrud, koosolekud ja talgud. 
1923–1924 töötas ta Tallinna linna politsei 5. jaoskonna ülema abina, kuid koondati sellelt ametikohalt 1. maist 1924.
1944. aastal töötas Tallinn-Sadama raudteejaama kaubandusametnikuna.
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Mihail Tang

Mihail Tang (ka Mihkel Tang; 30. jaanuar 1895 Loona, Saaremaa – 8. juuli 1946 Koloonia nr 1, Leningradi oblast) oli Eesti politseinik ja maavanem.
Mihail Tang osales Vabadussõjas. Teenis Eesti politseis 1924. aastast Tallinna Linna Politseivalitsuse ülema abina, aastatel 1925–1934 Viljandi maakonna Politseivalitsuse politseiülema ja Viljandi-Pärnu prefektuuri prefektina, 1934–1937 Viru-Järva Prefektuuri prefekt.
Aastatel 1937–1940 ja 1941 Petseri ajutise maavalitsuse esimees ja Petseri maavanem. 
Arreteeriti NKVD poolt 28. oktoobril 1944 Tallinnas, suri nõukogude vangilaagris.
Albert Ladva

Albert Ladva (kuni 1935. aastani Albert Lapmann; 21. august 1895 Haapsalu – 13. aprill 1942 Sverdlovski oblast) oli Eesti politseinik.
Ta osales Vabadussõjas. Teenis Eesti Politseis, oli: Lääne maakonna Politseivalitsuse politseiülema abi, Narva Linna Politsevalitsuse ülem, 1926–1927 Narva prefektuuri prefekt, 1. aprillist 1927 Viru-Järva prefektuuri abiprefekt Narvas, 1932–1933 Petseri-Võru, 1933–1937 Lääne-Saare, 1937 Narva ja 1937–1940 Viru-Järva prefekt. 
1936. aastal oli ta Läänemaa Seltskondliku Komitee liige.
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, hukati.
Urve Arrak

Urve Arrak (1962. aastani Urve Roodes; 5. aprill 1938 Tallinn – 7. november 2011) oli eesti nahakunstnik.
Ta lõpetas 1956. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1968. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi nahkehistöö erialal.
Ta kujundas nahkesemeid Kunstikombinaadile ning töötas nahkehistöö-õpetaja ja metoodikuna. 1967. aastal rajas ta Tallinna 24. Keskkooli juurde nahkehistöö klassi, hiljem oli direktor ja õpetaja Nõmme Pioneeride Majas. Pedagoogitöö kõrvalt tegutses ta ka kunstnikuna. Ta on jätnud suure jälje polüfunktsionaalsete ruumielementide loomisega ja popkunsti mõjude sissetoomisega eesti nahakunsti.
Ta oli 1970. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
1989. aastal asus ta elama USA-sse Los Angelesse, 1995. aastal kolis ta Kanadasse Torontosse, 1997. aastal kolis ta tagasi USA-sse Portlandi. 1993. aastal asutas ta ettevõtte Urve Arrak Design Business, kus ta algul tegutses nahatöö alal, hiljem kujunduskunstniku ja maalijana. Viimastel eluaastatel elas ta Tallinnas.
Isiklikku.
Ta oli abielus Jüri Arrakuga. Poeg Arno Arrak on kunstnik, poeg Jaan Arrak oli üks galerii Tokko &amp; Arrak omanikke.
Aasta ja päev

Aasta ja päev on Balti Eraseaduses mainitud igamistähtaeg, mille vältus on Tallinna all-linnas, Haapsalus ja Rakveres 366 päeva (lisapäeva-aastal 367); mujal – 1 aasta, 6 nädalat ja 3 päeva või 1 aasta ja 6 nädalat (§§ 3059–3060).
Tarvitamisõigus

Tarvitamisõigus ehk vilikasutus (ladina keeles "ususfructus") on teatavale isikule kuuluv õigus kasutada võõrast asja ja saada selle vilja, kuid õiguseta asja võõrandada, koormata või oluliselt muuta. Tarvitamisõigus tekib seaduse põhjal (näiteks kuulub lesele abieluvarast ka laste osade kasutus), testamendiga ja õigustoiminguga. Inimeste suhtes kustub tarvitamisõigus harilikult nende surmaga, võib aga vastava lepinguga ulatuda ka isiku pärijale, kustub aga igal juhul viimase surmaga. Juriidiliste isikute suhtes ei või tarvitamisõigus kesta üle 100 aasta. (Balti Eraseadus, § 1199 jj, 1294–1296).
1994. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1994. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 51. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 22. jaanuaril 1994.
Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Robert Redfordile.
Tavaõigus

Tavaõigus ehk kombeõigus on kirjutamata õigus, õigusnormide kogum, mida pole kehtima pannud organiseeritud seadusandlik võim, vaid mis on tekkinud rahva enese õigustundest. Tava kehtimiseks on vaja, et teda korduvalt rakendataks teatavat liiki õigusküsimuse lahendamisel, et ta tarvitamine oleks kestev ja et ta oleks üldtuntud. Tavaõigus on iga rahva ajaloo koidikul olnud valdav õigusnorm, mida riigivõimu kehtima pandud õigus (seadus) järk-järgult kõrvaldas. Balti eraseadus (sissejuhatuse § XXVI) lubab tavaõigust rakendada, kuid see ei tohi vastuolus olla seadusega ega seadust muuta.
Jaan Tootsen

Jaan Tootsen (sündinud 14. oktoobril 1975) on eesti ajakirjanik ja dokumentaalfilmirežissöör.
Jaan Tootsen on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli raadiorežii eriala.
Ta on raadiosaatesarja "Ööülikool" toimetaja.
1. juunist 2012 kuni 2016. aastani oli Jaan Tootsen president Toomas Hendrik Ilvese koosseisuväline kultuurinõunik.
Isiklikku.
Jaan Tootseni isa on Toivo Tootsen. Tal on õde Anneli ja poolvend Tõnis.
Tootseni abikaasa on Eva Eensaar-Tootsen, paaril on neli last. Nad elavad Tallinnas Kalamajas.
The Doors (album)

"The Doors" on Ameerika Ühendriikide ansambli The Doors 1967. aastal ilmunud debüütalbum. 
2003. aastal ajakirja Rolling Stone koostatud kõigi aegade 500 parima albumi seas tuli "The Doors" 42. kohale.
Hermann Daniel Bonge

Hermann Daniel Bonge (1706 Oulu – 30. august 1774 Karja) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastast 1726 (immatrikuleeriti 20. jaanuaril 1726) Uppsala Ülikoolis. Aastast 1730 elas ta Saaremaal.
Ta oli aastatel 1732–1764 Saaremaa Jaani koguduse õpetaja ja aastatel 1764–1774 Karja Katariina koguduse õpetaja. Ta oli ka Saaremaa konsistooriumi assessor (aastast 1767?).
Isiklikku.
Bonge oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli eelmise Saaremaa Jaani koguduse õpetaja Johann Dietrich Heermanni tütar. Tema teise naise Sophie Julie isa oli Käina Martini koguduse õpetaja Johann Samuel Tunderi tütar, Karuse Margareeta koguduse õpetaja Christian Anton Kettleri lesk. Tema väimees Friedrich Wilhelm Willmann oli pärast teda Karja Katariina koguduse õpetaja.
Toomas Väljataga

Toomas Väljataga (sündinud 23. novembril 1960) on eesti kirjastaja.
Ta on mitmeid kultuuriajalehti ning -ajakirju (Akadeemia, Diplomaatia, Keel ja Kirjandus, Kunst.ee, Looming, Loomingu Raamatukogu, Muusika, Sirp, Teater. Muusika. Kino, Täheke, Vikerkaar, Õpetajate Leht, Värske Rõhk ja Hea Laps) väljaandva sihtasutuse Kultuurileht juhatuse esimees.
Samuti on ta Eesti Keele Sihtasutuse juhatuse liige.
Pere.
Tema vend on Märt Väljataga.
Viited.
http://epl.delfi.ee/news/eesti/toomas-valjataga-minister-lang-maaras-koos-kenderiga-sirbi-koondamised?id=67123632
Academic Hostel

Academic Hostel on hostel Tallinnas Mustamäe linnaosas TTÜ kvartalis. 
Tallinna Tehnikaülikooli viiekorruseline üliõpilaselamu asub aadressil Akadeemia tee 11. "Budget"-tüüpi majutusasutus on Tallinna suurim.
Hostelihoone, mille projekteeris Meelis Nurm, ehitati aastatel 2002-2003. Academic Hostel avati pidulikult 6. juunil 2003.
Hostelis on 108 tuba 216 voodikohaga.
AKB48

AKB48 on Jaapani iidoligrupp.
Reduktiivjõud

Reduktiivjõud on keemiline energia, mida organism kasutab biosünteesiprotsessides süsiniku jmt elemendi redutseerimiseks.
Üldiselt on reduktiivjõu kandjaks nikotiinamiidadeniindinukleotiidfosfaadi redutseerunud vorm (NADPH), bakteritel on reduktiivjõuks redutseerunud nikotiinamiidadeniinnukleotiid (NADH). 
Reduktiivjõud kui keemiline energia tekib esmaselt foto- ja kemosünteesis. 
Loomad, seened ja enamik baktereid loovad reduktiivjõu orgaanilise aine oksüdatiivse katabolismi vaba energia varal.
Johann Matthäus Bechstein

Johann Matthäus Bechstein (11. juuli 1757 – 23. veebruar 1822) oli saksa looduseuurija, metsnik ja ornitoloog.
Tema kirjeldatud taksonite juurde lisatakse lühend Bechst..
Jaan Sootak

Jaan Sootak (sündinud 16. juulil 1948 Tallinnas ) on eesti õigusteadlane, õppejõud ja Riigikohtu nõunik. 
Tema peamine uurimisvaldkond on karistusõigus ja kriminaalpoliitika. 
Haridustee.
Sootak lõpetas 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ning kaitses 1980. aastal õigusteaduse kandidaadikraadi Moskva Juriidilises Kaugõppeinstituudis teemal "Abikaasade konfliktide pinnalt toime pandud kuriteod". 
Töökäik.
Jaan Sootak töötas aastatel 1971–1974 Eesti NSV Prokuratuuris Eesti NSV peaprokuröri Karl Kimmeli abina. 1974–1982 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja ning 1982–1992 sealsamas dotsent. 
1992. aastast on ta Tartu Ülikooli kriminaalõiguse professor ja 1994. aastast Riigikohtu nõunik. 
Sootak oli 2003–2007 Tartu Ülikooli eetikakeskuse abijuhataja, 2006–2015 karistusõiguse õppetooli juhataja ning 2016–2019 karistusõiguse osakonna juhataja. 
2020. aasta 1. septembrist on ta Tartu Ülikooli emeriitprofessor. 
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Sootak oli aastatel 1992–2014 Riikliku Kriminaalpreventsiooninõukogu ja 1998–2005 Eesti Bioeetika Nõukogu liige. Alates 1997. aastast on ta rahvusvaheliste organisatsioonide Association Internationale de Droit Penal ja Gesellschaft für Rechtsvergleichung liige. 
1998. aastast on Sootak ajakirja Akadeemia toimetuskolleegiumi liige, Eesti Õigusfilosoofia Seltsi asutajaliige ning Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi asutajaliige. 
Publikatsioonid.
Temalt on ilmunud teaduspublikatsioone eesti, saksa, inglise, prantsuse ja vene keeles, aga ka õpikuid ja populaarteaduslikke käsitlusi. Paljud publikatsioonid käsitlevad Eesti karistusõigusreformi aluseid. 
Ta on näiteks raamatute "Varavastased süüteod", "Isikuvastased süüteod", "Kriminaaltäitevõigus" (koos Priit Pikamäega), "Majanduskriminaalõigus", "Veretasust kriminaalteraapiani", "Karistusõiguse alused" ja "Kriminaalpoliitika" autor. Karistusseadustiku kommenteeritud väljaande koostaja ja autor (koos P. Pikamäega) 2009. aastal ilmus tema eestikeelsete artiklite kogumik "Kuri karjas" kirjastuse Ilmamaa väljaantavas sarjas "Eesti mõttelugu".
Isiklikku.
Jaan Sootak on olnud abielus ajakirjanik Varje Sootakiga. Neil on tütar Astri ja poeg Indrek (kirjanik Indrek Hargla). 
Jaan Sootak on abielus õigusajaloolase Marju Luts-Sootakiga. Neil on kaks last.
Henn Mikelsaar

Henn-Risto Mikelsaar (sündinud 6. detsembril 1943 Tallinnas) on eesti kirjanik ja bioloog. 
Isiklikku.
Tema isa oli bioloog Neeme Mikelsaar. Tal on kaksikvend Ustav Mikelsaar ning vanemad vennad Aavo Mikelsaar ja Raik Mikelsaar.
Ulderico Sergo

Ulderico Sergo ( 4. juuli 1913 Fiume (praegu Rijeka, Horvaatia) – 20. veebruar 1967 Cleveland) oli Itaalia poksija.
Sergo oli kolmekordne Itaalia meister kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) aastatel 1933, 1934 ja 1938.
Sergo võitis kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.
Sergo võitis kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) ja 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales ka kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kuid kaotas poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile István Énekesile (Ungari) ning 3. koha kohtumise Tadeusz Rogalskile (Poola).
Sergo poksis juunist 1942 kuni märtsini 1952 elukutselisena ning pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 5 (neist 1 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 1 nokaudiga) ning viigistas 4 kohtumist.
Brilliance of the Seas

Brilliance of the Seas on teine Radiance-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida opereerib laevakompanii Royal Caribbean International. Laev ehitati Meyer Werft GmbH laevatehases Papenburgis Saksamaal 2002. aastal ja alus ristiti 13. juulil 2002. aastal Harwichs Suurbritannias. Laeva ristiemaks sai Marilyn Ofer. Brilliance of the Seas’ esmareis algas 19. juulil 2002 Harwichist Norra suunas. 
2010. aasta tugevaima tormi tõttu on ristluslaev Vahemerel üle elanud niinimetatud "brilliance-of-the-sea-disaster"-juhtumi, kui merekindlalt kinnitamata esemed purunesid.
2012. aastal kasutati laeva Põhja-Euroopas. Aastani 2014 kuulus laev ettevõttele Halifax Leasing (September) Ltd.
Alternatiivkütus

Alternatiivkütus (ingl.k. "alternative fuel") on kütus, mis pole valmistatud konventsionaalsest toorainest, nagu toornafta, põlevkivi jms. Alternatiivkütusteks on elektrienergia, naftagaas (LPG; CPG), looduslik gaas ehk metaan (LNG, CNG), etanool ja selle segud muude kütustega, biodiislikütus, taimeõli, biogaas, vesinik jms.
Radiance of the Seas

Radiance of the Seas on esimene Radiance-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Radiance of the Seas Inc. (Royal Caribbean Cruises Ltd.) ja mida käitab laevakompanii Royal Caribbean International. 
Laev ehitati Meyer Werft GmbH laevatehases Papenburgis Saksamaal 2001. aastal ja see oli suurim Saksamaal ehitatud laev. Alus ristiti 6. aprillil 2001 Fort Lauderdales USAs. Laeva ristiemaks sai Margot L. Pritzker, Royal Caribbean Internationali juhatuse liige. 
Pärast Radiance of the Seasi esmareisi, mis algas 7. aprillil 2001, kasutati ristluslaeva Hawaii saarte lähistel Vaikse ookeani loodeosas. 
2012. aastal kasutati laeva ka sõiduks Austraalia ja Uus-Meremaa sadamalinnade vahel.
Esmareis

Esmareis on laeva (vastavalt COLREG-72 A-osa (üldsätted), reegel 3 (üldmõisted)) või sõiduki esimene reis teatavail tingimusil. Õhusõidukitel on esmalend.
Esmareisil tuleb tõendada, et laev on läbinud testi ja sobib kasutusse. Enne laeva üleandmist tellijale ja avareisi toimuvad laeva käigukatsetused ehk proovikäivitused ja proovisõidud.
Esmareisile kutsutakse sageli laevakompanii töötajaid ja püsikliente. Näiteks esimese uue Eesti parvlaeva "Romantika" liiniliiklusele eelnenud esmareis laevakompanii külaliste ja püsiklientidega Helsingi-Tallinn-Riia-Tallinn-Helsingi algas 16. mail 2002. Liinile Tallinn-Helsingi asus "Romantika" 21. mail.
Laialt on tuntud "Titanicu" esmareis, mis algas Southamptonist 10. aprillil 1912 ja pidi lõppema New Yorgis. Punktis 41°40' N, 50°14' W, 330 miili kaugusel Cape Race'ist lõikas jäämägi "Titanicu" paremasse pardasse 61 meetri pikkuse lõhe ja laevaga läks põhja üle 1500 inimese.
Laevade hulka, mis on esmareisilreisil hukkunud, kuuluvad Rootsi laev "Vasa", mis oli oma aja üks suurimaid ja kõige võimsama relvastusega sõjalaevu maailmas (1628), Saksamaa lahingulaev "Bismarck", mis oli suurim Saksamaal ja raskeim Euroopa riigis ehitatud lahingulaev (1941), ning Jaapani lennukikandja "Shinano", mis on suurim laev, mille allveelaev uputanud on (1944).
Kuunar "Mohawk" läks samuti esmareisil 1876 põhja ja sellel olnud inimesed hukkusid. Kuid see tõsteti üles ja teenis USA rannavalves kuni 1910. aastani.
Kui laev sõidab esimest korda uuel liinil, ka see on sageli omamoodi proovisõit, nimetatakse seda avareisiks.
Heidi Jõks

Heidi Jõks (neiupõlvenimi Heidi Vilu; sündinud 1981) on eesti suhtekorraldaja ja muuseumitöötaja. Eesti Loodusmuuseumi direktor aastatel 2011–2019 ja taas 2021. aastast.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 2000. aastal Tartu Karlova Gümnaasiumi ja 2004. aastal Tartu Ülikooli keskkonnatehnoloogia erialal. 
Ta on alates 2004. aastast rahvusvahelise noorteorganisatsiooni Ettevõtlike Noorte Koda (Junior Chamber International) liige, olnud ka JCI e-Koja president (2012) ja juhatuse liige (2011–2013). Alates 2008. aastast laulab ta EBS kammerkooris.
Aastatel 2004–2008 töötas ta Saint-Gobain Sekurit Eesti ASis keskkonna, töötervishoiu ja tööohutuse spetsialistina ning Saint-Gobain Nordic and Baltic Delegationi siseaudiitorina. Aastatel 2008–2010 töötas ta Tööinspektsiooni teabeosakonna juhatajana ja 2010–2011 If Kindlustuse (If P&amp;C Insurance AS) kommunikatsioonijuhina.
Töö loodusmuuseumi direktorina.
2011. aastal sai Heidi Vilu avaliku konkursi tulemusel Eesti Loodusmuuseumi direktoriks, kus ta vahetas välja viis aastat muuseumi direktorina töötanud Maris Laja. Kuna konkursi korraldamisel esines probleeme, siis kritiseeriti ka Keskkonnaministeeriumi haldussuutlikkust ja soovitati uue konkursi väljakuulutamist. Vastuseks muuseumitöötajatele kinnitas Keskkonnaministeeriumi kantsler Rita Annus, et muuseum vajab just Heidi Vilu lähenemist, kes "oli kandidaatidest kõige kaasaegsema ja külalistekesksema lähenemisega". Muuseumitöö kogemuse sai Vilu viimaselt töökohalt, kus ta haldas ka Eesti Kindlustuse Muuseumi tööd. Pressinõukogu hinnangul rikkus Eesti Ekspress oma sel teemal ilmunud artikliga head ajakirjandustava.
Heidi Jõks on avalikkuses korduvalt sõna võtnud keskkonnahariduse edendamise vajalikkuse ja uue loodusmuuseumi ehitamise olulisuse teemal. Viimast põhjendab ta ka suure külastajate arvuga ning asjaoluga, et olemasolevasse majja ei mahu külastajad enam ära. Samuti on ta avaldanud oma juhtimispõhimõtteid ajakirjas Director. 2023. aastal saavutas Eesti Loodusmuuseum 37 aasta publikurekordi toonud seenenäituse turundusega Eesti Turundajate Liidu korraldatava turunduskonkursi TULImust. Sama näituse eest sai muuseum ka aasta kommunikatsiooniteo auhinna. 2021. aastal algas Jõksi kolmas ametiaeg muuseumi juhi kohal.
Isiklikku.
Ta on olnud laulupidude tunnusfotol.
Tema on alates 2021. aastast abielus vandeadvokaat Allar Jõksiga, neil on poeg (s 2019).
Serenade of the Seas

Serenade of the Seas on kolmas Radiance-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Serenade of the Seas, Inc. Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitab laevakompanii Royal Caribbean International. Laev ehitati Meyer Werft GmbH laevatehases Papenburgis Saksamaal 2003. aastal. Alus ristiti 25. augustil 2003. aastal pärast esmareisilt saabumist. Laeva ristiemaks sai USA näitleja, koomik, laulja ja meediategelane Whoopi Goldberg. 
2012. aastal kasutatakse laeva sõiduks Vahemere sadamalinnade vahet.
Michael Carruth

Michael Carruth (sündinud 9. juulil 1967 Dublinis) on Iirimaa endine poksija.
Carruth võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Ta osales ka kergekaalus (kuni 60 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale George Scottile (Rootsi) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Carruth on esimene ja seni ainuke Iirimaa poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.
Carruth sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Andreas Ottole (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Carruth osales 27. Euroopa meistrivõistlustel (Torino, 1987), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Orzubek Nazarovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Carruth poksis veebruarist 1994 kuni aprillini 2000 elukutselisena. Ta osales kokku 21 kohtumisel ning võitis neist 18 (neist 11 nokaudiga) ja kaotas 3 (neist 1 nokaudiga) kohtumist.
Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskond

Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskond oli Tallinna Tehnikaülikooli akadeemiline struktuuriüksus (teaduskond), mis tegeles keskkonnatehnika, logistika, transpordiehitus ning tööstus- ja tsiviilehituse õpetamisega ning uurimistööga nendes valdkondades. Teaduskond asus Tallinnas aadressil Ehitajate tee 5. 
1989. aastal sai Tallinna Polütehnilisest Instituudist Tallinna Tehnikaülikool. TTÜ ehitusteaduskond eksisteeris aastatel 1989–2016. 
2016. aasta lõpul toimunud tehnikaülikooli struktuurireformi käigus ehitus-, mehaanika- ja energeetikateaduskond kujundati ümber inseneriteaduskonnaks.
TTÜ ehitusteaduskond.
Kohe peale Eesti taasiseseisvumist alustati 1992. aastal tehnikaülikooli struktuuri ja õppetöö põhjalikku reformimist. Seniste kateedrite asemele loodi 1994. aasta juulis instituudid, mis hõlmasid mitut õppetooli. Kursusesüsteem asendati ainesüsteemiga. Õppetöös mindi üle kolmeastmelisele ülikooliõppele: bakalaureuse-, magistri- ja doktoriõpe. 1994. aastani koolitati diplomiinsenere viieaastase õppeajaga, 1995. aastast mindi üle nelja-aastasele bakalaureuseõppele. 1998. aastal lisati sellele nelja-aastase õppeajaga diplomiõpe. 2002. aastal taastati ehitusinseneride ettevalmistamisel viis aastat kestev õppekava, kus on ühendatud bakalaureuse- ja magistriõpe. Lõpetaja saab magistrikraadile vastava kvalifikatsiooni ja õpingud võivad jätkuda doktoriõppes.
Dekaanid.
Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna dekaan 1988. aastast Kaido Hääl jätkas teaduskonna juhina ka pärast õppeasutuse nimetuse muutmist (1989. aastast TTÜ). Enne kui ehitusteaduskonnast sai 2017. aastal inseneriteaduskond, jõudis dekaani ametit pidada kuus inimest:
Teaduskonna akadeemiline struktuur.
1994. aasta juulis loodi teaduskonnas viis instituuti:
Hiljem kuulus teaduskonna koosseisu veel kaks instituuti:
John McNally

John McNally (3. november 1932 Belfast – 4. aprill 2022) oli Iirimaa ja Põhja-Iirimaa poksija.
McNally sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Pentti Hämäläisele (Soome). 
McNally oli esimene Iirimaa poksija, kes on võitnud olümpiamedali.
McNally sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Boriss Stepanovile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
McNally poksis aprillist 1954 kuni märtsini 1961 elukutselisena. Ta osales kokku 25 kohtumisel ning võitis neist 14 (neist 7 nokaudiga), kaotas 9 (neist 6 nokaudiga) ja viigistas 2 kohtumist.
Purila mõis

Purila mõis (saksa keeles "Purgel") oli mõis Juuru kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Rapla valda Rapla maakonnas.
Ajalugu.
1500. aasta paiku müüs tollane Purila lääniisand Arnd Hans Junge oma maad Pirita kloostrile. Kirjalikes allikates on Purila mõisat ("Purgel") esmamainitud 1513. aastal, mil see oli kloostrimõis.
1611. aastal läänistas Karl IX eeskostevalitsus mõisa Michael von Engelhardt. Vene kroonumõisaks sai Purila 1739. aastal. 18. sajandi lõpuaastail läks mõis Friedrich Gustav von Helffreichile. Tema ajal ehitati 1810 praegune Purila mõisa härrastemaja.
1900 läks mõis Maydellide suguvõsa valdusse ning jäi Friedrich von Maydelli omandiks kuni maa võõrandamiseni 1919. aastal. Mõisa võõrandamise järel renditi peahoone Maakarja Kasvatuse Seltsile, kes rajas Purilasse karjatalitajate kooli ja aastail 1925–1944 oli Purilas karjatalitajate kool.
Pärast Teist maailmasõda oli hoone ja pargi valdaja 8. Eesti Laskurkorpus. 1953–1957 tegutses mõisas Eesti NSV Ministrite Nõukogu Asjadevalitsuse abimajand ning seejärel asus mõisahoones sovhoosikeskus. Aastatel 1940–1941, 1949–1953 ja 1957–1975 oli Purilas iseseisva sovhoosi keskus.
Sotsiaalne hind

Sotsiaalne hind (inglise "social cost" või "social price") on mingi toote või teenuse loomise tegelik hind ühiskonnale.
Sotsiaalne hind võib mõnikord olla suurem kui turuhind.
Enoolid

Enoolid (ka alkenoolid) on alkeenid, mille molekulis sisaldub hüdroksüülrühm kaksiksidemega seotud süsiniku aatomi juures. Seega enoolid on α-hüdroksüalkeenid üldvalemiga R1R2C=CR3OH. 
Enoolid on tasakaalus isomeerse aldehüüdi või ketooniga, kuid on tavaliselt palju vähem stabiilsed kui aldehüüdid või ketoonid. Siin on tegemist enoolidele iseloomuliku keto-enooltautomeeria nähtusega.
Keto-enooltautomeeria.
See on enooli osaline üleminek vastavaks karbonüülühendiks (ketooniks või aldehüüdiks) ja vastupidi karbonüülühendi üleminek enooliks, kuna üks prooton molekulisiseselt muudab asukohta. Tulemuseks on enool- ja keto-vormi tasakaalulise segu moodustumine (reeglina lahustes). Enamuse seda tüüpi ühendite korral on keto-vorm termodünaamiliselt soodsam ja seega tasakaaluolekus ülekaalus. Näiteks atsetooni korral on enool-vormi vaid 0,0002%. 
Enolaadid.
Enolaatioonid ehk enolaadid saadakse tavaliselt madalal temperatuuril vastavatest karbonüülühenditest ja esinevad reaktsiooniprotsessis intermediaatidena. Enolaatioonid on stabiliseeritud tänu laengu delokalisatsioonile üle kolme aatomi.
Olelusringi hindamine

Olelusringi hindamine ehk elukaare hindamine (inglise keeles "life-cycle assessment", "life-cycle analysis", lühendatult LCA) on keskkonnajuhtimisvahend, millega hinnatakse toote või teenuse täielikku keskkonnamõju kogu olelusringi vältel. 
Oleluseringi hindamiseks tuleb summeerida sisendid (eelkõige materjalikulu ja energiamahukus) ning väljundid (heitvesi, heitgaas, jäätmed) kogu toote või teenuse olelusringi vältel ning hinnatakse kõikide sisendite ja väljundite tekitatud mõju, sh kogu tsüklis toimuva transpordi keskkonnamõju. 
Olelusringi hindamise protsessi nõuded on kehtestatud ISO standarditega 14040, 14041, 14042, 14043.
Viktorija (laev)

Viktorija (vene keeles Виктория) (endised nimed A. S. Gribojedov – "А. С. Грибоедов", I. I. Šiškin И. И. Шишкин) oli kahe tekiga "Rossija"-tüüpi (projekt 785) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1958. aastal. Laeva slovakkia tüübinimetus on OL800, võimsusega 800 hj. 
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 344 ja laev lasti vette Národný Podnik Škoda Komárno (Slovenské Lodenice n.p. Komárno) laevatehases Komárnos Tšehhoslovakkias 1958. aastal. Uus jõereisilaev A. S. Gribojedovi nime all ning samal aastal ümber nimetatud I. I. Šiškiniks anti Kama laevandusele ("Камское речное пароходство") Permis üle ja seda kasutati alates 1959. aastast kuni 2000. aastani Permi kodusadamast, alates 1993. aastast Venemaa lipu all. Aastatel 2001–2007 kasutas OOO Anadõr (Rostov Doni ääres) laeva Viktorija nime all sõiduks Volga-, Doni- ja Neeva-äärsete linnade vahet. Varem eksisteeris juba üks Viktorija selles 785. projektis – "Kompozitor Kalinnikov" (1957)
2008. aastal unikaalse slovakkia interjööriga Viktorija moderniseeriti, ja uus omanik pani pärast Bulgarija uppumist laeva Rõbinskis müüki. Laev lammutati 2016. aastal Rõbinskis.
Eestimaa Üldkasulik Ühing

Eestimaa Üldkasulik Ühing (saksa keeles "Estländischer Gemeinnütziger Verband") oli Eestimaa rüütelkonna järglasorganisatsioon, mis tegutses Eestis aastail 1919–1939.
Ühing asutati 21. märtsil 1919 ja registreeriti Tallinna-Haapsalu rahukogu poolt sama aasta 15. aprillil. Rüütelkond kinkis talle oma varandused ja kinnisvarad, sealhulgas Tallinna toomkooli hoone. Eestimaa rüütelkond aga likvideeriti Eesti Asutava Kogu poolt 09.06.1920 vastu võetud „Seisuste kaotamise seaduse“ alusel. EÜÜ oli Tallinna toomkooli (ametliku nimega "Eestimaa Üldkasulise Seltsi poolt ülalpeetav Tallinna Doomkooli Eragümnaasium") ülalpidaja.
Ühingu välja antud tunnistused kehtisid Saksamaal ametlike dokumentidena.
Eestimaa Üldkasulik Ühing registreeris suurvürst Kirill Vladimirovitši poolt antud aadlitiitleid. Eestimaa Üldkasuliku Ühingu juures asunud Eestimaa Üldkasuliku Ühingu matriklikomisjoni (saksa k. "Matrikelkommision des Estländischen Gemeinnützigen Verbandes"), tegeles Eestimaa aadliperekondade genealoogiliste materjalide ja fotode kogumise, nende läbitöötamise ja perekondade kohta genealoogiliste tabelite ning toimikute koostamisega. Eestimaa rüütelkonna praktiline tegevus jätkus sisuliselt suures osas Eestimaa Üldkasuliku Ühingu nime all
Ühingu juures tegutsenud matriklikomisjoni juhtis endise Eestimaa rüütelkonna genealoog Georg von Wrangell, aadliperekondade toimikute koostamisega tegeles Nikolai von Essen, komisjoni liikmed olid Georg von Krusenstern ning parun Ernst von Stackelberg. Komisjon lõpetas tegevuse 1940. aastal.
Ühingusse kuulus vähesel arvul ka endise Liivimaa rüütelkonna liikmeid, kuna selle järglasorganisatsioon Liivimaa Üldkasulik Ühing asus Lätis.
Bosnialased

Bosnialased (omanimetus bosnia keeles "bošnjak", pl "bošnjaci" [bošnjatsi]) on üldnimetus lõunaslaavi päritolu etnilisele rühmale, kes elab peamiselt Bosnias ja Hertsegoviinas, kuid pisemate rühmadena ka teistes Balkani riikides, peamiselt Serbias, Montenegros ja Horvaatias. 
Bosnialasi iseloomustab eelkõige nende ajalooline seotus Bosnia piirkonnaga, islami usk (alates 15. ja 16. sajandist) ning ühine kultuur ja keel. 
Sageli nimetatakse bosnialasi ka Bosnia muslimiteks, kuid see nimetus on etnilise kuuluvuse määratlemisel rahvusvahelises kasutuses üha vähem levinud, sest see näitab pigem usulist kuuluvust kui rahvust.
Victoria bastion

Victoria bastion (ladina keeles "victoria" – 'võit') on Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi Narva linnakindlustuse täiendamisel aastatel 1683–1704 ehitatud bastion.
Bastion purustati Põhjasõjas 1704. aastal ja taastati pärast sõda.
Narva kindlus demilitariseeriti 1864. aastal ja Victoria bastionile rajati Pimeaed. Park on saanud nime kõrval asunud Pimevärava järgi.
Victoria bastionis elutseb Narva suurim nahkhiirte koloonia.
Usukultusasjade Nõukogu

Usukultusasjade Nõukogu (täieliku nimega NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Usukultusasjade Nõukogu, vene keeles" Совет по делам религиозных культов при Совете Министров СССР") oli Nõukogude Liidus aastatel 1944–1965 eksisteerinud riiklik ametkond, mis tegeles religioonipoliitika elluviimisega ja jälgis usuühingute tegevust puudutavate õigusaktide täitmist.
Usukultusasjade Nõukogu alluvusalasse kuulusid kõik NSV Liidus tegutsevad usuühingud peale Vene Õigeusu Kiriku, mille jaoks oli 1943. aastal loodud eraldi Vene Õigeusu Kiriku Asjade Nõukogu.
Usukultusasjade Nõukogu eksisteeris maist 1944 kuni detsembrini 1965, mil see ühendati Vene Õigeusu Kiriku Nõukoguga ja sai uueks nimeks Usuasjade Nõukogu. Nõukogu kompetentsi kuulus usuühingute ja koguduste registreerimine, nende registrist kustutamine, lubade väljastamine palvemajade ja kirikute avamiseks ja sulgemiseks, vaimulike registri pidamine, suhete korraldamine riigivõimu ja usuühingute vahel. 
Reaalselt oli Usukultusasjade Nõukogu oli oma tegevuses sõltuv NLKP Keskkomitee ja julgeolekuorganite instruktsioonidest. Aktiivse religioonivastase võitluse perioodil 1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses oli Usukultusasjade Nõukogu üheks oluliseks instantsiks riigipoolse repressiivpoliitika elluviimisel (näiteks koguduste ja kirikute sunniviisiline sulgemine, vaimulike registreerimisest keeldumine jne).
Usukultusasjade Nõukogu tegevust juhtis esimees. Nõukogu esimehed olid
Kohtadel esindasid Usukultusasjade Nõukogu volinikud, keda lihtsustatult on nimetatud ka usuasjade volinikeks või usuvolinikeks. Eesti NSV-s olid Usukultusasjade Nõukogu volinikud
Usuasjade Nõukogu

Usuasjade Nõukogu (täieliku nimega NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuv Usuasjade Nõukogu, vene keeles "Совет по делам религий при Совете Министров СССР") oli Nõukogude Liidus aastatel 1965–1990 eksisteerinud riiklik ametkond, mis tegeles religioonipoliitika elluviimisega ja jälgis usuühingute tegevust puudutavate õigusaktide täitmist.
Usuasjade Nõukogu alluvusalasse kuulusid kõik NSV Liidus tegutsevad usuühingud. See moodustati detsembris 1965 Usukultusasjade Nõukogu ja Vene Õigeusu Kirikuasjade Nõukogu ühendamise teel. Eestis toimus kahe institutsiooni ühendamine alles 1966. aasta märtsis. Nõukogu kompetentsi kuulus usuühingute ja koguduste registreerimine, nende registrist kustutamine, lubade väljastamine palvemajade ja kirikute avamiseks ning sulgemiseks, vaimulike registri pidamine, suhete korraldamine riigivõimu ja usuühingute vahel. 
Reaalselt oli Usuasjade Nõukogu oli oma tegevuses sõltuv NLKP Keskkomitee ja julgeolekuorganite instruktsioonidest. 
Usuasjade Nõukogu tegevust juhtis esimees. Selle eksistentsi kestel olid esimehe ametis järgmised isikud:
Kohtadel esindasid Usuasjade Nõukogu volinikud, keda on lühidalt nimetatud ka usuasjade volinikuks. Eesti NSV-s pidasid usuasjade voliniku ametit järgmised isikud:
Olelusringipõhine lähenemine

Olelusringipõhine lähenemine (inglise "life-cycle approach") on toote või teenuse olelusringi keskkonnamõju vähendamisele ja ringi sulgemisele suunatud tegutsemine. 
Olelusringipõhist lähenemist kasutatakse nt keskkonnajuhtimises, ökomärgise andmisel, keskkonnahoidlikus tootearenduses ja terviklikus tootepoliitikas.
Usuasjade volinik

Usuasjade volinik (vene keeles "уполномоченный по делам религий") on Nõukogude Liidu liiduvabariikides ja teistes haldusüksustes usuelu korraldamise eest vastutanud ametiisikute lühendatud ametinimetus. Dokumentides ja muus kirjanduses on seda nimetust kasutatud järgmiste ametikohtade kontekstis:
Eesti NSV-s pidasid voliniku ametit 1944–1990 järgmised isikud:
Johann Dietrich Heermann

Johann Dietrich Heermann (? Leszno – 17. september / 30. september 1736) oli Eesti vaimulik.
Heermann sündis 17. sajandi lõpus (täpne sünniaeg pole teada) Lissas (praeguse nime ja haldusjaotuse järgi Lesznos, Suur-Poola vojevoodkonnas). Ta õppis 1715. aastast (immatrikuleeriti 16. mail 1715) Halle ülikoolis.
Ta oli aastatel 1726–1732 Saaremaa Jaani koguduse õpetaja ja ühtlasi Kuressaares rektor. 1732. aastal jäi emerituuri.
Isiklikku.
Tema väimees Hermann Daniel Bonge oli pärast teda Saaremaa Jaani koguduse õpetaja.
Terviklik tootepoliitika

Terviklik tootepoliitika (inglise keeles "integrated product policy", lühend IPP) on poliitikavaldkond, mille eesmärk on parandada toodete ja teenuste keskkonnanäitajaid kogu olelusringi vältel ning edendada toodete ja teenuste uuenduslikkust. 
Terviklik tootepoliitika tekkis 1990. aastatel Euroopas. 
Tervikliku tootepoliitika elluviimiseks on kasutatud nii õiguslikke vahendeid (nt keelustamine), majandusmeetmeid (nt keskkonnamaks, keskkonnahoidlik riigihange), teavitamist (nt keskkonnamärgis, keskkonnaaruanne) kui ka vabatahtlikke meetmeid (nt vabatahtlikud keskkonnalepped, keskkonnahoidlik tootearendus).
Säästev hange

Säästev hange (inglise keeles "sustainable procurement") on avaliku sektori korraldatav hange, kus muudele nõuetele ja kriteeriumidele (nt kvaliteet ja hind) lisatakse keskkonnanõuded ja -kriteeriumid. 
Säästva hanke eesmärk on vähendada avaliku sektori keskkonnamõju keskkonnahoidlike toodete, teenuste ja tööde valiku kaudu.
Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping

Intellektuaalomandi õiguste kaubandusaspektide leping (inglise Agreement on Trade-Related Aspects of Intellectual Property Rights, lühend TRIPS) on üldise tolli- ja kaubanduskokkuleppe (GATT-leppe) raames 1995. aastal allkirjastatud mitmepoolne leping intellektuaalse omandi kaitseks.
TRIPS-i leppes on käsitletud näiteks kopeerimisõigust, kaubamärke ja patente uutele taimesortidele. Samuti on see andnud võimaluse patenteerida muu hulgas vähigeene, erinevaid eluvorme. Geneetiliste uuenduste patendid annavad aga majandusliku kontrolli muundatud organismide ja nende järglaste üle sageli rahvusvahelistele korporatsioonidele, vähendades vaeste toiduga kindlustatust ning ohustades elurikkust.
Leopold Piip

Leopold Piip (11. november 1916 Belgorod, Kurski kubermang, Venemaa – 18. jaanuar 1996) oli Eesti NSV riigitegelane ja meediajuht.
Ta lõpetas aastal 1931 Järva-Jaani algkooli ja aastal 1934 Tallinna Tööstuskooli. Aastal 1953 lõpetas ta NLKP KK Kõrgema Parteikooli.
Aastatel 1948–1956 töötas ta EKP Tallinna Linnakomitees mitmel ametikohal.
Leopold Piip oli 17. detsembrist 1955 kuni 30. detsembrini 1971 Eesti Televisiooni juht. 
Aastatel 1972–1988 oli ta Usuasjade Nõukogu volinik Eesti NSV-s.
Leopold Piip suri aastal 1996 ja ta maeti 25. jaanuaril 1996 Metsakalmistule.
Toiduga kindlustatus

Toiduga kindlustatus ehk toidujulgeolek (inglise "food security") on olukord, kus teatud piirkonna või riigi inimestel on söögiks piisavalt toitu. Toidujulgeolek ei tähenda ainult seda, et statistiliselt toodetakse piisavalt toitu, vaid toiduga varustatus peab olema stabiilne ja kõigile kättesaadav.
Toidujulgeolek on oluline küsimus Kolmanda Maailma riikides, kus näljahäda ja alatoitlus on laialt levinud. Enamasti on selle peamised põhjused olnud poliitilised otsused ja majanduslikud muutused, mis on kohalikelt ära võtnud võimaluse tegeleda traditsioonilise elatusmajandusega, ning nad ei suuda ennast kindlustada toiduga. Nõnda on juhtunud näiteks paljude Amazonase põlisrahvastega, kelle elukeskkonnale on peale tunginud suurmaaomanikud ja rahvusvahelised korporatsioonid.