APG III süsteem

APG III (akronüüm ingliskeelsest fraasist Angiosperm Phylogeny Group III system) on kolmas, peamiselt molekulaar-fülogeneetilisel uuringutel põhinev taimede klassifitseerimissüsteem, mis avalikustati 2009. aastal. Selle järglaseks on 2016. aastal välja antud APG IV süsteem.
APG III süsteemi loomine.
Taimede süstematiseerimine liigist ja perekonnast kõrgematesse taksonitesse enne detailsete geneetiliste tõendite kasutusele võtmist, põhines taimede morfoloogial ja biokeemial. Erinevate botaanikute juhtimisel koostati mitmeid süsteeme, millest üks tuntuim, 1968. aastal Arthur Cronquisti loodud ja 1981. aastal avaldatud Cronquisti süsteem, on siiani mitmetes riikides kasutatav. Fülogeneetiliste uuringute valguses ei peeta Cronquisti süsteemi enam taimede fülogeneesi õigesti kajastavaks ning rahvusvahelise süstemaatikute-botaanikute rühma Angiosperm Phylogeny Group (APG), kelle eesmärgiks on luua konsensuslik õistaimede taksonoomia, koostöö tulemusena on avaldatud neli pidevalt täienevat versiooni katteseemnetaimede fülogeneetilisest klassifitseerimissüsteemist: APG I (1998), APG II (2003), APG III (2009) ning APG IV (2016).
Seltsid.
APG III tunnistas kõiki 45 eelmistes süsteemides kasutusel olnud seltsi ning lisas 14 uut. Selts "Ceratophyllales" märgiti ekslikult uueks seltsiks, kuigi see oli olemas olnud juba kahes eelmises APG süsteemis. Uued seltsid on: "Amborellales", "Nymphaeales", "Chloranthales", "Petrosaviales", "Trochodendrales", "Buxales", "Vitales", "Zygophyllales", "Picramniales", "Huerteales", "Berberidopsidales", "Escalloniales", "Bruniales" ja "Paracryphiales".
Sugukonnad.
Uues süsteemis loobuti 2003. aasta versioonis kasutusele võetud nn "sulgudes" sugukondadest. APG III süsteem tunnistab 415 sugukonda. Seda on 42 võrra vähem kui eelmises süsteemis. 55 "sulgudes" sugukonnast loobuti 44, loobuti veel ka 18 eelmistes süsteemides kasutusel olnud sugukonnast.
Tühistatud "sulgudes" sugukonnad: "Illiciaceae, Alliaceae, Agapanthaceae, Agavaceae, Aphyllanthaceae, Hesperocallidaceae, Hyacinthaceae, Laxmanniaceae, Ruscaceae, Themidaceae, Asphodelaceae, Hemerocallidaceae, Kingdoniaceae, Fumariaceae, Pteridophyllaceae, Didymelaceae, Tetracentraceae, Pterostemonaceae, Hypseocharitaceae, Francoaceae, Memecylaceae, Lepuropetalaceae, Rhoipteleaceae, Medusagynaceae, Quiinaceae, Malesherbiaceae, Turneraceae, Bretschneideraceae, Diegodendraceae, Cochlospermaceae, Peganaceae, Tetradiclidaceae, Nyssaceae, Ternstroemiaceae, Pellicieraceae, Aucubaceae, Donatiaceae, Lobeliaceae, Desfontainiaceae, Diervillaceae, Dipsacaceae, Linnaeaceae, Morinaceae" ja "Valerianaceae".
Tühistati sugukonnad: "Limnocharitaceae, Luzuriagaceae, Sparganiaceae, Ledocarpaceae, Heteropyxidaceae, Psiloxylaceae, Oliniaceae, Rhynchocalycaceae, Parnassiaceae, Maesaceae, Myrsinaceae, Theophrastaceae, Eremosynaceae, Polyosmaceae, Tribelaceae, Aralidiaceae, Mackinlayaceae" ja "Melanophyllaceae".
Kasutusele võeti 20 uut sugukonda ning mõned sugukonnad liigitati ümber. Uued sugukonnad on: "Petermanniaceae, Schoepfiaceae, Limeaceae, Lophiocarpaceae, Montiaceae, Talinaceae, Anacampserotaceae, Centroplacaceae, Calophyllaceae, Guamatelaceae, Gerrardinaceae, Dipentodontaceae, Capparidaceae, Cleomaceae, Cytinaceae, Mitrastemonaceae, Metteniusaceae, Linderniaceae, Thomandersiaceae" ja "Quintiniaceae".
Seltsivälised sugukonnad.
Seltsidesse mitte liigitatud sugukondade arv vähenes kolmekümne üheksalt kümneni. "Apodanthaceae" ja "Cynomoriaceae" paigutati katteseemnetaimede hulka "incertae sedis". Veel kaheksa sugukonda paigutati "incertae sedis" erinevatesse katteseemnetaimede alamtaksonitesse.
Nendeks sugukondadeks on: "Apodanthaceae, Cynomoriaceae, Dasypogonaceae, Sabiaceae, Dilleniaceae, Icacinaceae, Metteniusaceae, Oncothecaceae, Vahliaceae" ja "Boraginaceae".
Lahtiseks jäi sugukonna "Icacinaceae" taksonoomia. "Apodytes", "Emmotum", "Cassinopsis" ja veel mõned perekonnad loetakse sugukonda kuuluvaks seni, kuni uurimused seda kas kinnitavad või ümber lükkavad.
Perekonnad.
Kolm perekonda ("Gumillea", "Nicobariodendron" ja "Petenaea") paigutati katteseemnetaimede hulka "incertae sedis". APG II süsteemis oli "Gumillea" taksonoomia määratlemata. "Nicobariodendron" ja "Petenaea" lisati alles nüüd. Viimane liigitati eraldi sugukonda "Petenaeaceae" seltsis "Huerteales"
Allpool on ära toodud klassifikatsiooni kaks versiooni. Lühem versioon näitab sugukond-selts taset ning sugukondi, mis ei kuulu ühtegi seltsi. Samal tasemel asuvad sugukonnad on tähestikulises järjekorras. Tasuks tähele panna, et seltsi ei pruugi enam kuuluda samad sugukonnad, mis varasemates APG süsteemides.
Detailsema ülevaate taksonoomiast annab fülogeneetiline puu.
Detailsem versioon (koos sugukondadega).
Legend:
† = uus selts APG süsteemis;
§ = sugukonna piirid kirjeldatud tekstis ;
$ = sugukonnad laiemas mõistes kui APG II süsteemis ;
$$ = sugukonnad, mis olid APG II süsteemis "sulgudes", siin eelistatud kitsamas mõistes
Fülogeneetiline puu.
APG III süsteem põhines fülogeneetilisel puul, kuhu kuulusid kõik õistaimede 59 seltsi ja 4 määratlemata asukohaga sugukonda. Kuue ülejäänud sugukonna asetus süsteemis ei olnud võimalik kindlaks määrata ning nad on kirjas liigitustabelis "Detailne versioon".
Allpool toodud fülogeneetiline puu avaldati koos APG III süsteemiga, kuid ilma mõningate vahepealkirjadeta.
Välja arvatud sugukondi asendavad alamsugukonnad.
APG II süsteemis sulgudesse pandud ning APG III süsteemist välja arvatud sugukondade asemele on pakutud mitmeid alamsugukondi. Need on ära toodud järgnevas tabelis.