Mõhhailo Ostrohradskõi

Mõhhailo Vassõljovõtš Ostrohradskõi (ukraina keeles Михайло Васильович Остроградський; 24. september 1801 – 1. jaanuar 1862) oli Ukraina kasakate päritolu Ukraina matemaatik, mehaanik ja füüsik. Ostrohradskõi oli Timofei Ossipovski õpilane ja teda peetakse Leonhard Euleri jüngriks, kes oli tuntud keiserliku Venemaa ühe juhtiva matemaatikuna.
Elulugu.
Ostrohradskõi sündis 24. septembril 1801. aastal Pašenivka külas (tol ajal Poltava kubermangus Venemaa Keisririigis, praegu Ukrainas Poltava oblastis Krementšuki rajoonis). Aastatel 1816–1820 õppis ta Timofei Ossipovski (1765–1832) käe all ja lõpetas Harkivi keiserliku ülikooli. Kui Ossipovski 1820. aastal usulistel põhjustel töölt kõrvaldati, keeldus Ostrohradskõi eksamineerimisest ja ta ei saanud kunagi doktorikraadi. Aastatel 1822–1826 õppis ta Sorbonne’is ja Prantsusmaal Pariisis Collège de France’is. Aastal 1828 naasis ta Venemaa Keisririiki ja asus elama Peterburisse, kus ta valiti Teaduste Akadeemia liikmeks. Temast sai ka Venemaa Keisririigi peamise sõjatehnika kooli professor.
Ostrohradskõi suri Poltavas 1862. aastal 60-aastaselt. Tema järgi on nimetatud nii Mõhhailo Vassõljovõtš Ostrohradskõi rahvusülikool Poltava oblastis Krementšukis kui ka Ostrohradskõi tänav Poltavas.
Tööd.
Tema peamised valdkonnad olid variatsioonarvutus, algebralise funktsiooni integraal, arvuteooria, algebra, geomeetria, tõenäosusteooria ja matemaatika valdkonnas rakendusmatemaatika, matemaatiline füüsika ja klassikaline mehaanika. Viimases on tema peamine panus elastse keha liikumises ning dünaamika ja vedeliku võimsuse võrrandite integreerimise meetodite väljatöötamises, järgides Euleri, Joseph Louis Lagrange'i, Siméon Denis Poissoni ja Augustin Louis Cauchy teoseid.
Venemaa Keisririigis jätkasid tema tööd neil aladel Nikolai Dmitrijevitš Brašman (1796–1866), August Juljevitš Davidov (1823–1885) ja eriti Nikolai Žukovski (1847–1921).
Ostrohradskõi ei hinnanud Nikolai Lobatševski tööd mitteeukleidilise geomeetria kohta aastast 1823 ja lükkas selle tagasi, kui see esitati avaldamiseks Peterburi Teaduste Akadeemiale.
Ostrohradskõi oli keiser Nikolai I laste õpetaja.
Gaussi-Ostrohradskõi teoreem.
1826. aastal andis Ostrohradskõi esimese üldise tõestuse lahknemisteoreemile, mille Lagrange avastas 1762. aastal. Seda teoreemi saab väljendada Ostrohradskõi võrrandi abil:
 formula_1;
kus P, Q ja R on x, y ja z diferentseeruvad funktsioonid, mis on defineeritud kompaktsel alal V, mis on piiratud sileda suletud pinnaga Σ; λ, μ ja ν on nurgad, mille Σ välisnormaal teeb vastavalt positiivsete x-, y- ja z-telgedega; ja dΣ on Σ pindala element.
Ostrohradskõi integratsioonimeetod.
Tema meetod ratsionaalfunktsiooni integreerimiseks on hästi tuntud. Esiteks eraldame murdarvulise ratsionaalfunktsiooni integraali ratsionaalse osa, ratsionaalse osa summa (algebraline murd) ja transtsendentaalse osa (koos logaritmi ja arkusfunktsiooniga). Teiseks määrame ratsionaalse osa ilma seda integreerimata ja omistame antud integraali Ostrohradskõi kujul:
formula_2
Kolmandaks, formula_3 on formula_4 ja formula_5 suurim ühisjagaja. Neljandaks saab ülejäänud integraali formula_6 nimetaja arvutada võrrandist formula_7.
Kui eristame ülaltoodud võrrandi mõlemad pooled, saame 
formula_8
kus formula_9
Võib näidata, et formula_10 on polünoom.