James McKeen Cattell

James McKeen Cattell (25. mai 1860 Easton, Pennsylvania – 20. jaanuar 1944) oli Ameerika psühholoog. 
Ta oli esimene psühholoogiaprofessor Ameerika Ühendriikides Pennsylvania Ülikoolis, kauaaegne teadusajakirjade, sealhulgas Science'i ning muude väljaannete toimetaja ja väljaandja.
James McKeen Cattelli karjääri algusaastail pidasid paljud teadlased psühholoogiat väheoluliseks valdkonnaks või halvemal juhul isegi pseudoteaduseks. Cattell aitas ehk kõige rohkem oma kaasaegsete seast kaasa psühholoogia kui tõsiseltvõetava teaduse legitimeerimisele. Tema surma järel nimetas New York Times teda Ameerika teaduse dekaaniks.
Cattelli mäletatakse kui kompromissitut vastuseisjat Ameerika Ühendriikide osalemisele esimeses maailmasõjas. Avalik vastuseis väeteenistusse kutsumisele viis ametist kõrvaldamiseni Columbia Ülikoolis, mille tulemusena hiljem paljudes Ameerika ülikoolides loodi ametikoht ebapopulaarsete uskumuste kaitseks.
Elukäik.
James McKeen Cattell sündis vanima lapsena jõukas ja lugupeetud perekonnas. Tema isa William Cassady Cattell, presbüteri vaimulik, sai peagi pärast Jamesi sündi Lafayette'i Kolledži presidendiks Eastonis Pennsylvanias.
William Cattellil polnud probleeme pere ülalpidamisega ka tänu sellele, et 1859. aastal oli ta abiellunud Elizabeth McKeeniga, kes tõi endaga kaasa märkimisväärse päranduse. Lisaks oli perel poliitilist võimu tänu Jamesi onule Alexander Gilmore Cattellile, kes oli Ameerika Ühendriikide Senatis New Jersey osariigi esindaja.
James McKeen Cattell astus Lafayette'i Kolledžisse 1876. aastal ja lõpetas selle neli aastat hiljem parimate tulemustega. 1883. aastal sai ta magistrikraadi samuti parimate tulemustega. Kuigi ta sai hiljem tuntuks teadlasena, oli ülikoolis tema põhiliseks huvialaks inglise kirjandus ja ka matemaatikas ilmutas ta erakordseid võimeid. Cattell leidis oma tõelise kutsumuse Saksamaal kraadiõppes olles, kus ta Leipzigi Ülikoolis kohtus Wilhelm Wundtiga. 1882. aastal lahkus Cattell Saksamaalt, et suunduda Johns Hopkinsi Ülikooli, kuid naasis Leipzigisse juba järgmisel aastal Wundti assistendina. Koostöö kahe mehe vahel osutus väga viljakaks intelligentsuse uurimisel.
Cattellist sai Wundti juhendamisel esimene ameeriklane, kes kaitses psühholoogias väitekirja. Tema Saksamaal kirjutatud väitekirja pealkiri oli "Psychologische Untersuchungen" ("Psühhomeetriline uurimus"). Väitekiri kiideti Leipzigi Ülikoolis heaks 1886. aastal.
Cattell tegi katsetusi sellal legaalse uimasti hašišiga, üritades enda sisemaailma uurida. Kord uimasti mõju all olles võrdles Cattell koolipoisi vilistamist sümfooniaorkestri kõlaga. Tol ajal polnud uimastite kasutamine meelelahutuslikul eesmärgil psühholoogide (kaasa arvatud Freud) hulgas tavatu ja Cattelli eksperimenteerimine hašišiga näitab tema vastuseisu üldkehtivale arvamusele ja moraalile.
Pärast doktorikraadi saamist Wundti juures Saksamaal 1886. aastal sai Cattellist Inglismaal Cambridge'i Ülikooli lektor ja ta tegi teadustööd Cambridge'i St John'si kolledžis. Ta pidas aeg-ajalt loenguid Ameerikas Bryn Mawri kolledžis ja Pennsylvania Ülikoolis. 1889. aastal naasis ta Ameerika Ühendriikidesse, et asuda professori ametikohale Pennsylvania Ülikoolis ning 1891 sai temast Columbia Ülikooli psühholoogia, antropoloogia ja filosoofia osakonna juhataja. 1895. aastal valiti James McKeen Cattell Ameerika Psühholoogide Assotsiatsiooni (APA) presidendiks.
Algusest peale töötas Cattell selle nimel, et psühholoogia oleks sama tõsiseltvõetav uurimisvaldkond nagu keemia või füüsika. Ta uskus, et edasiste uurimuste käigus saab võimalikuks intelligentsi mõõtmine standardsete mõõtevahenditega. Ta tõi Wilhelm Wundti ja Francis Galtoni meetodid tagasi Ameerika Ühendriikidesse, esindades vaimsete võimete testimise püüdlusi Ühendriikides. Cattell võttis kasutusele termini "mentaalne test".
1917. aastal vallandati Cattell Columbia Ülikoolist avaliku vastuseisu tõttu Ameerika Ühendriikide värbamispoliitikale Esimese maailmasõja ajal. Aastaid hiljem kaebas ta ülikooli kohtusse ja sai toonase ebaõiglase otsuse eest hüvitise. 1921. aastal kasutas ta saadud hüvitist psühholoogiaühingu Harcourt Assessment asutamiseks, et edendada talle huvi pakkuvat rakenduspsühholoogia valdkonda. Et ta ei suutnud kunagi selgitada, mil viisil psühholoogid saaksid oma tööd rakenduslikult kasutada, ei olnud organisatsioonil erilist edu seni, kuni selle võtsid üle teised psühholoogid, kel oli kogemus rakenduspsühholoogias.
Cattell tegeles oma ajakirjade toimetamise ja väljaandmisega elu lõpuni. Ajakirjade kirjastamise hõlbustamiseks lõi Cattell Science Press Printing Company. Ta jätkas tööd ajakirjade juures kuni surmani 1944. aastal Pennsylvania osariigis Lancasteris.