Iisebel

Iisebel oli heebrea piibli Kuningate raamatu järgi Tüürose kuninga Itobaal I tütar ja Iisraeli kuninga Ahabi abikaasa, valeprohvet, usust taganeja, kes maskeerus Jumala teenijaks, kurjuse prototüüp. 
Piiblis.
Piibli järgi asendas Iisebel jahvi jumalateenistuse Baali ja Ašera kummardamisega ning oli vastutav Naaboti surma eest. See tekitas pöördumatut kahju israellaste seas juba niigi ebapopulaarse Omride dünastia mainele. 
Hiljem, Ilmutusraamatus, omistatakse nimi Iisebel põlglikult Tüatiira prohvetlikule naisele, keda autor ülestõusnud Kristuse hääle kaudu süüdistab oma järgijate juhtimises hooramisele (ebajumalakummardamisele). Meeleparandusest keeldumise eest ähvardatakse teda seksualiseeritud karistusega ja laste surmaga. 
Iisebel on heebrea nime אִיזֶבֶל ʾIzeḇel ingliskeelne transliteratsioon. Oxford Guide to People &amp; Places of the Bible väidab, et "kõige paremini mõistetakse nime tähenduses "Kus on Issand?"" (heebrea keeles: אֵיזֶה בַּעַל, romaniseeritud: ʾēze baʿal), mis on rituaalne hüüd Baali auks korraldatud jumalateenistustel aastaaegadel, mil jumalat peeti allilmas viibivaks. Teise võimalusena võib Corpus Inscriptionum Semiticarumis märgitud Puunia naissoost nimi olla foiniikia keeles 𐤁𐤏𐤋𐤀𐤆𐤁𐤋, romaniseeritud kujul bʿlʾzbl, mis võis olla nime algse vormi sugulussõna, kuna iisraellased muutsid sageli isikunimesid, mis viitasid võõrjumalate nimedele (vrd Baali, Mefiboseti ja Išboseti näited). 
Piiblis tutvustatakse Iisebelit foiniikia printsessi, Tüürose kuninga Itobaal I tütrena (1. Kuningate 16:31 ütleb, et ta oli "siidonlane", mis on piiblitermin foiniiklaste kohta üldiselt). Josephuse ja teiste klassikaliste allikate apokrüüfsete sugupuuloendite kohaselt oli ta Kartaago kuninganna Dido vanatädi. Itobaal I tütrena oli ta ka Baal-Eser II õde. Iisebel abiellus lõpuks Samaaria, Iisraeli põhjaosa kuningriigi kuninga Ahabiga. 
Lähis-Ida õpetlane Charles R. Krahmalkov pakkus välja, et Psalm 45 kirjeldab Ahabi ja Iisebeli pulmatseremooniat, kuid teised õpetlased seavad selle seose kahtluse alla. See abielu oli Iisraeli ja Foiniikia sõbralike suhete kulminatsioon Omri valitsemisajal ning võimalik, et kinnistas Ahabi olulisi poliitilisi kavatsusi. Iisebel vajas, nagu ka Saalomoni võõramaa naised, oma kummardamise vormi jätkamiseks vahendeid, seega ehitas Ahab Samaariasse ehitatud Baali kotta Baali altari. Geoffrey Bromiley juhib tähelepanu sellele, et Foiniikia tavaks oli määrata kuninglik naine Astarte preestrinnaks, seega oli tal templi ja palee suhetes aktiivsem roll kui heebrea monarhias tavaks. 
Väidetavalt lahendas Iisebel Ahabi ja tsiviilisiku Naaboti vahelise nurjunud äritehingu viinamäe kohta. Selleks käskis ta Naaboti ja tema pojad hukata, esitades neile valesüüdistused Jumala ja kuninga teotuses. Kommentaatorid märgivad, et hukkamine viidi läbi vastavalt Piibli juhistele, et minimeerida kahtlusi ebaausas mängus. Pärast Naaboti surma lakkusid hulkuvad koerad tema surnukeha. Tema hukkamist kritiseeris Eelija, kes ennustas Iisebeli perekonnale karistusena hukatust. 
Kolm aastat hiljem suri Ahab lahingus. Iisebeli poeg Ahasja päris trooni, kuid suri õnnetuse tagajärjel ja tema järglaseks sai tema vend Jooram. Hiljem haaras Jehu trooni ja tappis Joorami ja tema vennapoja Ahasja, kes oli Joorami võimaliku õe Atalja ja tema juudi abikaasa Joorami poeg. Hiljem pöördus ta Iisebeli poole Jisreeli kuningalossis. Oodates tema saabumist, pani Iisebel pähe piduliku paruka kaunistustega, vaatas aknast välja ja pilkas teda. Bromiley sõnul tuleks seda vaadelda vähem kui võrgutamiskatsena ja pigem kui avalikku vastuhakku kuninganna ema vastu, kellel oli kuningliku koja ja kultuse autoriteet mässumeelsele väejuhile vastu astumiseks. Oma kaheköitelises Piibli juhendis (1967 ja 1969) kirjeldab Isaac Asimov Iisebeli viimast tegu: riietumist kõigisse oma pidulikesse rõivastesse, meiki ja ehetesse kui tahtlikult sümboolset, mis viitab tema väärikusele, kuninglikule staatusele ja otsusekindlusele lahkuda sellest elust kuningannana. 
Jehu läks aga endast välja ja käskis Iisebeli eunuhhidel Iisebeli aknast välja visata. Tema veri pritsis seinale ja hobustele ning Jehu hobune trampis ta surnukeha jalge alla. Jehu sisenes paleesse, kus pärast söömist ja joomist käskis ta Iisebeli surnukeha maha matta. Järele jäid aga vaid tema kolp, jalad ja peopesad – hulkuvad koerad olid ta liha ära söönud, just nagu prohvet Eelija oli ennustanud. 
Israel Finkelsteini sõnul oli kuningas Ahabi abielu Foiniikia impeeriumi valitseja tütrega märk Ahabi ja Iisraeli põhjaosa kuningriigi võimust ja prestiižist. Ta nimetas seda "hiilgavaks rahvusvahelise diplomaatia löögiks". Ta ütleb, et Iisebeli ja Ahabi piiblilugude vastuolud ja anakronismid tähendavad, et neid tuleb pidada "pigem ajalooliseks romaaniks kui täpseks ajalooliseks kroonikaks". Nende vastuolude hulgas väidab 1. Kuningate raamat 20, et "Arami kuningas Ben-Hadad" tungis Samaariasse Ahabi valitsemisajal, kuid see sündmus leidis aset alles hilisemas Iisraeli ajaloos ja "Ben-Hadad" oli Arami-Damaskuse valitseja tiitel. Finkelstein väidab ka, et piiblilood on "ilmselgelt mõjutatud seitsmenda sajandi eKr kirjanike teoloogiast". Nad olid polüteismi suhtes vaenulikud ja pidasid Samaariat Jeruusalemma rivaaliks. 
Sajandite jooksul hakati nime Iisebel seostama valeprohvetitega. 20. sajandi alguseks seostati seda ka langenud või hüljatud naistega. 1950. ja 1960. aastateks hakati Iisebeli tegelaskuju 1. ja 2. Kuningate raamatus ning Iisebelit Ilmutusraamatus segamini ajama. Kristlikus pärimuses viitas võrdlus Iisebeliga sellele, et inimene oli pagan või usust taganeja, kes maskeerus Jumala teenijaks. Manipuleerimise ja võrgutamise abil eksitas ta Jumala pühakuid ebajumalakummardamise ja seksuaalse ebamoraalsuse pattudesse. Eelkõige seostasid kristlased Iisebelit promiskuiteetsuse ja meeste võimu omastamisega. Kosmeetika, mida Iisebel enne oma surma peale kandis, pani mõned kristlased seostama meiki pahelisusega, kuigi nagu Isaac Asimov oma Piibli juhendis välja toob, võidi sellist kosmeetikat – mida kuninglikud perekonnad ja preestrinnad pidulikel puhkudel kasutasid – tõlgendada kui uhke naise soovi kohtuda oma viimaste hetkedega kuningannale sobival viisil ja riietuses. Iisebeli stereotüüp on rõhuv kuvand ja seda kasutati seksuaalse rünnaku ja seksuaalse orjuse õigustamiseks Ameerika Ühendriikide koloniseerimise ja orjuse ajastul. Tänapäeval kasutatakse Iisebeli nime mõnikord seksuaalselt kontrollivate naiste sünonüümina. 
Ameerika kristliku vaimse sõjapidamise kontekstis, mis on eriti populaarne neokrismaatiliste rühmituste seas, peetakse Iisebeli vaimu üheks mitmest nimega deemonitest või territoriaalsetest vaimudest ning ta on "vaimse sõjapidamise kirjanduses peaaegu kõikjal levinud". See on võimas deemon, mis esindab "apokalüptilist ohtu Ameerika elule, kelle deemonlik valitsus kiirendab USA moraalset langust ja keda tuleb seetõttu nii vaimselt kui ka poliitiliselt nii kaitsta kui ka troonilt tõugata ja asendada, kui rahvas tahab jumaliku kohtumõistmise eest kõrvale hiilida". 2016. aastal väitis ajakirja Charisma vanemtoimetaja, et 2016. aasta USA presidendivalimised eemaldasid valitsusest Iisebeli vaimu. Uusapostelliku reformatsiooni (NAR-i) apostel Lance Wallnau on öelnud, et USA asepresidenti Kamala Harrist juhib „okultne vaim“, Iisebeli vaim; NAR-i pastor Ché Ahn palvetas 5. jaanuaril 2021 toimunud miitingul, et Iisebeli vaim 2020. aasta USA presidendivalimistel välja heidetaks, et kristlased saaksid „president Donald Trumpi kaudu valitseda“.
Popkultuuris.
Bette Davis ja Henry Fonda mängisid peaosi 1938. aasta romantilises draamas "Jezebel".
Ameerika gospel-vokaalansambel Golden Gate Quartet andis 1941. aastal välja singli nimega "Jezebel", mis jutustab Iisebeli loo. 
Frankie Laine salvestas Wayne Shanklini kirjutatud loo "Jezebel" (1951), millest sai hitt. Laul algab:
Kui Kurat kunagi on sündinud ilma sarvedeta,
siis see olid sina, Iisebel, see olid sina.
Kui ingel kunagi langes, Iisebel, 
siis see olid sina, Iisebel, see olid sina! 
Paulette Goddard mängis Iisebelit filmis "Iisebeli patud" (1953). 
Claude Demetrius viitab Iisebelile Elvis Presley 1958. aastal singlina avaldatud esikohahiti "Hard Headed Woman" neljandas salmis.
Ansambli The Faces 1971. aasta laulus "Stay with Me" on rida "Ma kuulen, et sa oled õel vana Iisebel".
Populaarne ajaloolane Lesley Hazleton kirjutas revisionistliku ülevaate teose "Jeezebel: Piibli hoorakuninganna rääkimata lugu" (2004), milles ta esitleb Iisebelit kui keerukat kuningannat, kes on pidanud surmavõitluses fundamentalistliku prohveti Eelijaga. 
Iron &amp; Wine lisas oma 2005. aasta EP-le "Woman King" laulu "Jezebel". See sisaldab palju viiteid piiblilisele Iisebelile, eriti koertele, keda seostatakse tema surmaga. 
The Jezabels on Austraalia indie-rokkbänd, mis asutati 2007. aastal. Bändi nimi põhineb piiblitegelasel, keda üks bändiliige kirjeldab kui "valesti mõistetud või valesti kujutatud" ja "näidet sellest, kuidas naisi tegelikult valesti kujutatakse". 
Kanye Westi 2019. aasta laul "Closed on Sunday" lõpeb reaga "Isebelil pole isegi võimalust". 
Harry Stylesi välja antud The Kid Harpoon 2022. aasta laulus "Little Freak" on rida "Little freak, Jezebel". 
Soome saatis 2022. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele laulu nimega "Isebel". 
2023. aasta Barbie filmis nimetab Matteli tegevjuht Barbie't "Iisebeliks", püüdes teda samal ajal mänguasjakasti tagasi suruda.