tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ida-Madagaskar

Ida-Madagaskar on Madagaskari idaosa Madagaskari saare Kõrgplatoost ida pool. 
Ajalugu.
Madagaskari saare idarannikul Antongilast kuni Mananjaryni valitsesid lugematud külapealikud, kes vajaduse korral moodustasid omavahel lühiajalisi lõtvu liite. Kaitseks Euroopa meremeeste järeltulijate vastu olid nad sunnitud ühinema, mille tagajärjel moodustus betsimisarakade etniline rühm. 
Tuule eest kaitstud Antongila laht, idaranniku ainus looduslik sadamakoht, oli Euroopa meresõitjatele teada juba 1515. aastast. Ta jäi hollandlaste tähtsaks tugipunktiks kuni 17. sajandini. Nii tekkis jõgede suudmetes, eriti Toamasina ja Antongila vahelisel rannaribal elavatel põliselanikel varakult sagedane kokkupuude eurooplastega.Kui 1652 rajati Hollandi koloonia Kapimaal, vähenes hollandlaste huvi Madagaskari vastu märgatavalt. 
Esimene Briti Ida-India Kompanii laevastik heitis 1601 ankrusse Sainte-Marie saare juurde ning seejärel ka Antongila lahte, kus neil õnnestus saada 15 tonni riisi, 50 korvi ube, 8 veist, palju kodulinde ning suur hulk apelsine, sidruneid ja banaane. Nagu Sainte Marie saarelgi, tuli neil võidelda tsükloniga ning samuti raskete haigustega meeskonna seas. 
Prantslased, kes kinnitasid 1642 kanda lõunarannikul, ostsid kogu idarannikult riisi. 
17. sajandi lõpul kinnitasid idarannikul kanda piraadid ja orjakaupmehed, eriti Vohémaris, Sainte-Marie saarel, Mahavelonas (Foulpointe) ning ka hästi kaitstud Antongila lahes. Mõni neist tüdines võitlemisest merel ning seadsid end sisse kuival maal. Teised viibisid kuival maal selleks, et puhata ja uuteks röövretkedeks valmistuda. Piraatide kaptenitel oli tänu tulirelvadele oma kindlustatud residentsides märkimisväärne sõjaline võim, mõnest sai kohalik vürst. Sageli sekkusid nad kohalikesse konfliktidesse ning sõlmisid ajutisi liite kohalike valitsejatega. Omavahel nad enamasti ei sõdinud. Piraadid abiellusid ka kohalike naistega, sageli klannipealike tütardega. 
Esimene Madagaskari piraat oli John Avery, kes kaaperdas India lähedal suurmoguli aardeid täis laeva ning asus 1695 Antongilasse. Inglise laevadel ei õnnestunud teda välja ajada. Mõni laevakaptenitest, näiteks William Kidd, hakkas ise piraadiks. Kaubeldi röövitud aaretega ning veiste ja orjadega. Üks ori maksis 25 piastrit või viis värvilist taskurätikut või viis püssi.
EXE-fail

EXE-fail (ingliskeelse sõna "executable" esitähtedest; faililaiendina .exe) on täitmisfaili (programm) vorming, mida kasutatakse operatsioonisüsteemides DOS, OpenVMS, Microsoft Windows, ReactOS ja OS/2. Peale programmikoodi võivad EXE-failid sisaldada veel muidki komponente, näiteks pilte ja ikoone programmi graafilise kasutajaliidese jaoks.
EXE-faili vormingud.
EXE-fail võib olla järgmistes vormingutes:
DOS.
16-bitine DOS-i täitmisfail on algupärane täitmisfailivorming, mida saab tuvastada faili alguses oleva tähtlühendi "MZ" abil.
Windows 3.x.
16-bitine Windowsi täitmisfail on DOS-i failivormingu edasiarendus, millele on lisatud multitegumtöö võimalus. Fail algab samuti tähtlühendiga "MZ", lisaks sisaldab kood ka tähtlühendid NE ("New Executive").
Antongila laht

Antongila laht (malagassi keeles "Helodranon' Antongila", prantsuse keeles "baie d'Antongil") on laht Madagaskari saare idaranniku põhjaosas.
Ligikaudsed geograafilised koordinaadid on 15°45′ S, 49°50′ E. 
Laht on umbes 60 km pikk ja 30 km lai. Idas piirneb see Masoala poolsaarega. Lahe põhjaosas on Mangabe saar ("Nosy Mangabe") ja põhjakaldal asub Maroantsetra linn. 
Ajalugu.
Tuule eest kaitstud Antongila laht, idaranniku ainus looduslik sadamakoht, oli Euroopa meresõitjatele teada juba 1515. aastast. Portugallane Pedreanes nimetas selle Santo Antonio laheks, millest praegune nimi pärinebki. Seal käisid eurooplased magevett ammutamas, toiduaineid vahetamas ja kauplemas. 
1596. aastal peatus Hollandi admiral Cornelis de Houtman Antongila lahes ning visandas kaks küla Antainambalana jõe suudmes praeguse Maroantsetra asula juures. Ta süütas ühe küla. Aastal 1598 saabus veel kolm Hollandi laeva eesotsas admiral Van Neckiga, kellel aga ei õnnestunud laevu varustada, sest kohalikud klannid sõdisid parajasti ning põliselanikud kartsid tulnukaid eelneva kogemuse põhjal. Saadi ainult magevett ja nelja päeva pärast lahkuti. Lahes käisid hollandlased kogu 17. sajandi vältel ning kord jäeti sinna isegi 12-liikmeline garnison, kellest kaheksa varsti haigustesse surid ning ülejäänud neli hukkusid klannidevahelistesse konfliktidesse sekkudes. Kui hollandlased 1598 rajasid asustamata saarele Mauritiusele koloonia, sai Madagaskarist tähtis riisi ja orjadega varustaja. Mangabe saarest Antongila lahes sai madruste kirjade hoidla. Mangabe saarel leidub kivisse kriibitud aastaarve 1601–1626 ja Euroopa meresõitjate nimed. Mauritiuse teine kuberner Adrian van der Stel sõlmis 1642 "Antongila kuningaga", kes oli arvatavasti külapealik, lepingu, millega viimane tunnustas Hollandi ülevõimu ning mis keelas teiste eurooplaste kolooniad ja kauplemise; Hollandi pool kohustus saatma asunikke ja sõdureid ning ostma riisi, vääriskivisid ja orje, keda kuningas pidi oma kuludega ja omal riisikol hoidma, kuni mõni Hollandi laev nad vastu võtab. Kui 1652 rajati Hollandi koloonia Kapimaal, vähenes hollandlaste huvi Madagaskari vastu märgatavalt. 
Kuni 18. sajandini jäi Antongila laht India ookeani edelaosa orjakaubanduse keskus.
Masoala poolsaar

Masoala [masu'aala] on poolsaar Madagaskari saare kirdeosas Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas. Poolsaar kuulub Vinanivao valda. 
Cap Est poolsaare põhjaosas on Madagaskari saare idapoolseim punkt. 
Loodus.
Maastik on künklik, suurim kõrgus merepinnast on 1311 m. 
Poolsaare sisemaa on veel suurelt jaolt troopilise vihmametsaga kaetud, välja arvatud Ambanizana jõe kaldad, kus mets on raiutud. Rannikul ja suuremate jõgede kaldal on osalt algne mets, osalt raiesmikud, osalt sekundaarne taimkate. Masoala poolsaare vihmamets on Madagaskari suurim sidus vihmametsaala. 
Detsembrist aprillini on mussoonid ja tsüklonid, maist augustini sajab pidevalt, septembrist novembrini on kõige kuivem. Temperatuur on 18...31 kraadi. 
Poolsaart ümbritsevad arvukad korallrahud. 
Suurema osa poolsaarest hõlmab Masoala rahvuspark. Seda ümbritsevad jätkusuutliku põllumajandusega puhvertsoonid. 
Zürichi loomaaia vihmametsahall jäljendab Masoala loodust.
Rahvastik.
Elanikke on umbes 45 000. Sisemaa on asustamata. Läänerannik on hõredalt asustatud.
Infrastruktuur.
Maanteid ei ole.
Masoala

Masoala on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lõunaranniku lähedal. Geograafilised koordinaadid on 15°59' S, 50°10' E. 
Kõrgus merepinnast on umbes 57 m.
Batüskaaf

Batüskaaf on iselaskuv autonoomne süvaveeliikur, mis on mõeldud süvamerre laskumiseks ja selle uurimiseks. Tüüpiline batüskaaf koosneb mingi vedelikuga täidetud metallkorpusest (kandekehast) ja sellele kinnituvast meeskonnakabiinist. Batüskaafiga sarnaneb batüsfäär, millel aga puudub eristatav kandekeha.
Sõna "batüskaaf" võttis kasutusele 1930. aastatel esimese süvaveeliikuri FNRS-2 konstruktor Auguste Piccard.
Biogeenid

Biogeenid ehk biogeensed ühendid on organismidest väliskeskkonda sattunud anorgaanilised biokeemilised ühendid. Mõned autorid loevad biogeenideks üksnes taimede toiteelementide mineraalseid ühendeid, mis on sattunud väliskeskkonda. Mõiste on eesti keelde tulnud vene keele otsetõlkest (биогены, биогенные элементы). Nüüdisaegses erialakirjanduses kasutatakse mõistet harva ja see pole soovitatav.
Sündinud 5. juulil

"Siin artiklis loetletakse 5. juulil sündinud tuntud inimesi.
Daumantas

Daumantas, ka Dovmont (vene Довмонт, vanavalgevene "Dowmont", valgevene "Даўмонт", "Daǔmont", õigeusu ristinimega "Timofei"; umbes 1240 – 17. mai 1299) oli leedu päritolu Pihkva vürst aastatel 1266–1299.
Daumantas oli esimese Leedu suurvürsti ja hilisema kuninga Mindaugase sugulane, kes oli kuni 1265. aastani Nalšia vürst. Tema ja Mindaugase naised olid õed. 1262. aastal, kui Mindauguase naine suri, võttis ta aga Daumantase naise väidetavalt endale, mis tekitas nende vahele tõsise vihavaenu. Daumantas liitus Mindaugase vastase, paganliku Žemaitija vürsti Treniotaga ning tõenäoliselt tappis 1263. aastal Mindaugase ja tema kaks poega. 
Treniota sai järgmiseks Leedu suurvürstiks ning pööras maa paganlusse tagasi. Kuid juba järgmisel aastal tappis Mindaugase vanim poeg Vaišvilkas Treniota ning Daumantas koos mitmete teiste Mindaugase-vastaste ülikutega põgenes Pihkvasse, kus lasi end õigeusku ristida. 
1265. aastal võitis ta Pihkva vastu tulnud leedulasi ja valiti järgmisel aastal Pihkva vürstiks. Novgorodi vürstile Jaroslav Jaroslavitšile see ei meeldinud ning ta püüdis mitmel korral Daumantast Pihkvast minema kihutada, kuid see ei õnnestunud. Pealegi osutus Daumantas väejuhina väga edukaks, mistõttu tema toetus linnas oli väga suur. 
1268. aastal osales ta Pihkva-Novgorodi sõjaretkel Eestisse, sealhulgas Rakvere lahingus. Hiljem pidi ta aga Pihkvat kaitsma Liivimaa ordu piiramise vastu. 1282. aastal aitas Daumantas oma äia, kukutatud Vladimiri suurvürsti Dmitri Jaroslavitšit ja tõi tema varanduse Laadogast Koporje linnusesse. 
1299. aastal, kui Liivimaa ordu taas Pihkvat ründas, suri Daumantas ootamatult ilmselt mingisse haigusse. Hiljem kuulutati ta Pihkva kaitsepühakuks.
Pihkvas on siiamaani mõõk, mida nimetatakse Daumantase mõõgaks, kuid tõenäolisemalt on tegu 15. sajandist pärinevaga.
Davith Gamkrelidze

Davith Gamkrelidze (დავით გამყრელიძე; sündinud 2. aprillil 1964) on Gruusia poliitik, Uute Parempoolsete juht, parlamendiliige 1999. aastast. 2008. aasta presidendivalimistel kogus Gamkrelidze 4% häältest.
Hariduselt arst.
Tuntud kui Gruusia esimese kindlustusettevõtte Aldagi asutaja ja edukas ärimees.
Poliitikasse asus 1998. aastal, mil valiti Thbilisi linnavolikokku ja tõusis Eduard Ševardnadze partei, Gruusia Kodanike Liidu mõjukaks liikmeks.
1999. aastal valiti parlamenti, kus juhtis tervishoiu- ja sotsiaalküsimustega tegelevat komisjoni.
2001. aastal valiti koos Levan Gatšetšiladzega uue, Ševardnadzele vastandunud partei, Uute Parempoolsete kaasesimeheks. 2003. aasta parlamendivalimistele järgnenud protestidest jäi see partei kõrvale ja kaotas toetajaid. Kordusvalimistel valiti Gamkrelidze siiski taas parlamendi liikmeks.
2007. aasta novembri tänavaprotestidest Mihheil Saakašvili valitsuse vastu hoidus partei taas, kutsudes üles vaidlusi tekitanud parlamendivalimiste läbiviimise kuupäeva otsustama referendumil. Pärast meeleavalduste vägivaldset laialiajamist ja opositsioonilise telekanali sulgemist võimude poolt asuti siiski valitsust käredalt kritiseerima.
Presidendikandidaadina avaldas toetust üleskutsetele kaotada Gruusias presidendi ametikoht ja seada Gruusias sisse konstitutsiooniline monarhia. Toetas Gruusia liitumist NATO ja Euroopa Liiduga, suhete normaliseerimist Venemaaga, otsekõnelusi Abhaasia ja Lõuna-Osseetia separatistlike juhtidega.
Aastatel 2009–2010 oli Gamkrelidze opositsiooniparteide ühenduse Allianss Gruusia Eest asejuht.
Abielus, kaks last.
Masoala rahvuspark

Masoala rahvuspark (prantsuse keeles "Parc National de Masoala") on rahvuspark Madagaskaril. See hõlmab suure osa Masoala poolsaarest, mõned korallrahud, kolm partselli Madagaskari idarannikust ja peaaegu puutumatu Mangabe saare Antongila lahes.
See on Madagaskari suurim rahvuspark. Selle deklareeritud pindala on 2300 km², tegelik kaitsereŽiim on 2096,325 km² suurusel alal.
Kaitseala on asutatud 1997. 
Koos teiste Madagaskari rahvusparkidega (Marojejy rahvuspark, Zahamena rahvuspark, Ranomafana rahvuspark, Andringitra rahvuspark, Andohahela rahvuspark) on ta 2007. aastast UNESCO maailmapärandi nimistus Atsinanana vihmametsade seas.
Rahvuspark kaitseb Madagaskari suurimat veel sidusat troopilist vihmametsa, rannikumetsi, mangroovisoid ning kolmes kohas India ookeani veealust maailma.
Elustik.
Masoala vihmametsa ala on üks maailma liigirikkamaid piirkondi.
Vihmametsas elab kümme leemuriliiki, aied, arvukalt linde, kameeleonid ja muud roomajad, tenrekid, kalad, päriskonnalised (sealhulgas tomatkonn), liblikad ja selgrootud. Park on tugevasti ohustatud leemuri "Varecia rubra" viimane varjupaik. Samuti tugevasti ohustatud vööthaugast peeti koguni väljasurnuks, kuni teda 1933 Masoalas nähti.
Andranoanala partsellis Cap Esti juures kasvab lihasööja taim kanntaim "Nepenthes masoalensis".
Merepargid.
Kolm mereparki ("Parcs marins") Tampolo, Ambodilaitry ja Ifaho kuuluvad Madagaskari kõige huvitavamate korallrahude hulka. Peale korallide ja paljude kalade kaitstakse seal ka vaalu. Sajad küürvaalad liiguvad juuli ja septembri vahel ranna lähedal. Antongila lahes nad paarituvad ja sünnitavad.
Kohalikud elanikud.
Pargi serval on puhvertsoon, kus metsa jätkusuutlik kasutamine on lubatud. Peale selle toetab mitu välismaa organisatsiooni projekte kohalike elanike ellujäämiseks metsa hävitamata.
Turism.
Positiivset mõju kohalikele elanikele loodetakse ökoturismist. Turistide sissepääsumaksust läheb pool arenguprojektidele.
Rahvuspargi territooriumil ööbida ei saa. Külastajad peavad ööbima kämpingutes või väikestes hotellides väljaspool rahvusparki paiknevates külades. Liikuda saab jalgsi või paadiga. Saadaval on ka matkajuhid ja kandjad.
Finantseerimine.
Rahvuspark rajati maailma loomaaedade algatusel.
Kolmandik rahvuspargi eelarvetuludest tuleb Šveitsist Zürichi loomaaia vihmametsahallist. Raha kasutatakse rahvuspargi töötasudeks, taasmetsastamiseks ja puukoolide rajamiseks. Toetatakse ka kohalikke elanikke, parandades nende riisikasvatamismeetodeid, et tagada nende toit ning ära hoida metsade edasist aletamist. Toetatakse ka rahvuspargi ümbruse infrastruktuuri projekte. Oodatakse, et Zürichi Masoala-hall toob Madagaskarile loodusteadlikke turiste, kellelt saadud tulu aitab Masoala vihmametsi säilitada.
Hans Driesch

Hans Adolf Eduard Driesch (28. oktoober 1867 Bad Kreuznach – 16. aprill 1941) oli saksa bioloog ja filosoof. 
Ta alustas ülikooliõpinguid meditsiini alal 1886. aastal August Weismanni juures Freiburgi ülikoolis. 1887. aastal kuulas ta Jena ülikoolis Ernst Haeckeli, Oscar Hertwigi ja Christian Ernst Stahli loenguid. Aastal 1888 õppis ta füüsikat ja keemiat Müncheni ülikoolis ning omandas doktorikraadi 1889. Napoli bioloogiajaamas töötades puutus ta kokku ka Jakob von Uexkülliga.
Tema peamised eksperimentaalsed tööd olid embrüoloogia vallas. Uurides embrüo arengu reegleid, võttis ta kasutusele rea varaküberneetilisi mõisteid (näiteks iseregulatsioon). Toetudes oma katsetele, milles varases arengustaadiumis poolitatud embrüo mõlemast poolest kasvab terve organism, kirjeldas ta seda kui ekvifinaalsust.
Tema peamine töö teoreetilise bioloogia vallas on "Philosophie des Organischen" ("Orgaanilise filosoofia"). Ta võttis taaskasutusele Aristoteleselt pärit entelehhiate mõiste elule spetsiifiliste jõudude tähistamiseks. Ta on tuntumaid neovitalismi esindajaid ja bioloogiafilosoofe.
Vaadetelt oli ta patsifist.
Ekvifinaalsus

Ekvifinaalsus on avatud süsteemide omadus saavutada ühesugune lõppolek potentsiaalselt erinevaid teid (trajektoore) pidi. Mõiste võttis kasutusele Hans Driesch.
Ludwig von Bertalanffy kasutas seda mõistet biosüsteemidest kõneldes, eelistades seda eesmärgi mõistele.
Sündinud 8. oktoobril

"Siin loetletakse 8. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Lermontov

Lermontov on linn Venemaal Stavropoli krais. Asub Stavropoli kõrgustiku serval Beštau mäe nõlval.
Linn on tekkinud 1953. aastal uraanimaagikaevanduse tööliskülana, mille nimeks sai Mihhail Lermontovi järgi Lermontovskoje. Linnaõigused sai 1956 ja tänapäevase nime 1967. aastal.
Leo Kunnas

Leo Kunnas (sündinud 14. novembril 1967 Põlva maakonnas Kliima külas) on eesti erusõjaväelane (kolonelleitnant), kirjanik ja poliitik (XIV ja XV Riigikogu liige).
Haridus ja varasem elukäik.
Leo Kunnas lõpetas põhikooli Vastseliina Keskkoolis.
Aastal 1984 püüdis ta NSV Liidust põgeneda, aga jäi piiril vahele ja mõisteti vangi. Pärast vabanemist läks ta vabatahtlikuna Nõukogude sõjaväkke, teenis siseväes vangivalvurina.
Aastatel 1989–1991 õppis ta Eesti Humanitaarinstituudis ja Helsingi ülikoolis ajalugu ja filosoofiat, seejärel Soome riigikaitse kõrgkoolis.
Sõjaväeline karjäär.
2007. aastal läks ta reservi.
Kirjanikuna.
Ta on 2015. aastal linastunud filmi "1944" stsenarist.
Poliitiline tegevus.
2011. aasta Riigikogu valimistel kogus ta üksikkandidaadina 3269 häält ehk 3,7% 4. valimisringkonnas antud häältest. Sellest ei piisanud Riigikokku pääsemiseks.
Ta on kandideerinud Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna nimekirjas ja ta on Riigikogu liige.
Ta on esinenud tihti saates "Vaba mõtte klubi".
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel EKRE nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 3393 häält ning osutus valituks.
Juunis 2024 lahkus ta EKRE riigikogu fraktsioonist.
Aastal 2025 osales koos teiste Riigikogu poliitikutega - erukindral Meelis Kiili (Reformierakond), Alar Lanemani (Reformierakond), Neeme Väli (Isamaa) ja Anti Poolametsa (EKRE) poolt novembris avaldatud riigikaitsekomisjoni raporti koostamises. Nimetatud raport sai avalikkuses kõvasti kriitikat, sest oli koostatud tendentslikult, kaitsejõudude tegevust halvustavalt ja sisaldas valeväiteid.
Isiklikku.
Tal on lapsed Grete Laura, Karl Rudolf ja Astrid Juulia.
Anrep

Anrep on Vestfaalist pärit vana aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Ameerika Ühendriikides, Austraalias, Itaalias ja Kanadas.
Ajalugu.
Päritolu ja varasem ajalugu.
Anrepite põlvnemiskohaks loetakse Anreppenit, mis on tänapäeval Nordrhein-Westfaleni liidumaal asuv Delbrücki linna linnaosa. Sealt on pärit arvukalt samanimelisi põlisaadlisuguvõsasid, mille sugulust ei ole aga ürikuliselt võimalik tõendada. Liivimaal on suguvõsa kohta esimesi teateid 1470. aastast, mil Goswin Anrep (1450 – suri pärast 1501) sai Saksa Ordult Hummuli ja Sooru läänivaldused; temaga algab ka suguvõsaliin.
Anrep-Elmpt.
Vanast Reinimaa aadlisuguvõsast pärit kindralleitnant krahv Philipp von Elmpt (1763−1818) suri meessoost järeltulijateta. Tema pärijaks oli noorem tütar krahvinna Cäcilia Julie Philippine (1812−1892), kes naitus 1833. aastal Kärstna mõisniku Joseph Karl von Anrepiga (1796−1860). Viimane sai 1853. aasta 6. mail (vkj) Venemaa keiser Nikolai I-ilt krahvitiitli ja õiguse kanda perekonnanime Anrep-Elmpt. Liin kustus tema vanema poja krahv Reinhold Philipp Johann von Anrep-Elmptiga (1834−1888).
Anrepid rüütelkonna matriklis.
10. jaanuaril 1635 sai Liivimaalt Sooru mõisast pärit Närke ja Värmlandi rügemendi leitnant ja hilisem sama rügemendi kapten, kortermeister ja ooberst Gustaf Anrep (1616–1666) naturalisatsiooni korras Rootsi aadlikuks ja introdutseeriti samal aastal Rootsi rüütelkonda (nr 236). 
1745. aastal immatrikuleeriti suguvõsa Eestimaa (nr 3) ja 1747. aastal Liivimaa (nr 8) rüütelkonda
1853. aastal, andis Venemaa keiser Nikolai I Kärstna mõisa harust pärit kindralleitnant Joseph von Anrepile (1796–1860) krahvinna Cecilie Julie Philippine von Elmptiga (1812–1892) abiellumisel krahvitiitli ja laiendatud vapi ning ta hakkas kandma perekonnanime Anrep-Elmpt. See haru kanti lisaks Eestimaa (nr 4), Liivimaa (nr 8) ja ka Kuramaa (nr 315) rüütelkonda.
Anrepite suguvõsa vapp.
Anrepite vapikilbil on kujutatud kammi, mis väidetavalt oli mõeldud sõjaratsu kammimiseks; see oli viide Anrepite sõjaväeteenistusele. Suguvõsa Liivi- ja Eestimaa harude vappidel oli eripära: kui Liivimaal kasutatud vapil oli kilbil kujutatud kamm must, siis Eestimaal oli see sinine. Anrepite vapp on väga sarnane Delbrücki linna Anreppeni linnaosa siiani kasutusel oleva vapiga.
Suguvõsa liikmeid.
Anrep-Elmpt.
6. mail 1853 andis Vene keiser Nikolai I Kärstna mõisa harust pärit kindralleitnant Joseph von Anrepile (1796–1860) krahvinna Cecilie Julie Philippine von Elmptiga (1812–1892) abiellumisel krahvitiitli ja laiendatud vapi ning ta hakkas kandma perekonnanime Anrep-Elmpt.
Suguvõsaliinid.
Ala haru.
Liivimaa kubermangu Helme kihelkonna Ala mõisa ("Haus Assikas") haru.
Agthe

Agthe (ka Achté, Ackté) on baltisaksa aadlisuguvõsa.
Kirjandus.
 (soome keeles)
Clemens XIII ametisse nimetatud kardinalid

Paavst Clemens XIII nimetas ametisse 52 kardinali 7 konsistooriumil. Lisaks itaallastele said kardinalideks 4 prantslast, 2 austerlast ja 1 hispaanlane. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Clemens XIV.
Osmoos

Osmoos on lahusti (näiteks vee) difusioon läbi poolläbilaskva membraani, kusjuures lahusti liigub madalama kontsentratsiooniga lahusest (vee puhul kõrgem veepotentsiaal) lahusesse, kus on kõrgem lahustunud aine kontsentratsioon (vee puhul madalam veepotentsiaal).
Osmoosi kulgemissuunda arvestades eristatakse hüpo- ja hüpertoonset keskkonda (lahust). Hüpotoonses keskkonnas on lahustunud aine kontsentratsioon madalam ja vesi tungib sellest keskkonnast hüpertoonsesse keskkonda sisse, kuni nende kahe keskkonna (osmootsed) rõhud on võrdsed. 
Osmoos on iseeneslikult toimuv füüsikaline protsess, s.t. süsteem ei vaja selleks energiat lisaks.
Osmoos on oluline protsess bioloogilistes süsteemides.
Osmoosi kirjeldas teaduslikult Jean-Antoine Nollet 1748. aastal. Termini "osmoos" võttis kasutusele Prantsuse füüsik René Joachim Henri Dutrochet (1776–1847), lähtudes selle tuletamisel kreekakeelsest sõnast ὠσμός ("ōsmós" "tõuge, impulss").
Argentina peeso

Argentina peeso on Argentina rahaühik. 
Seisuga 25. juuli 2025 võrdub 1 Argentina peeso 0,00067 euroga. 
Seisuga 8. september 2008 võrdus 1 Argentina peeso Eesti Panga valuutakursi järgi 3,57228 Eesti krooniga.
Sündinud 9. oktoobril

"Siin loetletakse 9. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Desinformatsioon

Desinformatsioon on eksitav või vale teave, mida levitatakse teadlikult kellegi huvides. Desinformeerimine tähendab tahtlikult teisele osapoolele spetsiaalselt ette valmistatud tõele mittevastava informatsiooni edastamist.
See mõiste leiab kasutust salajase teabehanke ja sellele mitteõigustatud isikute ligipääsu tõkestamisega tegelevate asutuste ja organisatsioonide tegevuse kirjeldamisel.
Termin "дезинформация" pärineb KGB propagandaosakonnast ning selle teemaga hakati Venemaal tegelema juba 1920. aastatel. See muutus peagi KGB jaoks üheks olulisemaks tegevuseks ning sellele kulutati märkimisväärne osa organisatsiooni eelarvest ja inimtöötundidest.
Ühe kuulsaima ja edukaima näitena on teada Operatsioon Infektion, mille käigus levitas KGB teavet, just nagu oleks HIV ja selle põhjustatav AIDS loodud Ameerika Ühendriikides biorelvana.
Ingliskeelsetesse sõnastikesse jõudis mõiste alles 1980. aastate lõpus ja selle laiem teadvustamine lääneriikides leidis aset alles 21. sajandi alguses.
Venemaa on jätkuvalt aktiivne desinformatsiooni levitaja. Näiteks 2019.–2020. aasta koroonapandeemia ajal levitati teavet, justkui oleks see viirus inimeste loodud, kuigi selle teke on igati looduslik.
Üks suuremaid teadaolevaid vene desinformatsioonikeskusi on Peterburis tegutsev Internet Research Agency, mis on tähelepanu kogunud seoses katsetega mõjutada 2016. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimisi.
Euroopa Liidus tegeleb Venemaalt lähtuvate ja Euroopa Liidu vastu suunatud desinformatsioonikampaaniate tuvastamisega Idasuunalise strateegilise kommunikatsiooni rakkerühm. Eesti-vastase propaganda paljastamisega tegeleb vabatahtlike hallatav Propastop.
LOL

LOL (hääldatakse: /ˈloʊl/, /ˈlɒl/ või /ˌɛloʊˈɛl/) kui ka lol on sageli kasutatav lühend peamiselt internetisuhtluses, kuid ka tavavestlustes; see on saadud ingliskeelse fraasi "laughing out loud" või "laugh out loud" ('kõva häälega naerma') esitähtedest. "LOL" väljendab head meeleolu, imestust ja naeru. Lühend võeti kasutusele 1980. aastatel Usenetis.
Lisaks võib "LOL" olla lühend väljenditest "lots of luck" või "lots of love", kuid need ei ole nii levinud.
Internetis on tuntud ka teised LOL-i kirjaviisid, näiteks "lolz", "lul", "lulz", "lel", "lelz", "lool" ja "lawl". Ka kasutatakse seda juhul, kui pole midagi muud öelda.
LoL on ja tuntud arvutimängu "League of Legends" lühend.
Wisconsin Death Trip

"Wisconsin Death Trip" on USA industrial metal bändi Static-X debüütalbum. 
Albumi andis välja 23. märtsil 1999 Warner Bros. Records. See on ansambli populaarseim album, mida ainuüksi Ameerikas on müüdud üle miljoni eksemplari . 
Albumilt ilmus kolm singlit: "Push it", "I'm with Stupid" ja "Bled for Days". Sellel albumil on ka Wayne'i ja Ken Jay kirjutatud "December", mis oli nende eelmise bändi Deep Blue Dream lugu.
Toila Saksa sõdurite kalmistu

Toila saksa sõdurite kalmistu on kalmistu Jõhvi kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõhvi vallas Toila alevikus. 
Kalmistu asub Toila-Oru pargis panga peal ja sinna on maetud Teises maailmasõjas 1944. aasta suvel ja sügisel Narva taandumislahingutes ja Sinimägede lahingutes langenud või haavadesse surnud umbes 2000 sõdurit. Kalmistu taastati aastatel 2001–2002 ja õnnistati sisse 10. augustil 2002.
Kalmistule on plokkidesse XVIII ja XIX maetud ka eesti väeosades langenuid, nende hulgas Oskar Ruut.
Ambatoharana saar

Ambatoharana saar ehk Vazaha saar (malagassi keeles "Nosy Ambatoharana", "Nosy Vazaha") on saar Madagaskaril Sava piirkonnas Masoala poolsaare idaranniku lõunaosas. Geograafilised koordinaadid on 15°50' S, 50°18' E.
Ambatoharana

Ambatoharana on mitme koha nimi Madagaskaril:
Kornilovi mäss

Kornilovi mäss oli 1917. aastal Esimese maailmasõja aegse Vene sõjaväe ülemjuhataja Lavr Kornilovi sõjaväeline riigipöördekatse, millega ta püüdis augustis vkj 1917 kehtestada sõjaväelise diktatuuri, et taastada Veebruarirevolutsiooni järel kord Venemaal ja eelkõige selle pealinnas Peterburis. 
Oma poliitilistes seisukohtades ei väljendanud ta soovi taastada monarhiat, vaid ta oli vastu Venemaa Ajutise Valitsuse ja Petrogradi Nõukogu tekitatud anarhiale, kaksikvõimule ja Vene armee lagundamisele soldatikomiteede loomise ning kõrgemate väejuhtide kõrvaldamise teel. Korra ja sõjaväe võitlusvõimelisuse taastamiseks kavatses ta taastada surmanuhtluse ning militariseerida raudtee. 
Kornilovi ja tema toetajate programmilised teesid:
Kornilov oli algusest peale Veebruarirevolutsiooni ja Aleksandr Kerenski juhitud Venemaa Ajutise Valitsuse toetaja, kuid ta pettus selles üha enam, mõistes, et Venemaa on langemas alles areneva ning nõrga demokraatia tõttu kaosesse ning suurimat kasu lõikavad sellest sihikindlad ja hästiorganiseeritud Lenini juhitud bolševikud. Nii otsustas ta 1917. aasta septembris Vene poliitikasse sekkuda, nõudes Kerenskilt diktatuuri kehtestamist. Seetõttu kuulutas peaminister Kerenski Lavr Kornilovi valitsusvastaseks mässuliseks ning edastas talle rindele telegrammiga otsuse asendada ta 27. augustil 1917 armee ülemjuhataja kohal Aleksandr Lukomskiga. 
28. augustil 1917 vastas Kornilov avaldusega, et Kerenski telegramm on "suur provokatsioon" ning ta keeldub allumast kodumaa reetnud valitsusele. 
Kerenski kutsus appi kõik väeüksused, mis pealinnas olid, ka bolševike Punakaardi. Koondatud väed suutsidki Kornilovi väed peatada. Kindral ise ja tema mõttekaaslane, Edelarinde juhataja Anton Denikin vahistati. 19. novembril 1917. Uus ülemjuhataja Nikolai Duhhonin vabastas Kornilovi ja Denikini vahi alt.
Võritsa

Võritsa on alev Venemaal Leningradi oblastis Gattšina rajoonis, Võritsa valla keskus.
Alevi pindala on 50 km² ja sellega on ta üks oblasti suurimaid asulaid. 1. jaanuaril 2019 oli asulas 12187 elanikku.
Võritsa asub 60 km Peterburist lõunas ja 20 km Gattšinast kagus Oredeži jõe ülemjooksul.
Alevis asub lisaks Võritsa raudteejaamale Mihhailovka raudteepeatus. Eksisteerib veel asulasisene raudtee, mis algab Võritsa raudteejaamast. Selle ääres on kolm raudteepeatust, mida nimetatakse vastavalt 1., 2. ja 3. platvormiks.
Alevit läbib maantee, mida mööda saab sõita lääne poole Siverskisse ja Kikerinosse ning ida poole Tosnosse ja Šapkisse.
Ajalugu.
Võritsat on esmamainitud Novgorodi Vadja viiendiku maksuraamatus 1499/1500. aastal. Sel ajal elasid selles piirkonnas soomeugrilased ja asula nimi tuleb sõnast "võru".
Võritsas ja selle ümbruskonnas elasid ajalooliselt ingerlased. Enamik kohanimesid on ingeri päritolu. Ingerlased venestusid selles piirkonnas lõplikult 20. sajandi alguses.
1914 valmis Võritsas Jumalaema Kaasani Ikooni kirik, mille arhitektid olid Mihhail Krassovski ja Vladimir Alõškov. Lisaks on Võritsas Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse nimeline kirik ning Võritski Vaga Serafimi kellatorn.
1904 jõudis Võritsasse Peterburi–Dno raudtee (selle ots on Peterburis Vitebski vaksalis) ja sinna hakati ehitama suvemaju. 27. novembril 1938 nimetati asula aleviks. Alevi saamiseks liideti Võritsa ja Novopetrovskoje küla ning Knjažeskaja Dolina, Bori, Zaretšje ja Posjoloki asundus.
Võritsas töötavad metalltoodete tehas, Võritski katsemehaanikatehas, saeveski ja õmblusvabrik "Uzor".
Võritsas on karskusliikumine väga tugeval järjel.
Vaatamisväärsused.
Alevis on palju Peterburi elanike suvilaid. Suvel kasvab Võritsa elanike arv mitmekordseks. Alevis suvitanute hulgas on kirjanik Vitali Bianki, kelle teoseid on eesti keeleski avaldatud.
Võritsas on säilinud 20. sajandi alguse suvilaid ja vürst Wittgensteini jahimaja.
Võritsas on sündinud vene ulmekirjanik Ivan Jefremov. Seal on temanimeline raamatukogu ja muuseum ning raamatukogu lähedal on tema mälestusmärk.
Võritsas elas õigeusu pühak Võritsa Serafim alates oma haigestumisest 1930 kuni surmani 1949. Ta on Võritsasse maetud ja tema haud on palverändude sihtkoht.
Otto von Rehbinder

Otto von Rehbinder (arvatavasti 1640 – oktoober 1710) oli baltisaksa päritolu Rootsi sõjaväelane ja poliitik. Vabahärra.
Otto von Rehbinder sündis Soome kindralkuberneri kindralmajor Heinrich von Rehbinderi ja Hildegard Elisabeth von Uexkülli pojana.
Otto von Rehbinder teenis Rootsi armees, kus sai oobersti auastme.
Ta oli Virumaa meeskohtunik, 1680–1687 Eestimaa rüütelkonna peamees, 1687–1708 Eestimaa maanõunik, 22. jaanuarist 1701 Järva maarügemendi ülem ning 1710. aastal Tallinna komandant. Põhjasõja ajal langes ta 1704. aasta Narva piiramisel ja 29. septembril 1710 Tallinna kapituleerumisel venelaste kätte vangi.
Otto von Rehbinder oli üks neljast, Rootsi vägede Tallinna garnisoni poolt Harku kapitulatsiooniakti allkirjastanud väejuhist, ta suri 1710. aastal katku ja on maetud Tallinna Niguliste kirikusse.
Talle kuulusid Udriku, Liigvalla (aastast 1676) ja Tamsalu mõis Eestimaal ning Kawandtholmi ja Pyhtää valla Kullagårdi mõis Soomes.
Perekond.
Otto von Rehbinder abiellus kaks korda:
Ambatoharana (Masoala)

Ambatoharana ehk Ambatoarana on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lõunaosa idarannikul.
Kõrgus merepinnast on umbes 78 m.
Ambatomifanga saar

Ambatomifanga (malagassi keeles "Nosy Ambatomifanga") on saar Madagaskaril Madagaskari saare Masoala poolsaare idarannikul Sava piirkonnas Fampotakely jõe suudme ja Fampotakely asula lähedal. Geograafilised koordinaadid on 15°36' S, 50°25' E.
Behentona saar

Behentona (malagassi keeles "Nosy Behentona") on saar Madagaskaril Antsiranana provintsis Masoala poolsaare edelatipust Baldrisy neemest umbes 2 km läänes Masoala asula lähedal. 
Saarel on hallidest värvidega kividest laotud valge puitäärega 10 m kõrgune galeriiga tuletorn. Ta on aktiivne. Iga 15 s tagant heidab ta 2+1 valget sähvatust, mis on nähtavad 10 meremiili kaugusele. 
Tähised:
Saarele pääseb ainult paadiga. Sinna korraldatakse väljasõite kajakiga.
Baldrisy neem

Baldrisy neem (prantsuse keeles "Cap Baldrisy") on neem Madagaskaril, Madagaskari saare Masoala poolsaare edelatipp ning ühtlasi kõige lõunapoolsem tipp. Geograafilised koordinaadid on 16°00' S, 50°10' E. 
Umbes 2 km põhjas on Masoala asula ning umbes 2 km läänes on Behentona saar. Umbes 8 km idas on Masoala neem.
Vavarana

Vavarana on küngas Madagaskari saarel Masoala poolsaare idarannikul 3 km kaugusel Antanjokatafanast ja 3 km Fampotakelyst põhja pool. Geograafilised koordinaadid on 15°34'56" S, 50°24'33" E.
Kõrgus merepinnast on umbes 79 m.
Tongavadiriana

Tongavadiriana on mägi Madagaskari saarel Sava piirkonnas Masoala poolsaare sisemaal. Geograafilised koordinaadid on 15°28' S, 50°06' E. 
Kõrgus merepinnast on umbes 1001 m.
Nanatonana

Nanatonana ehk Nanantonana on asula Madagaskaril Antsiranana provintsis Madagaskari saare läänerannikul saare põhjatipu lähedal. 
Kõrgus merepinnast on umbes 105 m.
Nanatonana mägi

Nanatonana on küngas Madagaskari saare Masoala poolsaare sisemaal. Geograafilised koordinaadid on 15°44' S, 50°11' E. 
Kõrgus merepinnast on umbes 199 m.
Ambanizana

Ambanizana ehk Benjana on asula Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare läänerannikul Antongila lahe osa Ambanizana lahe lähedal. Geograafilised koordinaadid on 15°37' S, 49°58' E. 
Kõrgus merepinnast on umbes 256 m.
Ambanizana on kahe- või kolmetunnise mootorpaaditee kaugusel Maroantsetrast, kust tuuakse varahommikuti külasse turiste. Pooletunnise jalgsimatka kaugusel on troopiline vihmamets (Masoala rahvuspark), mis algab pärast põllumajandusmaastikku ning kuhu viivad jalgrajad. See on tähtsaim ligipääs Masoala rahvuspargi vihmametsadele. Tähelepanuväärsed on leemurid ja linnud. Tähelepanuväärsete liikide seas on puna-loorkakk ja leemur "Varecia rubra" ning "Eugenia antongiliensis". Puud on kuni 35 m kõrgused. Ambanizanas on ööbimisvõimalus. 
Külas on õlgkatusega onnid ning kasvavad bambus ja palmid. Elanikud on betsimisarakad.
Ambanizana jõgi

Ambanizana jõgi on jõgi Madagaskari saarel Masoala poolsaarel Toamasina provintsis. 
Ta suubub Ambanizana asula lähedal Ambanizana lahte, mis on osa Antongila lahest. 
Jõgi läbib troopilisi vihmametsi, mis on aga kalda äärest maha raiutud.
Ambanizana laht

Ambanizana laht ehk Benjana laht (malagassi keeles "Helodranon' Ambanizana") on Antongila lahe sissesopistus Madagaskari saare Masoala poolsaarde Ambanizana jõe suudme ümbruses. 
Lahe kaldal on Anjahana ja Ambanizana. 
Lahe kirdenurgas on ranna lähedal väike korallrahu.
Christian Ernst Stahl

Christian Ernst Stahl (21. juuni 1848 Schiltigheim – 3. detsember 1919 Jena) oli saksa botaanik.
Ta rakendas eksperimentaalseid meetodeid ökoloogilises uurimistöös ning oli üheks ökofüsioloogia rajajaks. Ta tegeles ka samblike ja seente arengubioloogiaga. Üheks ta oluliseks saavutuseks oli puude mükoriisa kui seente ja puujuurte sümbioosi selgitamine.
Aare Kuusik

Aare Kuusik (29. jaanuar 1929 Tartu – 8. mai 2022 Tartu) oli eesti entomoloog.
Ta sündis Elmar (lastekirjanik Elar Kuus, ps. Elmar Ramla) ja Alma Kuusiku (arst) peres teise lapsena.
Oli bioloogiakandidaat aastast 1967 ("The biology of Lepidoptera harmful for pine buds and shoots in Estonia"). Tema sulest ilmus palju teadusartikleid ja uurimusi. Juhendas magistri- ja doktoritöid. Avaldas populaarteaduslikke artikleid ka ajakirjas Eesti Loodus.
Aare Kuusik tegeles putukate eksperimentaalse ökofüsioloogiaga, eriti putukate hingamise ja külmakindluse uurimisega. Ta oli putukate füsioloogia ja biotõrje uurimisvaldkonna rajajaid Eestis. Ta töötas Zooloogia ja Botaanika Instituudis (biotõrje laboratooriumi juhatajana) ja 1992. aastast Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi taimekaitseosakonnas vanemteadurina.
Henn Elmet

Henn Elmet (4. aprill 1941 Tartu – 29. august 2002 Tartu) oli eesti sõudja ja majandusteadlane.
Ta lõpetas 1964. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna insener-maakorraldaja eriala, 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi. 
Ta töötas insener-maakorraldajana, majandusmatemaatika keskinstituudis ja majandusinstituudis, aastail 1991–1992 oli ta tööl Tartu Ülikooli geograafia instituudis.
Aastatel 1992–1993 oli ta Eesti Põllumajandusülikooli maainseneriteaduskonna dekaan, valiti 1993. aastal professoriks, oli 1993–1998 ülikooli teadusprorektor ja aastatel 1998–2002 Eesti Põllumajandusülikooli rektor.
Henn Elmeti üks olulisemaid tegevusi ülikooli juhina oli Maaülikooli linnaku kujundamine ja väljaehitamine Tähtveres ning ülikooli koondamine sinna.
Ta oli Eesti Vabariigi Presidendi juures tegutseva akadeemilise nõukogu liige. 1997. aastal valiti ta Balti riikide põllumajandusülikoolide rektorite nõukogu esimeheks. 
Karjäär sõudmises.
190 cm, 88 kg. 
Sportima hakkas 1954 koolis õpetaja Eduard Sauvere ja spordikoolis tennisehuvilisena Voldemar Turba käe all. Sõudmisele pühendus 1961 Ülo Tölbi juhendamisel, aastast 1965 oli tema treener Jüri Kurul. 
Tulemused
Kuulus 1983–1989 Sõudespordiföderatsiooni presiidiumi ja 1989–1990 Sõudeliidu juhatusse, 1991–2002 oli Sõudeliidu asepresident. 
Rahvuskategooria sõudekohtunik (1993).
Juhan Raud

Juhan Raud (1935. aastani Osvald Johannes Raud; 26. jaanuar 1905 Tealama talu, Torma, Võtikvere vald, Tartumaa – 8. juuli 1988 Stockholm) oli eesti õigusteadlane.
Raud õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas ülikooli. 
Ta töötas aastatel 1933–1940 Riigikontrollis revidendina, 1941. aastal ETK kapitaalehituse osakonnas ning aastatel 1942–1944 Eesti Omavalitsuse arveosakonna ametnikuna. 
1944. aastal põgenes Saksamaale. 1946. aastal siirdus Rootsi, kus töötas pikka aega L. M. Ericssoni telefonivabrikus. Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane .
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Elmar Reisenberg

Elmar Reisenberg (22. mai 1906 Muri talu, Aidu vald, Viljandimaa – 4. juuni 1988 Düsseldorf) oli eesti jurist.
Ta lõpetas 1925. aastal Viljandi Maagümnaasiumi. Õppis 1925–1927 Tartu Ülikooli filosoofia- ja 1927–1934 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 
Oli advokaatide Jaan Toodo ja Evald Konno abi Mõisakülas ja Viljandis, 1939–1940 Viljandi abilinnapea. 
1941 metsavend, 1944 mobiliseeriti Saksa sõjaväkke, taandus Saksamaale. 
Eesti Ühiskond Saksa Liiduvabariigis esimees kuni 1963. aastani, seejärel kuni surmani Eesti mitteametlik esindaja Saksa valitsuse juures.
Agaate Veeber

Agaate Veeber (aastani 1926 Kanto; eesnimi ka Agathe, Agate; 23. veebruar 1901 Tallinn – 8. aprill 1988 New York) oli eesti graafik.
Elukäik.
Agaate Veeber alustas kunstiõpinguid Ants Laikmaa ateljeekoolis, seejärel õppis Nürnbergi kunstikoolis ja Riigi Kunsttööstuskoolis. 1933. aastast õppis ta Kõrgemas Kunstikoolis Pallas maalimist Ado Vabbe ja Nikolai Triigi ateljeedes. Maalimisega rööbiti alustas ta õpinguid graafikaklassis Hando Mugasto juures ning lõpetas graafikuna 1938. aastal, olles õppinud Arkadio Laigo ja Roman Vaheri käe all. Ametlik tunnustus tema kunstile tuli üsna varakult. 1939 oli ta juba valitud osalema Eesti kunsti välisnäitusel Roomas, Budapestis ja Antwerpenis.
Veeber alustas näitustel esinemist Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingu viiendal näitusel 1926. aastal Tallinnas Harjumäe paviljonis. Järgmine esinemine tuli 1930. aastal sama rühmituse 10 järjekordsel kunstinäitusel. 1939. aastal alustas Veeber tööd raamatukunstnikuna illustreerides P. von Manteuffeli "Ajaviide peeruvalgusel". 1940–1941 töötas ta mitme Tallinna ajalehe illustraatorina. Ta on illustreerinud ka Henrik Visnapuu "Kogutud luuletused I ja II" ning Marie Underi "Porkuni preili".
Agaate Veeber põgenes Suure põgenemise lainel Nõukogude okupatsiooni eest Eestist esialgu Austriasse, kus täiendas end stipendiaadina Viini Kunstiakadeemia graafikakunsti katseinstituudis. Hiljem siirdus ta edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus elas New Yorgis.
Looming.
Tema loomingu peaosa valmiski Ameerika Ühendriikides. Veeberi peatehnikaks kujunes kuivnõel, ent ta valdas kõiki sügavtrükitehnikaid. Agaate Veeberi looming muutus paguluses järjest dramaatilisemaks, must-valge kontrast omandas valulise tähenduslikkuse, graveeritud joon oli sageli järsk ja kare. Talle said oluliseks filosoofilised ja eetilised probleemid, millele ta leidis lahenduse kõikenägeva ingli kujul. Agaate Veeber, nagu paljud kunstnikud, joonistas ka arvukalt loomi.
Agaate Veeberi graafilisi lehti omandasid Metropolitani Kunstimuuseum New Yorgis, Public Library Print Collection, Cincinnati Museum of Art ja Albright Art Gallery Buffalos.
Isiklikku.
Ta kaotas varakult abikaasa, andeka maalikunstniku Kuno Veeberi (1898–1929), kellega oli abiellunud 1926. aastal.
Artur Tava

Artur Tava (3. aprill 1910 Väätsa vald (Türi kihelkond), Järvamaa – 26. aprill 1988 Stockholm) oli eesti arst.
Lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna 1935. aastal, töötas linnaarstina Kilingi-Nõmmes ja Mõisakülas, hiljem jaoskonnaarstina Sindis.
1944. aastal põgenes Rootsi.
Marie Susi

Marie Susi (sündinud Marie Kalman, 3. märts 1903 Tallinn – 19. märts 1988) oli eesti õpetaja.
Lõpetas Tallinna Õpetajate Seminari 1924. aastal, töötas 1924–1937 Kodasuu ja 1937–1944 Tallinna algkoolides.
Põgenes 1944. aastal Rootsi, oli 1945–1970 õpetaja Stockholmi Eesti Algkoolis.
Johannes Sonin

Johannes Sonin (28. jaanuar 1899 Tuhalaane vald, Viljandimaa – 31. oktoober 1987 Florida) oli eesti jurist.
Võitles Vabadussõjas. Lõpetas 1928. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, täiendas end Berliinis. 
1940. aastani oli ta Sotsiaalministeeriumi töökaitse ja sotsiaalkindlustuse osakonna direktor ja aastatel 1940–1941 Eesti NSV Töö Rahvakomissariaadi töökaitseosakonna juhataja. Saksa okupatsiooni ajal 22. septembrist 1941 Eesti Omavalitsuse Sotsiaaldirektooriumi tööosakonna asejuhataja.
Ta oli üks paremaid Eesti töö- ja sotsiaalkindlustusõiguse tundjaid, Sotsiaalse Arengu Eesti Ühingu esimees.
1944. aastal põgenes Saksamaale, hiljem elas Ameerika Ühendriikides.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli alates 1938. aasta jaanuarist näitleja Mae Sonin.
Serbia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Serbia tegi oma debüüdi Eurovisiooni lauluvõistlusel 2007. aastal, mil Serbia ka võistluse võitis. Varem oli Serbia osalenud Eurovisioonil osalenud Jugoslaavia (1961–1991), Jugoslaavia Föderatiivse Vabariigi (1992) ja Serbia ja Montenegro (2004–2006) koosseisus.
Serbia esimene esinduslaul oli "Molitva", mida esitas Marija Šerifović. Laul võitis võistluse 268 punktiga. Tänu sellele sai Serbia õiguse korraldada Belgradis 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust.
Järgmisel aastal esindas Serbiat Jelena Tomašević, kes esitas loo "Oro", mis platseerus Belgradis 6. kohale, kogudes 160 punkti.
Ajalugu.
Alates Serbia ja Montenegro lagunemisest on Serbia on võtnud osa Eurovisiooni lauluvõistlusest. Riik tegi oma soolodebüüdi 2007. aastal, mille Serbia esindaja võitis.
2004. ja 2005. aastal Serbia osales võistlusel Serbia ja Montenegro koosseisus. Nende esimene esindaja oli Željko Joksimović, kes pärines Serbiast ja saavutas 2. koha. 2006. aastal pidi riik eemalduma võistlusest, kuna liitriik ei suutnud otsustada, millist kandidaati saata.
Hääletamise ajalugu (2007–2016 finaalid).
Serbia on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Serbia on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Johnny Roosval

John (Johnny) Roosval, õieti John August Emanuel Roosval (29. august 1879 Kalmar – 18. oktoober 1965 Stockholm) oli rootsi kunstiteadlane, Stockholmi Ülikooli õppejõud. Tema isa oli konsul John Roosval ja ema Johanna Kramer. Nende pere oli väga kunstilembene, millest annab tunnistust see, et tema vend Albin Roosval oli fotograaf ja õde Gerda Roosval-Kallstenius kunstnik. 1905. aastal abiellus Johnny endast 12 aastat vanema Ellen Roosval von Hallwyliga.
Roosval töötas Nordiska museetis 1901. aastani ja kaitses 1903. aastal Berliini Ülikoolis Adolph Goldschmidti juhendamisel doktorikraadi. Koos Sigurd Curmaniga alustas ta 1912. aastal Rootsi kirikute inventeerimist ja vastava publikatsiooni väljaandmist (Sveriges kyrkor-konsthistoriskt inventarium), mida ta juhtis kuni 1962. aastani. 
Muu hulgas oli ta Tartu Ülikooli esimese kunstiajaloo professori Tor Helge Kjellini õpetaja.
Sofia piirkond (Madagaskar)

Sofia piirkond on 1. järgu haldusüksus Madagaskaril.
Piirkond loodi 2004. aastal Mahajanga provintsis. See on saanud nime Sofia jõe järgi. 2009. aastal provintsid kaotati ja piirkonnad said 1. järgu haldusüksusteks.
Piirkond jaguneb 7 ringkonnaks:
Halduskeskus on Antsohihy.
Gustav Magnus von Rehbinder

Vabahärra Gustav Magnus von Rehbinder (1673 – 1734) oli baltisaksa poliitik.
Gustav Magnus von Rehbinder sündis Eestimaa rüütelkonna peamehe Otto von Rehbinderi ja Gerdruta Helena von Tiesenhauseni pojana.
Teenis Rootsi armees, kus sai rittmeistri auastme. Oli meeskohtunik ning 1723–1724 Eestimaa rüütelkonna peamees.
Talle kuulusid Udriku, Liigvalla, Polli ja Maidla mõis.
Gustav Magnus von Rehbinder maeti (vkj 20. juulil) 1734. aastal Kadrina kirikusse.
Perekond.
Gustav Magnus von Rehbinder abiellus kahel korral:
Sündinud 14. septembril

"Siin artiklis loetletakse 14. septembril sündinud tuntud inimesi.
Blagoevgradi piirkond

Blagoevgradi piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria edelaosas. Piirneb läänes Põhja-Makedooniaga ja lõunas Kreekaga.
Haldusjaotus.
Blagoevgradi piirkonnas on 13 vallasisest linna ning ta jaguneb 14 vallaks:
Musala

Musala on mägi Rila mägedes, Bulgaaria kõrgeim tipp. Ühtlasi on ta Balkani poolsaare ja kogu Ida-Euroopa kõrgeim tipp.
Musala kõrgus merepinnast on 2925 m. Mäe suhteline kõrgus on 2473 m.
1949–1962 oli mäe ametlik nimi "Stalin" Jossif Stalini järgi. Musala nimi vanabulgaaria keeles oli "TangRa". Tänapäevane nimi tuleb türgi keelest, kus "mus Allah" tähendab umbes 'jumalale lähedal'.
Mägi koosneb vanaaegkonna graniitidest, millesse lõikuvad graniitporfüüri sooned.
Põhiliselt on Musala kaetud alpiniitudega. Mäe lõunaküljel on mägikarjamaid. Alpiniidu kohta on taimestik ja loomastik suhteliselt mitmekesised. Musala on hea paik ka linnuvaatluseks.
Musala asub Rila rahvuspargis.
Musala tipus asub ilmajaam. Seetõttu on selle piirkonna kliima hästi uuritud. Musala on Bulgaaria kõige külmem paik, selle aasta keskmine temperatuur on –2,9 °C. Kõige külmem kuu on veebruar (–12,0 °C), kõige soojem kuu august (+5,4 °C). Mäe tipus mõõdetud absoluutne maksimumtemperatuur on +18,7 °C, absoluutne miinimum on –31,2 °C. Tuul puhub valdavalt loodest. Mägi on 254 päeva aastas lumega kaetud, aga minevikus on seal olnud ka liustikud ja nende kulutustöö jälgi on veel näha.
Ilmajaam katkestas tegevuse 1984, kui see maha põles, kuid asutati uuesti 1999. Ilmajaamas jälgitakse ka õhusaastet ja kosmilist kiirgust.
Musala jalamilt algavad Bulgaaria kolm peamist jõge Iskǎr, Marica ja Mesta.
Musala asub Bulgaaria pealinnast Sofiast linnulennult vähem kui 60 km kaugusel. Seetõttu on ta levinud turismi sihtpunkt. Kõige lihtsam marsruut algab Boroveci mägikuurordist ja kulgeb lõunasse. Selle pikkus on 10 km. Borovecist saab köisraudteega sõita 2369 m kõrgusele Jastrebetsi ja niimoodi lühendada tõusu aega 2,5–3 tunnile. Jastrebetsist saab Musala turismibaasi, mis asub 2389 m kõrgusel, minna umbes tunniga, sealt tippu minekuks kulub veel ligi kaks tundi. Tipust paarsada meetrit madalamal, 2709 m kõrgusel, on Ida-Euroopa kõige kõrgem mägijärv ja selle kaldal asub peatuskoht Ledenoto Ezero, kus häda korral ka ööd veeta saab. Sealt hargneb rada suviseks ja talviseks marsruudiks. Talvine marsruut on tähistatud raudvaiadega, mis on omavahel ühendatud kindla trossiga.
Kuulujutu järgi saab Musala tipust selge ilmaga Vahemerd näha. See ei vasta tõele. Lõuna-Bulgaaria ja Põhja-Kreeka mäed segavad nähtavust ja isegi kui neid ees poleks, ei võimaldaks Maa kuju nii kaugel asuvaid objekte vaadelda.
Sündinud 15. septembril

"Siin artiklis loetletakse 15. septembril sündinud tuntud inimesi.
Sündinud 16. septembril

"Selles artiklis loetletakse 16. septembril sündinud tuntud inimesi.
Burgasi piirkond

Burgasi piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria kaguosas Musta mere rannikul. Piirneb lõunas Türgiga. Pindalalt on see Bulgaaria suurim piirkond.
Haldusjaotus.
Burgasi piirkond jaguneb 13 vallaks ja neis asub 18 vallasisest linna.
Rueni vald

Rueni vald on vald Bulgaarias Burgasi piirkonnas.
Rahvaarv oli 2005. aastal 35 600, 2008. aastal 29 400 ja 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 29 101. Valla elanikest 80% on türklased, 10% bulgaarlased, 5% mustlased ja 5% islami usku bulgaarlased.
Valla pindala on 689,94 km².
Halduskeskus on Rueni küla. Vallas on 42 küla.
Dobriči piirkond

Dobriči piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria kirdeosas Musta mere rannikul. Piirneb põhjas Rumeeniaga.
Haldusjaotus.
Piirkond jaguneb kaheksaks vallaks ning neis on kuus vallasisest linna.
Haskovo piirkond

Haskovo piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaaria lõunaosas. Piirneb lõunas Kreekaga ja kagus Türgiga.
Haldusjaotus.
Haskovo piirkonnas on 11 valda ja 10 vallasisest linna.
2011. aastal oli piirkonnas 246 200 elanikku.
Ardino

Ardino (bulgaaria Ардино, türgi "Eğridere") on linn Bulgaarias Kǎrdžali piirkonnas, Ardino valla keskus. Asub Rodope mägedes.
Arda jõgi

Arda (bulgaaria Арда, kreeka ¨Αρδας) on jõgi Balkani poolsaarel, Maritsa parempoolne lisajõgi. Saab alguse Rodope mäestikust, voolab peamiselt itta. Bulgaarias on jõele ehitatud kolm hüdroelektrijaama.
Pikkus 290 km, millest Bulgaarias 241 km. Suubub Maritsasse Edirne linna lähedal.
Ardino linna lähedal asub jõel keskaegne sild Dyavolski most.