Mercedes-Benz W120/W121

Mercedes-Benz W120/W121 on neljaukseliste, neljasilindriliste mootoritega suurema keskklassi sedaanide seeria, mida Mercedes-Benz tootis aastatel 1953–1962.
W120 ja W121 kuuluvad Mercedese nn. Pontoni autoperekonda koos suuremate, kuuesilindriliste W105, W180 ja W128 mudelitega.
Taust ja disain.
Pärast Teist maailmasõda hakkas Mercedes-Benz esimese sõiduautona 1947. aastal taastootma sõjaeelset 170V-d (W136). Märtsis 1949 esitles Genfi autonäitusel Bremeni firma Borgward aga uut mudelit Hansa 1500, millel oli uus pontoon-tüüpi kolmemahuline kandevkere. See oli Saksamaa esimene sõjajärgne täiesti uus automudel, mille kõrval nägid sõjaeelsetel disainidel põhinevad kahemahulised raamile asetatud keredega 170V, 170S (W191) ja 220 (W187) välja vägagi aegunud.
1951. aastal, olukorra paranedes, hakati ka Stuttgardis disainima uusi pontoonkeredega Mercedeseid, põhirõhuga reisijate mugavusel ja turvalisusel. Peadisaineriks oli doktor Fritz Nallinger koos Karl Wilferti ja ungari inseneri Béla Barényiga, kes disainis nn. **kokkupõrketsooni** – auto eesosas paiknev mootoriruum ja tagaosas paiknev pagasiruum disainiti kokkupõrke korral deformeeruma, et neelata saadud löögi kineetilist energiat, samas keskosas paiknev sõitjateruum oli disainitud jäigaks ja mittedeformeeruvaks. Lisaks vähendas uus voolujooneline kere õhutakistust ja tuulemüra.
W120 mudelid (180-seeria).
180 / 180D (1953–1957).
Esimeseks W120 mudeliks oli 180 (120.010), mida hakati tootma juulis 1953. See kasutas 170V/S-lt pärit sõjaeelset M136 mootorit (136.925) – 1767 cm³ neljasilindrine bensiinimootor võimsusega 38 kW (52 hj), hinnaks 9950 DEM.
Veebruaris 1954 tuli müügile ka diiselmudel 180D (120.110), mis kasutas Unimogil ja 170DS-il kasutatud OM636 mootorit (636.930), mis oli sama töömahuga, kuid võimsuseks oli vaid 29 kW (40 hj), olles bensiinimudelist 850 DEM kallim. Palju lärmakamad ja jõuetumad diiselmootorid polnud eraostjate seas kuigi populaarsed, kuid kütusekulu oli palju madalam (6,3 l/100 km võrreldes bensiinimudeli 8,7 l/100 km-ga), mistõttu said diisel-Mercedesed populaarseks taksodena.
180a (1957–1959).
1957. aastal vahetas senise 180 välja uus 180a, mis sai ka 190-sarnase välisdisaini ja selle M121 mootori, kuid 180a-l oli võimsust vähendatud 50 kW (68 hj)-le (121.923). Hinnaks oli endiselt 8700 DEM.
180b / 180Db (1959–1961).
Juulis 1959 läbisid W120 ja W121 facelifti – kapott muutus lamedamaks, radiaator laiemaks ja madalamaks, tagatuled muutusid kitsamaks. Ka interjööris said uued mudelid polsterdatud armatuurlaua ja rooliratta polsterdatud keskosa.
W120-l olid nüüd mudelid 180b 50 kW (68 hj) M121 mootoriga (8700 DEM) ja diiselmudel 180Db (OM636 32 kW / 43 hj, 9200 DEM).
180c / 180Dc (1961–1962).
Augustis 1961 läks tootmisse järglasmudel W110, mispeale Pontoni-sarjast lõpetati W121 tootmine. W120 sai veel viimase uuenduse:
Viimased Pontonid 180c ja 180Dc toodeti oktoobris 1962, hinnaks vastavalt 9350 ja 9850 DEM.
W121 mudelid (190-seeria).
190 / 190D (1956–1961).
Märtsis 1956 läks tootmisse W121, esimeseks mudeliks oli 190 (121.010). W121 oli samasuguse keredisainiga kui W120, kuid erinevusteks olid veljed, suuremad radiaator ja tagatuled, deflektoriga esiklaas ja kroomiriba akende all. See kasutas rotster 190SL-il kasutatud uut M121 1897 cm³ R4 bensiinimootorit (121.920), kuid erinevalt 190SL-i 77 kW (105 hj)-st oli see madalama surveastme ja kahe karburaatori asemel ühega, võimsuseks 55 kW (75 hj). Hinnaks oli 9450 DEM, samal ajal kui 180 hind oli langenud 8700-le.
Augustis 1958 tuli välja W121 diiselmudel 190D (121.110), mis kasutas M121-le sarnast OM621 diiselmootorit (621.910) võimsusega 37 kW (50 hj), hinnaks 9950 DEM.
190b / 190Db (1959–1961).
Pärast 1959. aasta facelifti olid W121 mudelid 190b (M121 59 kW / 80 hj, 9450 DEM) ja 190Db (OM621 37 kW / 50 hj, 9950 DEM).
Tootmisarvud.
Kokku toodeti: