tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Võru kreis

Võru kreis (saksa keeles "Kreis Werro", "Werrosche Kreis"; vene keeles "Верроский уезд") oli Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangu haldusüksus.
Kreis ehk maakond piirnes põhjas Riia asehaldurkonna / Liivimaa kubermangu Tartu kreisi, idas Pihkva kubermangu Pihkva maakonna ning edelas ja lõunas Valga kreisiga.
Võru kreis loodi 1780. aastatel Riia asehaldurkonna Tartu kreisi lõunapoolsetest aladest, maakonnakeskus ja kreisilinn (1784) Võru linn aga asutati endise riigimõisa asemele.
Võru kreis hõlmas enamiku tolleaegsest Põlvamaast, välja arvatud viimase põhjaosas asuvad Saverna, Maaritsa, Vastse-Kuuste ja Ahja ümbruskonnad, Võru kreisi ehk Võrumaa lääneosa hõlmas ka Hargla, Karula ja Kaagjärve ümbruse. 1780. aastatel väljakujunenud kreisipiiridesse jäi Võrumaa kuni Esimese maailmasõjani. Eesti iseseisvudes ja 1920. aastate haldusreformides siirdusid Võrumaa läänepoolsed alad tollal loodud Valga maakonna koosseisu.
Territoorium.
Võru kreisi kreisilinn oli Võru, kreisi kuulus algselt 8 kihelkonda:
Aja jooksul kihelkondade arv muutus, 19. sajandi keskel oli kihelkondi 17:
20. sajandi alguses olid Võru kreisis Võrumaal:
Sillakohtupiirkonnad.
Võru ja Tartu kreisi kihelkonnad olid jaotatud sillakohtupiirkondadeks ("Werrosches Ordnungsgericht", "Dorpater Ordnungsgericht"):
Võrumaa politseivalitsus.
Sillakohtud kaotati 1888. aasta 9. juuni "Läänemere-kubermangude politsei ümberkorraldamine" seaduse alusel, politseilised haldusülesanded anti üle Liivimaa kubermangu kreiside politseivalitsustele. Võru kreisi Võrumaa politseivalitsuse I jaoskonda kuulusid kihelkonnad: Räpina, Põlva, Võru mõis, Väimere ja Jaasu, Rõuge kihelkonnast, Löövi ja Pindi mõisad, Vastseliina kihelkonnast mõisad: Orava ja Lasva, kreischefi abilise elukoht oli Räpinas; II. jaoskond: Kanapää, Karola, Hargla ja Antsmõisad, kreisichefi abilise elukoht oli Vaabinas; III. jaoskond: Võru, Rõuge, Vastseliina, kreischefi vanema abilisega.
Vapp.
Võru kreis kasutas asjaajamistes Venemaa keisrinna Katariina II määratud Võru vappi.
Lille tänav (Tallinn)

Lille tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis. 
Tänav algab Paldiski maanteelt, ristub Kullerkupu ja Vaarika tänavaga ning lõpeb Endla tänaval. Lille tänav on põhja-lõunasuunaline ja ligikaudu 330 meetri pikkune.
Lille tänav sai nime 14. jaanuaril 1925. Esimesel Nõukogude aastal oli nimi Künnapuu.
Kuressaare kreis

Kuressaare kreis (saksa keeles "Provinz Ösel" või "Arensburgsche Kreis"; vene keeles "Эзельский уезд, Аренсбургский уезд") oli Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangu haldusüksus. Kreisi kuulusid lisaks Saaremaa saarele ka Sõrve saar (hiljem poolsaar), Muhu, Abruka jt väiksemad piirkonna saared ning Liivi lahe keskosas asuv Ruhnu saar.
Kreis ehk maakond piirnes põhjas Tallinna asehaldurkonna Haapsalu kreisiga, idas Riia asehaldurkonna / Liivimaa kubermangu Pärnu kreisiga, lõunas Volmari kreisi ja Riia kreisiga ning Kuramaa kubermangu Kuldīga kreisi ja Tukumsi kreisiga.
1710. aastal vallutas Saaremaa Põhjasõja käigus Vene tsaaririik. 28. märtsil 1731 kinnitas Venemaa keisrinna Anna I Saaremaa rüütelkonna privileegid. Senati 1731. aasta 2. juuli ukaasiga sai Saaremaa eraldiseisva provintsi staatuse ning valitseti Saaremaa Maanõunike kolleegiumi poolt. Saaremaa jäi eristaatusega piirkonnaks Venemaa keisrinna Katariina II ukaasini, mis 21. veebruaril 1765 likvideeris Saaremaa kui iseseisva provintsi ning 1783. aastal liidendati Saaremaa üheksanda maakonnana Riia kubermangu koosseisu., Kuressaare kreisina.
Saaremaal oli iseseisev Saaremaa rüütelkond, Saaremaa rüütelkonna aadlimatrikli ja Saaremaa maapäevaga ning Maiskonna peameeste/Saaremaa maamarssalitega.
1917. aasta oktoobris okupeerisid erinevalt Mandri-Eestist Saaremaa operatsiooni Albion käigus Saksamaa Keisririigi väed, nende võim kestis kuni 1918. aasta novembrini.
Territoorium.
Kuressaare kreisi kreisilinn oli Kuressaare, kreisi kuulus veel 13 kihelkonda:
Liivimaa talurahvaseadused.
Liivimaa vallakogukonna seadus 1866. aastal vabastas Liivimaa kubermangu talupojad ühiskondlikul alal mõisnike eestkoste alt ning pani aluse Venemaa keisririigi ametnikele alluvate mõisavalla omavalitsuste asutamisele.
Saaremaa politseivalitsus.
Sillakohtud kaotati 1888. aasta 9. juuni „Läänemere-kubermangude politsei ümberkorraldamine” seaduse alusel, politseilised haldusülesanded anti üle Liivimaa kubermangu kreiside politseivalitsustele. Saaremaa kreisi Saaremaa politseivalitsuse I. jaoskond, kreisichef ja tema abi asusid Kuresaare linnas.
Taristu.
Liivimaa kubermangu kreisilinna Pärnut ja Kuressaare kreisi kreisilinna Kuressaaret ühendas 165 versta pikkune maantee postijaamadega: Pärnust → 27 versta ← Raja postijaam (Soeva külas) → 28 versta ← Lihula postijaam → 22 versta ← Virtsu postijaam → 10 versta ← üle Suur väina, mida tagasid Koguva postitalupojad → 19 versta ← Vahtna postijaam Väike väin → 3 versta ← Uue-Löve postijaam ehk Sakla postijaam → 3 versta ← Kuressaare postijaam. Riia-Tallinna-Saaremaa trakt, kokku Riiast 391 ¾ versta, pööras Liivimaal Võnnu kreisis kõrvale Peterburi–Riia postimaantee peatraktilt Valmieras, läks üle Pärnu, kust pöördus Tallinna poole. Tee Saaremaa peale läks aga kuni Virtsu postijaamani, Saaremaal olid postijaamad ka Kuivastus ja Orissaares.
Aasa tänav

Aasa tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Tänav algab Komeedi tänavalt ja kulgeb enam–vähem põhja–lõunasuunaliselt kuni Saturni tänavani. Aasa tänav on ligikaudu 120 meetri pikkune.
Aasa tänav on Uue Maailma asumis üks maalilisemaid ja terviklikumalt algse hoonestusega säilinud tänavaid, kus kõik elamud on püstitatud aastatel 1929–1932. Tänavat planeeriti suurte õuedega aedlinlikuks piirkonnaks, mis on sellise miljöö ka senini säilitanud.
Aasa tänav sai nime 18. septembril 1929. Tänav on rajatud eraomaniku algatusel maa-ala tükeldamisel.
Aasa tänav (täpsustus)

Aasa on tänava nimi järgmistes Eesti linnades:
Aasa on tänava nimi järgmistes alevites ja alevikes:
Ambla, Aravete, Aseri, Avinurme, Kadrina, Kohila, Kolga-Jaani, Kose, Lagedi, Lehtse, Lohusuu, Misso, Märjamaa, Nõo, Orissaare, Peetri, Saku, Sõmeru, Sääse, Tootsi, Tõrvandi, Vastseliina, Viiratsi, Võsu, Väike-Maarja.
Aasa on tänava nimi järgmistes külades:
Kakumäe, Koigi, Maidla, Mägise, Tiheda, Tõrvajõe, Urge, Viisu.
Gripi tuletorn

Gripi tuletorn (norra keeles "Grip fyrstasjon") on tuletorn Norras Gripi saarestikus Bratthårskolleni saarel.
Tuletorn ehitati aastatel 1885–1888. 
47 meetri kõrgune punane malmist tuletorn seisab 16 meetri kõrgusel valgest kivist alusel. Kõrguselt on tuletorn Norras teisel kohal. 
Tornist lähtuv valgus on näha 19 meremiili kaugusele. 
Tuletorn sai elektrivarustuse 1932. aastal ja automatiseeriti aastal 1977. Aastal 2000 arvati Gripi tuletorn kultuuripärandi hulka.
Peale tuletorni on kivisel Bratthårskolleni saarel paadikuur ja kaks paadisilda.
Campari

Campari on Itaalia päritolu aperitiiv. Campari etanoolisisaldus on 20,5–28%.
See on tavaline kokteilikomponent, Camparit serveeritakse ka tsitrusmahla, veini või soodaveega. 
Joogi leiutas Gaspare Campari 1860. aastal. 1904. aastal avati esimene tehas Milano lähedal Sesto San Giovannis.
Igor Sjunin

Igor Sjunin (sündinud 4. detsembril 1990) on Eesti kolmikhüppaja.
Ta esindas Eestit 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel kergejõustikus, kus ta tulemusega 16.24 sai 20. koha.
Sjunini isiklik rekord kolmikhüppes välistingimustes on 16.86 ja sisetingimustes 16.23.
286. Kaitsepataljon

286. Kaitsepataljon ("Schutzmannschaft Front Bataillon 286") ja selle järglane 286. Politsei Jalaväepataljon ("Polizei-Füsilier-Bataillon 286") oli teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt moodustatud Eesti väeosa, mis tegeles Saksa vägede tagalajulgeoleku tagamisega.
286. Kaitsepataljon.
Juhtkond ja koosseis.
Pataljoni ülem:
sideohvitser: "hauptmann" Heinrich Kruse
286. Kaitsepataljon moodustati 1943. aasta mais Eesti politsei välipolitsei meestest Tallinnas, pataljoni suuruseks oli umbes 700 meest, pataljoni staap asus algselt Tallinnas. 
Pataljon saadeti 1943. aasta 8. juunil Tallinnast Riia lähedale Bolderājasse väljaõppele.
Lahingutegevus.
Pataljon sai väljaõppe ja varustuse Lätis Bolderājas, kust pärast väljaõpet saadeti Ida-Poolasse ja Valgevene kindralkomissariaati partisanidevastasesse sõtta.
20. juulist kuni 11. septembrini 1943 teenis pataljon Leedus, kus valvas põllumajandusnormide täitmist, osales põllutööjõu mobiliseerimises.
12. augustist kuni 11. septembrini 1943 osales pataljon partisanivastases operatsioonis "Unternehmen Sommer". 
21. septembrist kuni 23. oktoobrini 1943 osales partisanidevastases operatsioonis "Unternehmen Fritz", Vilniusest lõunas.
24. oktoobrist kuni 6. novembrini 1943 osales pataljon suures partisanidevastases operatsioonis "Unternehmen Heinrich" Polotski ja Idritsa piirkonnas 16. armee tagalapiirkonnas. Samas operatsioonis osalesid Saksa, Läti ja Vene väeüksuste kõrval ka 288. Eesti politseipataljon ja 289. Eesti politseipataljon ning 3. Eesti SS-vabatahtlike brigaad. 
Operatsioon katkestati Punaarmee pealetungi tõttu Neveli lõigus ja 7. novembril paigutati pataljon rindele Idritsasse, Neveli piirkonda, kus pataljon allus algul 132. jalaväediviisile.
286. Politsei Jalaväepataljon.
1943. aasta 9. detsembril muudeti pataljoni nimi 286. Politsei Jalaväepataljoniks ("Polizei Füsilier Bataillon 286") ning pataljonis kehtinud Wehrmachti auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
Juhtkond ja koosseis.
Pataljoni ülem: kapten Ants Kübar
Lahingutegevus.
Pataljon allus kaitsel algul 132. jalaväediviisile ning 1944. aasta jaanuari teisest poolest alates 290. jalaväediviisile. 
Pataljon toodi Eestisse tagasi 18.–22. veebruaril 1944, kaotused olid 16 langenut ja 64 haavatut. Eestis saadeti pataljoni lisatud politseinikud tagasi oma teenistuskohta. 
Pataljoni esialgne välipolitseinikest moodustatud koosseis asendati 1944. aastal välja kuulutatud mobilisatsiooni tulemusel kogunenud mobiliseeritutega ning saadeti Virumaale rannakaitsesse 1. Eesti Politseirügemendi koosseisus, kus ta asus kuni Saksa vägede lahkumiseni Eestist septembris 1944.
Väike-Ameerika tänav

Väike-Ameerika tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Uue Maailma asumis. Tänav algab Pärnu maanteelt, ristub Virmalise, Toom-Kuninga, Kesk-Ameerika, Luha ja Koidu tänavaga ning lõpeb Tehnika tänaval Lilleküla raudteepeatuse lähedal. Väike-Ameerika tänav on ligikaudu 790 meetri pikkune.
9. märtsil 1944 toimunud Tallinna pommitamise tagajärjel hävis suur osa Väike-Ameerika tänava omaaegsest hoonestusest.
Tänava nimed.
Väike-Ameerika tänav, Suur-Ameerika tänav ja Kesk-Ameerika tänav on nime saanud Pärnu maantee ja Suur-Ameerika tänava nurgal 18.–19. sajandil asunud võõrastemaja-kõrtsi America (Ameerika) järgi. Tänava nimi on ametlikult fikseeritud 1885. aastast, mil eestikeelne nimekuju oli Veike-Ameerika tänav, saksakeelne "Kleine Amerikastrasse" ja venekeelne "Малая Американская улица". 1908. aastast on pärit eestikeelne nimekuju Väike-Amerika tänav ja 1910. aastast Veike-Amerika tänav. Väike-Ameerika tänav sai tänava ametlikuks nimekujuks 1923. aastal.
1939. aastal sooviti tänava nime vahetada Piiri tänavaks. 27. juunist 1950 sai tänava nimeks Kiire tänav. 18. oktoobril 1991 anti tänavale tema ajalooline nimi tagasi.
Unterneemani madal

Unterneemani madal on madal Väinameres Kõverlaiust idas.
Madala geograafilised koordinaadid on 58°44,6'N 023°14,4'E.
Väikseim sügavus on 1,8 meetrit.
Unterneemani madal on tähistatud Unterneemani madala parema külje poiga.
1927. aastal oli madal tähistatud toodriga.
Unterneemani madal jääb peamisest Muhu väina laevateest lääne poole. Teisele poole laevateed jäävad Kumari madal ja Kumari laid ning Sipelgarahu.
Kumari parema külje poi

Kumari parema külje poi on poi Väinameres peamise Muhu väina laevatee ääres, Kumari madalast 6 kaabeltaud läänes.
Kuni maini 2011 tähistas samas asukohas vrakki Kumari ohupoi.
Poi geograafilised koordinaadid on . Samad koordinaadid olid ka ohupoil.
Mööda laevateed põhja poolt tulles tuleb märk jätta parema poordi poole. Teisel pool laevateed asub Kumari vasaku külje poi, suhteliselt ligidal on veel Unterneemani madala parema külje poi.
Poi veepealne osa on roheliseks värvitud. Poi tipus asub tuli, mis pimedal ajal plingib lühidalt ühe korra 3 sekundi jooksul. Samuti on olemas helkur ja radaripeegeldi.
Poi on vees mai algusest detsembri alguseni.
Giacomo Leopardi

Giacomo Leopardi [dž'akomo leop'ardi], täisnimega Giacomo Taldegardo Francesco di Sales Saverio Pietro Leopardi (29. juuni 1798 Recanati – 14. juuni 1837 Napoli) oli itaalia luuletaja, esseist, filosoof ja filoloog. Ehkki ta elas ultrakonservatiivsel Kirikuriigi territooriumil, puutus ta kokku valgustusajastu ideedega. Tema enda looming seostub peamiselt romantismi traditsiooniga.
Eesti keeles on ilmunud Leopardi teos "Mõtted" ("Pensieri", tõlkinud Maarja Kangro, Loomingu Raamatukogu 3–4, 2008), mille originaal avaldati 1837. aastal postuumselt. Selles kritiseerib ta teravalt inimkonda.
Nikolai Konrad

Nikolai Konrad (vene "Николай Иосифович Конрад"; 13. märts (vkj 1. märts) 1891 Riia – 30. september 1970 Moskva) oli baltisaksa päritolu vene sinoloog, japanoloog ja ajaloofilosoof.
Ta õppis Peterburi Ülikoolis ja 1914–1917 Jaapanis.
Eesti keeles on ilmunud Nikolai Konradi artiklite kogumik "Ajaloo mõttest: valik ajaloofilosoofilisi töid" (koostanud Mart Kivimäe ja Linnart Mäll, tõlkinud Linnart Mäll, Tallinn: Eesti Raamat, 1987).
Stanley Williams

Stanley Tookie Williams III (29. detsember 1953 New Orleans – 13. detsember 2005 San Quentini vangla) oli Cripsi jõugu asutaja ja liider.
Aastal 1976 mõisteti ta nelja inimese tapmise eest surma. Vanglas kirjutas ta jõuguvastaseid raamatuid ja lasteraamatuid. Ta püüdis mitu korda põgeneda.
Arnold Schwarzenegger lükkas Williamsi armuandmispalve tagasi ning 13. detsembril 2005 hukati ta mürgisüstiga.
David Haye

David Deron Haye (sündinud 25. oktoobril 1980 Bermondseys Southwarki linnaosas Suur-Londonis) on Inglismaa ja Suurbritannia poksija. Tema ema on valge inglanna ja tema isa on must jamaicalane.
Harrastajana.
Haye sai raskekaalus (kuni 91 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001) hõbemedali, kaotades finaalis Odlanier Solísile (Kuuba). Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Michael Simmsile (USA) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Elukutselisena.
Haye jätkas detsembris 2002 poksimist elukutselisena ja on seni (seisuga 5. mai 2018) pidanud 32 kohtumist. Ta on võitnud neist 28 (neist 26 nokaudiga) ja kaotanud 4 (neist 3 nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud Inglismaa ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide maailmameister.
Isiklikku.
Haye peamine treeninglaager asub Girnes Küprose saarel. Seepärast kannab ta oma võistlusriietusel Briti lipu kõrval ka Põhja-Küprose lippu ning talle on auavaldusena antud Põhja-Küprose kodakondsus.
Rasmus Mägi

Rasmus Mägi (sündinud 4. mail 1992) on Eesti tõkkejooksja. Ta on nimetatud Eesti 2014., 2016. ja 2021. aasta meessportlaseks.
Haridus.
Mägi lõpetas 2011. aastal Miina Härma Gümnaasiumi. Ta õpib alates aastast 2021 Tartu Ülikoolis psühholoogiat.
Sportlaskarjäär.
Mägi on kuulunud aastast 2010 Eesti koondisse. 28. juunil 2012 püstitas ta Helsingis kergejõustiku EMil 400 m tõkkejooksus Eesti rekordi 49,54. 11. juunil 2013 parandas ta rekordit ja sai aja 49,51. 2013. aastal võitis Mägi U23 Euroopa meistrivõistlustel Eesti rekordiga 49,19 pronksmedali. 2014. aastal sai ta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali; poolfinaalis püstitas ta Eesti rekordi 48,54.
Mägi esindas Eestit 2012., 2016., 2020. ja 2024. aasta suveolümpiamängudel. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta finaalis kuuenda koha, püstitades Eesti rekordi 48,40. 2020. aasta suveolümpiamängudel Tokyos sai ta Eesti rekordiga 48,11 seitsmenda koha. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis kukkus ta finaalis ja sai ajaga 52,53 seitsmenda koha.
2022. aasta juunis Turus, Paavo Nurmi mängudel püstitas ta Eesti 400 meetri tõkkejooksu rekordi 47,82. 2022. aasta Eesti meistrivõistlustel püstitas Mägi 400 m jooksus Eesti rekordi 45,35.
Ta on kuulunud 4 x 400 m teatejooksus tulemusega 3.08,16 (2011) ning 3.06,07 (2015), 100 + 200 + 300 + 400 m teatejooksus tulemusega 1.54,39 (2016) ja 4 x 400 m segateatejooksus tulemusega 3.19,47 (2023) Eesti rekordi püstitanud võistkonda.
Mägi on võitnud aastatel 2013, 2015, 2021 ja 2023 Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel kergejõustikus esiliigas 400 m tõkkejooksus esikoha. 
Ta on tulnud 8 korral 400 m jooksus (2012, 2016–18, 2020–22, 2024) ja 5 korral 400 m tõkkejooksus (2014–15, 2018, 2023–24) Eesti meistriks ning 4 korral 400 m (2010–13) ja 1 korra 200 m jooksus (2011) ning kaugushüppes (2012) Eesti sisemeistriks.
Isiklikku.
Teda treenivad vanemad Taivo ja Anne Mägi (endine kergejõustiklane Anne Sookael).
Tema õde Maris Mägi on samuti olnud edukas kergejõustiklane, poolõde Kadri Jukk on võimleja.
Tema elukaaslane on endine seitsmevõistleja Grit Šadeiko.
Eesti-Poola maavõistlused poksis

Eesti–Poola maavõistlusi poksis peeti 1938. aastal.
1938.
Esimene maavõistlus toimus Tallinnas 28. märtsil 1938. Poola võitis 6:2.
Teine maavõistlus toimus Łódźis 11. detsembril 1938. Poola võitis 5:3.
1939.
Harilikult toimus maavõistlus korra aastas. Pole teada, kas 1939. aastal kavatseti Eesti ja Poola vahel pidada ka kaks maavõistlust ning miks jäi ära võimalik maavõistlus 1939. aasta kevadel. Võimalik 1939. aasta sügismaavõistlus jäi ära Poola riigi okupeerimise ja annekteerimise tõttu Nõukogude Liidu ja Saksamaa poolt Teises maailmasõjas. Edaspidi polnud enam ka Eesti riiki.
Pärast Eesti Vabariigi iseseisvuse taastamist pole Eesti ja Poola vahel enam peetud maavõistlusi.
1938. aasta Eesti ja Poola kevadmaavõistlus poksis

Eesti ja Poola 1938. aasta kevadmaavõistlus poksis toimus Tallinnas, tollases kinos Ars (hävinenud; selle kohal on Vene Kultuurikeskus, praeguse aadressiga Mere pst 5) 22. märtsil 1938. Poola võitis 6:2.
Kärbeskaal (kuni 112 naela ehk 50,8 kg): Edmund Sobkowiak (POL) - Arnold Torpel (EST) 3 - 0
Kukk-kaal (kuni 119 naela ehk 54 kg): Zygmunt Koziołek (POL) - Boriss Gridin (EST) 3 - 0
Sulgkaal (kuni 126 naela ehk 57,2 kg): Antoni Czortek (POL) - Evald Seepere (EST) 2 - 1
Kergekaal (kuni 135 naela ehk 61,2 kg): Harald Kanepi (EST) - Czesław Kajnar (POL) 3 - 0
Kergekeskkaal (kuni 147 naela ehk 66,7 kg): Henryk Wasiak (POL) - Aleksei Stepulov (EST) KO 2
Keskkaal (kuni 160 naela ehk 72,6 kg): Józef Pisarski (POL) - Aleksander Reinke (EST) 3 - 0
Poolraskekaal (kuni 175 naela ehk 79,4 kg): Anton Raadik (EST) - Kazimierz Doroba (POL) 3 - 0
Raskekaal (üle 175 naela ehk 79,4 kg): Stanisław Piłat (POL) - Paul Kõlu (EST) TKO 2
Hundipea tänav

Hundipea tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosa Karjamaa asumi Hundipea allasumis.
Tänav saab alguse Tööstuse tänavalt ja kulgeb umbes 100 m pikkuselt põhja suunas. Asub Miinisadama ja Hundipea sadama läheduses.
Hundipea tänav sai nime 18. oktoobril 1991.
MonaVie

MonaVie oli USA-s asutatud otsemüügi ettevõte, mis turustas assai marjast valmistatud jooke ja tervisetooteid. Ettevõtte peakorter asus Salt Lake Citys. Ettevõte asutati 2005. aastal ja läks pankrotti ning sundlikvideeriti 2015. aastal.
MonaVie äriplaan sarnanes püramiidskeemiga, kus väga vähesed levitajad teenivad kasumit. Tarbijakaitseameti osakonnajuhataja Hanna Turetski-Toomiku sõnul võib Monavie mahlaskeemi puhul öelda, et tegemist on inimeste ajupesuga, et inimesed liituksid, soetaksid endale mahlad ja hakkaksid neid edasi müüma.
Eestis MonaVie tooteid turustanud ettevõtte NC Eurotax Anslat OÜ suhtes alustas Tarbijakaitseamet väärteomenetlust ning tegi ettekirjutuse tegevuse peatamiseks, mille ettevõte vaidlustas. Hiljem võeti aga apellatsioon tagasi ning tarbijakaitseameti avalike suhete juhi sõnul tähendab see sisuliselt, et NC Eurotax Anslat OÜ nõustub, et kasutas keelatud müügivõtet.
2009. aastal järjestas maailmas tunnustatud ajakiri Inc500 kõige kiiremini kasvavad ettevõtted Ameerika Ühendriikides, mille järgi MonaVie oli 1. kohal "Food &amp; Beverage" kategoorias ja 18. kohal kõikide ettevõtete hulgas. MonaVie asutaja ja tegevjuht, Dallin A. Larsen sai 2009. aastal ühe maailma juhtiva audiitorbüroo Ernst &amp; Young poolt aasta ettevõtja tiitli.,
Tooted sisaldavad salat-euterpepalmi viljadest valmistatud pulbrit ja püreed. Nende toodete väidetav mõju tervisele pole teaduslikult tõestatud. MonaVie mahlas on salat-euterpepalmi marja mahla 25 protsenti ning 750 ml pudel maksab tellijale pea 30 eurot. 
MonaVie Essential ja Active mahl koosneb 19 puuviljast ning sisaldab 25% ulatuses külmkuivatatud Acavie pulbrit ja püreed. 
MonaVie tooted sisaldavad patenteeritud AçaVie® pulbrit ja püreed. AcaVie on antioksüdantide-rikas koostisosa, mis ühendab patenteeritud acai ja juçara külmkuivatatud pulbri ja püree ning Assai_(vili) marja, andes 10 korda rohkem polüfenoole kui traditsiooniline Assai_(vili). Külmkuivatamine (ingl.k. "freeze-drying") on tehnoloogia, kus toiduaine külmutatakse kiirelt, seejärel eemaldatakse sellest vaakumis aeglaselt soojendades külmumisel tekkinud jääkristallid. Niimoodi kuivatades jääb toiteväärtusest alles 98%, toidukraam maitseb ja lõhnab samamoodi kui värskelt.
Eesti Tarbijakaitseamet lasi mahla testida ja leidis, et reklaamitavad vitamiinid joogis tõesti sisalduvad, kuid mahla asemel on tegemist mahlajoogiga. Eesti Tarbijakaitseamet lasi MonaVie Essential mahla testida ja leidis, et pudelil olev informatsioon vastab täpselt pudeli sisule. 
Ajakiri Newsweek kirjutas 2008. aastal, et vastavalt Mona Vie 2007. aasta majandusaruandele "teenis alla 1% levitajatest komisjonitasu ja neist omakorda vaid 10% teenis rohkem kui 100 USD nädalas."
Vastavalt 2011. aasta MonaVie sissetulekute ülevaate tabelile oli kõigi edasimüüjate keskmine aastapõhine tulu sel perioodil 2104,11 USA dollarit. 2011. aastal loeti hulgimüüjateks umbes 85% inimestest, kes olid sõlminud MonaVie edasimüüja avalduse ja lepingu ning teinud viimase 12 kuu jooksul vähemalt ühe ostu.
287. Kaitsepataljon

287. Kaitsepataljon ja selle järglane 287. Politseipataljon oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt moodustatud Eesti väeosa, mis tegeles Saksa vägede tagalajulgeoleku tagamisega.
287. Kaitsepataljon.
287. Kaitsepataljon moodustati 1943. aasta veebruarist laialisaadetud 33., 36. ja 39. kaitsepataljonide baasil, ja Velikije Luki lahingutes Saksa poolele üle tulnud 8. Eesti Laskurkorpuse eestlastest. 
Kaitsepataljoni 1. ja 2. kompanii moodustati Tartus, 3. ja 4. kompanii aga Rakveres. Augustis viidi pataljon üle Rakverre ja ka pataljoni staap hakkas seal asuma. Pataljoni suurus oli 842 meest. 
Juhtkond ja koosseis.
Pataljoniülem:
Teenistus.
1943. aasta sügisest kuni järgmise aasta sügiseni allus pataljon SS-i Halduse Peaameti Eestis asuvate vangilaagrite komandantuurile ja valvas allüksuste kaupa sõjavangide laagreid Kiviõlis, Viivikonnas, Kloogal ja Lagedil ning oli kompaniide ja rühmade kaupa paigutatud vangilaagrite välisvalvesse.
Kompaniid paiknesid: Kiviõlis, 1. kompanii; Kurtnas, hiljem Viivikonnas 2. kompanii; Kloogal 3. kompanii (vt Klooga koonduslaager) ja Kukrusel, hiljem Lagedil 4. kompanii. Mõned rühmad olid veel Ahtmel, Vaivaras ja Narva linavabriku laagris. 
287. Politseipataljon.
Detsembris 1943 muudeti pataljon politsei-vahipataljoniks ja nimi 287. Politsei Vahipataljoniks ("Polizei Wacht Bataillon 287"), pataljonis kehtinud "Wehrmachti" auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega. Pataljon koosseisus 842 meest, taandus septembris 1944 koos Saksa vägedega Saksamaale, kus pataljon likvideeriti ja isikkoosseis anti üle 20. Eesti SS-diviisile.
Rudolf Kus

Rudolf Kus (23. veebruar 1915 Trnava – 2. juuli 2006 Bratislava) oli Slovakkia ja Tšehhoslovakkia poksija, rahvuselt slovakk.
Kus oli raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) Tšehhoslovakkia meister vähemalt 1935. aastal ning Slovakkia meister vähemalt 1941. aastal.
Kus osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) Tšehhoslovakkia võistlejana 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Herbert Rungele (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Kus osales raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) Tšehhoslovakkia võistlejana 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kuid kaotas 1. ringis Nemesio Lazzarile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning Slovakkia võistlejana 1942. aasta Euroopa meistrivõistlustel (Breslau, 1942), kuid kaotas 1. ringis Willie Quentemeijerile (Holland) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
288. Kaitsepataljon

288. Kaitsepataljon ja selle järglane 288. Politsei Jalaväepataljon oli Teise maailmasõja ajal Saksa okupatsioonivõimude poolt Eestis moodustatud sõjaväeosa.
Pataljoniülemad:
288. Kaitsepataljon.
288. Kaitsepataljon moodustati 1943. aastal kaitsepataljonide laialisaatmisel ülejäänud meestest ja 1943. aastal mobiliseeritutest.
1943. aasta teisel poolel võitles pataljon Valgevenes Rossonõ piirkonnas "Rossonõ partisanide vabariigi" vastu. 
288. Politseipataljon.
Detsembrist 1943 muudeti pataljoni nimi 288. Politsei Jalaväepataljoniks ("Polizei Füsilier Bataillon 288") ja pataljonis kehtinud "Wehrmachti" auastmed asendati Saksa Korrapolitsei auastmetega.
1944. aasta alguses võitles pataljon Venemaal Neveli rindel. Peale neid lahinguid toodi pataljon (kus juunis 1944 oli 639 meest) Eestisse.
1944. aasta kevadel allutati 1. Eesti Politseirügemendile ja saadeti Kirde-Eestisse piirikaitsesse, kus jäi 1944. aasta lahingutegevuse ajal piiramisrõngasse.
Cesare Prandelli

Cesare Claudio Prandelli (sündinud 19. augustil 1957 Orzinuovis) on Itaalia jalgpallitreener ja endine mängija.
Jalgpallurikarjääri alustas Cesare Prandelli klubis Cremonese 1974. aastal. Hooaja 1978–1979 mängis ta Atalantas. Aastatel 1979–1985 mängis Prandelli Torino Juventuses ja tuli klubiga kolmekordseks Serie A meistriks.
2020. aastast on ta Itaalia kõrgliiga klubi Fiorentina peatreener. Aastatel 2010–2014 oli ta Itaalia jalgpallikoondise peatreener. Ta on olnud ka Atalanta, AS Roma, Galatasaray, Valencia ja Genoa peatreener.
Scotland Yard

Scotland Yard (ametlikult New Scotland Yard) on Suurbritannia pealinna Londoni politseiteenistuse (Metropolitan Police Service) peakorteri nimi. Scotland Yardi asutas 1829. aastal Robert Peel. 
Asutuse nimi on tuletatud metonüümia teel Metropolitan Police'i peakorteri algsest asukohast aadressil Whitehall Place 4, mille tagumine sissepääs asus Great Scotland Yardi tänaval. Great Scotland Yardi tänava sissekäigust sai politseijaoskonna avalik sissepääs. Aja jooksul muutus tänava nimi Metropolitan Police'i sünonüümiks. 
The New York Times kirjutas 1964. aastal, et nii nagu Wall Street on andnud nime New Yorgi rahandusmaailmale, on Scotland Yard andnud nime Londoni politseile. 1890. aastal kolis Metropolitan Police oma peakorteri Victoria Embankmentile, 1967. aastal sealt Broadway tänavale ja 2016. aastal tagasi Victoria Embankmentile. Kõigi uute peakorterite kohta on hakatud kasutama nime "New Scotland Yard" (Uus Scotland Yard).
Gyula Török

Gyula Török (24. jaanuar 1938 Budapest – 12. jaanuar 2014) oli Ungari poksija.
Török oli vähemalt kolmekordne Ungari meister aastatel 1961, 1962 ja 1964. Ta esindas maavõistlustel Ungarit kokku 14 korral.
Török võitis kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis Oleg Grigorjevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja .
Török sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Manfred Hombergile (Lääne-Saksamaa). Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Primo Zamparinile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Mürkputk

Mürkputk ("Cicuta") on sarikaliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Mürkputke perekonda kuulub neli mürgist liiki. Kõik liigid on mitmeaastased rohttaimed, mis kasvavad kuni 2,5 meetri kõrguseks. Neil on iseloomulikud rohelised või valged õied, mis on koondud sarikjasse õisikusse.
Liikide levilaks on põhjapoolkera parasvööde, peamiselt Põhja-Ameerika ja Euroopa. Kasvukohtadeks niisked niidud, jõekaldad ja muud niisked kohad. Taimed on eksitavalt sarnased mitmete sarikaliste sugukonda kuuluvate söödavate ja mürgiste taimedega.
Täi

Täi (ka inimesetäi; "Pediculus humanus") on täiline, kes nugib inimest. 
Täi piste korral tekib tugev sügelus. Kui pisteid on palju, võib kaasneda täitõbi ehk pedikuloos.
Eristatakse kahte täi alamliiki:
Aniis

Aniis on hariliku aniisi seemnetest saadav vürts.
Harilik aniis pärineb Vahemere maade lääneosast ja Egiptusest, kus see kasvab looduslikuna. Aniis on üks vanemaid vürtse, seda on mainitud juba Piiblis. Vanad roomlased riputasid seda magustoitudele ning usuti, et aniis soodustab seedimist. Euroopasse jõudis ürt 14. sajandil, esialgu leiva maitsestajana. Keskajal kasutati aniisi ravimi ja armujookide koostisosana. 
Kasutamine.
Aniisi kasutatakse nii Euroopas, Põhja-Ameerikas, Lõuna-Ameerikas kui ka Indias. Kokanduses kasutatakse aniisiseemneid kookide, küpsetiste ja maiustuste maitsestamisel. Aniis on tähtis likööride koostisosa ning toodetakse ka suures valikus aniisinapse.
Eeterlik aniisiõli toimib seedehäirete vastu, värskendab hingeõhku ja leevendab kuiva köha. See on ka tõhus antiseptiline vahend, mida kasutatakse hambapasta tootmisel.
Harilik aniis

Harilik aniis ("Pimpinella anisum") on sarikaliste sugukonda nääri perekonda kuuluv üheaastane rohttaim. Selle seemnetest saadavat vürtsi nimetatakse aniisiks.
Aniis pärineb Vahemere maade lääneosast ja Egiptusest, kus kasvab looduslikuna. Seda on mainitud juba Piiblis, aniis on üks maailma vanimaid maitsetaimi.
Kirjeldus.
Taim võib kasvada 50–70 cm kõrguseks. Taimel on kolme erineva kujuga lehed: alumised on ümarad ja rootsuga, keskmised kolmehõlmalised, ülemised üsna kitsad ning sügavalt lõhistunud. Lehekodarikust kasvavad välja ülemises osas harunenud õisikuvarred. Südasuvel ilmuvad valged sarikõisikud, õitest arenevad sügiseks pruunikad, magusavõitu maitsega jaguviljad, mis jagunevad hiljem kaheks osaviljaks.
Kasutamine.
Harilikku aniisi kasvatatakse ja kasutatakse ravim- ja maitsetaimena nii Euroopas, Põhja-Ameerikas, Lõuna-Ameerikas kui ka Indias, samuti on see populaarne Põhja-Aafrikas ja Türgis. Aniisi saab kasvatada ka Eestis.
Kokanduses kasutatakse aniisiseemneid kookide, küpsetiste ja maiustuste maitsestamisel. Aniis on tähtis likööride koostisosa ning on ka suur hulk aniisinapse.
Eeterlik aniisiõli toimib seedehäirete vastu, värskendab hingeõhku ja leevendab kuiva köha. See on ka tõhus antiseptiline vahend, mida kasutatakse hambapasta tootmisel.
Visiir (kiiver)

Visiir on kiivri liikuv katteosa. 
Visiir on ka keskaegsete kiivrite külge kinnitatav tõstetav näokaitse. 
14. sajandil oli Euroopas tuntud visiiritüüp koerakoon (saksa keeles "Hundskugel"). Oletatavalt on sellest rüütlite kiivri külge kinnitatavast näokaitsest eesti rahvapärimuses väljend koerakoonlane.
Harilik kardemon

Harilik kardemon ("Elettaria cardamomum") on ingveriliste sugukonda kardemoni perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaimeliik.
Harilik kardemon pärineb Indiast, Malabari rannikult ja Sri-Lankalt, kus see kasvab looduslikult troopilistes vihmametsades. 
Kirjeldus.
Kardemon on pikkade nooljate lehtedega mitmeaastane rohttaim, mille kollased või sinised õied paiknevad maapinnalähedastes lehekaenaldes. Viljastunud õitest arenevad umbes 1,5 cm pikkused paadikujulised kuprad, igaühes tosina jagu pisikesi kolmekandilisi seemneid. Kuprad on kolmepesalised, igas pesas 3-4 tugeva vürtsika aroomiga ning üsna nõrga kamprilõhnaga tumedat seemet. Õhuke valge viljakest, mis kerge surve peale hõlpsasti puruneb. 
Kasvatamine.
Kuprad valmivad aasta läbi ja täiesti korrapäratult, mistõttu nende küpsusastet tuleb pidevalt jälgida. Nimelt lähevad täisküpsed kuprad iseenesest lahti ning seemned pudenevad maha. Isegi kui seda ei juhtu, kaob poolavanenud kupardest kiiresti seemnete aroom ja nõrgeneb maitse.
Kuprad lõigatakse taime küljest käsitsi ja ükshaaval ning kuivatatakse. Indias koristatakse kuprad enamasti poolvalmilt ja kuivatatakse päikese paistel, mis seemnete pudenemist silmas pidades on ohutu ja odav viis, sel puhul säilib kuparde roheline värvus. Mujal Aasias ja ka Euroopas korjatakse ära veidi hilisemas küpsusastmes kuprad, mis siis tehiskuumuses kuivatamisel pruunikaskollaseks muutuvad, USA-s aga eelistatakse vääveldioksiidiga pleegitatud valkjaid kupraid. Kardemoni turustatakse kuivatatult kas kupardena, tervete seemnetena või jämedalt jahvatatuna. 
Tänapäeval on maailma suurim kardemonikasvataja India. Lõviosa saagist läheb müüki oma riigis, kus selle järele on ülisuur nõudlus. Suureksportijaks on tõusnud Guatemala, kus kardemoni hakati kasvatama juba eelmise sajandi algul, kuid kohalikud elanikud pole seda vürtsi omaks võtnud ning kogu toodang veetakse välja. Aasias kasvatatakse kardemoni ekspordiks ka Sri Lankal ja Indohiinas, Aafrikas aga Tansaanias. 
Kasutamine.
Kardemoni tunti juba Vanas-Egiptuses ja Kreekas-Roomas. Koos kaubakaravanidega jõudis see maitsetaim ka Euroopasse.
Vürtsina kasutatakse kardemoniseemneid. Vilju kogutakse veidi enne täisküpsust. Neid kuivatatakse päikese käes, leotatakse vees ja kuivatatakse uuesti. Malabari kardemoni viljad on 0,8–1,5 cm pikkused ja vähem aromaatsed.
Kardemon

Kardemon on vürts, mida saadakse hariliku kardemoni seemnetest.
Taim.
Harilik kardemon kasvab metsikult India lõunaosas. Taimel on pikad odajad lehed. Maapinna lähedal puhkevad kollakad või sinised õied. Viljadeks on 1,2 cm pikkused kuprad, milles asub tosin tugeva vürtsika aroomiga ning üsna nõrga kamprilõhnaga tumedat seemet. 
Hariliku kardemoni kuprad kogutakse veidi enne täisküpsust. Neid kuivatatakse päikese käes, leotatakse vees ja kuivatatakse uuesti.
Kardemon ajaloos.
Kardemoni tunti juba Vanas Egiptuses ja Kreekas-Roomas. Koos kaubakaravanidega jõudis see maitsetaim ka Euroopasse.
Antiigi õitseajal kasutati ravimi ja maitseainena ning isegi parfüümina ohtralt vürtse amomonit ja kardamomonit. Tänapäeval arvatakse, et nende nimetuste taga ei pruukinud olla ehtne kardemon, vaid selle odavamad ja kättesaadavamad asendajad. 
Juba tuhat aastat tagasi teati ja kasutati ehtsat kardemoni Euroopas Skandinaavias. Arvatavasti toimetasid selle sinna viikingid, kes avastasid selle enda jaoks uudse vürtsi Konstantinoopolist. Just Skandinaavia riigid on praegugi Euroopa suurimad kardemonitarbijad, samal ajal kui muu Euroopa, Saksamaa välja arvatud, suhtub sellesse vürtsisse üpris leigelt. Maailma kardemoniekspordist umbes 15% jõuabki Põhjamaadesse ning kogu ülejäänud Euroopasse vaid 10%.
Ehtsa kardemoni kõrge hinna tõttu kasutatakse asendajaid kogu maailmas, eriti aga Aasias. Enamik asendajaid on robustsema maitse ja agressiivsema lõhnaga, milles pahatihti domineerib kamper. Tuntuimad asendajad on päritolumaade järgi nimetuse saanud Jaava, Nepali, Hiina, Tai, Etioopia ja Madagaskari kardemon. 
Kasutamine.
Kardemon on hinnatud vürts, mis kuulub peaaegu kõikide vürtsisegude koosseisu. Tuntuimad nendest on karri ja "garam masala". Iseseisvalt kasutatakse kardemoni peamiselt pagaritööstuses mitmesuguste keekside, küpsiste, präänikute, magusate pirukatäidiste ja muu sellise maitsestamiseks. Eriti hästi sobib kohvi sisaldavatesse toodetesse.
Kardemon on iidsetest aegadest olnud ka seedimist soodustav, liigset vedelikku väljutav ja hingeõhku parandav vahend. Araablased on seda pruukinud erootiliste tunnete äratajana.
Tänapäeva Lääne meditsiinis lisatakse kardemoni seedimist edendavatesse ja turseid vähendavatesse ravimitesse, et parandada nende lõhna ja maitset, mõne väite kohaselt ka nende toime tõhustamiseks.
Harilik köömen

Harilik köömen ("Carum carvi") on sarikaliste sugukonda köömne perekonda kuuluv kaheaastane rohttaim. 
Kirjeldus.
Kaheaastane rohttaim tugeva peajuurega. Kehval kuival pinnasel on köömen õitsemise ajal vaevu 30 cm kõrgune. Viljakal põllumullal kasvades võib ta sirguda aga kuni meetriseks. Vars on püstine, oksine, paljas. Lehed kahelisulgjad, sulglõhiste lehekestega, lehekeste tipmed lineaalsed. Alumised sulglehekesed asetsevad risti, ülemised lehekesed on väiksemad. Leherootsud pikkade lehetuppedega. 
Õied valged või roosakad, koondunud varre ladvas liitsarikõisikus, kätis puudub või on vaid üheleheline. Sarikakiired, mille külge õied kinnituvad, on kõik väga erineva pikkusega. Ta on üsna varane ja pikaaegne õitseja. Soojas tuulte eest kaitstud metsaservas võib juba mais näha esimesi köömneõisi. Aga sama vaatepilti võib mõnes teises kohas kohata ka augustis. 
Köömne vili on ehituse poolest kaksikseemnis. Viljad on tömpide roietega, kandilised, paljad ja pruunid. Vilja sõrmede vahel hõõrudes või kriimustades on tunda iseloomulikku head lõhna.
Levila ja kasvukoht.
Kasvab laialdasel alal Euroopas, Siberis, Kaukaasias, Aasias ja Vahemere maades. Põhja-Ameerikasse on ta jõudnud inimese kaasabil ja on seal täiesti kodunenud. Eestis pärismaine. Kasvab teeservadel ja niitudel. 
Kasutamine.
Hariliku köömne vilju ehk köömneid tarvitatakse droogi ja maitseainena. Köömen kuulub vanimate maitsetaimede hulka, mida inimkond on kasutanud. Rikkalikud eeterlikud ja rasvased õlid (umbes 3–7%), park- ja mõruained teevad köömnest suurepärase seedimist soodustava taime. Eeterlikud õlid leevendavad kõhukrampe ja puhitust, rahustavad magu ja ergutavad söögiisu. 
Kasutatakse parfümeerias ja likööritööstuses. Kulinaarias on kasutusel hapukapsa ja kartulite maitsestamisel.
Thornton Wilder

Thornton Niven Wilder (17. aprill 1897 Madison, Wisconsin – 7. detsember 1975 Hamden, Connecticut) oli Ameerika Ühendriikide näite- ja romaanikirjanik. Ta võitis kolm Pulitzeri preemiat – 1927. aastal romaani "The Bridge of San Luis Rey" eest, 1938. aastal näidendi "Our Town" eest ja 1942. aastal näidendi "The Skin of Our Teeth" eest.
Elukäik.
Thornton Wilderi isa oli USA ajalehetoimetaja ja diplomaat Amos Parker Wilder, tema ema oli Isabella Niven Wilder. Pereisa siirdus 1906. aastal Hiinasse, olles Ameerika Ühendriikide peakonsuliks algul Hongkongis, seejärel Shanghais.
Andrus Ristkok

Andrus Ristkok (sündinud 16. oktoobril 1949 Tartus) on eesti majandusteadlane ja poliitik.
Ta on lõpetanud 1968. aastal Tartu 7. Keskkooli ning 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsilise geograafia erialal spetsialiseerumisega keskkonnakaitsele. Aastast 1985 on ta majanduskandidaat.
Ta töötas aastatel 1973–1987 ENSV TA Majanduse Instituudis. Aastast 1987 töötas ta Pirgu Arenduskeskuses, aastast 1988 juhatajana. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, olles seal haldusreformikomisjoni esimees. 1993–1998 Tallinna Tehnikaülikooli territoriaalmajanduse instituudi lektor. Aastast 1998 Eesti Kodu-uurimise Seltsi esimees. 20. Augusti Klubi sekretär, Pirgu Arenduskeskuse juhataja.
Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast.
Ta on uurinud keskkonnaökonoomikat ja veemajandust, fosforiidikaevandamise toimet Eesti majanduselule ja ühiskonnale ning omariiklikku halduskorraldust.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: keskkonnakaitse sidusprobleemid, veemajandus, fosforiidikaevandamise toime Eesti majandusele, Eesti halduskorraldus. 
70 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema isa oli hüdrobioloog Jüri Ristkok. Vanaisa Vassili Ristkok oli Kuressaare Püha Nikolai koguduse preester.
Koldpuu

 
Koldpuu ("Zanthoxylum") on ruudiliste sugukonda kuuluv perekond. 
Koldpuu perekonda kuulub umbes 250 liiki heitlehiseid ja igihaljaid puid ja põõsaid. Perekonna levilaks on parasvööde ja lähistroopika.
Üks koldpuu perekonna tuntumaid esindajaid on pipra-koldpuu ("Zanthoxylum piperitum"), mille viljakestadest saadakse Sichuani pipraks kutsutavat vürtsi. Kollane koldpuu ("Zanthoxylum flavum") on kuldkollase satiinpuidu allikas.
Mait Raava

Mait Raava (sündinud 6. juunil 1962 Paides) on eesti psühholoog ja juhtimiskonsultant. 
Elukäik.
Mait Raava on lõpetanud Tartu Ülikooli sotsiaalpsühholoogina (1992) ja Tallinna Ülikooli psühholoogia teadusmagistrina (1993) ja on läbinud psühholoogia doktoriõppe Tallinna Ülikoolis (2002–2006), uurides tippjuhtide innovatsiooni eeldusi. Ta on täiendanud end Oxfordi Ülikoolis, Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis, Western Kentucky Ülikoolis, Helsingi Ülikoolis, Microsoftis, Hay grupis, Jaapani haridusministeeriumis jm.
Ta on olnud psühholoogia lektor ja teadur Tallinna Ülikoolis (1989–1994) ja Tartu Ülikoolis (1993–1995), karjääri planeerimise lektor Tallinna Ülikoolis (2000–2006) ja strateegilise juhtimise teadur ja lektor EBS-is (2006–2008). 
Mait Raava on OÜ Pro Konsultatsioonide (1994) kaasasutaja ja juhtimiskonsultant. Ta on spetsialiseerunud innovatsiooni uurimisele ja selles juhtide nõustamisele.
Ta on nõustanud paljusid Eesti juhtivaid ettevõtteid ja riigiasutusi. Ta on nõustanud avaliku teenistuse tippjuhi kompetentsimudeli väljatöötamist (2005) ja uuendamist (2017 ja 2023) ja tippjuhi kandidaatide eelduste mudeli väljatöötamist (2024) ning haridusasutuse juhi kompetentsimudeli väljatöötamist (2006) ja uuendamist (2009 ja 2016).
Ta on olnud Markit Holding AS-i nõukogu liige (2014–2016) ja esimees (2016–2023).
Kuulub teadusorganisatsioonidesse:
Tegevus poliitikas.
Mait Raava oli Erakond Parempoolsed liige 08.10.2022–28.03.2023 ja 27.03.-07.09.2024.
Ta oli 2023. aasta Riigikogu valimistel kandidaatide nimekirjas, kuid otsustas valmiskampaanias osalemisest loobuda ja kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 28 häält ning ei osutunud valituks.
Vello Kaavere

Vello Kaavere (sünninimi Baumann; 13. juuli 1936 Tõrva – 11. aprill 1994 Tartu) oli eesti teadusajaloolane, genealoog.
1959. aastal lõpetas Kaavere Tartu Riikliku Ülikooli geograafia alal.
Töötas kutselise pedagoogina Tartu Pimedate Koolis ja pikemat aega Tartu 1. Eriinternaatkooli direktori asetäitjana 1975. aastani. 
Aastatel 1975–1994 töötas Zooloogia ja Botaanika Instituudis teadurina ja hiljem Baeri muuseumi juhatajana. Ta oli üks Baeri muuseumi rajajaid ja ülesehitajaid.
Kaavere võttis osa Eesti Geograafia Seltsi, Tartu Saksa Kultuuriinstituudi tööst, oli Saksamaal asuva Baltisaksa Genealoogia Seltsi liige, juhtis Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Eesti Ühenduse geograafia ajaloo sektsiooni ja Eesti Looduseuurijate Seltsi loodusteaduse ajaloo komisjoni, ta osales ka Tartu Riikliku Ülikooli õppetöös.
Alates 1964. aastast avaldas ta teaduslikke ja populaarteaduslikke artikleid 19. sajandi kuulsatest teadlastest ajakirjas Eesti Loodus ja teistes väljaannetes. Karl Ernst von Baeri kohta ilmus tema sulest kirjutisi alates aastast 1967.
Kaavere osales sarja Folia Baeriana toimetamisel ja Eesti teaduse biograafilise leksikoni märksõnastiku koostamisel. Ta toimetas kogumikke Teaduse ajaloo lehekülgi Eestist ja kirjutas artikleid entsüklopeediale geograafia ajaloo valdkonnast. 
Tunnustust on leidnud tema raamat K. E. von Baeri suguvõsast (Die Nachkommen von Karl Ernst von Baer, 1990) ja eestikeelne suures osas originaaluurimustel põhinev Baeri elulugu (1992).
Heinrich Fabricius

Heinrich Fabricius on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Pipra-koldpuu

 
Pipra-koldpuu ("Zanthoxylum piperitum") on ruudiliste sugukonda kuuluv heitlehine põõsas või väike puu.
Looduslik levila on Hokkaidō ja Kyūshū saar Jaapanis, Korea poolsaare lõunaosa ning Hiina.
Puul on sulgjad lehed ning valged kuni rohekad õied. Pipra-koldpuu viljakesti kasutatakse vürtsina, mida tuntakse Sichuani pipra nime all.
María Moscholioú

María Moscholioú (kreeka keeles Μαρία Μοσχολιού; 1934 – 25. november 2020) oli kreeka teatri- ja filminäitleja.
Moscholioú sündis Ateenas. Ta oli lõpetanud National Theatre of Greece Drama Schooli.
1968., 1972., 1976. ja 1980. aasta olümpiamängude eel kehastus naine Olümpias Hera templi varemeis ülempreestriks, kes süütas olümpiatule.
Sichuani pipar

Sichuani pipar on pipra-koldpuu ("Zanthoxylum piperitum") viljakestadest saadav vürts.
Enne kasutamist eraldatakse viljadest kibedad seemned. Viljakesta maitse on piprane, värskendav ja veidi sidrunimaitseline. Vürts sisaldab eeterlikke õlisid, milles domineerivad tsineool ja terpeen. Vürts on toimelt antiseptiline, suurendab söögiisu ja soodustab seedimist. Tarvitatakse seedehäirete ja külmetushaiguste korral.
Heinategu

Heinategu ehk heinakoristus on heina niitmise, kuivatamise, riisumise, kuhjapaneku, kokkusurutult kiletamise, heinaveo ja muude heina kogumisega seotud tööde kogum. 
Heinategu on Eesti maamajanduses olnud erakordselt tähtsal kohal, kuna Eesti kliima (sademehulk ületab aurumise) võimaldab varuda loomadele piisavas koguses koresööta. Vastavalt tarvidusele on ka niitude ehk heinamaade osakaal maakasutuses olnud Eestis suur. 
Heinateo kultuur kujunes Eestis arvatavasti 4.–7. sajandi paiku. 
Heinavajadus on seoses piimaturu vähenemisega Eestis viimase 30 aasta jooksul vähenenud. Et rohu kasvutingimused on endiselt head, on jätkuvalt potentsiaali kultuuristada niitusid ja rohkendada heinatööd. 
Heinateol kasutatakse heinatööriistu. 
Heinatöid alustatakse esimese niitega juunis. Täishoog on juulis. Nii on juulit kutsutud ka heinakuuks. Samuti tehakse heina teisest niitest, mis olenevalt sademetest võib kesta kuni öökülmadeni septembris.
Minevikus tehti heina käsitsi. 19. sajandil leiutati niidukid, mis heina maha niitsid, ent kokku tuli see korjata endiselt käsitsi. Minevikus koguti hein koonusjasse kuhja või saadu. Tänapäeval valmistavad niidumasinad töö käigus heinapalle. Minevikus säilitati heina küünis, tänapäeval säilib kiletatud või rullitud hein ka heinamaale jäetuna piisavalt hästi. Minevikus tehti heina metsaheinamaadel ja puisniitudel, korrapäraste heinamaade rajamine põldude kõrvale taludele senisest lähemale on hiline nähtus ja hakkas levima alles Eesti Vabariigi algusaegadel.
Harilik seesam

Harilik seesam ("Sesamum indicum") on seesamiliste sugukonda seesami perekonda kuuluv rohttaim.
Harilik seesam on kuni 2 m kõrgune kõrretaolise varre ja piklikovaalsete lehtedega rohttaim. Valged kuni veinipunased õied meenutavad kujult sõrmkübarat. Viljadeks on kupar, milles asuvad seemned, mida kasutatakse maitseainena. 
Hariliku seesami seemned on veidi magusa maitsega ning peaaegu lõhnatud.
Liik on pärit Indiast. Harilikku seesamit on juba ammustest aegadest kultiveeritud Mesopotaamias, Indias ja Aafrikas.
Allika puisniit

Allika puisniit on vana puisniit, mis asub Matsalu rahvuspargis.
Allika puisniit on väga liigirikka taimestikuga, leitud on kuni 62 liiki ruutmeetrilt.
Reha

Reha on tööriist, mida kasutatakse peamiselt heina, õlgede jms käsitsi riisumiseks või kaarutamiseks. Vanimad reha leiud Baltikumis pärinevad 10. sajandist pKr.
Eesti taludes olid reha osadeks pikk, otsast lõhestatud vars ja risti selle otsas olev kaha, kuhu olid kinnitatud rehapulgad (piid). Erikujulist puidust rehereha, millel olid pikemad ja harvemad pulgad, kasutati rehepeksul põhu puistamiseks. Pärast viljalõikust kasutati põldude riisumiseks ühe või kahe varrega paari meetri laiust järelveetavat kõrrereha. Rukkireha oli lühikese varrega ning see võimaldas rukki lõikamisel suurema koguse kõrte koomale tõmbamist nende paremaks niitmiseks.
Schmetterlinghaus

Schmetterlinghaus (ka Viini liblikamaja) on Viini kesklinnas asuv liblikamaja, kus on sadu ringilendavaid troopilisi liblikaid.
Liblikamaja asub aadressil 01 Burggarten ning koos palmimajaga kuulub Hofburgi lossikompleksi juurde.
Liblikamaja avati 1993. aastal.
Roheline pipar

Roheline pipar on vürts, mida saadakse musta pipra taimedelt toorelt korjatud marjadest.
Rohelisi piprateri saab kuivatada, säilitada soolvees või äädikas. Rohelisel pipral on värskem ja aromaatsem pipramaitse. See sobib kastmete ja sealihafilee maitsestamiseks. Roheliste piprateradega valmistatakse ka ebatavalist magustoitu: maasikad serveeritud konjaki ja rohelise pipraga.
Aerutamine 2012. aasta suveolümpiamängudel

Aerutamine 2012. aasta suveolümpiamängudel toimus 29. juulist 2. augustini ja 6. kuni 11. augustini, ning välja jagati 16 komplekti medaleid (aerutamises 12 ja kärestikuslaalomis 4). Võistlused peeti aerutamises Dorney Lake'is ja kärestikuslaalomis Lee Valley White Water Centres.
Võistlusalad.
Mehed.
Aerutamine
Kärestikuslaalom
Naised.
Aerutamine
Kärestikuslaalom
Red Deer

Red Deer on linn Kanadas Alberta provintsis Red Deeri jõe ääres.
Peamised majandusharud on naftatööstus ja tööstuslik põllumajandus.
Asula tekkis 1882. aastal rajatud karusnahakaubapunkti juurde. 1901 sai see linnaks ja 1913 "city" staatuse.