tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sundkäitumine

Sundkäitumine ehk kompulsiivne käitumine on pidevalt korduv tegevus, mis ei pea tooma erilist naudingut ega positiivset tulemust. Sundkäitumisele võib viia soov, et kinnismõtted ära kaoksid. Tavaliselt on tegemist väikese, piiratud ja korduva käitumisega, mis ei pruugi olla patoloogiline. 
Sundkäitumist kutsub esile vajadus vähendada seestpoolt tulenevat hirmu, millest inimene soovib hoiduda või kontrolli alla saada. Sundkäitumise peamine põhjus on obsessiiv–kompulsiivne häire (OCD). Peamine sundkäitumise idee on tegeleda ebavajaliku tegevusega, mis ei oleks seotud saavutatud eesmärgiga. Peale selle on palju eri liiki sundkäitumist nagu: ostlemine, kogumine, söömine, hasartmängud, trihhotillomaania, naha nokkimine, ülekontrollimine, loendamine, pesemine, seks jne. 
Sundkäitumisega inimestel on tihti seos kindla numbriga. Ta peab tegema midagi teatud arv kordi. “Kõiki liigutusi, linkide, nuppude ja juhtmete kontrollimist pean tegema vähemalt kolm korda. Tavapäevadel sellest piisab, kuid pingelistel perioodidel, näiteks enne eksameid, on ka kolm liiga väike arv.”
Buttons

"Buttons" on Ameerika pop/R&amp;B grupi The Pussycat Dollsi laul nende debüütalbumilt "PCD" (2005). Laulu kirjutasid Sean Garrett, Jamal Jones, Jason Perry ja Nicole Scherzinger. Laul on saadaval allalaaditava failina, singlina ja muusikavideona. 
2015. aastal kaverdas loo saates "Su nägu kõlab tuttavalt" Saara Kadak.
Nikoléta Kiriakopoúlou

Nikoléta Kiriakopoúlou (kreeka keeles Νικολέτα Κυριακοπούλου; sündinud 21. märtsil 1986 Ateenas) on Kreeka kergejõustiklane, teivashüppaja.
2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis sai ta 4.60-ga pronksmedali.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta 4.80-ga pronksmedali.
2015. aastal tuli ta esimese Kreeka sportlasena Teemantliiga võitjaks.
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis ta 4.80-ga hõbemedali.
Tema isiklik rekord välitingimustes on 4.83, mis on hüpatud 4. juulil 2015 Saint-Denis's. Sisetingimustes on tema isiklik rekord 4.81, mis on püstitatud 17. veebruaril 2016 Stockholmis.
Ta on teivashüppe endine Kreeka rekordi omanik sise- ja välistingimustes.
Riina Raudne

Riina Raudne (sündinud 21. juunil 1981) on eesti sotsioloog, Terve Eesti Sihtasutuse asutaja ning tervete eluviiside propageerija.
Ta on lõpetanud 1999. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ning 2004. aastal Durhami ülikooli bakalaureuseõppe sotsioloogia alal. Magistrikraadi sai ta võrdlevas sotsiaalpoliitikas Oxfordi Ülikoolis 2005. aastal ja doktorikraadi rahvatervise alal 2012. aastal Johns Hopkinsi Ülikoolis Ameerika Ühendriikides.
Ta on töötanud Tervise Arengu Instituudis ja Siseministeeriumis, kus juhtis uimastipoliitika valitsuskomisjoni. 
Riina Raudne on pidanud loenguid rahva tervisest ja juhtinud kampaaniat "Joome poole vähem!".
Isiklikku.
Riina Raudsel ja Luukas Kristjan Ilvesel on 2019. aasta juulis sündinud poeg Wilfred August Ilves.
Paraskeví Papahrístou

Paraskeví Papahrístou (kreeka keeles Παρασκευή Παπαχρήστου; sündinud 17. aprillil 1986 Ateenas) on Kreeka kergejõustiklane, kolmikhüppaja.
Aastatel 2009 ja 2011 tuli ta kolmikhüppes Euroopa U23 vanuseklassi meistriks.
Kreeka olümpiakomitee jättis ta kõrvale 2012. aasta suveolümpiamängudest Londonis, kuna ta oli enne olümpiamänge teinud Twitteris ühe postituse, mis tekitas tema kodumaal rassismiskandaali.
2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis võitis ta 14.15-ga pronksmedali. Pronksmedali sai ta ka sama aasta Euroopa meistrivõistlustelt Amsterdamis, kui hüppas 14.47.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 14.26-ga kaheksanda koha.
2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Belgradis sai ta 14.24-ga pronksmedali.
2018. aastal tuli ta Euroopa meistriks tulemusega 14.60.
Kolmikhüppes on ta tulnud Kreeka meistriks aastatel 2009, 2011 ja 2015–2016 ning sisemeistriks aastatel 2008, 2009, 2011, 2016 ja 2017. Kaugushüppes on ta tulnud Kreeka meistriks aastatel 2011, 2012 ja 2016.
Avo Üprus

Avo Üprus (sündinud 10. jaanuaril 1954) on eesti vaimulik ja kirjanik. 
Ta on tegelenud kuriteoennetuse ja ohvritoega ning korraldab aastast 1988 vanglates tehtavat vabatahtlikku tööd. Ta on kuulunud Riigikokku ja Tallinna linnavolikokku ning on Isamaa volikogu ja Tallinna juhatuse liige.
Haridus.
Avo Üprus lõpetas Tartu 8. Keskkoolis põhikooli 1969. aastal ning on õppinud Viljandi Kultuurharidustöö Koolis näitejuhtimist (ei lõpetanud). 1980. aastal lõpetas ta Keila Kaugõppekeskkooli.
Üprus ordineeriti 20. märtsil 1991 aseõpetajaks, õpetajaõigused sai ta 11. jaanuaril 2001. 1999. aastal lõpetas ta EELK Usuteaduse Instituudi, sotsiaalteaduste magistriks sai ta 2001. aastal.
Töö.
Üpruse elutöö on seotud religiooniga. Aastatel 1991–1996 ja 2016–2018 oli ta Tallinna praostkonna vikaarõpetaja, aastatel 1991–1996 Tallinna Peeteli koguduse hooldajaõpetaja ning 2000–2016 sama koguduse õpetaja. Aastast 2018 on ta Harkujärve koguduse hooldajaõpetaja.
Aastatel 2003–2007 oli ta Riigikogu (X koosseisu) liige, aastatel 2007–2011 töötas regionaalministri nõunikuna ning aastal 2013 osales kohaliku omavalitsuse volikogu valimistel.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 117 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Avo Üprus on abielus, tal on kaks poega ja kaks tütart. Tema ema oli arst ja pedagoog Anne Schotter, kasuisa Leo Schotter, emapoolne vanaisa neuroloog Voldemar Üprus, vanatädid kunstnik Hilda Üprus ja kunstiajaloolane Helmi Üprus.
Tädi Anna

"Tädi Anna" on eesti laulja Artur Rinne 1933. aastal ilmunud singel. Laulu tõlgiti saksakeelsest variandist, mis oli omavahel tõlgitud ingliskeelsest variandist. Laulu algversiooni kirjutas Leslie Sarony.
Veniamin (Karelin)

Veniamin (kodanikunimega Vassili Matvejevitš Karelin, ; 1822 Kassimov – 23. august 1874 Riia) oli õigeusu munk ja vaimulik (piiskop).
Elulugu.
Ta sündis Rjazani piiskopkonnas Kassimovi maakonnas köster Matvei Karelini peres 1822. aastal. 1844. aastal lõpetas ta Rjazani Vaimuliku Seminari ja 1848. aastal Moskva Vaimuliku Akadeemia teoloogiakandidaadi kraadiga. 23. mail 1849 pühitses Riia vikaarpiiskop Filaret (Gumilevski) ta diakoniks ja seejärel kohe preestriks.
23. maist 1849 kuni 24. novembrini 1849 oli ta preester Reomäe Apostel Andrease koguduses (olles selle koguduse esimene preester). 3. oktoobril 1849 kaitses ta teoloogiamagistri kraadi. 29. novembrist 1849 kuni 1. juulini 1852 oli ta preester Kuressaare Püha Nikolai koguduses. 24. märtsil 1853 pühitseti ta mungaks nimega Veniamin. 29. oktoobril 1856 määrati ta Riia Vaimuliku Seminari inspektoriks. Ta õpetas seal psühholoogiat, loogikat, patristikat, hermeneutikat, kreeka ja ladina keelt ning Pühakirja. 31. detsembril 1857 ülendati ta arhimandriidiks. 15. detsembril 1859 määrati ta Astrahani Vaimuliku Seminari rektoriks, ühtlasi 8. märtsist 1860 Astrahani Ristija Johannese kloostri ülemaks. 1862. aasta juulis määrati ta Permi Vaimuliku Seminari rektoriks. 
1866. aasta ukaasiga asutati Tallinna vikaarpiiskopkond ja 29. mail 1866 pühitses Riia ja Miitavi piiskop Platon ta Peterburi Iisaki katedraalis vikaarpiiskopiks, tiitliga Reveli piiskop. 12. märtsist 1870 kuni surmani oli ta Riia ja Miitavi piiskop. Piiskop Veniamini valitsemise ajal said Baltimaade kirikuameti töötajad kroonipalga. Ehitati ja pühitseti Riia Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse katedraalkirik. Riia Vaimuliku Seminari juures asutati komisjon õigeusu kiriku jumalateenistusraamatute tõlkimiseks ja väljaandmiseks eesti ja läti keeles. Balti Õpetajate Seminar avati 1870. aastal. Avati Riia vikaarpiiskopkonna rahvakooli kuratoorium ja nõukogu. Piiskop Veniamin valdas vabalt eesti keelt.
Piiskop Veniamin (Karelin) suri külmetuse tagajärjel 23. augustil 1874 Riias ja on maetud Riia Pühade Apostlite Peetruse ja Pauluse katedraalkirikusse.
Isiklikku.
Veniamin Karelini pere: abikaasa Ljubov Karelina (1831–1853), nende tütar Jekaterina (sündinud 1850) ja poeg (1852-1853).
Nikolai Viru

Nikolai Viru (4. juuli 1904 Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 14. oktoober 1970 Tallinn) oli eesti laskesportlane ja -treener ning Eesti (leitnant), Nõukogude Liidu (vanemleitnant) ja Saksamaa (ülemleitnant) sõjaväelane.
Ta lõpetas 1924. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. 
Sportlasena.
Kooliajal tegeles kergejõustiku ja jalgpalliga, sõjakoolis hakkas tegelema laskmisega. 
Ta kuulus aastatel 1931–1939 Eesti koondisse, osales maailmameistrivõistlustel aastatel 1931, 1937 ja 1939 ning 1933–1936 ja 1939 (püstolilaskurite) Eesti–Soome maavõistlusel. 
Sai 1937 maailmameistrivõistlustel vabapüstoliharjutuses individuaalse 4. koha ja tuli individuaalseks Eesti meistriks. Püstitas 4 individuaalset Eesti rekordit ja osales 2 meeskondliku rekordi püstitamisel. 
Kuulus aastatel 1948–1949 Eesti NSV koondisse. Tuli 1948. aastal vabapüstolist laskmises individuaalseks Eesti NSV meistriks.
Treenerina.
Pärast vabanemist 1956. aastal töötas ta Tallinnas lasketreenerina. Õpilasi: Peep Sõber.
Teenistuskäik.
Ta õppis aastatel 1924–1927 Tondi sõjakoolis ning ülendati 24. augustil 1927 nooremleitnandiks.
Teenis aastatel 1927–1940 Narvas 1. jalaväerügemendis rühma- ja kompaniiülemana. Ülendati 19. veebruaril 1932 leitnandiks. 
Teise maailmasõja ajal pärast Eesti annekteerimist Nõukogude Liidu poolt teenis Punaarmee 22. territoriaalses laskurkorpuses 182. laskurdiviisi 232. laskurpolgus Elvas rooduülemana. Auastmelt oli ta vanemleitnant. Jäi pärast 10. juulit 1941 Porhovi lahingus teadmata kadunuks, tegelikult läks ta Saksa poolele üle.
Oli 1941 Saksa sõjavangis Königsbergis. 1944 oli ta 3. Eesti piirikaitserügemendi 3. pataljoni 10. kompanii ülem. Auastmelt oli ta ülemleitnant. 
Oli aastatel 1948–1950 AAVÜ (ALMAVÜ eellane) lasketiiru ülem ja konstruktor. Arreteeriti 6. veebruaril 1950, oli aastatel 1950–1956 vangis Norillagi vangilaagris.
Tuutari kõrgustik

Tuutari kõrgustik ehk nn Tuutari mäed (vene "Дудергофские высоты, Dudergofskije vysoty") on jääajal moodustunud vallseljak Venemaal Peterburist edelas. Kõrgustik on osa Ingeri klindist. Nime oletatavaks päritoluks on saamikeelne sõna "tunturi "ehk mägi.
Kõrgustiku kõrgeim punkt on 176 meetri kõrgune Äijänmäki ehk Tuutarinmäki (vene "Orehovaja"), olles Peterburi lähiümbruse ning kogu Loode-Venemaa üks kõrgemaid punkte. Selle põhjaosa moodustab 147 meetri kõrgune Variksiinmäki (vene "Voronja gora") vaatega Soome lahele ja Peterburile, mis on saanud nime seal hulgaliselt elanud vareste järgi. Leidub maakaarte, kus kõrgeimaks punktiks on ekslikult märgitud Variksiinmäki. Äijänmäki lõunapoolset osa on rahvasuus nimetatud Suurmäe ninaks (soome "Suurenmäennenä, Surmannenä"). Äijänmäkist lääne pool asub Peterburi Krasnoje Selo rajooni kuuluv Tuutari (vene "Možaiskaja") linnaline asula ja Tuutari ehk Villasinjärvi järv, mis asub mäetipust ligi sada meetrit madalamal. 
Katariina II ajal harrastati Äijänmäel jahindust ja mäge nimetati seetõttu ka Faasanimäeks. Keisrinna poolt rajatud jahimaja säilis Teise maailmasõjani. Lahingutegevuse käigus hävisid sõja ajal ka mäel asunud algupärased männi- ja kuusemetsad.
Äijänmäki mäest lõuna pool asub 155 meetri kõrgune Mölkönmäki ehk Kirkonmäki (vene "Kirhgof"), kus enne sõda asus Tuutari Püha Kolmainu luteriusu kirik ja koguduse kalmistu. Nüüdisajal tegutseb seal suusakeskus Tuutari park.
Tänapäeval on Tuutari mäed looduskaitsealana ka populaarne matkasihtpunkt. Mägede nõlvadel kasvavad muu hulgas vaher ja saar. Paiguti on säilinud sarapuupõõsad.
Andreas Põld

Andreas Põld (kodanikunimega Kaupo Põld; sündinud 30. jaanuaril 1967 Kuressaares) on eesti õigeusu vaimulik (ülempreester) Eesti Apostlik-Õigeusu Kirikus.
Elulugu.
Ta sündis aastal 1967 Kuressaares, lõpetas aastal 1985 Kingissepa 2. Keskkooli, õppis EELK Usuteaduste Instituudis, Leningradi Vaimulikus Seminaris ja Püha Platoni Seminaris.
Isiklikku.
Ülempreester Andreas Põllu pere: abikaasa Elvira Põld (Kirsch), nende lapsed: Jaanika, Anna, kaksikud Jüri ja Lauri.
Sylver

Sylver on Belgia "house"- ja "trance"-muusika ansambel, kuhu kuuluvad laulja Silvy de Bie, klahvpillimängija ja laulukirjutaja Wout Van Dessel ning kitarrist John Miles juunior. Ansambli produtsent on Regi Penxten, kes on olnud ka laulude kaasautor.
Ansambli asutasid 2000. aastal De Bie ja Van Dessel, kes olid ka kaua aega ainsad ansambli liikmed. Esimene singel oli samal aastal välja antud "Turn the Tide", mis jõudis Belgia singlite edetabelis esikohale, Saksamaal teisele kohale ja Austrias kolmandale kohale. Singel ilmus aasta hiljem välja antud ansambli debüütalbumil "Chances", mis pälvis Saksamaal kuldplaadi staatuse. Edetabelitesse jõudsid ka albumi singlid "Forever In Love", "In Your Eyes" ja "Forgiven".
Ansambli teine stuudioalbum "Little Things" ilmus 2003. aastal. Pärast seda on avaldatud veel kolm stuudioalbumit, millest viimane 2009. aastal.
2009. aastal liitus ansambliga inglise kitarrist John Miles juunior, kes oli varem mänginud Belgia tantsumuusikaansamblis Milk Inc.
2014. aastal lahkus ansamblist laulja De Bie, mille järel tekkis ansambli tegevusse paus. De Bie naasis 2016. aastal.
Hans Fromm

Hans Fromm (õieti Johan Fromm; 28. veebruar 1843 Kodasema, Järvamaa – 19. juuni 1873 Kuusalu) oli eesti koolmeister. 
Alates 1867. aastast töötas ta Harjumaal Kuusalu kihelkonnas Hirvlis koolmeistrina. Asutas samas ka laulukoori. Käis 1869. aastal koos veel 8 mehega esimesel üldlaulupeol Tartus, asendades ühtlasi koorijuhina Kuusalu kirikuõpetajat Woldemar Friedrich Kentmanni.
Hans Fromm suri 19. juunil 1873 tiisikusse. Ta on maetud Kuusalu kalmistule.
Max Stirner

Johann Kaspar Schmidt (tuntud kui Max Stirner; 25. oktoober 1806 Bayreuth – 26. juuni 1856 Berliin) oli saksa filosoof, keda nimetatakse tihti üheks nihilismi, eksistentsialismi, postmodernismi, anarhismi (täpsemalt individualistliku anarhismi) filosoofiavoolude teerajajaks.
Stirneri tähtsaimaks teoseks peetakse 1844. aastal ilmunud "Der Einzige und sein Eigentum"-i ("Üksikisik ja tema omand").
Peeter Koljukovski

Peeter (Pjotr) Koljukovski oli õigeusu vaimulik (preester).
Eluloolisi andmeid.
Peeter (Pjotr) Koljukovski sündis köster Timofei Koljukovski  peres ja  lõpetas Pihkva Vaimuliku Seminari 1836. Tema sünni- ja surma aeg on teadmata.
Viio Aitsam

Viio Aitsam (sündinud 25. juulil 1955) on ajakirjanik. 
Viio Aitsam on töötanud 1979. aastast Rapla rajooni ajalehes Ühistöö, 1990. aastail ajalehes Nädaline ja 1998. aastast kuni 2014. aasta juulini Maalehes. 
Tema kui ajakirjaniku põhiteema on metsandus. Alates 2000. aastast kuni 2014. aasta juulini toimetas ta kord kuus Maalehe vahel ilmuvat Metsalehte.
Viio Aitsamil on aastast 2014 koos elukaaslase Margus Mikomägiga OÜ Kollased Taskud. 
Isiklikku.
Viio Aitsam on pärit Vigalast. Tema vanaisa oli kirjanik, ajakirjanik ja kodu-uurija Mihkel Aitsam, isa oli õpetaja, kodu-uurija ja fotograaf Mihkel Aitsam.
Mike Hall

Michael Richard Hall (tuntud kui Mike Hall; 4. juuni 1981 – 31. märts 2017) oli briti jalgrattur ja insener.
Hall hakkas mägijalgrattaga sõitmist harrastama teismelisena. 2009. aastal hakkas ta osalema 24-tunnistel mägijalgratta võidusõitudel. Ta on korraldanud ultrasõitude võistlusi. 2011. aastal osales ta esimest korda ultrasõidul Tour Divide. Ta püsis esimese kümne seas ning sai põlvevigastuse, ent sellegipoolest lõpetas võistluse.
Rekordid.
2012. aasta World Cycle Race'i tulemus 91 päeva ja 18 tundi ei sisalda läbimise ja lennu aegu, olgugi et Guinnessi rekordite raamat lisas need ka arvestuse hulka. Tema tulemus on praegusest jalgrattaga ümbermaailmasõidu rekordist kiirem, ent Guinness ei kinnitanud tema tulemust. 2013. aasta Tour Divide'i tulemus oli 14 päeva 11 tundi ja 55 minutit, mis on samuti praegusest jalgrattaga ümbermaailmasõidu rekordist kiirem. Tema tulemus ei läinud Guinnessi arvesse, kuna võistluse teelõiku muudeti, et vältida metsatulekahjusid. 2016. aasta Tour Divide'i tulemus oli 13 päeva 22 tundi ja 51 minutit ning selle jooksul läbis ta ametliku raja algusest lõpuni.
Film ja heategevus.
Hall on osalenud dokumentaalfilmis "Inspired to Ride", kus temaga tehti intervjuu ja näidati, kuidas ta sõidab oma kodu lähistel Ühendkuningriigi South Walesi regioonis. Lisaks on ta aidanud heategevusorganisatsioonil Newborns Vietnam raha koguda. Selleks palus ta, et inimesed annetaksid organisatsioonile tema 2012. aasta World Cycle Race'i võidu puhul. 2013. ja 2015. aastal juhtis ta jalgratturite gruppi Vietnam Challenge Ride'is, mis korraldati Newborns Vietnami jaoks raha kogumiseks.
Surm.
Hall suri 2017. aasta 31. märtsil umbes kella 6.20 paiku Austraalias Canberra äärelinnas Monaro kiirteel Indian Pacific Wheel Race'i võistluse ajal autoga kokkupõrke tagajärjel. Kokkupõrke ajal oli ta võistlusel teisel kohal ning pärast õnnetust võistlus peatati.
Tsitaadid.
Hall rääkimas, miks ta asutas Transcontinental Race'i: "Tekkis nõudlus Race Across America laadse, ent ainult Euroopas toimuva ultrasõidu ja selle sõltumatu alternatiivi järele."
Joann Veleiski

Joann Veleiski (1826–1871) oli õigeusu vaimulik (preester).
Joann Veleiski sündis 1826 diakon Feodor Veleiski peres, lõpetas Pihkva Vaimuliku Seminari 1847.
Vaimulikupühitsus.
Pühitseti diakoniks ja preestriks 21. novembril 1847 Riia vikaarpiiskop Filareti poolt.
Isiklikku.
Joann Veleiski pere: abikaasa Olga Veleiski sünd 1831 nende lapsed: Joann (sünd 1850), Aleksander (sünd 1852), Mihhail (sünd 1855). 
Preester Joann Veleiski suri Pihkvas 1871. aastal, tema hauakoht on teadmata.
Christian Günther

Christian Ernst Günther (5. detsember 1886 Stockholm – 6. märts 1966 Stockholm) oli Rootsi poliitik ja diplomaat. Ta oli 13. detsembrist 1939 kuni 31. juulini 1945 Rootsi välisminister.
Ta sündis 1886. aastal Stockholmis diplomaat Ernst Güntheri pojana. Ta õppis algul Uppsala Ülikoolis ja siis Lundi Ülikoolis, kust 1916. aastal sai õigusteaduste kandidaadi kraadi.
Ta astus riigiteenistusse 30-aastaselt. 1925. aastal töötas ta peaministrite Karl Hjalmar Brantingi ja Rickard Sandleri isikliku sekretärina. Aastal 1930 sai temast Rootsi välisministeeriumi nõunik. Aastatel 1931–1934 oli ta Rootsi saadik Argentinas, Tšiilis, Uruguays ja Paraguays. Aastatel 1934–1937 oli ta Rootsi välisministri abi. Aastatel 1937–1939 oli ta Rootsi saadik Oslos (Norra). 1946–1950 oli ta Rootsi saadik Itaalias.
Rõuge vaatetorn

Rõuge vaatetorn Pesapuu on metallist vaatetorn, mis asub Rõuge vallas Tindi külas Ööbikuoru lähedal. See valmis 10. oktoobril 2016.
Vaatetorn on 30 meetrit kõrge ning välimuselt meenutab ta kahe linnupesaga puud, mille tipus asub “kuldmuna”. Torn on pilkupüüdev ka öösel, kui süttivad vaateplatvorme ja “kuldmuna” valgustavad erivärvilised tuled. 
Rõugel on ka omalaadne traditsioon – iga sündinud vallakodaniku auks värvub “kuldmuna” õhtuhämaruses kas siniseks või roosaks, vastavalt sündinud ilmakodaniku soole (sinine valgus – sündis poiss, roosa valgus – sündis tüdruk).
Torni tipust avanevad maalilised vaated Ööbikuorule ja ülejäänud Võrumaale.
Teostus.
Idee autor on arhitekt Karmo Tõra, rajatise ehitasid peatöövõtjana Via Betoon Eesti OÜ ja alltöövõtjana Roadservice OÜ. Vaatetorni ehitust rahastasid Keskkonnainvesteeringute Keskus Euroopa Liidu Ühtekuuluvusfondist ja siseriiklikust keskkonnaprogrammist 138 255 euroga ning Rõuge vald 123 788 euroga.
Rõuge vana vaatetorn.
Enne praeguse torni ehitust asus samal kohal 2006. aastal valminud 24-meetrine puutorn, mis oli Eestis ainulaadne tipus asetseva horisontaalpöörlemisega tuulegeneraatori poolest. Generaatori võimsus oli 3 kW ning see ühendati Ööbikuoru keskuse vooluvõrku, et anda taastuvenergiat nii keskusele kui ka kooli suunduva jalgtee valgustuseks. Generaatori näol sai Rõuge Energiapark täiendust olemasolevatele seadmetele ning samuti täitis see eesmärki propageerida ja demonstreerida taastuvenergia kasutamist. 
Vana torn lammutati kasutuskõlbmatuks tunnistamise järel 2015. aasta kevadel.
You Don't Know Me

"You Don't Know Me" on inglise DJ Jax Jonesi ja teiste komponeeritud muusikapala, mille esitajaks on laulja Raye. "You Don't Know Me" tehti kättesaadavaks allalaaditava muusikafailina Suurbritannias 9. detsembril 2016.
XXXTentacion

Jahseh Dwayne Onfroy (esinejanimega XXXTentacion; 23. jaanuar 1998 Plantation, Florida – 18. juuni 2018 Deerfield Beach, Florida) oli Ameerika Ühendriikide räppar, laulja ja laulukirjutaja. 
Onfroy sündis ja kasvas üles Plantationis Florida osariigis, kuid suurema osa lapsepõlvest veetis Lauderhillis Florida osariigis. Ta hakkas muusikat kirjutama pärast seda, kui oli vabanenud noortevanglast ning juunis 2013 avaldas muusikaplatvormil SoundCloud loo "News/Flock", mida võib lugeda tema muusikakarjääri alguseks. 
Onfroy debüütalbum "17" ilmus 25. augustil 2017. Teise albumi "?" avaldas ta 16. märtsil 2018 ja see debüteeris esikohal Billboard 200 edetabelis, kusjuures albumi lood "Sad!" ja "Changes" asusid vastavalt 7. ja 37. kohal Billboard Hot 100 edetabelis.
Onfroyd tulistati 18. juunil 2018 mootorrattapoe juures Deerfield Beachil. Ta toimetati kriitilises seisundis haiglasse, kus ta hiljem suri. Mõni tund hiljem lasti Pittsburghis maha ka teine tuntud räppar, 21-aastane Jimmy Wopo.
Linnu tänav (Viljandi)

Linnu tänav on tänav Viljandi kesklinnas, vanalinna keskosas.
Tänav algab Johan Laidoneri platsi ja Trepimäe tänava ristilt ning lõpeb Oru tänaval.
Tänava pikkus on 95 m.
Ajalugu.
Tänav on linnaplaanidel alates 18. sajandi lõpust. Pärast Teist maailmasõda on tänav suurpõlengu tagajärjel ühepoolse hoonestusega. Nõukogude okupatsiooni ajal kandis tänav nime Komsomoli tänav.
David Satter

David A. Satter (sündinud 1. augustil 1947 Chicagos) on ameerika ajakirjanik, Rhodesi stipendiaat, mitme Nõukogude Liitu ja Venemaad käsitleva teose autor.
Väidetavalt oli Satter esimene ameerika ajakirjanik, kes külma sõja järel Venemaalt välja saadeti.
Baseli piiskopkond

Baseli vürstlik piiskopkond (saksa: "Fürstbistum Basel") oli ajalooline feodaalriik Saksa-Rooma riigis, mida aastast 1032 valitsesid vürstlikud piiskopid, kelle tool oli aastani 1528 Baselis, aastani 1792 Porrentruys ja hiljem Schliengenis. Riigi lõplik kaotamine toimus aastal 1803 osana Saksamaa mediatisatsioonist.
Peale Baseli linna koosnes see territooriumitest, mis nüüd on Šveitsi Baseli, Jura, Solothurni ja Berni kantonites, mõned väikesed territooriumid naabruses Lõuna-Saksamaal ja Ida-Prantsusmaal.
Ajalugu.
Baseli linnast sai piiskopitooli asukoht u. aastal 740, mis jätkas 4. sajandi Augusta Raurica diötseesi. Aastal 999 esitles Burgundia Rudolf III Baseli piiskoppi koos Moutier-Grandvali kloostriga, luues piiskopkonnast Burgundia ilmaliku vasallriigi feodaalvõimuga märkimisväärsete territooriumite üle. Pärast Rudolfi surma aastal 1032 muutus lään vahetult keisrile alluvaks, mis ülendas Baseli piiskopi vürstliku piiskopi seisusse, tehes temast Saksa-Rooma riigi kirikliku riigivürsti.
Vürstlik piiskopkond jõudis oma võimu tippu 12. sajandi lõpust 14. sajandi alguseni. 14. sajandi jooksul sundisid rahalised raskused Baseli piiskoppe osa oma territooriumist maha müüma. Kuid 15. sajandil suutsid mitmed poliitiliselt ja sõjaliselt edukad piiskopid mõned varem kaotatud territooriumid tagasi saada ja Basel hakkas end kõrvutama Vana Šveitsi Konföderatsiooniga kui "assotsieerunud linn" ("Zugewandter Ort").
Basel sai läänekristluse keskpunktiks, kui 15. sajandil toimus Baseli kirikukogu (1431–1449), sealhulgas valiti 1439. aastal vastupaavst Felix V. Aastal 1459 õnnistas paavst Pius II Baseli Ülikooli asutamise, kus hiljem õpetasid sellised kuulsused nagu Erasmus Rotterdamist ja Paracelsus. Pärast riigireformi aastal 1495 oli vürstlik piiskopkond Ülem-Reini ringkonna osa.
16. sajandil ühinesid Baseli linn ja ümbritsev territoorium Vana Šveitsi Konföderatsiooniga (1501) kui Baseli kanton. See ühines varsti Šveitsi reformatsiooniga (1528), sundides piiskopi maapakku Porrentruys. Vürstlike piiskoppide ilmalik võim piirdus sealt alates peamiselt territooriumitega Baselist läänes, mis vastab enam-vähem tänapäeva Jura kantonile.
Vürstlik piiskopkond kaotas enamuse oma allesjäänud territooriumitest aastal 1792 Raurakia vabariigile (mis järgmisel aastal muudeti Prantsuse Mont-Terrible'i departemanguks), jättes selle ainsaks valduseks Schliengeni. Schliengenist sai Badeni markkrahvkonna osa 1803. aasta "Reichsdeputationshauptschlussi" resolutsiooniga, lõpetades Baseli piiskoppide kui ilmalike valitsejate staatuse.
Territooriumid.
16. sajandil Baseli vürstlik piiskopkond koosnes:
Vürstlikku piiskopkonda kuulusid ka järgmised territooriumid, mis kaotati enne aastat 1527:
Ivana Španović

Ivana Španović (serbia keeles Ивана Шпановић, aastatel 2021–2023 Vuleta, serbia keeles Вулета; sündinud 10. mail 1990 Zrenjaninis) on Serbia kergejõustiklane, kes võistleb põhiliselt kaugushüppes. Ta on kaugushüppes valitsev sisemaailmameister ning Euroopa meister ja Euroopa sisemeister.
2013. aasta maailmameistrivõistlustelt Moskvas võitis ta rahvusrekordiga 6.82 pronksmedali, millega sai temast esimene Serbia sportlane, kes on kergejõustiku maailmameistrivõistlustel medali võitnud.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta rahvusrekordiga 7.08 pronksmedali.
2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Belgradis tuli ta teist korda Euroopa sisemeistriks. Finaalis parandas ta Serbia rekordit kahel korral, kui hüppas teises voorus 7.16 ja kolmandas voorus 7.24, millega ta tõusis kõigi aegade edetabelis kolmandale kohale.
Aastatel 2016, 2017, 2021 ja 2022 on ta tulnud kaugushüppes Teemantliiga üldvõitjaks.
Talle kuulub kaugushüppes Serbia rekord nii väli- (7.10) kui ka sisetingimustes (7.24), lisaks 60 meetri jooksu ja viievõistluse siserekord.
Aastatel 2013 ja 2015 on ta valitud Serbia aasta naiskergejõustiklaseks.
Delphic (1918)

SS Delphic oli aurulaev, mis ehitati kaubalaevaks 1918. aastal Belfastis. 
Algul oli laeva nimi War Icarus, pärast 1919. aastal laevakompaniile Atlantic Transport Line müümist Mesaba. Alus hakkas kandma nime Delphic, kui see 1925. aastal White Star Line'ile edasi müüdi. 1933. aastal ülemaailmse majanduskriisi ajal müüdi laev Clan Line'ile ja nimetati Clan Farquhariks. 
Laev müüdi vanarauaks ning lammutati Walesis Milford Havenis 1948. aastal.
Anna Sophia

Anna Sophia (ka Anna Sophie; 11. juuni 1527 Königsberg – 6. veebruar 1591 Lübz) oli sünnipärane Preisimaa printsess ja abielu kaudu Mecklenburgi hertsoginna.
Elukäik.
Anna Sophia oli Preisimaa hertsogi Albrechti ja tema abikaasa Taani kuninga tütre Dorothea tütar. Ta oli nende esimene laps ning ainus hertsog Albrechti esimesest abielust sündinud lastest, kes elas täisealiseks. Oma emalt sai Anna Sophia rikkalikke teadmisi ravitsemisest.
1546. aastal hakkasid Preisimaa seisused Anna Sophia ülalpidamiseks maksma nn printsessimaksu, 30 000 kuldnat aastas, mida tasuti kuni tema abiellumiseni.
24. veebruaril 1555 abiellus Anna Sophia Wismaris Mecklenburgi hertsogi Johann Albrecht I-ga. Anna Sophia isa Albrecht saavutas pulmade ajal ka lepituse oma väimehe ja tolle venna, hertsog Ulrichi vahel. Johann Albrecht lasi pulmadeks oma Wismari vürstikoja renessanss-stiilis ümber ehitada; hiljem elasid nad samas hoones.
Anna Sophia suri 15 aastat pärast oma meest Lübzis ning ta maeti Schwerini toomkirikusse.
Järglased.
Anna Sophia ja Johann Albrechti abielust sündis kolm poega:
LituanicaSAT-1

LituanicaSAT-1 on üks kahest esimesest Leedu satelliidist. See saadeti koos Cygnus 2 ja 28 Flock-1 kuupsatelliidiga Antares 120 raketiga rahvusvahelisse kosmosejaama. 
Start toimus Wallopsi saarel asuvalt Kesk-Atlandi regionaalse kosmodroomi stardiplatvormilt 0B. Õhkutõus oli planeeritud detsembrisse 2013, aga see lükati edasi 2014. aasta 9. jaanuarile. Satelliit heideti välja rahvusvahelisest kosmosejaamast NanoRacks kuupsatelliidi heitjast 28. veebruaril 2014.
Kõik LituanicaSAT-1 alamsüsteemid on sisse lülitatud, testitud ja töökorras. Selle kallal töötanud insenerid pidasid missiooni täielikult edukaks. Missioon lõppes 28. juulil 2014 satelliidi atmosfääri sisenemise ja hävimisega. 
Kirjeldus.
Satelliit vastab viimasele 1 ühiku suuruse kuupsatelliidi tehnilistele kirjeldustele. Satelliidil pole ühtegi mehaaniliselt aktiivset süsteemi peale antennide väljalaskmise süsteemi, mis lülitus sisse 30 minutit pärast starti. Nii asendi määramise kui ka termokontrolli süsteemid on valmistatud lihtsuse ja ohutuse pärast passiivselt. Satelliidi mass koos kõikide süsteemidega oli 1090 grammi.
Alamsüsteemid.
Asendi määramine ja kontroll.
LituanicaSAT-1 kasutab passiivset asendi kontrolli. Asendi kontrolli süsteemis on kontrolljõudu tekitavad püsimagnetid ja hüstereesiga summutavat jõudu tekitavad pehmed magnetid. Asendi määramiseks kasutati järgmisi andureid:
Pardaarvuti.
LituanicaSAT-1 sees on kaks pardaarvutit – juhuks kui ühe töö peaks seiskuma: põhipardaarvuti on ARM Cortex-M mikrokontroller ja varuarvuti on Atmeli ATMega2560 mikrokontroller. Tavaolekus kontrollib pardaarvuti energiavaru, satelliidi asendit, muid alamsüsteeme ja vastab Vilniuse Ülikoolis asuva maajaama käskudele. Tagavara pardaarvuti põhineb Arduinol. See hoolitseb põhilise pardaarvuti rikke korral olulisemate funktsioonide säilimise eest.
Last.
Satelliidi kõige olulisem last on amatöörraadio FM-järgur. Selle üleslink on 145,950 MHz ja allalink 435,180 MHz. FM-järgur kasutab kutsungit LY5N. Allalingi sagedus võib olla kuni 5 kHz madalam temperatuurikõikumiste tõttu.
Toitesüsteem.
Toitesüsteem koosneb GomSpace Nanopower P31u toiteplokist, mis kasutab liitiumioonakut ja päikeseelemente.
Sidesüsteem.
Sidesüsteem koosneb AX.25 transiivrist ja sobilikest antennidest. Maajaamaga side loomiseks ja suhtlemiseks kasutatakse He-100 transiivrit.
Antennid.
Satelliidil on neli monopoolantenni: kolm UHF-sagedusala ja üks VHF-sagedusala jaoks. Kõik antennid on tehtud umbes 0,2 mm paksust ja 5 mm laiast terasest mõõdulindist.
Missiooni juhtimine.
Satelliiti juhiti Vilniuse Ülikooli amatöörraadiojaamast LY1BWB . Kontrolltarkvara on kirjutatud programmeerimiskeeles Erlang ja sel on Yawsil põhinev veebiliides. Lähtekood on osaliselt avatud ja saadaval vabaks kasutuseks. Side satelliidiga käib spetsiifilise protokolli kaudu, mis on ehitatud AX.25 peale ja saab vajadusel hakkama ka duplekssidega. Viimased juhttarkvara versioonid toetasid ka telemeetria laadimist binaarfailidest. See võimaldas raadioamatööridel üle kogu maailma satelliidi telemeetriat vastu võtta ja missiooni juhtimise keskusse saata.
Rued Langgaard

Rued Immanuel Langgaard (sünninimi Rud Immanuel Langgaard; 28. juuli 1893 Kopenhaagen – 10. juuli 1952) oli taani hilisromantiline helilooja ning organist. 
Ta kirjutas 16 sümfooniat ja muud, näiteks sümfoonilise poeemi "Sfääride muusika" (1918) häälele ja orkestrile.
Elulugu.
Tema vanemad olid Siegfried ja Emma Langgaard.
Langgaard debüteeris 1908. aastal 17-aastaselt kirjutatud sümfoonilise teosega "Musae triumphantes".
Tema kahevaatuseline ooper "Antikristus" (kirjutatud 1921–1923) jutustab lääne tsivilisatsiooni allakäigust.
Mälestuse jäädvustamine.
Ribe toomkirikus, kus helilooja oli aastatel 1940–1950 organist, peetakse iga-aastast Rued Langgaardi festivali.
Pjotr Požerevitski

Pjotr Požerevitski (eestipäraselt ka Peeter Požerevitski; 1828–1895) oli Eestis tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik.
Eluloolisi andmeid.
Pjotr Požerevitski sündis 22. augustil 1828 köster Vassili Požerevitski peres, lõpetas Pihkva Vaimuliku Seminari 1848. Ta suri Saaremaal Torgus 7. novembril 1895 ja on maetud Torgu kalmistule.
Ilja Solovski

Ilja Solovski (1820 - ?) oli õigeusu vaimulik: diakon, preester.
Eluloolisi andmeid.
Ta sündis 1820 ülempreester Stefan Solovski peres, lõpetas Pihkva Vaimuliku Seminari 1843, oli II järgu lõpetaja. Preester Ilja Solovski surma aeg ja koht on teadmata.
Ribe toomkirik

Ribe toomkirik on toomkirik Taanis Ribe linnas.
India mürripuu

India mürripuu ("Commiphora wightii") on mürripuuliste sugukonda kuuluv põõsas või väike puu.
India mürripuu kasvab looduslikult Indias Gujarati ja Rajasthani osariigis ning Pakistanis. 
India traditsioonilises meditsiinis on india mürripuu tüvele tekitatud vigastustest kogutavat mahla, mida töödeldakse vastavalt, nimetatud ka "guggul"iks ja seda on kasutatud mitmeid aastatuhandeid raviainena ateroskleroosi, reuma, astma, tuberkuloosi, debiilsuse ja kõhulahtisuse korral.
Tänapäeval kasutatakse "guggul"it artriidi ja akne korral ning kõrge kolesteroolitaseme alandamiseks.
Katse emaste hiirtega näitas, et india mürripuu ekstrakt stimuleerib kilpnäärme talitlust ja võib leevendada hüpotüreoosi. Täpseid mehhanisme ei tunta, arvatakse, et "guggul" suurendab türoksiini (T4) konversiooni trijoodtüroniiniks (T3).
Mihhail Tšihhatšov

Mihhail Tšihhatšov (1823 – 22. märts 1896) oli Liivimaa kubermangus tegutsenud venelasest õigeusu vaimulik (ülempreester).
Eluloolisi andmeid.
Ta sündis 1823 pr Feodor Tšihhatšovi peres, lõpetas Pihkva Vaimuliku Akadeemia 1846, tõlkis ka vaimulikku kirjandust eesti keelde. Ülempreester Mihhail Tšihhatšov suri 22. märtsil 1896 Võrumaal ja maeti Räpina kalmistule.
Aasta eurooplane Lätis

Aasta eurooplane Lätis on iga-aastaselt Lätis väljaantav aunimetus inimesele, kes on kõige enam kaasa aidanud Läti integreerumisele Euroopasse. Laureaat valitakse ühingu Euroopa Liikumine Lätis korraldatud avalikul hääletusel. Auhinda antakse välja alates 1998. aastast.
Suur digiõhtu

"Suur digiõhtu" oli Eesti Televisiooni saade, kus räägiti digimaailmast: mille poolest erinevad digitaalsed asjad analoogsetest, kuidas asju digitaalseks muuta jne. 
Kuna saateaja sisse jäi ka digitelevisiooni saabumine, räägiti "Suures digiõhtus" ka sellest. Näiteks 20. mail 2010 eetris olnud "Suures digiõhtus" räägiti, kuidas teleriantenn ära vahetada, kuidas digiboksi paigaldada jne. Televaatajate küsimustele vastasid digieksperdid.
Saade oli eetris aastatel 2004–2013, saatejuht oli Madis Milling.
Mihhail Malein

Mihhail Malein (1825 – 14. november 1893 Lohusuu) oli Liivimaa kubermangus tegutsenud venelasest õigeusu vaimulik (preester).
Eluloolisi andmeid.
Ta sündis 1825 köster Aleksei Maleini peres, lõpetas Pihkva Vaimuliku Seminari 1847, oli I järgu lõpetaja. Preester Mihhail Malein suri Lohusuus 14. novembril 1893 ja maeti Lohusuu Veneküla kalmistule.
Vaimulikupühitsus.
Pühitseti diakoniks/preestriks 25. jaanuaril 1848 Piila Peaingel Miikaeli kirikus Riia vikaarpiiskop Filareti poolt.
Gabriela Petrova

Gabriela Petrova (bulgaaria Габриела Петрова; sündinud 29. juunil 1992 Haskovos) on Bulgaaria kergejõustiklane, kaugus- ja kolmikhüppaja.
2014. aastal Euroopa meistrivõistlustel Zürichis sai ta kolmikhüppes isikliku rekordiga 14,13 viienda koha. 
2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Prahas võitis ta kolmikhüppes tulemusega 14,52 hõbemedali.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta uue isikliku rekordiga 14,66 neljanda koha.
Oma esimestel, 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros, sai ta tulemuseks 13,92 ja kvalifikatsioonist edasi ei pääsenud.
Gabriela Petrova on kuuekordne Bulgaaria meister.
Aastal 2015 valiti ta Bulgaaria aasta sportlaseks.
Doping.
2016. aasta alguses avastati tema proovist südamerohu meldooniumi kasutamise jälgi, mille tarvitamine on alates 2016. aasta algusest keelatud. Gabriela Petrova pääses karistusest, sest pole täpselt teada, kui kaua meldoonium kehas püsib ja sportlane väitis, et lõpetas selle kasutamise 2015. aasta detsembris.
Massipsühhoos

Massipsühhoos (ingl. "mass formation") on suures inimrühmas tekkiv grupiteadvuse seisund, mida iseloomustab inimeste võimetus olukorda arukalt hinnata ja adekvaatselt tegutseda, ka enesekontrolli kaotus ja paanika. Massipsühhoosi teket soodustavad tegelik või oletatav oht, demagoogiline sisendus ja muu.
Näited.
Strasbourgis hakkasid 1518. aasta suvel sajad inimesed ilma muusikata tantsima, karjuma, väänlema ja visklema. Arvatakse, et tantsuhulluse põhjustas stress – sellele eelnesid näljahädad. Päevade kaupa kestnud hulluse järel inimesed surid kurnatusest.
Üks tuntumaid näiteid on Orson Welles'i 1938. aasta raadiokuuldemängu „Maailmade sõda: Invasioon Marsilt“ põhjustatud massipsühhoos. Raadiosaade vallandas kuulajate hulgas paanika – saadet kuulanud ligi kuuest miljonist inimesest miljon uskus, et marslased ründavad inimkonda, nad palvetasid, nutsid, ootasid resigneerunult möödapääsmatut surma.
Lothar Kolditz

Lothar Kolditz (30. september 1929 Albernau – 7. mai 2025) oli saksa keemik ja Saksa DV riigi- ning ühiskonnategelane.
Lothar Kolditz sündis aastal 1929 Albernaus, praeguse haldusjaotuse järgi Maagimäestiku kreisis; ta oli pärit töölisperekonnast. Ta õppis keemiat Berliini Humboldti Ülikoolis, doktorikraadi sai 1954. aastal. Alates 1957. aastast töötas ta õppejõuna Leuna Tehnikakõrgkoolis ja Jena ülikoolis. 1962–1968 oli ta Berliini Humboldti Ülikooli 1. Keemiainstituudi direktor ja õppejõud samas ülikoolis, 1965–1968 oli ta ka loodusteaduste prorektor. 1971–1979 oli Lothar Kolditz Berliini Humboldti Ülikooli keemiasektsiooni direktor. 1980–1990 oli ta Saksa DV Teaduste Akadeemia Anorgaanilise Keemia Keskinstituudi direktor.
30. oktoobrist 1981 kuni 1989. aasta detsembrini oli Lothar Kolditz Saksa DV Rahvusrinde Rahvusliku Nõukogu esimees. Alates 1982. aastast oli ta Saksa DV Riiginõukogu liige. 1986–1990 oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) liige.
Erich Correns

Erich Paul Hubert Correns (12. mai 1896 Tübingen – 18. mai 1981 Ida-Berliin) oli saksa keemik ning Saksa DV riigi- ja ühiskonnategelane.
Erich Correns oli pärit bioloog Carl Corrensi perekonnast. 1918–1922 õppis ta Berliinis ja Tübingenis keemiat, botaanikat ja füüsikat. Doktorikraadi sai ta 1922. aastal, seejärel oli ta 1922–1924 assistent Keiser Wilhelmi Keemiainstituudis Berliinis ja Keiser Wilhelmi Nahauurimise Instituudis Leipzigis. 
1925. aastal asus ta tööle tööstuskeemikuna firmas I. G. Farben Elberfeldis, 1931. aastal sai ta Elberfeldis atsetüültselluloosi kombinaadi juhatajaks. 1933. aastal viidi ta üle vaskkunstsiidi vabriku juhatajaks Dormagenis. Alates 1937. aastast juhatas ta tsellvilla ja kunstsiidi ettevõtet Tüüringis Schwarzas. 1939. aastal oli ta sunnitud ettevõtte juhataja kohalt tagasi astuma, misjärel töötas keemikuna tsellvilla ja kunstsiidi ettevõtetes. 1946. aastal sai Correns tselluloosi- ja paberikombinaadi juhatajaks Blankensteinis. 1948–1951 oli ta Tüüringi Kunstsiidivabriku juhataja Schwarzas. 1951–1962 oli Erich Correns Saksa DV Teaduste Akadeemia Kiudainete Uurimise Instituudi direktor Teltowis. Alates 1951. aastast oli ta Saksa DV Teaduste Akadeemia liige. Lisaks oli ta 1953–1959 keemiaprofessor Dresdeni Tehnikaülikoolis. 1961. aastal läks ta pensionile.
1950. aasta augustist kuni surmani 18. mail 1981 oli Erich Correns Saksa DV Rahvusrinde Rahvusliku Nõukogu esimees. Alates 1954. aastast oli ta Saksa DV Rahvakoja (parlamendi) liige ja 1960. aastast Saksa DV Riiginõukogu liige. Ühtegi poliitilisse parteisse Erich Correns ei kuulunud.
Jan Kudlička

Jan Kudlička (sündinud 29. aprillil 1988 Opavas) on Tšehhi teivashüppaja.
Ta on osalenud kolmedel olümpiamängudel. Pekingi olümpiamängudel 2008. aastal sai ta 10. koha, 2012. aasta Londoni olümpiamängudel 8. koha ja 2016. aasta Rio de Janeiro olümpiamängudel sai ta 4. koha.
Tema isiklik rekord teivashüppes välistingimustes on 5.83 (püstitatud Prahas 2015. aastal) ja sisetingimustes 5.80 (püstitatud Sopotis 2014 ja korratud 2017. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel).
Lobatševski medal

Lobatševski medal (ka N. I. Lobatševski nimeline medal) on rahvusvaheline teadusautasu Venemaal matemaatika valdkonnas, mida annab välja Kaasani ülikool.
Medali asutas 1991. aastal NSV Liidu Ministrite Kabinet seoses Nikolai Lobatševski läheneva 200. sünniaastapäevaga. Lobatševski medalit antakse väljapaistvate teenete eest geomeetria valdkonnas. Medalite andmise määrab Kaasani ülikooli teadusnõukogu.
Esialgse statuudi järgi anti medalit välja kord viie aasta jooksul. 1997. aastal võttis žürii vastu otsuse anda välja kaks medalit. Ajavahemikus 2003–2016 medalit välja ei antud.
2016. aastal muudeti autasu statuuti. Medaliga kaasneb rahaline preemia 75 000 USA dollari suuruses. Autasu antakse välja kord kahe aasta tagant. Autasustamistseremoonia peetakse Kaasani ülikooli aulas. Autasu annab kavalerile üle Tatarstani Vabariigi president. 
Uue statuudi alusel anti autasu esimest korda välja 1. detsembril 2017. Medali kavaleri valib 14-liikmeline rahvusvaheline žürii, kuhu kuuluvad teiste seas ka Mihhail Gromov (Institut des hautes études scientifiques), Shing Tung Yau (Harvardi Ülikool), kosmoloog Aleksei Starobinski ja žürii aseesimees Anatoli Fomenko (MRÜ).
Mihhail Gromov

Mihhail Gromov (prantsuse keeles "Mikhaïl Gromov"; vene keeles Михаил Леонидович Громов "Mihhail Leonidovitš Gromov‎‎"; sündinud 23. detsembril 1943 Boksitogorskis Leningradi oblastis) on vene päritolu Prantsusmaa matemaatik, Abeli auhinna laureaat.
Ta on 2015. aastast Põhja-Prantsusmaal asuva süvauuringute instituudi Institut des hautes études scientifiques emeriitprofessor. Ta on andnud olulise panuse paljudes matemaatika valdkonnas, sealhulgas osatuletistega diferentsiaalvõrrandite (arendas h-printsiipi), meetrilise geomeetria, sümplektilise geomeetria (rajajaid), Riemanni geomeetria ja geomeetrilise rühmateooria (töötas välja hüperboolsete rühmade teooria) alal.
2009. aastal pälvis ta Abeli auhinna põhjapaneva panuse eest geomeetria valdkonnas.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1965. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli. 1969. aastal kaitses ta sealsamas füüsika-matemaatikakandidaadi ja 1974. aastal füüsika-matemaatikadoktori kraadi.
Ta töötas 1967. aastast Leningradi Riiklikus Ülikoolis assistendi ja dotsendina, hiljemLeningradi Hüdrometeoroloogiainstituudis teadurina. 1974. aastal lahkus ta Iisraeli viisaga Nõukogude Liidust. Ta töötas kuni 1981. aastani USA-sNew Yorgi Osariigi Ülikoolis Stony Brookis professorina. 1981. aastal asus ta elama Prantsusmaale, kus töötas aastatel 1981–1982 Pierre ja Marie Curie nimelises Pariisi 6. Ülikoolis professorina.
Aastatel 1982–2015 töötas ta Pariisi külje all asuvas süvauuringute instituudis Institut des hautes études scientifiques (IHÉS) alalise professorina. Emiriteerus 2015. aastal. Ühtlasi oli ta professori ametikohal USA-s 1991–1996 Marylandi Ülikoolis ja 1996. aastast on ta New Yorgi Ülikooli professor.
Ta on Kaasani ülikooli poolt väljaantava Lobatševski medali rahvusvahelise žürii liige.
Tunnustus.
Valitud teadusühingute liikmeks.
Ta on valitud ka Norra Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Isiklikku.
1992. aastal sai ta Prantsuse kodakondsuse.
Nikolai Pokrovski

Nikolai Pokrovski (1859–1925) oli Eestis tegutsenud vene rahvusest õigeusu vaimulik (ülempreester), Virumaa praostkonna nõukogu liige aastatel 1917–1919.
Eluloolisi andmeid.
Ta sündis 6. aprillil 1859 Pärnus köster Aleksei Pokrovski peres, õppis Riia Vaimulikus Koolis ja Riia Vaimulikus Seminaris aastatel 1870–1880, oli I järgu lõpetaja ja omandas köster-kooliõpetaja kutse. 
29. augustil 1881 pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Filaret ta diakoniks. 30. augustil 1881 pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Filaret ta preestriks. 29. juunil 1917 ülendas Riia ja Miitavi ülempiiskop Joann ta ülempreestriks.
Ülempreester Nikolai Pokrovski suri 4. oktoobril 1925 Narva-Jõesuus ja maeti Narva-Jõesuu kalmistule.
Isiklikku.
Nikolai Pokrovski abiellus Ekaterina Pokrovskajaga (Nikolskaja) ja neil oli neli last: Simeon, Mihail, Konstantin, Gleb, Nikolai.
Al Sadd SC

Al-Sadd Sports Club (araabia keeles نادي السد الرياضي‎‎) on Katari jalgpalliklubi, mis tegutseb Doha linnaosas Al Sadd. See mängib Katari kõrgliigas Qatar Stars League.
Al-Sadd on tulnud Katari meistriks 16 korral ja kahel korral AFC Meistrite Liiga võitjaks.
Susan B. Anthony

Susan Brownell Anthony (15. veebruar 1820 Adams, Massachusetts – 13. märts 1906 Rochester, New Yorgi osariik) oli USA sufražett ja kodanikuõiguste aktivist, kes võitles eelkõige naiste õiguste eest. 
Ta pidas enam kui 45 aasta jooksul USA-s ja Euroopas kõnesid naiste õiguste nimel.
Anthonyt oli varases eas õpetatud kohtlema mõlemat sugupoolt võrdsena. Õpetajana töötades märkas ta sugude vahel suuri palgaerinevusi, mis ajendas teda soolise võrdõiguslikkuse eest võitlema.
1850. aastal ühines Anthony mitme orjusevastase ja täiskarsklust toetava organisatsiooniga. Kümnendi alguses kohtus ta Elizabeth Cady Stantoniga, kellest sai tema oluline partner ja lähedane sõber. Nad pidasid koos võrdõiguslikkuse teemalisi kõnesid ja tegutsesid mitmes naiste valimisõigust taotlevas ühenduses. Algul oli Anthony ka mustanahaliste eest võitleja ning oli mustahaliste ja naiste õiguste eest võitleva ühingu kaasasutaja. Pärast ühingu toetusel Ameerika Ühendriikide põhiseaduses tehtud 15. parandust tundis Anthony, et ühing ei tegele enam naiste õiguste eest võitlemisega, ja sestpeale pühendus ta täielikult naisliikumisele.
1872. aastal arreteeriti Anthony oma hääle andmise eest presidendivalimistel ja järgmisel aastal mõisteti talle ebaseadusliku hääletamise eest 100 dollari suurune trahv. Anthony ei tasunud seda trahvi kunagi. 1900. aastatel võttis ta kõrgele eale vaatamata aeg-ajalt osa mõnest konverentsist ja pidas kõnesid. Anthony suri 1906. aastal kopsupõletikku 86 aasta vanuselt oma kodus Rochesteris. Ta maeti Mount Hope'i kalmistule Rochesteris.
Regina Sokk

Regina Sokk (kuni 1935. aastani Kriisk, 18. september 1907 – 5. november 1992) oli koorijuht ja muusikapedagoog Põlvas.
Regina Soka (omastav nimekuju kasutuse järgi) juhtimisel alustas 15. märtsil 1949 tegevust Tartu Tervishoiutöötajate Ameti­­ühingute Kultuuriklubi Naiskoor (naiskoor Domina). 1943. aastal asus Regina Sokk juhatama Vastse-Kuuste naiskoori, mis 1949. aastal taasalustas segakoorina ja 1966–1982 laulis taas Regina Soka käe all. 
Regina Sokk kuulus korporatsiooni Filiae Patriae ja juhatas selle naiskoori.
1958. aastal algatas Regina Sokk Põlva naiskoori Mai ning oli selle esimene dirigent.
Jalgrattaturism

Jalgrattaturism ehk veloturism on turismi liik, kus jalgratas on peamine või ainus transpordivahend. Mõiste "jalgrattaturism" on mitmetähenduslik: see võib olla nii aktiivse puhkuse tüüp kui ka sporditurismi liik. 
Jalgrattaturism kui aktiivne puhkus.
Jalgrattaturism kui aktiivne puhkus koosneb jalgrattamatkadest, mis sisaldavad nii üldiseid kui ka jalgrattaga seotud turismiobjektide külastust. Selliste reiside keerukus võib ulatuda lihtsatest marsruutidest kuni väga rasketeni. Teekonnad on välja töötatud nii, et ära kasutada eeliseid, mida jalgratas annab marsruudi kiireks läbimiseks. Sellised jalgrattasõidud erinevad sportlikust veloturismist selle poolest, et matkad jagunevad keerukuse järgi ja nende eesmärk on peale sportimise tutvustada kultuuri- ja loodusnähtusi. Veloturismis keskendutakse spordiüritustele ja autasustamisele. Aktiivse puhkuse liikide seas on jalgrattaturism reisi kiiruse ja teekonna pikkuse poolest liider. 
Kategooriad.
Sportlikul veloturismil on kuus kategooriat, mis eristavad matkade raskustaset. Esimene kategooria on kõige lihtsam, kuues kõige raskem. Matka keerukuse kategooria määratakse kindlaks jalgrattamatkade liigitamise meetodil. Esimese keerukuse kategooria jalgrattamatka minimaalne pikkus on 300 km. 
H – summaarne kõrguse kogumine kogu matka vältel
Jalgrattad.
Jalgrattaturismi eripära kehtestab kindlad nõuded jalgratta ehitusele. Näiteks HVZ-i toodetud jalgrattal Turist on neli või viis käiku ja see on tavapärastest jalgratastest kergem. Võrreldes spordijalgrattaga tagab turismijalgratas pikema läbisõidu ja inimesel võimalikult sirge istumisasendi. Jalgratastel, mis on mõeldud jalgrattaturismiks, on eesmine ja tagumine pakiraam, mis on mõeldud (selja)kottidele. 
Jalgratta seljakotid.
Seljas kantav koormus.
Suurt koormust on seljal ebameeldiv kaua transportida, samuti on see kahjulik selgroole, eriti kaua jalgratturi asendis olles. Seetõttu kantakse tavaliselt kaasas väikest kogust joogivett (5–35 liitrit), mis on ette nähtud lühikeseks marsruudiks, ning minimaalselt riideid.
Jalgratta seljakottidele on iseloomulik 
Pagas.
Kotid, mis on mõeldud pakiraami jaoks, pannakse jalgratta pakiraami külge. Üldiselt ripuvad koti osad ratta mõlemal küljel. 
On ühe-, kahe- ja mitmeosalisi kotte. 
Jalgrattakotid.
Pakiraamile kinnitatav.
Kõige tavalisemad jalgratta seljakotid kinnitatakse pakiraamile. Ainult neis võib vedada üsna suuri koormuseid, nende maht on 8–90 liitrit. Sageli on olemas vihmakate ja rihmad edasi kandmiseks, samuti välise koorma kinnitamise süsteem. 
Roolile kinnitatav.
Roolile kinnitatavatel kottidel on väike maht ja neid kasutatakse tavaliselt foto- ja videotehnika ning väikeste asjade jaoks.
Raami ja sadula alla kinnitatav.
Raami ja sadula alla kinnitatavaid mahult väikseid kotte kasutatakse tööriistade, varukaamera ja jalgratta esmaabikomplekti kaasas kandmise jaoks.