Psühhopaatia

Psühhopaatia (kreeka keeles ψυχή "psychḗ", 'hing' ja πάθος "páthos", 'kannatus') on nartsissistliku isiksusehäire raskekujuline vorm, mille tunnuseks on julmus, südametus ja empaatiavõime puudumine. Isiksusehäire võib väljenduda riskantses käitumises ja agressiivsuses. Psühhopaat peab oma taju kõrgemaks tegelikkuseks.
Psühhopaatia puudub Rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni loendist.
Psühhopaatia on südametunnistuse või empaatia puudumine ehk võimetus mõista teiste inimeste soove ja kannatusi ning austada nende vaba tahet. Psühhopaadil on kalduvus ületähtsustada isiklikke soove ning maailma sündmusi tajuda hea ja kurja omavahelise võitlusena. Kuna eesmärk pühitseb abinõu, on teised inimesed vaid vahendiks eesmärkide täitmisel.
Eri uuringute kohaselt on kogu maailma inimeste seas 4–6% psühhopaate-sotsiopaate.
Psühhopaatia on psühhhopatoloogiline sündroom, mis ilmneb niisuguste joonte kombinatsioonis nagu empaatia puudumine ümbritsevate suhtes, vähene kaasatundmisvõime, võimetus siiralt kahetseda teistele inimestele tehtud kahju, valelikkus, enesekesksus ja emotsionaalsete reaktsioonide pinnapealsus. Erinevalt antisotsiaalsest isiksushäirest areneb psühhopaatia geneetiliselt, mitte keskkonnategurite toimel.
Subkliiniline psühhopaatia kuulub koos makjavellismi ja subkliinilise nartsissismiga "halbade iseloomude" tumedasse triaadi, millele on iseloomulik südametus ja tundetus ("callous-unemotional traits") ning manipulatiivsus. Psühhopaatia on heterogeenne sündroom, mis on järgmiste fenotüüpiliste domeenide kombinatsioon "pidurdamatus", "julgus" ja "jultumus".
Isikuomadused.
Briti Columbia Ülikooli emeriitprofessor Robert D. Hare on välja töötanud PCL (Psychopathy Checklist) isiksuseomaduste testi, mis peaks kindlaks määrama isiksuse psühhopaatilise kalduvusastme. Testi kasutavad USA kohtud surmanuhtluse määramisel.
Robert Hare kirjeldab psühhopaate kui liigisisest kiskjat, kes kasutab sarmi, manipulatsiooni, meelitamist, seksi ja vägivalda, et kontrollida teisi ning rahuldada oma isekaid vajadusi. Südametunnistuse ja empaatia puudumine paneb neid tegema seda, mida nad tahavad, rikkudes ühiskondlike norme ja ootusi ilma süütunde ja kahetsuseta. Neil puuduvad omadused, et elada ühiskondlikus harmoonias, sest eelistavad kasutada varjatult vaimset (psühholoogilist) vägivalda. Varjates ümbritsevatele oma olemust võivad nad olla väga meeldivalt käituvad koolikiusajad, juhid, IT-spetsialistid, spioonid, sarimõrvarid, pühakud, (eks)vangid.
Robert Hare järgi on psühhopaat sarmikas nagu George Clooney, valelik nagu Pinocchio, aferist nagu Rasputin, võimuahne ja enesekindel nagu Jossif Stalin, mõjutaja ja inimestega manipuleerija nagu Adolf Hitler ja truudusetu nagu Giacomo Casanova.
Psühhopaatide äratundmiseks pakutakse nelja peamist mõõdet (PCL-R):.
Antisotsiaalsuse osised.
Teisisõnu on psühhopaatia liithäire ja koosneb mitmest omavahel seotud komponendist, mis paiknevad eraldiseisvalt ja teineteisest sõltumatult mitmel eri spektril — inimestevahelise suhtlemise, emotsionaalsuse, elustiili ja antisotsiaalsuse spektril. Kui ülal loetletud tunnustele lisandub veel võimuiha on (Andres Lindmäe arvates) tegu sotsiopaatiaga.
Antisotsiaalse isiksusehäire (ASPD) ja psühhopaatia sünonüümsus.
Ameerika Psühhiaatrite Assotsiatsioon on sätestanud ametliku seisukoha, et antisotsiaalne isiksusehäire (ASPD) ja psühhopaatia on sünonüümid. ASPD defineeritakse kui "inimeste õiguste suhtes hoolimatut ja neid rikkuvat valdavat käitumismustrit, mis algab lapsepõlves või varases teismeeas ning jätkub täiskasvanueas". Indiviid peab olema kaheksateistaastane või vanem, tal peavad käitumishäired olema esinenud enne viieteistkümnendat eluaastat ja tema kohta peavad käima vähemalt kolm alljärgnevatest kriteeriumitest:
Suhe ASPD ja psühhopaatia vahel on asümmeetriline. Iga nelja ASPD-diagnoosiga inimese seas võib leiduda ka üks psühhopaat. Kuid igal psühhopaadil on vaikimisi ka ASPD. ASPD on psühhopaatiavorm, millele on lisatud emotsioonid. Psühhopaatia ise on emotsioonideta tühikäik.
Ohvrid kui sihtmärgid.
Kevin Wilsoni (Dalhousie Ülikool Kanadas) sõnul on psühhopaatidel hästi väljaarenenud oskus leida inimrühmast üles just need kõige haavatavamad isikud. Nad suudavad inimese haavatavust paremini märgata, tuvastavad hästi nõrkuseid. Ka kiskja keskendub kõige kergemini kättesaadavale saakloomale. Kevin Wilsoni arvates on psühhopaatia seotud teatavat laadi röövloomaliku mälutüübiga.
Tänapäeval on psühhopaatidel ühine omadus esineda normaalsete igapäevaste inimestena, samas kui selle fassaadi, laitmatu ja alatu maski varjus lööb üksildase ja halastamatu jääaegse kiskja kalk süda. Need võivad olla inimesed, kes sugugi ei põgene politsei eest, vaid töötavad ametiasutustes. Selline profiil lubab neil täiesti külma rahuga teha mida tahes ja millal tahes, laskmata ennast segada oma tegude sotsiaalsetest, kõlbelistest või õiguslikest tagajärgedest.
Samuti on nad salakavalad äripartnerid ning silmakirjalikud tööandjad, suhe klientide ja töövõtjatega kannab tihti "edu mulle, võlad sulle!" loosungit. Ülbe tõrksusega on nende päralt aktsiaturg. Niinimetatud ärihaide tegevust peetakse Lääne kultuuriruumis esinenud 2000. aastate lõpu majandussurutise üheks põhjuseks.
Tänapäevastes digitaalse info ajastu ühiskondades on psühhopaadid hästi kohanenud teravapilgulised iseloomuhindajad. Nad kipuvad oma kartmatu jäise neuroloogiaga olema teistest "samm eespool". Kuigi nende olemus ja krüpteeritud "kohalolu" on võlts ja etendatud, suhtlevad nad just nende enda jaoks "õigetes kanalites" (nt paljastatud pedofiilide võrgustikes). Sealhulgas esineb identiteetide omastamist ja nende taha peitumist ning ka muid tavaisikuid või lapseealisi kahjustavaid küberkuritegusid, nende digiseadmetesse häkkimist ja avaldunud teabega manipuleerimist. Seda tehakse tihti süüdimatult oma "anonüümse" isiksuse maskeerimise ja pikaajalise kasu saamise eesmärgil ("social engineering" vms).