tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ara Abrahamian

Ara Abrahamian (armeenia keeles Արա Աբրահամյան; sündinud 27. juulil 1975 Leninakanis (praegune Gjumri)) on Armeenia ja Rootsi Kreeka-Rooma maadleja. 
Ta hakkas maadlusega tegelema kaheksa-aastaselt. Rahvusvahelistel võistlustel osaleb 1994. aastast, 1999. aastast esindab Rootsit.
Abrahamian on kahekordne maailmameister (2001 ja 2002) ning võitnud MM-i hõbemedali (2003). Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud kaks hõbemedalit (2001 ja 2002) ja ühe pronksmedali (2008).
Abrahamian kaotas 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel poolfinaalkohtumise Itaalia maadlejale Andrea Minguzzile. Abrahamiani treener Leo Mylläri süüdistas kohtunikku vale otsuse tegemises. Rootsi protesti ei rahuldatud. Abrahamian võitis pronksikohtumises Mélonin Noumonvi (Prantsusmaa).
Pärast autasustamist viskas ta oma pronksmedali maha ning jäeti seetõttu Rahvusvahelise Olümpiakomitee otsusega pronksmedalist ilma.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Tõnis Naarits, kes kaotas EM-il 2002. aastal ilmse ülekaaluga 1-12.
Songhua

Songhua (hiina keeles 松花江 "Sōnghūa Jiāng"; mandžu keeles "Sunggari ula"; vene keeles Сунгари) on Amuuri parempoolne lisajõgi. Ülemjooksul nimetatakse jõge Erdao Jiangiks ja keskjooksul Di'er Songhuaks.
Kogu Songhua jõgikond asub Hiinas. Songhua pikkus 1927 km ja valgla on 550 000 km².
Songhua saab alguse Changbai Shani mägedest Põhja-Korea piiri lähedalt Jilini provintsist Erdao Jiangi nime all. Ta voolab algul põhja, enne Sunjiangi linna pöördub läände ja kulgeb üldiselt lääne suunas kuni Baishanini, mille ees pöörab põhja. Pärast ühinemist vasakpoolse lisajõe Huifaga nimetatakse jõge nimega Di'er Songhua. Jõgi murrab läbi Longgang Shani ahelikust ja Jilini linnas, mis ei ole Jilini provintsi keskus, ka Jilin Hada Lingi ahelikust. Mõne aja pärast pöördub ta loodesse, ühineb vasakpoolse lisajõe Yinmaga, läbib Qianguo ja Songyuani linna. Varsti pärast seda ühineb temaga vasakult suurim lisajõgi Nen Jiang. Sellest kohast allavoolu nimetatakse jõge Songhuaks. Selles kohas teeb jõgi järsu käänaku ning suundub Jilini ja Heilongjiangi provintsi piirijõena itta. Ta läbib Zhaoyuani linna. Seejärel suubub jõkke Jilini ja Heilongjiangi provintsi piirijõgi Lalin He. Songhua jätkab Heilongjiangi provintsis. Ta voolab läbi provintsi keskuse Harbiini, Mulani ja Tonghe. Viimases suubub Songhuasse paremalt Mayi. Seal läheb jõgi Väike-Hingani ja Zhangguangcai Lingi aheliku vahelt läbi ja suundub kirdesse. Yilanis suubub Songhuasse paremalt Mudanjiangi jõgi, seejärel vasakult Tangwangi jõgi. Jõgi läbib veel Jiamusi ja Fujini ning suubub Tongjiangis Amuuri. 
Jilinis asub Fengmani hüdroelektrijaam, mille veehoidla on jõeoru 62 km ulatuses üle ujutanud.
Jilini ja Tonghe vahel voolab jõgi Mandžuuria tasandikul. Seal ta lookleb tugevalt ja on aja jooksul korduvalt sängi muutnud. Jõe lähedal on hulgaliselt meandreid, mis näitavad, kuidas jõgi on kunagi kulgenud.
Jõgi on jääs novembrist märtsini. Suurvesi on lume sulamise ajal kevadel.
Jõgi on laevatatav keskmise suurusega laevadele suudmest Harbiinini ning väikestele laevadele Songhuad mööda Jilinini ja Nen Jiangi mööda Qiqiharini.
13. novembril 2005 toimus Jilinis PetroChina tehases plahvatus, mille tagajärjel sattus jõkke 100 tonni benseeni. Selle tulemusena oli vaja sadu kilomeetreid asuva Harbiini veevärk sulgeda ja Venemaa ähvardas Hiinat kohtuga Amuuri reostamise eest. Benseenilaik jõel oli 80 km pikk ja jõudiski lõpuks Amuuri.
Paldiski Lõunasadam

Paldiski Lõunasadam (sadama kood: EE PLS) on ASi Tallinna Sadam koosseisus olev sadam Paldiskis, Pakri poolsaare edelarannikul, Pakri lahe kirdeosas, Paldiski Põhjasadama kõrval. 
Sadama põhitegevusteks on Eesti eksport-, import- ja transiitkaupade käitlemine. Paldiski lõunasadamas käideldakse peamiselt ro-ro-laste, vanametalli, puitu, turvast ja naftasaadusi. Oluliseks tegevusvaldkonnaks on naaberturgudele mõeldud uute autode transiit ja müügieelne teenindus.
Sadama geograafilised koordinaadid on .
Sadama territoorium hõlmab 118,7 ha maa-ala ja 147 ha veeala.
Sadamas on 10 kaid üldpikkusega 1850 m. Suurim sügavus kai ääres on 15,5 m. Suurim võimalik laev: pikkus 250 m, laius 45 m, süvis 14,5 m.
Kavandamisel on uue kai rajamine, mida kasutada sõjavarustuse transpordil ning tuuleparkide teenindamisel. Laienduse maksumust hinnatakse kuni 56 miljoni euroni.
Paldiski lõunasadama tööstuspark.
Paldiski lõunasadama tööstuspark kogupindalaga 21 ha asub Paldiski lõunasadamas.
Paljassaare sadam

Paljassaare sadam (sadama kood: EE PAS) oli ASi Tallinna Sadam koosseisu kuuluv sadam, mis asub Tallinna lahe ääres Paljassaare poolsaarel Paljassaare tee 28. Alates 10.08.2022 Paljassaare sadama pidaja on OÜ Hundipea. Hundipea OÜ asutati 04.12.2019 eesmärgiga muuta Paljassaare sadama-ala Tallinna uueks rohelinnaosaks. 
Sadama andmed.
Sadama territoorium hõlmab 436 000 m2 maa-ala ja 355 000 m2 veeala.
Sadamas on 11 kaid üldpikkusega 1859 m. 
Suurim sügavus kai ääres on 9 m. 
Suurim võimalik laev: pikkus 190 m, laius 30 m, süvis 8,6 m.
Ajalugu.
Tallinna Merekalasadam.
1949. aastal moodustati Kalarannas asunud Kalasadamas Tallinna Merekalasadam, mille ülesandeks olid kalalaevade teenindamine (laadimine lossimine, väikeremont jm), kõigi Eesti kalalaevade tehnilise seisukorra kontrollimine ja kalamajanduslikud kaubaveod. Tallinna Merekalasadama sadamaülevaatajad töötasid Pärnus, Narva-Jõesuus, Kuressaares ja Kõrgessaares. 
Kui 1960. aastail võeti Paljassaares järk-järgult kasutusele uusi rajatisi ookeanilaevade jaoks, müüdi senine vana kalasadam (572 m kaid, ehitised jm) 1968. aastal Kolhoosidevahelisele Laevatehasele. Sadamatehase basseinis tegutsenud tehase nr 7 (endine tehas nr 36) tootmisplats Kaubasadamas, anti mais 1960. aastal NSV Liidu mereväe poolt Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogule üle ja nimetati 1960. aastal ümber Tallinna Laevamehaanika Tehaseks. 1965. aastast nimetati aga Tallinna Laevaremonditehaseks. Tehases remonditi ja ehitati ookeani kalalaevu.
1969. aastal valmis Paljassaare poolsaare idakaldal uue Tallinna Merekalasadama põhikompleks (portaalkraanad, 1,5 km kaid, külmhoone mahuga 13 000 t jm). Paljassaare tee ääres asusid ka TK "Eesti Kalatööstus" Laevaremonditehas, ja hiljem Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondise "Ookean" Laevaremonditehas; ("Судоремонтный завод Эстонского п/о рыбной промышленности "Эстрыбпром"").
Paljassaare sadam.
1992. aastal anti seni koondisele Eesti Kalatööstus kuulunud varad Tallinna Merekalasadamas ehk Uues Kalasadamas üle riigiaktsiaseltsile Tallinna Sadam.
2018. aastal otsustas Tallinna Sadam loobuda sadamapidamisest ja müüa oma varad Paljassaare sadamas.
Ajategurimajandus

Ajategurimajanduses on niihästi maksud kui ka palgad proportsioonis tööajaga. See omadus eraldab ajategurimajanduse teistest majandustest, kus muud tegurid kui aja jooks on maksuarvestamise aluseks. Süsteemi on põhjalikult kirjeldanud rootsi leidur Karl Gustafson, aga juba majandusteadlane Silvio Gesellil oli mõtteid ajateguril rajaneva majanduse kohta. 1976. aastal Rootsi liberaalse rahvapartei liige Anders Gernandt pani ettepaneku parlamendile "ajamaksu" kehtestamisest.
Tagapõhi.
Ajategurimajandus lähtub oletustest, et nüüdisaegsed majandused põhinevad asjaoludel, mis ei soodusta kõiki neid, kes peavad nendele asjaoludele alluma, ning et majanduste kahjud kaoksid, kui majandused põhineksid loodusseadustel. Nüüdisaegsete süsteemide ebaõiglus on ajategurimajanduse põhimõtete järgi tingitud sellest, et tänapäeval ei ole olemas kindlaid reegleid majanduse haldamiseks ega asjade väärtuse määramiseks. Ajategurimajandus haarab kinni "aja" objektiivsest konstantsusest, mille ulatust ei või reguleerida ega mõjutada poliitilised otsused, ja lähtub sellest, et see konstant on majanduse kõige õiglane alus.
Otstarve.
Ajategurimajanduse otstarve on asendada tulusüsteemi tehtud tööde eest kehtestatud lõivudega, mis arvestatakse "ajas". Ajategurimajanduses kapital ei või suureneda ajaga ilma selleta, et suurenemisele vastav töö on tehtud. Ajategurimajanduse eesmärk on siduda kapitali väärtus loodusliku konstandiga samal viisil kui ruumalal ja kaalul on kindlad ühikud. Niimoodi raskendatakse pettusi ja spekuleerimist.
Kriitika.
On kritiseeritud, et ajategurimajandus on teostamiseks liiga teoreetiline ja et see lähtub eeldusest, et kõigil maksukohuslastel on töö.
Fenool

 
Fenool ehk hüdroksübenseen (varem ka hüdroksübensool või ka karboolhape) C6H5OH on mürgine valge kristalne (sulamistemperatuur 40,5ºC) aine, lahustub vees mõõdukalt (8,3 g/100 ml). 
Fenooli 5%-list vesilahust kasutatakse meditsiinis antiseptikumina. Seetõttu öeldakse, et fenoolil on spetsiifiline "haigla lõhn". 
Keemiliselt olemuselt kuulub fenool aromaatsete ühendite klassi – benseeni molekulis on üks vesinikuaatom asendatud hüdroksüülrühmaga. Fenool astub kergesti elektrofiilsetesse asendusreaktsioonidesse (SE) aromaatse tsükli osavõtul. Fenooli OH-rühm omab nõrgalt happelisi omadusi ja reageerib tugevate alustega, moodustades fenolaate:
C6H5OH + NaOH → C6H5ONa + H2O.
Paljud karboksüülhapped on fenoolist happelisemad. Teiselt poolt on fenool happelisem kui alifaatsed alkoholid.
Fenooli kindlakstegemiseks saab kasutada lihtsat värvustesti, nn Liebermanni fenoolikatset: fenoolile lisatakse väävelhapet ja naatriumnitritit ning seejärel valatakse see lahus ülehulgas olevasse leelise vesilahusesse.
Keemiatööstuses kasutatakse fenooli fenoolformaldehüüdvaikude ja epoksüvaikude tootmisel ning vähemal määral muude keemiasaaduste lähtematerjalina.
Nukleosüntees

Nukleosüntees on tuumareaktsioon, mille puhul luuakse aatomituumasid olemasolevatest nukleonidest. Algne nukleosüntees (mida nimetatakse ka tuumageneesiks) toimus vahetult peale Suurt Pauku kui kvark-gluuonplasma jahtus alla kümne miljoni kelvini ja moodustusid esimesed nukleonid. Mõni minut pärast suure paugu toimumist algas prootonite ja neutronite liitumine kergeteks aatomituumadeks (põhiliselt liitium-7 ja berüllium-7). Edasine nukleosüntees toimub juba tähtedes kas tuumasünteesi või tuumafissiooni kaudu ning kosmilise kiirguse tõttu.
Suure Paugu nukleosüntees.
Suure Paugu nukleosüntees toimus universumi eluea esimese viie minuti jooksul. Peale kvark-gluuonplasma jahtumist temperatuurini, kus tugev vastasmõju ületas kvarkide ja gluuonite soojusliikumise kineetilise energia, tekkisid prootonid ja neutronid, mis hakkasid omakorda ühinema aatomituumadeks. Esimese kolme minuti jooksul tekkis enamik praegu universumis leiduvast vesinik-1-st ehk prootiumist, vesinik-2-st ehk deuteeriumist, heelium-3-st ja heelium-4-st. Pärast teist minutit algas ka veidi raskemate tuumade (liitium-7 ja berüllium-7) süntees. Raskemate tuumade sünteesini Suur Pauk siiski ei jõudnud, kuna universumi kiire paisumise ja jahtumise tõttu ei jätkunud enam nukleosünteesiks vajalikku energiat.
Nukleosüntees tähtedes.
Nukleosüntees tähtedes toimub nende evolutsiooni käigus ja toodab tuumasünteesi teel keemilisi elemente süsinikust kaltsiumini. Tähed on suured "tuumaahjud", milles vesiniku ja heeliumi tuumad liidetakse raskemateks tuumadeks prooton-prooton-ahela (põhiline protsess Päikesest jahedamates tähtedes) ja CNO tsükli (põhiline protsess päikesest kuumemates tähtedes) kaudu.
Eriti oluline on süsiniku süntees, kuna selle loomine heeliumist on kogu protsessi pudelikaelaks. Süsinikku toodetakse tähtedes läbi kolmikalfa protsessi, milles kaks heeliumi tuuma ühinevad berülliumi tuumaks, mis omakorda ühinedes veel ühe heeliumi tuumaga, muutub süsiniku tuumaks. Süsinik on tähtedes ka põhiliseks vabade neutronite allikaks, mille tulemusena on võimalik s-protsess (aeglaste neutronite neelamine rauast raskemate tuumade loomiseks).
Tähtede tuumasünteesi saaduse paisatakse universumisse laiali vananevate tähtede väliskihi eemaleheitmisel või kantakse laiali päikesetuulega.
Plahvatuslik tuumasüntees.
Plahvatuslik tuumasüntees toimub näiteks supernoova plahvatusel ja toodab lühiajalise (mõned sekundid), kuid intensiivse tuumareaktsioonide purskega rauast raskemaid elemente. Sellises plahvatuses sünteesitakse kiire fusiooni teel elemente, mis asuvad räni ja nikli vahel. Samuti võivad toimuda protsessid nagu r-protsess, milles plahvatuses tekkinud vabade neutronite kiire neelamise tulemusena tekivad neutronrikaste raskete elementide tuumad. Need protsessid on loonud meie looduslikult eksisteerivad radioaktiivsed elemendid (näiteks uraani ja tooriumi).
On olemas ka rp-protsess, milles toimub kiire vabade prootonite neelamine koos neutronitega, kuid selle protsessi roll tuumasünteesi juures on veel ebaselge.
Mati Turi

Mati Turi (sündinud 20. jaanuaril 1968 Tartus) on eesti rahvusvaheliselt tunnustatud ooperilaulja (tenor).
Ta õppis Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis (lõpetas 1988) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias koorijuhtimist Ants Üleoja dirigeerimisklassis. Seejärel täiendas ta end ooperitenorina, õppides Soomes Jaakko Ryhäneni käe all.
Aastatel 1992–2004 laulis ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris ja esines selle solistina paljudes kontserdipaikades. Ta on teinud koostööd mitme tuntud muusikakollektiiviga ning dirigentide Eric Ericsoni, Robert Cannetti, Howard Armani, Herbert Böcki, Paul Hillieri, Tõnu Kaljuste, Olari Eltsi, Arvo Volmeri, Eri Klasi ja teistega.
Mati Turi esineb aeg-ajalt ka sooloartistina. Eriti silmapaistev koostöö on andeka pianisti Martti Raidega. Ansambel Mati Turi ja Martti Raide on erakordne nähtus Eesti kammermuusikas. Maailmas kõrgelt tunnustatud tenori Mati Turi repertuaar ulatub barokist tänapäeva muusikani ning ta on vaieldamatult üks juhtivaid ooperisoliste.
Ta on laulnud Adamsi ooperis "Nixon Hiinas", Dvořáki "Näkineius", Britteni ooperites "Lucretia teotamine" ja "Koovitaja jõgi", Haydni ooperites "Üksik saar", "Elu kuu peal", "Armida" ja Verdi "Othellos".
Mati Turi nähtav ooperilaulja karjäär algas alles 2005.-2006. aasta paiku, kui ta oli jäänud vabakutseliseks. 2005 tegi ta kaasa Tampere Ooperis Kokkoneni "Viimastes kiusatustes" ning Soome on andnud talle ooperilaval järjest innustust ja tuge. Siitkaudu on temast ka mujal maailmas rohkem teada saadud: Kokkola Ooperis laulis ta Bizet' "Carmenis" ja Bergi "Lulus", Soome Rahvusooperis peaosalist Pauli Korngoldi "Surnud linnas", siis Mihkel Kütsoni käe all Schleswig-Holsteinis Busoni "Doktor Faustis" ning vähetähtis pole olnud ka pidev esinemine Erkki-Sven Tüüri ooperis "Wallenberg" rahvusooperis Estonia.
2011. aastal debüteeris ta peaosalisena Hollandis Enschedes resideeriva Nationale Reisopera Richard Wagneri monumentaalses ooperis "Siegfried". See oli Mati Turi esimene lavaline kokkupuude Wagneri ooperiga. (P. Kuusk 03.10.11) 2012. aastal laulis ta samas teatris Siegfriedi osa ka "Nibelungide sõrmuse" viimase ooperi "Jumalate hukk" lavastuses. "Wagneri laulmise taga on olnud mu õpetaja Jaakko Ryhänen," on Mati Turi öelnud. (A. Laasik 05.09.11)
Nixon Hiinas

"Nixon Hiinas" ("Nixon in China") on John Adamsi kolmevaatuseline ooper Alice Goodmani libretole. See esietendus Houstoni ooperiteatris 1987. aastal.
Ooper on eriline ajakajalise poliitilise teema poolest, kuigi järgib barokkooperi vormi.
Ooperi muusika on minimalistlik ja sel on 1940. aastate bigbändide muusika mõjutusi.
Baškiirid

Baškiirid (endanimetus "башҡорттар") on turgi rahvas, kelle peamine asuala on Venemaal Uuralite lõunaosas Baškortostanis ja naaberaladel. Kõnelevad turgi keelte kõptšaki-bulgaari rühma kuuluvat baškiiri keelt, paljud baškiirid peavad emakeeleks tatari keelt.
Baškiiride hulgas on levinud sunniitlik islam.
Arv.
Baškiire on 1,8 miljonit, neist
2021. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 112 baškiiri (55 meest ja 57 naist). Neist 27 emakeel oli baškiiri keel ja 38 olid Eesti kodanikud.
Ajalugu.
Baškiiride elualad allusid keskajal Kuldhordile ja seejärel selle järglasriikide valitsejatele: Kaasani khaanile, Nogai khaanile ja Siberi khaanile. Läänepoolsed alad allutati 1555. aastal Moskva tsaarile.
Aastatel 1735–1741 toimus baškiiridel ülestõus Kusyumi juhtimisel, millest ellujäänud osavõtnud ja noorukid saadeti Balti kubermangudesse maa- ja merevägedesse. Baškiirid osalesid ka Salavat Julajevi juhtimisel Jemeljan Pugatšovi ülestõusus (1773–1774).
Klinghofferi surm

"Klinghofferi surm" ("The Death of Klinghoffer") on John Adamsi ooper, mille esmaesitus oli Brüsselis 1991. aastal.
Ooperi süžee tugineb tõsielusündmustel, kui Palestiina Vabastusorganisatsiooni terroristid kaaperdasid 1985. aastal reisiparvlaeva Achille Lauro ja viskasid üle parda ameerika juudist ja ratastooliinvaliidist ärimehe Leon Klinghofferi. 
Libreto on kirjutanud Alice Goodman.
Ooperit on süüdistatud antisemiitlikkuses.
Anchorage

Anchorage on linn Ameerika Ühendriikides Alaska osariigis, osariigi suurim linn. Asub rannikumadalikul ulatudes Chugachi mägede madalamate nõlvadeni. Anchorage'is elab 41% Alaska elanikest.
Kliima.
Anchorage'is valitseb lähisarktiline kliima. Öökülmavaba periood kestab pisut üle 100 päeva.
Kõige soojema kuu juuli keskmine õhutemperatuur on +15 °C. Juuni ja august pole oluliselt külmemad. Kõige külmemad kuud on detsember ja jaanuar, mil keskmine õhutemperatuur on −9 °C. Igas kuus on esinenud sooja üle +10 °C. Anchorage'i kõrgeim õhutemperatuur +33,3 °C on mõõdetud 25. juunil 1953. Detsembrist märtsini on esinenud külma alla −30 °C, absoluutne miinimum −38,8 °C on mõõdetud 3. veebruaril 1947. Juulis pole kunagi esinenud öökülma (kuu absoluutne miinimum +1 °C).
Anchorage on sajune paik. Aastas sajab keskmiselt 408 mm vihma ja 1765 mm lund. Üksnes maist septembrini on lumi haruldane.
Kõige rohkem vihma sajab augustis ja septembris, vastavalt 74 ja 73 mm. Kõige vähem sajab vihma aprillis (13 mm, aga lund pole arvestatud). Kõige rohkem lund sajab detsembris (375 mm). Kõige lumerikkamal talvel (1954/55) sadas 337 cm lund.
Linna läheduses on tegevvulkaane. Seetõttu sajab mõnikord harva vulkaanilist tuhka. Näiteks juhtus seda 2009. aasta märtsis-aprillis, eelmine kord 1992. aastal.
Ajalugu.
Linn asutati 1914. aastal raudtee-ehitajate asulana, sinna ehitati Alaska Raudtee peakorter.
Anchorage'is asuvad Alaska Anchorage'i ülikool ja Alaska loomaaed. 10 km linnast lõunas asub Ted Stevensi Anchorage'i rahvusvaheline lennujaam.
Majandus.
Anchorage on tähtis sadamalinn ja raudteesõlm. Elanike peamised tegevusalad on avalik haldus, sõjavägi, naftatööstus ja turism. Linnas on kaks sõjaväebaasi: Elmendorfi õhujõudude baas ja Fort Richardson.
Atika piirkond

Atika piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka keskosas. Hõlmab Ateena, Pireuse, Elefsína, Mégara, Lávrio ja Marathoni linna, samuti väikese osa Peloponnesose poolsaarest ning Salamína, Aígina, Pórose, Ýdra, Spétsese, Kýthira ja Antikýthira saare.
Piirkond koosneb kaheksast piirkonnaüksusest ("perifereiakí̱ enóti̱ta"). 2011. aastani koosnes ta neljast maakonnast ("nómos"). Ida-Atika ja Lääne-Atika piirkonnaüksus ühtivad varasemate maakondadega. Ateena maakond on jagatud Põhja-, Lääne-, Kesk- ja Lõuna-Ateena piirkonnaüksuseks. Pireuse maakond on jagatud Saarte ja Pireuse piirkonnaüksuseks.
Kantsel

Kantsel ehk räästool on põrandast või maapinnast kõrgemal asetsev rinnatise taga asuv kõnetool, millelt vaimulik peab kogudusele jutlust.
Kantslid on peale protestantlike ja katoliku kirikute ka mošeedes (minbar) ja sünagoogides.
Nimetus.
Sõna "kantsel" on eesti keelde tulnud saksakeelsest sõnast "Kanzel", mis omakorda pärineb itaalia sõnast "cancelli" ('võre, tõkked').
Ajalugu.
Kristlikus kirikus peeti jutlust algselt ambonilt, mis paiknes kooriruumi ja löövi vahel.
Mida suuremaid kirikuid hakati ehitama ja mida tähtsamaks muutus jutlus, seda kõrgemaid kantsleid hakati rajama ja seda kunstilisemalt neid hakati kujundama. Jutluse kuuldavuse huvides paigutati kantsel sageli löövi keskele ning varustati kõlakatusega.
Kantsel ja ambon tänapäeva katoliku kirikus.
Pärast reformatsiooni kasvas jutluse tähtsus, mistõttu paljudes kirikutes rajati luksuslikud kantslid. Paljudes protestantlikes kirikutes on kantselaltar: kantsel on toodud altari kohale ning moodustab altariga ühtse konstruktsiooni. See väljendab sõna ja sakramendi üheväärsust.
Katoliku kirikutes, kus on säilinud vanad kantslid, kasutatakse neid tänapäeval harva, sest Teise Vatikani kirikukogu liturgiareform muutis missa korda. Võeti uuesti kasutusele ambon – kõrgem koht, kust loetakse jumalasõna ning tõlgendatakse seda homiilias. Saksamaal paikneb kõrgendatud altarisaare eesääres enamasti spetsiaalne pult (mida sageli samuti nimetatakse amboniks) jumalasõna lugemiseks, homiiliaks ning teiste jumalasõnaga seotud tekstide ettekandmiseks. Tridenti missas jutlustatakse sageli ikka veel kantslist.
Väliskantslid.
Eriti palverännukirikutele rajati väliskantslid, et oleks võimalik väga suurele rahvahulgale jutlust pidada ning reliikviaid näidata. Väliskantslisse pääseb kas kiriku seest ukse kaudu või spetsiaalse välistrepi kaudu.
Väliskantsliks nimetatakse ka sama otstarbega palkonit või rõdu portaali kohal. 
Jutlus ja kantsel.
Luteri kirikud.
Luteri kirikutes on kantslil siseruumis oluline koht altari kõrval, sest luteri liturgias on jutlusel oluline osa. Martin Luther pidas jutlust oluliseks, kuid nägi jumalateenistust ühtse tervikuna, mis koosneb liturgiast, jutlusest ja muusikast.
Kalvinistlikud kirikud.
Kalvinistlikes kirikutes võib kantsel paikneda lausa altari kohal. Erinevalt Martin Lutherist pidas Jean Calvin jutlust liturgiast ja muusikast olulisemaks.
Katoliku kirikud.
Kantslid on olemas ka katoliku kirikutes, kuid katoliku missas ei ole jutlus nii oluline kui näiteks luterlikus ja katoliiklikus jumalateenistuses. Preester võib kogudusele jutlust pidada altari ees seistes.
Õigeusu kirikud.
Õigeusu kirikutes ei loeta jutlust kantslist, vaid ambonilt.
Kantslite kujundus.
Kantslid võivad olla väga kunstipäraselt kujundatud. On olemas barokk-, rokokoo- ja klassitsistlikke kantsleid.
Sillamäe rand

Sillamäe rand on Sillamäe linna supelrand.
Sillamäe supeland asub endise Kannuka küla maadel ja Kannuka panga jalamil.
Rand on valdavalt kivine.
Rannast linna poole asub heakorrastatud park.
Naeruväärsed eputised

"Naeruväärsed eputised" on Moliére´i 1659. aastal kirjutatud komöödia.
Sapporo (õlletootja)

Sapporo (jaapani keeles サッポロビール株式会社 "Sapporo Bīru Kabushiki-gaisha") on Jaapani õlletootja, mille peakorter asub Tōkyōs Shibuyas. See on asutatud 1876. aastal Sapporos.
Üks tuntumaid marke on Yebisu (ヱビス, Webisu), mida hakati tootma juba 1890. aastal ja uuesti 1971. aastal.
Jubba Airways

Jubba Airways on Somaalia lennufirma, asutatud 1998. aastal.
Baasid on Dubais ja Muqdishos.
Raivo Adlas

Raivo Adlas (sündinud 31. jaanuaril 1940 Kiisal) on eesti näitleja, lavastaja ja teatripedagoog.
Haridus.
Raivo Adlas on lõpetanud 1958. aastal Tallinna 22. Keskkooli, 1964. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna mullanduse erialal ja 1965. aastal ETÜ Vanemuise teatri õppestuudio. Aastatel 1986–1989 täiendas ta end Leningradis Georgi Tovstonogovi režiilaboratooriumis. 
Töö ja looming.
Raivo Adlas on töötanud aastatel 1968–1991 Vanemuise teatris näitleja ja lavastajana. 1980. aastal oli ta ka Heino Elleri nimelise Muusikakooli näitlejameisterlikkuse õppejõud. 
Aastatel 1990–1993 oli Raivo Adlas Tartu rahvakultuurikeskuses Sinimandria teatrijuht, 1993–1995 Pärnu teatris Endla ning 1995–2020 taas Vanemuise teatri näitleja. Aastatel 1995–1999 oli ta ka Tartu Mart Reiniku Gümnaasiumi teatriklassi õppejõud. 
Raivo Adlas on mänginud paarikümnes filmis, näiteks „Lindpriid” (1971, režissöör Vladimir Karasjov), „Üks mu sõber“ (2011), „Õnn tuleb magades“ (2016; mõlema režissöör Mart Kivastik), "Polaarpoiss" (2016, režissöör Anu Aun), „Klassikokkutulek 3: Ristiisad“ (2019, režissöör René Vilbre). Viimases mängitud Ratastooli-Aksli rolli on esile tõstnud mitu filmikriitikut. 
Ta on mänginud ka telesarjades, telelavastustes („Koerad”, 1968) ja kuuldemängudes („Võitlus”, 1978).
Isiklikku.
Raivo Adlase abikaasa oli näitleja Kais Adlas, kes oli Epp Kaidu ja Kaarel Irdi tütar. Raivo ja Kais Adlase poeg on valguskunstnik Priidu Adlas.
Bulgaria Air

Bulgaria Air (bulgaaria keeles България Ер) on Bulgaaria rahvuslik lennufirma, mis on asutatud 2002. aastal pankrotistunud riikliku lennufirma Balkan Bulgarian Airlines baasil. Kodulennujaam on Sofia lennujaam. Bulgaria Air teenindab 22 sihtkohta 16 riigis.
Lennukipark.
Bulgaria Airil on järgmised lennukid (1. oktoobri 2009 seisuga):
Koodijagamine.
Bulgaria Airil on koodijagamise lepingud järgmiste lennufirmadega:
City Star Airlines

City Star Airlines oli Šotimaa lennufirma, mis asutati 2003. aastal. Ettevõte teatas tegevuse lõpetamisest 30. jaanuaril 2008.
Torgu vallateede loend

"Siin on loetletud Torgu valla teid (riikliku teeregistri teenumbritega, sulgudes tee pikkus)."
Saue tänavate loend

Siin on loetletud Saue linna tänavaid (ees teeregistri kood, järel tänava pikkus)
Keila tänavate loend

"Siin on loetletud Keila teid ja tänavaid. Ees teenumber riiklikus teeregistris, järel tee pikkus."
Yuba City

Yuba City on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis, Sutteri maakonna halduskeskus.
Elanike arv oli 2020. aastal 70 117 (2006. aastal 36 800, linnastus 165 000).
Loksa tänavate loend

"Siin on loetletud Loksa teid ja tänavaid. Esimeses veerus on teenumber riiklikus teeregistris, viimases aga tee pikkus."
Fresno

Fresno on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis, Fresno maakonna halduskeskus. See asub San Joaquini oru keskosas.
Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 542 107. Aastal 2010 oli elanikke 494 665. See on rahvaarvult osariigi viies linn. Aastatel 1960–2000 suurenes linna elanike arv 133 929-lt 427 652-ni.
Linna nimi tähendab hispaania keeles saart kui puuliiki. Linna nimi tuleneb sellest, et neid puid kasvab palju San Joaquini jõe kaldal.
Fresno linn tekkis 1872. aastal Central Pacific Railroadi raudteepeatuse juurde. Fresno sai linnaõigused 1875. aastal.
2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 50,6% rahvastikust valged, 12,6% aasialased, 8,3% afroameeriklased ja 1,7% põlisameeriklased. Ladinaameeriklaste osakaal (sõltumata rassist) oli 2020. aastal 50,5%, millega oli Fresno San Antonio ja El Paso järel riigis suuruselt kolmas linn, kus ladinaameeriklased enamuses olid.
Linnas tegutseb California State University süsteemi kuuluv ülikool, mis on asutatud 1911. aastal.
Linnas asub Fresno Yosemite'i rahvusvaheline lennujaam, mis on ühteaegu tsiviil- ja sõjaväelennujaam.
Linna läheduses asub mitu looduskaitseala, näiteks Yosemite rahvuspark (100 km kaugusel), Sierra metsakaitseala (64 km), Kings Canyoni rahvuspark (100 km) ja Sekvoia rahvuspark (120 km).
Sõpruslinnad.
Fresnol on üheksa sõpruslinna:
Charlotte (Põhja-Carolina)

Charlotte on linn Ameerika Ühendriikides Põhja-Carolina osariigis, Mecklenburgi maakonna halduskeskus.
Charlotte on osariigi suurim linn. Linna elanike arv oli 2008. aastal 696 000 ja 2016. aastal 842 000.
Charlotte asutati 1755. aastal ja sai nime George III abikaasa Mecklenburg-Strelitzi Sophia Charlotte'i järgi.
Charlotte on USA suurim finantskeskus New Yorgi ja San Francisco järel. Linnas on Bank of America peakorter ning Wells Fargo idaranniku keskus.
Charlotte on Ameerika jalgpalli meeskonna Carolina Panthers kodulinn. Seal baseerub ka korvpalliklubi Charlotte Hornets.
Ida-Makedoonia ja Traakia piirkond

Ida-Makedoonia ja Traakia piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Kreeka kirdeosas. Hõlmab ajaloolise Traakia edelaosa ja Makedoonia idaosa.
Piirkond koosneb kuuest piirkonnaüksusest ("perifereiakí̱ enóti̱ta"). Dráma, Xánthi, Rodope ja Évrose piirkonnaüksus ühtivad varasemate maakondadega ("nómos"). Varasem Kavála maakond on jagatud Kavála ja Thásose piirkonnaüksuseks.
Teine Laadoga lahing

Teine Laadoga lahing ehk pealetungioperatsioon Iskra oli Saksa Wehrmachti ja Nõukogude Punaarmee üksuste vaheline lahing Teises maailmasõjas, mille tulemusel murti Saksa vägede Leningradi blokaadirõngas idasuunalt. Lahingus osales ka 658. Eesti Pataljon Podolovo ja Krasnõi Bori küla vahel. 
658. Eesti Pataljoni osalus lahingus.
Saksa vägede koosseisu kuulunud 658. Eesti Pataljonile algas lahing algas 19. märtsil 1943. aastal kell 4.35 hommikul Punaarmee pealetungiga, mille eesmärk oli vallutada Gattšina ja tungida edasi Narva jõeni. Nõrgalt kindlustatud kohast rinde keskosas õnnestus Punaarmeel läbi tungida. Hiljem piirasid eestlased koostöös Saksa üksustega nad sisse ja hävitasid kotti jäänud väeosad koos Luftwaffega. Lahingus üles näidatud vapruse eest esitati kaheksa meest väidetavalt esimeste eestlastena Raudristi saamiseks.
Tänav

Tänav on linnas või muul tiheasustusalal paiknev sõidukite ja/või jalakäijate liiklemiseks mõeldud infrastruktuuri rajatis. Keskajast alates on eristatud tänavat ning teed ja alusel, et tänav on reeglina sillutatud ning tee mitte. Tänavavõrgu võib jagada peatänavateks ja kõrvaltänavateks, ent kogu tänavavõrk on reeglina avalik ruum, st seda on õigus kasutada igal inimesel. 
Vana-Rooma.
Vana-Rooma linnades oli alati kaks peatänavat – Cardo (põhja-lõuna telg) ja Decumanus (ida-lääne telg), mis ristusid linna südames. Selle ristumiskoha ümbrusse ehitati linna kõige olulisemad avalikud hooned ning sinna kerkis ka foorum, turuplats, mis asus iga Rooma impeeriumi linna keskmes.
Keskaeg.
Keskaegsed linnatänavad olid nii ruumipuuduse tõttu kui kaitseotstarbel (ründajad eksisid ära) reeglina kitsad, pimedad ja käänulised, heal juhul sillutatud munakividega. Keskaegsed tänavad olid ka väga mustad, kuivõrd kogu solk visati otse akendest välja tänavaile. 
Renessanss.
Renessansiajal hakati linnade südamete väljanägemisele rohkem tähelepanu pöörama ning hakati tegelema väljakute ja tänavaruumi kujundamisega. Sellegipoolest jäid tänavad kitsasteks, ebamugavateks ja ohtlikeks. Olgugi et Prantsusmaa ja Inglismaa pealinnades anti juba 17. sajandil välja korraldusi, et peatänavate ääres elavad inimesed peavad öötundideks oma aknale põleva küünla paigutama, et möödujad teed näeksid, jäid tänavad öötundideks kottpimedaks ja ohtlikuks. Selliste esindustänavate nagu Regent Street Londonis, rue de Rivoli Pariisis, Ringstrasse Viinis jt sarnaste loomiseni jõuti aga alles 19. sajandil. Siis hakati tõsisemalt mõtlema jalakäijate ja liiklusvahendite üksteisest eraldamise peale, sanitaarsuse ja tänavaplaani ühtsemaks muutmise peale (majade kõrgus sõltub tänava laiusest), esimesed suurlinnad said kanalisatsioonivõrgu ning tänavavalgustus jõudis selleni, et tänavaile paigutati laternad (1807 valgustati gaasilaternatega Pall Mall Londonis).
Tänava kaitsevöönd

Tänava kaitsevöönd on teemaa piirist väljapoole jääv kuni 10 m laiune ala, mille olemasolu ja täpne laius nähakse ette detailplaneeringus.
Teemaa

Teemaa on juriidiliselt eraldatud maa maantee tarindite ja elementide paigutamiseks ja korrashoiuks.
Teeseadus § 3 
Teemaa Eesti seaduses.
Avalikult kasutatava tee maakasutuse sihtotstarve on transpordimaa. Avalikult kasutatava tee omanikul on õigus anda teemaad maakasutust reguleerivate õigusaktide kohaselt kasutada teisele isikule ilma hoonestusõiguseta tingimusel, et see ei raskenda teehoidu ega halvenda liiklusolusid.
Misantroop

"Misantroop" on Molière'i komöödia.
Guangzhou Shi

Guangzhou Shi (hiina keeles 广州市 (toonimärkidega Guǎngzhōu Shì)) on allprovintsilinn (2. järgu haldusüksus) Hiinas, Guangdongi provintsi keskus. Asub Zhu Jiangi deltas Hongkongist 120 km kaugusel. Haldusüksuse keskus on Yuexiu linnarajoon ja keskasula Guangzhou linn. 
Haldusjaotus.
Guangzhou on allprovintsilinn. Halduslikult jaguneb 10 linnarajooniks ja 2 maakonna õigustega linnaks.
Transport.
Aastal 1997 avati Guangzhou metroo. Guangzhou oli Pekingi, Tianjini ja Shanghai järel neljas linn Hiina RVs, kus hakkas tööle metroo.
Guangzhou Baiyuni rahvusvaheline lennujaam, mis asub Huadu linnarajoonis, avati 2004. aastal.
1. jaanuarist [2007] on Guangzhou linnalistel aladel mootorrataste kasutamine keelatud.
Kodanlasest aadlimees

"Kodanlasest aadlimees" (prantsuse keeles "Le Bourgeois gentilhomme"; 1670) on Molière'i komöödia.
See on viievaatuseline valdavalt proosas komöödia-ballett – esitamiseks koos muusika, tantsu ja lauluga. Muusika lõi Jean-Baptiste Lully, tantsud Pierre Beauchamp, lavakujunduse Carlo Vigarani ja kostüümid Laurent d'Arvieux. Esiettekanne toimus Molière'i näitetrupi esituses 14. oktoobril 1670 Louis XIV õukonnas.
Näidend kujutab satiiriliselt kodanlust ja ühiskonnas kõrgemasse klassi pürgimist, heites nalja nii keskklassi kui ka aristokraatia üle. Tegevus leiab aset Pariisis kodanlase Jourdaini majas.
Ebahaige

"Ebahaige" ("Le Malade imaginaire") on Molière'i komöödiaballett kolmes vaatuses, tema viimane teos (1673).
"Ebahaige" peategelane Argan on mees, kes peab liialdatud surmahirmus end haigeks ja satub niiviisi arstide ohvriks. Teoses ei pilgata mitte ainult arste endid, vaid ka kogu nende ravimiskunsti.
Algselt kuulusid näidendisse ka tantsulised ja muusikalised vahepalad, mille komponeeris Marc-Antoine Charpentier.
Näidendi lavastuses 1673. aastal mängis Moliére peaosa. 17. veebruari etendusel tabas teda ennast ootamatu surm.
"Ebahaiget" on etendatud ka Eestis Vanemuise teatris (2011). Lavateos pälvis aga teatrikriitikute pahameele.
Bologna ülikool

Bologna ülikool ("Università degli Studi di Bologna") on ülikool Bolognas, üks suuremaid ülikoole Itaalias. Asutatud 1088. aastal, on see Euroopa (ja läänemaailma) vanim ülikool ning üks maailma vanemaid pidevalt tegutsenud ülikoole.
Bologna ülikoolis õppis 2021/22. õppeaasta seisuga 93 753 õpilast (sh 7630 rahvusvahelist õpilast), mis teeb sellest ühe suurima ülikooli Euroopas. Bologna ülikoolil on viis linnakut: Bologna, Forlì, Cesena, Rimini ja Ravenna, filiaal on ka Buenos Aireses. 
Bologna ülikoolil oli teaduses keskne roll nii keskajal kui ka renessansiajastul, seal said hariduse Mikołaj Kopernik ja veel mitmed märkimisväärsed matemaatikud. Vilistlaste seas on palju Itaalia teadlasi, peaministreid, ülemkohtu kohtunikke ja preestreid. [2]
Bologna ülikool on üks olulisi keskusi Euroopas semiootika vallas (Tartu ülikooli ja Århusi ülikooli kõrval). Ülikooli juhtivaid semiootikuid oli pikka aega Umberto Eco.
Ülikooli raamatukogu pärineb aastast 1605.
Süsteem.
Nüüdisajal saab ülikoolis õppida rohkem kui sajal erialal "Laurea" ja "Laurea breve" esimese astme kraadiõppes (õpe kestab kolm aastat). Esimese astme kraadile järgneb "Laurea specialistica" või "Laurea magistrale" ehk teise astme kraad, kus erialasid on samuti üle saja. Teise astme kraadiõpe kestab kaks aastat. 11 kursust on säilitanud varasemad reeglid ehk õpe toimub kohe viie- või kuueaastase tsüklina ("Laurea specialistica a ciclo unico" ja "Laurea magistrale a ciclo unico"). Kuueaastast õpet nõuavad meditsiin ja hambaravi. Pärast "Laureat" on võimalik omandada esimese taseme magistriõpe (üheaastane õpe). Pärast teise taseme kraadide omandamist saab edasi minna teise taseme magistriõppesse, erialakoolidesse või doktorantuuri. 
Ülikooli tase.
2022. aasta seisuga on Bologna Ülikool QS World Univeristy Rankingsi põhjal maailmas 166. kohal ja Itaalias esikohal.
Ferrara ülikool

Ferrara ülikool ("Università degli Studi di Ferrara") on ülikool Ferrara linnas Itaalias, asutatud aastal 1391. 2007. aastal õppis ülikoolis 24 647 üliõpilast.
Tuntumad vilistlased on Mikołaj Kopernik ja Paracelsus.
Guangzhou

Guangzhou (eesti keeles mööndav ka "Kanton"; hiina keeles 廣州/广州 ("Guǎngzhōu")) on linn Hiinas, Guangdongi provintsi ja Guangzhou Shi allprovintsilinna keskus. Asub Zhu Jiangi deltas Hongkongist 120 km kaugusel.
Guangzhou on osa Guangdongi-Hongkongi-Macau suurlinnastust, kus elab üle 86 miljoni inimese.
Transport.
1997 avati Guangzhou metroo. Guangzhou oli Pekingi, Tianjini ja Shanghai järel neljas linn Hiina RV-s, kus hakkas tööle metroo.
Guangzhou Baiyuni rahvusvaheline lennujaam, mis asub Huadu ringkonnas, avati 2004. aastal.
Mootorrattad.
1. jaanuarist 2007 on Guangzhou linnalistel aladel mootorrataste kasutamine keelatud.
Hebei linnarajoon

Hebei on linnarajoon Hiinas Tianjin Shis, osa Tianjinist. Asub Tianjini kesklinnast põhja pool. 
Jaguneb 10 linnaosaks:
Tianjin

Tianjin (hiina: 天津 ("pinyin"'is "Tiānjīn") on linn Hiinas. See on Tianjin Shi halduskeskus.
Huairou linnarajoon

Huairou (怀柔) on Hiina pealinna Pekingi linnarajoon. Keskus asub 50 km Pekingi kesklinnast põhja pool. 2001. aastani oli selle nimeks Huairou maakond.
90% on mägine ja 69% pindalast on metsaga kaetud. Huairou on oluliseks Pekingi joogiveega varustajaks. Seal kasvatatakse kastaneid, kreeka pähkelid, pirne ja aprikoose.
Huairous asub 20 km pikkune lõik Suurest Hiina müürist.
Huairous on 12 linna, 2 valda ja 287 küla.
Aleksei Savitš

Aleksei Nikolajevitš Savitš (ukrainapäraselt Oleksi Mõkolajovõtš Savõtš; 9. märts 1810 Puškarivka (praegu Sumõ rajoonis), Ukraina – 15. august 1883 Blagodat) oli astronoom.
Sõjaväelase poeg. Õppis 1834–1839 Tartu ülikoolis, samuti õppis Harkivi ja Moskva ülikoolis. Töötas 1839–1840 Tartu ülikoolis astronoom-vaatlejana , töötas hiljem Peterburis.
Sergei Scharbe

Sergei Bakonovitš Scharbe (vene keeles Сергей Баконович Шарбе; 18. september 1871 Peterburi – 22. oktoober 1932 Dnepropetrovsk, Venemaa) oli astronoom.
Ta oli arsti poeg, aadlik. Scharbe õppis Peterburis, lõpetas 1893. aastal sealse ülikooli matemaatikaosakonna. Õpingute ajal osales ta linna nivelleerimisel. 
1895. aastal lõpul määrati ta Tartu tähetorni assistendiks. 1904. aastal kaitses ta dissertatsiooni "Komeedi 1898 X orbiidi lõplik määramine" loengute pidamise õiguse saamiseks. 
Scharbe töötas Tartu Ülikoolis astronoomia eradotsendina 1904–1907, olles edasi ka tähetorni assistent. Pärast seda läks ta Jekaterinoslavi kõrgemasse mäekooli matemaatika õpetajaks. 1917. aastal kaitses ta Tartus magistridissertatsiooni "Oppolzneri meetod komeedi 1900 III lõpliku orbiidi määramiseks". Scharbe jätkas Jekaterinoslavis tööd matemaatikaõpetajana ja hiljem töötas avatud ülikoolis astronoomiaprofessorina.
Ta tegeles kuni surmani astronoomiliste vaatlustega. Astronoomias huvitasid teda põhiliselt matemaatilised küsimused, tuntud on tema tööd komeetide orbiitide määramise alal.
Alexander Scherer

Alexander Nicolaus Scherer (10. jaanuar 1772 Peterburi – 28. oktoober 1824 Peterburi) oli keemik.
Kirjanikust professori poeg. Töötas Tartu Ülikoolis keemiaprofessorina 1803–1804, hiljem ka Halle Ülikoolis ja Peterburis.
Johann Robert Schindelmeiser

Johann Robert Schindelmeiser (18. märts 1868 Kiperriški, Venemaa – surmaaeg teadmata) oli arstiteadlane ja farmakoloog.
Schindelmeiser oli puusepa poeg. Ta õppis Tartu Ülikoolis 1893–94. Ta oli sealsamas õpetatud apteeker farmaatsia ja farmakognoosia alal 1901–15, eradotsent 1915–17 ja dotsent 1917–18.
Matthias Jacob Schleiden

Matthias Jacob Schleiden (5. aprill 1804 Hamburg – 26. juuni 1881 Frankfurt) oli saksa botaanik. Botaaniline nimelühend on Schleid.
Arsti poeg.
Ta õppis algul Heidelbergi ülikoolis õigusteadust ning promoveeriti 1826 või 1827 õigusteaduste doktoriks. Seejärel pöördus ta kodulinna Hamburgi tagasi ning praktiseeris 1831. aastani seal advokaadina.
Et see tegevus teda ei rahuldanud, asus ta 1832 või 1833 Göttingeni ülikoolis arstiteadust õppima. Õpingute ajal hakkas ta üha enam huvituma loodusteadustest, eriti botaanikast. Sel alal oli ta põhiliselt professor Friedrich Georg Bartlingi õpilane. Ta läks 1835 Berliini ülikooli, õppis professor Johann Horkeli juures ning tegeles peamiselt taimeembrüoloogiaga.
Aastal 1839 promoveerus ta filosoofiadoktoriks ning sai Jena ülikoolis erakorraliseks professoriks. Aastal 1850 edutati ta korraliseks professoriks ning ta sai Jena ülikooli botaanikaaia juhiks. Jenas pidas Schleiden mitte üksnes loodusteaduste ja botaanikaloenguid, vaid õpetas ka antropoloogilisi, filosoofilisi ja kultuuriajaloolisi teemasid. Alexander von Humboldti kombel tahtis Schleiden äratada ja edendada haritud kodanlaste huvi loodusteaduste vastu.
Jenas kirjutas Schleiden artikleid fütogeneesist ja tegi kindlaks, taimede mitmesugused osad koosnevad rakkudest. Nii sai Schleidenist üks esimesi botaanikuid, kes sõnastas tookord kinnituseta rakuteooria (1838). Teda koos Theodor Schwanniga peetakse üheks rakuteooria rajajaks.
Ta sai aru 1831 šoti botaaniku Robert Browni poolt avastatud rakutuuma tähtsusest ning aimas rakkude jagunemise tähtsust. Schleiden oli ka üks esimesi saksa botaanikuid, kes aktsepteeris Charles Darwini evolutsiooniteooriat.
Aastal 1863 võttis Schleiden vastu kutse Tartu ülikooli, kus talle pakuti esimest taimekeemia (taimefüsioloogia) õppetooli. Ka Tartus tegi Schleiden ettekandeid haritud kodanlastele. Arusaamatuste ja tülide tõttu kirikuga pidi ta 1864 Dresdenisse tagasi pöörduma. Paksu verd tekitasid Schleideni loengud darvinismist.
Hiljem tegutses ta elu lõpuni eraõpetlasena Darmstadtis, Wiesbadenis ja Frankfurdis.
Oma teaduslikus loomingus oli Schleiden lähedane filosoof Jakob Friedrich Friesile, võideldes romantismiaegset meditsiini ja loodusteadusi mõjutanud spekulatsioonidega.
Välislingid.
Matthias-Schleiden-Institute Jena Ülikoolis
Wolfgang Heinrich Julius Schlüter

Wolfgang Heinrich Julius Schlüter (28. juuli 1848, Hannover – 14. jaanuar 1919, Königsberg) oli saksa keeleteadlane.
Ta oli trükikoja omaniku poeg. Õppis Tartu Ülikoolis 1869–1872, enne seda tudeeris ka Heidelbergi ja Göttingeni Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis saksa keele ja võrdleva keeleteaduse eradotsendina 1892–1914.
Ta töötas veel ka gümnaasiumiõpetajana ja raamatukoguhoidjana Tartu ülikooli raamatukogus. Ta oli korp! Estonia auliige.
Johann Friedrich Leberecht Schmalz

Johann Friedrich Leberecht Schmalz (25. juuni 1781 Wildenborn Zeitzi lähedal, Saksamaa – 23. mai 1847 Dresden) oli saksa põllumajandusteadlane.
Schmalz sündis suurmaaomaniku pojana. Ta tundis juba lapsena huvi põllumajanduse vastu ja sai isalt palju sellealaseid teadmisi. 1804 ja 1808 hakkas ta oma kaht mõisat ise valitsema. Mingit haridust tal polnud, kuid omandas oma praktiliste teadmistega suure autoriteedi ja 1812 usaldas Preisimaa valitsus talle laialdaste põllumajanduspiirkondade valitsemise Ida-Preisimaal. Esialgsetest raskustest hoolimata muutis ta need valdused kasumlikeks. Ühtlasi hakkas ta tegemaa kaastööd põllumajandusteemalistele ajakirjadele ja avaldas põllumajandusteemalisi kogumikke.
1821 valiti ta Leedus asuva põllumajandusühingu sekretäriks. 1829 kutsus Tartu ülikool ta põllumajanduse professoriks. Mõni kuu hiljem sai ta Jena ülikoolist filosoofiadoktori kraadi põllumajanduse alal.
Ta püüdis oma töödele anda võimalikult suure praktilise tähtsuse. Selleks loodi 1834 tema algatusel Vana-Kuustesse vastav õppeasutus. Kuigi see suleti kuba 1839, said seal väljaõppe paljud mõisavalitsejad ja hilisemad kõrgkooliõppejõud.
Scmalz võttis ette mitu teaduslikku retke Venemaa sisekubermangudesse, külastas ka Lõuna-Venemaad ja Krimmi.
Alates 28. veebruarist 1841 oli Schmalz riiginõunik. Teda autasustati Püha Anna ordeni 3. järguga.
1845 läks Schmalz erru ja tõmbus tagasi oma Kusseni mõisa Ida-Preisimaal (tänapäeval Vesnovo). 1847. aasta aprillis sõitis ta koos oma noorema tütre Claraga Glaubitzi valda oma venna Wilhelmi juurde. Tagasiteel külastas ta oma teist venda Karl Gustavit, kes töötas Dresdenis arstina. Seal ta haigestus ja suri 23. mail 1847. Ta maeti Glaubitzi valda.
Tema naine Amalia Auguste (sündinud Kuntze) suri 22. septembril 1843 Tartus. Neil oli 2 poega ja 4 tütart, sealhulgas Tartu ülikooli põllumajandusõppejõud ja filosoofiadoktor Hermann Schmalz.
Hermann Schmalz

Hermann Schmalz (31. juuli 1808 Ponitz, Saksamaa – 6. mai 1879 Kussen Ida-Preisimaa) oli saksa mõisaomanik ja haldusjurist. Ta tegeles põllumajandusega.
Mõisaomanikust professori poeg. Õppis Königsbergis ja Berliinis. Töötas Tartu Ülikoolis põllumajanduse õpetajana 1834–1838.
Bernhard Wilhelm Schmelzer

Bernhard Wilhelm Schmelzer (10. mai 1868, Riia – surma aeg teadmata) oli baltisaksa arstiteadlane.
Õppis Tartu ülikoolis 1885–1895, töötas sealsamas võrdleva anatoomia prosektorina 1905–1912.
Carl Ernst Heinrich Schmidt

Carl Ernst Heinrich Schmidt (1. juuni 1822 Jelgava – 27. veebruar 1894 Tartu) oli baltisaksa keemik ja arstiteadlane.
Ta oli apteekri poeg. Schmidt õppis Miitavi gümnaasiumis, alates 1838. aastast Berliini ülikoolis algul farmaatsiat ja kristallograafiat, seejärel analüütilist keemiat ja meditsiini. Tema õppejõudude seas olid anatoom Johannes Peter Müller ja keemik Heinrich Rose. 1844. aastast õppis ta Gießeni ülikoolis, kus kaitses keemik Justus von Liebigi juhendamisel filosoofiadoktori väitekirja. Seejärel õppis ja töötas ta Göttingeni Ülikoolis Friedrich Wöhleri laboratooriumis ning sai 1845. aastal meditsiinidoktori kraadi.
Seejärel naasis Schmidt Venemaale. Kõigepealt sõitis ta Peterburi, kus kvalifitseerus kõrgeima kategooria arstiks, seejärel hakkas tööle Tartu Ülikoolis. Ta oli aastatel 1846–1847 farmaatsia ja keemia eradotsent, 1847–1850 dotsent ja 1850–1892 professor, sellest 1852. aastani erakorraline professor.
Füsioloogilise keemia rajajana oli Schmidt üks esimesi, kes hakkas organismi vedelike ja neis haiguste puhul ilmnevate muutuste uurimisel kasutama keemilist analüüsi. Ta avastas maonõres soolhappe, veres karbamiidi ja suhkru, tegi kindlaks keemiliste elementide ebaühtlase jaotumise vereseerumi ja vereliblede vahel. Tegi palju Venemaa eri paigust toodud mulla-, savi-, turba- ja veeproovide ning fosforiidi, lubjakivi jms analüüse. Schmidt võttis kasutusele süsivesikute mõiste.
1873. aastal sai Schmidt Peterburi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks. 1878. aastal kaitses tema juhendamisel doktorikraadi hilisem nobelist Wilhelm Ostwald. 1894. aastal valiti Schmidt Eesti Looduseuurijate Seltsi esimeheks, kuid suri samal aastal.
Vaatamata laialdasele teaduslikule tunnustusele ei muutnud Schmidt oma tööstiili. Igal hommikul, kui just loenguid polnud, läks ta kell 8 laborisse ja töötas seal kuni kella 8-ni õhtul, pidades päeva jooksul vaid kaks tundi pausi lõunasöögiks ja vestlusteks. Ise ütles ta, et tema kodu uksed on alati üliõpilastele avatud.
Carl Schmidti abikaasa isa oli Tartu Ülikooli anatoomiaprofessor Alexander von Hueck ja tema tütrepoeg vene kunstiajaloolane Oskar Waldhauer.
Friedrich Schmidt

Carl Friedrich Schmidt (ka Fjodor Schmidt, vene: Фёдор Богданович Шмидт, 15. jaanuar 1832 Kaisma, Liivimaa – 8. november 1908 Peterburi) oli baltisaksa päritolu Venemaa Keisririigi akadeemik, geoloog, paleontoloog, stratigraaf ja botaanik.
Friedrich Schmidt sündis Kaisma mõisaomaniku Gustav Andreas Gottlieb von Schmidti ja Joachim Rudolf Hippiuse tütre Anna Margarethe pojana. Lõpetas Tallinna Kubermangugümnaasiumi ja õppis Tartu Ülikoolis 1849–1853, tudeeris ka Moskva Ülikoolis. Töötas Tartu Ülikoolis botaanika eradotsendina 1857–1859 ja Tartu Ülikooli Botaanikaaia direktori abina 1856–1859. 1902. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli auliikmeks. 
Aastatel 1859–1863 juhtis Amuuri-Sahhalini uurimisreise. 
Aastatel 1873–1900 oli Peterburi Teaduste Akadeemia Mineraloogia Muuseumi direktor ning 1874. aastast Keiserliku Teaduste Akadeemia akadeemik.
Uuris taimestikku ka Muhu saarel, Saaremaal ja Gotlandil ning lõi põhjapaneva taimegeograafilise jaotuse.
1902. aastal anti talle Wollastoni medal teadusliku töö eest geoloogia vallas.
Oswald Schmidt

Oswald Karl Alexander von Schmidt (19. jaanuar 1823 Kuressaare Kuressaare kreis Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 29. juuli 1890 Tartu Liivimaa kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa õigusteadlane.
Oswald Schmidt oli vaimuliku, Saaremaa superintendendi Gottlieb (Gottlob) Alexander von Schmidt (1795–1871) poeg. Ta õppis Tallinnas Keiserlikus Nikolai I Gümnaasiumis 1837–1841 ja Tartu Ülikoolis aastatel 1842–1846. Cand. jur. (1847), mag. jur. (1860), dr. jur. (1865).
Aastatel 1847–1850 oli ta Saaremaa sillakohtu notar, 1850–1858 Tartu rae ülemsekretär ja kuni 1860. aastani Liivimaa õuekohtu advokaat.
Ta töötas Keiserliku Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kohaliku (Liivi-, Eesti- ja Kuramaa) provintsiaalõiguse eradotsendina 1860–1866 ja professorina 1866–1890. Tema kitsam eriala oli provintsiaalõigus ja õigusajalugu. Kui 1870. aastatel tehti tsiviilprotsessi muudatusi, siis lähtuti tema esitatud ettepanekutest.
Ta oli aastatel 1869–1870 Tartu Ülikooli prorektori kohusetäitja, 1870–1882 prorektor ja 1882 ka õigusteaduskonna dekaan.
Oswald von Schmidt oli Saaremaa Uurimise Seltsi auliige.
Sacramento jõgi

Sacramento on jõgi Ameerika Ühendriikides California osariigis. Saab alguse Kaskaadidest Shasta mäe jalamilt. Voolab peamiselt lõunasse. Pikkus 719 km. Suubub koos San Joaquini jõega Sacramento lahte, moodustades delta. 
Jõe suudme lähedal asub Sacramento linn. 
Suuremad lisajõed on Pit, American River ja Feather.
Jõel asuvad Shasta tamm ja Shasta paisjärv.