tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mads Andersen

Mads Andersen (sündinud 1. märtsil 1995 Nuukis Gröönimaal) on taani maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2016).
Andersen sai 2011. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 21-aastaselt 2016. aastal. 
Ta on tulnud kahel korral Taani malemeistriks (2016, 2017). Taani võistkonna koosseisus on ta osalenud kahel maleolümpial (2014, 2016; mõlemal korral mängis teisel laual).
Bella ciao

"Bella ciao" ('hüvasti, kaunitar') on itaalia rahvalaul, mida esmalt hakkasid 19. sajandil laulma Põhja-Itaalia riisipõldudel töötavad "modinad", protestiks raskete töötingimuste vastu. Hiljem, Itaalia kodusõja ajal, sai laulust fašismivastaste partisanide hümn. Laulu erinevad versioonid on tänapäevani säilinud paljude rõhumisvastaste liikumiste tunnusmuusikana. Eestikeelset versiooni Heldur Karmo sõnadele esitasid Vello Orumets ja ansambel Laine, muudetud tekstiga versiooni "Bella Kont" on teinud ansambel J.M.K.E.
Hannes Tammet

Hannes Tammet (5. august 1937 Tallinn – 5. märts 2020) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Ta sündis kooliõpetaja peres.
Lõpetas 1954 Märjamaa keskkooli ja 1959 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) füüsika erialal. 1961–1964 oli TRÜ aspirant. 1969. aastal läbis neljakuulise täienduskursuse matemaatikas Kaasani Ülikoolis.
1995–1996 stažeeris pool aastat Fulbrighti stipendiaadina Minnesota Ülikoolis Minneapolises.
1998–1999 töötas pool aastat Visby programmi stipendiaadina ja külalisprofessorina Uppsala Ülikoolis.
Juba ülikoolis õppimise ajal töötas ülikoolis laborandina ning ülikooli lõpetamise järel füüsikakateedri assistendina ja vanemõpetajana. Aastail 1967–1983 töötas Tallinna Pedagoogilise Instituudi füüsikakateedri dotsendina, vanemteadurina, kateedrijuhatajana ja professorina.
1983. aastal siirdus tööle Tartu Riiklikku Ülikooli, kus töötas kuni pensionile jäämiseni 2014. aastal aeroelektrilaboratooriumi juhataja ja peateadurina, keskkonnafüüsika professorina, keskkonnafüüsikainstituudi juhataja ja vanemteadurina ning Tartu Ülikooli LOTE füüsika instituudi vanemteadurina.
Teadustöö.
Teadustöö valdkonnaks on olnud õhuelekter ja aerosoolifüüsika.
1969. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Aspiratsioonimeetod ioniseeritud õhu ja aerosoolide uurimiseks", juhendaja Jaan Reinet.
1978. aastal kaitses Leningradi Geofüüsika Peaobservatooriumis doktoriväitekirja "Aeroioonide liikuvusspektromeetria".
Avaldanud kokku üle saja kolmekümne teaduspublikatsiooni aerosool-ionisaatorite, aeroioonide loendurite, aeroioonide ja aerosooli liikuvusspektromeetria, aeroioonide ja aerosooli mõõtmise ja füüsika ning atmosfäärielektri teemadel, koostanud õppevahendeid ülikoolile. Juhendas üheksat kandidaadi- ja doktoritööd.
Lisaks kateedri ja instituudi juhatamisele oli Hannes Tammet ülikooli nõukogu liige, Küberneetikainstituudi spetsialiseeritud nõukogu (väitekirjade kaitsmise nõukogu) liige, Tartu Ülikooli geofüüsika teaduskraadi andmise nõukogu juhataja.
Rahvusvahelisel tasemel oli ta NSVL TA ametkondadevahelise geofüüsikakomitee atmosfäärielektrikomisjoni liige, Rahvusvahelise Atmosfäärielektrikomisjoni (International Commission on Atmospheric Electricity, ICAE) liige, ICAE viitsepresident ning 2003. aastast selle komisjoni eluaegne auliige. 1987. aastal oli XXI Üleliidulise õpilaste füüsikaolümpiaadi korralduskomitee esimees. 1995–2003 ajakirja Journal of Aerosol Science toimetuskolleegiumi liige. Oli mitme atmosfäärielektri ja aerosooliteaduste rahvusvahelise konverentsi korralduskomitees.
Praemuna

Praemuna on ühest või mitmest munast termilisel töötlemisel – praadimisel – valmistatud roog. Enim kasutatakse kanamuna.
Praemuna valmistamiseks asetatakse kuumale pinnale, sageli pannile, munasisu (munavalge ja rebu), mis vajaliku temperatuuri (munavalge alates 60 °C, rebu alates 65 °C) juures kalgenduvad. Saadud koageelile võib lisada maitseaineid. Kui muna on praetud vaid nii, et munakollane jäetakse vedelaks, nimetatakse seda härjasilmaks.
Levinud on praemuna serveerimine teiste roogade kõrvale, sageli hommikusöögi osana. Põhitoidusena pruugitakse vähe.
Kujutamine kunstis.
Hispaania maalikunstnik Diego Velázquez (1599–1660) on kujutanud munade praadimist maalil "Vana naine praetud munadega".
Varia.
Ameeriklane Travis Mizejewski suutis 2017. aastal süüa praemuna 1,09 sekundiga.
Alma Koskel

Alma Mathilde Koskel (kuni 1935 Johanson; 25. mai (vkj) / 6. juuni 1886 Painküla, Jõgeva vald, Laiuse kihelkond, Tartumaa – 30. aprill 1942 Tartu) oli eesti tarbekunstnik (eelkõige tekstiilikunstnik), pedagoog ja koolijuhataja.
Elulugu.
Sündis käsitöölise peres, õppis Painküla külakoolis, aastatel 1894–1904 A. Salomoni tütarlastekoolis Tartus, 1907–1910 mitmes käsitöö- ja kudumiskoolis Soomes, lõpetas 1910. aastal Helsingis Soome Kunstiühingu Joonistuskooli. 
Oli aastatel 1905–1907 koduõpetaja Võrumaal, 1910–1918 Tartu Naisseltsi käsitöö- ja kudumiskursuse juhataja ning 1919–1942 Tartu Naisühingu Kutsekooli juhataja.
Ajakirja Naiste Töö ja Elu toimetuse liige, Käsitöölehe kaastööline alates 1912. aastast ja tegevtoimetaja aastatel 1917–1923.
Kunstiühingu Pallas asutajaliige 1918. aastal ja liige 1919. aastani.
Oli aktiivne naisliikumise tegelane ja aastatel 1936–1940 Kodumajanduskoja liige. 
Teise Saksa okupatsiooni ajal vahistati süüdistatuna spionaažis ning hukati 30. aprillil 1942 tõenäoliselt Tartus.
Looming.
Tegutses tekstiilikunstniku ja portselanimaalijana. Esines näitustel alates 1909. aastast.
Lusikavarn

Lusikavarn oli endisaegne lusikate hoidmise puust varn, mis kinnitati rehetoas või talutoas söögilaua või keedukolde läheduses seinale.
Varna ühe külje sisse tahuti õnarus, mis jäi seina ja varna vahele ning kuhu lusikad vartpidi sisse pandi. Samalaadne varn oli ka kirveste jaoks.
Kaljuvee

Kaljuvee on eesti perekonnanimi. 
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kaljuvee 357 inimesel (189 mehel ja 168 naisel). Perekonnanime levikult on Kaljuvee meeste puhul 322. ja naiste puhul 439. kohal. Levinuim on see Põlva maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 10,03.
Koit (perekonnanimi)

Koit on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Koit on pandud 11 mõisavallas Harju-, Järva-, Lääne-, Pärnu-, Viljandi- ja Saaremaal. Nimede eestistamisel määrati Koit uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Korona, Kuulmann, Ratnik ja Soop. 
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Koit 416 inimesel: 183 mehel ja 233 naisel. Perekonnanimede levikult oli Koit meeste puhul 346. ja naiste puhul 267. kohal. Levinuim oli see Hiiu maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 19,03.
Amin Tabatabaei

Mohammad Amin Tabatabaei (pärsia keeles محمدامین طباطبایی; sündinud 5. veebruaril 2001 Teheranis) on iraani maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2018). 
Tabatabaei sai suurmeistriks 17-aastaselt 2018. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 2018. aastal Makatis peetud Aasia meistrivõistlustel jagas koos Wei Yi ja Lê Quang Liêmiga esikohta (koefitsientide põhjal jäi teisele kohale) ning tagas endale edasipääsukoha maailma karikaturniirile. 
Juulis 2019 võitis Tabatabaei Bieli lahtise turniiri. Septembris 2019 Hantõ-Mansiiskis alanud maailma karikaturniiril (128 osavõtjaga turniir nokautsüsteemis) sai ta turniiritabelis 95. asetuse. Avaringis võitis ta Bassem Amini, kuid teises ringis kaotas Jeffery Xiongile tulemusega 1:3 ja langes edasisest konkurentsist välja.
Võistkondlik esinemine.
Tabatabaei esines Iraani võistkonna koosseisus 2018. aastal Bathumis peetud maleolümpial (mängis kolmandal laual; Iraan sai 17. koha).
2016. aasta Ilmar Raua mälestusturniir

Ilmar Raua 50. mälestusturniir oli 2016. aastal Viljandis peetud Ilma Raua mälestusturniir males. 
27. juunist kuni 3. juulini 2016 Viljandis asetleidnud 55 osavõtjaga rahvusvahelise turniiri koosseis oli komplekteeritud peamiselt Eesti maletajaist. Turniiril osales mitu külalissuurmeistrit: Lätist Arturs Neikšāns ja Normunds Miezis, Leedust Aloyzas Kveinys, Valgevenest Aliaksiej Aliaksandraŭ ja Mikita Majoraŭ ning Ameerika Ühendriikidest Jaan Ehlvest. 
Lätit esindasid lisaks suurmeistritele rahvusvaheline meistrid Ņikita Meškovs, Toms Kantāns ja Rolands Bērziņš. Soomet esindas meister Tommi Luukkonen, Poolat naiste rahvusvaheline meister Anna Kantane.
Eesti maleparemikust osalesid suurmeistrid Kaido Külaots, Meelis Kanep ja Igor Švõrjov ning rahvusvahelised meistrid Olav Sepp, Tarvo Seeman ja Ottomar Ladva. Kaasa tegid ka tulevased rahvusvahelised meistrid Juri Krupenski, Andrei Šiškov ja Ilja Siroš.
Turniiri peakohtunik oli FIDE arbiiter Marek Kolk, kohtunik Gert Elmaste ja turniiridirektor Toomas Valgemäe. Mängiti Šveitsi süsteemis 9 vooru.
Turniiri lõpptulemus.
Turniiril jagasid esikohta neli maletajat: Aliaksandraŭ, Neikšāns, Meškovs ja Külaots. 
Naistest oli edukaim poolatar Anna Kantane (üldarvestuses 24. koht). Järgnesid Mai Narva (26. koht) ja Triin Narva (33. koht).
Talvistu

Talvistu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Talvistu uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ehrstein, Erin, Grünberg, Krusberg, Martinson, Taavel, Tahlfeldt, Tamberg, Tanmann, Tentz, Teppue, Tiidemann, Torro, Treiberg, Vahman, Verner ja Vinter. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Talvistu Eestis 16 mehel ja 27 naisel.
Lemsalu (perekonnanimi)

Lemsalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Lemsalu uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Glaser, Laurson, Leemann, Leemberg, Lembek-Lemberg, Lemberg, Lemberk, Lembork, Lemvald, Libermann, Lossmann, Lunter, Päbus ja Prink. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Lemsalu Eestis 38 mehel ja 48 naisel.
Uurali kaja

"Uurali kaja" on soome-ugri ja samojeedi rahvaste teemaline püsinäitus Eesti Rahva Muuseumis.
Näitust valmistati ette aastatel 2008–2016 ja see avati ERMi vastvalminud majas 2016. aasta oktoobris. Ekspositsioon hõlmab 1100 m2, paikneb kuues saalis ja neid ühendavates käiguteedes ning läbib kahte korrust. Fookuses on riigita soome-ugri ja samojeedi rahvad ning nende kultuur. Eksponeeritud on 19 uurali rahva etnograafilisi esemeid, multimeediavahendite abil on esindatud 25 rahvast. Oma rahvusriigiga eestlased, soomlased ja ungarlased on sel näitusel käsitletud vaid riivamisi.
Põhiosa näituse etnograafilistest eksponaatidest, nagu rõivad, tarbeesemed ja tööriistad (ligikaudu kümnendik ERMi soome-ugri esemekogust) pärineb 20. sajandi esimesest poolest ja keskpaigast, vanimad eksponaadid aga isegi 19. sajandi algusest. Neid täiendavad multimeediainstallatsioonid, sh puutetundlikud ekraanid info ja mängudega, spetsiaalselt näituse jaoks valminud soome-ugri rahvaste lugudel põhinevate animafilmide paneelid, valgusjõgi jms. Ekspositsiooni elustab ka hiiglaslik, kogu näitust kattev heliinstallatsioon. 
Näituse ülesehitus.
"Uurali kaja" esimeses sissejuhatavas saalis saab ülevaate uurali rahvaste arvukusest ja asualadest, keelkonna keelepuuinstallatsioon näitlikustab soome-ugri ja samojeedi keelte sugulust ning võimaldab kuulata vanimaid ühistüvega sõnu. Teine saal jätkab teemat: siin selgitatakse uurali rahvaste geneetilise suguluse küsimust, näidatakse videomaterjali abil nende tänapäeva eluolu ning tutvustatakse eri autorite vaateid-tähelepanekuid soome-ugri rahvaste kohta alates vanimatest kirjapanekutest kuni nüüdisaegsete teadlaste ja kirjanike mõteteni. 
Keskne osa jaotub nelja saali vahel: valgusjõel liikuv külastaja suunatakse esmalt permi, siis volga, seejärel läänemeresoome ja viimaks põhjarahvaste saali. Rahvad on rühmitatud keelelise ja geograafilise läheduse ning eluviisi alusel. Kõike seob ja raamistab meeste-naiste suhete teema: kuidas nende traditsioonilised rollid ja ülesanded väljenduvad maailmamõistmises, igapäevases elukorralduses ja materiaalses kultuuris; kuidas need rollid teineteist täiendavad ning kas või kuidas need on muutunud. Ajaliselt hõlmab ekspositsiooni põhiosas kajastatav soome-ugri rahvaste eluolu tinglikult 20. sajandi esimest poolt. 
Permi rahvaste saal tutvustab komisid ja udmurte neile omase koduse maailma kaudu komi tare ja udmurdi aida näitel. Volga rahvaste saalis saab tutvuda maride, ersade ning mokšadega. Keskmes on pulmapeostseen: udmurdi neiu ja mari noormehe abiellumine näitab lähedasi suhteid kahe naaberrahva vahel. Läänemeresoome rahvaste saalis on neli põhiteemat: karjala saun, vepsa alepõllundus, lahkunute mälestamine vadjalastel ning liivi merekalastus. Põhjarahvaste saalis on keskselt eksponeeritud saami koda, handi metsalaager ja mansi kosimisrituaal.
Näituse meeskond.
Näituse tegemisega oli seotud kokku ligikaudu 200 inimest.
Oniomaania

Oniomaania (kreeka keeles ὤνιος "ṓnios" – 'müügiks' ja μανία "maanía" – 'hullumeelsus') (kõnekeelne tegijanimi šopahoolik) on vastupandamatu vajadus pidevalt asju osta. Kellett ja Bolton väidavad, et oniomaania on kontrollimatu tung, kui inimene kulutab palju raha ja aega ostmistegevuseks ja tulemuseks on sotsiaalsed, isiklikud ja rahalised raskused. Paljudel inimestel on oniomaania isiksushäire või impulsihäire. Seda on nimetatud ka sõltuvushäireks.
Oniomaaniaga kaasnevad tihti ärevus, ainete kuritarvitamine ja söömishäired. Inimesed, kel on vastupandamatu vajadus osta, kalduvad oma tundeid halvasti mõistma ja nad ei saa oma negatiivsete tujudega hakkama. Tavaliselt saab sõltuvus alguse teismelisena või kahekümnendates eluaastates ning on krooniline. Enam põevad seda naised kui mehed. Oniomaania pole vaid neil, kes ostavad ülemäära palju asju, vaid hõlmab ka neid, kes veedavad tavatult palju aega ostukohtades või mõtlevad pidevalt, et peaks asju ostma, aga nad ei osta neid. Tänu internetikaubandusele on oniomaania üks internetisõltuvuse oluline alaliik. 
Oniomaania võib esineda koos patoloogilise kogumistungiga, kuid sageli on inimesele olulisem ostmise protsess kui vajadus neid asju hiljem omada ja kasutada. Inimene võib nautida näiteks internetioksjonil pakkumiste tegemist, allahindlustel "soodsa hinnaga" asjade saamist, vana töötava eseme asemele uue mudeli hankimist jmt.
Oniomaaniat ravitakse antidepressantidega.
Sodar

Sodar on meteoroloogiline mõõteriist, mida kasutatakse tuulte kiiruste ja suundade profileerimiseks. Sodarid kasutavad tuulte kiiruste ja suundade määramiseks atmosfääris turbulentsil tekkivat helilainete hajumist. 
Nimetus "sodar" on tulnud ingliskeelsest nimetusest "SOnic Detection And Ranging" – heliline tuvastamine ja kauguste määramine. 
Sodarisüsteeme kasutatakse maapinnast eri kõrgustel esinevate tuulte kiiruse mõõtmisteks ja maapinnalähedase atmosfäärikihi termodünaamilise struktuuri määramiseks.
Sodarisüsteemid on põhimõtteliselt sonarid, mida kasutatakse veekeskkonna asemel õhus. Täpsemalt on tegu sonarisüsteemi alamtüübiga, mis on tuntud akustiliste Doppleri efektil toimivate voolu profileerijatena. Inglise keeles nimetatakse sodareid ka kajaloodideks ("echo sounder") ja akustilisteks radariteks ("acoustic radar").
Astri Arena

Astri Arena on Tartu Lõunakeskuses asuv sisejääväljak. See avati 2005. aastal ning seal mängib oma kodumänge jäähokiklubi Tartu Välk 494.
Tin Ujević

Augustin Josip "Tin" Ujević (5. juuli 1891 – 12. november 1955) oli horvaadi luuletaja, keda kõige sagedamini nimetatakse 20. sajandi Horvaatia kirjanduse suurimaks luuletajaks.
Kui Ujević oli noor, siis kavatses ta pühendada oma elu poliitikale, kuid pärast osalemist Jugoslaavia natsionalismiga seotud tegevustes aastatel 1912–1918 kaotas ta huvi poliitika vastu ja alustas boheemlaslikku elu, arendades sellega suurt huvi kirjanduse vastu.
1996. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1996. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 31. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 3.–11. veebruarini Ruhpoldingis Saksamaal.
Tulemused.
Mehed.
10 km sprint.
Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 88 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: Patrice Bailly-Salins 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
20 km eraldistart.
Kuupäev: 4. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 88 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: Tomasz Sikora
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
4 x 7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 22 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
10 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 6. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: ? võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
Naised.
7,5 km sprint.
Kuupäev: 8. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 72 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: Anne Briand
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
15 km eraldistart.
Kuupäev: 3. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid:72 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: Corinne Niogret
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
4 x 7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 16 võistkonda 
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
7,5 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 6. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 14 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1995: &lt;br&gt;
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Tulemused
Medalid.
 Korraldajariik
Josefa de Iturbide y Huarte

Josefa de Iturbide y Huarte (22. detsember 1814 – 5. detsember 1891) oli Mehhiko printsess (1822) ja printsess Iturbide (1865). 
Ta oli esimese Mehhiko keisri Agustín I ja keisrinna Ana Maria tütar.
Niks

Niks (ka "(lõnga)viiul", nikats) oli endisaegne lõngakerimisel kasutatud abivahend, mis kaitses kätt.
See oli puust, harva luust pulgake pikkusega 10–15 cm. Niksi mõlemast otsast umbes 1 cm kaugusel oli tehtud sisselõige. Pulga südamik oli otsast kuni sisselõikeni õõnestatud ning sealt jooksis lõng läbi.
Pošehhonje

Pošehhonje on linn Venemaal Jaroslavli oblastis, Pošehhonje rajooni keskus. Asub Sogoža jõe vasakul kaldal, Rõbinski veehoidla idakalda lähedal, 151 km Jaroslavlist loode pool.
Linnaõigused sai 1777. aastal.
2017. aastal oli linnas 5867 elanikku.
Linnas on toiduainete- ja puidutööstuse ettevõtted.
André Antoine

André Antoine (31. jaanuar 1858 – 23. oktoober 1943) oli Prantsuse näitleja, näitejuht, režissöör, kirjanik ja kriitik, keda tuntakse modernismi isana Prantsusmaal.
Elulugu.
André Antoine töötas Pariisis Archeri teatris näitlejana. Talle ei meeldinud, mis suunas Prantsuse teater liikus. Teatrites mängiti ainult klassikat, operette, farsse ja komöödiat. Kirjandusse tulid uued tegijad uusimate ideedega. Esile kerkis Émile Zola, keda Antoine austas. Antoine tahtis lavastada Émile Zola dramatiseeringut. Kuna teatri põhitrupp keeldus pakkumisest, siis Antoine tegi enda trupi, kellega nad lõid Vaba Teatri (originaalis Théâtre Libre). Antoine kasutas oma lavastustes modernismi põhijooni (kolmemõõtmeline ruum, lava tõepärasus), mis erines teistest teatritest. Antoine’i järgi on teater katselabor, kus tuleb ilmsiks tõeline inimsuhe ja ühiskond oma headuses ja pahes. 30. märtsil 1887 esietendus neli lühinäidendit. Publiku ja kriitikute reaktsioon oli positiivne. Sellele järgnes juba 11 lavastust, kus kasutati paljude uute kirjanike teoseid, keda tavateatrid omaks ei võtnud (sh Ibsen). 
Vaba Teater.
Väidetavalt hõlmasid Vaba Teatri lavateosed nii realismi kui ka naturalismi. Teatris peeti realismiks enamasti 19. sajandi liikumist, mis kasutab dramaatilisi ja stiililisi konventsioone näidendite ja draamatekstide autentsuse ja „päriselu” toomiseks teatrilavale, samal ajal kui naturalismi peetakse tavaliselt selle jätkuks, kui üritatakse luua täiuslik illusioon reaalsusest. Naturalismi juhib sageli darvinism ja selle vaade inimestele kui pärilikkuse ja keskkonna kujundatud käitumuslikele olenditele. Antoine arvas, et meie keskkond määrab meie iseloomu ja ta alustas sageli harjutusi, luues komplekti, seaded või keskkonna, mis võimaldaks näitlejatel uurida nende tegelasi ja nende käitumist suurema autentsusega. Sageli palkas ta ainult koolitamata näitlejaid, kuna ta arvas, et oma aja kutselised näitlejad ei suuda reaalseid inimesi reaalselt kujutada. Aastal 1894 loobus Antoine omaenda teatri juhtimisest ning sai kutse Gymnase'i ja kaks aastat hiljem Odéoni teatrisse. Suure võlgnevuse tõttu lahkus ta 1914. aastal Odéonist ja pöördus kino poole.
Filmikarjäär.
Vahepeal viibis ta lühikest aega İstanbulis, et aidata luua Istanbuli Linnateater (originaalis "Istanbul Büyükşehir Belediyesi Şehir Tiyatroları"). Kui algas I maailmasõda, naasis ta Pariisi. Aastatel 1915–1922 lavastas ta Pierre Decourcelle’i Autorite ja kirjanike kinematograafia seltsi (originaalis "Société cinématographique des auteurs et gens de lettres") egiidi all mitu filmi, kohandades kirjanduslikke või dramaatilisi teoseid, näiteks "La Terre" (eesti k "Maa"), "Les Frèrese korsed" (eesti k "Korsika vennad") ja "Quatre-vingt-treize" (eesti k "Üheksakümmend kolm"). Ta rakendas filmimisel naturalismi põhimõtteid, omistades tähtsust maastikele, looduslikele elementidele, mis määravad peategelaste käitumise, ning kasutades harrastusnäitlejaid, kes polnud vana teatrivormiga seotud. Antoine on mõjutanud selliseid filmitegijaid nagu Mercanton, Capellans Hervil ja teda on nimetatud neorealismi tõeliseks isaks.
Karantiin

Karantiin on inimeste või loomade, ka teatud piirkonna eraldamine nakkushaiguste ja taimekahjustajate levimise tõkestamiseks ning nende kolde likvideerimiseks.
Sõna päritolu.
Sõna karantiin kasutuse ajalugu läheb 14.‒15. sajandi veneetsia keele sõnani "quarantena", mis tähendab neljakümmet (itaalia keeles "quaranta" -&gt; "quarantino") päeva eraldatust, mida nõuti laevadega Veneetsiasse saabujatelt musta surma katkuepideemia ajal. Linna saabujate sedalaadi isolatsiooni nõuti 1377. aastal Ragusa linnriigis (tänapäeva Dubrovnik), kus isolatsiooni perioodiks oli kolmkümmend (itaalia keeles "trenta" -&gt; "trentino") päeva, kuid Veneetsias kehtestati 1374. aastal pikem periood. 17. sajandil oli fraas kasutusel prantsuse keeles "quarantaine de jours" ladina keele "quadraginta" kaudu ning jõudis ka teistesse Euroopa keeltesse.
Rõbinski veehoidla

Rõbinski veehoidla (vene keeles Рыбинское водохранилище) on paisjärv Venemaal Volga jõel, Šeksna jõe suudmealal.
Veehoidla pindala on 4580 km² ja maht 25,4 km³. See jääb Tveri, Vologda ja Jaroslavli oblasti alale.
Rõbinski veehoidla rajati 1930. aastate lõpus ja 1940. aastate alguses. Tammi hakati ehitama 1935. aastal ja aprillis 1941 alustati veehoidla täitmist. Rajamise ajal oli see maailma suurim tehisveekogu.
Veehoidla lõunakaldal asub Rõbinski hüdroelektrijaam.
Lev Abramov

Lev Ioahhimovitš Abramov (vene keeles Лев Иоахимович Абрамов; 14. juuni 1911 Varssavi – 29. veebruar 2004 Moskva) oli Nõukogude Liidu maleametnik, malefunktsionäär, maletaja ja malekohtunik, kirimale rahvusvaheline meister (1979), rahvusvaheline arbiiter (1957). 
Abramov sündis Varssavis, kuid varsti pärast sündi kolis ta perekonnaga Peterburisse. Ta lõpetas Leningradi ehitusinstituudi ja töötas sõja ajal NSV Liidu Riiklikus Kaitsekomitees. Pärast sõda asus elama Moskvasse.
Maletajana täitis Abramov 1940. aastal klassikalises males meistrinormi. Ta on tulnud esikuuikusse Leningradi (1939) ja Moskva meistrivõistlustel (1958) ning pääsenud mängima NSV Liidu meistrivõistluste poolfinaalturniirile. Kirimales saavutas ta parima tulemuse 6. Euroopa meistrivõistlustel (1968–1972), kus jagas 2.–3. kohta.
Abramov tegutses maleametniku ja malefunktsionäärina. Ta oli aastatel 1956–1959 
NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva Kehakultuuri ja Spordi Üleliidulise Komitee maleosakonna ülem, 1961–1966 NSV Liidu Maleföderatsiooni aseesimees ja 1957–1969 Rahvusvahelise Kirimaleföderatsiooni (ICCF) asepresident.
Nikolai Krogius

Nikolai Vladimirovitš Krogius (vene keeles Николай Владимирович Крогиус; 22. juuli 1930 Saratov – 14. juuli 2022 New York) oli saksa ja Skandinaavia juurtega Venemaa maletaja, malekohtunik ja maleliteraat, varem ka Nõukogude Liidu maleametnik ja malefunktsionäär, rahvusvaheline suurmeister (1964), rahvusvaheline arbiiter (1985). 
Haridus ja elukäik.
Krogius lõpetas 1953. aastal Leningradi Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. Sealt sai ta ka kandidaadi- (1969) ja doktorikraadi (1980) psühholoogias. Aastatel 1978–1980 töötas ta Tšernõševski-nimelises Saratovi Riiklikus Ülikoolis psühholoogiakateedri juhatajana ja 1981–1983 Moskvas Kehakultuuri Riiklikus Keskinstituudis malekateedri juhatajana. 
1990. aastatel töötas ta Venemaa Haridusakadeemia Pedagoogikateooria Teadusuurimisinstituudis peateadurina.
Maleametnik ja malefunktsionäär.
Detsembris 1980 reorganiseeriti NSV Liidu Riikliku Kehakultuuri- ja Spordikomitee maleosakond malespordivalitsuseks, mille ülemaks (1981–1989) sai eksmaailmameister Tigran Petrosjani eestkostel suurmeister Krogius. 
Krogius tegutses ka malefunktsionäärina: aastatel 1981–1990 oli ta NSV Liidu Maleföderatsiooni aseesimees ja 1986–1990 Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) asepresident.
Maletajakarjäär.
Maletajana täitis Krogius meistrinormi 1952. aastal. Suurmeistriks sai ta 34-aastaselt 1964. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. NSV Liidu meistrivõistlustel on ta neljal korral tulnud esikümnesse (1958, 1961, 1964, 1967). Parima tulemuse saavutas ta 1967. aasta meistrivõistlustel Thbilisis, kus tuli seitsmendaks. Aastavahetusel 1970/1971 Hastingsi turniiril jagas Krogius Lajos Portischi järel 2.–6. kohta.
1965. aastal tuli Krogius Hamburgis NSV Liidu võistkonna koosseisus Euroopa võistkondlikuks meistriks.
1990. aastatel osales Krogius seenioride maailmameistrivõistlustel, kus parimaks tulemuseks jäi 1993. aastal Bad Wildbadis esikoha jagamine koos kolme teise maletajaga (MM-tiitel läks Mark Taimanovile).
Maailmameistri sekundant.
Krogius oli 1972. aastal maailmameister Boriss Spasski sekundant Reykjavíkis aset leidnud MM-tiitlimatšis Spasski-Fischer.
Ameerika Ühendriikides.
Alates 1998. aastast elas Krogius koos perega Ameerika Ühendriikides. Tal oli Venemaa ja USA kodakondsus.
Isiklikku.
Ta valdas täiuslikult saksa keelt.
Ilyashev &amp; Partners Õigusbüroo

Ilyashev &amp; Partners Õigusbüroo OÜ on õigusbüroo, mis osutab õigusteenuseid kõigis peamistes õiguse valdkondades. Ettevõttel on kontorid Ukrainas, Venemaal ja Eestis. Sellel on suurim võrguesindus Ukrainas.
Ajalugu.
Ettevõte on asutatud 1997. aastal Kiievis Ukrainas. 1999. aastal avati esimene piirkondlik kontor Harkivis.
2013. aastal avati kontor Dnipros.
2016. aastal avati filiaal Tallinnas.
2017. aastal hakkas ettevõte ametlikult vastu võtma tasu "bitcoin"'ides.
2019. aasta oktoobris avas "Ilyashev &amp; Partnerid" oma kontori Odessas, seejuures muutudes Ukrainas suurimaks juriidiliste ettevõtete võrgustikuks.
Kaasused.
2003. aastal osales ettevõte RE-le Antonov kuuluva Kanada ja Belgia valitsuse seeria An-124-101 (Ruslan) lennukite aresti alt vabastamises. Lennukid tagastati pärast 19-kuulist aresti all hoidmist ja kohtulikku arutamist.
2007. aastal oli ettevõte Ukraina suurima veetranspordiettevõtte Ukrrichflot omandamise lepingu saatja, samal aastal nõustas ettevõtet Antonov 600 miljoni dollari suuruse lepingu sõlmimisel NATO-ga.
2010. aastal tegi Ilyashev &amp; Partnerid juriidilist ekspertiisi ettevõtte PZU Ukraina jaoks, mis esmakordselt paigutas oma aktsiad Varssavi fondibörsile. PZU meelitas vahendeid 1,99 miljardi dollareid, mis oli 2010. aastal suuruselt teine tehing Euroopa turul.
2019. aasta detsembris esindas ettevõte edukalt juhtiva tööriistade ja seadmete riikliku tarnija Budpostach huve konflikti - ettevõtte laos toimunud tulekahju kindlustuslahenduses. Ettevõte haldas kindlustushüvitisi, mida maksti oma kliendile, kellest sai 2019. aastal Ukraina kindlustusturul suurim ja Ukraina ajaloos üheks suurematest.
Saavutused.
Juriidiliste ettevõtete Top 50 alates 1999
Ukraina juriidiliste ettevõtete Top 3 (2019)
Parimad Ukrainas konfliktide lahendamises Chambers Global arvates (2019, 2020)
Bezau

Bezau on alev ja vald (saksa "Marktgemeinde") Bregenzerwaldis Austria Vorarlbergi liidumaal Bregenzi ringkonnas. Bezau on aasta läbi populaarne turismisihtkoht oma läheduse tõttu suusakuurortidele ja matkaradadele. Selle maaliline kirik on ehitatud 1906. aastal ja on pühitsetud pühale Jodokile. Veel üks vaatamisväärsus on kohaliku ajaloo muuseum "(Heimatmuseum)", mis asub traditsioonilises puidust kodus.
Ajalugu.
Bezaud on esmamainitud kui Baezenowe 1249. aastal. Oma kiriku ehitamisega 1497. aastal sai Bezaust autonoomne kogudus. 1656. aastal asutati kaputsiinide klooster. Alates 1806. aastast on Bezaus töötanud Bregenzerwaldi piirkonna ringkonnakohus. 1902. aastal avati 35,32 km pikkune kitsarööpmeline raudtee Bregenzerwaldbahn. See raudtee ühendas Bregenzit Bezauga kuni 1983. aastani.
Vainu tänav

Vainu tänav on mitme Eesti asula tänava nimi:
Lõugas (iste)

Lõugas oli endisaegsetes elamutes istemüür või istekivi kolde eesserval või ka kõrval. See võis olla ka koldemüüri jätk, millel tuletegemise ajal istuti. 
Lõugas oli üle Eesti erinevate (murde)nimedega, nagu "leelõugas", "lõuakivi", "lõukapaas", "koldepae". Lääne-Eestis ka "korjakivi", "korjapae"; põhjarannikul "arinakivi", "arin"; Saaremaal "koldemüür".
Julija Sokolovska

Julija Sokolovska (ukraina keeles Юлія Сергіївна Соколовська; sündinud 12. aprillil 1985) on Ukraina poliitik ja riigiametnik.
Töökäik.
Sokolovska oli 29. augustist 2019 kuni 4. märtsini 2020 Ukraina sotsiaalpoliitika minister.
Sihitisesõnastik

Sihitisesõnastik on Eesti Keele Instituudi elektroonilises sõnastikusüsteemis EELex koostatud verbirektsioonide sõnastik. See on mõeldud eeskätt edasijõudnud eesti keele õppijale (B2- ja C1-keeleoskustase).
Sõnastiku on aastatel 2015‒2019 koostanud ja toimetanud Tartu Ülikooli töörühma liikmed Natalia Vaiss, David Ogren, Helena Metslang ja Raili Pool.
2020. aasta seisuga sisaldab sõnastik ligikaudu 400 sagedasemat eesti keele sihilist tegusõna koos sihitise käände kasutamise teabega, mida illustreerivad näitelaused. Sõnastik ilmub ainult elektrooniliselt ning seda täiendatakse jooksvalt.
Abiks sihitise käände valimisel.
Sihitis on lauseliige, mis kuulub sihilise tegusõna juurde ning näitab, kellele või millele on tegusõnaga väljendatud tegevus suunatud. 
Eesti keeles saab sihitis olla kas osa- või täissihitis. Kummaga on konkreetses lauses tegu, seda on vahel raske õigesti kindlaks määrata isegi eesti keelt emakeelena kõneleval ja kirjutaval inimesel. 
Käändevalikult on sihitisel aga rohkem variante, sest sihitis võib olla kas
Sõnastik abistab kasutajat infoga, millised tegusõnad nõuavad alati osastavas käändes sihitist ning millistega on võimalik kasutada nii osastavas, omastavas kui ka nimetavas käändes sihitist.
1977. aasta Pärnu maleturniir

1977. aasta Pärnu suveturniir oli 1977. aasta suvel Pärnus korraldatud maleturniir mitme külalismaletaja osavõtul. 
Pärnus 16 osavõtjaga turniirile oli kutsutud Eesti maleparemiku kõrval kolm suurmeistrit, Moskva meister Sergei Sokolov ja naiste maailmameister Nona Gaphrindašvili. Kõik kolm suurmeistrit – Aivars Ģipslis (Läti), Boriss Gulko (Moskva) ja Volodõmõr Tukmakov (Ukraina) – olid NSV Liidu meistrivõistluste medalistid (Ģipslis, 1966/1967; Tukmakov, 1972; Gulko, 1975).
Eesti maleparemikust mängisid turniiril Iivo Nei, Aarne Hermlin, Aleksander Veingold, Hillar Kärner, Helmut Luik, Boris Rõtov, Gunnar Uusi, Rein Etruk ja Valter Heuer.
Turniiri lõpptulemus.
Turniiri võitis kahepunktilise eduga Tukmakovi ees Boriss Gulko (hea vorm tõi talle aasta lõpul ka NSV Liidu meistrikulla). Tukmakov sai kaks kaotust: Sokolovilt ja Rõtovilt, Ģipslis kaotas Tukmakovile ja Veingoldile. Nei suutis kaotusi vältida.
Paremusjärjestus.
1. Gulko 12,5 punkti, 2. Tukmakov 10,5 p, 3.–5. Nei, Sokolov ja Hermlin 9,5 p, 6.–7. Veingold ja Kärner 8,5 p, 8.–9. Ģipslis ja Luik 7,5 p, 10. Rõtov 7 p, 11. Uusi 6,5 p, 12. Etruk 6 p, 13. Gaphrindašvili 5,5 p, 14. Heuer 5 p, 15. Endel Kivioja 3,5 p, 16. Ants Tamme 3 p.
Yannick Pelletier

Yannick Pelletier (sündinud 10. septembril 1976 Bielis Berni kantonis) on Šveitsi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2001). 
Pelletier sai 1995. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 24-aastaselt 2000. aastal (FIDE kinnitas 2001. aastal). Pelletier on esimene Šveitsi malesuurmeister, kes on sündinud Šveitsis.
Ta on kuuekordne Šveitsi malemeister (1995, 2000, 2002, 2010, 2014, 2017).
2009. aastal pääses Pelletier FIDE presidendi nominatsiooni kaudu mängima maailma karikaturniirile Hantõ-Mansiiskis (nokautsüsteemis peetav 128 osavõtjaga turniir), kus sai turniiritabelis 98. asetuse. Avaringis võitis ta 32. asetuse saanud Bu Xiangzhi tulemusega 1,5:0,5, kuid teises ringis kaotas teisele hiinlasele Li Chaole 3,5:4,5.
Võistkondlik esinemine.
Pelletier on Šveitsi võistkonna koosseisus esinenud 11 maleolümpial (1996–2016), seejuures esimesel laual mängis 1996., 1998., 2010., 2012., 2014. ja 2016. aastal. Šveitsi edukamad esinemised Pelletier' osalusega olid 2002. aastal Bledis (12. koht) ja 2004. aastal Calvias (13. koht). Mõlemal olümpial mängis esimesel laual Viktor Korchnoi, teisel Pelletier.
Isiklikku.
Pelletier valdab prantsuse, inglise, saksa, hispaania ja vene keelt.
Magnus Brunner

Magnus Oswald Brunner (sündinud 6. mail 1972 Höchstis Vorarlbergi liidumaal) on Austria poliitik, Austria Rahvapartei liige. Ta on alates 1. detsembrist 2024 on ta Euroopa Komisjoni siseasjade ja rände volinik von der Leyeni teises komisjonis. 
Haridus.
Ta on õppinud Innsbrucki Ülikoolis õigusteadust. 1996. aastal sai ta Innsbrucki Ülikoolis õigusteaduse doktorikraadi väitekirjaga meditsiinilise konfidentsiaalsuse ulatuse teemal, seejärel lõpetas aspirantuuri Londoni King’s College’is.
Poliitiline karjäär Austrias.
Magnus Brunner oli alates 1. maist 2009 kuni 6. jaanuarini 2020 Austria Föderaalnõukogu liige. Alates 7. jaanuarist 2020 kuni 6. detsembrini 2021 keskkonnaküsimuste riigisekretär ("Staatssekretär") Sebastian Kurzi teises valitsuses.
Alates 6. detsembrist 2021 kuni 20. novembrini 2024 oli ta Austria rahandusminister. 
Euroopa Komisjoni volinik.
Pärast 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimisi nimetas Austria valitsus Magnus Brunneri Euroopa Komisjoni voliniku kandidaadiks von der Leyeni teises komisjonis. Ametisseastuv president Ursula von der Leyen nimetas ta 17. septembril 2024 Euroopa Komisjoni siseasjade ja rände voliniku kandidaadiks. Tema kuulamine Euroopa Parlamendis toimus 5. novembril 2024. Von der Leyeni teine komisjon astus ametisse 1. detsembril 2024.
Isiklikku.
Ta on abielus, peres on kolm poega.
Detinets

Detinets (vene keeles "детинец") on Vana-Vene linna keskel asuv vallidega kindlustatud piirkond, linnus või tsitadell, sama mis kreml. Sõna esineb leetopissides alates 11. sajandist ja oli Kiievi-Venes kasutusel 14. sajandini, 13.–14. sajandil aga ainult Pihkva-Novgorodi piirkonnas, iseloomulikuna kohalikule dialektile. Tuntud on Tšernigivi, Veliki Novgorodi ja Kiievi detinetsid.
Ābsard

Ābsard (pärsia keeles آبسرد‎) on linn Iraanis Teherani provintsis Damāvandi maakonnas. Linn asetseb umbes 1900 m kõrgusel merepinnast Teherani ja Fīrūzkūhi vahelise maantee ääres 70 km kaugusel Teheranist.
2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 10648 elanikku.
Ābsardi ümbruses on palju puuviljaaedu ja Teherani elanike maamaju.
Ḩalabjah' kubernerkond

Ḩalabjah' kubernerkond on 1. järgu haldusüksus (kubernerkond) Iraagis. See moodustati 2014. aastal väikesest osast As-Sulaymānīyah' kubernerkonnast. Piirneb idas ja lõunas Iraaniga.
Ḩalabjah' kubernerkond on osa Iraagi Kurdistanist.
Kubernerkonnas on neli ringkonda.
Chabařovice

Chabařovice (saksa keeles "Karbitz") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Ústí nad Labemi ringkonnas. Chabařovice asub Ústí nad Labemi kesklinnast ligikaudu 7 km läänes.
Chabařovicet on esmamainitud 1352. aastal. 1520. aastal on Chabařovicet mainitud ürikutes kui linna. Pruunsöe leiukohad avastati linna lähedal 1774. aastal. 20. sajandi viimasel veerandil kavandati söekaevandamise tõttu Chabařovice likvideerimist, kuid valitsus tühistas 1991. aastal need plaanid. 1. jaanuaril 1986 liideti Chabařovice Ústí nad Labemi linnaga. 1990. aastal sai Chabařovice iseseisva linna staatuse tagasi.
Chabařovice vanalinn on alates 1995. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Põõsas-kobarheinik

Põõsas-kobarheinik ehk pruun kobarheinik ("Lyophyllum decastes") on kobarheiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab põõsas-kobarheinik haljasaladel ja huumusrohketes segametsades.
Seen on söödav värskelt.
Söögi-kobarheinik

Söögi-kobarheinik ("Lyophyllum shimeji") on kobarheiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab söögi-kobarheinik liivastes männimetsades.
Jaapanikeelne nimetus on "hon-shimeji".
Seen on söödav värskelt.
Úštěk

Úštěk (saksa keeles "Auscha") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Úštěk asub Litoměřicest umbes 16 km idakirdes ja Ústí nad Labemist ligikaudu 23 km idakagus.
Úštěkit on esmamainitud 1218. aastal. Linnaõigused sai Úštěk 1361. aasta paiku.
Úštěki vanalinn on alates 1980. aasta oktoobrist linnakaitsereservaat.
Tüvi-kobarheinik

Tüvi-kobarheinik ehk hall kobarheinik ("Lyophyllum fumosum") on kobarheiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab tüvi-kobarheinik liivastes männimetsades.
Seen on söödav värskelt.
Morgenshtern

 
Ališer Tagirovitš Morgenštern, esinejanimi Morgenshtern (vene keeles "Алишер Тагирович Моргенштерн"; sünninimi "Алишер Валеев"; sündinud 17. veebruaril 1998 Ufas Baškortostanis) on Venemaa räppar, poplaulja, muusik ja meelelahutaja (sõumees).
Morgenshternil on ilmunud 2021. aasta novembri seisuga 8 stuudioalbumit, kaks minialbumit ja 63 singlit. YouTube'is on tema kanalil 2023. aasta seisuga 11,8 miljonit jälgijat. Seal avaldatud muusikavideotest on vähemalt kolme neist vaadatud üle 100 miljoni korra. 
Ajakirja Forbes venekeelse versiooni kohaselt kuulus Ališer Morgenštern 2020. aastal Venemaa 40 edukama kuni 40-aastase tähe hulka (aastatulu 1,5 miljonit USA dollarit andis edetabelis 21. koha).
Oktoobris 2020 avati Moskvas ühe ärihoone viimasel korrusel restoran Kaif Provenance, mille pearahastaja ja üks kolmest kaasomanikust on Morgenshtern.
Novembris 2021 teatas Venemaa Föderatsiooni Juurdluskomitee esimees Aleksandr Bastrõkin meediale, et räppar Morgenštern "sisuliselt müüb sotsiaalmeedias narkootikume". Varsti pärast seda lahkus Morgenštern Venemaalt.
Valge kobarheinik

Valge kobarheinik ("Leucocybe connata", varem "Lyophyllum connatum") on "Leucocybe" perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab see näiteks metsateede servades.
Seen ei ole söödav.
Charles Joseph Bonaparte

Charles Joseph Bonaparte (9. juuni 1851 Baltimore, Marylandi osariik, USA – 28. juuni 1921 Baltimore'i maakond, Marylandi osariik, USA) oli prantsuse päritolu Ameerika Ühendriikide riigitegelane, Prantsuse keisri Napoleon I venna Vestfaali kuninga Jérôme Bonaparte'i lapselaps. 
Charles Joseph Bonaparte sündis Ameerika farmeri Jérôme Napoléon Bonaparte'i (1805–1870) perekonnas. 1871. aastal lõpetas ta Cambridge'is Harvard College'i. Seejärel jätkas õpinguid Harvard Law Schoolis.
Bonaparte töötas mõnda aega juristina Baltimore'is ja tegi kohalikku poliitikat. Hulk aastaid võitles ta oma linnas mustanahaliste õiguste kaitse eest.
Astus Vabariiklikku Parteisse.
Riigitööl.
Juulist 1905 kuni märtsini 1909 kuulus Bonaparte president Theodore Roosevelti kabineti koosseisu, esialgu sõjamerejõudude ministrina ("Secretary of the Navy"), seejärel (alates detsembrist 1906) justiitsministrina. Märtsis 1909 lõppes Roosevelti ametiaeg ja koos sellega ka Bonaparte'i ministrikarjäär.
Justiitsministrina asutas Bonaparte justiitsministeeriumi haldusalas 1908. aastal Juurdlusbüroo (BOI), mida J. Edgar Hooveri juhtimise ajal oluliselt laiendati ja mis sai 1935. aastal tänapäevase nimetuse Föderaalne Juurdlusbüroo.
Eugène Labaume

Louis Eugène Antonin de Labaume (14. august 1783 Viviers, Ardèche'i departemang – 5. veebruar 1849 Pont-Saint-Esprit, Gardi departemang) oli prantsuse sõjatopograaf ja sõjaajaloolane.
Eugène Labaume teenis alates 1805. aastast Itaalia kuningriigi sõjaväes topograafina. 1812. aastal võttis osa kapteni auastmes 1812. aasta Prantsuse-Vene sõjast. Osales ka 1813. ja 1814. aasta Napoleoni sõjakäikudes. 1839. aastal läks sõjaväeteenistusest erru.
Kobarheinik

Kobarheinik ("Lyophyllum") on "Lyophyllaceae" sugukonda kuuluv perekond seeni.
Eesti liigid.
Eestis on leitud kasvamas vähemalt 12 liiki kobarheinikuid. Põõsas-, tüvi-, söögi- ja nahk-kobarheinik on söödavad.
Suchdol nad Lužnicí

Suchdol nad Lužnicí (saksa keeles "Suchenthal", ka "Suchental an der Lainsitz") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Jindřichův Hradeci ringkonnas. Suchdol nad Lužnicí asub Austria piirist 7 km kaugusel, Jindřichův Hradecist 30 km lõunaedelas ja České Budějovicest 31 km idakagus.
Suchdol nad Lužnicí asub merepinnast 454 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1362. aastal. Linnaõigused sai Suchdol nad Lužnicí 2005. aastal.
Zlaté Hory

Zlaté Hory (aastatel 1869–1948 Cukmantl, saksa keeles "Zuckmantel", poola keeles "Złote Góry") on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Jeseníki ringkonnas. Zlaté Hory asub Poola piiri ääres, Jeseníkist ligikaudu 14 km idakirdes.
Asulat on esmamainitud 1263. aastal, linnaõigused sai 1306. aastal.
1910. aasta rahvaloenduse andmetel pidas 100% linna elanikest saksa keelt emakeeleks.
Kulla kaevandamist alustati Zlaté Horys tõenäoliselt 13. sajandil. Kullakaevandamine lõpetati 1993. aasta detsembris.
Zlaté Hory vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.
Hiina turakas

Hiina turakas on kaardimäng, mille eesmärk on kaotada kõik oma mängukaardid. Mäng sai seas populaarseks 20. sajandi lõpus. Kuigi mängu põhistruktuur jääb üldiselt muutumatuks, on mängu algsetes reeglites piirkondlikke variatsioone.
Witi

Witiness Chimoio João Quembo (tuntud kui Witi; sündinud 26. augustil 1996 Beiras) on Mosambiigi jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis CD Nacional ja Mosambiigi jalgpallikoondises.
Nacionaliga liitus ta 2014. aastal. Portugali kõrgliigas debüteeris ta 11. jaanuaril 2015 mängus Boavista vastu. Kolm päeva hiljem lõi ta Taça da Liga mängus värava Moreirense vastu. Mõni aeg hiljem liitus ta Lissaboni Benficaga, kuhu kuulus kuni hooaja lõpuni. 2015. aasta juunis naasis Witi Nacionali. Esimese värava Portugali kõrgliigas lõi ta 10. aprillil 2016 mängus Estorili vastu.
Mosambiigi jalgpallikoondises debüteeris Witi 5. mail 2015 COSAFA CUP'i veerandfinaalis Malawi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 26. mail 2019 COSAFA Cup'i alagrupimängus Namiibia vastu.
Pikkus: 1.78m
Kaal: 65kg
Simon Kofe

Simon Kofe (sündinud aastal 1983 Funafutil) on Tuvalu poliitik. Ta on 19. septembrist 2019 Tuvalu justiits-, side- ja välisminister.
Ta sündis aastal 1983 Funafutil Tuvalus Vaikse ookeani lõunaosa ülikooli õpetaja pojana. Ta omandas 2004. aastal Vaikse ookeani lõunaosa ülikoolis õigusteaduse bakalaureusekraadi, millele järgnes 2014. aastal Malta ülikooli magistrikraad mereõiguse alal.
Kuna endine Tuvalu vanemkohtunik Afele Kitiona läks juuni keskel pensionile, määrati ta Tuvalu vanemkohtunikuks 24. septembril 2014.
Kuna Kamuta Latasi astus parlamendiliikme kohalt tagasi 17. oktoobril 2018. 20. novembril 2018 toimusid järelvalimised, kus Kofe võitis oma koha 30,5% häälte koguarvust. Ühes intervjuus märkis ta, et soovib panustada põhiseadusreformi projekti, millega ta osales vanemkohtunikuna.
Ta töötas parlamendi opositsioonis peaminister Enele Sopoaga valitsuses 2015-2019 ametiaja viimastel kuudel. Parlamenti valimise ajal oli ta 35-aastane parlamendiliikmetest noorim. Ta valiti tagasi 2019. aasta Tuvalu üldvalimistel.
19. septembril 2019 valiti Kausea Natano kümneliikmelise parlamendihäälteenamusega Tuvalu peaministri ametisse. Kofe nimetati justiits-, side- ja välisministriks.
Saint Gilesi katedraal

Saint Gilesi katedraal (inglise keeles "St Giles' Cathedral", šoti keeles "High Kirk of Edinburgh", gaeli keeles "Cathair-eaglais Naomh Giles") on šoti kiriku kihelkonnakirik Edinburghis.
Theodor Teder

Theodor Aleksander Teder (ka Tedder; 14. november 1871 Helda küla, Maidla vald, Juuru kihelkond, Harjumaa – 25. detsember 1913 Tallinn) oli eesti organist ja koorijuht.
Theodor Teder oli pärit koolmeistri perekonnast. Tema isa Juhan Teder oli Maidla vallakooli koolmeister ja hiljem Juuru Mihkli kiriku köster. Muusikaande päris ta oma isalt, kelle käe all sai ta esimese juhatuse orelimängu alal. Keskhariduse omandas ta Tallinnas Nikolai (tänapäeval Gustav Adolfi) gümnaasiumis, mille kõrvalt täiendas ennast Tallinna Toomkiriku sakslasest organisti Ernst Reinicke juures. Viimase innustusel jätkas ta õpinguid Leipzigi konservatooriumis (1893–1896), kus õppis oreli, klaveri ja kompositsiooni erialal. Seega kuulub ta esimeste Eesti soost muusikute hulka, kes olid saanud kõrgema muusikahariduse. 
Lõpetamise järel tegutses ta Tallinnas klaveriõpetajana ning 1898. aastast "Lootuse" ja Käsitööliste Seltsi, hiljem ka "Lyra" seltsi koorijuhina. Järgnes töö organistina: 1900–1904 Tallinna roomakatoliku Peeter-Pauli kirikus ja 1904–1913 Tallinna Kaarli kirikus. Aastatel 1898–1901 oli ta ühtlasi August Buschi väljaandel ilmuva Eesti Postimehe noodikaasande "Muusiku-Lisaleht" tegevtoimetaja, mis oli Karl August Hermanni toimetatud "Laulu ja mängu lehe" järel tähtsaim perioodiline noodiväljaanne. 
Ta käis kontserdireisidel koos tuntud sopranite Aino Tamme, Paula Brehm-Jürgensoniga ja teistega. Ühtlasi kuulus ta 1910. aastal Tallinnas toimunud VII üldlaulupeo ettevalmistavasse toimkonda. 
Inimesena oli Theodor Teder tagasihoidlik, jäädes avalikus elus meelsamini varju. Siiski jättis ta oma ligemale paar aastakümmet kestnud tööga Tallinna muusikaellu märgatava jälje.
Theodor Teder suri 25. detsembril 1913. aastal Tallinnas.
Perekond.
Tema poeg oli jurist Teofil Teder.
Scandinavia House

Scandinavia House (täieliku nimega "Scandinavia House – The Nordic Center in America") on Põhjamaade kultuurikeskus Ameerika Ühendriikides. 
Keskus korraldab mitmesuguseid kultuuriüritusi (näitusi, kontserte), mis seotud Skandinaavia ja Baltimaade kultuuriga.
Keskus asub New Yorgis, Manhattanil, aadressil 58 Park Avenue. See kuulub Ameerika-Skandinaavia fondile ("The American-Scandinavian Foundation") ja avati aastal 2000.
Mangaia

Mangaia on saar Polüneesias, üks Cooki saartest.
See on Cooki saartest lõunapoolseim ja suuruselt teine pindalaga 51,8 ruutkilomeetrit. Saare kõrgeim tipp on 169 m kõrgune Rangi-motia.
Saarel elas 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 499 inimest, peamiselt rarotongad ehk Cooki maoorid. 1966. aastal oli saare rahvaarv 2002, kuid see hakkas seejärel vähenema majanduskriisist tingitud väljarände tõttu. Suurim asula on läänerannikul asuv Oneroa.
1901. aastast kuulub saar Uus-Meremaale. 1946. aastal hakati saarel kasvatama ananasse.
Saarel räägitakse maoori keelele lähedase rarotonga keele mangaia murret.
Saare avastas 29. märtsil 1777 James Cook, kuid see vajus unustusse kuni 1823. aastal avastas selle uuesti inglise misjonär John Williams.
Islandi jõulud

Islandi jõuludel külastavad asulaid jõulumehed ("jólasveinar"), kes ei sarnane eriti tänapäeval levinud jõuluvana tegelaskujuga. Islandi jõulumehed pärinesid trollidest – nad olid algselt kollid, kellega hirmutati lapsi. Jõulumeeste vanemad olid kaks Islandi kõige hirmsamat mäekolli Grýla ja Leppalúði.
Jõulumeeste arv varieerub sõltuvalt piirkonnast, tänapäeval on üldlevinud arvuks 13, sama arv oli esimest korda kirjalikult märgitud 18. sajandi jõulumeeste ema Grýlat kirjeldavas luuletuses ning nende nimed avaldas 1862. aastal Jón Árnason oma folkloorikogumikus. Teada on ligi 60 jõulumehe nime.
Jõulumehed tegid üsna koledaid tegusid, kuid viimase sajandi jooksul on nad leebunud ja hakanud kandma ka jõuluvana klassikalise riietusega sarnaseid punaseid kuubesid, kuid nad kipuvad endiselt asju varastama ja tempe tegema. Lisaks kolmeteistkümnele jõulumehele hiilivad ringi ka Grýla ise ja hiiglaslik jõulukass ("jólakötturinn"). Grýla püüab pahasid lapsi ning keedab neid elusalt, verejanuline jõulukass ründab neid, kes ei kanna jõululaupäeval mõnd uut riidetükki. Vanasti olid jõulumehed märksa julmemad ning neist räägiti nii hirmsaid lugusid, et näiteks 1746. aastal keelati vanematel lapsi nende tondijuttudega hirmutada.
Tänapäeval on kombeks enne 12. detsembrit panna aknalauale suss ja hoida seda seal 13 päeva, kuna kuni jõuludeni käib igal õhtul akna taga üks jõulumeestest ning paneb heale lapsele sussi kingituse. Halvale lapsele paneb aga näiteks mädanenud kartuli.