tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ladina keel

Ladina keel ("lingua Latina") on indoeuroopa keelkonna itali rühma kuuluv keel, mida algul kõnelesid latiinid Latiumi maakonnas, mille keskus oli Rooma.
Ladina keel on surnud keel, kuid ta elab edasi ladina kõnekeelest (vulgaarladina keelest) kujunenud romaani keeltes. Siiski on Euroopas tänapäeval veel umbes 100 inimest, kes on suutelised ladina keelt täiesti vabalt rääkima. 
Vanimaid säilinud ladina keele mälestisi on nn "duenos"-inskriptsioon.
Rooma riigikeelena oli ladina keel üks tähtsamaid antiikaja keeli. Elava kõnekeelena kadus ladina keel käibelt 8. sajandil. Püsis Keskajal kiriku- ja teaduskeelena, osalt ka halduskeelena. Kuigi ladina keel on hiljem neist valdkondadest taandunud, on arstiteaduses ja bioloogias ladinakeelsed nimetused ja oskussõnad kasutusel tänapäevalgi. Ka muu sõnavara ammutamine ladina keelest jätkub. Ladina ja selle kaudu vanakreeka keele tüvesid on palju eestigi võõrsõnavaras (ladina keelest näiteks "aula", "kommunism", "vitriin").
Vatikanis on ladina keel riigikeel. 
Enamikus Euroopa keeltes kasutatakse ladina kirja, mis oli esialgu võetud kasutusele ladina keeles.
Liitaine

Liitaine on keemiline ühend, milles esinevad kahe või enama keemilise elemendi aatomid.
Liitained on näiteks vesi (H2O), keedusool (NaCl) ja süsihappegaas (CO2).
Liivi laht

Liivi laht (ka "Riia laht", läti keeles "Rīgas līcis", liivi keeles "Rīgõ lop" ja "Piški meŗ" (pisike meri) ) on Läänemere osa suurusega 18 100 km².
Avamerega toimub veevahetus Kura kurgu ning Väinamerega Suure väina kaudu, praktiliselt olematul määral ka teetammi alt Väikese väina kaudu. Lahte piiritlevad Muhu ja Saaremaa ning manner Kuramaast Virtsuni. Suuremad saared on Kihnu, Ruhnu, Abruka ja Manilaid.
Aastaajad.
Liivi laht on suhteliselt suurte aastaste temperatuurikõikumistega veekogu. Juuni lõpust augusti kl suvedel soojeneb vesi 26-28, lahe keskel 22-23°C-ni. Lahes on igal talvel jääd, väga soojadel talvedel (näiteks 1960/1961, 1988/1989) küll vaid põhjaosas kitsa ribana Sõrve poolsaarest Pärnu laheni. Püsiv jääkate hakkab madalates lahesoppides moodustuma enamasti detsembri keskpaiku, karmidel talvedel kuu aega varem ja pehmetel talvedel samavõrra hiljem. Kõigepealt kaanetub Pärnu laht. Laht on üleni jääkattes olnud umbes 60% talvedest. Erakordselt külmal sõjaaja talvel aastatel 1941/1942 fikseeriti Liivi lahe idaosas Eesti rannikumere suurim jää paksus — 90 cm. Jää sulab keskmistel talvedel aprilli lõpuks, pehmetel talvedel on juba märtsis kogu meri jäävaba. Mõnel talvel on Pärnu lahes jääd olnud 6 kuud.
Veetase.
on olnud Eesti rannikumere kõige suuremad veetaseme kõikumised. Tugevad pikemaajalised läänetuuled tõstavad ja idatuuled alandavad mere idaosa veetaset. 1967. aasta oktoobris tõusis vesi Pärnu lahes 253 cm üle keskmise ja põhjustas linnas suure üleujutuse. 1959. aasta detsembris aga langes seal veetase 120 cm allapoole keskmist. Paljud madalad lahed kuivasid ja veepiir taganes kohati sadu meetreid.
Hoovused.
Liivi lahe hoovused sõltuvad tuule suunast ja kiirusest ja on seetõttu väga muutlikud. Nende kiirus on suurem väinades — keskmise tuulega on veevool väinade keskel 20–25 cm/s, tugevate tormide korral aga isegi enam kui 100 cm/s. Väinade kaudu toimub veevahetus mere erinevate osade vahel. Suurim on see läbi Kura kurgu, kus vooluhulk väga tugevate tuultega on 200 000–300 000 m³/s, erakordsete tormide korral üle 600 000 m³/s.
Tormid.
Ühe tugeva läänetormiga võib Liivi lahte tulla 7–10 km³ vett, mis on umbes 2% lahe mahust. Suurest väinast läbi voolava vee hulk on 4–5 korda väiksem. Liivi lahe lainetus on palju nõrgem kui avamerel. Tugevad tuuled tekitavad lahe sügavamas osas 3–4, kestvad tormid 5–6 m kõrgusi laineid.
Soolsus.
Jõevee rohke sissevoolu tõttu on lahes vee soolsus 5–6 ‰, mis on väiksem kui avameres. Kevadise suurvee ajal langeb see Pärnu lahe sopis alla 1‰ (lahe suus on see harilikult 4–5 ‰).
Laiud.
Valik laide:
Elusloodus.
Liivi laht on tähtis rändlindude talvitumisala. Lahe ida- ja ka põhjaosa rannikuveed on Eesti vete arvukaima kala — räime kudukoht.
Le Corbusier

Le Corbusier [lö korbüzj'ee] (kodanikunimega Charles Édouard Jeanneret; 6. oktoober 1887 – 27. august 1965) oli Šveitsi-Prantsuse arhitekt. Ta oli üks mõjukamaid 20. sajandi arhitekte, funktsionalismi rajajaid. 
Le Corbusier oli üks esimesi, kes nägi arhitektuuri tulevikku tööstuslikus ehitamises. Le Corbusier oli oma aja tehnoloogilistest edusammudest tugevalt mõjutatud ning tema disainilahendused hõlmasid sageli uusi materjale ja ehitustehnikaid. Ta oli arhitektuuri "rahvusvahelise stiili" pioneer, mis rõhutas funktsionalismi ning selliste kaasaegsete materjalide nagu raudbetooni ja terase kasutamist. Mõned Le Corbusier' kuulsamad teosed on Villa Savoye Prantsusmaal, Unité d'Habitation Marseilles ja Notre Dame du Haut' kabel Ronchampis. Ta kujundas ka mööblit ja interjööre ning tema disainid on populaarsed ka tänapäeval. Et linnas haljastusele rohkem ruumi võita, projekteeris ta sambail seisvaid maju ja katusaedu. Ta projekteeris hooneid karkassehitistena; seintest seespool asetsev toestik ehk karkass võimaldab vaba fassaadikujundust. 
Le Corbusier' tuntumaid ehitisi on Šveitsi üliõpilaste maja Pariisis, elamu Marseilles ja Ronchampi kirik Prantsusmaal. 
Vaba hoonestuse põhimõttel planeeris ta India Pandžabi osariigi pealinna Chandīgarhi.
Raamat "Toward an Architecture".
1922. aastal esitas Le Corbusier linnamudeli Ville Conteporanie Salon d'Automne näitusel Pariisis. Mudel koosnes 24 identsest 60-korruselisest kortermajast, mida ümbritsesid madalamad elamuplokid ja suur park. Linn oleks mahutanud 3 miljonit inimest.
1923. aastal ilmus Le Cobuiser' raamat modernse arhitektuuri kontseptist “Vers une architecture” (inglise keeles “Toward an Architecture”, 1927). Raamat sisaldas tema enda esseesid, mis olid varem (1922-1923) ilmunud ajakirjas L'Esprit Nouveau. Ta esitas oma ideid arhitektuuri tuleviku kohta rea maksiimide, deklaratsioonide ja manitsustega, öeldes, et "äsja on alanud suur ajastu”.
Üksikhoonete juurest terviklike linnaplaneeringuteni.
1929. aastal pöördus Le Corbusier majade projekteerimiselt linnade planeerimise poole.
Arendades oma teesi, et suur kaasaegne linn saab toimida ainult range korra alusel, esitas Le Corbusier linna rekonstrueerimiseks kaks muljetavaldavat skeemi: Pariisi kesklinna skeemi "Voisin" ja oma rohkem arenenud plaane "Kolme linna jaoks". Miljon elanikku", mis nägi muu hulgas ette 60-korruselisi pilvelõhkujaid, mis olid üksteise suhtes hästi paigutatud, et äritegevus saaks olla tõhus, ja elamuid, mis olid rühmitatud suurteks "villade" plokkideks.
Looming.
Arhitektuur.
Villa Savoye.
Villa Savoye on Le Corbusier' üks olulisemaid teoseid ning väljendab tema viit arhitektuurilist põhimõtet: 
Hoone ehitati aastatel 1928–1931. Selle projekteerisid Le Corbusier ja tema nõbu Pierre Jeanneret. Hoone materjalid on peamiselt betoon, teras ja klaas.
Albaania lekk

Lekk ('; kood ALL, sümbol L) on Albaania rahaühik.
Ajalugu.
Rahaühik nimetati Lekë Dukagjini järgi, kes elas 15. sajandil, oli Skanderbegi kaasaegne ja juhtis pärast viimase surma võitlust Osmanite riigi vastu, kuid pärast tema surma sai Albaania osaks Osmanite riigist. Tema nimi on Aleksandri albaania lühendatud nimekuju.
Lekki hakati Albaania rahaühikuna kasutama aastal 1926.
Mündid.
1995. aastal võeti kasutusele uued 1-, 5-, 10-, 20- ja 50-lekised mündid. 100-lekine münt lisati 2000. aastal. Ühelekist münti igapäevaelus praktiliselt ei kasutata. 
Rahatähed.
11. juulil 1997 võeti kasutusele uued rahatähed. Aastal 2007 lisati 2000-lekine rahatäht.
Lääne-Saaremaa kõrgendik

Lääne-Saaremaa kõrgendik (ka: Lääne-Saaremaa kõrgustik) on Saaremaa lääneosas paiknev umbes 50 kilomeetri pikkune ja 25 kilomeetri laiune mandrijää servamoodustis, mis ulatub 54 meetrini üle merepinna.
Kõrgendiku nõlvadel esineb rohkesti Läänemere kohal olnud varasemate veekogude rannamoodustisi — rannavalle, luiteid ja murrutusastanguid. Kõrgendikku katab valdavalt okasmets. Lääne-Saaremaa kõrgendik on osa Palivere ja Pandivere servamoodustiste vööndist.
Vaata ka.
Eesti mägede loend
Lilleoru

Lilleoru on kogukond ja jätkusuutliku eluviisi keskus Harju maakonnas Rae vallas Aruvalla külas.
Asutusele pani aluse "kriya"-jooga õpetaja Ingvar Villido koos oma õpilastega 1993. aastal. Tegevuste paremaks korraldamiseks asutati 2001. aastal samanimeline mittetulundusühing, millel on üle saja liikme.
Lilleoru on rahvusvahelise "kriya"-jooga ühenduse ja Euroopa ökokogukondade võrgustiku liige ning Eesti Ökokogukondade Ühenduse asutajaliige.
Lilleoru juurde kuulub Teadlikkuse Rakendamise Kool, Ishwarananda aašram, Elulille park. Lilleoru kõrval asub Taevasmaa ökoasum.
Keskus peab oma eesmärgiks aidata kaasa inimeste terviklikule arengule õppimisvõimaluste pakkumise ja arengut soodustavate tingimuste loomise kaudu. Praktikad on võetud erinevatest religioonidest ja esoteerilistest õpetustest. Alates 2002. aastast on Lilleorus Babaji aašram.
Lilleorus on kooskäimiste maja koos kõrvalhoonega, mahepõllumaa ja iluaed.
Lilleorus on käinud õpetamas sadu erinevaid lektoreid ja loengute pidajaid nii Eestist kui ka välismaalt. Lilleoru keskuse koolitusjuht on Ingvar Villido.
Skandaal.
2023. aasta juulis peatas Marshall Govindan üheks aastaks Villido tegevuse "kriya"-jooga õpetajana seoses Villido kauaaegsete õpilaste kaebekirjadega Villido kohta.
Lemmikloom

Lemmikloom on koduloom, keda peetakse eeskätt kaaslasena või esteetilise rahulolu saamise eesmärgil, mitte aga majanduslikel põhjustel. 
Populaarsemad lemmikloomad on imetajatest kassid, koerad, lisaks imetajatele peetakse koduloomadena ka närilisi, samuti paljusid linnu-, kala-, roomaja- ja kahepaikseliike.
Lõikelillede loend

Lõikelillede loend loetleb lõikelillede liike ja perekondi.
Lars von Trier

Lars von Trier (kodanikunimi Lars Trier; sündinud 30. aprillil 1956 Kopenhaagenis) on Taani filmirežissöör, stsenarist, filmioperaator ja näitleja.
Von Trier ei ole aadlisoost. Partikkel "von" pärineb Taani Filmikoolis õpingukaaslastelt saadud hüüdnimest ning viitab Erich von Stroheimile. 
Elukäik.
Lars von Trieri ema töötas Taani Sotsiaalministeeriumis. Vanematekodus oli lubatud kõik peale tugevate emotsioonide ja religiooni. Larsil olid foobiad peaaegu kõige suhtes. Tal oli sundneuroos, mis pani teda pidevalt asju ümber tõstma, et vältida katastroofi.
12-aastaselt jooksis Lars koolist ära ja oli siis mõnda aega ravipäevakodus, mida ta hiljem nimetas vaimuhaiglaks. 
Ta oli rühma Dogma 95 üks algatajaid. 
Ta õppis filmikunsti Taani Filmikoolis (Den Danske Filmskole), mille lõpetas 1983. aastal. 
Von Trier äratas rahvusvahelist tähelepanu filmiga "Kuriteo element", mis kombineeris "film noir"'i ja saksa ekspressionismi Carl Theodor Dreyeri, Andrei Tarkovski ja Orson Wellesi stiilielementidega. Filmi iseloomustas kurjakuulutav atmosfäär. Ka "Epideemia" ja "Europa" olid pretensioonikad filmid.
Pärast filmi "Europa" pakkus Steven Spielberg von Trierile võimalust Ameerikas filmi teha, kuid von Trier lükkas stsenaariumi tagasi.
Von Trier sai kuulsaks teleseriaaliga "Riik", mis kombineeris haiglafilmi ja õudusfilmi elemente "Twin Peaksile" omase sürrealismiga.
Eriti kuulsad filmid on "Laineid murdes" ja "Tantsija pimeduses". Viimane räägib Ida-Euroopast pärit naisest, kes ohverdab kõik, et tema poeg pimedaks ei jääks. See oli üks esimesi täisdigitaalseid filme. Peaosas on Björk, kes tegi ka filmi muusika. 
Lars von Trier on koos produtsent Peter Ålbæk Jenseniga filmifirma Zentropa Enterprizes omanik. 
Von Trier töötas filmi kallal, milles kavatses võtta 33 aasta jooksul igal aastal üles kolm minutit eri kohtades üle Euroopa. Projekt algas 1991. aastal, nii et esilinastus pidi olema aastal 2024. Filmi pealkiri on "Dimension" ning tegemist on kriminaallooga. Üks näitlejatest jõudis juba enneaegselt surra. Projekt jäi lõpetamata ja film anti 2010. aastal välja DVD-l lühifilmina.
Isiklikku.
Lars von Trier oli 1996. aastani abielus režissööri, stsenaristi ja näitleja Cæcilia Holbek Trieriga. Ta jättis naise maha, kui too oli rase. Neil on kaks last.
1997. aastast on abielus endast palju noorema Bente Frøgega, kes oli olnud tema lapse hoidja.
1995. aastal ütles von Trieri ema, teenistuja Inger Høst, talle surivoodil, et juudi rahvusest teenistuja Ulf Trier ei ole tema isa. Tema tegelik isa on ema endine ülemus Fritz Michael Hartmann, kelle suguvõssa kuuluvad taani heliloojad Johan Peter Emilius Hartmann ja Niels Viggo Bentzon. Ema oli soovinud oma lapsele kunstniku geene.
Lars von Trier on filmitegija Børge Høsti õepoeg.
Lauri Liiv

Lauri Liiv (sündinud 11. veebruaril 1977) on eesti laulja, näitleja ja ansambli Black Velvet solist.
Lauri Liiv õppis 1996–2000 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, olles varem laulnud kaheksa aastat Eesti Poistekooris.
Ta sai 1993/1994. aastal Eesti Televisiooni lauluvõistlusel "Laulukarussell" ja osales ka 1994/1995. aastal võistlusel "Kaks takti ette".
Sai tuntuks ansambli Black Velvet solistina lauluga "17". On olnud ka ansambli Family üks soliste.
Ta on olnud koos Hanna-Liina Võsaga 1997/1998. aasta ETV "Laulukarusselli" kaassaatejuht ja koos Katrin Viirpaluga ETV noortesaate "Suve TV" kaassaatejuht.
1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus esitas ta koos Kaire Vilgatsiga Kalle Ermi kirjutatud dueti "Kristallid".
1999. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus esitas ta Sven Lõhmuse laulu "Soolo" ja 2000. aastal samal võistlusel esitas ta ansamblis White Satin Sven Lõhmuse laulu "Church Of Love".
Muud osatäitmised.
Lauri Liiv mängis aastatel 2013–2014 Unot TV3 telesarjas "Kartulid ja apelsinid".
2015. aastal osales ta briti koguperekomöödia "Paddingtoni seiklused" eesti keelde dubleerimisel, mängides peaosalist, karupoeg Paddingtoni. Sama rolli dubleeris ta ka 2017. aastal tehtud järjes "Paddington 2". Ja 2024 tehtud järjes "Paddingtoni seiklused Džunglis".
Ta on osalenud TV3 meelelahutussaates "Su nägu kõlab tuttavalt" 2014. aasta sügisel, kus võitis kolmanda koha, ja 2018. aasta sügisel, kus tuli lõppvõistlusel neljandaks.
Ta on olnud korduvalt ka iga-aastase muusikaligala "Memory" solist ning osalenud muudes kontserdiprojektides, näiteks "Valge gospel", "Väike öömuusikal", "Olav Ehala laulud", "Kolm meest, naine ja kontsert"; "Unustamatu Mr. X - Georg Ots"; "Kolm meest, naine ja 90ndad"; "Sädelev Broadway"; "Frank Sinatra ja Marilyn Monroe laulud"; "Kolm meest, naine ja teater" jpt.
Lauri Liiv on välja andnud kaks albumit ansambliga Black Velvet ja ühe albumi ansambliga Family. Ta on laulnud Tallinna Politseiorkestri solistina Arne Oidi lauludega plaadil "Kaks kuukiirt".
Lauri Liiv tegutseb ka Lauri Liiv Swing Bandi solistina. Ansambli repertuaarist leiab Frank Sinatra ja Michael Bublé lugude paremiku.
2015. aastal oli ta saatesarja "Detektiivimäng" saatejuht Kanal 2-s. 
2022. aastal osales ansambliga Black Velvet konkursil "Eesti Laul 2022", kus saavutati Sven Lõhmuse lauluga "Sandra" 5. koht.
Lõosilm

Lõosilm ("Myosotis" L.) – rahvapärase nimetusega meelespea – on rohttaimede perekond kareleheliste sugukonnast.
Ladinakeelne nimetus tuleb vanakreeka sõnadest μῦς ("mys"; omastav μυός, "myos") 'hiir' ja οὖς ("ous", omastav ὠτός "ōtos") 'kõrv'. Nimetus on antud hiirekõrvakujulise lehe järgi. 
Perekonnas on umbes 50 liiki, mis kasvavad Euroopa parasvöötmes, Aafrika kõrgmägedes lõuna poole kuni Kaplinnani välja, Uus-Guineas ja Austraalias.
Lõosilmad on laotuvate või tõusvate vartega üheaastased, kaheaastased ja mitmeaastased taimed. Lühikese varre otsas asuvad sinised või roosad õied.
Laulasmaa

Laulasmaa on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Lahepere lahe kaldal.
Laulasmaa on nime saanud jala all "laulvate liivade" järgi Lahepere lahe äärses mererannas. Laulasmaa saksakeelne nimi on "Laulasma".
Külas asuvad Laulasmaa Kool ja raamatukogu. Seal tegutsevad ka Laulasmaa Spa ja Arvo Pärdi Keskus. Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee ääres mere pool asub 35 m kõrgune Laulasmaa päevamärk.
Ka Laulasmaa-Lohusalu teest Lohusalu lahe pool on suvilaid. Seal asub mahajäetud liivakarjäär ja endine laskepolügoon, kus nüüd kasvab noor männik. Lohusalu lahe äärsel alal kasvavad männiriisikad. Kohal, kus Lohusalu laht teeb käänaku, on mitteametlik supelrand. Lohusalu lahest Tallinna-Rannamõisa-Kloogaranna tee maantee poole tõuseb reljeef kiiresti 44 meetrini.
Rannaäärset piirkonda kaitstakse Laulasmaa maastikukaitseala koosseisus.
Asend.
Geograafilised koordinaadid on 59° 23,29' põhjalaiust ja 24° 14,26' idapikkust. Laulasmaa piirneb Lohusalu, Meremõisa, Käesalu ja Kloogarannaga.
Laulasmaad läbivad Laulasmaa–Lohusalu tee ja Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud Rootsi võimu ajal ("Laulasmeh").
Laulasmaal on asunud Laulasmaa mõis – rüütlimõis, mis rajati 18. sajandi teisel poolel.
Kuni 1890. aastani eksisteeris Laulasmaa vald, mis läks Keila valla koosseisu. Ka pärast valdade taastamist kuulus Laulasmaa aastatel 1992–2017 Keila valla koosseisu.
Lahepere lahe liivarannas läheb vesi aeglaselt sügavaks. Suvituskohana on Laulasmaa tuntud juba 1930. aastatest. Suvilaid hakati sinna rajama juba 20. sajandi alguses. 
Laulasmaal on Laulasmaa Spa, mis alustas tegevust 7. augustil 2003. Varem oli selles kohas üleliiduline ametiühingute Laulasmaa puhkekodu, mis ehitati 1950. aastatel. Vahepeal nimetati seda kompleksi Laulasmaa Koolitus- ja Puhkekeskuseks. 
Lohusaluga piirneb heliloojate ja teiste kultuuriinimeste suvilatest koosnev Heliküla (rajatud 1950. ja 1960. aastatel). Suvilad asuvad Lahepere lahe lähedal liivasel maal, kus kasvavad jändrikud männid. Suvilate ümber ei ole tarasid ega aedu.
Oktoobris 2018 avati Laulasmaal Arvo Pärdi Keskus, mille ehitus algas märtsis 2017. 
Kultuurimälestused.
Laulasmaal asub arheoloogiamälestiseks arvatud ohvrikivi "Aidakivi" ehk "Katusekivi".
Asula lõunaosas on kaitse alla võetud Kõltsu mõisa peahoone ja park.
Rahvastik.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 627 inimest. Neist 582 (92,8%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 280.
Koht kultuuriloos.
Külas tegutseb Arvo Pärdi Keskus.
Helikülas oli suvila näiteks Jaan Räätsal ning Ralf Parvel koos Lilli Prometiga. Heino Kaljustele kuulunud suvila on Tõnu Kaljuste kohandanud aastaringseks kasutamiseks. Laulasmaal oli kodu muusik Uno Loobil.
Veljo Tormis on 1955. aastal kirjutanud laulu "Laulasmaa rand" häälele ja klaverile Paul Rummo sõnadele. 2016. (teine täiendatud trükk 2022) ilmus Agu Veetamme raamat Laulasmaast ning Lohusalust.
Linus Torvalds

Linus Benedict Torvalds (sündinud 28. detsembril 1969 Helsingis) on Soome-Ameerika tarkvaraarendaja, peamiselt tuntud operatsioonisüsteemi tuuma Linux autorina.
Elulugu.
Torvalds sündis Helsingis 28. detsembril 1969. Tema vanemad on Nils ja Anna Torvalds. Oma eesnime sai ta Linus Paulingi järgi. Tema isapoolne vanaisa oli soomerootsi luuletaja ja ajakirjanik Ole Torvalds.
Ta õppis alates 1988. aastast Helsingi ülikoolis.
Linux.
1991 hakkas Torvalds hobi korras välja töötama tuuma Linux.
Inspireerituna õppesüsteemist Minix, mille töötas välja Andrew Tanenbaum, püüdis ta kirjutada UNIX-i operatsioonisüsteemi, mis töötaks tema kodusel personaalarvutil. Torvalds töötas Linuxi tuuma esialgse variandi välja põhiliselt vabast ajast ja isiklike seadmete abil. Linuxi tuum koos paljude teiste poolt välja töötatud tarkvaraga (põhiliselt GNU süsteem) moodustab niinimetatud Linuxi distributsiooni. Paljud nimetavad seda kombinatsiooni lihtsalt "Linux" (mis on eksitav) või "GNU/Linux".
Praegu tegutseb ta Linuxi projekti koordinaatorina.
Lühendite loend

"Siin on loetletud lühendeid; ladinakeelsed lühendid on ladinakeelsete lühendite loendis".
Lek

Lek on 62 km pikkune jõgi Lääne-Hollandis. 
Lek on Reini jõe haru. Enne Wijk bij Duurstede linna (Utrechti lähedal) kannab Rein nime Alam-Rein. Selle linna juures läheb nimi Rein üle palju väiksemale jõele, mille nimi on Kromme Rijn ('kõver Rein') ja edasi Oude Rijn ('vana Rein'), lääne suunas voolav peaharu aga saab nimeks Lek. Varem oli Lek Reini kõrvalharu, kuid endise peaharu liivatumise tõttu on nüüd Lek peaharu. Varsti lõikub Lek Amsterdam-Reini kanaliga, mis jätkub Waali suunas. Üks selle kanali haru, Leki kanal, on Leki jõega ühenduses Nieuwegeini linna juurest.
Leki jõe ääres suuri linnu ei ole, küll aga mitmeid ajaloolisi linnakesi: Wijk bij Duurstede, Culemborg, Vianen, Ameide, Nieuwpoort ja Schoonhoven. Suudme juures on suuremad linnad Lekkerkerk ja Krimpen aan de Lek. Kõige suurem Leki-äärne linn on aga Nieuwegein, mille uuslinn ei ole jõe ääres, küll aga vanalinn Vreeswijk.
Jõe säng on ümbritsevast maast pisut kõrgemal, mistõttu jõge peavad kaitsema tammid. 
Kinderdijki küla juures (Krimpen aan de Leki juures) kohtub Lek Noordi jõega ning ühinenud vetest saab Nieuwe Maas, mis voolab lääne suunas Põhjamere poole. 
Jõgi on täies ulatuses laevatatav.
Lek moodustab kuni Vianenini Utrechti provintsi ja Gelderlandi provintsi piiri, läbib Vianeni juures Utrechti provintsi territooriumi, moodustab seejärel kuni Schoonhovenini Utrechti provintsi ja Lõuna-Hollandi provintsi piiri ning voolab lõpuks läbi Lõuna-Hollandi provintsi. 
Leki jõgi on muuhulgas Amsterdam-Reini kanali ja Merwede kanali kaudu ühenduses teiste veeteedega. Amsterdam-Reini kanal ristub Leki jõega Wijk bij Duurstede kohal ja Merwede kanal Vianeni kohal. Üks vanem veeühendus on Vlist, mis ühendab Leki jõge Schoonhoveni kohalt Hollandse IJsseliga, mis on muide Leki jõe endine kõrvalharu. 
Hagesteini kohal on suur tammikompleks.
Leki jõel on sillad Vianenis ja Culemborgis (raudteesild). Mujal saab jõge ületada ainult arvukate parvlaevadega.
Lennukite loend

"Siin on loetletud lennukitüüpe. Loetelu pole täielik."
Teisi lennukite loendeid:
Laevade loend

"Siin on loetletud laevu. Laevanduse mõisteid on loetletud loendis Laevanduse mõisteid."
Lars Sonck

Lars Eliel Sonck (10. august 1870 Kälviä vald – 14. märts 1956 Helsingi) oli soome arhitekt.
Ta lõpetas 1894 Helsingi Polütehnilise Instituudi ja võitis kohe suure konkursi kiriku ehitamiseks Turusse.
Sonck eiras tollal populaarset ratsionalismi arhitektuuris. Selle asemel saadavad tema loomingut mõjutused Soome keskaegsest kivi- ja puuarhitektuurist. Tema monumentaalsemates rajatistes domineerib rahvusromantiline stiil.
Suuremad tööd: Tampere toomkirik, Jean Sibeliuse kodu Ainola 1904, Kallio kirik Helsingis 1912, Kultaranta presidendiloss 1917, Helsingi börsihoone, Maarianhamina kirik 1928, Agricola kirik Helsingis 1935.
Laevandus

Laevandus on merenduse oluline valdkond, mis hõlmab laevade ja teiste sarnaste veesõidukite kasutamist veekogudel ja nende kasutamise toetamisega seotud tegevusi. 
Euroopa Komisjoni tõlgenduses ja õigustõlkes mõistetakse laevanduse all peamiselt meremajandust, kuid eesti tavalises keelekasutuses võib terminil olla laiem tähendus.
Laevanduse jagunemine.
Laevanduse all mõistetakse peamiselt veesõidukite kasutamist majandustegevuseks (inimeste ja lasti vedu, kalapüük), riigihaldusülesannete täitmiseks (veeteede korrashoid, riigikaitse), eriotstarbeks (näiteks teadusuuringud), koolituseks (laevapereliikmete koolitus), rekreatsiooniks (väikelaevandus). Samuti on laevandusega seotud laevaehitus.
Veesõidukeid kasutatakse sisevetel ja merel, millest tulenevalt eristatakse sisevee- ja merelaevandust. Meresõidud liigitatakse ranna- (kabotaaž), lähi- ja kaugsõitudeks. Kaubavedu merel hõlmab eri vorme, näiteks liinilaevandust ja tramplaevandust.
Luterlus

Luterlus on kristlik konfessioon, mis on alguse saanud Martin Lutheri tegevusest protestantliku reformatsiooni algatajana. 
Luterlased ise on oma kirikut nimetanud ja nimetavad õigupoolest evangeelseks, kristlikuks või apostellikuks. Nimetus "luterlased" (ladina keeles "Lutherani") pärineb algselt katoliiklastelt (Johann Eck (1520: "aduersus Lutheranos, et alios hostes Ecclesiae" 'luterlaste ja teiste Kiriku vaenlaste vastu'), kes tarvitasid seda selleks, et kuulutada protestandid ketseriteks. Alles hiljem hakkasid luterlased end ise selle sõnaga nimetama, et eristuda nii katoliiklastest kui ka Huldrych Zwingli ja Johann Calvini järgijatest.
Luterlased peavad end autentse kristluse ja vanakirikliku traditsiooni esindajateks: "Meil ei ole ei õpetuse ega usutalituste osas heaks kiidetud mitte ühtki asja, mis oleks vastuolus pühakirja või katoolse kristliku kirikuga." (Augsburgi usutunnistus)
Oma kirikuid ja kogudusi nimetavad nad luterlikeks, luteriusu, evangeelseteks või evangeelseteks luteriusu kirikuteks ja kogudusteks. 
Luterlikel kirikutel on tänapäeval kolm peasuunda, mis on koondunud kolme ülemaailmsesse organisatsiooni: 
Luterlus Eestis.
, "Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kirik", "Eesti Evangeelne Luterlik Kirik"
Reformatsiooni tulemusena moodustunud usutunnistused jaotasid läänekristliku Euroopa neljaks suuremaks osaks: rooma-katoliiklikuks, luterlikuks, kalvinistlikuks ja anglikaani kirikuruumiks. Luterlik kirik kujunes Eesti suurimaks konfessiooniks peale reformatsiooni jõudmist maale 16. sajandi 20. aastatel ning luterlikud kogudused tekkisid Eestis reformatsiooni käigus katoliiklikest kogudustest aastatel 1523–1532. Luterlik ruum hõlmas varauusajal osa Saksa aladest, samuti Taani, Norra, Rootsi, Soome ning Kuramaa, lõplikult ka alates Rootsi võimu kehtestamisest ka Eesti- ja Liivimaa.
Reformatsiooni käigus tekkinud eestikeelse usuõpetuse vajadustest lähtudes koostati esmased Tallinna Niguliste kiriku õpetaja Simon Wanradti ja Tallinna Püha Vaimu kiriku õpetaja Johann Koelli tõlgitud eestikeelne Wanradti ja Koelli katekismus 1535. aastal ja Tartu Jaani koguduse kaplani Franz Witte tõlgitud Lutheri katekismus, mis trükiti Lübeckis kas 1553. või 1554. aastal. 
Katoliiklusega tehti Eestis lõpparved Rootsi ülemvõimu poolt 1561. aastal, Tallinna katoliikliku piiskopkonna likvideerimisega. Luterluse ainumonopol oli Rootsis kinnitatud Uppsalas aga juba 16. veebruaril 1593 ja seda positsiooni tugevdati 1595. aastal 21. oktoobri otsustega, milles keelati igasugune luterlusest kõrvalekaldumine.
László Papp

László Papp (25. märts 1926 – 16. oktoober 2003) oli Ungari poksija. 
Võitis keskkaalus 1948. aastal Londoni, 1952. aastal Helsingi ja 1956. aastal Melbourne'i olümpiamängudel kuldmedali, olles kaasaegsete olümpiamängude ajaloos esimene poksija, kes on tulnud kolmekordseks olümpiavõitjaks.
Leo II (keiser)

Leo II või Leon II või Leon Noorem (Imperator Caesar Zenonis Augusti Divi Valerii Leoni Flavius "Leo" Augustus; u 467 – 17. november 474) oli Ida-Rooma ehk Bütsantsi keiser 473. aastast 9. veebruarini 474.
Leo oli eelmise keisri Leo I lapselaps. Tema sünniaeg on täpselt teadmata, kuid see on arvatavasti aastal 467 või 468 Konstantinoopolis. Ta sai keisriks väga noorelt (5- või 6-aastaselt) ning seega oli tal suur oht jääda keisrikroonist ilma. See saatus teda peagi tabaski. 9. veebruaril 474 andis ta pidustuste ajal hipodroomil võimu üle oma isale. Leod oli selleks veennud isa Zenon ise. Üheksa kuud peale Zenoni keisriks saamist haigestus Leo ootamatult ning suri. See tekitas kuulujutte, et isa mürgitas oma poja, sama meelt on ka paljud ajaloolased. 
Lisaks juttudele mürgitamisest levisid ka legendid, et Leo pääses. Keisrinna Adriana, aimates oma mehe kurja kavatsust, asendanud Leo teisikuga, kelle siis Zenon tappiski. Õige Leo elanud saladuskatte all vaimulikuna edasi.
Lucius Aelius

Lucius Aelius (Imperator Caesar Divi "Lucius Aelius" Augustus; sünninimi Lucius Ceionius Commodus; 13. jaanuar 101 – 1. jaanuar 138) oli rooma poliitik.
Ta oleks pidanud pärast Hadrianuse surma saama Vana-Rooma keisriks, kuid ta jõudis enne seda surra loomulikku surma.
Lucius Verus

Lucius Aurelius Verus ("Imperator Caesar Divi Antonini Pii Divi Hadriani Lucius Aurelius Verus Augustus"; sünninimi Lucius Ceionius Commodus; 15. detsember 130 – veebruar 169 Altinum) oli Vana-Rooma keiser 7. märtsist 161 kuni surmani. 
Verus pärines Etruuriast senaatori perekonnast. Veruse adopteeris 138 Antoninus Pius, teda kasvatasid Fronto ja Herodes Atticus.
Marcus Aurelius nimetas ta kaasvalitsejaks ja andis talle naiseks oma tütre Lucilla, kes oli Verusest 18 aastat noorem. Neil oli 3 last.
162–166 juhtis Verus legaatide kaudu sõda Partiaga, 168–169 sõdis ta markomannidega. Ta oli kompetentne ja kartmatu sõjamees. Ta ümbritses ennast luksusega, mida Marcus Aurelius hukka mõistis, ent oma ametlikke ülesandeid täitis Verus eeskujulikult. Omandatud tiitlid: Armeniacus (164), Medicus (166), Parthicus (166).
Ta suri Antoninuste katku pandeemia alguses (see oli arvatavasti rõuged, vähem tõenäoliselt leetrid) Altinumis; tema surnukeha viidi seejärel Rooma. Et ta polnud 40-aastanegi, siis on kahtlustatud ka toidumürgistust. Pärast matuseid kuulutas senat Veruse jumalaks, keda tuli austada nime "Divus Verus" all.
Veruse elulugu on kirjeldatud teoses "Historia Augusta". Tema skulptuurportreed asuvad Pergamoni muuseumis ja Dresdenis Albertinumis.
Leo Jogiches

Leo Jogiches (17. juuli 1867 Vilnius – 10. märts 1919 Berliin) oli juudi päritolu Saksamaa poliitik. 
1. jaanuaril 1919 asutas ta koos Karl Liebknechti ja Rosa Luxemburgiga Saksamaa Kommunistliku Partei. 
Märtsis 1919 ta arreteeriti ning mõrvati 10. märtsil eeluurimisvanglas.
Licinius

Licinius (Imperator Caesar Valerius Licinianus "Licinius" Augustus); sünninimi teadmata; (265 – kevad 325) oli Vana-Rooma keiser 11. november 308 kuni 19. september 324, astus tagasi. Hiljem tapeti. Tema kaasvalitsejad olid Galerius, Maximinus Daia ja Constantinus Suur.
Lisanimed: Germanicus maximus (310), Sarmaticus maximus (310).
Leila Abašidze

Leila Abašidze (gruusia keeles ლეილა აბაშიძე; 1. august 1929 Thbilisi – 8. aprill 2018 Thbilisi) oli Gruusia filminäitleja.
Debüteeris filmis juba 1941. aastal ("Kadžana"). 
Lõpetas 1951 Thbilisi Rustaveli-nimelise teatriinstituudi näitlejateaduskonna.
Rollid.
Temperamentse näitlejana lõi ta meeldejäävaid osi:
Peale selle mängis ta veel järgmistes filmides:
Lõuna-Korea vapp

Lõuna-Korea vapp on Korea Vabariigi vapp. Kasutusel on suur ja väike vapp.
Suur vapp.
Suurt vappi kasutatakse ainult tähtsatel riiklikel dokumentidel. Sellel on ainult ajalooline ja sümboolne tähendus. Pitsat, millega pitser tehakse, on 18-karaadisest kullast ja kaalub 2,15 kilogrammi. Selle pindala on 10,1 cm ja kõrgus 10 cm. Pitsati käepide on fööniksipaarikujuline, fööniksipaaril on lootose vars nokkade vahel.
Väike vapp.
Väike vapp on tuntud läänemaailmas. Sellel on kujutatud süüria hibiski ("Hibiscus syriacus"), mis on Korea rahvuslill.
Lõuna-Korea lipp

Lõuna-Korea lipp on Lõuna-Korea riigilipp. See on valge; keskel on ülalt punane ja alt sinine "yin-yang"i sümbol; valge välja igas nurgas on erinev must kolmejooneline "gua" Yijingist (Hiina "Muutuste raamatust").
Lipu proportsioonid on 2:3.
Lipu nimi on korea keeles "Taegeukgi" (태극기; 太極旗).
Lipu mõtles välja Korea suursaadik Jaapanis Bak Yeong-hyo. Korea kuningas Gojong kuulutas 6. märtsil 1883 selle lipu Korea sümboliks.
Tähendus.
Valge taust sümboliseerib valgust ja puhtust ning väljendab rahuarmastust.
Neli kolmjoont lipul on:
Ajalugu.
Lipu järele tekkis vajadus, kui Korea valmistas ette kaubanduslepingut USA-ga, mis valmis 22. mail 1882 ja millele kirjutati alla 6. juunil 1882.
Kuigi Hiina soovis, et Korea lipul oleks draakon, eelistas Korea kujutada lipul iidset sini-punast yin-yangi sümbolit valgel taustal. Sellest sai ajutine riigilipp
"taegeuk". Hiljem lisati kaheksa trigrammi ümber "taegeuk"'i ringi. Nõnda saadud "Taegeukgi" oli mõnda aega riigilipuks.
Septembris 1882 määras kuningas Gojong oma suursaadikuks Jaapanisse Bak Yeoung-hyo. Jaapanisse suunduva laeva pardal joonistas Bak "taegeuk"'i ringiga lipu, milles ta kasutas kaheksa trigrammi asemel nelja. Seda lippu hakkas ta 25. septembril kasutama. 3. oktoobril kandis ta sellest muudatusest ametlikult ette kuningas Gojongile, kes 6. märtsil 1883 kuulutas selle ametlikult riigilipuks.
Täpseid juhiseid lipu valmistamiseks tookord ei antud. Alles 29. juunil 1942 sätestas Korea ajutine eksiilvalitsus riigilipu valmistamise täpse viisi, kuid see ei saanud Jaapani okupatsiooni ajal kodumaal laialt teatavaks. Jaanuaris 1949 moodustas Korea Vabariigi valitsus erikomisjoni, mis 15. oktoobril avaldas lipu valmistamise korra.
Logo

Logo on graafiline märk, mis üheselt üritab aidata samasta mingi ettevõtte, toote, teenuse, asutuse, organisatsiooni või ürituse, et avalikkuse ees eristada logo omanikku teistest.
Lõuna-Korea välisministrite loend

Lõuna-Korea välisministrite loend loetleb Lõuna-Korea välisministreid.
Lõuna-Korea valitsusjuhtide loend

Lõuna-Korea peaministrid:
Leedu keel

Leedu keel ("lietuvių kalba") on balti keelte idarühma kuuluv indoeuroopa keel. Leedu keel on Leedu riigikeel ja seda räägib emakeelena umbes 3,1 miljonit leedulast peamiselt Leedus, kuid ka Poolas (Suwalszczyzna), Venemaal ja Lätis. 
Leedu keeles on kolm rõhutüüpi ja seitse käänet. Leedu keelt peetakse üheks arhailisemaks tänapäeval kõneldavaks indoeuroopa keeleks. Murded jagunevad põhja- ja lõunamurreteks. Lisaks on leedu keelel hulgi kohalikke murdeid ning leedulased eristavad niinimetatud "linnaleedukeelt" ja "maaleedukeelt" olenevalt sõnavarast ja hääldusest ka kohalikes piirkondades. Kirjakeel põhineb kodekseeritud lõunaleedu keelel.
Leedu keele lähim räägitav sugulaskeel on põhja pool räägitav läti keel. Kuigi need keeled tunduvad sarnased, ei saa eri keelte rääkijad üksteisest aru ning keelte erinevused on suuremad kui eesti ja soome keelel omavahel.
Vanimad kirjalikud mälestised pärinevad 16. sajandist (Martin Lutheri katekismuse tõlge). 
Leedu keele esimese teadusliku kirjelduse "Handbuch der litauischen Sprache" ("Leedu keele käsiraamat"; 2 köidet) avaldas 1856–1857 Praha ülikooli professor August Schleicher. 
Keelekood standardi ISO 639 järgi on lt või lit.
Kirjasüsteem.
Leedu keel kasutab ladina kirja. Leedu tähestikus on 32 tähte:
Aa Ąą Bb Cc Čč Dd Ee Ęę Ėė Ff Gg Hh Ii Įį Yy Jj Kk Ll Mm Nn Oo Pp Rr Ss Šš Tt Uu Ųų Ūū Vv Zz Žž 
Võõrnimed kirjutatakse häälduspäraselt. 
Grammatika.
Käänded.
Käändeid on seitse: nominatiiv, genitiiv, daativ, akusatiiv, instrumentaal, lokatiiv ja vokatiiv.
Tautiška giesmė

"Lietuva, tėvyne mūsų" ('Leedu, meie isamaa') ehk "Tautiška giesmė" ('Rahvuslaul') on Leedu riigihümn.
Laulu sõnad ja viisi kirjutas 1898 Vincas Kudirka ja avaldas selle septembril 1898 oma ajakirja Varpas 6. numbris. Ta ei mõelnud seda riigihümniks ega elanud Leedu iseseisvuse väljakuulutamiseni.
Laul kanti esimest korda ette koorilauluna helilooja Česlovas Sasnauskase juhatusel kontserdil Peterburis 13. novembril 1899. Peterburis elas palju leedulasi. Kudirka oli äsja surnud. Juba siis hakkasid mitmed intellektuaalid, sealhulgas hilisem Leedu president Kazys Grinius, nimetama seda laulu Leedu rahvushümniks. 
Vilniuses kanti see esimest avalikult korda ette 3. detsembril 1905 linnateatris. Kontsert toimus Leedu Suure Nõukogu eelõhtul. Hiljem levis laul kogu Leedus ja seda kanti ette pidulikel puhkudel. 
1919 sai see Leedu riigihümniks. Selle pealkirjaks said esimese rea kolm esimest sõna: Lietuva, tėvyne mūsų ('Leedu, meie isamaa'). 
Pärast Nõukogude okupatsiooni 1940 hümn keelati, kuid 1944 tunnistati "Tautiška giesmė" tänu Justas Paleckise jõupingutustele Leedu NSV ametlikuks hümniks ja jäi selleks 1950. aasta juulini.
1988 sai "Tautiška giesmė" jälle hümniks. 
Hümni asemel lauldakse sageli Maironise laulu "Lietuva brangi, mano tėvyne" ('Kallis Leedu, mu isamaa'). 
Leedukeelne tekst.
Lietuva, tėvyne mūsų,&lt;br&gt;
Tu didvyrių žeme!&lt;br&gt;
Iš praeities tavo sūnūs&lt;br&gt;
Te stiprybę semia!&lt;br&gt;
Tegul tavo vaikai eina&lt;br&gt;
Vien takais dorybės!&lt;br&gt;
Tegul dirba tavo naudai&lt;br&gt;
Ir žmonių gerybei!&lt;br&gt;
Tegul saulė Lietuvoj&lt;br&gt;
Tamsumas prašalina&lt;br&gt;
Ir šviesa, ir tiesa&lt;br&gt;
Mūs žingnius telydi.&lt;br&gt;
Tegul meilė Lietuvos&lt;br&gt;
Dega mūsų širdyse&lt;br&gt;
Vardan tos Lietuvos&lt;br&gt;
Vienybė težydi!&lt;br&gt;
Tõlge.
Leedu, meie isamaa,&lt;br&gt;
sa kangelaste maa!&lt;br&gt;
Minevikust sinu pojad&lt;br&gt;
ammutagu jõudu!
Käigu sinu lapsed&lt;br&gt;
ainult vooruse teedel!&lt;br&gt;
Töötagu sinu kasuks&lt;br&gt;
ja inimeste heaks!
Päike kõrvaldagu&lt;br&gt;
Leedus tumedused&lt;br&gt;
ja valgus, ja tõde&lt;br&gt;
juhtigu me samme!
Põlegu Leedu-armastus&lt;br&gt;
me südametes.&lt;br&gt;
Selle Leedu nimel&lt;br&gt;
õitsegu ühtsus.
Lääne-Pomorze vojevoodkond

Lääne-Pomorze vojevoodkond on 1. järgu haldusüksus (vojevoodkond) Poolas. See moodustati 1999. aastal Koszalini ja Szczecini vojevoodkonnast.
Haldusjaotus.
Vojevoodkond jaguneb kolmeks maakonna õigustega linnaks:
ja 18 maakonnaks:
Łódźi vojevoodkond

Łódźi vojevoodkond on vojevoodkond (1. järgu haldusüksus ja omavalitsuspiirkond) Poola keskosas.
Praegustes piirides moodustati see 1998. aasta haldusreformiaktiga 1. jaanuarist varasema Łódźi vojevoodkonna, endiste Sieradzi vohevoodkonna, endiste Piotrkówi vojevoodkonna, Skierniewice vojevoodkonna ja osast Płock vojevoodkonna territooriumile. Vojevoodkond kannab oma suurima linna Łódźi nime.
Haldusjaotus.
Vojevoodkond jaguneb kolmeks maakonna õigustega linnaks:
ja 21 maakonnaks:
Lublini vojevoodkond

Lublini vojevoodkond on vojevoodkond (haldusüksus) Poolas.
Haldusjaotus.
Vojevoodkond jaguneb neljaks maakonna õigustega linnaks:
ja 20 maakonnaks:
Lubuszi vojevoodkond

Lubuszi vojevoodkond on vojevoodkond (haldusüksus) Poolas.
Maakonnad.
Vojevoodkond jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks:
ja 12 maakonnaks:
Meedia

Meedia (ladina keeles "medium" 'keskel olev') on informatsioonikandjate ühine nimetus.
Meedia – keskkond, kus toimub infoedastus, info avaldamine ja/või massikommunikatsioon.
Meteoroloogia

Meteoroloogia ehk ilmastikuteadus on teadusharu, mis uurib atmosfääri ehitust, selles toimuvaid protsesse ennustamise ja mõjude eesmärgil. Meteoroloogiat peetakse geofüüsika allharuks. Peale atmosfäärifüüsika, -keemia ja -dünaamika uurib meteoroloogia ka õhu ja maapinna (maismaa või ookeani pinna) vastastikust mõju. Meteoroloogia peaeesmärk on ilmastikunähtuste täielik mõistmine ja ilma võimalikult täpne ennustamine.
Levinud rahvalikus käsituses peetakse meteoroloogiat kitsalt ilma uurivaks ja ilma prognoosimise aluseks olevaks teadusharuks.
Meteoroloogias eristatakse mitu allharu. Dünaamiline meteoroloogia tegeleb atmosfääris toimuvate liikumiste uurimisega, kasutades fundamentaalseid hüdrodünaamika võrrandeid. Sünoptiline meteoroloogia tegeleb sünoptilise ilmainformatsiooni (sünoptilised kaardid, sünoptilised ilmavaatlused) analüüsiga ilma ennustamise eesmärgil. Füüsikaline meteoroloogia tegeleb selliste atmosfäärinähtuste uurimisega, mis pole otseselt seotud õhu liikumisega. Meteoroloogiale lähedane teadusharu on klimatoloogia.
Uuringud tuginevad nii maismaal kui ka merel asuvate vaatlusjaamade võrgustiku, ilmaradarite ning tehiskaaslaste andmestikule. Tänapäeva meteoroloogias on nii ilma ennustamisel kui ka teaduslikus uurimistöös täiesti möödapääsmatu superarvutite kasutamine.
Meteoroloogia on tunginud sügavale inimeste igapäevaellu. Meteoroloogia on abiks lennundusele, laevandusele ja põllumajandusele. Võimalikult täpne ilmaennustus on abiks majandustegevusele ja õigeaegseks hoiatuseks ohtlike ilmanähtuste, näiteks orkaanide, trombide jne. eest, aidates sellega säästa inimelusid. Võimalusel püütakse ilma ka kasulikus suunas sihipäraselt mõjutada.
Molaarmass

Molaarmass on aine ühe mooli osakeste (aatomite, molekulide) mass: 
formula_1,
kus 
 formula_2 on molaarmass,
 formula_3 on aine mass (kilogrammides), 
 formula_4 on ainehulk (moolides).
Molaarmassi mõõtühik SI-süsteemis on kilogramm mooli kohta (kg/mol), keemias aga üldiselt grammi mooli kohta (g/mol). Molaarmass kuulub intensiivsete olekuparameetrite hulka (need parameetrid ei sõltu ainehulgast, seega ka mitte valitud massiühikust). 
Molaarmassi ja molekulmassi arvväärtused on ühesugused, ent erinevalt molaarmassist on molekulmass ühikuta suurus. Näiteks dihapniku molekulmass on 2×16 = 32, sest selle molekul koosneb kahest hapniku aatomist, mille aatommass on 16; dihapniku molaarmass on 32 g/mol.
Muinasjutt

Muinasjutt on rahvajutu üks peamisi liike ehk žanreid. 
Klassikaline vendade Jacob Grimmi ja Wilhelm Grimmi rahvajuttude žanrijaotus jagab rahvajutud müütideks, muistenditeks ja muinasjuttudeks.
Erinevalt müüdist on muinasjutt teadlikult väljamõeldisele rajatud või meelelahutuslik jutustus, mis ei pruugi arvesse võtta loogikat, loodusseadusi ega kindlat ajaloolist keskkonda (tegevuskoht ja -aeg võivad olla imepärased). Muinasjutu taotlus pole otseselt kujutada tõepäraselt ühtki looduse ega ühiskonnaelu seika, vaid pakkuda kuulajatele fiktsiooni ja meelelahutust. Erinevalt muistendist ei pruugi muinasjutt edastada kuulajatele tõeväärtusega informatsiooni.
Muinasjuttudel on omad seadused, mida on kirjeldanud Axel Olrik eepiliste seadustega. Selliste tunnuste hulka kuuluvad kindlad algus- ja lõpuvormelid (näiteks "Elas kord...", "Kuskil maal...", "Kui nad surnud ei ole...", "Sõin ja jõin seal minagi, kõhtu ei saanud midagi"), oluliste sündmuste rõhutamine mitmekordse kirjeldamise kaudu (näiteks 3 päeva tuleb võidelda, 3 takistust ületada), sümboolsete arvude esinemine loo struktuuris või kirjeldustes (kolmarvu seadus; olulised on ka arvud 7, 9, 12).
Liigitus.
Euroopa muinasjutud liigitatakse harilikult looma- ja pärismuinasjuttudeks. 
Pärismuinasjuttudel eristatakse omakorda järgmisi alaliike: ime- ehk nõidusmuinasjutud, novellilaadsed ehk olustikulised muinasjutud, legendilaadsed muinasjutud ja muinasjutud rumalast kuradist (eesti Kaval-Antsu ja Vanapagana lood). 
Muinasjutu tavaline põhisüžee hõlmab nõrga või vaese, aga tubli ja abivalmis (kavala) tegelase võitu tugeva või rikka, aga halva (rumala) vastase üle. 
Muinasjutte tunnevad kõik rahvad. Üks vanemaid muinasjutukogusid on araablaste "Tuhat üks ööd".
Eesti muinasjuttude populaarsemad tegelased on abivalmis vaeslaps, tige võõrasema, tõrjutud noorem vend, koduloomad ja metsloomad.
Kirjanike loodud muinasjutte nimetatakse kunstmuinasjuttudeks.
Muinasjuttude teaduslik uurimine.
Muinasjutu struktuuri, funktsioone ja ajaloolist arengut on uurinud Antti Aarne, Bruno Bettelheim, Alan Dundes, Max Lüthi, Vladimir Propp, Stith Thompson jpt.
Antti Aarnelt pärineb muinasjuttude süžeede tüüpideks liigitamise süsteem, mida on täiendanud Stith Thompson (Aarne-Thompsoni tüübikataloog) ja Hans-Jörg Uther (ATU tüübikataloog).
Eestis hakati muinasjutte sihipäraselt koguma 19. sajandi teisel poolel Jakob Hurda innustusel. Üks Eesti tuntumaid muinasjutu-uurijaid oli Uku Masing. 
Richard Viidalepa toimetusel on ilmunud teaduslik eesti muinasjuttude antoloogia. Hiljem on tegelenud muinasjuttude uurimisega Eestis Kristi Salve, Ülo Valk, Risto Järv, Merili Metsvahi, Kärri Toomeos-Orglaan ja Mairi Kaasik.
Mehaanika

Mehaanika (ka "mehhaanika"; vanakreeka keele väljendist μηχανική τέχνη, "mekhanikē tekhnē" 'masinate ehitamise kunst') on füüsika haru, mis uurib tahkete kehade, vedelike ja gaaside liikumist, selle liikumise põhjusi ja tagajärgi. Mehaanikaks nimetatakse ka seadmete ja aparaatide konstruktsioonilist osa üldse või ainult seda osa, mis teostab nende toimimiseks vajalikku mehaanilist liikumist.
Mehaanika ajalugu.
Mehaanika ajalugu ulatub välja Antiik-Kreekasse, kus peamisteks alusepanijateks peetakse Aristoteleset ja Archimedest. Klassikalisele mehaanika alusepanijateks peetakse varauusajal tegutsenud Galileod, Keplerit ja Newtonit. Kuni 19. sajandini arvati, et kõik füüsikalised nähtused on seletatavad mehaanika seaduste abil. Füüsika on sellest ajast kasvanud laiemaks, kui mehaanika. Lisaks on tänapäeval teada, et leidub kehasid ja jõude mida klassikaline mehaanika kirjeldada ei suuda. Näiteks on Newtoni mehaanika vaid tegelikkuse lähendus, mis näiteks relativistlike süsteemide puhul ei ole rakendatav (nende puhul on tarvis rakendada relatiivsusteooriat). Ometi jääb mehaanika koos oma mõistetega, nagu seda on mass ja jõud, füüsika üheks aluseks.
Riikide vappide loend

 A B C D E F G H I J K L M N O P R S Š Z T U V Tunnustamata riikide vappe - Endiste riikide vappe - Nõukogude Liidu ja selle liiduvabariikide vapid - Sõltuvate ja muus staatuses olevate territooriumide vappe
Murre

Murre ehk dialekt on piirkondlik eripärane keelekuju. Murre erineb kirjakeelest ja teistest murretest sõnade häälikkoostise, sõnade muutmise, sõnavara ja lausestuse poolest. 
Murdeid uurivat teadusharu nimetatakse murdeteaduseks ehk dialektoloogiaks.
Paljude ühistunnustega murded moodustavad murderühma. Murded jagunevad paikkondlike (Eestis peamiselt kihelkondlike) erijoontega murrakuteks.
Traditsiooniliselt on murrete all silmas peetud eeskätt territoriaalseid maamurdeid. Viimasel ajal on ilmunud palju uurimusi linnamurrete kohta; sealhulgas arvatakse nende hulka USA linnaelanikest mustanahaliste kõne, kelle inglise keel olulisel määral erineb teistest ameerikalikest inglise keele variantidest.
Prantsuse lingvistid kasutavad termini "murre" kõrval ka terminit "patua" ("patois"), mis tähendab samuti lokaalselt piiratud elanikkonnarühmade (peamiselt maaelanike) kõnet.
Funktsionaalne käsitus.
Sotsiolingvistikas ja olmetasandil vastandatakse murdeid standardsele ehk kirjakeelele. Sellest vaatenurgast vaadates on murdele omased järgmised eripärad: 
Lingvistiline käsitus.
Teise tendentsina nimetatakse murdeks suvalist keeleteisendit, mis erineb teistest teisenditest. See tähendab, et inimene räägib mingit murret, mis on standardse literatuurse murde erijuht. 
Sellises käsituses eristatakse standardseid murdeid (või kirjakeeli) ja traditsioonilisi murdeid. Nende põhiliseks erinevuseks on asjaolu, et esimesi kasutatakse kirjas, toetatakse spetsiaalsetes institutsioonides, õpetatakse koolides ning neid peetakse "korrapärasemaks" ("peamiseks") keelevormiks. Mõnes keeles on mitu standardset murret (sel juhul räägitakse polütsentrilisest keelest või diasüsteemist). 
Lingvisti jaoks ei eksisteeri "korrapärasemat" keelevormi ja lisaks sellele osutub üsna tihti info traditsioonilisest maamurdest palju väärtuslikumaks, võrreldes sellega, mis oli saadud literatuurse variandi põhjal.
Keel või murre.
Pole olemas ühist mõistmist ja vastavalt ka ühiseid kriteeriume keele ja murde piiritlemiseks. Sellepärast, rääkides, et mingi idioom on keel või murre, peab kindlaks määrama, mida mõistakse teatud termini all. Juhul, kui on vaja vältida valikut kasutavad lingvistid tavaliselt termini idioom, mis tähendab vähegi erinevat keelevarianti. 
Idioomi võib lugeda murdeks näiteks olukorras, kus: