tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Meta Lukk

Meta Lukk (ka Meeta Lukk) on eesti päritoluga klaasikunstnik.
Ta lõpetas 1958. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi klaasehistöö erialal ja töötas peakunstnikuna Sverdlovi-nimelises klaasivabrikus Zolotkovos Vladimiri oblastis.
Apetlon

Apetlon ([ˈapɛtlon]) on turulinn "(Marktgemeinde)" Austria Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. See asub Neusiedli järvest (saksa: "Neusiedler See"; ungari: "Fertő tó") ida pool asuvas piirkonnas, mida nimetatakse "Seewinkeliks" (järvenurk).
Apetlon asub "Neusiedler See-Seewinkeli" rahvuspargis Neusiedli järve idakaldal. Linn ise asub 120 m kõrgusel merepinnast. Lähedalasuv ala 114 m kõrgusel merepinnast on Austria madalaim paik. Piirkonnale on iseloomulikud laialdased tasandikud ja sootaimestik, mille ümber on palju väikeseid soolajärvi. "Lange Lacke" (Pikk järv) on umbes neljakümnest läheduses asuvast järvest suurim.
Ajalugu.
Kogukonda on kirjalikult esmamainitud 1318. aastal. 1867. aastal kaotati Austria keisririik ja loodi Austria-Ungari eraldi valitsustega Viinis ja Budapestis. 1898. aastast kasutati Budapesti madjarimeelse poliitika tõttu ungarikeelset külanime Bánfalu.
Pärast Esimest maailmasõda nimetati Burgenlandi Saint-Germaini rahulepingus ja Trianoni rahulepingus "Westungarniks" (Lääne-Ungari) ja anti 1919. aastal Austriale. 1921. aastast on linn Burgenlandi liidumaa osa. Apetlon on 1991. aastast turulinn. 2001. aasta detsembris kanti Neusiedlersee rahvuspark UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Majandus ja taristu.
Apetlonis on põhitegevuseks veinitootmine. Linn on ümbritsetud viinamarjaistandustega. Turism on ka oluline. Iga aasta mais tulevad paljud ornitoloogid kõikjalt Euroopast haruldasi linde vaatama. Juba ammu enne rahvuspargi rajamist oli "Lange Lacke" (Pikk järv) oluline looduskaitseala. "Lange Lacke" on linna lähedal asuvast umbes neljakümnest soolajärvest suurim. Teaduslike andmete kogumine selle linnustiku kohta algas enam kui 100 aastat tagasi.
Kuldnokkade ("Sturnus vulgaris") populatsioon ja viinamarjakasvatajad on vastuolus. Põllumeestel ja viinamarjaistanduste omanikel on põldudel gaasi (butaan) jõul töötavad kahurid ja täielikult programmeeritavad elektroonilised linnutõrjeseadmed, mis hirmutavad linde viinamarjade söömisest. Aga kasutatakse ka võrku, privaatseid veinihoovi valvureid, jahimehi ja lennukeid, et saagist võimalikult palju säästa.
Keel.
"Apetlonerisch" on saksa keele murre, milles on laene ungari keelest.
Walace

Walace Souza Silva (tuntud lihtsalt kui Walace; sündinud 4. aprillil 1995 Salvadoris) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Cruzeiro.
Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2014. aastal Grêmio meeskonnas. 2016. aastal võitis ta klubiga Brasiilia karikavõistlused.
2017. aasta jaanuaris sõlmis Walace lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Hamburger SV. Hooajal 2018/19 mängis ta Saksamaa kõrgliigaklubis Hannover 96.
Aastatel 2019–2024 mängis Walace Itaalia kõrgliigaklubis Udinese.
2024. aasta juulis naasis ta Brasiilia kõrgliigasse ja sõlmis ta kuni 2028. aasta lõpuni kehtiva lepingu Cruzeiroga.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Walace Brasiilia meeskonna koosseisus kuldmedali. Brasiilia jalgpallikoondises debüteeris ta sama aasta alagrupimängus Haiti vastu.
Tunnistus

Tunnistus on kõneakt, mis põhjustab teadmise või uskumuse edasiandmise. Tunnistuse all võidakse mõista ka teadmise või uskumuse edasiandmist.
Andrew Tate

Emory Andrew Tate III (sündinud 1. detsembril 1986) on Ameerika-Briti kahtlustatav kurjategija, meediategelane, ettevõtja ja endine elukutseline kikkpoksija.
Ta alustas kikkpoksiga tegelemist 2005. aastal ja saavutas oma esimese meistritiitli 2009. aastal. Laiemat tähelepanu äratas ta 2016. aastal, kui ta esines Briti tõsielusaates "Big Brother" (tõlkes "Suur vend"). Ta eemaldati saatest pärast seda, kui ilmus video, kus Tate lõi korduvalt naist vööga; hiljem teatasid nad, et tegu oli konsensusliku tegevusega. Ta alustas 'camgirl'-äriga ja veebikursuste müümisega ning saavutas kuulsuse Interneti-kuulsusena, propageerides "ülimehelikku, üliluksuslikku elustiili". Tate'i naistepõlglikud kommentaarid on kaasa toonud tema peatamise erinevatel sotsiaalmeedia platvormidel.
2022. aasta detsembris vahistati Rumeenias Tate ja tema vend Tristan koos kahe naisega; kõiki nelja kahtlustatakse inimkaubanduses ja organiseeritud kuritegeliku rühmituse moodustamises. Rumeenia politsei väitis, et rühmitus sundis ohvreid looma tasulist pornot. 2023. aasta märtsis viidi kõik neli koduaresti, kuni uurimine jätkus, pärast seda, kui nad olid pärast vahistamist vahi all. Juunis esitati neile süüdistus vägistamises, inimkaubanduses ja naiste seksuaalseks ärakasutamiseks organiseeritud kuritegeliku rühmituse moodustamises. Tate ja tema vend eitavad kõiki süüdistusi.
Bilohorivka kooli pommitamine

7. mail 2022 pommitasid Venemaa relvajõud Luhanski oblastis Bilohorivkas asuvat kooli Sjevjerodonetski lahingus 2022. aasta Venemaa sissetungil Ukrainasse. Ametlikult kinnitati vähemalt kahe inimese surm, kuid kohalike võimude sõnul oli tegelik hukkunute arv ligi 60.
Umbes üheksakümmend inimest varjus sel ajal hoone keldris, mis president Volodõmõr Zelenskõi sõnul moodustas küla elanikest enamuse. Hoonet tabas Venemaa õhurünnak, mis süütas hoone ja suur arv inimesi jäi hoonesse lõksu.
Tagajärjed.
Vähemalt 30 inimest päästeti. Kahe inimese tapmine kinnitati, kuid Luhanski oblasti kuberner Serhi Haidai ütles, et ülejäänud 60 inimest arvatakse olevat tapetud.
Reaktsioonid.
Rünnaku mõistis hukka Ukraina välisministeerium ja ÜRO peasekretär Antonio Guterres, kes ütles, et on rünnakust "šokeeritud".
Briti välisminister Liz Truss ütles, et see on "õõvastav" ja kirjeldas rünnakut kui sõjakuritegu.
Ülle Braun

Ülle Braun (sündinud 4. jaanuaril 1942 Tartus) on eesti klaasikunstnik.
Ta õppis aastatel 1962–1965 Tallinna Pedagoogilises Instituudis ja aastal 1969 lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi klaasehistöö erialal. 
Aastatel 1969–1971 töötas J. Sverdlovi nimelises Klaasivabrikus Vladimiri oblastis Zolotkovos, kus sel ajal oli peakunstnik Meta Lukk. Aastatel 1971–1973 töötas tehases Tarbeklaas.
Näitustel osaleb Ülle Braun alates 1969. aastast. Braun on Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1980. aastast ja kuulub ka Eesti Klaasikunstnike Ühendusse.
Hunnide riik

Hunnide impeerium oli hunnide hõimuliidu juhi Attila poolt aastatel 434–453 loodud riik.
Riigi keskus asus Pannoonias (praegune Ungari) ja ulatus Volgast ja Kaukaasiast Reinini ja Taanist Doonauni.
451. aastal tungisid hunnid Galliasse, Attila sai Katalaunia lahingus Aëtiuse juhitud roomlaste ja germaanlaste liiduväelt lüüa (seda vaid lääneroomlaste jutu järgi). Reaalselt võis lahing lõppeda ka viigiga.
452. aastal laastasid hunnid Itaaliat, kust lahkuti pärast paavst Leo I käest suure lunaraha saamist.
Riik lagunes peale Attila surma tema pulmaööl 453. aastal.
Ctirad Mašin

Ctirad Mašin (sünninimega Radek Mašin, Ameerika Ühendriikides Ray Masin; 11. august 1930 Olomouc – 13. august 2011 Cleveland) oli Tšehhoslovakkia antikommunistlik võitleja, üks Vendade Mašinite rühmituse liige.
Ta lõpetas Poděbradys kuningas Jiří kolledži ja õppis aastatel 1950–1951 Tšehhi Tehnikaülikoolis Prahas. Seejärel pidas mitmeid ametikohti.
1950. aastate alguses asutas ta koos oma venna Josefiga kommunismivastaste rühma. 1952. aasta augustis mõisteti ta ebaseadusliku piiriületuse ettevalmistamise eest kaheks ja pooleks aastaks vangi. Ta oli vangis Jáchymovi uraanikaevandustes kuni vabanemiseni 1953. aasta juunis. Septembris 1953 süütas ta koos Václav Švédaga Pivini ümbruses mitu põhuvirna ja tulistas ühele kohalikule vabatahtlikule tuletõrjujale silma.
1953. aasta sügisel otsustas grupp jõuda Lääne-Berliini. Ctirad sattus sinna 2. novembril 1953 Berliini metroo rongikomplekti šassiil. Peagi saabusid ka Josef Mašin ja raskelt vigastatud Milan Paumer. Läänetsoonis avaldasid nad huvi langevarjuritena Tšehhoslovakkiasse naasta. Seejärel said neist USA armee regulaarsed töötajad. Nad saabusid USA-sse laevaga märtsis 1954. Pärast sõjalist väljaõpet otsustasid vennad ja Paumer liituda erivägedega. Nende töökohaks sai Põhja-Carolina osariigis asuv Fort Braggi baas, misjärel ühinesid mõlemad vennad instruktoritena 82. õhudessantdiviisiga.
Pärast viieaastast USA armees teenimist, mis oli vajalik USA kodakondsuse saamiseks, taandusid vennad tsiviilellu ja hakkasid tegelema ettevõtlusega. 1961. aastal tekkisid Ctirad Mažinil lümfisüsteemi kasvajaga seotud terviseprobleemid. Ta enda ja doonori vereloomerakkude siirdamine õnnestus. Pärast riigiteenistusest lahkumist asusid vennad koos Paumeriga ärisse, kuid aasta pärast läksid nende teed lahku. Ctirad juhtis algul autoremonditöökoda ja aastaid hiljem tema leiutisi pakkuvat ettevõtet.
Isiklikku.
Tema vend Josef Mašin on samuti Tšehhoslovakkia antikommunistlik võitleja; nende isa Josef Mašin oli Tšehhoslovakkia leegioni võitleja, Tšehhoslovakkia sõjaväelane ja antifašistlik võitleja, kes hukati sakslaste poolt aastal 1942.
Svit

Svit (ungari keeles "Szvit", poola keeles "Świt") on linn Slovakkias Prešovi maakonnas Popradi ringkonnas.
Geograafiline asend.
Svit asub Kõrg-Tatra mäestiku jalamil, Popradist umbes 8 km läänes, Poola piirist 16 km kaugusel. Svit paikneb merepinnast 720 meetri kõrgusel.
Ajalugu.
Svit on üks nooremaid linnu Slovakkias. Svit on saanud alguse ettevõtte Bata 1934. aastal rajatud kunstkiutehase tööliste elamurajoonina. Eraldi asulaks sai Svit 1946. aastal.
Linnaõigused sai Svit 30. mail 1962.
Linn on saanud nime lühendina kunstkiutehase Slovenské Vizkózové Továrne nimest.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sviti elanikest slovakke 93,54%, mustlasi 0,35%, poolakaid 0,18%, ungarlasi 0,18%, russiine 0,17% ja ukrainlasi 0,14%. Rahvus oli teadmata 4,46 protsendil elanikest.
Marite Kallasma

Marite Kallasma (sündinud 28. aprillil 1948) on eesti ajakirjanik. Ta on olnud Eesti Raadio ja Eesti Televisiooni programmiteadustaja ning saatejuhtide koolitaja-eetrinõustaja.
Töötades raamatupoe Võitlev Sõna müüjana, läbis ta 17-aastaselt raadiotoimetajate konkursi, kuid valiti selle kaudu hoopis Eesti Raadio diktor-praktikandiks. 
Aastatel 1976–2004 töötas ta Eesti Televisioonis programmiteadustaja ja "Aktuaalse kaamera" uudistesaatejuhina. Tema töö hõlmas ka uudiste suupäraseks toimetamist.
Pärast seda jätkas Kallasma ETV-s tööd juhendaja-eetrinõustajana. Tema juhendatavate seas on olnud näiteks Monika Tamla, Meelis Kompus, Anna Pihl, Liisu Lass jt. 
Ta on olnud teadustaja paljudel kontsertidel ja mitmel üldlaulupeol. Avalikku esinemist ja saatejuhitöö spetsiifikat on ta õpetanud ka Tallinna Ülikooli mikrokraadiprogrammi raames.
Marite Kallasma hääl kõlab mitmes filmis:
2015. aastal asus Kallasma ETV 60. aastapäeva puhul üheks õhtuks taas "Aktuaalse kaamera" diktoritoolile, mille järel tehti talle ettepanek oma ametipostile naasta. Temast on 2023. aastal Eesti Televisioonis tehtud portreesaade "Marite Kallasma. Diktor, mitte diiva". 
Enn Eesmaa: "Arvan, et Marite Kallasma on tänini üks väga väheseid klassikalisi telediktoreid. Hindasin ennekõike Marite professionaalsust, mille hulka kuulus nii laitmatu diktsioon kui ka meeldiv, usaldust äratav välimus."
Isiklikku.
Ta oli abielus spordiajakirjanik Rein Kallasmaga.
Kuldne riigitõld

Kuldne riigitõld (inglise keeles "Gold State Coach", ka "Gold State Carriage") on rikkalikult kaunistatud kinnine, kaheksahobuserakendiga tõld, mida kasutab Suurbritannia monarh ja kuninglik perekond.
Ajalugu.
Tõld telliti 1760. aastal kuningas George III ja Charlotte von Mecklenburg-Strelitzi pulmade ning monarhi kroonimistseremoonia tarbeks. Joonised tegi William Chambers ja see ehitati tõllameister Samuel Butleri töökojas Londonis. Keeruka konstruktsiooni tõttu valmis tõld aga alles 1762. aastal ehk aasta pärast George III pulmi ja kroonimist. Siiski kasutas George seda sama aasta parlamendi istungijärgu avatseremoonial.
Alates kuningas William IV kroonimisest 1831. aastal on tõlda kasutatud kõigi järgmiste Briti monarhide kroonimistseremooniatel. Samas on seda aegade jooksul kasutatud ka mõnel muul puhul.
Kuninglik riigitõld on vanuselt kolmas säilinud tõld Ühendkuningriigis. Sellest vanemad on vaid 1758. aastal ehitatud Londoni ülempea riigitõld ja 1698. aastal ehitatud parlamendi alamkoja House of Commonsi esimehe riigitõld.
Kirjeldus.
Tolleaegses vääringus maksis tõld 7562 naelsterlingit. Kullatud puidust valmistatud tõld kaalub 4,4 tonni, on 7 meetrit pikk ja 3,6 meetrit kõrge. Tõlla katuse keskel paikneb kolm Inglismaad, Šotimaad ja Iirimaad sümboliseerivat amoretti, kes hoiavad käes erinevaid regaalia elemente, näiteks Püha Edwardi krooni. Tõlla kabiini alumisel osal paiknevad Firenze kunstniku Giovanni Battista Cipriani maalitud paneelid, mis kujutavad Vana-Rooma jumalaid ja jumalusi. Eesmisel paneelil on kujutatud müütilist naissõdalast Britanniat Thamesi jõe ääres, taustal paistmas Londoni Saint Pauli katedraal. Maalidel kujutatakse ka kuningliku mereväe kaasaegset vägevust. Rataste kõrval on neli kullatud pähklipuust Vana-Kreeka alama merejumal Tritoni kuju, mis sümboliseerivad Ühendkuningriigi vägevust. Esirataste juures asuvad kujud puhuvad merekarpidesse, tagarataste kõrval olevad kujud hoiavad Vana-Rooma merejumala Neptunuse odasid. Selle interjöör on polsterdatud velveti ja atlassiga.
Tõlda veavad kaheksa hobust, kes valitakse eraldi välja kuninglikes tallides ja on tuntud kui Windsori hallid ("Windsor Greys"). Seda hoitakse Buckinghami palee Kuninglikes tallides ("Royal Mews"), kus see on välja pandud külastajatele vaatamiseks.&lt;br&gt;&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Hanshin Tigers

Hanshin Tigers on Jaapani pesapalliklubi, mis mängib Jaapani profiliigas Nippon Professional Baseball (NPB). Oma kodumänge peab klubi Nishinomiyais Koshien Stadiumis.
Klubi on asutatud 10. detsembril 1935.
Tigers on võitnud Japan Seriesi ühel korral, 1985. aastal.
Klubi omanik on raudtee-ettevõte Hanshin Electric Railway.
Oleksandr Bondarenko

Oleksandr Bondarenko (ukraina keeles Олекса́ндр Михайлович Бондаре́нко; 10. oktoober 1977 – 22. aprill 2023) oli Ukraina ajakirjanik ja maakaitseväe vabatahtlik, hukkus rindel Kreminna lähistel 2023. aasta aprillis. Bondarenko töötas aastatel 2007–2011 BBC ukrainakeelse teenistuse juures ajakirjanikuna.
Sliač

Sliač (ungari keeles "Szliács") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Zvoleni ringkonnas.
Sliač on kuurortlinn, seal asuvad tervistavad kuumaveeallikad.
Linna lähedal asub Sliači lennujaam. 31.detsembril 2020 lõpetati Sliači lennujaamast reisilennud. Sliači lennujaam on sestpeale kasutusel ainult sõjaväelennujaamana.
Geograafiline asend.
Sliač asub Zvoleni nõos, Zvolenist vahetult põhjas ja Banská Bystricast ligikaudu 14 km lõunas.
Ajalugu.
Sliači asula moodustati 1959. aastal Hájniky, Rybáre ja Sliač-kúpele külade ühendamise tulemusel. Linnaõigused sai Sliač 1. märtsil 1969. Hájniky ja Rybáre külasid on ürikutes esmamainitud 13. sajandi keskel.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sliači elanikest slovakke 95,48%, tšehhe 1,19% ja ungarlasi 0,43%. Rahvus oli teadmata 2,04%-l elanikest.
Kupjanski tsiviilkonvoi pommitamine

,
]}]&lt;/mapframe&gt; }} 
Kupjanski tsiviilkonvoi pommitamine oli Ukraina tsiviilisikute tahtlik tapmine, mille viis läbi Vene armee 25. septembril 2022 Ukrainas Harkivi oblastis Kupjanski lähedal Kurõlivka-Pištšane maanteel. Hukkus 26 tsiviilisikut, kellest pooled olid lapsed.
Sel ajal oli teelõik "hallis tsoonis". Ukraina sõjaväelased jõudsid sündmuskohale alles 1. oktoobril 2022.
Ajalugu.
2022. aasta septembri lõpus korraldasid Ukraina relvajõud pealetungi, et vabastada Venemaa poolt okupeeritud territoorium Harkivi oblastis. Kupjansk-Vuzlovõi linn ja selle lähedal asuvad külad vabastati 27. septembril.
Kolm päeva hiljem, 30. septembril leidsid Ukraina sõdurid Kurõlivka küla äärest tsiviilisikute surnukehad. Surnukehad avastati kuuest mahapõlenud autost ja kaubikust, mida oli pommitatud, kui need olid teel Pištšane küla suunas.
Pärast uudise levimist ilmus välja seitse tragöödia tunnistajat. Neil oli õnnestunud põgeneda Kivšarivka külla. Nende ütluste kohaselt lahkus nende evakuatsioonikolonn 25. septembri hommikul Kurõlivkast Starobilskis Svatove suunas, nende arvates ainsa avatud tee kaudu – kõigil teistel teedel olid sillad purustatud ning küla piiras jõgi ja soo. Kella 9 paiku sattus nende kolonn Vene sabotaažirühma varitsuse otsa, kes tulistasid konvoid mõlemalt poolt. Haavatute ja põgeneda üritanute tapmiseks kasutati jalaväerelvi.
Seejärel tuvastasid korrakaitsjad, et kõik autokolonni ohvrid olid kohalikud elanikud. Hukkunute seas oli ka põgenikekonvoid organiseerinud vedaja, kes oli nõudnud evakueerimise eest 6000 grivnat inimese kohta ja oli Kupiansk-Vuzlovõi endine elanik.
Tulistamise käigus õnnestus põgeneda 1- ja 5-aastasel lapsel. Laste vanemad surid kolonnis. Esialgsetel andmetel hukkus umbes 24 inimest, nende hulgas rase naine ja 13 last. Kaksteist ohvrit tuvastati 20. oktoobriks 2022.
Veel üks ohver avastati 17. oktoobril 2022 – haavata saanud 19-aastane nooruk, kes suri saadud vigastustesse pärast 1,5 kilomeetrit kõndimist metsateel. Hukkunute arvuks arvestati lõpuks 26 inimest, 22 inimesel õnnestus põgeneda.
Osa asitõendeid (ohvrite surnukehad ja auto) uurisid Prantsuse eksperdid. Nad avastasid märke 30 mm ja 45 mm suurte plahvatusohtlike mürskude ning granaatide VOG-17 ja VOG-25 kasutamisest.
Kobiór

Kobiór (saksa keeles "Kobier") on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Pszczyna maakonnas, Kobióri valla halduskeskus. Kobiór asub Pszczynast ligi 9 km põhjas, Tychy kesklinnast 7 km lõunaedelas ja Katowicest umbes 22 km lõunas.
Küla on esmamainitud 1467. aastal. 1526. aastal läks küla Habsburgide monarhia võimu alla ja 18. sajandil Preisi kuningriigi koosseisu. 1921. aastal toimunud rahvahääletuse tulemusel läks küla Poolale.
1942. aasta sügisest kuni 1943. aasta septembrini asus Kobióris Auschwitzi koonduslaagri väike välilaager (umbes 150 vangi).
Aastatel 1977–1991 oli Kobiór Tychy linna osa.
Éva Ruttkai

Éva Ruttkai (sünninimi Éva Russ; 31. detsember 1927 Budapest – 27. september 1986 Budapest) oli ungari näitleja.
Éva Russ sündis 31. detsembril 1927 Budapestis pere kuuenda lapsena. Juba kaheaastaselt mängis ta koos vend Ivániga Budapesti Komöödiateatris (ungari keeles "Vígszínház"), seejärel Artúr Lakneri lasteteatris, kus ta tutvus selliste näitlejatega nagu Lili Darvas ja Artúr Somlay.
Éva Ruttkai näitlejaanne jäi silma Budapesti Komöödiateatri direktorile Dániel Jóbile, kes ta komöödiateatrisse tööle kutsus. 16-aastaselt sai Évast Komöödiateatri näitleja. Selles teatris töötas ta surmani, kui välja arvata ajavahemik 1948–1951, mil ta töötas Budapesti Rahvusteatris. Lisaks teatrirollidele mängis ta umbes 50 filmis.
1950. aastal abiellus ta Miklós Gáboriga, sündis tütar Júlia Gábor. 
1960. aastal tutvus ta Zoltán Latinovitsiga, kellesse armus. Nad elasid koos kuni mehe surmani 1976. aastal.
1984. aastal diagnoositi tal rinnavähk. Ta suri Budapestis 1986. aasta 27. septembril 58-aastaselt. Ta on maetud Farkasréti kalmistule.
Vince Dunn

Vince Dunn (sündinud 29. oktoobril 1996 Mississaugas Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Seattle Kraken.
Aastatel 2013–2016 mängis Dunn Ontario Hockey League'i (OHL) klubis Niagara IceDogs.
2015. aastal valis St. Louis Blues ta NHL-i "draft"is 56. valikuna. Hooajal 2016/17 mängis Dunn American Hockey League'is (AHL) Bluesi tütarklubis Chicago Wolves ja valiti 2017. aastal AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Dunn järgmise hooaja avamängus 4. oktoobril 2017 valitseva Stanley karika võitja Pittsburgh Penguinsi vastu. Kaheksa päeva hiljem lõi ta mängus Florida Panthersi vastu oma esimese värava NHL-is. Ta mängis esimesel hooajal peamiselt kolmandas kaitsepaaris koos Robert Bortuzzoga. Debüüthooajal sai Dunn NHL-is kirja viis väravat ja 19 väravasöötu. 2019. aastal võitis Dunn Bluesiga Stanley karika. Bluesis mängis Dunn pärast seda veel kaks hooaega.
2021. aasta juulis valis NHL-is esimest hooaega alustav klubi Seattle Kraken Dunni "Expansion Draft"is. Mõni aeg hiljem sõlmis ta klubiga kaheaastase lepingu. Hooajal 2022/23 tegi Dunn NHL-i seni oma resultatiivseima hooaja (14+50) ning oli sel hooajal resultatiivsuselt Krakeni teine mängija Jared McCanni järel.
Jelšava

Jelšava (ungari keeles "Jolsva", saksa keeles "Eltsch", "Jelschau") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Revúca ringkonnas.
Geograafiline asend.
Jelšava asub Slovaki maagimäestiku ja Slovaki karsti piiril, Revúcast ligikaudu 10 km kagus, Ungari piirist 24 km kaugusel.
Jelšava paikneb merepinnast 258 meetri kõrgusel.
Ajalugu.
Jelšava linnust on esmamainitud 1243. aastal, küla 1271. aastal. Linnaõigused sai Jelšava 1552. aastal. 1556. aastal vallutasid, rüüstasid ja süütasid linna türklased.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Jelšava elanikest slovakke 81,36%, mustlasi 6,08%, ungarlasi 0,93% ja tšehhe 0,34%. Rahvus oli teadmata 11,03%-l elanikest.
Pidurduslangevari

Pidurduslangevari on teatud tüüpi langevari, mis on loodud liikuva objekti aeglustamiseks. Langevarju põhiomadus on pidurdada, kuid selle funktsioon võib olla ka stabiilsuse ja kontrolli saavutamine. Pidurduslangevarju kasutatakse kosmosetehnikas, lennunduses, langevarjuhüpetes ja kiirendusspordis.
Ajalugu.
Pidurduslangevarju töötas välja 20. sajandi alguses venelasest professor Gleb Kotelnikov. Tänapäevane pidurduslangevari leiutati aga teise maailmasõja ajal, mil seda kasutati sõjalennukite aeglustamiseks maandumisel. Kosmoseajastu algusaastatel (1962) kasutati pidurduslangevarju esimest korda Maa atmosfääri siseneva Mercury kapslil, mis tõi astronaudid Maale tagasi.
Ehitus ja otstarve.
Langevarju peamine ülesanne on suurendada objekti pidurdusjõudu, aeglustades seega selle liikumist. Pidurduslangevarju kasutatakse sageli kombinatsioonis teist tüüpi langevarjuga, näiteks põhilangevarjuga. Pidurduslangevarjud on tavaliselt teistest langevarjust väiksemad ning on sageli valmistatud kergetest materjalidest, näiteks nailonist. Langevarju saab konstrueerida nii, et see avaneks automaatselt või manuaalselt. Pidurduslangevarje saab disainida erineva kuju ja suurusega, olenevalt konkreetsest rakendusest. Näiteks kasutatakse õhusõidukitel tavaliselt koonusekujulist langevarju, kosmosetehnikas aga kettakujulist langevarju.
Ohutus ja hooldus.
Pidurduslangevarjude nõuetekohane hooldus ja kontroll on nende ohutu ja tõhusa töö tagamiseks ülioluline. Langevarje tuleb regulaarselt kontrollida kahjustuste, kulumiste ja rebenemiste suhtes ning defektide leidumise korral tuleb langevari välja vahetada. Lisaks tuleb kinni pidada õigetest kasutuselevõtu- ja pakkimisnõuetest, et tagada langevarju kavandatud toimimine.
Kasutus.
Pidurduslangevarjudel on eri tööstusharudes mitmesuguseid kasutusviise. Lennunduses kasutatakse õhusõidukite langevarju tavaliselt sõjalennukitel, aga ka teatud tsiviillennukitel, et aidata lennukit maandumisel aeglustada. Viimastel aastatel on üha enam vajanud pidurduslangevarje ka mehitamata õhusõidukid.
Kosmosetehnikas kasutatakse pidurduslangevarje kosmoseaparaatide aeglustamiseks Maa atmosfääri naasmisel. Pidurduslangevarju kasutatakse sageli koos põhilangevarjuga, mis võetakse kasutusele pärast seda, kui pidurduslangevari on kosmoselaeva ohutu kiiruseni aeglustanud.
Pidurduslangevarju kasutatakse ka võidusõidus ja tandemlangevarjuhüpetel. Näiteks kiirendussõitjad kasutavad pidurduslangevarju, et aidata oma sõidukit pärast finišijoone ületamist aeglustada, samas kui langevarjurid kasutavad seda selleks, et stabiliseerida oma kiirust ja keha asendit vabalangemise ajal.
Rasmus Sandin

Carl Erik Rasmus Sandin (sündinud 7. märtsil 2000 Uppsalas) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Washington Capitals.
Hooajal 2017/18 debüteeris Sandin Rootsi kõrgliigaklubis Rögle BK. Suurem osa sellest hooajast mängis ta hoopis Põhja-Ameerika noorteliiga Ontario Hockey League'i klubis Sault Ste. Marie Greyhounds.
2018. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i "draft"is 29. valikuna. 2018. aasta juulis sõlmis Sandin Maple Leafsiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2018/19 mängis Sandin American Hockey League'is (AHL) Maple Leafsi tütarklubis Toronto Marlies. NHL-is debüteeris Sandin 2. oktoobril 2019 mängus Ottawa Senatorsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 27. jaanuaril 2020 mängus Nashville Predatorsi vastu.
2023. aasta veebruaris kaubeldi Sandin Maple Leafsist Erik Gustafssoni ja tulevase "draft"i valiku vastu Washington Capitalsi.
Sandin võitis pronksmedali 2017. aastal Rootsi kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel ja 2020. aastal Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel. 2020. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli Sandin resultatiivseim kaitsemängija (3+7) ning ta valiti turniiri parimaks kaitsjaks.
Tema vanem vend Linus Sandin on samuti jäähokimängija.
Xénia Krizsán

Xénia Krizsán (sündinud 13. jaanuaril 1993 Budapestis) on Ungari kergejõustiklane, kelle põhiala on seitsmevõistlus.
Oma esimese tiitlivõistluste medali võitis Xénia Krizsán 2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Barcelonas. Isikliku rekordiga 5957 punkti võitis ta kuubalanna Yorgelis Rodrígueze järel hõbemedali.
2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta kuldmedali Ljubov Tkatši ja Ivona Dadici ees.
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis sai ta 6367 punktiga seitsmenda koha.
2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Toruńis võitis ta viievõistluse isikliku rekordiga 4644 punkti pronksmedali.
2022. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis sai ta 6372 punktiga viienda koha.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel İstanbulis sai ta 4493 punktiga viienda koha.
Xénia Krizsán on seni osalenud kolmedel olümpiamängudel. Rio de Janeiro olümpiamängudel 2016. aastal sai ta 16. koha, 2020. aasta Tōkyō olümpiamängudel 13. koha ja 2024. aasta Pariisi olümpiamängudel 7. koha.
Kalkara mereväekalmistu

Kalkara mereväekalmistu on kalmistu Malta saare kaguosas Maltas.
Kalmistu asub Kalkara linnas, peavärav on "Triq Santa Rokku" ja "Triq San Leonardu" ristmikul. Kalmistu kogupindala on umbes 2 hektarit.
Kalmistu rajas Briti kuninglik merevägi, esimene teadaolev matus oli 1903. aastal. Maltale viidi 1917. aastal palju Gallipoli kampaanias haavatuid, kes siis mereväehospidalis surnuna maeti sellele kalmistule.
Kalmistu jaguneb reformeeritud ja rooma-katoliku osaks. Kalmistul on 1085 Esimeses ja Teises maailmasõjas hukkunud Rahvaste Ühenduse sõjaväelase hauda. Palju haudu on tähistatud Rahvaste Ühenduse Sõjahaudade Komisjoni ("Commonwealth War Graves Commission"; CWGC) hauakividega. Enamik Rahvaste Ühenduse sõjaväelaste haudadest (351 Esimesest ja 694 Teisest maailmasõjast; kokku 1045 maetut) on kalmistu reformeeritud osas.
Lisaks on kalmistul 137 Rahvaste Ühendusse mittekuuluvate riikide (peamiselt Jaapani mereväelased Esimese maailmasõja ajast) sõjaväelase ja 1445 mittesõjaväelase hauda.
Kalmistu on Malta riiklik kultuurimälestis.
National Medal of Technology and Innovation

 
National Medal of Technology and Innovation, varem "National Medal of Technology" (inglise keelest 'tehnoloogia ja innovatsiooni riiklik medal') on autasu, mida annab Ameerika Ühendriikide president Ameerika leiutajatele ja novaatoritele, kes on andnud olulise panuse innovatiivse ja olulise tehnoloogia arendamisse. Autasu võib anda konkreetsele isikule, inimeste rühmale või organisatsioonile. 
Autasu asutas 1980. aastal Ameerika Ühendriikide Kongress ja seda anti esimest korda välja 1985. aastal.
2022. aasta seisuga on nimetatud üle 220 laureaadi.
Frank Piasecki

Frank Nicolas Piasecki (24. oktoober 1919 Philadelphia – 11. veebruar 2008 Haverford, Pennsylvania osariik) oli poola juurtega ameerika insener, helikopterikonstruktor. 
1940. aastal asutas Frank Piasecki Philadelphias helikopterite konstrueerimise ja tootmisega tegeleva ettevõtte, mis 1946. aastast oli tuntud kui Piasecki Helicopter. 1956. aastal Piasecki lahkus ettevõttest ja asutas Piasecki Aircrafti.
Piasecki Aircraftis osales ta terve rea kopterite väljatöötamises, sealhulgas Piasecki 16H Pathfinder', Piasecki VZ-8 Airgeepi ja Piasecki X-49 SpeedHawki konstrueerimisel.
Nayef Aguerd

Nayef Aguerd (araabia keeles نايف أكرد; sündinud 30. märtsil 1996 Kenitras) on Maroko jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis West Ham United ja Maroko jalgpallikoondises.
Aastatel 2014–2018 mängis Aguerd Maroko kõrgliigaklubis FUS Rabat. Hooajal 2015/16 tuli ta Rabatiga Maroko meistriks.
Aastatel 2018–2020 kuulus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubi Dijoni ridadesse. 2020. aasta augustis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Rennesi Stade ning kuulus seejärel kaks hooaega klubi põhikoosseisu.
2022. aasta juunis siirdus Aguerd umbes 30 miljoni naelsterlingi eest West Ham Unitedi, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Ta sai hooajaeelses sõprusmängus vigastada ning tegi West Ham Unitedi põhimeeskonnas ametliku debüüdi 27. oktoobril 2022 UEFA Euroopa Konverentsiliiga mängus Silkeborgi vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 2. aprillil 2023 mängus Southamptoni vastu.
Maroko jalgpallikoondises debüteeris Aguerd 31. augustil 2016 sõprusmängus Albaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2021 MM-i valikmängus Sudaani vastu. Ta on kuulunud Maroko koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ja 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Henrich Focke

Henrich Focke (8. oktoober 1890 Bremen – 25. veebruar 1979 Bremen) oli saksa lennunduse pioneer ja ettevõtja. 
Focke oli 1923. aastal Bremenis lennukiehitusega tegeleva ettevõtte Focke-Wulf kaasasutaja. 
Ta oli lennukikonstruktor, kuid laiemalt tuntuks sai ta esimese helikopteri Fw 61 loojana (1936). 1937. aastal asutas ta koos Gerd Achgelisega ka ettevõtte Focke-Achgelis, mis keskendus helikopterite tootmisele.
Jevgeni Negin

Jevgeni Arkadjevitš Negin (vene keeles Евгений Аркадьевич Негин; 16. jaanuar 1921 Bor – 3. veebruar 1998 Sarov) oli vene tuumarelvakonstruktor. Kindralleitnant-insener.
Ligi 50 aastat töötas füüsiku haridusega Jevgeni Negin kinnises linnas Arzamass-16 (seal ka suri). Oli 1949. aastast seal asunud konstrueerimisbüroo KB-11 (1967. aastast teadusinstituut) töötaja. 1959. edutati ta tuumalaengute peakonstruktoriks ja 1966. aastal teadusdirektori Juli Haritoni esimeseks asetäitjaks. Aastatel 1978–1987 oli ta instituudi direktor.
Timur Ivanov

Timur Ivanov (sündinud 15. augustil 1975 Moskvas) on Venemaa riigiametnik. Ta on Venemaa Föderatsiooni 1. klassi tõeline riiginõunik ning oli 2016. aasta 23. maist kuni 2024. aasta 24. aprillini Venemaa asekaitseminister.
2022. aasta juunis lahutas ta end oma teisest abikaasast, Svetlanast. 
23. aprillil 2024 teatas Venemaa uurimiskomitee, et Timur Ivanov on võetud õiguskaitseorganite poolt vahi alla kahtlustatuna altkäemaksu võtmises eriti suures ulatuses (summas vähemalt 1 miljon rubla), mille eest võib süüdimõistmise korral mõista kuni 15 aastat vangistust.
Gbely

Gbely (ungari keeles "Egbell", saksa keeles "Egbell") on linn Slovakkias Trnava maakonnas Skalica ringkonnas.
Geograafiline asend.
Gbely asub ajaloolises Záhorie piirkonnas, Tšehhi piirist 7 km kaugusel, Skalicast ligikaudu 18 km läänes.
Gbely paikneb merepinnast 190 meetri kõrgusel.
Ajalugu.
Gbelyt on esmamainitud 1392. aastal. Linnaõigused sai Gbely millalgi 16.-17. sajandil. 1912. aastal leiti Gbelys naftat, selle tootmine algas 1914. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gbely elanikest slovakke 81,36%, mustlasi 6,08%, ungarlasi 0,93% ja tšehhe 0,34%. Rahvus oli teadmata 11,03%-l.
Ilava

Ilava (saksa keeles "Illau", ungari keeles "Illava") on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas, Ilava ringkonna halduskeskus. Ilava asub Váhi jõe ääres, Tšehhi piirist 12 km kaugusel ja Trenčínist ligikaudu 19 km kirdes.
Ilava paikneb merepinnast 255 meetri kõrgusel.
Ilavat on esmamainitud aastatel 1332–1337. Võimalik, et Ilava sai linnaõigused 1339. aastal. Ilava oli oluline käsitöökeskus, linnas tegutsesid mitmed gildid.
Ilava loss ehitati 1856. aastal ümber vanglaks, millena see on kasutusel tänini.
Páno Léfkara

Páno Léfkara (kreeka keeles Πάνω Λεύκαρα; või lihtsalt Léfkara (Λεύκαρα)) on mägiküla Küprosel Larnaca ringkonnas. Aastal 2011 oli seal 762 elanikku. Páno Léfkara on alates 2004. aastast Euroopa Harta liige, mis on külade rühm kõigist 28 ELi liikmesriigist.
Geograafia.
Küla asub pealinnast Nikosiast umbes 35 km lõuna pool ja Larnacast 29 km lääne pool Tróodose mäestiku kaguosas umbes 600 meetri kõrgusel.
Vaatamisväärsused.
Küla on tuntud oma hõbedakunsti poolest, mida on arvatavasti harrastatud juba Veneetsia aegadest saati. Külastajad saavad selle kohta rohkem teada erinevate hõbedaseppade käest ja rahvakultuurimuuseumist.
Küla on välismaalgi tuntud ka oma kudumise ja pitside poolest, mida tuntakse "lefkaritika" nime all. See traditsioon pärineb aastatest 1191-1571, mil Veneetsia aadlike naised veetsid oma aega külas tikandit tehes ja õpetades seda kohalikele koduperenaistele. Leonardo da Vinci külastas väidetavalt oma Küprose reisil küla ja sai siin valmistatud laudlina, mille ta annetas Milano toomkirikule. 2010. aastal kanti "lefkaritika" UNESCO inimkonna vaimse kultuuripärandi nimistusse.
Alina Rotaru-Kottmann

Alina Rotaru-Kottmann (sünninimi Alina Rotaru; sündinud 5. juunil 1993 Bukarestis) on Rumeenia kaugushüppaja.
Ta on olnud edukas nii noorte kui ka juunioride vanuseklassides. 2015. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Tallinnas võitis ta tulemusega 6.69 Malaika Mihambo ja Jazmin Sawyersi järel pronksmedali. 2017. aasta suveuniversiaadil Taipeis võitis ta tulemusega 6.65 kuldmedali.
2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's hüppas ta 6.64 ja sai viienda koha. Samal aastal Dohas toimunud maailmameistrivõistlustel sai ta tulemusega 6.71 kuuenda koha.
2023. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Istanbulis tuli Alina Rotaru-Kottmann tulemusega 6.62 viiendaks.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis sai ta tulemusega 6.67 seitsmenda koha.
Pýla

Pýla (kreeka keeles Πύλα, türgi keeles "Pile") on küla Küprosel Larnaca ringkonnas. Aastal 2011 oli külas 2771 elanikku.
Asukoht.
Pýla asub Küprose saare kaguosas 60 meetri kõrgusel, umbes 33 km pealinnast Nikosiast kagus, 8 km Larnacast kirdes ja 28 km Agía Nápast läänes.
Küla asub Vahemere ranniku lähedal Larnaca lahe ääres. Osa külast asub ÜRO puhvertsoonis, osa rannikul. Kolmas, asustamata osa külast asub Briti sõjaväebaasi Dhekelia piirkonnas.
Ajalugu.
Küla ümbruskond on tõenäoliselt olnud asustatud juba iidsetest aegadest saati, eriti vanemal pronksiajal (2400–1700 eKr), nagu näitavad mitmesugused arheoloogilised väljakaevamised selles piirkonnas.
Keskajal ehitati rippsilla või puittreppidega vahitorn, mis seisab tänapäevalgi. Pýla torni ja teisi torne kasutati Larnaca lahe ümbruse valvamiseks. Kui saratseenid 1425. aastal seda piirkonda ründasid, ründasid nad ka Pýlat ja teisi naaberkülasid.
Kunagi peeti küla kuninglikuks valduseks, kuid hiljem, eriti Veneetsia ajal, sai küla riigi omandiks ning 1570–71. aastal hõivasid selle türklased. Nemad asustasid küla, kuid ei ajanud kreeka elanikke välja, nagu nad olid teinud teistes külades. Nii sai ja jäi küla ka pärast türklaste sissetungi segaasustuseks.
Deniz Undav

Deniz Undav (sündinud 19. juulil 1996 Varelis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis VfB Stuttgart.
Undav kuulus noorena muuhulgas Bremeni Werderi noortesüsteemi. Aastatel 2015–2017 mängis ta Saksamaa tugevuselt neljanda liiga klubis TSV Havelse.
2018. aastal liitus ta Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga Meppen. Hooajal 2019/20 lõi ta liigas 17 väravat ning siirdus seejärel Belgia esiliigaklubisse Royale Union Saint-Gilloise. Hooajal 2020/21 lõi Undav liigas 17 väravat ning tõusis klubiga Belgia kõrgliigasse. Hooajal 2021/22 oli Undav Belgia kõrgliiga suurim väravakütt (26 väravat) ning valiti hooaja lõpus liigahooaja parimaks mängijaks.
2022. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Brighton &amp; Hove Albion, kuid jäid veel hooaja lõpuni laenule Belgia kõrgliigasse. Brighton &amp; Hove Albioni meeskonnas debüteeris Undav hooaja avamängus 7. augustil 2022 Manchester Unitedi vastu. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 24. augustil EFL Cup'i mängus Forest Green Roversi vastu. Inglismaa kõrgliigas pääses ta hooaja esimeses pooles väljakule ainult vahetusest. Esimest korda kuulus ta Inglismaa kõrgliigas algkoosseisu 4. veebruaril 2023 mängus AFC Bournemouthi vastu. Kaks esimest väravat lõi ta Inglismaa kõrgliigas 29. aprillil 2023 mängus Wolverhampton Wanderersi vastu. Seejärel lõi ta 14. mail võõrsil värava Arsenali vastu, 18. mail võõrsil värava Newcastle Unitedi vastu ja hooaja viimases mängus 28. mail võõrsil värava Aston Villa vastu. 30 mänguga lõi Undav sel hooajal Brighton &amp; Hove Albioni meeskonnas kaheksa väravat, neist viis Inglismaa kõrgliigas.
2023. aasta augustis läks Undav laenule Saksamaa kõrgliigaklubisse VfB Stuttgart.
Isiklikku.
Undav on kurdi päritolu. Tema perekond on pärit Türgist.
Kasakate laht

Kasakate laht (ukraina keeles Козача бухта) on laht Musta mere põhjaosas, Krimmi poolsaare lõunakaldal, 15 km kaugusel Sevastopoli keskusest lääneedelas, 300 km kaugusel Odessast kagus.
Vene-Ukraina sõja ajal, 2023. aasta 29. aprilli varahommikul puhkes lahe kaldal asuvas kütusehoidlas droonirünnaku tagajärjel tulekahju, mis hiljem kustutati.
Bruckneudorf

Bruckneudorf on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas, Bruck an der Leitha ("Leitha sild") naabruses. Selle nimi tähendab "silla uut küla", samas kui ungari versioon tähendab "kuninglikku silda" ja "kuninglik" viitab kuningas Franz I-le. Ajalooliselt ja geograafiliselt esindab Bruckneudorf Austria linna Bruck an der Leitha ulatust üle Austria piiri Ungarisse. See piir, mida sümboliseeris Leitha jõgi, eraldas Austria keisririiki Ungari kuningriigist (Tsisleitaania ja Transleitaania). Selle peamine praegune riiklik tähtsus tuleneb Austria liiduarmee Bruckneudorfi sõjaväeharjutusväljakust. Praegu asub seal ka Bruck an der Leitha raudteejaam, oluline raudteejaam Ungari ja Slovakkia piiride lähedal ning kus peatuvad peaaegu kõik seda läbivad rahvusvahelised rongid.
Ajalugu.
Koos ülejäänud Burgenlandiga oli vald 1920./21. aastani Ungaris (Saksa-Lääne-Ungari). 1898. aastast, kuigi suuresti saksakeelne piirkond, pidi see Budapesti valitsuse ungari keele poliitika osana võtma ungarikeelse nime Királyhida. Pärast Esimest maailmasõda anti Saksa-Lääne-Ungari Saint-Germaini ja Trianoni rahulepingutega Austriale. Rooma ajal oli see piirkond juba tihedalt asustatud ja Villa Bruckneudorf, üks tähtsamaid Rooma villasid, mis Ida-Austriast avastatud, asub paar kilomeetrit idas.
Keiserlikus pargis ("Kaiserpark") on tänapäeva Austria territooriumil ainus keiser Franz Joseph I mälestusmärk, mis kirjeldab teda tema teise tiitliga Ungari kuningas.
Sellesse linna on paigutatud peatükk raamatust "Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil", mis käsitleb ungari kogukonna ja teiste Austria-Ungari rahvuste vahelisi suhteid.
Majandus ja taristu.
Bundesheeri juhitav Bruckneudorfi sõjaväeharjutusväljak on riiklikult oluline.
Transport.
Raudtee: Bruck an der Leitha raudteejaam on Austria Ostbahnil oluline transpordisõlm ja Bruckneudorfi jaoks väga oluline.
Mari Jászai

Mari Jászai (sünninimi Mária Krippel; 24. veebruar 1850 Ászár – 5. oktoober 1926 Budapest) oli ungari näitleja.
Kui arvata välja üks teatrihooaeg Budapesti Komöödiateatris, siis 1872. aastast kuni surmani töötas Mari Jászai näitlejana Rahvusteatris. Kokku mängis ta üle 300 teatrirolli. 
Mari Jászai auks antakse välja 1953. aastal asutatud Ungari riiklikku teatriauhinda Mari Jászai preemia ja tema nime kannab teater Tatabányas.
Mari Jászai suri 1926. aasta 5. oktoobril 76-aastaselt. Ta on maetud Kerepesi kalmistule.
Aleksei Tupolev

Aleksei Andrejevitš Tupolev (vene keeles Алексей Андреевич Туполев; 20. mai 1925 Moskva – 12. mai 2001 Moskva) oli vene lennukikonstruktor. 
Aleksei Tupolev oli tuntud lennukikonstruktori Andrei Tupolevi poeg.
Ta lõpetas 1949. aastal Moskva Lennundusinstituudi. Töötas erikonstrueerimisbüroos (KB), mida juhtis isa. Pärast viimase surma (1972) nimetati konstrueerimisbüroo KB Tupoleviks ja Aleksei Tupolev määrati KB juhiks (1973–1992) ja generaalkonstruktoriks (генеральный конструктор; 1973–2001).
Hnúšťa

Hnúšťa (ungari keeles "Nyustya") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Rimavská Sobota ringkonnas.
Geograafiline asend.
Hnúšťa asub Slovaki maagimäestiku nõlvadel, Rimavská Sobotast ligi 22 km põhjas ja Banská Bystricast umbes 62 km idakagus.
Ajalugu.
Hnúšťat on esmamainitud 1334. aastal. 1438. aastal on esimest korda mainitud Hnúšťa kirikut. Kaevandused olid piirkonnas juba 16. sajandil. 17. sajandil algab kaevandamise ja maagitöötlemise areng. Rauakoda tegutses linnas alates 1772. aastast. Kaevandusfirma Rimavská koalícia asutati 1811. aastal. 19. sajandi teisel poole kiirelt arenenud metallurgiatööstust tabas 20. sajandi alguses langus, viimane rauasulatusahi lõpetas tegevuse 1923. aastal. Keemiakombinaat alustas Hnúšťas tegevust 1924. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hnúšťa elanikest slovakke 89,91%, ungarlasi 0,68% ja mustlasi 0,5%. Rahvus oli teadmata 8,16%-l elanikest.
Tuntud inimesed.
Hnúšťas on sündinud slovaki luuletaja, proosakirjanik, tõlkija, publiktsist ja poliitik Ján Francisci-Rimavský (1822–1905).
Andrei Tupolev

Andrei Nikolajevitš Tupolev (vene keeles Андрей Николаевич Туполев; 10. november 1888 Pustomazovo, Tveri kubermang – 23. detsember 1972 Moskva) oli vene lennukikonstruktor. Kindralpolkovnik-insener (1971). 
Andrei Tupolev lõpetas 1918. aastal Moskva Kõrgema Tehnikakooli. 
Ta oli lennukite projekteerimise konstrueerimisbüroo (KB; tänapäeval KB Tupolev) juht ja peakonstruktor selle loomisest (1920. aastatel) kuni oma elu lõpuni 1972. aastal (alates 1956. aastast generaalkonstruktor (генеральный конструктор)). 
Tema juhtimisel konstrueeriti üle 100 lennukitüübi, millest 70 toodeti saritootmisena. 
Isiklikku.
Tema poeg Aleksei Tupolev oli samuti lennukikonstruktor.
Sandro Tonali

Sandro Tonali (sündinud 8. mail 2000 Lodis) on Itaalia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Inglise kõrgliiga klubis Newcastle United ja Itaalia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Brescias ning debüteeris hooajal 2017/18 Itaalia esiliigas. Alates järgmisest hooajast kuulus ta kindlalt Brescia põhikoosseisu. Aastatel 2018 ja 2019 valiti Tonali Itaalia esiliiga aasta jalgpalluriks. Hooajal 2018/19 võitis ta Bresciga Itaalia esiliiga ja mängis klubiga hooajal 2019/20 Itaalia kõrgliigas.
2020. aasta septembris läks Tonali Bresciast laenule Milani. 2021. aasta juulis ostis Milan Tonali mängijaõigused ja Tonali sõlmis klubiga viieaastase lepingu. Hooajal 2021/22 tuli ta Milaniga Itaalia meistriks.
Suvel 2023 osteti ta 70 miljoni euro eest Newcastle Unitedisse.
2018. aastal saavutas Tonali Itaalia kuni 19-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistrivõistlustel teise koha. Itaalia jalgpallikoondises debüteeris ta 15. oktoobril 2019 mängus Liechtensteini vastu.
Lehterpeekrite kultuur

Lehterpeekrite kultuur oli nooremal kiviajal Kesk-Euroopast alguse saanud ja sealt Põhja-Euroopasse levinud arheoloogiline kultuur. See kestis aastail 4100–2650 eKr. Lehterpeekrite kultuuri asukad harrastasid maaviljelust ning püstitasid hauakambriteks megaliitehitisi. Kultuur on nime saanud iseloomulike lehtrikujuliste peekrite ja vaaside järgi, mis olid surnutele kaasa pandud dolmenitesse.
See kultuur puudutas ka Skandinaavia lõunaosa. Baltimaade lõunapiiril puutus lehterpeekrite kultuur kokku Narva kultuuri ja kammkeraamika kultuuriga.
Peeti veiseid ning pudulojuseid, aga siiski käidi selle kõrvalt veel ka jahil ja kalal. Algeliste vahenditega kasvatati väikestel maalappidel teravilja, võimalik et esmalt alkoholi saamiseks. Poola aladel kaevandati tulekivi, mida eksporditi suurte vahemaade taha – näiteks Skandinaavia sisemaale. Sileesiast kaevandatud vasest valmistati kirveid ja pistodasid. Poolast Bronocice külast leitud savinõule kantud piktograafilist joonist peetakse üsna üksmeelselt Euroopa vanimaks kujutiseks neljarattalisest vankrist ja see on paigutatud 4. aastatuhande eKr keskele – samasse aega Sumeri vanimate ratasvankrite kujutistega. Selliseid vankreid vedasid härjad, millele viitab ka savinõuga koos leitud härjaluu.
Lisaks hauapanustele oli lehterpeekrite kultuuris levinud vette andide viimise tava. Rootsi lõunaosast on leitud üle 10 000 tulekivist kirve, mis olid kõik viidud haritava maa lähedal asunud ojadele või järvedele.
Lehterpeekrite kultuuri inimesed kandsid valdavalt Lähis-Ida varastelt maaviljelejatelt pärit geneetilisi markereid. Lõuna-Skandinaavias aga segunesid nad varasemate põlisasukate ja lohkkeraamika kultuuri inimestega.
Lehterpeekrite kultuur jäi arvatavasti alla kagu ja ida poolt peale tunginud keraamforakultuuri ning nöörkeraamika kultuuri inimestele. Varajaste kindlustatud asulate levik sel perioodil viitab vägivaldsele kokkupõrkele. Samas olid uued sissetungijad enamasti üksnes mehed, kes elasid kokku põliselanikest naistega. Nöörkeraamika kultuuri ajal jätkus ka lehterpeekrite ajal püstitatud hauakambritesse matmine. Nii jäid lehterpeekrite kultuurist pärit naisliinid laiale alale püsima. Lehterpeekrite kultuuriga võib seostada ka mõnesid tänapäeval Baltimaadel ja Soomes laialdaselt levinud mitokondriaalse DNA (emaliini) haplogruppe.
Ismaël Bennacer

Ismaël Bennacer (araabia keeles إسماعيل بن ناصر; sündinud 1. detsembril 1997 Arles'is) on Prantsusmaal sündinud Alžeeria jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis AC Milan ja Alžeeria jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Arles. Hooajal 2014/15 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Prantsusmaa esiliigas. 2015. aasta juulis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Londoni Arsenal. Ainsal korral mängis Bennacer Arsenali põhimeeskonnas 27. oktoobril 2015 liigakarika mängus Sheffield Wednesday vastu. Hooajal 2016/17 oli ta Arsenalist laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Tours.
2017. aasta augustis sõlmis ta lepingu Itaalia esiliigaklubiga Empoli. Hooajal 2017/18 kindlustas ta klubiga pääsu Itaalia kõrgliigasse.
2019. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Milaniga. Hooajal 2021–22 tuli ta klubiga Itaalia meistriks.
Aastatel 2015–2016 mängis Bennacer Prantsusmaa noortekoondistes. 2016. aasta juulis otsustas ta hakata mängima Alžeeria koondises. Koondisedebüüt toimus sama aasta 4. septembril Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Lesotho vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 13. oktoobril 2020 sõprusmängus Mehhiko vastu. 2019. aastal tuli ta Alžeeria koondisega Aafrika meistriks. Benneacer andis turniiril kolm väravasöötu, sh finaalis Baghdad Bounedjah' võiduväravale, ja valiti turniiri parimaks mängijaks.
Tema isa on marokolane ja ema Alžeeria päritolu.
Laisk

Laisk on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laisk 24 inimesel: 12 mehel ja 12 naisel. Perekonnanimede levikult oli Laisk meeste puhul 10553. kohal ja naiste puhul 11472. kohal. Perekonnanime Laisk kandja oli keskmiselt 41 aasta vanune. Nimi oli levinuim Tartu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 0,75.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Virumaal Rakvere ja Kadrina kihelkonnas, Viljandimaal Paistu kihelkonnas, Saaremaal Muhu kihelkonnas, Järvamaal Anna kihelkonnas ja Pärnumaal Halliste kihelkonnas kuuel korral nimeks Laesk ja Laisk. 
Aastatel 1935–1938 loobuti Eestis nimest Laisk 15 korral ning uuteks nimedeks võeti Kalm, Laanemets, Laaneväli, Laes, Laido, Laik (4 korral), Laisaar, Laissaar, Lehtsalu, Purre ja Tamme.
Maian Lomp

Maian Lomp (tuntud kui Maian; sündinud 17. mai 2000) on eesti laulja ja laulukirjutaja.
Ta on õpetanud 2022/2023. õppeaastal Haabneeme Koolis bioloogiat. 
Eesti Laul.
Ta on osalenud kahel korral Eesti Laulul.
Esimest korda osales Maian Eesti Laulul 2017. aastal, kui ta esitas koos Hugo Martin Maasika ja Karl-Kristjan Kingiga laulu "Have You Now". Laul pääses edasi finaali, kus saavutati 4. koht.
Teist korda osales ta võistlusel 2022. aastal, kui ta esitas laulu "Meeletu". Ta pääses veerandfinaalist küll tänu žüriihäältele edasi, ent poolfinaalist edasi ei jõudnud, sest seal piirdus tulemus 1. voorus 6. kohaga ja 2. voorus 3. kohaga.