Ragbi olümpiamängudel

Ragbi-7 mängiti olümpiamängudel esimest korda 2016. aasta suveolümpiamängudel, nii meeste kui ka naiste võistlustel. See lisati olümpiamängudele pärast 2009. aasta oktoobris Kopenhaagenis toimunud ROK-i 121. istungjärgu otsust. Ragbi-7 avaturniiri võitsid 2016. aastal meestest Fidži ja naistest Austraalia. Enne 2016. aastat mängiti 15-mängijast koosnevat ragbit aastatel 1900, 1908, 1920 ja 1924.
1900.
1900. aasta mängudel meeskonnad ei olnud rahvuskoondised selle sõna praeguses tähenduses: Union des Sociétés Françaises de Sports Athlétiques esindas Prantsusmaad, Moseley Wanderers RFC esindas Suurbritanniat ja FC 1880 Frankfurt Saksamaad. Ka reeglid erinesid tänastest: kui penaltite ja vahetuste eest saadud punktid olid vastavalt kolme ja kahe punkti väärtuses, sama palju kui tänapäevases mängus, siis kolm punkti anti katsete eest (erinevalt kaasaegsest viiest), samas kui langenud värava eest anti neli punkti (erinevalt kaasaegsest kolmest).
Samuti jagati neli punkti märgist saadud värava eest; 1905. aastal vähendati seda kolme punktini ja 1977. aastal kustutati see reeglitest.
Prantsusmaa võitis kulla, alistades Suurbritannia 27 : 8 ja alistades Saksamaa 27 : 17. Mõned allikad nimetavad Saksamaa koondist punktide vahe järgi teiseks, kuid 1900. aastal sellist otsust ei tehtud. Prantsusmaa ja Suurbritannia vahelist mängu jälgis 6000 inimest, mis oli mängude suurim publik.
Kaks Prantsusmaa koondise mängijat ei olnud Prantsusmaa kodakondsusega: Constantin Henriquez oli pärit Haitilt ja André Roosevelt oli ameeriklane, seetõttu omistas ROK Prantsusmaa medali hiljem segameeskonnale. Prantsusmaa koondise mängija Constantin Henriquez on teadaolevalt esimene värviline sportlane, kes on võistelnud olümpiamängudel.
1908.
Ragbit ei mängitud 1904. aasta olümpiamängudel Saint Louises ega ka 1906. aasta vaheolümpiamängudel, kuid see kaasati 1908. aastal, kui olümpiamängud peeti selle spordiala sünnimaal.
Ragbi jalgpalliliit ("Rugby Football Union (RFU)" on Inglismaa ragbiliidu ja ragbi-7 riiklik spordijuhtimisorgan) osales 1908. aasta olümpiamängudel selle spordiala korraldamises. Sarnaselt 1900. aasta mängudega osales kolm meeskonda: Australaasia (esindas Austraaliat ja Uus-Meremaad), Prantsusmaa ja võõrustaja Suurbritannia (kuhu kuulus kogu Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik), kuid Prantsusmaa loobus enne turniiri algust, kuna ei suutnud esindusmeeskonda välja panna.
Australaasiat esindasid Wallabies, kes olid juba Suurbritannias tuuril. Kuna parimad Inglise ja Walesi mängijad olid sel ajal Uus-Meremaal ringreisil, esindas Suurbritanniat Cornwalli maakonna meeskond, kelle RFU valis sobivaks pooleks pärast seda, kui nad alistasid Durhami ja võitsid 1907. aasta Inglismaa maakonna meistritiitli. Cornwalli valik oli vastuoluline, sest ainult kolm nende mängijat olid kunagi Inglismaad esindanud ja Wallabies alistas nad 18 punktiga viie vastu.
Ootuspäraselt alistas Australaasia kuldmedali nõudes Suurbritannia, skoor 32 punkti kolme vastu. White City Stadiumil peetud matš peeti kehvades tingimustes, udus ja libedal väljakul. Kaks Austraalia koondislast võitsid hiljem veel ühe olümpiakulla: Danny Carroll võitis 1920. aastal USA-ga veel ühe ragbikulla, samas kui Sydney Middleton võitis kuldmedali sõudmises 1912. aasta mängudel, kus ragbi programmis polnud. Spordiala ei kuulunud ka 1916. aasta suveolümpiamängude esialgsesse ajakavasse, mis jäeti I maailmasõja tõttu ära.
1920.
Kampaania Ameerika võistkonna saatmiseks 1920. aasta mängudele Antwerpenis algas Californias pärast seda, kui Berkeley ragbiliidu ringreisiselts 1920. aastal Briti Columbiast võitmatult naasis. Ameerika Ühendriikide Olümpiakomitee (USOC) andis neile osalemiseks loa. Meeskonna moodustas hulk mängijaid Stanfordist, Berkeleyst ja Santa Clarast. 1908. aasta meister Danny Carroll, kes oli sel ajal Stanfordi mängija-treener, oli meeskonna silmapaistvaim liige.
Selleks ajaks, kui USA saabus Antwerpeni, olid Tšehhi ja Rumeenia meeskonnad loobunud, samas kui Inglise RFU keeldus kutsest koondise osalemisest, et vältida segamist Inglise sisehooaja alguses. Sellega jäid ainsate võistkondadena osalema Prantsusmaa ja USA.
Nende matš peeti vihmas umbes 20 000 pealtvaataja ees, kus USA-s osalesid paljud ragbispordiga uued mängijad, põhjustades šoki, võites 8 : 0-ga, kõik punktid saadi teisel poolajal.
USA koondislane Morris Kirksey viis Antwerpenist koju veel kaks medalit: ta saavutas 100 meetri jooksus Charles Paddocki järel teise koha ja jooksis võidukas 4 × 100 meetri teatemeeskonnas viimast vahetust.
1924.
Ragbi lisati taas 1924. aasta mängudele Pariisis. USA otsustas saata meeskonna Pariisi, samas osalesid ka võõrustajariigina Prantsusmaa ja Rumeenia. Ameerika koondis koosnes taas peamiselt California mängijatest. 
Prantsusmaa alistas Rumeenia 59:3 ja pääses finaalmängu favoriidina.
Kuldmedalimäng peeti 18. mail 30 000 pealtvaataja ees Colombesi mängupaigas. Finaali ajal vilistasid Prantsuse fännid Ameerika koondist kogu aeg. Samuti loopisid Prantsuse fännid väljakule ning Ameerika mängijate ja ametnike pihta pudeleid ja kive, tribüünidel puhkesid metsikud kaklused ning USA pealtvaataja Gideon Nelson kaotas teadvuse, kuna teda tabas jalutuskepp näkku.
Ameeriklased võitsid kuldmedali tulemusega 17:3. Medalitseremoonial mattus The Star-Spangled Banner Prantsuse fännide vilekoori ja hõiskavasse melusse ning Ameerika meeskond tuli politsei kaitse all oma riietusruumi eskortida.
Haruldased kaadrid 1924. aasta kuldmedalimängust lisati ragbi dokumentaalfilmi "A Giant Awakens: the Rise of American Rugby".
Välislingid.
[[Kategooria:Ragbi]]