tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Memnun Hadžić

Memnun Hadžić (sündinud 20. jaanuaril 1981 Sarajevos) on Bosnia ja Hertsegoviina endine poksija.
Hadžić sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 37. Euroopa meistrivõistlustel (Liverpool, 2008) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Deniss Sergejevile (Venemaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 36. Euroopa meistrivõistlustel (Plovdiv, 2006), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Elukutselisena.
Ta poksis detsembrist 2009 kuni oktoobrini 2015 elukutselisena. Ta osales kokku 11 kohtumisel ning võitis need kõik (neist 4 nokaudiga).
Visa hing 4

"Visa hing 4" on filmisarja "Visa hing" neljas film. Selle režissöör on Len Wiseman.
Sisu.
John McClane on mitu aastat saanud rahulikult politseinikuametit pidada. Ent ühel õhtul, satub ta tulevahetusse, kui teda saadetakse FBI jaoks jaoskonda viima häkker Farelli. Varsti algavad riigi vastu küberrünnakud, mis ähvardavad riigi põlvili suruda. Sündmuste keerisesse satub koos Farelliga ka McClaine, kes otsustab tema tütre röövinud kurjategijatele õppetunni anda.
Väga visa hing

"Väga visa hing" on 1996. aasta USA komöödia, mille peaosas on Leslie Nielsen ja mille režissöör on Rick Friedberg. Film parodeeris James Bondi ja paljusid märulifilme.
Sisu.
Agent WD-40 Dick Steele lahkub ametist peale seda, kui ta naine operatsioonil hukkus. 15 aastat peale juhtunut, otsitakse ta üles ja kutsutakse tagasi teenistusse, kui selgub, et Steele´i vana vaenlane Rancor, kelle vastu korraldatud operatsioonil hukkus ta naine, on elus ja vajab oma maailmavalitsemisplaanide teoks saamiseks, vaid üht mikrokiipi. Steele, otsustab teenistusse naasta, et Rancoriga arved lõplikult õiendada.
Visa hing 3

"Visa hing 3" on filmisarja "Visa hing" kolmas film.
Sisu.
New Yorgis plahvatab päise päeva ajal pomm ja salapärane võõras, kes nimetab ennast Simoniks hakkab John McClaine'iga mängima mängu "Simon says". McClaine'i hakatakse mööda linna jooksutama, kuni Simon ütleb talle, et ühes New Yorgi koolis on võimas pomm. McClaine peab vältima katastroofi ja samal ajal klaarima arved Simoniga, kes osutub Hans Gruberi, terroristi, kelle McClaine Nakatomi kriisi ajal tappis, vennaks.
Visa hing 2

"Visa hing 2" on 1990. aasta märulifilm, filmisarja "Visa hing" teine film.
Sisu.
John McClaine ootab Los Angelese lennuväljal oma naist, kui sekkuvad terroristid, kes teevad lennukite maandumise võimatuks. Terroristid nõuavad ühe üliohtliku kurjategija vabastamist, keda parasjagu lennukiga ühest vanglast teise viiakse. McClaine'il tuleb kriis lahendada enne, kui lennujaama kohal tiirutavatel lennukitel kütus otsa saab.
Kõigi hirmude summa

"Kõigi hirmude summa" on 2002. aasta USA põnevusfilm, mille režissöör oli Phil Alden Robinson. Peaosi mängivad Ben Affleck ja Morgan Freeman.
Film põhineb Tom Clancy samanimelisel romaanil aastast 1991.
Sisu.
Julgeolekuteenistuste halvim unenägu saab tõeks, kui terroristide kätte satub tuumarelv. CIA töötajad avastavad vandenõu, mis näeb ette provotseerida konflikti USA ja Venemaa vahel, mis viiks III maailmasõjani. Selgub, et terroristid kavatsevad Baltimore'is õhkida tuumapommi, et mõrvata USA president ja niimoodi sündmused käivitada.
Mullageneetika

Mullageneetika on mullateaduse allharu, mis tegeleb muldade tekke, kujunemise ja arenemise uurimisega.
Mullafüüsika

Mullafüüsika on mullateaduse allharu, mis tegeleb muldade füüsikaliste omaduste, vee-, õhu- ja soojusrežiimi uurimisega.
Mullafüüsika uurimissuuna rajajaks Eestis peetakse Endel Kitse.
Marijan Beneš

Marijan Beneš (serbiapäraselt Маријан Бенеш; 11. juuni 1951 Belgrad – 4. september 2018 Banja Luka) oli Bosnia ja Hertsegoviina, Jugoslaavia ja Horvaatia poksija. 
Tema isa oli rahvuselt horvaat ja ema oli serblane, ent ta elas peamiselt Banja Lukas (Bosnia ja Hertsegoviina) ning rõhutas ise alati oma jugoslaavia identiteeti. Ta võistles eri aegadel Bosniat ja Hertsegoviinat, Jugoslaaviat ja Horvaatiat esindades. Ta oli kokku üheksakordne Bosnia ja Hertsegoviina meister ning kolmekordne Jugoslaavia meister aastatel 1973–1974 ja 1976. Ta oli 1973. aastal Jugoslaavia parim sportlane. 
Beneš osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Pedro Gamarrole (Venezuela) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Beneš võitis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 20. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1973) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 21. Euroopa meistrivõistlustel (Katowice, 1975), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Beneš poksis augustist 1977 kuni detsembrini 1983 ning uuesti 3. mail 1991 ja 2. veebruaril 1997 elukutselisena. Ta pidas kokku 39 kohtumist, millest võitis 32 (neist 21 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 3 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta oli elukutseliste EBU poksiorganisatsiooni Euroopa meister aastatel 1980–1981.
Rein Spitz

Rein Spitz (sündinud 10. septembril 1959) on eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Mullamineraloogia

Mullamineraloogia on mullateaduse allharu, mis tegeleb muldade mineraloogilise koostise uurimisega. Mullamineraloogia huviteemad on ka mineraalide teke, lagunemine ja muutused mullatekke käigus, mineraalide omadused ja levik.
Kabala mõis (Pilistvere)

Kabala mõis (saksa keeles "Cabbal" või "Kabbal") oli mõis Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisa ala Järva maakonna Türi valla territooriumile.
Ajalugu.
Kabala mõisa peahoone ehitas 18. sajandi II poolel parun Johannes (Hans) von Uexküll.
19. sajandi algul sai mõisa omanikuks Raadi mõisa majoraathärra, kreisimarssal Reinhold Wilhelm von Liphart. Hiljem on mõisa omanud Taubed ja Vietinghoffid.
Mõisa kolmekorruseline peahoone valmis 1774. aastal. Esimesel korrusel asusid majandusruumid (sealhulgas uusbarokses raamistuses Kabala mõisa omanike dekoratiivsete aaderdatud vapikilpide ja puitpaneelidest seinaga mõisniku kabinet), teisel korrusel esindus- ja eluruumid ning kolmandal korrusel keskrisaliidi kohal pealisehitis. Mõisas olid baroksed, reljeefsetest ja värvilistest kahhelkividest ahjud. Peahoone taga oli pärnaalleega ümbritsetud barokkaed.
Pärast peahoone valmimist hakati rajama vabakujunduslikus barokkstiilis parki, mis valmis 18. sajandi lõpus koos avara ovaalse esiväljakuga. Pargi hulka kuuluvad peahoone ees olevat kaks harilikku tamme.
Mõisa kõrvalhooned asetsesid poolkaares ümber pargi. Kõrvalhooneteks olid valitsejamaja, teenijatemaja ja laudad.
4. veebruaril 1891 sündis Kabala mõisas eesti pikamaajooksja Jüri Lossmann.
1905. aasta sügisel oli Kabalas mõisnike omakaitse staap. 
Alates 1923. aastast on mõisa härrastemajas tegutsenud kool. Nõukogude ajal oli seal lasteaed, 2012. aastal liideti sellega kool ja õppeasutuse nimeks sai Kabala Kool-Lasteaed. 2015. aastal liideti Retla Kool, Oisu lasteaed Kelluke ja Kabala Kool-Lasteaed üheks õppeasutuseks ning sellest ajast on Kabala mõisas Retla-Kabala Kooli üks õppekoht.
Kabala mõisa valitsejamajas tegutsevad kohalik rahvamaja ja raamatukogu.
Ajalooliselt läbis mõisasüdant Türi–Viljandi maantee (tänapäeval Türi–Arkma maantee), mis õgvenduste järel kulgeb paarsada meetrit lääne pool. 
Tänapäeval korraldatakse mõisa pargis kultuuriüritusi.
Mõisa kalmistu.
Kabala mõisa kalmistu jääb mõisa südamest linnulennult umbes 1,7 km kaugusele lõunakagusse.
Kukruse lade

Kukruse lade (läti keeles "Kukruzes", vene keeles "Кукрузеский") on ordoviitsiumi ladestu ülemordoviitsiumi ladestiku vanim eristatud regionaalne kronostratigraafiline üksus (lade) Eestis. Seda hakkas esimesena eristama Friedrich Schmidt aastal 1879. Lade on nime saanud Kukruse asula järgi Toila vallas Ida-Virumaal. Lademe stratotüüp asub Kukrusel kinnikasvanud kraavis, lademe laiendatud stratotüübiks on aga Savala puurauk.
Kukruse lademel lasub Kesk-Ordoviitsiumi ladestiku Haljala lade ja selle all lamab Uhaku lade. Lademe vanus on 460,9...458,2 miljonit aastat. Koos Uhaku, Lasnamäe ja Aseri lademega kuuluvad nad Viru ladestiku Purtse alamladestikku. Üleilmses standardis vastab sellele Sandby lade.
Litostratigraafiliselt vastavad sellele Loode-Eestis Pihla kihistu, Põhja-Eestis Viivikonna kihistu, milles on eristatud Kiviõli, Maidla ning Peetri kihistikud, Lõuna-Eestis aga Dreimani kihistu, lisaks veel Kriaunose kihistik. Lade on esindatud üle kogu Eesti, puududes üksnes Valmiera-Mõniste-Lokno kerkealal. Rootsi Siljani meteoriidikraatris esindab seda Dalby kihistu lubjakivi. 
Lademe avamusala ulatub Põhja-Eestis Pakri lahest Viivikonnani, läbides Paldiski, Klooga, Kiviõli, Kohtla-Nõmme ja Jõhvi. Lade paljandun näiteks Põhja-Eesti panga lääneosas, moodustades ülemise osa Osmussaare pangal ja Suur-Pakri pangal.
Lade koosneb Osmussaare-Mehikoorma joonest kirde pool kukersiidist ja lubjakivist, osaliselt ka merglist. Lääne-Eestis koosneb lade lubjakivist ja merglist. Lademe paksus 4...25 meetrit. Selle fossiilide fauna on ordoviitsiumi lademetest kõige rikkalikum.
Uhaku ja Kukruse lademete vaheline piir on globaalses stratigraafias piiriks Darriwili ja Sandby lademete vahel.
Mullakeemia

Mullakeemia on mullateaduse allharu, mis tegeleb muldade keemilise koostise ja keemiliste omaduste, mullas toimuvate reaktsioonide ja protsesside, mulla koostekomponentide vastasmõju, neelamisnähtuste ja nende seaduspärasuste, toiterežiimi ning mullatekke ja muldade viljakuse keemiliste aluste uurimisega. Samuti käsitab mullakeemia huumusainete ja mineraalide keemilist olemust, keemilise ja füüsikalis-keemilise analüüsi meetodeid, mulla saastamise ja -kaitsega seotud keemilisi muutusi, ainete liikumist ja talletumist mullas.
Mullakeemia tugineb keemia seadustele ja on tihedalt seotud mullateaduse teiste harudega. Tal on oluline roll mulla geneesi tõlgendamisel ning mulla klassifitseerimisel.
Tänapäeva mullakeemias on viis peamist suunda:
Marica Lillemets

Marica Lillemets (neiupõlvenimega Marica Alaküla; sündinud 9. veebruaril 1958) on eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal. Aastail 2005–2008 oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu esimees.
Corroy-le-Château

Corroy-le-Château on prantsuskeelne osavald ja asula Belgias Namuri provintsis Gembloux' vallas.
Kuni valdade liitmiseni 1977. aastal oli Gembloux'st umbes viie kilomeetri kaugusel edelas asuv Corroy-le-Château omaette vald.
Corroy-le-Château linnus

Corroy-le-Château linnus on keskaegne linnus Belgias Namuri provintsis Gembloux' vallas. 
Linnust peetakse üheks kaunimaks keskaegseks linnuseks Belgias, kõrvuti Bouilloni, Beerseli, Horsti, Genti, Lavaux' ja Vêves'i linnusega. 
Linnus on arhitektuurimälestistena kaitse all alates 1965. aastast.
Rästiknastik

Rästiknastik ("Natrix maura") on nastiku perekonda kuuluv maoliik. 
Välimus.
Rästiknastiku värvus ja muster on varieeruv, kuid põhivärvus on erinevates varjundites hall või pruun, võib olla kollaka või punaka varjundiga.
Selja tagaosas on 2 rida tumedaid ebakorrapäraseid laike, mis võivad moodustada vöödid või siksaki. Külgedel on keskelt heledad silmlaigud või ühtlaselt tumedad laigud. Pea on silmatorkava mustriga.
Mõõtmed.
Emase rästiknastiku pikkus võib ulatuda 100 sentimeetrini, keskmine pikkus jääb alla 70 sentimeetrit. Pea on suhteliselt lai. Isased rästiknastikud on emastest lühemad.
Levik.
Rästiknastik elab Pürenee poolsaarel, Prantsusmaal, Portugalis, Hispaanias, Loode-Itaalias ja Loode-Aafrikas.
Christer Pettersson

Carl Gustaf Christer Pettersson (23. aprill 1947 – 29. september 2004) oli Rootsi kurjategija, kes mõisteti süüdi peaminister Olof Palme mõrvas, kuid kelle ringkonnakohus hiljem õigeks mõistis.
Elukäik.
Pettersson kasvas üles keskklassiperes Solnas, Stockholmist eemal. Hiljem kolis ta Stockholmi ja asus õppima näitekoolis. Hiljem sai ta peavigastuse, millest ta täielikult ei paranenud. Ta langes lõpuks koolist välja. 1970. aastal tappis ta Stockholmi tänaval näiliselt põhjuseta ühe mehe ja ta mõisteti selle eest vangi. Pärast vabanemist jätkas ta kuritegelikku elu, et rahastada oma narko- ja alkoholisõltuvust.
Olof Palme mõrv.
28. veebruari öösel lasti Olof Palme Stockholmi kesklinnas maha, kui ta oma naise Lisbetiga koju suundus. Petterssonist sai kahtlusalune pärast seda, kui Lisbet Palme ta politseis ära tundis. Kuigi mõrvarelvana kasutatud .357 Magnumit ei leitud kunagi, mõisteti Pettersson eluks ajaks vangi. 1989. aastal mõistis ringkonnakohus ta õigeks, tuues põhjuseks tõendite vähesuse.
1998. aastal keeldus ülemkohus Petterssoni uuesti kohtu alla saatmast, öeldes, et asitõendid ei suuda teda endiselt mõrvapaigale asetada.
Surm.
2004. aasta septembris viidi Pettersson peavigastustega haiglasse. Pärast operatsiooni oli ta alates 16. septembrist koomas. Veidi enne haiglasse viimist võttis ta ühendust Olof Palme poja Mårteniga, kellele ta soovis midagi rääkida. Kohtumist ei toimunud ja Pettersson viis info, mida ta Mårtenile öelda soovis, hauda kaasa.
Laura Voutilainen

Laura Voutilainen (sündinud 17. mail 1975 Jyväskyläs) on Soome poplaulja.
Ta esindas Soomet 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Tallinnas ja saavutas lauluga "Addicted to You" 20. koha.
Sergei Kljaštornõi

Sergei Grigorjevitš Kljaštornõi (vene keeles Сергей Григорьевич Кляшторный; 4. veebruar 1928, Gomel – 21. september 2014, Peterburi) oli vene orientalist.
1945–1950 õppis ta Leningradi Riikliku Ülikooli orientalistikafakulteedis turgi filoloogiat ja Lähis-Ida ning Kesk-Aasia ajalugu.
1950–1957 töötas Kljaštornõi Üleliidulises Geoloogia Instituudis (VSEGEI) esmalt bibliograafina (kuni 1953), seejärel bibliograafiaosakonna juhatajana. 1957 viidi ta üle NSVL TA orientalistikainstituudi Leningradi osakonna turkoloogia ja mongolistika sektorisse. 1960–1962 töötas ta NSVL TA OI LO raamatukogus.
1962. aastal kaitses Kljaštornõi oma kandidaadiväitekirja "Muistsed ruunikivid Kesk-Aasia ajaloo allikana" (juhendajad Aleksandr Bernštam ja Sergei Malov). Alates 1963. aastast oli ta NSVL TA OI LO turkoloogia ja mongolistika sektori juhataja.
Andy McCoy

Andy McCoy (kodanikunimi Antti Hulkko; sündinud 11. oktoobril 1962 Pelkosenniemi vallas) on soome muusik.
Ta on mänginud ansamblites Pelle Miljoona Oy ja Hanoi Rocks.
Andy McCoy on ise väitnud, et ta on osaliselt mustlaspäritolu,kuid see ei vasta tõele.
Raili Pool

Raili Pool (1989. aastani Raili Lembinen; sündinud 16. oktoobril 1969 Raplas) on Eesti filoloog.
Elulugu.
Raili Pool on õpetajate tütar.
Lõpetas 1987 Rapla Keskkooli, 1992 TÜ eesti filoloogia osakonna, M.A. (1999, TÜ), väitekiri "Ainsuse 1. ja 2. isiku personaalpronoomenite eri kujude kasutamisest" (Tartu, 1999), Ph.D. (eesti keel, 2007, TÜ), väitekiri "Eesti keele teise keelena omandamise seaduspärasusi täis- ja osasihitise näitel" (Tartu, 2007). Oli 1992–1999 TÜ eesti keele (võõrkeelena) õppetooli assistent, 1999–2004 lektor, 2004– TÜ eesti ja soome-ugri keeleteaduse osakonna kontrastiivse keeleteaduse teadur. Õpetanud TÜ-s erinevaid praktilise eesti keele aineid ning eesti keele lauseõpetust; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: eesti keele kui teise keele omandamine ja kasutus. Emakeele Seltsi (1998) ja Eesti Rakenduslingvistika Ühingu liige (2004). Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Lili Sapar

Lili Sapar (aastani 1973 Lili Toomasson; sündinud 12. oktoobril 1947 Salme külas Abhaasias) on eesti astrofüüsik.
Elulugu.
Lili Sapar on veterinaari tütar. Ta oli Arved-Ervin Sapari abikaasa.
Ta lõpetas 1966. aastal Sotši 38. Keskkooli ja 1971. aastal Kaasani Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna. Lili Sapar kaitses 1990. aastal Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudis füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Kuumade tähtede atmosfääriväliste ultraviolettspektrite uurimine". Ta oli aastatel 1971–1973 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi laborant ja aastatel 1973–1974 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi teoreetilise astrofüüsika sektori vanemlaborant. Sapar oli aastatel 1974–1986 Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi nooremteadur, aastatel 1986–1994 teadur ja 1995–2013 oli ta Tartu Observatooriumi teadur.
Teadustöö.
Lili Sapari uurimisvaldkonna moodustavad kiirguslevi lähiskaksiktähtedes, kuumade tähtede kõrgdispersiooniliste joonspektrite töötlemine ja tõlgendamine ning keemiliselt pekuliaarsete CP-tähtede ja tähetuule uurimine kuumadel ülihiidtähtedel. Ta on osalenud ioonide resonantsjoonte profiilide arvutamismetoodika väljatöötamisel, spektrijoonte mudelkataloogide koostamisel ning spektrijoonte arvutil identifitseerimise metoodika väljatöötamisel ja rakendamisel. Sapar on uurinud tähetuules tekkivate P Cyg tüüpi spektrijoonte profiile ja nende seost massikaoga. Tal on üle 40 teaduspublikatsiooni.
Jan Polomski

Jan Polomski (15. jaanuar 1863 Peterburi – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti poola päritolu loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Jan Polomski oli aadliku poeg.
Lõpetas 1888 Harkivi Veterinaariainstituudi. Oli sõjaväe veterinaararst, aastast 1903 vanemveterinaararst. 1903–04 uuris Tartu Veterinaariainstituudis (TVI) professor Jakov Negotini juhendamisel esimesena Eestis seljaaju kokainiseerimist veterinaariapraktikas. Kaitses 1904 TVI-s magistriväitekiri "К вопросу о кокаинизации спинного мозга у домашних животных".
Abée linnus

Abée linnus on linnus Belgias Liège'i provintsis Tinlot' vallas. 
Linnuse vanemad osad pärinevad 13. või 14. sajandist. Pärast 1828. aasta laastavat tulekahju ehitati linnus osaliselt ümber lossiks. Linnus on eraomanduses.
Nouman Karim

Nouman Karim (sündinud 4. augustil 1983) on Pakistani endine poksija.
Karim sai helveskaalus (kuni 48 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Sergei Kazakovile (Venemaa) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 3. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta oli esimene ja on seni ainus Pakistani poksija, kes on maailmameistrivõistlustel võitnud medali.
Isiklikku.
Nouman Karimi vend Faisal on samuti tuntud Pakistani poksija.
Tinlot' vald

Tinlot on prantsuskeelne vald Belgias Liège'i provintsis Huy' haldusringkonnas.
Vald moodustati 1977. aastal järgmiste endiste valdade liitmisega: Abée, Fraiture, Ramelot, Seny, Scry ja Soheit-Tinlot.
Assaku Nõiakivi

Assaku Nõiakivi asub Assakul Harju maakonnas Rae vallas uue ja vana Tartu maantee ristumiskohast 100 m Tallinna poole, Assaku viadukti lääneküljel.
Kivil on 405 väikest kunstlikku lohku ja lai sile liurenn, mis viitab kivi kasutamisele viljastusmaagiaga seotud rituaalides. Kivi taasavastas 1964. aastal Oskar Raudmets.
1992. aastal kogutud pärimusteate järgi on kivi kasutatud ohvrikivina:
"Kivi peal on lohukesed, et need on inimeste tehtud. Ja et vanasti olid inimesed sinna andeid viinud – ta ütles jah, andisid, mitte ohvreid. Oli viidud siis mõni viljatera või kamaluga jahu või kes rikkam oli, see viis hõbemündi. /---/ Vanaema ei nimetanud seda kivi Nõiakiviks, ütles vist ohvrikivi. Ma ei tea, kas tema noorpõlves neid andeid sinna viidi, aga ta oli küll kohalik inimene, Jaani talust pärit (vanaisa oli mujalt tulnud), küllap ta teadis."
Peeter Novod

Peeter Novod (sündinud 5. mail 1948) on eesti luuletaja ja endine ajakirjanik.
Ta on lõpetanud 1966. aastal Tallinna 39. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna ajakirjanike kursused.
Töötanud ajakirjanikuna Jõgeva rajooni ajalehes Punalipp aastatel 1970–1973 ja Tallinnas Õhtulehes 1976–1987. 
Hiljem on ta juhtinud Tallinnas klubi Juta, tutvumistalitust Nofretete ja luulerühmitust Põlevik.
Abée

Abée on prantsuskeelne osavald ja asula Belgias Liège'i provintsis Tinlot' vallas.
Kuni ühendamiseni Tinlot' vallaga 1977. aastal oli Abée omaette vald.
Rumbeke

Rumbeke on hollandikeelne osavald ja asula Belgias Lääne-Flandria provintsis Roeselare vallas.
Kuni ühendamiseni Roeselare vallaga 1977. aastal oli Rumbeke omaette vald.
Rumbeke loss

Rumbeke loss (hollandi "Kasteel van Rumbeke") on loss Belgias Lääne-Flandria provintsis Roeselare vallas.
Esimene maailmasõja ajal peatus lossis punase parunina tuntuks saanud Saksa hävituslendur Manfred von Richthofen.
Mullabioloogia

Mullabioloogia on mullateaduse allharu, mis tegeleb mullas elutsevate organismide ja nende laguproduktide uurimisega. Mullaelustik, mulla bioota, mulla fauna ja floora, või ka edafon on üldterminid,mis hõlmavad organisme, kes elavad olulise osa oma elutsüklist mullaprofiilis või mulla ja kõdukihi piiril. Mullaelustiku hulka loetakse näiteks vihmaussid, nematoodid, seened, bakterid, mikro- ja makrolülijalgsed ning isegi mõned imetajad ja roomajad. 
Mullaelustik liigitatakse järgmiselt:
Alates 2005. aastast tegutseb TTÜ Tartu Kolledžis mullabioloogia töörühm, mida juhib professor Mari Ivask. 2006. aastal loodi mullabioloogia labor, mis hakkas tööle 2007. aastal.
Minu Eesti Noored

MTÜ Minu Eesti Noored on eesti mittetulundusühing, mis on asutatud 2009. aastal. 
Noorteliikumine Minu Eesti Noored kogub Raasiku valla noorte ideid ja unistusi, et neid üheskoos ellu viia. Korraldatakse üritusi, kursuseid, luuakse ringe, trenne, klubisid, kõike, mis muudab noorteelu koduvallas elavaks.
Ühingu aktiivsemad juhid on Henri Reeder ja Kaspar Aren.
Aruküla raamatukogu

Aruküla raamatukogu on raamatukogu Aruküla alevikus Harju maakonnas. Raamatukogu aadress on Piiri tänav 12.
Aruküla raamatukogus töötab avalik internetipunkt.
Aruküla Lasteaed Rukkilill

Aruküla Lasteaed Rukkilill on lasteaed Aruküla alevikus Harju maakonnas.
Lasteaed avati 24. veebruaril 1983. Praegu on lasteaias 10 rühma.
Aertrycke loss

Aertrycke loss (hollandi "Kasteel d'Aertrycke") on loss Belgias Lääne-Flandria provintsis Torhoutis.
Teisel pool Torhout-Oostende maanteed asuvad Wijnendale linnuse maad.
Hubert Poola

Hubert Poola (1. november 1930 Tallinn – 31. oktoober 2014) oli eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu.
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna 2. Keskkooli kuldmedaliga, 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1972, TRÜ), väitekiri "Koletsüstektoomia tüsistuste ja ebarahuldavate hilistulemuste profülaktika". 
Oli aastatel 1955–1956 Vastseliina rajoonihaigla kirurg ja Vastseliina Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee tervishoiuosakonna juhataja, 1956–1959 Tallinna III haigla kirurg, 1959–1967 Tallinna II (hilisema Tõnismäe) haigla kirurgiaosakonna ordinaator, 1967–1975 juhataja, 1975–1992 Tallinna Vabariikliku Laevastiku Haigla kirurg, 1992. aastast Tallinna Haigekassa arst-nõunik ja kirurgiakonsultant. Kohakaaslusega olnud ka kiirabi- ja spordiarst. Õpetas Tallinna Pedagoogilises Instituudis / Tallinna Pedagoogikaülikoolis pikemat aega kirurgiat ja tervishoidu.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: peamiselt sapiteede kirurgia. Umbes 40 teaduspublikatsiooni.
Liikmesus.
Tallinna Kirurgide Seltsi liige (1955. aastast) ja juhatuse esimees (1983–1993), Eesti Arstide Liidu asutajaliige, Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni ja Maksa-Kõhunäärme-Sapiteede Assotsiatsiooni liige. 
Isiklikku.
Hubert Poola oli käsitöölise poeg.
Mall Poola

Mall Poola (1954. aastani Mars; 22. oktoober 1932 Tallinn – 11. märts 2024) oli eesti pedagoogikateadlane ja kultuuriajaloolane.
Elulugu.
Mall Poola oli sõjaväelase tütar.
Ta lõpetas 1951 Tallinna 7. Keskkooli, 1954 Tallinna Muusikakooli, 1959 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (TRK) koorijuhi-pedagoogi erialal, 1971 aspirantuuri Moskva Riiklikus Kultuuriinstituudis, pedagoogikakandidaat (1974, samas), väitekiri käsitles Eesti üldlaulupidude kasvatuslikku mõju Eesti rahvale. 
Poola oli TRK-s õppimise ajal Eesti NSV Rahvaloomingu Maja koorijuhtimise ja klubitöö instruktor, 1965–1968 TPedI klaverikateedri vanemlaborant ja tunnitasuline õppejõud, 1971–1987 kultuurhariduse kateedri õpetaja ja vanemõpetaja. Aastast 1987 oli ta pensionil. 
Poola õpetas peamiselt kultuurhariduse ajaloo kursust ja koostas õpikuid. 
Ta oli Kalevi Jahtklubi auliige.
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkonnad olid kultuurhariduse teooria ja praktika, eesti kultuurhariduse ajalugu ja seltside tegevus. Ta on avaldanud umbes 20 teaduspublikatsiooni, koostanud 6 õppevahendit ning aimeraamatuid.
Aleksander Poomann

Aleksander Poomann (perekonnanime rööpkuju: Pooman; 25. oktoober 1903 Tallinn – 30. november 1938 Tartu) oli eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Aleksander Poomann oli dermatoveneroloog ja põllumehe poeg.
Lõpetas 1923 Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi, 1932 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1937, TÜ), väitekiri "Psoriasis vulgaris ja nugilised". 
Võttis osa Vabadussõjast (septembrist oktoobrini 1919 Tallinna kooliõpilaste pataljoni koosseisus). Oli 1929–1932 ratsarügemendi velsker, aastast 1932 TÜ nahapolikliiniku assistent, ka Muuli leprosooriumi arst, aastast 1937 TÜ vanemassistent. Registreeritud Sv. Tervishoiuvalitsuses arstina ja võetud reservi arvele eriteadlasena meditsiini alal 1937. Suri difteeriasse.
Tema abikaasa on olnud Juta Kurman.
Teadustöö.
Uurimusi nahahaigustest ja parasiitidest. Tartu Dermatoloogia Seltsi asutajaliige, juhatuse liige. 20 teaduspublikatsiooni, 20 aimepublikatsiooni.
Mulla kartograafia

Mulla kartograafia on mullateaduse allharu, mis tegeleb muldkatte kaardistamisega seotud küsimustega.
Tatjana Popova

Tatjana Popova (sündinud 1. augustil 1950 Kurskis) on Eesti rohuteadlane ja laboriarst.
Elulugu.
Tatjana Popova on teenistuja tütar.
Lõpetas 1967 Krasnodari krai Severski 43. Keskkooli, 1973 Leningradi Keemia-Farmaatsia Instituudi farmaatsia osakonna, bioloogiakandidaat (1990, Leningradi Arstide Täiendusinstituut), väitekiri "Оценка влияния длительных плаваний в тропиках на организм рыбаков по гематологическими и ЭКГ-показателям и фармакопрофилактика дезадаптивных реакций". Täiendas end 1980 Leningradis kliinilises biokeemias. Töötas 1974–86 Eestis praktilises meditsiinis, aastast 1978 Tallinna Vabariikliku Haigla kliinilises laboris, osales 1983–86 Atlandi ookeanil rahvusvahelises programmis "Inimene ja ookean". Oli 1987–1992 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi (EMHI) (aastast 1988 Profülaktilise Meditsiini Instituut) teadur, 1993–2000 Tallinna Vabariikliku Keskhaigla laboriarst, aastast 2001 erameditsiini konsultant.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ekstreemtingimustes viibivate inimeste adapteerumine, perifeerse vere matemaatiline mudel. Eesti Laboriarstide Seltsi liige.
Valli Porgasaar

Valli Porgasaar (8. november 1934 Tartu − 19. detsember 2019 Tartu) oli eesti taimefüsioloog ning jõgede ja rannikumere eutrofeerumise uurija.
Elulugu.
Valli Porgasaar oli töölise tütar.
Ta on lõpetanud 1953 Tartu 2. Keskkooli, 1958 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, 1963 aspirantuuri Zooloogia ja Botaanika Instituudis (ZBI), bioloogiakandidaat (1973, TRÜ), väitekiri "Hariliku männi mineraalne toitumine ja selle diagnostika". Oli 1958–1960 Eesti Põllumajanduse Akadeemia botaanika, fütopatoloogia ja taimefüsioloogia kateedri assistent, 1963–1964 TRÜ taimefüsioloogia kateedri vanemteadur, 1964–1968 EPA maaviljeluse kateedri vanemlaborant, 1968–1971 ZBI botaanika sektori vaneminsener, 1971–1981 botaaniline ja merebioloogia sektori nooremteadur, 1981–1993 merebioloogia sektori vanemteadur.
Teadustöö.
Uurinud männi mineraalset toitumise diagnostikat okaste keemilise analüüsi alusel ning Eesti kuusikute bioproduktsiooni; Eesti rannikumere eutrofeerumist ja jõgede ökoloogilist seisundit vee toiteelementide ja klorofüllisisalduse alusel. 1985–1990 võttis osa Läänemere uurimisekspeditsioonidest. ELUS-i liige (1957). Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Mart Porila

Mart Porila (sündinud 5. veebruaril 1936 Põlva vallas Võrumaal) on eesti ajakirjanik ja agrotehnikateadlane. 
Elulugu.
Mart Porila on talupidaja poeg.
Lõpetas 1953 Tartu Raudteetranspordi Tehnikumi, 1959 EPA insener-mehaanikuna, 1963–1967 Leningradi Põllumajanduse Instituudi aspirant, tehnikakandidaat (1967, samas), väitekiri "Экспериментально-теоретическое исследование процесса гранулирования травяной муки". Oli 1953–1955 Tartu masina-traktorijaama jaoskonnamehaanik, 1959–1961 Tihemetsa Põllumajandustehnikumi õpetaja, 1961–1962 Tartu rajooni Lenini-nimelise näidiskatsesovhoosi vanemtehnoloog, 1962–1963 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) mehhaniseerimise osakonna insener-konstruktor, 1967–1968 EPA autode ja traktorite kateedri assistent, 1969–1970 loomakasvatuse mehhaniseerimise kateedri vanemõpetaja, 1970–1973 ELVI sektorijuhataja, 1973–1983 J. Gagarini nimelise seakombinaadi peainsener, 1983–1986 ENSV Agrotööstuskoondise Teaduse ja Propaganda Peavalitsuse juhataja, 1986–1988 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) eksperimentaalosakonna juhataja, 1988–1992 Riikliku Projekteerimise Instituudi Eesti Maaehitusprojekt peatehnoloog, 1992–2001 ajalehtede Eesti Maa, Maaleht ja ajakirja Maamajandus toimetaja, 2002–2006 põllumehe kalender-teatmiku "Aastavakk" vastutav toimetaja. Õpetanud autode ja traktorite ehitust, põllumajandust ja loomakasvatuse mehhaniseerimist ning elektrifitseerimist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põllumajanduse tehnoloogia, suurfarmide keskkonnamõju. Eesti NSV teeneline insener (1981). Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige (1989). Üle 30 teaduspublikatsiooni, arvukalt aimeartikleid.
Rein Pork

Rein Pork (12. november 1936 Suure-Kõpu vald Viljandimaal – 16. oktoober 2008) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu.
Rein Pork oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1956 Türi Põllumajandustehnikumi, 1961 EPA zootehnika erialal, 1969 aspirantuuri Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudis, bioloogiakandidaat (1967, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Uurimisandmeid põrsaste toitumise, kriitiliste kasvufaktorite ja varase võõrutuse kohta". 1961–1962 Rakvere Territoriaalse Kolhoosi- ja Sovhoositootmise Valitsuse tõuaretuse spetsialist, 1969–1970 Simuna näidis-katsesovhoosi seafarmi juhataja, 1970–1992 Pärnu Kolhoosidevahelise Seafarmi teadusdirektor, ühtlasi 1977–1990 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi(ELVI) leheproteiini labori rajaja ja juhataja, 1990–1997 uurimis- ja innovatsioonifirma AXON (aastast 1992 AXON IF) asutaja, omanik ja aastast 1997 ka juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: seakasvatus; ökoloogia ja keskkonnakaitse; makrobiotehnoloogia; inimese toitumine; bioaktiivsed faktorid; tööstustehnoloogia ja -seadmed; ja alternatiivenergia. Olnud leheproteiini (valgu-vitamiinikontsentraat rohelistest taimedest) kui noorloomade üleskasvatamisel kasutatava inimtoidu (täispiima ja lössi) võimaliku asendaja uurimise, selle tehnoloogia väljatöötamise ja tootmise rajaja Eestis (1978 neljas tööstuslik tehas maailmas Ungari, USA ja Prantsusmaa järel) ning põrsaste varase võõrutuse, nn startersöötade väljatöötaja ning tööstusliku tootmise initsiaator NSV Liidus. Töid mikroelementide, vitamiinide toimest, leheproteiini tootmisest, ravimudast, joogi- ning heitvee puhastamisest ja elektrokeemilisest aktiveerimisest. Konstrueerinud eriotstarbelisi seadmeid. Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige, OÜ Sapropeel juhatuse liige, Rahvusliku Arengu ja Koostöö Instituudi (RAKI) teadusnõukogu liige. Üle 30 teaduspublikatsiooni, 26 autoritunnistust.
Eve Pormeister

Eve Pormeister (aastani 1987 Vahtrik; sündinud 19. aprillil 1956 Raplas) on eesti germanist, kirjandusteadlane ja kultuurivahendaja.
Haridus.
Eve Pormeister on lõpetanud 1974. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli. 1980. aastal omandas ta uurimusega Gertrud Leuteneggeri proosast ja kirjanduskäsitusest ("Erzählende Prosa und Literaturauffassung von Gertrud Leutenegger") Leipzigi Ülikoolis diplomigermanisti kraadi. 1992. aastal sai ta Tartu Ülikoolis väitekirjaga "Põhilised arengusuunad 1970. ja 1980. aastate Šveitsi kirjanduses" ("Grundlegende Entwicklungstendenzen in der Schweizer Literatur der 70er und 80er Jahre des 20. Jahrhunderts") filosoofiamagistri kraadi saksakeelses kirjanduses. 2003. aastal kaitses ta sealsamas Claus Sommerhage juhendamise all väitekirja "Naiselikkuse pildid saksakeelses Šveitsi naiskirjanduses" ("Bilder des Weiblichen in der deutschsprachigen Schweizer Frauenliteratur") ja sai filosoofiadoktori kraadi.
Töökäik.
Eve Pormeister töötas Tartu Ülikoolis aastatel 1980–1992 saksa filoloogia kateedri õpetajana, 1992–2004 germaani-romaani filoloogia osakonna saksa keele ja kirjanduse õppetooli lektorina ning 2004–2014 uuema saksakeelse kirjanduse dotsendina. Ta on õpetanud praktilist saksa keelt, foneetikat, uuemat saksakeelset kirjandust jm ning koostanud kõrg- ja üldhariduskooli õppevahendeid.
Eve Pormeister on olnud perioodiliselt ilmuva teaduskogumiku "" rahvusvahelise toimetuskolleegiumi liige.
Ta on täiendanud end aastatel 1991–2001 mitu korda eri organisatsioonide stipendiaadina Saksamaal, 1994 ja 2002 Šveitsis.
Eve Pormeister on ühingu "Gesellschaft für die Erforschung der Deutschschweizer Literatur" (Basel/Šveits) liige ja Ene Mihkelsoni Seltsi asutajaliige. Ta on kuulunud Eesti Goethe Seltsi ja Eesti Võrdleva Kirjandusteaduse Assotsiatsiooni (EVKA). Aastatel 1994–2000 juhatas ta Eesti-Šveitsi Kultuuriseltsi. 
Alates 2016. aastast töötab ta Tartu Linnaraamatukogus.
Teadustöö.
Eve Pormeistri uurimisvaldkonnaks on saksakeelne kirjandus (Šveits, Saksamaa, Austria), uurimisteemadeks kunstniku ja modelli / kirjaniku ja muusa vahekord loomingulises protsessis, naiste ajalooline ja kultuuriline roll, mäletamine ja unustamine, lõplikkuse kirjanduslikud antropoloogiad.
Ta on avaldanud teaduspublikatsioone, tõlkeid jm; koostanud ja toimetanud kogumikke, esinenud rahvusvahelistel kirjanduskonverentsidel ja organiseerinud neid ka ise; koostanud ja organiseerinud (kirjandus)näitusi.
Enne 2016. aastat kirjutas, avaldas ja tegutses ta peamiselt saksa keeles, alates 2016. aastast on ta asunud mõtestama ja vahendama ka tänapäeva eesti kirjandust ning teinud intervjuusid nii saksakeelsete kui ka eestikeelsete autoritega.
Eve Pormeistrilt on ilmunud kolm mahukamat raamatut: „Näen, kuulan, tunnetan. Vaatlusi, mõtisklusi maailma tajumisest ja eneseotsingutest sõna abil“ (Tallinn: EKSA, 2021); saksakeelne monograafia „Piirilkõndijad“ („Grenzgängerinnen. Gertud Leutenegger und die schreibende Nonne Silja Walter aus der Schweiz“, Berlin: Saxa Verlag, 2010), „Šveitsi saksakeelse naiskirjanduse naisekuvand“ („Bilder des Weiblichen in der deutschsprachigen Schweizer Frauenliteratur“. Tartu, 2003).
Kristjan Port

 
Kristjan Port (sündinud 9. mail 1960 Tallinnas) on eesti spordibioloog.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1978. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1982 Tallinna Pedagoogilise Instituudi, 1990 Tartu Ülikoolis aspirantuuri, bioloogiakandidaat (1990, TÜ), väitekiri "Activation of adrenocortical function in muscular activity".
Aastatel 1990–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli dotsent, 1999–2004 erakorraline professor, 2005–2008 Tallinna Ülikooli kehakultuuriteaduskonna dekaan.
2008. aastal sai temast Tallinna ülikooli terviseteaduste ja spordi instituudi direktor. Ta on õpetanud arengufüsioloogia, spordifüsioloogia, biokeemia ja projektijuhtimise kursusi.
Ta on SA Eesti Antidopingu (EAD) nõukogu liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: spordibioloogia (-füsioloogia, -biokeemia). Teadustöö tähtsaim tulemus on krooniliste haigete koduse kaugmonitoorimise süsteemi väljaarendamine (rahvusvahelise konsortsiumi juhina). Aastast 1991 ajakirja International Journal of Sports Medicine referent. Eesti Sporditeadlaste Seltsi juhataja (1991–94), Eesti Olümpiakomitee kutsekomisjoni juht, Eesti Olümpiaakadeemia liige.
Publikatsioone.
Temalt on ilmunud üle 60 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema isa oli arhitekt Mart Port.
Larissa Porõvkina

Larissa Porõvkina (sündinud 2. oktoobril 1949 Tallinnas) on Eesti füüsik ja mereökoloog.
Elulugu.
Larissa Porõvkina on teenistuja tütar.
Lõpetas 1968 Tallinna 6. Keskkooli, 1972 Tartu Ülikooli optika ja spektroskoopia erialal, 1989 aspirantuuri Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudis, füüsika-matemaatikakandidaat (1989, Eesti NSV TA Füüsika Instituut (FI)), väitekiri "Спектрофлуориметрическая диагностика органических веществ в водных средах для целей лазерного дистанционного зондирования". Oli 1972–75 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi vanemlaborant, 1975–84 FI nooremteadur, 1984–89 TA spetsiaalse konstrueerimisbüroo vaneminsener, 1989–90 TEFI vanemteadur, 1990–92 Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi vanemteadur, 1992–93 Eesti Mereinstituudi vanemteadur, 1993–2001 TPÜ Eesti TA Ökoloogia Instituudi vanemteadur, 2001– firma Laser Diagnostic Instruments (LDI) AS teadusdirektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: veekeskkonna orgaaniliste (ka saaste)ainete sisalduse määramine fluorestsents- ja laserspektroskoopia meetoditega, vastava instrumentaariumi arendamine. 1986–91 osales uurimisekspeditsioonides teaduslikul uurimislaeval "Arnold Veimer". XVI International Award for Technology and Quality (Rooma, 1995), World Intellectual Property Organization'i medal ja diplom parimale naisleidurile (Genf, 1999), 48. innovaatika, teaduslike uurimistööde ja uue tehnoloogia maailmanäituse (Brüssel) kuldmedal (1999). Üle 80 teaduspublikatsiooni, 7 patenti.
Anneli Poska

Anneli Poska (sündinud 29. aprillil 1969 Tartus) on eesti geoloog.
Elulugu.
Anneli Poska on inseneri tütar.
Lõpetas 1987 Tartu 5. Keskkooli, 1992 Tartu Ülikooli geoloogia osakonnas, täiendas end 1992–1994 Uppsala Ülikoolis, filosoofia litsentsiaat (1994, Uppsala Ülikool), väitekiri "Three pollen diagrams from Coastal Estonia. Sediments, vegetational development, climatic events and the environmental impact of man" (Uppsala, 1994), 1996–2001 oli samas doktorant, PhD (kvaternaarigeoloogia, 2001, Uppsala Ülikool), väitekiri "Human impact on vegetation of Coastal Estonia during the Stone Age" (Uppsala, 2001). Oli 1992–2001 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudi (GI) teadur, 2001–2002 Haridus- ja Teadusministeeriumi riikliku teadusprogrammide peaekspert, 2003– TTÜ GI vanemteadur ja aastast 2004 ka TÜ GI vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: holotseeni kliimamuutuste ja keskkonnaseisundi kvantitatiivne rekonstrueerimine; varajane inimtegevus ja selle mõju looduskeskkonnale; põllunduse introduktsioon ja areng Eestis. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Tatjana Laaman

Tatjana Laaman (aastani 1921 Tatjana Poska, 1921–1930 Arder; ka Poska-Laaman; 21. september (vkj)/ 4. oktoober 1900 Tallinn – 14. märts 1988 Uppsala, Rootsi) oli Eesti ja Rootsi õigusteadlane.
Tatjana Laaman oli Jaan Poska tütar, Veera Poska-Grünthali ja Jüri Poska õde, Eduard Laamani abikaasa.
Ta lõpetas Tallinnas vene keskkooli, õppis Budapesti Ülikoolis ungari keelt, lõpetas 1929 Pariisi Ülikooli prantsuse keele alal, ühtlasi õppis Pariisis ajakirjandust (diplomitöö Jaan Tõnissonist). Õigusteaduse doktor (1959, Pariisi Ülikool); väitekiri käsitles Rootsi kriminaalhoolduse reforme viimase saja aasta jooksul. 
Oli 1930. aastate lõpul Tallinnas kaupluseomanik.
Põgenes 1944. aasta sügisel koos kahe väikese lapsega Rootsi, elas algul põgenikelaagris, aastast 1945 Lidingös, kus oli mänguasjade poes müüjaks. Asus 1950. aastail Uppsalasse, töötas kuni pensionile jäämiseni 1967. aastal Uppsala Ülikooli sotsioloogia õppetooli arhivaarina.
Tatjana suri 14. märtsil 1988 Uppsalas ja maeti 25. aprillil 1988 Stockholmi Metsakalmistule.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: vangide psühholoogiline taust, psühhiaatrilise diagnoosiga kurjategijad, vaimuhaiglad sotsioloogilisest aspektist. Järeldas, et kurjategijate varasemas elus on tihti olnud hingelisi traumasid. Uurimistöö käigus külastas Rootsi ning eriti Prantsusmaa vanglaid ja vaimuhaiglaid (nt doktor Paul Sivadoni rajatud lukustamata uste ja ulatusliku tööteraapiaga haiglat). Avaldanud artikleid prantsuse ja rootsi keeles.
Isiklikku.
Tema isa oli Jaan Poska.
Õde Ksenia Poska oli arst, õde Vera Poska-Grünthal oli advokaat ja naisliikumise tegelane, vend Jaan Poska oli advokaat ja Estonia nõukogu esimees, vend Jüri Poska oli jurist ja õigeusu vaimulik.
Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Aleksander Arder, sellest abielust sündinud poeg Árpád Arder oli baptisti vaimulik. Pojapoeg Ott Arder oli luuletaja, pojapoeg Jaan Arder oli muusik, muusik on ka pojapoeg Jaani tütar Helin-Mari Arder.
Teine abikaasa Eduard Laaman oli ajakirjanik; sellest abielust sündis kaks tütart, vanem tütar Ilona Laaman oli luuletaja.
Galina Posmetuhhova

Galina Posmetuhhova (sündinud 27. oktoobril 1946 Valgas) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Galina Posmetuhhova on teenistuja tütar.
Lõpetas 1964 Tartu 4. Keskkooli, 1969 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna. Oli 1969–1974 TRÜ elektromeetria labori vanemlaborant ja nooremteadur, 1974–1982 aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide labori vaneminsener ja nooremteadur, 1982–1992 üldfüüsika kateedri nooremteadur, 1993– eksperimentaalfüüsika ja tehnoloogia instituudi vaneminsener.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: elektromeetria. 10 teaduspublikatsiooni.
Ilme Post

Ilme Post (aastani 1966 Ilme Tenson; sündinud 21. septembril 1939 Leevaku külas Põlvamaal) on Eesti ihtüoloog ja kalakasvataja.
Elulugu.
Ilme Post on talupidaja tütar.
Ta lõpetas 1958. aastal Räpina Keskkooli ja 1963. aastal TÜ bioloogia osakonna. 1975. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis bioloogiakandidaadi väitekirja, mis käsitles vikerforelli kasvatamist Eesti tiigimajandites. Ta oli 1964–1966 TÜ botaanika ja taimesüstemaatika kateedri insener, 1966–1986 Vilde-nimelise kolhoosi Aravuse kalamajandi juhataja, ühtlasi 1972–1986 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) Kalakasvatuse Katsejaama mittekoosseisuline teadur, 1986–1990 vanemteadur, 1990. aastast Aravuse forellikasvatuse juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: algoloogia; kalakasvatuse (peamiselt forellikasvatus) tehnoloogia ja ajalugu. Eesti Kalakasvatajate Liidu asutajaliige (1989), aseesimees ja juhatuse liige, infolehe "Eesti Kalakasvataja" väljaandmise (1991) initsiaatoreid ja (aastast 1998 elektroonilise võrguteaviku) toimetaja. Üle 60 teaduspublikatsiooni, sh 6 brošüüri.
Piia Post

Piia Post (sündinud 10. juulil 1963 Rõuges Võrumaal) on Eesti atmosfäärifüüsik, Tartu Ülikooli kliimateaduste professor (alates aastast 2023).
Elulugu.
Haridustee
Teadlastee
Lauri Posti

Lauri Albert Posti (17. märts 1908 Lieto, Päris-Soome – 5. märts 1988 Helsingi) oli soome keeleteadlane.
Ta oli Helsingi Ülikooli läänemeresoome keelte professor ja akadeemik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1928. aastal Turus keskkooli. Aastatel 1928–1930 õppis ta Turu Ülikoolis, 1930. aastast Helsingi Ülikoolis ja 1931. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas. Ta oli korporatsiooni Ugala liige. 1934. aastal lõpetas ta Helsingi Ülikooli soome keele, läänemeresoome keelte ja rahvaluule erialal, õppis stipendiaadina 1935 Läti Ülikoolis ning 1936. ja 1937. aastal Tartu Ülikoolis. Sai 1942. aastal Helsingi Ülikooli juures filosoofiadoktori kraadi liivi keele häälduse ajalugu käsitlenud väitekirjaga "Grundzüge der livischen Lautgeschichte".
1938. aastast töötas ta Helsingi Ülikooli õppejõuna, aastatel 1948–1949 oli USA-s Indiana Ülikooli külalisprofessor. Aastatel 1953–1971 oli ta Helsingi Ülikooli läänemeresoome keelte professor ja eesti keele õppetooli juhataja.
Ta oli aastatel 1963–1968 Soome – Nõukogude Liidu kultuurialase koostöö komisjoni ja 1967–1977 Soome haridusministeeriumi Nõukogude Liidu Instituudi teadusnõukogu esimees. 1975. aastal oli ta Soome haridusminister.
Eestlastele sai Lauri Posti aastatel 1966–1970 tuntuks kui "Naapurivisa" kohtunik Paul Ariste kõrval.
Posti on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Teadustöö.
Uurinud läänemeresoome keeli (eriti nende häälikulugu), käinud uurimisreisidel liivlaste ja vepslaste juures. Kuulus 1938–1980 Soome-Ugri Seltsi juhatusse ja oli 1955. aastast seltsi aseesimees; Kotikielen Seura, Soome-Ugri Seltsi, Friedebert Tuglase Seltsi auliige.
Teoseid.
Tema publikatsioonid käsitlevad peamiselt eesti, vadja, liivi ja vepsa keelt.
Elmu Potter

Elmu Potter (sündinud 11. veebruaril 1952 Antslas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Elmu Potter on põllumehe poeg.
Ta on lõpetanud 1970. aastal Antsla Keskkooli, 1975. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonna, 1979. aastal aspirantuuri Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) juures. Tehnikakandidaat (1983, Leningradi Mäeinstituut), väitekiri "Исследование структуры турбулентных вентилационных струй и совершенствовние методов расчета проветривания сквозных камерообразных выработок". Ta on täiendanud end 1996. aastal Rootsis ja 2004. aastal Soomes. Oli aastatel 1977–1992 Ehituse TUI noorem- ja vanemteadur, 1993–1996 Võru linnavalitsuse energiamajanduse peaspetsialist, 1996–2006 SA Regionaalsed Energiakeskused konsultant. alates 2006 on olnud ÅF-ESTIVO AS konsultant.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: turbulentsete õhuvoolude liikumine šahtides, hoonete soojusfüüsikalisi näitajad, kartulihoidlate ventilatsioonimudelite loomine; energia säästlik kasutamine, taastuvad energiaallikad, biokütused. Ligi 20 teaduspublikatsiooni.
Heiki Potter

Heiki Potter (sündinud 4. aprillil 1934 Viiratsi vallas Viljandimaal) on eesti geodeet ja kartograaf.
Elulugu.
Heiki Potter on teenistuja poeg.
Lõpetas 1954 Saku Maakorraldus- ja Maaparandustehnikumi, 1962 Moskva Maakorraldusinseneride Instituudi geodeesiaosakonna. Oli 1963–1988 Põllumajanduse Ministeeriumi Maakorralduse Valitsuse (hilisem Eesti Põllumajandusprojekt) maakorraldusinsener, grupijuht ja peageodeet, 1988–1990 firma Eesti Fotogramm-meetria Arhitektuuris (EFA) geodeesia ala grupijuht, 1990–1996 Maa-ameti geodeesia ja kartograafia osakonna peaspetsialist, 1996–2003 Eesti Kaardikeskuse AS peakartograaf.
Teadustöö.
Esindanud Põllumajanduse Ministeeriumi Eesti NSV maafondi kaardistamisel üleliiduliste spetsialiseeritud ettevõtete poolt, kohandanud Eesti tingimustele üleliidulisi juhendmaterjale maafondi kaardistamiseks ja riiklike maade arvestuse pidamiseks. Osalenud taasiseseisvunud EV geodeesia- ja kartograafiateenistuse loomisel, sh Eesti ala põhikaardi (1:10000/1:20000) riikliku programmi ning Eesti digitaalse baaskaardi (1:50000) Eesti-Rootsi ühisprojekti koostamisel ja käivitamisel. Osalenud eksperdina Eesti-Vene riigipiirilepingute ettevalmistamisel ja Siseministeeriumi kohanimekomisjoni töös. Eesti Geodeetide Ühingu taasasutajaliige (1989) ja ühingu väljaande Geodeet toimetajaid (aastast 1991). Avaldanud töid Eesti ala geodeesiast ja kartograafiast ning ajaloost. Üle 30 teaduspublikatsiooni, sh 2 monograafiat (kaasautor) ja 1 käsiraamat.
Aleksei Povarov

Aleksei Povarov (sündinud 4. septembril 1946 Leningradis) on Eesti arstiteadlane ja tööhügieenik.
Elulugu.
Aleksei Povarov on venelane ja töölise poeg.
Lõpetas 1963 Tallinna 2. Töölisnoorte Keskkooli, 1974 Leningradi Sanitaar-Hügieenilise Meditsiini Instituudi, 1984 kaugõppeaspirantuuri Leningradi Arstide Täiendusinstituudis, meditsiinikandidaat (1986, samas), väitekiri "Основные вопросы гигиены труда на современных стационарных асфальтобетонных заводах". Oli 1974–1984 tööhügieeni osakonna arst, juhataja ja sanitaarhügieeni labori juhataja, 1984–1996 Profülaktilise Meditsiini Instituudi atmosfääritoksikoloogia labori nooremteadur, vanemteadur, ühtlasi instituudi teadussekretär kohusetäitja; 1997–2001 – lepinguline töötaja, aastast 2001 Sotsiaal-Humanitaarinstituudi psühholoogia osakonna õppejõud.
Teadustöö.
Uurinud tervise ja keskkonna kaitset ning kutsehaigusi. Üle 15 teaduspublikatsiooni.
Lembit Poverus

Lembit Poverus (7. oktoober (vkj) / 20. oktoober 1916 Ivanovo, Moskva kubermang – 29. september 1995 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Lembit Poverus oli aedniku poeg.
Lõpetas 1935 Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1943 TTÜ tööstus- ja tsiviilehituse erialal, tehnikakandidaat (1955, Tallinna Polütehniline Instituut (TPI)), väitekiri "Väikese positiivse kõverusega pöördkooriku tasakaalu püsivus ühtlaselt jaotatud välissurve mõjumisel", tehnikadoktor (1991, Leningradi Polütehniline Instituut), väitekiri käsitles deformatsiooni lainelevi üleminekuprotsesside uurimist plaatides ja koorikutes lühiaegsete impulsskoormiste toimel. 
Oli 1942–1947 TTÜ/TPI teedelabori ja ehitiste kateedri assistent, 1947–1956 ehitusmehaanika ja konstruktsioonide kateedri vanemõpetaja, 1956–1994 dotsent.
Luges tugevusõpetust, ehitusmehaanikat, laevaehitusmehaanikat, elastsus- ja plastsusõpetust; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: elastsusteooria ja koorikute dünaamika. Uuris väikese positiivse kõverusega kooriku stabiilsust ja omavõnkumist, kooriku pärastkriitilist staadiumi, esitanud stabiilsuse ja omavõnke võrrandid ja arvutuste tulemused. Kuulus akadeemik Nikolai Alumäe koolkonda.
Teoseid.
Üle 30 teaduspublikatsiooni.