Projitseeritav klaviatuur

Projitseeritav klaviatuur on sisendseadmena talitlev virtuaalne sõrmistik, mida on võimalik kuvada ja kasutada peaaegu kõigil pindadel. See jälgib sõrmede liikumist ja tõlgib need vajutusteks tema külge ühendatud seadmele. Enamik süsteeme suudavad töötada ka virtuaalse hiire või isegi klaverina.
Praegusel ajal on kõige laialdasemat kasutust leidnud süsteem nimega P-ISM, mis kombineerib virtuaalse klaviatuuri tehnoloogia väikese infrapunaprojektoriga selleks, et luua kaasaskantav arvutiklaviatuur täitesulepea suuruses.
Optilise virtuaalse klaviatuuri töötas välja ja patenteeris IBM aastal 1992. See tuvastab ja analüüsib optiliselt inimese käe ja sõrmede liikumist ning ‘tõlgib’ need operatsioonideks. Tänu sellele on võimalik kasutada laias valikus sisestusseadmeid, näiteks hiirt, klaviatuuri jne. Soovi korral saab kõik mehaanilised sisestusseadmed asendada virtuaalsete seadmetega ning projektsioone saab optimeerida vastavalt kasutaja vajadustele.
Aastal 2002 lõi firma Canesta projitseeritava klaviatuuri, kasutades nende ‘elektroonilise tunnetuse’ tehnoloogiat. Kohe seejärel nad ka patenteerisid oma tehnoloogia.
Projitseeritavad klaviatuurid ühendusviisiti.
Projitseeritavad Bluetooth-klaviatuurid.
Projitseeritavaid klaviatuure saab seadmetega ühendada kas Bluetoothi või USB abil. Projitseeritav Bluetooth-klaviatuur on võrguvaba väike seade, mis projitseerib täissuuruses klaviatuuri infrapunatehnoloogiaga ükskõik millisele tasasele pinnale.
Bluetooth-tehnoloogia võimaldab projitseeritavat klaviatuuri ühendada väga paljude seadmetega, näiteks lauaarvutite, taskuarvutite ja mobiiltelefonidega. 
Bluetooth-ühendus töötab sagedusvahemikus 2402–2480 MHz. Projitseeritava Bluetooth-klaviatuuri ja seadme ühendamise viis sõltub ühendatava seadme iseärasustest. Igat tüüpi seadmetega ühendamise juhised on tavaliselt seadmega kaasas. 
Projitseeritavad USB-klaviatuurid.
Projitseeritav USB-klaviatuur töötab nagu tavaline mehaaniline klaviatuur. Seda saab ühendada kõikide seadmetega, millel on USB-liides.
Laseriga klaviatuuride tööpõhimõte.
Laseriga klaviatuurid tekitavad hologrammpinnale klaviatuuri infrapuna- ja lasertehnoloogia abil.
Laseriga klaviatuuri tööpõhimõtet võib selgitada kolme mooduliga:
Peamised tehnoloogilised vidinad, mida kasutatakse, on murduvat valgust kasutav optiline element, punase laseri diood, CMOS-kaamera, sensori kiibistik ja infrapuna-laserdiood.
Projektsioonimoodul.
Spetsiaalselt klaviatuuri vajadustele vastavalt toodetud holograafiline element (näiteks eestikeelse klaviatuuri miniatuurne kujutis) koos punase laserdioodiga projekteeritakse soovitud tasapinnale. Klaviatuurikujutist ei kasutata vajutuste tuvastamiseks, see on kasutajale vaid viiteks. Suletud keskkonnas võib projektsiooni asemel kasutada lihtsalt klaviatuuripilti.
Vajutusmoodul.
Kujutletava klaviatuuri pinnast 1–2 mm kõrgemale projitseeritakse teine, inimsilmale nähtamatu infrapunanakiir. Kui imaginaarset nuppu vajutada, peegeldub valgus sensorimoodulisse tagasi.
Sensorimoodul.
Peegeldatud valgus läbib infrapunafiltri ja see tekitab CMOS-sensori moodulis kujutise. Sensorimoodulil on virtuaalse liidese töötlemise tarkvara (Virtual Interface Processing CoreTM) ja see on võimeline kindlaks tegema valguse peegeldumise asukohta. Töödelda on võimalik mitut valguse peegeldumist korraga – see tähendab, et korraga saab vajutada mitut klahvi.
Sensori mikrokontroller võtab vastu teatud klahvi vajutuse asukoha informatsiooni ja saadab selle liidese kaudu seadmesse – lauaarvutisse, sülearvutisse, mobiiltelefoni vms. Enamasti kasutatakse projitseeritavatel klaviatuuridel punast laserdioodi ja kuvada saab täissuuruses QWERTY-klaviatuuri. Projitseeritav klaviatuur on tavaliselt suuruses 295 × 95 mm ja see kuvatakse seadmest 6 cm kaugusele. Selle klaviatuuriga on võimalik tuvastada kuni 400 märki minutis ja emaseadmega luuakse kas Bluetooth- või USB-ühendus.