tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vana-Salatsi mõis

Vana-Salatsi mõis ehk Vecsalaca mõis (saksa keeles "Alt-Salis", läti keeles "Vecsalacas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Salatsi kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda Salatsi valla Vecsalaca küla maadele.
Mõisa omanikele kuulus (koos Uue-Salatsi mõisa omanikega) Salatsi kihelkonnas patronaadiõigus, kaaspatrooniks oli Ķirbiži mõisa omanik.
Ajalugu.
Mõis kujunes Salatsi piiskopilinnuse maadele, mis läksid hiljem Poola kuningate valdusse. Mõisale pandi alus 1564. aastal, mil 3. veebruaril Poola kuningas Zygmunt II August rentis Salatsi linnusele kuuluvad kaks küla 4000 taalri eest oma sekretärile Justus Claudius Clodtile, kes need omakorda 13. veebruaril 1565 müüs 2000 taalri eest Thomas von Embdenile.
1596. aasta 2. augustil müüs Embden oma valdused Kuramaa hertsogi kantslerile Georg von Tiesenhausenile juba 22 000 taalri eest.
1625 läänistas Rootsi kuningas Gustav II Adolf kogu Salatsi lossipiirkonna oma riiginõunikule Peter Banérile, kelle pojad müüsid selle omakorda 23. juulil 1653 Riia raehärrale Michael von Diepenbrockile, kelle järglased selle mõisate reduktsiooni käigus jälle kaotasid.
Reduktsiooni ajal kuulus mõis kahele vennale. Selle sai tagasi Werner von Diepenbrocki tütar, kes abiellus esmalt von Dannensterniga, seejärel parun Jonsteniga. Tolle surma järel aastal 1738 jagati mõis kaheks, lese omandiks kujunes Uue-Salatsi mõis. Tema viimane abikaasa oli aga Medem ja see mõis kuulus mõlemale abikaasale. Aastal 1750 läks mõis Fersenite valdusse.
Gustav Wilhelm von Ferseni surma järel usaldas tema lesk mõisa oma venna ja õe hoolde. Aastal 1853 müüsid õe pärijad mõisa 90 000 hõberubla eest Hermann Maximilian Behaghel von Adlerskronile (1808−1885). Viimane läks aga pankrotti ja mõisa omandas tulevane kaardiväeporutšik parun Friedrich Adolf Woldemar Pilar von Pilchau (1814-1870). 2. mail 1870 müüs ta mõisale kuuluva "Emmashöhe" karjamõisa koos kahe talukohaga 13 800 hõberubla eest Pärnu linnareviisor Bernhard Bachile. Vana-Saltsi mõisa − ilma varem müüdud talumaa ja Heinaste mõisale loovutatud metsatükita − müüs ta veidi enne oma surma 10./16. septembril 1870 Conrad Friedrich Gottlieb von Brockdorff-Ahlefeldtile. Viimane omanik oli aastatel 1893−1920 parun Heinrich Stael von Holstein.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal (koos Kliķi mõisaga) 12 ja 1/8 adramaad, sellele allus 419 mees- ja 513 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus koos Kliķi ja Uue-Salatsi mõisaga 22 ja 3/4 adramaad. Hiljem arvestati mõisa pindala ikka koos Kliķi mõisaga. Aastal 1688 oli mõisate suurus 13 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 8 ja 1/2, aastal 1757 aga 14 ja 1/2. Aastal 1823 oli mõisate suurus 12 ja 1/2 adramaad. Aastal 1836 oli adramaid 12 ja 1/20. 1881. aastal oli mõisamaa suurus 22 ja 15/60, talumaa oli 15 adramaad.
Karjamõisad.
1816. aastal kuulus mõisale kaks karjamõisa: Zaki ("Karra", ka "Karr") ja Zonepe ("Fersenhof", hiljem "Sohnep"). 1870. aastal müüdi ära "Emmashöhe" karjamõis. XX sajandi algul oli mõisal kolm karjamõisa: "Lagast", "Marthahof" ja "Schlangenhof".
Cis (Trento)

Cis (saksa: "Tscheiss") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 40 km Trentost loodes. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 311 inimest ja valla pindala on 5,5 km².
Cis külgneb järgmiste valdadega: Bresimo, Livo, Caldes ja Cles.
Civezzano

Civezzano (saksa: "Zivernach") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 4 km Trentost kirdes. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3484 inimest ja valla pindala on 15,5 km².
Civezzano külgneb järgmiste valdadega: Albiano, Trento, Fornace ja Pergine Valsugana.
Caderzone Terme

Caderzone Terme (saksa: "St. Johann" või "Bad Kaderzaun") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 30 km Trentost läänes. 
Caderzone külgneb järgmiste valdadega: Pinzolo, Giustino, Spiazzo, Strembo, Carisolo, Massimeno ja Bocenago.
Arlava piiskopilinnus

Arlava piiskopilinnus (läti keeles "Ārlava", saksa keeles "Erwahlen") oli keskajal Kuramaa piiskopkonna linnus Lätis, Talsi piirkonnas (Talsu novads), Arlava vallas ("Ārlavas pagasts"). Linnuse täpset asukohta ei teata, kuid tõenäoliselt asus see Sasmaka järve põhjatipus väikesel soo ja järvekaldaga ümbritsetud künkal, kohas kus Mazroja (Väike-Roja) jõgi järvest välja voolab ja kus praegu asub endine Arlava mõis. Teise võimaliku asukohana tuleks kõne alla ka Popervāle ("papi" ehk "piiskopi Arlava") küla mõisast 2 km loodes, Lube vallas ("Lubes pagasts") Mazroja jõe paremal kaldal.
Ajalugu.
1497 on ürikus esmamainitud Arlava linnuselääni ("borchsokinge").
1537 on linnust mainitud kui kohta, kus "meie majas Arlavas" ("in unserem Hause tho Arwallenn") andis Kuramaa piiskop Hermann Ronneberg välja ühe üriku. Selline kirjeldus viitab kindlustatud ehitise olemasolule.
1555 on Arlava üles tähendatud Kuramaa linnuste nimekirjas.
Pärast 1660. aastateni toimunud Poola-Leedu ja Rootsi kuningriikide vaheliste sõdade purustusi Arlava linnust enam ei taastatud.
Mõis oli hiljem tõenäoliselt pikka aega vana Kuramaa aadliperekonna von Behride valduses.
Ehitus.
Linnusteuurija Armin Tuulse on selle liigitanud Kuramaa vabakujunduslike laagerkastellide hulka kuuluvaks.
Praegune seisukord.
Arlava mõisa endise härrastemaja juures mingeid jälgi endisest linnusekohast nähtavalt ei leidu. Mõisahoone esisel platsil on üksikuid maakive. Mõisat, kus praegu asub hooldekodu, ümbritsevad enamuses mõned lagunenud majandushooned. Võimalik, et see väikelinnus oli üks neist, mis Liivi sõja ajal poolakate käsul kas maha lammutati või ümber ehitati.
Teatriharidus Eestis

Teatriharidus on mistahes etenduskunsti praktiliste oskuste ja teoreetiliste teadmiste andmine, mida saab ametlikult omandada kõrgkoolides. Teatrihariduse algteadmisi saab omandada teatud üldhariduskoolides, ringides või iseseisvalt. 
Teatriharidus Eestis Kultuuriministeeriumi andmetel:
Etenduskunsti kõrgharidust saab omandada
Eesti Teatri Agentuuri andmetel on Eestis järgmised teatriharidust andvad koolid:
...eelpool mainitutele lisandub veel Drakadeemia.
Lisaks on Kultuuri Kutsenõukogu 20. novembri 2014 koosoleku otsuse järgi Eesti Teatriliit etenduskunstide tugiteenuste kutseala kutsete andja tähtajaga 19.11.2019 järgmiste kutsete osas: http://www.teatriliit.ee/kutseeksamid
Teatrihariduse andjate hulka kvalifitseeruvaid koolitusi korraldavad vastavad erialaliidud, mis Eesti Teatri Agentuuri andmetel on
Neile lisaks:
Harrastajatest rääkides on Eesti Harrastusteatrite Liidu andmetel 66 teatriühendust http://www.harrastusteatrid.org/osalised , mis kõik jagavad väga erineva tasemega teatriharidust.
Praktiliselt kõik Eesti koolid (nii algkoolid, põhikoolid kui gümnaasiumid) pakuvad teatrihariduse algvorme huviringides, mis on suuremal või vähemal määral keskendunud teatrile.
Lahe kultuurimaja

Lahe kultuurimaja on kultuurimaja Põlva maakonnas Põlva vallas Lahe külas.
Lüübnitsa külakeskus

Lüübnitsa külakeskus on kultuurikeskus Põlva maakonnas Setomaa vallas Lüübnitsa külas. Asutuse eesotas on Teisi Valge.
Maaritsa kultuurimaja

Maaritsa kultuurimaja on kultuurimaja Põlva maakonnas Kanepi vallas Maaritsa külas. Kultuurimaja juhataja on Astra Kittus.
Mooste kultuurimaja

Mooste kultuurimaja on kultuurimaja Põlva maakonnas Põlva vallas Mooste asulas. Asutuse juhataja on Maret Aruoja.
Asutus asutati 1967.
Ahja kultuurimaja

Ahja kultuurimaja on kultuurimaja Põlva maakonnas Põlva vallas Ahja asulas. Asutuse juhataja on Külliki Poroson.
Põlgaste külakeskus

Põlgaste külakeskus (ka Põlgaste kultuurimaja) on kultuurikeskus Põlva maakonnas Kanepi vallas Põlgaste külas. Keskuse juhataja on Irina Kruusla.
Keskuses asub ka Põlgaste raamatukogu.
Ruusa kultuurimaja

Ruusa kultuurimaja on kultuurimaja Põlva maakonnas Räpina vallas Ruusa külas. Kultuurimaja juhataja on Marge Trumsi. Kultuurimaja haldab Räpina valla kultuurikeskus.
Vastse-Kuuste kultuurimaja

Vastse-Kuuste kultuurimaja on kultuurimaja Põlva maakonnas Põlva vallas Vastse-Kuuste asulas. Asutuse juhataja on Irina Retkova.
Asutus asutati 1960.
Veriora Valla Kultuur

Veriora Valla Kultuur on Põlva maakonna Veriora valla kultuurielu korraldav asutus. Asutuse keskus asub Veriora asulas. Asutuse juhataja on Piret Rammo.
Veriora Valla Kultuuri allasutused:
Järvakandi kultuurihall

Järvakandi kultuurihall on kultuuriasutus Rapla maakonnas Kehtna vallas Järvakandi asulas. Asutuse juhataja on Tiia Hansar.
Hall valmis 1987 kaarhallina. Hall renoveeriti 2008–2009.
Kehtna klubi

Kehtna klubi on klubi Rapla maakonnas Kehtna vallas Kehtna asulas. Klubi juhataja on Kersti Mäevälja.
Valtu seltsimaja

Valtu seltsimaja on kultuurikeskus Rapla maakonnas Kehtna vallas Kaerepere asulas. Asutuse juhataja on Kait Kaeval.
Asutus asutati 1923.
Edmund Burke

Edmund Burke (12. jaanuar 1730(?) – 9. juuli 1797) oli Iiri päritolu riigimees, poliitikateoreetik ja filosoof ning aastatel 1766–1794 viigide partei esindajana Suurbritannia parlamendi alamkoja liige. 
Parlamendis kritiseeris Burke Briti Ameerika kolooniate kohtlemist, eelkõige maksupoliitikat, ning toetas kolonistide õigust vastustada emamaa võimu, kuigi ei pooldanud nende iseseisvuspüüdlusi. Sellele lisaks on ta tuntud katoliiklaste õiguste eest võitleja ning Prantsuse revolutsiooni tulise vastasena.
19. sajandil hindasid Burke'i kõrgelt nii konservatiivid kui ka liberaalid. Hiljem on teda hakatud lugema moodsa konservatismi isaks; tema "Mõtisklusi Prantsuse revolutsioonist" loetakse üheks selle alustekstiks. 
Eestis tegutseb Edmund Burke'i Selts.
Noortevolikogu

Noortevolikogu (lühendatult NVK) on kohalikul tasandil tegutsev linna- ja vallavalitsuse ning volikogude juures noorte osaluskogu, mis on omavalitsusele nõu andev organ noori puudutavatel teemadel.
Eesmärk.
Noortevolikogu eesmärk on analüüsida valla või linna pädevusse kuuluvaid noorteküsimusi ning teha nende kohta ettepanekuid valla- või linnavolikogule ja -valitsusele. Noortevolikogu põhitegevus on kaasata noori aktiivselt osalema ühiskondliku elu korraldamises.
Asukoht.
Noortevolikogud tegutsevad peamiselt noortekeskustes, rahvamajades, vallavalitsustes või muu struktuuri juures ning nad on seotud valla- või linnavolikoguga. Noortevolikogu koordineerimist abistab kas noorsootöötaja või mõni muu pädev ametnik.
Liikmed.
Noortevolikogu liikmeid valivad noored ise. Noortevolikogu liikmeskond peab koosnema noortest. Noorteks loetakse käesoleva seaduse tähenduses füüsilisi isikuid vanuses 7–26 eluaastat. See tähendab, et noortevolikogu liikmed ei tohi olla nooremad kui 7 ja vanemad kui 26 eluaastat. Lisaks peab olema noor registreeritud konkreetse omavalitsuse haldusüksuse territooriumil või kes õpib selle omavalitsuse territooriumil mõnes haridusasutuses. Noortevolikogusse saavad kuuluda õpilasesinduste ja noorte ühingute esindajad ning ka organiseerumata noored (noored, kes ei kuulu noorteorganisatsiooni või -gruppi). Liikmete valimisel peab lähtuma demokraatlikest põhimõtetest.
Valimised.
Noortevolikogu liikmete valimiseks on mitu võimalust ning iga noortevolikogu määrab selle kindlaks põhikirjaga. Kindlasti on oluline valimiste korraldamiseks varuda 3–4 kuud aega, selleks et jõuaks kogu infot levitada aktiivsetele noorteni. Valimised tuleb korraldada selgelt ehk nii valijale kui ka kandideerijale peab olema kõik selge ja arusaadav.
Tegevused.
Iga noortevolikogu leiab endale sobivamad ja kasulikumad tegevused, millele rohkem tähelepanu pöörata. Allpool on aga toodud mõned tegevused, kus on toodud välja võimalikest võimalustest:
Kasulikkus noortele.
Noortevolikogu võimaldab noortel osaleda neid puudutavates otsustusprotsessides ning kaitseb valla elanike, eeskätte noorte õigusi ja huve. Annab noorele võimalusi osaleda ning ka aktiivsemalt kaasa rääkida ühiskonnas ja ühiskondlikus elus. Noortevolikogu liikmed omavad võrdseid võimalusi täiskasvanutega ning on võimalus tutvuda demokraatia põhimõtetega. Samuti tagab see noortele hea kogemuse, julguse, esinemisoskuse, hea meeskonnatöö ja ka juhtimisoskuse, mis tuleb elus kasuks.
Tantsuteraapia

Tantsuteraapia on Ameerika Tantsuteraapia Ühingu definitsiooni järgi liikumist ja tantsu psühhoterapeutilist toimet kasutav loomeprotsess, mis soodustab indiviidi emotsionaalset ja füüsilist lõimumist ning sotsiaalset segunemist. Olulised tegurid on keha, tantsu ja loovuse terapeutiline suhe.
Lühikirjeldus.
Tantsuteraapia põhineb eeldusel, et keha ja meeled teevad koostööd. Tantsuterapeudid usuvad, et vaimsed ja emotsionaalsed probleemid on kehas tallel lihasepinge ja piiratud liikumismustrite vormis. Keha seisund võib mõjutada suhtumist ja tundeid nii positiivselt kui ka negatiivselt, tants suudab edendada heaolu ja tugevdada immuunsüsteemi läbi lihasetegevuse ja psühholoogilise protsessi. Tants tingib inimest andma järele, elimineerima või vältima pinget, kroonilist väsimust ja muid seisundeid, mille on esile kutsunud stressi mõjud.
Tantsuteraapia eesmärk on aidata inimestel saavutada suurem eneseteadvus ja positiivne tunnetus heaolust. Idee põhineb sellel, et läbi autentse liikumise saab igaüks ennast väljendada ja saavutada kontakt oma isiksuse alateadvuslike ja teadvuslike osade vahel. See kontakt aitab viia leppimiseni iseendaga.
Füüsilisel tasandil annab tantsuteraapia võimaluse treeninguks, parandab tervist, lihaskoe toonust ja koordinatsiooni ning aitab inimestel füüsiliselt vormis püsida.
Emotsionaalsel tasandil aitab tantsuteraapia inimestel tunda end rõõmsamalt ja enesekindlamalt. Annab võimaluse läbi elada erinevaid tundeid, näiteks viha, frustratsiooni, kaotusvalu, mida võib sõnaliselt olla liiga keeruline väljendada.
Vaimsel tasandil aitab tantsuteraapia suurendada kognitiivseid oskusi, motivatsiooni ja mälu.
Ajalugu.
Tantsuteraapiat mainiti esimest korda kui võimalust treeninguks Briti autorite poolt 16. ja 17. sajandil. Päriselt eksisteerima hakkas see alles 19. sajandil seoses moderntantsu ja psühhoteraapia levikuga. 1930. ja 1940. aastatel ehk samal ajal, kui hakati psühhoanalüüsi laiemalt aktsepteerima, hakkas ka tantsuteraapia esile kerkima. Samal ajal kui psühhoanalüüsis kasutati alateadvust läbi verbalisatsiooni, siis tantsijad hakkasid kasutama oma keha liikumist sarnase eneseväljendusvahendina. 1940. aastatel tegeleti tantsuteraapiaga põhiliselt psühhiaatriahaiglates. 1950. aastatel hakkas arenema uus suund tantsuteraapias: tantsu loomulik lõimumine eneseväljendusega. Tantsuteraapia üks rajajaid oli Marian Chace, kes 1966. aastal oli ka üks Ameerika Tantsuteraapia Ühenduse asutajaid.
Vene hagijas

Vene hagijas on Venemaalt pärinev koeratõug.
Eesti Kennelliidu avaldatud tõu kirjelduses on kirjas: „Rahuliku ja tasakaalustatud käitumise tüübiga.“
Aleksandri park (Peterburi)

Aleksandri park on avalik park Peterburis.
Jänesesaarel, Peeter-Pauli kindluse endise glassii kohal asuv park on üks esimesi Peterburi avalikke parke.
Aleksandri park (Tsarskoje Selo)

Aleksandri park on park Peterburis Puškinis, riikliku muuseum-looduskaitseala "Tsarskoje Selo" koosseisus.
Ivan Fomini aed

Ivan Fomini aed on roheala Peterburi Viiburi rajoonis.
Park on nimetatud vene arhitekti Ivan Fomini järgi.
Andmetöötlussüsteem

Andmetöötlussüsteem ehk arvutisüsteem on andmeid töötlev üksus, mis hõlmab ühte või mitut arvutit, välisseadmeid ja tarkvara.
Lea Lepmann

Lea Lepmann (aastani 1970 Lea Täll; sündinud 29. augustil 1948 Tartumaal Aravu külas) on eesti matemaatikadidaktik, koolimatemaatika õpikute autor.
Õpingud.
Ta on õppinud Aravu algkoolis ja Mehikoorma 8-klassilises koolis. Tartu Pedagoogilise Kooli lõpetamise järel 1967. aastal astus Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) matemaatikateaduskonda, mille lõpetas 1972. aastal matemaatiku, matemaatikaõpetaja kvalifikatsiooniga. Aastatel 1978–1980 õppis aspirantuuris TRÜ matemaatika õpetamise metoodika kateedri juures. Kandidaadiväitekirja "Предметная подготовка учителей математики и возможности её совершенствования" ("Matemaatikaõpetajate ainealane ettevalmistatus ja selle parandamise võimalused") kaitses 1982. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis, juhendaja Olaf Prinits. Pedagoogikakandidaadi kraadi sai 1983. aastal. Täiendanud ennast Läti Ülikoolis (1987), Helsingi Ülikoolis (1992, 1998) ja Loránd Eötvösi Ülikoolis (2002).
Töökäik ja teadustegevus.
Lea Lepman on töötanud Tartu (Riikliku) Ülikooli matemaatikateaduskonnas ja matemaatika-informaatikateaduskonnas matemaatika õpetamise metoodika kateedris laborandi, assistendi, stažöör-uurija ja vanemõpetaja ametikohtadel. Aastatel 1987–2014 sama kateedri (hilisema nimetusega puhta matemaatika instituudi matemaatika didaktika õppetooli) dotsent. Alates 2014. aasta sügisest Tartu Ülikooli emeriitdotsent.
Ülikoolis õpetanud matemaatika didaktika üldkursusi ja nendega seonduvaid erikursusi, samuti elementaarmatemaatikat ja kõrgemat matemaatikat. Juhendanud kahte magistritööd ning hulgaliselt matemaatikateaduskonna üliõpilaste diplomitöid ja õpetajakutse lõputöid. 
Olulisemad uurimissuunad on olnud matemaatikaõpetajate ettevalmistatuse tase ja seda mõjutavad näitajad, õpilaste ja õpetajate arusaam matemaatikaõpetusest ning matemaatika didaktika üldküsimused.
Põhitöö kõrvalt on ta õpetanud matemaatikat Tartu I Keskkoolis (Hugo Treffneri Gümnaasiumis) ja Tartu X Keskkoolis (Tartu Mart Reiniku Gümnaasiumis).
Muu erialane tegevus.
Eesti Matemaatika Seltsi asutajaliige, Eesti Akadeemilise Pedagoogika Seltsi (EAPS) liige, Saksa matemaatika didaktika ühingu Gesellschaft für Didaktik der Mathematik (GDM) liige.
Ta on olnud koolinoorte üleriigilise täppisteaduste olümpiaadi žürii liige, üleriigiliste matemaatikaõpetajate päevade korralduskomisjoni liige, viinud läbi matemaatikaõpetajate täiendkoolitusi.
Isiklikku.
Abikaasa on Tiit Lepmann, neil on tütred Karmen Puis ja Karin Pärli.
Niello

Niello on emailimist meenutav tehnika metallesemete kaunistamiseks. Niellotehnikas täidetakse metallesemete pinnale graveeritud mustrid vedela musta niellomassiga - suhteliselt madala sulamistemperatuuriga metallisulamiga, mis koosneb hõbedast, pliist, vasest, väävlist ja booraksist.
Etümoloogia.
Nimetus tuleneb niellomassi kohta kasutatud ladinakeelsest sõnast "nigellum", "nigello" või "neelo", mis keskaja ladina keeles tähendas musta. Kuigi ajalooliselt oli niello enim levinud Euroopas, oli meetod tuntud ka mitmel pool Aasias ja Lähis-Idas.
Kasutamine.
Niellot kasutati väga erisuguste esemete kaunistamiseks, nagu mõõkade ja nugade käepidemed, karikad, taldrikud, hobuseriistade metallosad, ehted nagu käevõrud, sõrmused, ripatsid, ja rõivadetailid nagu rihmakeeled, pandlad, kukruraamid ja nööbid. Samuti kasutati niellot kirjatähtede täitmiseks metalli graveeritud pealiskirjades. Kaunistustes konkureeris niello emailiga, millel on palju rohkem värvi, ning lõpuks tõrjus email enamikus Euroopas niello välja.
Suuremate pindade katmiseks võib niellot kasutada koos teiste metallehistöö tehnikatega. Metallisüvendit, millesse niello valatakse, sageli karestatakse, et kaks materjali omavahel paremini haakuksid. Paljudel juhtudel, eriti maaleidude puhul, millest niello on hävinud, reedab karestatud pind metallil, et seal on niellotehnikat kasutatud.
Koostisosad ja tehnika.
Kaasaegsete teaduslike analüüside teel on avastatud mitmeid veidi erinevaid retsepte; osasid on mainitud ajaloolisites ürikutes. Varajastel perioodidel tundub, et nielllo oli valmistatud valitud põhimaterjali sufiidi baasil, isegi kui see oli kuld (mida oli raskem käsitleda). Vasksulfiidist niellot ja hõbesulfiidist niellot on leitud ainult Rooma esemetel. Hiljem kasutati mitmete metallide sulameid; Plinius kirjeldab segatud sulfiidide retsepte hõbeda ja vasega, kuid tundub, et sellised sulamid olid väga palju ajast ees, kuna selliseid segusid pole tuvastatud analüüsides eelkeskaegseid esemeid. Enamik Bütsantsi- ja varakeskaegseid analüüsitud esemeid on hõbeda-vasepõhised, samas hõbeda-vase-pliiga valmistatud nielloesemed ilmusid alates umbes 11. sajandi keskpaigast.
"Mappae clavicula! umbes 9. sajandist, Theophilus Presbyter (1070–1125) ja Benvenuto Cellini (1500–1571) annavad üksikasjalikke kirjeldusi hõbe-vase-pliisegude valmistamiseks, segudes erinevad veidi koostisosade suhted; Cellini näiteks kasutas segudes rohkem pliid.
Tüüpiliste koostisosadena on kirjeldatud: "väävel mitme metalli koostisosadega ja booraks"; "vask, hõbe, plii, millele oli lisati väävlit kui metall oli sulakujul ... lõpptulemus viimistleti (harjati) booraksilahusega...".
Kuigi mõned tekstid mainivad sulatusahjude kasutamist niello sulatamisel, tundub samas, et osad meistrid kasutasid sulatamiseks lihtsalt lahtist tuld. Vajalikud temperatuurid varieeruvad olenevalt segust; üldiselt hõbe-vase-pliisegusid on lihtsam kasutada. Kõikidel segudel on pärast töö lõpetamist ühesugune must välimus.
Laeva kultuurimaja

Laeva kultuurimaja on kultuurimaja Tartu maakonnas Tartu vallas Laeva külas. Kultuurimaja juhataja on Ilona Piirimägi.
Kultuurimajas tegutseb ka Laeva Valla Avatud Noortekeskus.
Luunja kultuuri- ja vabaajakeskus

Luunja kultuuri- ja vabaajakeskus on asutus Tartu maakonnas Luunja vallas Luunja asulas. Asutus korraldab Luunja valla kultuuri-, spordi- ja noorsootööd. Asutuse direktor on Kadi Kalmus. 
Kultuuri-, spordi ja noorsootöö.
Kultuuri-, spordi ja noorsootööd korraldab Luunja vallas Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskus. Keskuses tegutsevad mitmed huviringid noortele ja täiskasvanutele. 
Keskuses toimub igal aastal üle 150 ürituse. Tähtsaimad on näiteks:
Klaverimuuseum.
2013. aastal avati Luunja kultuuri- ja vabaajakeskuses Eesti esimene klaverite püsinäitus. Eesti Klaverimuuseumi Luunja filiaal sündis Luunja Kultuuri- ja Vabaajakeskuse ja Klaverimuuseumi koostöös. Filiaali eesmärk on tähistada Luunja vallas sündinud klaverimeistri ja -tootja Ernst Hiisi tegevust. Muuseumis saab näha Ernst Hiisi kuulsaima klaveri Estonia mudeleid ning ka teisi tema loodud klavereid.
Meeksi valla seltsikeskus

Meeksi valla seltsikeskus on kultuurikeskus Tartu maakonnas Meeksi vallas Mehikoorma asulas. Asutuse juhataja on Merike Paap.
Nõo kultuurimaja

Nõo kultuurimaja on kultuurimaja Tartu maakonnas Nõo vallas Nõo asulas. Asutuse juhataja on Viivi Kütt.
Puhja seltsimaja

Puhja seltsimaja on kultuurikeskus Tartu maakonnas Elva vallas Puhja asulas. Asutuse juhataja on Kaja Udso ja kunstiline juht on Enn Tobre
Reola kultuurimaja

Reola kultuurimaja on kultuurimaja Tartu maakonnas Kambja vallas Reola külas. Asutuse eesotsas on omavalitsuse kultuurijuht Andri Viinalass.
Asutus asutati 1966.
Võnnu kultuurimaja

Võnnu kultuurimaja on kultuurimaja Tartu maakonnas Kastre vallas Võnnu asulas.
Asutus asutati 1965.
Lohusuu vabaajakeskus

Lohusuu vabaajakeskus on noorteasutus Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Lohusuu asulas.
Asutus asutati 2015.
Lüganuse kultuurikeskus

Lüganuse kultuurikeskus on kultuurikeskus Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas Püssis. Asutuse juhataja on Ingrid Härm.
Abja kultuurimaja

Abja kultuurimaja on kultuurimaja Viljandi maakonnas Abja-Paluoja linnas.
Kultuurimaja avati 6. novembril 1958. Tollal nimetati seda agro-zoopropaganda majaks.
Karksi külamaja

Karksi külamaja on kultuurikeskus Viljandi maakonnas Mulgi vallas Karksi külas. Külamaja tööd korraldab Karksi Kultuuriselts.
Külamaja asutati 1971.
Villem Reimani nimeline Kolga-Jaani rahvamaja

Villem Reimani nimeline Kolga-Jaani rahvamaja (ka Kolga-Jaani kultuurimaja) on rahvamaja Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kolga-Jaani asulas. Asutus on nimetatud eesti rahvusliku liikumise tegelase Villem Reimani järgi. Asutuse eesotsas on Hovard Nurme.
Kärstna vaba aja keskus

Kärstna vaba aja keskus (varem "Kärstna rahvamaja") on asutus Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kärstna küla. Asutuse juhataja on Märt Tomp.
Lilli külamaja

Lilli külamaja on kultuurikeskus Viljandi maakonnas Mulgi vallas Lilli külas.
Asutuse juhataja on Merike Soovik.
Samas tegutseb Lilli raamatukogu.
Mõisaküla kultuurimaja

Mõisaküla kultuurimaja on kultuurimaja Viljandi maakonnas Mõisaküla linnas. Asutuse juhataja on Laine Pedaja.
Polli külamaja

Polli külamaja on kultuurikeskus Viljandi maakonnas Mulgi vallas Polli külas. Asutuse juhataja on Sinaida Taal.
Asutus asutati 1996.
Ramsi vaba aja keskus

Ramsi vaba aja keskus on asutus Viljandi maakonnas Viljandi vallas Ramsi asulas.
Asutus asutati 2005.
Grand-Popo

Grand-Popo on kuuekümnest külast koosnev vald Benini kagurannikul. Grand-Popo kuulub Mono departemangu. 
Grand-Popo on kuulus oma "voodoo"-pidustuste, kaunite liivarandade ja koloniaalaja arhitektuuri poolest.
Suure-Jaani kultuurimaja

Suure-Jaani kultuurimaja on kultuurimaja Viljandi maakonnas Suure-Jaani linnas. 
Esimene seltsimaja valmis Jaan Kurriku eestvõttel ja rahalisel toel 1904. aastal. Hoone kuulus Eesti esimesel iseseisvusajal seltsile Ilmatar ja aastani 1940 Suure-Jaani Tuletõrjeseltsile. 1944. aastal nimetati seltsimaja ümber Suure-Jaani kultuurimajaks. 2005. aastal koliti ümber nn Kondase koolimajja.
Kondase maja on arhitekt Johannes Pikkovi projekteeritud koolimajahoone, mis valmis 1940. aastal. Maja on nimetatud Kondase järgi sellepärast, et sel ajal juhtis Suure-Jaani kooli Paul Kondas.
Aastatel 1955–1958 oli kultuurimaja juhataja Helja Valler.
Sürgavere kultuurimaja

Sürgavere kultuurimaja on kultuurimaja Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Sürgavere asulas. 
Asutus asutati 1966.
Yohji Yamamoto

Yohji Yamamoto (山本 耀司 Yamamoto Yōji; sündinud 3. oktoobril 1943 Tokyos) on Jaapani päritolu moekunstnik. Teda peetakse maailmas moelegendiks, ta on tuntud oskusliku õmbluskunsti ja monokromaatiliste disainide järgi. Yamamoto tegutseb peamiselt Tokyos ja Pariisis.
Elulugu.
Yamamoto on lõpetanud 1966. aastal Keiō ülikooli õigusteaduse alal, kuid juristikarjäär teda ei kütkestanud. Eristumise ja isikupära poole püüdleva loomu tõttu tahtis ta saavutada midagi enamat kui elada rutiinset ametnikuelu. Ta hakkas oma ema abiliseks tema õmblusateljees. Yohji ema oli moekunstnik ja õmbleja, kellel oli oma pood Kabukichos. Töö õmblusateljees andis Yamamotole hea õmblemisoskuse ning ta läks Bunka Fashion Colledge’isse moekunsti õppima.
1969. aastal, kohe pärast Bunka Fashion Colledge'i lõpetamist, sai ta võimaluse minna aastaks Pariisi. Kuid alles Jaapanisse naasnult hakkas ta avastama enda kui moelooja isikupära. Ta lõi väikese "prêt-à-porter" ehk valmisrõivaste ettevõtte, mis tasapisi leidis endale Jaapanis kliente. Firma edust kannustatuna naasis Yamamoto 1980. aastatel Pariisi, kus asutas oma esimese rõivapoe. 
Yamamoto debüteeris Pariisis 1981. aastal valmisrõivaste kollektsiooniga. Samal ajal sai alguse tema Yohji Yamamoto nimeline bränd. Yohji edukaim põhibränd Yohji Yamamoto (meestele/naistele) ja rõivaliin Y’s on eriti populaarsed Tokyos, kuid nende tooted on saadaval ka esinduspoodides Pariisis ja Antwerpenis ning kõrget kvaliteeti esindavates kaubanduskeskustes üle maailma.
Yamamoto on teinud koostööd selliste brändidega nagu Adidas (Y-3), Hermès, Mikimoto ja Mandarina Duck ning artistidega nagu Tina Turner, Elton John, Placebo, Takeshi Kitano, Pina Bausch ja Heiner Müller.
Yohji Yamamoto Inc. teatas 2007. aastal, et Yamamoto kahe põhibrändi aastane müügitulu ületab saja miljoni dollari piiri. Ettevõtte finantsjuhtide halvad otsused viisid brändi 2009. aastal üle 65 miljoni dollari väärtuses võlgadesse. See vihastas Yamamotot ja viis ettevõtte restruktureerimiseni. 2010. aasta novembriks saadi firma Integral Corp. abil võlgadest vabaks.
Stiil.
Yamamotot tuntakse kui avangardliku hõnguga moeloojat. Oma disaine luues ei järgi ta tihti hetketrende. Tema signatuuriks on "oversized" siluetid ja monokromaatilised kollektsioonid.
Yohji kollektsioonide esemed on enamasti musta värvi. Yamamoto on musta värvi kirjeldanud kui midagi tagasihoidlikku ja üleolevat samal ajal. Temalt pärineb ütlus "Must on laisk ja lihtne – aga salapärane. Aga ennekõike ütleb must: "Mina ei häiri teid, teie ei häiri mind."
Yohji kirg moeloomise vastu pole vähenenud ka vanemas eas; ta on isegi öelnud, et ei kujuta ette pensionile jäämist.
Yamamotot on tunnustatud teenete eest moemaailmale järgnevate auhindadega: Chevalier of Ordre des Arts et des Lettres, Medal of Honor with Purple Ribbon, Ordre national du Mérite, Royal Designer for Industry ja Master of Design award Fashion Group Internationali poolt.
Kontojääk

Kontojääk on kontol olev raha. 
Kontojääk on raha kogus mingil kindlal ajahetkel rahalises hoidlas. Kontojääk võib olla kolmanda isiku käes, nagu krediitkaardifirma, kommunaalettevõte, hüpoteegi pankur või muu laenuandja. Kontojääk on netosumma pärast kõikide deebetite ja kreeditite faktooringut. Kontojäägi saldo viitab pangakonto rahasummale, millest on maha arvestatud kõik debiteeringud. Positiivne kontojääk näitab kontoomanikule kättesaadavaid ja olemasolevaid vahendeid. Kontojääk võib ka olla negatiivne, mis näitab konto omaniku võlgnevust näiteks krediitkaardiettevõtetele. Alandamatu kontojääk on kliendi arvelduskontol reserveeritud raha, millega kaetakse minimaalselt kahe aasta kontohooldustasu.
Kontojääki tuleb kontrollida korrapäraselt, sest kliendil on endal hea teada, kui palju tema kontol on raha. Tuleb ka veenduda, et pank ei ole näiteks raha kaotanud või maksmisel midagi kahekordistanud.
Innovatsioon Eestis.
11. septembril 2013 sai Swedbank oma uue mobiilirakendusega "Kiire kontojääk" võistlusel "Digitegu 2013" mobiilturunduse kategoorias esikoha. Uudne mobiilirakendus võimaldab nüüd klientidel kontojääki vaadata umbes ühe sekundiga. Kahe esimese kuuga tehti selle teenuse kaudu 900 000 kontojäägipäringut.
Oksülipiinid

Oksülipiinid kujutavad endast looduslike ühendite klassi, mis on saadud rasvhapetest nende oksüdeerimisel hapnikuga. Neid saadakse polüküllastumata rasvhapetest (PUFA), töödeldes neid ensüümide COX (tsüklooksügenaasid), LOX (lipoksügenaasid) või tsütokroom P450 epoksügenaasiga.
Oksülipiinid on laialt levinud aeroobsetes organismides sealhulgas taimedes, loomades ja seentes. Paljudel oksülipiinidel on oluline füsioloogiline toime. Tüüpiliselt, oksülipiine ei kogune rakkudes kuid sünteesitakse vajadusel rasvhapetest.
Biosüntees.
Oksülüpiinide biosüntees käivitatakse dioksügenaasi või monooksügenaasi toimel, aga samas võib toimuda mitteensümaatilisel autooksüdatsioonil. Dioksügenaasid kujutavad endast lipoksügenaase (taimedes, loomades ja seentes), hemesõltuvaid rasvhapete oksügenaase (taimedes ja seentes) ja tsüklooksügenaase (loomades). Nende ensüümide abil sünteesitakse rasvhapete hüdroperoksiide ja endoperoksiide. Oksülipiinide sünteesis osalevad monooksügenaasid on tsütokroom P450 klassist ja võivad oksüdeerida kaksiksidemeid epoksüdeerimisel või küllastatud süsiniku külge hüdroksüülrühma liitmisel. Looduses on välja arenenud mitmeid ensüüme, mis muundavad oksülipiine tugeva bioloogilise aktiivsusega sekundaarseteks produktideks. Eriti olulised on tsütokroom P450 ensüümid loomades, kaasaarvatud CYP5A (tromboksaansüntaas), CYP8A1 (prostatsükliin süntaas) ja CYP74 hüdroperoksiidi metaboliseeritav ensüümide klass taimedes, algloomades ja bakterites. Taimes ja loomades C18 ja C20 (vastavalt) polüküllastamata rasvhapped on peamised lähtained oksülipiinide sünteesiks.
Struktuur ja funktsioonid.
Oksülipiinidel loomades (nimetatakse eikosanoidideks, sest neid sünteesitakse 20-süsiniku aatomiga rasvhapetest) võib olla nii tugev kui ka nõrk toime, näiteks silelihastele (soonkest, müometrium) ja vereliistakutele. Konkreetsed eikosanoidid (leukotrieenid B4 ja C4) on proinflammatoorsed, kuid teised (resolviinid, protektiinid) on antiinflammatoorsed ja osalevad koe vigastuse järgses protsessis. Taimsed oksülipiinid on peamiselt seotud ontogeneesiga, paljunemise protsessiga ja vastupidavusega erinevate mikrobioloogiliste patogeenide vastu.
Oksülipiinid tihtilugu käituvad autokriinselt või parakriinselt, märgatavalt peroksüsoomi proliferaatoraktiveeritud retseptoritele (PPAR) sihtimisel, et modifitseerida adipotsüüdi formatsiooni.
Suur osa keha oksülipiinidest on tehtud linool- ja alfalinoleenhapetest. Linoolhappe oksülipiinid on tavaliselt olemas veres ja kudedes kõrgemates kontsentratsioonides kui teised PUFA oksülipiinid, vaatamata sellele, et alfalinoleenhape on kergemini metaboliseeritav oksülipiinideks.
Linoolhappe oksülipiinid võivad olla antiinflammatoorsed, aga sagedamini on nad proinflammatoorsed, seotud ateroskleroosiga, mittealkohoolse rasvmaksa haigusega ja Alzheimeri tõvega. Tavaliselt oomega-6-rasvhapetest saadud oksülipiinid on rohkem proinflammatoorsed kui oomega-3-rasvhapetest saadud oksülipiinid. Eikosapentanoolhappest ja dokosaheksanoolhappest saadud oksülipiinid on antiinflammatoorsed.
Loomade varjupaik

Loomade varjupaik on mõeldud hüljatud või mahajäetud loomadele. Peamiselt on varjupaikades kassid ja koerad.
Loomade varjupaigad Eestis.
Eestis reguleerib hulkuvate loomade püüdmist, pidamist ja nende omaniku kindlaks tegemist määrus, mida korraldab kohalik omavalitsusüksus oma haldusterritooriumil. Kehtiva korra kohaselt tuleb hulkuva looma puhul eelnevalt teavitada looma leiukoha linna- või vallaametnikku ning küsida nõusolek looma varjupaika toimetamiseks. Kohaliku omavalitsuse kontaktisik kutsub vajadusel juba ise välja loomapüüdja. Eelnevat kokkulepet ei pea sõlmima Tallinnas, Pärnus, Viljandis ja Võru linnas.
Kehtiva korra kohaselt peab loomade varjupaik esimese 14 päeva jooksul pärast looma saabumist otsima tema peremeest. Pärast kahe nädala möödumist tohib looma anda uude kodusse. On oluline teada, et 14 päeva hakatakse lugema mitte varjupaika saabumisest, vaid looma pildi või kirjelduse avaldamise ajast.
Eestis on loomade varjupaiku Tallinnas, Tartus, Haapsalus, Kohtla-Järvel, Pärnus, Rakveres, Valgas, Viljandis, Võrus, Saaremaal ja Virumaal.
Antsla kultuuri- ja spordikeskus

Antsla kultuuri- ja spordikeskus on asutus Võru maakonnas Antsla linnas. Asutuse juhataja on Kaspar Kurve.
Aseri vabaajakeskus

Aseri vabaajakeskus on asutus Ida-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Aseri asulas. Asutuse juhataja on Kaire Kutsar.
Hoone ehitati 1974. Hoone renoveeriti 2011.
Toila valla spordi- ja kultuurikeskus

Toila valla spordi- ja kultuurikeskus on asutus Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Voka alevikus. Asutuse juhataja on Peeter Sööt.
Tootsi kultuuri- ja spordikeskus

Tootsi kultuuri- ja spordikeskus on asutus Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Tootsi asulas. Asutuse juhataja on Riina Kukk. Kultuuri- ja spordikeskus koosneb hoonete kompleksist, kuhu kuuluvad: saun-ujula koos duši- ja riietusruumidega ning võimla koos 2 jõusaali ning duši- ja riietusruumidega. Võimla ja koridori seinu kaunistavad juhataja joonistatud pallipere (korvpall, jalgpall, võrkpall, pesapall ja tennisepall).
Viited.
https://www.pparnumaa.ee/kultuur-sport/spordikeskused#Tootsi
Uulu kultuuri- ja spordikeskus

Uulu kultuuri- ja spordikeskus on asutus Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas Uulu külas. Asutuse juhataja on Anu Nõmm.
Asutus asutati 1998.
Toiduturism

Toiduturism on turismiliik, mille eesmärk on eri maade ja rahvaste rahvusköökide ja -kulinaariate avastamine ja tundmaõppimine ning reisisihtkoha toitude ja jookide nautimine.
Toit on tähtis reisikogemuse osa, kuna väljas söömine on turistide seas väga levinud. 
Toiduturismiga kaasnevad näiteks järgmised tegevused: kohalikke tooraineid kasutavate restoranide külastamine, giidiretked pruulikodadesse või veinikeldritesse, osalemine toidu- ja veinifestivalidel või toiduvalmistamise koolitustel. Väljas söömine on tavaline ning usutakse, et toit on turistile sama oluline kui sihtkoha kliima, majutus ja loodus. Toiduturist saab meeldejäävaid toidutarbimise kogemusi. 
Toiduturism erineb agroturismist ehk põllumajandusturismist selle poolest, et toiduturismi peetakse kultuuriturismi alaliigiks (köök kui kultuuriilming), kuid agroturism kuulub maaturismi alla. Samas on mõlemad turismiliigid seotud, sest toit saab alguse maaviljelusest. Toiduturism ei piirdu ainult gurmeetoiduga.
Majanduslik mõju.
Kuigi paljud linnad, piirkonnad või riigid on tuntud oma toidu poolest, ei koosne toiduturism ainult toidukultuurist. Turist sööb keskmiselt kolm korda päevas ning see on ka põhjus, miks toit on üks turismi põhiline majandustegur. Riigid nagu Iirimaa, Peruu ja Kanada investeerivad märkimisväärselt toiduturismi arengusse ja reklaami, mille tulemusena on tõusnud külastajate kulutused ja ööbimiste arv.
WTFA (The World Food Travel Association) hinnangul moodustavad toidukulutused 15–35% turismikuludest, sõltudes sihtkoha hindadest. WTFA loetleb võimalikke toiduturismi eeliseid: rohkem külastajaid, suurem müük, rohkem meediatähelepanu ja suurem kogukonna uhkus.
Alates 1979. aastast toimub igal aastal maailma toidupäev (ka ülemaailmne või rahvusvaheline toidupäev, ingl World Food Day), mida tähistatakse 16. oktoobril ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni asutamise auks. Esimene igal aastal korraldatav toiduturismi tähistav üritus (ingl National Food Tour Day) toimus 10. juunil 2017. Selle eesmärk on tähistada üle maailma toiduturismi panust kulinaaria ja majanduse edendamisse.
Turistitüübid.
Turistid jagunevad peamiselt kaheks:
Toidu ja joogi valikud põhinevad kultuurilistel kogemustel, inimsuhetel, tajutaval põnevusel, vajadusel ning terviseprobleemidel. Toiduturiste peetakse kultuurituristideks. Neid on kirjeldatud kui teadlikke tarbijaid ja iseseisvaid reisijaid, kellel on kirg pikaajalise õppimise vastu või kõrged ootused ning kes on avatud uutele kogemustele.
Kokandusklassid.
Toiduturismi üks üha populaarsem osa on kokandusklassid, mis varieeruvad lühikestest mõne tunni pikkustest õppetundidest kuni terve päeva või mitu päeva kestvate kursusteni. Välisturistide tähelepanu on tavaliselt külastatava riigi köögil, kuid kohalikud turistid huvituvad pigem uutest maitsetest ja köökidest. Paljud toiduvalmistamise klassid hõlmavad ka turu külastamist, et rikastada kultuurielamusi.
Toiduäri ekskursioon.
Toiduäri ekskursioonid võivad teenuseosutajate rohkuse tõttu olla väga erinevad. Enamik aga sisaldab järgmisi elemente:
Põhja-Järva Kultuurikeskus

Põhja-Järva Kultuurikeskus (enne valdade ühendamist nimega Ambla kultuurikeskus) on kultuurikeskus Järva maakonnas Järva vallas Aravete asulas. Kultuurikeskuse kontor on Aravete kultuurimajas. 
Kultuurikeskuse alla kuuluvad Aravete kultuurimaja, Ambla kultuurimaja, Albu Rahvamaja ja Aravete külamuuseum.
Kultuurikeskuse juhataja on alates 2022. aasta oktoobrist Triin Väin.
Ambla kultuurimaja

Ambla kultuurimaja (ka "Ambla rahvamaja") on kultuurimaja Järva maakonnas Järva vallas Ambla asulas. 
Kultuurimaja juhataja on Ruth Uutar.
Anija valla kultuurikeskus

Anija valla kultuurikeskus on kultuurikeskus Harju maakonnas Anija vallas. 
Kultuurikeskus haldab kolme rahvamaja: Kehra, Alavere ja Voose rahvamaja.
Audru valla kultuurikeskus

Audru valla kultuurikeskus on kultuurikeskus Pärnu maakonnas Pärnu linnas (enne 2017. aastat Audru vallas) Audru asulas. Asutuse administraator on Marju Maiste.
Eidapere kultuurikeskus

Eidapere kultuurikeskus on kultuurikeskus Rapla maakonnas Kehtna vallas Eidapere asulas. Asutuse juhataja on Katrin Jair
Asutus asutati 1992.
Sinilind (kultuurikeskus)

Elva huviala- ja kultuurikeskus Sinilind on asutus Tartu maakonnas Elvas aadressil Kesk tänav 30. Asutust haldab SA Elva Kultuur.
Asutus asutati 1994 "Elva kultuurikeskusena Sinilind".
Jõhvi kultuuri- ja huvikeskus

Jõhvi kultuuri- ja huvikeskus on asutus Ida-Viru maakonnas Jõhvi linnas aadressil Pargi tänav 40. Asutuse direktor on Anne Uttendorf.
Killustiku tänav (Rakvere)

Killustiku tänav on tänav Rakvere linna kaguosas Paemurru linnaosas.
Kagu-loodesuunaline Ehituse tänav on 226 m pikkune. See saab alguse Kivi tänava ristmikult, ristub seejärel Pae ja Kruusa tänavaga ning lõpeb Ehituse tänava ristmikul. Kaugus Rakvere keskväljakust, Turu platsist, on linnulennult mõõdetuna üle 1,4 km. 
Tänava on äärde rajatud põhiliselt katusekorrusega ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Kruusa tänav (Rakvere)

Kruusa tänav on tänav Rakvere linna kaguosas Paemurru linnaosas.
Edela-kirdesuunaline Kruusa tänav on 323 m pikkune. See saab alguse Rägavere teelt, ristub Killustiku ja Paemurru tänavaga ning lõpeb Rakvere linna ja Rakvere valla vahelisel piiril Rabakivi tänaval. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist – on linnulennult mõõdetuna ligikaudu 1,6 km. 
Tänava äärde on rajatud põhiliselt katusekorrusega ühepereelamud, mis on ehitatud 20. sajandi teises pooles.
Patsy Rodenburg

Patsy Rodenburg (sündinud 2. septembril 1953 Suurbritannias) on Suurbritannia tunnustatud (OBE) kõneõpetaja ja kirjanik. 
Ta on Guildhall School of Music and Drama hääletehnika ja kõnekunsti õppejõud ning Royal National Theatre'i pedagoog ("Head of Voice"). Ta on teinud tööd sellistes teatrites, nagu Royal Court, Royal Shakespeare Company, Cheek-by-Jowl, Shared Experience jne. Ta on olnud filmide ja telesaadete konsultant. Tema nimekamate klientide hulka kuuluvad Hugh Jackman, Nicole Kidman, Keira Knightley, Matthew Perry, Alan Rickman, Judi Dench, Johnny Depp jpt.
Elukäik.
Patsy Rodenburg õppis Londonis Central School of Speech and Drama's. Enne, kui ta pöördus teiste õpetamise juurde, töötas ta näitlejana. Koolis 
Guildhall School of Music and Dramas on ta õppejõud alates 1981. aastast. Samast aastast alates töötas ta ka üheksa aastat Royal Shakespeare Companys. pani ta aluse kõnekunsti osakonnale (töötab seal alates 1990. aastast). Ta on avaldanud neli erialast raamatut: "The Need for Words", The Right to Speak", "Acting Shakespeare" ja ainsana ka eesti keeles avaldatud "Näitleja kõneleb: hääl ja esitaja".
Humanitaartöö.
Patsy Rodenburg on töötanud psühholoogiliste häiretega vangidega, kelle kuritööd on kõige julmemat sorti. Ta on välja töötanud meetodid, kuidas ravida psüühiliselt haigeid ja vägivaldseid inimesi luule ja Shakespeare'i abil. Vangla kõige kinnisemates osakondades on ta lavastanud kinnipeetavatega Shakespeare'i näidendeid. 
Rodenburg on oma õpetusi jaganud Indias, Aafrika hõimudes. Samuti on ta õpetanud Amsterdamis prostituutidele Shakespeare'i ja kõnekunsti. 
Isiklikku.
Rodenburg oli abielus ühe oma kolleegiga Kuninglikust Akadeemiast, aga viimase probleemid alkoholiga viisid suhte karidele. Praegu elab Rodenburg koos oma baleriinist elukaaslase Antonia Franceschiga, nende poeg Michael sündis 2003. aastal.
Samuel-Oskar Kripson

Samuel-Oskar Kripson (25. veebruar 1893 – 26. september 1984) oli eesti põllumajandus- ja omavalitsustegelane.
1917. aastast oli ta Ahja valla miilitsavanem.
1936. aastast oli ta Ahja Valla Põllumeeste Seltsi juhatuse liige ja Võnnu põllumeeste konvendi liige.
1939. aasta aprillist oli ta Ahja vallavanem.
1939. aasta aprillist oli ta ka Ahja Piimaühistu juhatuse liige (kassapidaja).
Ta on maetud Põlva kalmistule.
Pae tänav (Rakvere)

Pae tänav on tänav Rakvere linna kaguosas Paemurru linnaosas.
Edela-kirdesuunaline Pae tänav on 243 meetri pikkune. See saab alguse Rägavere teelt, ristub Killustiku tänavaga ja lõpeb Paemurru tänava ristmikul. Kaugus Rakvere keskväljakust – Turu platsist on linnulennult mõõdetuna ligikaudu 1,7 km. 
Tänava on äärde rajatud põhiliselt katusekorrusega eramud, mis on ehitatud 20. sajandi teisel poolel.
Assassin's Creed Unity

"Assassin's Creed Unity" on Ubisoft Montreali loodud ja Ubisofti avaldatud ajalooline seiklusmärul. Mäng ilmus 2014. aasta novembris järgmistel mänguplatvormidel: Microsoft Windows, PlayStation 4 ja Xbox One. "Assassin's Creed Unity" on kaheksas "Assassin's Creedi" mäng.
Mängu sündmustik toimub XVIII sajandi Pariisis, kuid sisaldab ka väljamõeldud elemente. Mängus tutvustati mängijatele uut, austria-prantsuse päritolu palgamõrvarit Arno Doriani.
Mängu protsess.
Mängu sündmustik leiab aset 1789. aasta Prantsuse revolutsiooni ajal, kui Prantsusmaa korraldas oma riigi valitsemiskorra ümber monarhiast vabariigiks. Peamised sündmused toimuvad 5 aasta jooksul, alustades Bastille vallutamisest ja retkest Versailles' lossi kuni kuninga hukkamiseni. Just nendel aegadel pandi lõpp sotsiaalsete seisuste olulisusele ja loodi võrdsus inimeste vahel.
Süžee.
Tänapäeva palgamõrvarid paluvad mängijal Animuse abil Arno mälestustest Elutarga (Sage'i) jäänused leida. Animus on masin, mis võimaldab uuesti läbi elada esivanemate mälestusi. Elutarga jäänused on olulised, sest need sisaldavad jõudu, mille abil Templiordu tahab maailma juhtida ja kontrollida. 
Mängu süžee keerleb ümber noore palgamõrvari, kelle nimi on Arno Dorian. Arno on sündinud Versailles's ning tema isa oli palgamõrvar, kes tapeti, kui ta oli veel noor. Arno lapsendati, teadmata, et tema uus perekond on kõrgel positsioonil Templiordus ja tema uus isa on kogu organisatsiooni juht Francois de la Serre. Uues perekonnas kohtub ta oma tulevase pruudi Eliza de la Serre'iga, kes on Francois' tütar. 
Mitu aastat hiljem näeb Arno pealt Eliza isa mõrva. Seetõttu süüdistatakse just teda kuriteo toimepanemises ning ta saadetakse Bastille vanglasse. Vanglas kohtub Arno kinnipeetava Pierre Belleckiga, kes on palgamõrvar. Nad põgenevad vanglast ja Belleck kutsub teda palgamõrvarite vennaskonda. Arno astub pika treeningu järel vennaskonda ning täidab hiljem nende missioone ja aitab lihtrahvast revolutsioons. Templiordu on loomulikult revolutsiooni vastu ning mõne aja pärast selgub, et uus Templiordu juht on François-Tom Germain. 
Mängu põhitegevus koosneb 12 missioonist, mille käigus Arno tapab Templiordu liitlasi ning otsib Germaini, kuna hiljem selgub, et hoopis tema oli Eliza isa surma taga. Viimasel missioonil siseneb Arno koos Elizaga templisse, kuhu olid peidetud Elutarga jäänused. Seal tapab ta Germaini, kuid ka Eliza saab surma. Tänapäeva palgamõrvarid teavitavad mängijat, et missioon on lõpetatud, Elutarga jäänused on peidetud. 
Tegelased.
Suur osa mängu tegelastest olid päris inimesed, kuid suur osa kokkupuuteid on väljamõeldised. 
Mängijate tagasiside.
"Assassin's Creedi" sari on saanud kriitikutelt peamiselt positiivseid kommentaare. 2016. aasta septembri seisuga on sarja mänge müüdud üle 100 miljoni eksemplari, mis teeb sellest Ubisofti enimmüüdud videomängu sarja ja kõigi aegade enimmüüdud videomängude sarja. Mängijate hinnangud on keskmised, sest mängus oli algul palju programmi vigu, kuid tarkvarauuendusega saadi neist suuremas osas jagu.
AS ELVESO

ELVESO (ELekter, VEsi, SOojus) on 100% Rae valla omandis olev elektri-, vee- ja soojusettevõte. AS ELVESO asub Rae vallas Jüri alevikus Ehituse 9.
AS ELVESOl on poolsada töötajat.
Pirita jõe tegevuspiirkonna ulatus: Ülejõe küla, Lagedi alevik, Kopli küla, Kadaka küla, Tuulevälja küla, Karla küla, Pajupea küla, Vaskjala küla, Jüri alevik, Aaviku küla.
Vaida tegevuspiirkonna ulatus: Vaidasoo küla, Vaida alevik, Suuresta küla.
Peetri tegevuspiirkonna ulatus: Lehmja küla, Pildiküla küla, Soodevahe küla, Järveküla küla, Peetri alevik, Assaku alevik, Rae küla.
Patika tegevuspiirkonna ulatus: Kuremäe tee, Jõekääru tee, Roostiku tee, Hundinuia tee ja Paislehe tee.
AS ELVESO põhiülesanded.
Kaugküttega tegeletakse nii Jüri kui Vaida alevikus. Elektrivõrgu teenuse müügiga tegeletakse ainult Jüris alevikus. Ühisveevärgi ja -kanalisatsiooni teenuseid pakutakse suuremas osas Rae vallas.
AS ELVESO ajalugu.
AS ELVESO ajalugu sai alguse 1972. aastal, mil Jüri alevikus valmis EKE EMV poolt ehitatud kolme katlaga tsentraalkatlamaja. Kuna sel ajal arenes Jüris koos tootmisüksuste ehitamisega ka elamumajandus, siis arenesid hoogsalt ka ühisveevärk ja -kanalisatsioon, kaugküte ning elektrivõrgud. Sellega seoses koondati nende valdkondadega tegelevad töötajad kokku ja moodustati peaenergeetiku alluvusse vastav struktuuriüksus.
Erastamisprotsessiga anti 1992. aasta detsembris EKE EMV energeetikaameti käsutuses olnud varad üle Rae vallale ja moodustati Rae valla munitsipaalettevõte ME ELVESO.
1996. aastal reorganiseeriti ME ELVESO aktsiaseltsiks ELVESO. 
1999. aastal liideti ASga ELVESO Tammiku Maja Hoolduse AS. Hiljem likvideeriti AS Wait ja OÜ Lagedi VEK ning nende energeetika- ja veemajandusalased kohustused pandi ASle ELVESO.
Arendusprojektid.
AS ELVESO eestvedamisel toimunud suurprojektid Rae vallas