Zähringid

Zähringid on vana Saksa aadlisuguvõsa, kes asutas suurel arvul linnu, mis tänapäeval asuvad Šveitsis ja Baden-Württembergis. Nimi tuleneb Zähringi lossist, nüüd varemetes, samanimelises külas, tänapäeval linnaosa Freiburg im Breisgaus, mille hertsogid asutasid 1120. aastal. Kui noorem liin, mis saavutas esmalt tiitli "Zähringi hertsog", Badeni dünastia kõrvalharu, hääbus aastal 1218, siis vanem liin jäi elama ja kasutab praegu tiitlit "Badeni markkrahv, Zähringi hertsog".
Ajalugu.
Varaseim teadaolev suguvõsa liige oli Breisgau krahv Berthold I (suri 982), keda on esmamainitud 962. aastal. Varasemad eellased, nagu Alaholfingid, on arvatavad. Bertholdi pojapoeg hertsog Berthold I (suri 1078) oli Zähringi krahv ja sugulane varajase Hohenstaufenite perekonnaga.
Keiser Heinrich III lubas oma läänimehele Zähringi Bertholdile Švaabimaa hertsogkonna, kuid seda ei juhtunud, kuna pärast Heinrichi surma nimetas tema lesk Agnes von Poitou 1057. aastal ametisse krahv Rudolf von Rheinfeldeni. Kompensatsiooniks tehti Bertholdist aastal 1061 Kärnteni hertsog. Kuigi see tiitel oli titulaarne, kaotas Berthold selle tegelikult, kui ta investituuritüli käigus ühines oma endise rivaali Rudolf von Rheinfeldeni ülestõusuga Saksa kuninga Heinrich IV vastu. Tema poeg Berthold II, kes oma isa kombel võitles Heinrich IV vastu, päris aastal 1090 palju maid Rudolfi pojalt krahv Berthold von Rheinfeldenilt (kuigi mitte selle krahvitiitlit, mis jäi Wetter-Rheinfeldeni perekonnale) ja valiti aastal 1092 Švaabimaa hertsogiks Friedrich I von Hohenstaufeni vastu. 1098. aastal leppis ta Friedrichiga ära, loobus kõigist nõudmistest Švaabimaal ja keskendus oma valdustele Breisgau piirkonnas, võttes tiitli "Zähringi hertsog". Tema järglasteks olid tema pojad Berthold III (suri 1122) ja Konrad (suri 1152).
Aastal 1127, pärast oma sugulase krahv Wilhelm III mõrva, nõudles Konrad Burgundia krahvkonna pärandit Mâconi krahvi Renaud III vastu. Renaud võidutses, kuigi pidi loovutama suuri osi idapoolsest Transjuura maadest Konradile, kes seejärel nimetati kuningas Lothar von Süpplingenburgi poolt keiserliku Arelaadi või Burgundia kuningriigi "rektoriks". See amet kinnitati aastal 1152 ja Zähringi hertsogid hoidsid seda aastani 1218, seega kutsutakse neid mõnikord "Burgundia hertsogiteks", kuigi olemasolev Burgundia hertsogkond ei olnud keiserlik, vaid Prantsuse lään. Berthold IV (suri 1186), kes oli oma isa Konradi järglane, veetis palju aega Itaalias keiser Friedrich I Barbarossa kaaskonnas; tema poeg ja järglane Berthold V näitas oma võimeid Burgundia aadli korrale allutamisele. Viimane hertsog oli ka Berni linna asutaja, ja kui ta veebruaris 1218 suri, hääbus Zähringi perekonna pealiin.
Pärast pealiini hääbumist läksid paljud nende territooriumidest Breisgaus ja tänapäeva Šveitsis tagasi kroonile, välja arvatud alloodtiitlid, mis jagati Urachi (kes järgnevalt kutsusid end "Freiburgi krahvideks") ja Kyburgi krahvide vahel, kes mõlemad olid abielus Berthold V õdedega. Vähem kui 50 aastat hiljem surid Kyburgid välja ja suure osa nende valdustest pärisid Habsburgid. Bern saavutas vaba riigilinna staatuse.
Mõned Zähringite tiitlid Saksamaal pärinevad Kärnteni hertsogi Berthold II vanema poja Badeni markkrahvi Hermann I järeltulijatelt. Nüüd üldiselt Badeni dünastiana tuntud Hermanni järglased valitsesid järjest kui markkrahvid, kuurvürstid (1803–1806) ja Badeni suurhertsogid kuni monarhia lõpuni aastal 1918. Praegu kannab tiitlit "Badeni markkrahv, Zähringi hertsog" Maximilian Andreas Markgraf von Baden (sündinud aastal 1933), Saksa keisririigi viimase kantsleri, prints Max von Badeni pojapoeg, kes näib olevat taastanud Zähringite tiitli pärast seda, kui see ei olnud pärast Berthold V surma ametlikult kasutusel. Teine haru oli Tecki hertsogid, hertsog Konradi poja Adalberti järglased, kelle liin hääbus 1439. aastal-