Patoloogiline kogumine

Patoloogiline kogumine ehk kompulsiivne kogumine (ing k "hoarding disorder") on käitumismuster, mille puhul inimene kogub koju või mõnda muusse tema valduses olevasse kohta suures koguses esemeid, millel pole tihti tegelikku väärtust, ja ei suuda ühestki esemest loobuda. 
Sundhäired võivad olla pikaajalised ja progresseeruvad või esineda periooditi, aeg-ajalt taandudes ning taas võimendudes.
Peale asjade võib inimene koguda ka loomi, kelle elukvaliteet kannatab ruumipuuduse tõttu. Ka rämpsmeilide alleshoidmine ei erine muust kogumisest, vaatamata sellele, et need ei võta füüsiliselt ruumi. Motiiv on sama – hirm midagi olulist ära visata.
Patoloogiline asjade kogumine võib kahjustada inimese elu, takistada ruumide tavapärast kasutamist ning raskendada näiteks söögivalmistamist, koristamisst, ruumides liikumist ja magamist. Asjade kuhjumine võib tekitada tulekahjuohtu, halbu sanitaartingimusi, kukkumisohtu ja muude terviseprobleemide ohtu.
Sümptomid ja signaalid probleemist.
Inimese kodus on palju asju, mida enamik inimesi peaks väärtusetuks. 
Kodune esemete hulk on nii suur, et liikumisruumi napib:
Segadust ja mustust on nii palju, et see võib põhjustada haigusi, stressi ja ebamugavust. Seetõttu:
Obsessiiv-kompulsiivne isiksushäire.
Kogumiskirge, mille korral inimene kogub asju, mida ta ei kasuta, on aastaid tagasi peetud üheks obsessiiv-kompulsiivse isiksushäire (OCD) sümptomiks ja seda on käsitletud obsessiiv-kompulsiivse häire alaliigina. Obsessiiv-kompulsiivne häire on ärevushäire. Inimesed, kellel on OCD, tunnevad sundmõtteid, et nad peavad midagi korduvalt tegema. Mõnikord on neil eriti suur vajadus puhtuse järele ja nad võivad, näiteks, päevas mitmeid kordi hambaid pesta. Nüüd loetakse kogumiskirge obsessiiv-kompulsiivseks isiksushäireks, juhul kui:
Kogumiskire taga ei ole samasugused neuroloogilised mehhanismid kui OCD puhul ja seda ei saa mõjutada samade ravimitega, mis reguleerivad serotoniini taset. Kogumiskirega inimene kogub esemeid teadlikult ja ei taju seda kui korduvat ja ärevust tekitavat tegevust, nagu OCD patsiendid. Kuigi statistika järgi on 18–40% OCD patsiente kogumiskirega, siis ainult 5%-l kogumiskirega inimestest esinevad OCD sümptomid. Teises uuringus vaadeldi 217 kogumiskirega patsienti, kellest 18%-l diagnoositi OCD, kuid 36%-l diagnoositi tugev depressioon. Siiski esineb suuri erinevusi ja probleeme nii kogumiskire kui ka OCD diagnoosimisel, mida uuringutes kasutatakse. Mitmed sarnased tunnused võivad viidata impulsihäirele, eriti kui kogumiskirg on seotud vajadusega pidevalt asju osta ja tugevnenud omanikutundega.
Raamatute kogumine.
Raamatute suuremahuline kogumine ehk bibliomaania on patoloogiline, kui selle tõttu kannatavad inimese sotsiaalsed suhted või tervis. Raamatutega on seotud mitmeid psüühikahäireid, sh bibliokleptomaania, mille puhul inimene kogub raamatuid, millel pole tema jaoks suurt sisemist väärtust, – erinevalt tavapärastest raamatukogujatest, kes tunnevad kogutavate teoste vastu huvi või kasu. Nad ostavad isegi sama raamatut mitu eksemplari, milletõttu koguneb raamatuid nii palju, et neid ei jõuta enam nautida. 
Ameerika ajaloo tuntuim bibliokleptomaan oli Stephen Blumberg, kes ei arvanud, et ta teeb midagi valesti. "Blumberg was trying to save a forgotten world from a system (the libraries) that neglected it." Teine tuntud juhtum oli .