tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ursula von der Leyen

Ursula Gertrud von der Leyen (; neiupõlvenimi "Ursula Gertrud Albrecht"; sündinud 8. oktoobril 1958 Ixellesis) on Saksamaa poliitik, alates 1. detsembrist 2019 Euroopa Komisjoni president.
Elulugu.
Ta sündis 1958. aastal Brüsseli lähedal Ixellesis. Tema isa Ernst Albrecht töötas Brüsselis Euroopa Komisjoni ametnikuna. 1971. aastal kolis perekond tagasi Saksamaale Lehrtesse (asub Hannoveri regioonis Alam-Saksi liidumaal), kus Ursula lõpetas gümnaasiumi. Seejärel õppis ta Göttingeni ülikoolis majandusteadust. Göttingenist siirdus ta Münsteri ülikooli ja sealt omakorda Londoni majandus- ja poliitikateaduste kooli. 1980. aastal otsustas ta arstiteaduse kasuks ja lõpetas 1987. aastal Hannoveri meditsiinikõrgkooli ("Medizinische Hochschule Hannover").
Poliitiline karjäär Saksamaal.
1990. teises pooles hakkas ta osalema poliitikas Hannoveri piirkonnas. Ta oli mitmel ministrikohal Alam-Saksi liidumaa valitsuses. 
Aastatel 2005–2009 oli Ursula von der Leyen Angela Merkeli esimese valitsuse pere-, vanurite, naisküsimuste ja noorsoominister. Aastatel 2009–2013 oli ta Angela Merkeli teise valitsuse töö- ja sotsiaalminister ning 17. detsembrist 2013 kuni 17. juulini 2019 Saksamaa kaitseminister.
Euroopa Komisjoni president.
16. juulil 2019 valiti Ursula von der Leyen Euroopa Komisjoni presidendiks. Tema esimene viieaastane ametiaeg kestis 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024. 18. juulil 2024 kiitis Euroopa Parlamendi täiskogu heaks Ursula von der Leyeni jätkamise Euroopa Komisjoni presidendina. Tema poolt oli salajasel hääletusel 401 parlamendiliiget. Tema teine ametiaeg algas 1. detsembril 2024.
Isiklikku.
Tema isa Ernst Albrecht oli Saksamaa poliitik (CDU) ja Euroopa Komisjoni ametnik; vanaisa Carl Albrecht (1902–1965) oli arst, onu George Alexander Albrecht on dirigent, vend Hans-Holger Albrecht on ärimees. Ta on aastast 1986 abielus kardioloogiaprofessor Heiko von der Leyeniga; neil on seitse last. 
Ursula von der Leyen on kuulsa töösturi, Narva Kreenholmi Manufaktuuri omaniku parun Ludwig Knoopi järeltulija. Ursula vanavanaisa Carl Albrecht ja vanaisa, kelle nimi oli samuti Carl Albrecht, valdasid Narva Kreenholmi veel 1940. aastal.
Uue-Karjaküla mõis

Uue-Karjaküla mõis (saksa keeles "Neu-Hohenhof") oli Vana-Karjaküla mõisa kõrvalmõis Keila kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Harju vallas Tõmmiku küla lähedal.
Navesti mõis

Navesti mõis (saksa keeles "Nawwast") oli rüütlimõis Suure-Jaani kihelkonnas Viljandimaal.
Mõis rajati 1622 Pärsti mõisast eraldatud alast.
Meleuzi rajoon

Meleuzi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Meleuz.
Rajoonis on 1 linnaasundus ja 16 külaasundust, kus on kokku 96 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 84 831. 2010. aasta seisuga olid elanikest 44,8% venelased, 33,1% baškiirid, 14,9% tatarlased, 3,4% tšuvašid ja 1,2% ukrainlased.
Hertsog Augusti raamatukogu

Hertsog Augusti raamatukogu (saksa: "Herzog August Bibliothek" – HAB) Wolfenbüttelis Alam-Saksimaal, tuntud ka kui "Bibliotheca Augusta", on rahvusvahelise tähtsusega raamatukogu, mille kogudes leidub teavikuid isegi keskaegsest ja varauusaegsest Euroopast. Raamatukogu allub Alam-Saksi teadus- ja kultuuriministeeriumile.
Ajalugu.
Raamatukogu asutas Braunschweig-Wolfenbütteli hertsog Julius 1572. aastal. 17. sajandil oli see suurim raamatukogu Alpidest põhja pool. Raamatukogu on saanud nime hertsog August I (1579–1666) järgi. Hertsog oli kogunud rohkesti raamatuid, mida hoidis Wolfenbüttelis. Väed liikusid sajandite jooksul edasi-tagasi, kuid raamatukogu oli hästi kaitstud. See oli nii kõrgelt hinnatud, et kindralid panid selle erilise kaitse alla. Nii ongi see üks maailma vanemaid raamatukogusid, mille kogu terviklikkus pole sajandite jooksul praktiliselt üldse kannatada saanud.
2006. aastal oli raamatukogus umbes 900 000 raamatut, millest 350 000 on trükitud 15.–18. sajandil. Nendest 3500 on inkunaablid, 75 000 pärineb 16. sajandist, 150 000 on 17. sajandist ja 120 000 on 18. sajandist.
Tähtsaid raamatukoguhoidjaid:
Raamatukogu on kuulus nii seal tehtud teadustöö sisu poolest kui ka sadade rahvusvaheliste teadlaste poolest, kes on seal raamatukogu töötajatega kõikvõimalike projektide kallal koostööd teinud. Raamatukogus programmiliselt tehtav teadustöö hõlmab uurimusi näiteks rahvusvaheliste suhete ajaloost ja kultuuriajaloost, ideede ja poliitika ning sotsiaalajaloost, religiooniajaloost, äri-, teadus- ja õigusajaloost, põhiseadusajaloost, ühiskonna- ning naiste ja sugude ajaloost keskajast varauusajani.
Braunschweigi loss

Braunschweigi loss (saksa "Braunschweiger Schloss" või "Braunschweiger Residenzschloss") Braunschweigi linna keskel Bohlwegil oli Braunschweigi hertsogite residents aastast 1753 kuni 8. novembrini 1918.
Ajalugu.
Töö esimese hoone kallal algas aastal 1718 Hermann Korbi juhtimisel. Pärast selle hoone mahapõlemist aastal 1830 ehitas teise lossi Carl Theodor Ottmer, lõpetades töö aastal 1841. Loss lammutati täielikult aastal 1960 Braunschweigi linnavolikogu juhtimisel tõsiste kahjustuste pärast, mille see oli saanud teise maailmasõja õhurünnakutes. Tekkinud jäätmaale rajati lossipark (Schlosspark). See kaotati pärast linnavolikogu 2004. aasta resolutsiooni 2005. aasta kevadel täielikult, et püstitada puhastatud maale 2007. aasta kevadeks suur kaubanduskeskus, niinimetatud Schloss-Arkaden. Selle läänefassaad pidi kujutama tõetruud rekonstruktsiooni Ottmeri lossi fassaadist. Taasülesehitatud loss avati avalikkusele 6. mail 2007.
Djurtjuli rajoon

Djurtjuli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Djurtjuli.
Rajoonis on 14 külaasundust, kus on kokku 89 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 61 977. 2010. aasta seisuga olid elanikest 49,3% tatarlased, 36% baškiirid ja 6,1% marid.
Kigi rajoon

Kigi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Verhnie Kigi.
Rajoonis on 9 külaasundust, kus on kokku 39 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 17 555. 2010. aasta seisuga olid elanikest 51,4% tatarlased, 41,5% baškiirid ja 5,6% venelased.
Prahileping

Prahileping on leping kaubaomaniku ja reederi või laevaomaniku ja laeva kasutaja vahel kauba veoks või laeva kasutamiseks. Lepingu poolteks on laevaomanik või -opereerija ning laeva kasutaja ehk prahtija.
Prahilepingut võidakse nimetada ka tšarteriks või prahikirjaks.
Buzdjaki rajoon

Buzdjaki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Buzdjak.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 81 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 27 765. 2010. aasta seisuga olid elanikest 60,2% tatarlased, 30,4% baškiirid ja 7,4% venelased.
Iisaku mõis

Iisaku mõis (saksa keeles "Isaak") oli rüütlimõis Iisaku kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Iisaku alevikus Alutaguse valla Ida-Viru maakonnas.
Mõis rajati 1810. aastatel Kiikla mõisast eraldatud alast.
Uhe mõis

Uhe mõis (saksa keeles "Uhhe") oli poolmõis (varem rüütlimõis) Iisaku kihelkonnas Virumaal., tänapäeva Uhe küla lähedal Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas.
Mõis rajati 1857 Sompa mõisast eraldatud alast.
Narva Rannavärav

Narva Rannavärav (ka Väike Rannavärav või Väike värav või Vana Rannavärav või Vana värav) oli jõesadamasse viiv värav Narva keskaegse linnamüüri idaosas. 
Värav viis Rüütli tänava lõpust jõe äärde. Rannavärava kaudu viisid linnaelanikud jõesadamasse oma kaupu, aga tagasi tuldi Karjavärava kaudu, sest Rannavärava juures oli väga järsk tõus.
Aastatel 1676–1680 rekonstrueeriti Rannavärav ja sai pärast seda nimeks Uus värav. 1845. aastal ehitati värav põhjalikult ümber ja nimetati Pimeväravaks. Pimevärava järgi on saanud nime Victoria bastionile rajatud park – Pimeaed.
Pärast 1875. aastat Pimevärav lammutati.
Iliševo rajoon

Iliševo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Verhnejarkejevo.
Rajoonis on 22 külaasundust, kus on kokku 87 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 32 425. 2010. aasta seisuga olid elanikest 78,8% baškiirid, 15,3% tatarlased, 2,6% marid ja 1,9% venelased.
Blagovari rajoon

Blagovari rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Jazõkovo.
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 87 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 25 576. 2010. aasta seisuga olid elanikest 42,8% baškiirid, 28,3% tatarlased, 21,8% venelased ja 2,8% ukrainlased.
Salavati rajoon

Salavati rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Malojaz.
Rajoonis on 16 külaasundust, kus on kokku 60 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 24 451. 2010. aasta seisuga olid elanikest 66,6% baškiirid, 22,4% tatarlased ja 10% venelased.
Kušnarenkovo rajoon

Kušnarenkovo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Kušnarenkovo.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 88 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 27 157. 2010. aasta seisuga olid elanikest 49,5% tatarlased, 32,7% baškiirid ja 14,7% venelased.
Hirmuse mõis

Hirmuse mõis (saksa keeles "Hirmus") oli rüütlimõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal. Mõis rajati 1699. aastal Püssi mõisast eraldatud alast.
Hirmuse mõisa on esmamainitud 1465. aastal Maidla ja Hirmuse mõisa vahel kaua kestnud piiritüli lahendamise kokkuleppes. Hirmuse mõis oli üle 400 aasta kuulunud von Stackelbergide valdusse. Mõisale annab ajalooliselt erilise väärtuse tõsiasi, et selle omanik oli noorem Otto Magnus von Stackelberg, kes Katariina II lähedase tuttavana sai 1772. aastal Poola suursaadikuks, korraldas Poola esimese jagamise ja hiljem oli Venemaa suursaadik Rootsis.
Varja mõis

Varja mõis (saksa keeles "Warjel") oli Aa mõisa karjamõis Lüganuse kihelkonnas Viru kreisis.
Meriküla mõis (Viru-Jaagupi)

Meriküla mõis (saksa keeles "Merreküll") oli Inju mõisa kõrvalmõis Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal.
Mõisast on teateid alates 1527.
Toomas Timmusk

Toomas Timmusk (sündinud 18. augustil 1955 Põltsamaal) on eesti maaparandusteadlane. 
Ta lõpetas 1973. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1978. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna hüdrotehnikainsenerina. Ta kaitses Eesti Põllumajandusülikoolis 1992. aastal väitekirja "Комбинированный дренаж для отвода поверхностых вод" (Kombineeritud drenaaž pinnavee eemaldamisel; juhendaja Koit Alekand) ning sai tehnikamagistri kraadi.
Ta oli aastatel 1978–1990 Eesti Põllumajanduse Akadeemia maaparanduse kateedri insener, assistent ja vanemõpetaja Ta oli aastatel 1990–1994 Eesti Põllumajandusülikooli maaparanduskateedri juhataja ja dotsent ning aastatel 1994–2005 veemajanduse instituudi dotsent, teadur, lektor ja juhataja. Ta oli aastatel 2005–2013 Eesti Maaülikooli metsandus- ja maaehitusinstituudi lektor ja õppedirektor ning on alates 2013. aastast direktor.
Lääne-Nigula kirikumõis

Lääne-Nigula kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Poenal") oli kirikumõis Lääne-Nigula kihelkonnas Läänemaal.
58°57'48.9"N 23°46'46.0"E
Saunja mõis

Saunja mõis oli kahe Eesti ala mõisa nimi:
Zilairi rajoon

Zilairi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Zilair.
Rajoonis on 13 külaasundust, kus on kokku 57 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 15 111. 2010. aasta seisuga olid elanikest 56,5% baškiirid, 36,2% venelased 3,2% tatarlased ja 2,8% tšuvašid.
Kersti Rosenberg

Kersti Rosenberg (ka Kersti Madis, sündinud 17. märtsil 1956) on eesti endine laulja, kunagise ansambli Nemo liige.
Tema esitatud tuntumad laulud on: "Põlenud tunnete tants", "Figaro", "Ei jäänud aega tangoks", "Seitsmeaastasele", "Petlik õnn", "Aeg on kallis", "Rikkus ja kuulsus", "Talvetee", "Vajan sind" jne.
Isiklikku.
Kersti Rosenberg oli abielus Karl Madisega, kellega tutvus eesti artistide muusikapäevadel, mis toimusid 1986. aastal peale Tšornobõli katastroofi ümberkaudse piirkonna linnades. Abielu kestis üle kümne aasta ja neil sündis kaks poega Glen ja Carl-Philip. Carl-Philip Madis osales 2012. aastal saates Eesti otsib superstaari.
Hanila kirikumõis

Hanila kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Hannehl") oli kirikumõis Hanila kihelkonnas Läänemaal.
1919. aasta maareformi otsuse järgi riigistati Hanila kirikumõis 13. märtsil 1926.
Burzjanski rajoon

Burzjanski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Starosubhangulovo.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 34 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 16 516. 2010. aasta seisuga olid elanikest 96,2% baškiirid, 2,1% venelased ja 1,3% tatarlased.
Natasha Aguilar

Natasha Aguilar Komissarova (2. juuni 1970 – 1. jaanuar 2016) oli Costa Rica ujuja.
Ta võitis Costa Rica naiskonna liikmena koos Marcela Cuesta, Carolina Mauri ja Silvia Polliga 1987. aasta Panameerika mängudel Indianapolises hõbemedali 4×200 m vabaujumises ja pronksmedali 4×100 m vabaujumises. Ta võistles ka 1988. aasta suveolümpiamängudel 200 m vabaujumises ning saavutas 34. koha.
Natasha Aguilar alustas koos vend Andrey Aguilar Komissaroviga treeninguid tenniseklubis. Hiljem treenisid nad Club Cariaris Francisco Rivase juhendamisel. 
Ta sai ema juures Sabana Suris trepist kukkudes löögi pähe ning suri kümne päeva pärast haiglas ajuemboolia tõttu.
Väike Rannavärav

Väike Rannavärav oli Tallinna linnamüüri kaguosas Vene tänava lähedal olnud kaitseehitis. Peavärav asus Brookusplatsi juures Vene ja Olevimäe tänava nurgal. 
Ajaloos on selle kasutatud ka nimetusi "weike rannawärraw"; "minor strantporte, porta"; "parva Strandporte"; "arenae, porta"; "porta arene"; "porta sant"; "Lutteke Strantporte"; "luttke strantporte"; "minor Strandporte"; "Sandporte".
Ehitist on esmamainitud 1360. aastal nimega "Liivavärav". Väikese rannaväravana on seda mainitud 1373. 
15. sajandil ehitati ehitis oluliselt ümber ja arvatavasti oli peatorn viie-kuuekorruseline ja umbes 20 m kõrge. Ehitis lammutati enamikus 1779 ja lõplikult 1887.
Nelinurksest peaväravatornist viis väravakäik samuti nelinurkse Väikese Rannavärava eesväravani Olevimäe ja Uue tänava nurgal, üle vana vallikraavi hilisema Uue tänava kohal viis sild.
Praegune Väikese Rannavärava tänav tähistab kohta, kust Väikese Rannavärava vallivärava juurest läks puust sild üle uue vallikraavi. 1887. aastal lammutati ka vallivärav ja kõdunenud silla asemele ehitati tänav üle Mere puiestee sihi Tuukri tänavani Tallinna sadamasse. Ainsa esialgse hoonena on kunagisest suurest kindlustusest Uue tänava ääres alles vallivärava vahimaja.
Aastatel 1903–1923 tegutses Väikese Rannavärava esisel alal vanakraamiturg. 
Väikese Rannavärava bastion.
Väikesest Rannaväravast paremale poole ehitati 17. sajandi keskpaigas Väikese Rannavärava bastion, bastioni kivikonstruktsioonid taastati aastatel 1984–1987.
Kaarmise mõis

Kaarmise mõis (saksa keeles "Karmis") oli riigimõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1750–1756 Elme ja Lümanda mõisast eraldatud aladest.
Jüri Sikkut

Jüri Sikkut (sündinud 8. detsembril 1946) on eesti maadleja ja omavalitsustegelane.
1965. aastal lõpetas ta Kohtla-Järve 1. Keskkooli. Ta on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal.
1970.–1980. aastatel töötas ta Kadrina EPT-s insenerina, hiljem juhataja asetäitjana. Aastatel 1992–1993 oli ta Kadrina abivallavanem ja 1993–2009 Haljala vallavanem.
Ta on Karepa Seltsi juhatuse esimees.
1968. aastal tuli ta Kreeka-Rooma maadluses Eesti meistriks kaalukategoorias kuni 78 kg. Lisaks on ta Eesti meistrivõistlustel Kreeka-Rooma maadluses aastatel 1969–1977 võitnud neli hõbemedalit. 1976. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel hõbeda ka vabamaadluses.
Kulli mõis

Kulli mõis oli kahe Eesti ala mõisa nimi:
Annie de Reuver

Annie de Reuver (õieti Anna Maria Clasina de Reuver; 19. veebruar 1919 Rotterdam – 1. jaanuar 2016 Rotterdam) oli hollandi laulja.
Ta oli 1940. ja 1950. aastatel üks populaarsemaid hollandi lauljatare. Ta debüteeris 1934. aastal orkestriga The Ramblers. Alates 1946. aastast esines ta orkestriga The Skymasters. Tema tuntumad laulud olid "Kijk eens in de poppetjes van mijn ogen", mida ta esmakordselt esitas 1952 koos Karel van der Veldeni ja The Skymastersiga, ja "Lied van het Pierement". 
Ta töötas 1968. aastast Dureco plaadiprodutsendina. 1970. aastatel oli ka talendijahisaadete saatejuht. Ta avastas teiste seas Pierre Kartneri (Vader Abraham) ja Ben Crameri ning akordioniduo De Kermisklanten. 1987. aastal produtseeris ta Manke Nelise hiti "Kleine Jodeljongen".
Ta murdis kodus kukkudes puusaluu ning suri haiglas pärast operatsiooni. 
Isiklikku.
Ta oli neli korda abielus ja lahutas neli korda. Ta adopteeris kaks last, kellest üks suri kaheaastaselt.
Kärla mõis

Kärla mõis (saksa keeles "Kergel") oli riigimõis Kärla kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 16. sajandi keskpaigas.
Intrapersonaalsed oskused

Intrapersonaalsed oskused (inglise "intrapersonal skills") on oskused, millega saab inimene ise oma sisemaailmas toimuvat juhtida. Sõna esimene pool "intra" viitab seesmisele ja sõna teine pool "personaalne" isiklikule ehk igaühe isiklikule sisemaailmale.
Inglise keeles on mõistet "intrapersonaalsed oskused" kasutanud 2011. aastal Ameerika Ühendriikide teadusnõukogu (National Research Council), tuues välja, et intrapersonaalsed oskused on enesejuhtimine, ajajuhtimine, enseareng, enseregulatsioon, kohanemine ja oma tegevuste täide saatmise korraldamine jms. Mõistet on kasutatud samal aastal ka Robert T. Kiyosaki ja Donald J. Trump juhi enesejuhtimise oskuste kirjeldamiseks oma raamatus "Midase puudutus. Miks mõni ettevõtja saab rikkaks ja miks enamik ei saa." (eesti keeles Sinisukk 2012).
Timothy J. Cleary (Ph.D, isereguleeritava õppimise ekspert, inglise "self-regulated learning (SRL) theory expert". USA University of Wisconsin) on välja toonud, et end ise reguleeriv õppija seab endale:
Tallinn Open

Tallinn Open ehk Kristjan Palusalu Noorte Maadlusvõistlus on Saku Suurhallis igal aastal toimuv maadlusvõistlus. Esmakordselt toimus see Tallinna Tehnikaülikoolis.
Karmaskalõ rajoon

Karmaskalõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Karmaskalõ.
Rajoonis on 1 linnaasundus ja 16 külaasundust, kus on kokku 122 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 50 310. 2010. aasta seisuga olid elanikest 39,6% baškiirid, 31,9% tatarlased, 16,5% venelased ja 9,3% tšuvašid.
Iglino rajoon

Iglino rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Iglino.
Rajoonis on 19 külaasundust, kus on kokku 129 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 58 424. 2010. aasta seisuga olid elanikest 38,3% venelased, 32% baškiirid, 12,4% tatarlased, 8,3% valgevenelased, 4,5% tšuvašid ja 1,3% ukrainlased.
Tšekmaguši rajoon

Tšekmaguši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Tšekmaguš.
Rajoonis on 1 linna-asundus ja 18 külaasundust, kus on kokku 88 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 28 822. 2010. aasta seisuga olid elanikest 62,8% tatarlased, 30,7% baškiirid, 3,1% tšuvašid ja 2,1% venelased.
Jämaja kirikumõis

Jämaja kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Jamma") oli kirikumõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal.
Põdra mõis

Põdra mõis oli kahe Eesti ala mõisa nimi:
Jaani kirikumõis

Jaani kirikumõis (saksa keeles "Pastorat St. Johannis") oli kirikumõis Jaani kihelkonnas Saaremaal.
Kareda mõis

Kareda mõis (saksa keeles "Karridahl") oli rüütlimõis Jaani kihelkonnas Saaremaal.
1770. aastal ühendati Karedaga Ratla mõis
Lexa

Léa Cristina Lexa Araújo (esinejanimi Lexa; sündinud 22. veebruaril 1995 Rio de Janeiros) on Brasiilia laulja, näitleja ja laulukirjutaja.
Lexa debüütalbum "Disponível" ilmus 2015. aastal. Albumi esimene singel kannab pealkirja "Para de Marra".
Veevärav

Veevärav (Vesivärav, nimetatud ka Väikevärav) oli värav Narva keskaegse linnamüüri kaguosas. See asus Narva jõe ülesõidukohal, praegusest maanteest natuke põhja pool.
Veevärav rajati 16. sajandil Väikese Rannavärava nime all. Seda säilitati 18. sajandini, aga selle seisund halvenes ja 1790. aastal ehitati uus Veevärav. 1802. aastal ehitati värava juurde peavahi maja.
Belokatai rajoon

Belokatai rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Novobelokatai.
Rajoonis on 13 külaasundust, kus on kokku 46 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 18 506. 2010. aasta seisuga olid elanikest 49,6% venelased, 43,6% baškiirid ja 5,4% tatarlased.
Kujurgazinski rajoon

Kujurgazinski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Jermolajevo.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 84 asulat.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 23 653.
2010. aasta seisuga olid elanikest 42,6% baškiirid, 32,7% venelased, 14,6% tatarlased ja 7,3% tšuvašid.
Tamse mõis

Tamse mõis oli kahe Eesti ala mõisa nimi:
Jaan Känna

Jaan Känna (sündinud 24. detsembril 1944 Karepal) on eesti kohaliku elu tegelane.
1965. aastal lõpetas ta Kunda Töölisnoorte Kooli.
1970. aastate alguses oli ta Karepa rahvamaja juhataja.
Ta on Karepa ja Tidriku külavanem.
Jaan Känna on Eesti Keskerakonna liige. 2002., 2005., 2009. ja 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta Eesti Keskerakonna nimekirjas Vihula vallavolikogu liikmeks, kuid ei osutunud valituks.
Ta on Kunda Hariduse Toetusseltsi liige.
Episoodilises rollis tegi ta kaasa filmis "Jan Uuspõld läheb Tartusse".
Tõnis Soop

Tõnis Soop (27. juuli 1937 Viljandimaa – 16. märts 2016 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja pedagoog.
Elukäik.
Aastatel 1952–1957 õppis ta Tartu Kujutava Kunsti Koolis, mille lõpetas joonistamise ja joonestamise õpetajana. Seejärel õppis ta kaks aastat Tallinna Pedagoogilises Instituudis joonistamist, joonestamist ja maali.
1965. aastal astus ta Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti maali erialale, mille lõpetas 1971. aastal maalikunstnik-pedagoogina.
Õpingute ajal ning pärast ülikooli töötas ta joonestamise ja joonistamise õpetajana (1958–1966), kunstnikuna Eesti Riiklikus Filharmoonias (1960–1961), Eesti Tööstusprojektis (1965–1987) ja Kirovi näidiskalurikolhoosis (hilisem Esmar) (1972–1992).
Ta korraldas ja viis läbi mitmesuguseid kunsti-, sealhulgas kalligraafiakursuseid. 1963. aastal organiseeris ta Kohtla-Järvel koolidevahelised kunstiklassid. Töötas ka õppejõuna Tallinna Pedagoogilises Instituudis ning Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ettevalmistuskursuste juhendajana. Ta on olnud juhendaja Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi kursustel Värskas, Peterburis ja Pärnus.
Oluline osa tema elus oli Viimsi Kunstikoolil, mille asutamise algataja ja organiseerija ta oli 1977. aastal. Ta oli ka selle kooli esimene direktor ning töötas seal kunstipedagoogina.
Looming.
Omapärase ja andeka kunstnikuna viljeles ta põhiliselt õli- ja akvarellmaali, kuid tegi ka suurmõõtmelisi sgrafiitotehnikas teoseid ("Kalad" Esmari hoone fuajees Viimsis, sgrafiito Viimsi endise keskkooli hoones), suuri reklaamobjekte ja puuskulptuure ("Konn" Viimsi Talveaiale) ning kujundas raamatuid.
Ta kujundas Viimsi valla vapi ja lipu.
Tema maalimislaad muutus aja jooksul, varieerudes kubismist (eriti varasemates teostes) kuni impressionistliku pahtelmaalini. Tema teoseid iseloomustavad huvitav värvikoloriit ja julged pintslitõmbed, mis kokku annavad muljetavaldava tulemuse.
Näitusd.
Eksponeerinud maale isikunäitustel alates 1956. aastast. Välisnäitused on toimunud Mongoolias, Jaapanis, Venemaal, Norras ja Rootsis.
Elle Soop

Elle Soop (sündinud 23. novembril 1948 Jõhvis) on eesti kunstipedagoog.
Elle Soop alustas oma kooliteed Jõhvis, osaledes seal loodud kunstiklassides. Edasi siirdus ta õppima Tallinna Pedagoogilisse Instituuti, mille lõpetas kunsti- ja käsitööõpetaja erialal. 1977 abistas ta kunstikooli loomisel (tollal S. M. Kirovi nimelise Näidiskalurikolhoosi Lastekunstikool) ning alates 1982. aastast on ta selle kunstikooli direktor. Praegu on see Viimsi Kunstikool.
2007. aastal anti talle autasu "Viimsi vaal" Viimsi vallale osutatud eriliste teenete eest.
2016 Viimsi valla elutöö preemia.
Tamse mõis (Muhu)

Tamse mõis (saksa keeles "Tamsal") oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaa rüütelkonnas.
Mõis rajati 17. sajandil.
Muhu-Suuremõisa mõis

Muhu-Suuremõisa mõis (saksa keeles "Mohn-Großenhof") oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 16. sajandi keskpaigas.
Alates 1869. aastast korraldas Muhu-Suuremõis koos Tumala mõisaga Suure väina laevaliiklust.
Rinsi mõis

Rinsi mõis (saksa keeles "Grabbenhof") oli Kapi mõisa kõrvalmõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 18. sajandi keskpaigas Muhu-Suuremõisa ja Maasi mõisast eraldatud aladest.
Kapi mõis

Kapi mõis (saksa keeles "Kappimois") oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1744–1750 Muhu-Suuremõisa ja Kantsi mõisast eraldatud aladest.
Kantsi mõis

Kantsi mõis (saksa keeles "Ganzenhof") oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 16. sajandi keskpaigast.
Hellamaa mõis

Hellamaa mõis (saksa keeles "Hellama") oli riigimõis Muhu kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 1733 Muhu-Suuremõisa ja Tamse mõisast eraldatud aladest.
Taaliku mõis

Taaliku mõis (saksa keeles "Thalik") oli rüütlimõis Jaani kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1532.
Rannaküla mõis

Rannaküla mõis (saksa keeles "Rannaküll") oli rüütlimõis Jaani kihelkonnas Saaremaal.
Kõinastu mõis

Kõinastu mõis (saksa keeles "Keinast") oli riigimõis Jaani kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1758–1767 Maasi mõisast eraldatud alast.
Kuddus Ĝojamiyarow

Kuddus Ĝojamiyarow (ka Kudduss Kužamjarov, uiguuri keeles Куддус Ғоҗамияров; 21. mai 1918 – 8. aprill 1994) oli uiguuri helilooja.
Ĝojamiyarow oli esimene uiguuri rahvusest kutseline helilooja. Ta oli Almatõ konservatooriumi õppejõud, sealhulgas 1965. aastast professor ja aastatel 1957–1967 rektor.
Tema teoste seas on ooperid "Nazugum" (1956) ja "Kuldsed mäed" (1960), ballett "Tšin Tomur" (1967), viis sümfooniat, kooriteoseid, kammermuusikat ja klaveripalu.
1955–1959 oli ta Kasahhi NSV heliloojate liidu esimees. 1961–1967 oli ta Kasahhi KP Keskkomitee liige ja 1959–1966 Kasahhi NSV Ülemnõukogu liige.
Bērzaine gümnaasium

Bērzaine Maagümnaasium (saksapäraselt "Birkenruh' (maa)gümnaasium"; läti keeles "Bērzaines ģimnāzija", saksa keeles "Gymnasium Kaiser Alexanders II zu Birkenruh bei Wenden") oli gümnaasium Liivimaa kubermangu Läti osas. Nüüdisajal jääb kooli asukoht Cēsise linna territooriumile (Bērzaines iela 34).
Poisslaste gümnaasiumi asutas Valga kreisis Trikāta kihelkonnas Vecbrenguļi mõisas 1825 pedagoog Albert von Hollander (1796–1868). Õppetöö viidi 1826 üle ja algas 1837 ja see oli saksakeelne.
19. sajandil oli see üks Venemaa keisririigi edukamaid gümnaasiumiharidust andvaid koole.
1882. aastal muudeti asutus Liivimaa maagümnaasiumiks. Gümnaasium suleti venestamise ajal 1892. aastal, kuid jätkas õppetööd 1906. aastal. Aastatel 1913–1915 oli Bērzaine Maagümnaasiumi direktor Rudolf Zinck (1866–1928).
Praegune koolimaja on ehitatud 1882. aastal. Koolimaja on Lätis arvele võetud kultuurimälestisena.
Peeter I värav

Peeter I värav (vene keeles "Петровские ворота") oli klassitsistlik värav Narva kindlustusvööndi lääneküljel Triumphi bastionist lõuna pool. 
Värava ehitamine Triumphi ja Fortuna bastioni vahele oli plaanis juba Narva linnakindlustuse täiendamisel aastatel 1683–1704 Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi, aga värav jäi ehitamata. 
Värav ehitati 1822. aastal Vene võimu ajal. See võimaldas otsepääsu sillale üle Narva jõe läbi vanalinna ja Hermanni linnuse vahelise oru samas kohas, kust Venemaa poolt siseneja tuleb linna ka täna. Selle järgi on nime saanud Peetri plats. Värava rajamise tõttu muutus Tallinna maantee suund.
Jakov Sverdlovi nimeline kolhoos

Jakov Sverdlovi nimeline kolhoos oli kolhoos Võru rajoonis.
Kolhoos eksisteeris aastail 1949–1989.
Kolhoosi keskus asus Tsoorus. Kolhoos oli nimetatud vene revolutsionääri ja riigitegelase Jakov Sverdlovi järgi.
Võru Gümnaasium

Võru Gümnaasium on riigigümnaasium, mis tegutseb alates 2015. aasta sügisest ja asub Võrus aadressil Seminari tänav 1.
Kool asutati 2015. aastal.
Koolihoone ajalugu.
Võru Gümnaasiumi jaoks renoveeriti 2014.–2015. aastal Võru vanim maja, 18. sajandi keskpaigas ehitatud Võru mõisa härrastemaja, kus on tegutsenud muu hulgas Võru kreiskool, Võru Õpetajate Seminar ja viimati Võru I Põhikool. 31. augustil 2015 alustas renoveeritud ja ümberehitatud mõisa peahoones ning uues juurdeehitises tööd Võru Gümnaasium.
Viru tänav (Narva)

Viru tänav on tänav Narva vanalinnas. Algab Vestervalli tänavalt, ristub Suure tänavaga ning lõpeb Koidula tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 310 m. 
Ajalugu.
Suur tänav on Narva üks vanemaid tänavaid. 1684. aasta Narva linnaplaanil on see märgitud saksa keeles nimega "Wirische Gasse". 1905. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi "Virskaja" ("Вирская улица"), 1912. ja 1927. aasta linnaplaanidel "Viru tänav". See ristus Ehe, Helsingi, Turu, Kiriku ja Osterskaja tänavaga.
Pärast teist maailmasõda nihutati tänav põhja poole ja ühendati Tuleviku tänavaga. Tekkinud tänav kandis nime "Tuleviku tänav". 
27. septembril 1995 ennistati linnavalitsuse otsusega vana nimi "Viru tänav" Tuleviku tänava lõigule Vestervalli tänavast Koidula tänavani.
Oletatavasti on Viru tänav saanud nime linnamüüris paikneva Viru värava järgi, milleni tänav viis.
Ajalooline hoonestus.
Aadressil Viru 14 asus Narva Issanda Muutmise peakirik.
Aadressil Viru 18 Narva Jaani kirik.
Kuningavärav

Kuningavärav (vene keeles "Королевские ворота", rootsi keeles "Konungsporten") oli barokne värav Narva kindlustusvööndi põhjaküljel Gloria ja Honori bastioni vahel.
Värav ehitati Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi Narva linna kindlustuse täiendamisel aastatel 1683–1704. Sellest kujundati linna peavärav. 
Kuningavärava viimistlemiseks kasutati Märjamaa lubjakivi ehk nn "märjamaa marmorit".
18. sajandil hakati Kuningaväravat kutsuma Imperaatoriväravaks ("Императорские ворота").
19. sajandil värav lammutati.
Tallinna Väike-Õismäe Gümnaasium

Tallinna Väike-Õismäe Gümnaasium oli gümnaasium Tallinnas Väike-Õismäe asumis aadressil Õismäe tee 50.
Kool on kandnud järgmisi nimesid: 1975–1990 J. Nikonovi nimeline Tallinna 17. Keskkool; 1990–1991 Tallinna 17. Keskkool; 1991–2002 Tallinna Väike-Õismäe Keskkool; 2002–2010 Tallinna Väike-Õismäe Gümnaasium.
1. septembril 2010 ühendati kool Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasiumiga, mis hakkas liitmise järel kandma nime Tallinna Õismäe Gümnaasium.
Pildikivi

Pildikivi on germaani rauaajal (400–800 pKr) või viikingiajal (8. sajandi lõpust 11. sajandi keskpaigani) Skandinaavias ja eriti Gotlandi saarel püstitatud kaunistatud kiviplaat (tavaliselt lubjakivist). Tänapäeval on teada rohkem kui 400 pildikivi asukoht. Kõik need kivid püstitati tõenäoliselt kui mälestuskivid, kuid harva haudade juurde. Mõned neist on paigutatud sildade juurde ja teedele, kus neid võisid näha paljud inimesed.
Pildikivid erinevad ruunikividest peamiselt selle poolest, et sõnum antakse edasi ruunide asemel piltidena. Mõnedel pildikividel leidub ka ruunikirjas tekst, kuid see ei sisalda rohkem teavet kui andmed selle kohta, kellele kivi pühendatud oli. Kuna tekstilised selgitused puuduvad, on pildikive sellest tulenevalt keeruline tõlgendada Sarnaseid Šotimaal leiduvad kive tuntakse piktide kividena.
Rühmad.
Kivide dateerimine põhineb nende kujude ja kaunistuste kohta läbi viidud uurimustel. Nende järgi leidub kolm erineva esteetika, asukohtade ja eesmärkidega kivide rühma.
5.–7. sajand.
Esimene rühm pildikive valmistati vahemikus 5.–7. sajandini. Need on kujult sirged ja nende ülaosale on antud kirve serva kuju. Kaunistused on tavaliselt keerdjoontega mustrite ja spiraalidega ringikujulised vormid, kuid lisaks leidub neil laevade, inimeste ja loomade kujutisi. Need vanemad kivid püstitati tavapäraselt küll hauaväljade piiresse, kuid siiski mitte haudadele.
6.–8. sajand.
Teine kivide rühm pärineb vahemikust 6.–8. sajandini ja tegemist on väikeste stiliseeritud mustritega kividega.
8.–12. sajand.
Kolmandasse rühma kuuluvad kivid valmistati vahemikus 8.–12. sajandini. Sellesse rühma kuuluvad kivid on pikad, neil on nn "kaelaosa" ja pikk vibukujuline profiil. Nendel olevate kaunistuste hulka kuulub rikkalik valik pilte: ruuduliste purjedega laevad ja kõikvõimalikes tegevustes inimfiguurid. Nende servad on sageli kaunistatud erinevate palmikutega mustritega. Paljud stseenid kujutavad ohverdamisi ja lahinguid ning üks väga levinud stseen kujutab ratsutavat meest, keda tervitab joogisarve hoidev naine. Kividel olevad pildid esindavad suurt hulka legende ja müüte. Mõnedel kividel on võimalik tuvastada skandinaavia mütoloogial põhinevaid illustratsioone, kuid enamasti ei ole piltide taga olevad lood kirjalikul kujul säilinud.
Pildikivid on oluline allikas laevade ja nende purjedega seonduva kohta, täiendades arheoloogide leitud andmeid. Lisaks saab neilt teavet selleaegse relvastuse, vankrite ja saanide kohta. Selle rühma hiliseimatel kividel on eraldi ülemine väli, kus on sarnaselt ruunikividega kujutatud stiliseeritud ristide ja lohedega mustreid. Need kivid püstitati tavaliselt teedele ja sildade juurde nähtavasse kohta.
Gotlandi suurim pildikivi pärineb Buttle piirkonnast Änge'st: see on 3,7 meetrit kõrge ja see on 8. sajandi stiilis rikkalikult kaunistatud.
Mani saar.
Sellega võrreldav traditsioon on leitav Mani saarelt, kus leidub rikkalikult kaunistatud kivist matuseriste, millel on kujutatud samu sõdalasi ja jumalusi kui Gotlandi pildikividel.
Kubermangugümnaasium

Kubermangugümnaasium (ka kubermangukool) oli Vene keisririigi ajal enamasti kubermangulinnas asuv riiklik gümnaasium. Eesti alal olnud kubermangugümnaasiumide õppekeel oli saksa keel.
Kubermangugümnaasiumi alamkooliaste oli kreiskool.
1789. aastal avati vene õppekeelega, üleriigilises kooliseaduses ettenähtud kõrgemat järku rahvakoolid (vene k. "главные народные училища") kreisilinnades Riias ja Tallinnas. Eesti alal tegutsesid Eestimaa kubermangus Tallinna Kubermangugümnaasium (1805) ja Liivimaa kubermangus Tartu Kubermangugümnaasium (1804), Balti kubermangude Läti alale jäi Riia Kubermangugümnaasium (1804), ja gümnaasiumid Miitavis ja Jekabpilsis.
Mati Murumaa

Mati Murumaa (sündinud 19. novembril 1947 Pärnus) on eesti muusik ja näitleja.
Ta lõpetas 1971. aastal Pärnu Õhtukeskkooli. 
Töötas 1972–1977 Pärnus orkestrandina ja 1978–1985 Endla teatris näitlejana. Osales ansamblites Kuldne Trio ja Keeris. 
1988. aastal asus ta elama Ameerika Ühendriikidesse.
Narva linnakool

Narva linnakool oli linnakool Narvas. 
Esimest korda on Narvas tegutsevat linnakooli mainitud 1501. aastal, sellega see on teadaolevalt vanuselt teine samatüübiline kool Eestis. Koolis õppisid Narva kodanike lapsed. Neile õpetati kirjutamist, lugemist ja ladina keelt.
Kool asus Narva Jaani kiriku lähedal.
Linnakool suleti 1846. aastal.
Jennifer Suhr

Jennifer Suhr (neiupõlvenimega Stuczynski; sündinud 5. veebruaril 1982 Fredonias New Yorgi osariigis) on USA kergejõustiklane (teivashüppaja).
2012. aastal tuli ta teivashüppes tulemusega 4.75 olümpiavõitjaks.
2016. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Portlandis võitis ta kuldmedali võistluste rekordiga 4.90.
2013. aasta märtsis püstitas ta teivashüppes sisemaailmarekordi, kui hüppas USA kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel Albuquerques 5.02 m, ületades sellega Jelena Issinbajevale kuulunud maailmarekordi ühe sentimeetriga. Ta parandas sisemaailmarekordit 30. jaanuaril 2016, kui ületas 5.03 m.
Tema isiklik rekord teivashüppes välitingimustes on 4.92, mille ta püstitas 6. juulil 2008 Eugene'is.
Madis Schmidt

Madis Schmidt (sündinud 6. septembril 1942 Kalmaru küla, Vändra vald, Pärnumaa) on eesti puhkpilliorkestri dirigent, fagotist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna Muusikakooli fagoti erialal Elmar Milkopi klassis ning 1971. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi fagoti erialal Rein Olsperti klassis.
Schmidt on mänginud aastatel 1962–1976 Estonia ja 1962–66 Balti laevastiku mereväeorkestris. Ta on töötanud aastatel 1972–1976 Saku Muusikakoolis puhkpilliõpetaja ja dirigendina, juhatades ühtlasi Saku Õlletehase ning 1973–1975 tehase Silikaat puhkpilliorkestrit. Õpetajatööd jätkas Madis Schmidt 1976–1981 Vändra Lastemuusikakoolis ning juhtis samas dirigendina kultuurimaja orkestrit. Ta on asutanud 1981. aastal Pärnu-Jaagupi Lastemuusikakooli (1981–2000 direktor ja õpetaja) ning 1983. aastal selle filiaali, Kilingi-Nõmme Lastemuusikakooli (1983–85 direktor ja õpetaja). Perioodil 1977–2004 oli ta tegev ka Vabariiklikus Orkestrijuhtide Puhkpilliorkestris ja juhatas dirigendina aastatel 1978–1982 Pärnu Sümfooniaorkestrit ning 1982–2008 Pärnu-Jaagupi puhkpilliorkestrit Halinga. Alates aastast 2000 on ta töötanud Pärnu Muusikakoolis õpetajana. 
Madis Schmidti õpilased on teiste seas olnud Artur Raidmets, Madis Mäekalle, Hando Põlluste, Priit Volmer, Taavi Reimets, Mari Kalmet, Liis Mäevälja ja Julia Žigun.
Andres Ild

Andres Ild (sündinud 28. augustil 1943 Pärnus) on eesti näitleja.
Andres Ild lõpetas 1962. aastal Pärnu 2. Keskkooli. Töötas 1963–1964 Pärnus sidemontöörina. Ta oli aastatel 1964–1998 Endla teatri näitleja. Hiljem on ta mänginud Endla teatri lavastustes rollilepinguga.
Andres Ild on mänginud 1972. aastal valminud filmis "Verekivi" Andrease rolli.
Isiklikku.
1981. aastal abiellus Andres Ild näitleja Juta Tintsiga.
Villem Indrikson

Villem Indrikson (21. august 1944 Tallinn – 2. märts 1996 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 4. Keskkooli, õppis 1964–1968 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas ning lõpetas 1976. aastal näitejuhtimise erialal Tallinna Pedagoogilise Instituudi. 
Ta oli 1972–1973 Rakvere Teatri, 1973–1986 Endla teatri ja 1988–1992 Vanalinnastuudio näitleja. 1986–1988 oli ta Tallinnfilmi ja 1989–1996 ETV režissöör.
Villem Indrikson on maetud Liiva kalmistule.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli aastatel 1975–1991 ballettmeister ja tantsupedagoog Aita Indrikson.
Aru mõis (Karja)

Aru mõis (saksa keeles "Arromois") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1519.
Koikla mõis

Koikla mõis (saksa keeles "Koiküll") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõisast on teateid alates 1399.
Laugu mõis

Laugu mõis (saksa keeles "Laugo") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandi II poolel.
Metsküla mõis

Metsküla mõis (saksa keeles "Metzküll") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Pamma mõis

Pamma mõis (saksa keeles "Herrenhof") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 17. sajandil.
Parasmetsa mõis

Parasmetsa mõis (saksa keeles "Parrasmetz") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Leisi külas Mustjala maantee käänukohal asus varem Jõe karjamõis, mille saksakeelne nimi oli "Charlottenthal", aga 1781 nimetati seda "Charlottendahl".
Mõisast on teateid alates 1563.
Pärsama mõis

Pärsama mõis (saksa keeles "Persama") oli riigimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati ajavahemikul 1731–1738 Pamma ja Leisi mõisast eraldatud aladest.
Mõisale kuulus 701 ha mõisamaad, 2630,67 ha talumaad, 32 talu.
Triigi mõis (Karja)

Triigi mõis (saksa keeles "Feckerort") oli rüütlimõis Karja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis moodustati kõrtsikoha ja 5 adramaa põhjal, millest 2 asusid mere ääres ja 3 Angla vakuses. 1547 läks mõis Strykide suguvõsa valdusse ja sellest tulebki mõisa eestikeelne nimi. Mõisa saksakeelne nimi kirjutati sel aastal kujudel "Feckel" ja "Feckerort". 1704 nimetati mõisa kujul "Strikanhåf" ja 1782 kujul "Triki mois".
Pärast Eesti iseseisvumist mõis likvideeriti ja moodustati Triigi asundus, mis 1977 nimetati ümber külaks.
Olbrüki mõis

Olbrüki mõis (saksa keeles "Olbrück") oli rüütlimõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal.
Saaremaa maamarssal Oskar von Ekesparre ostis 1873. Mõntu ja 1876. aastal Sääre mõisa. Ta päris 1889. aastal Koltse mõisa.
Mõis rajati Koltse, Mõntu ja Sääre mõisa ühendatud aladest, lisaks veel Põdra mõis.
Elamiseks ehitati esinduslikuna välja endise Mõntu mõisa süda, ülejäänud olid "de facto" majandusmõisad.
Põdra mõis (Jämaja)

Põdra mõis (saksa keeles "Pödra") oli Olbrüki mõisa kõrvalmõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal.
Torgu mõis

Torgu mõis (saksa keeles "Torkenhof") oli riigimõis Jämaja kihelkonnas Saaremaal.
Mõis rajati 14. sajandil.
Perekonnanimed.
Torgu mõisavallas pandud perekonnanimesid: Aab, Hull, Raisk, Suurhans, Uisk.
Võru Kreutzwaldi Kool

Võru Kreutzwaldi Kool on põhikool Võru linnas aadressil Kooli 7. Kool asutati 2015. aastal.
Kool kannab Eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" autori Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nime. Kooli motogi on pärit "Kalevipojast": "Ülemaks kui hõbevara, kallimaks kui kullakoormad tuleb tarkus tunnistada." 
Peale koolimaja kasutab kool õppetööks Võru Spordikeskust, kunstmuruga jalgpalliväljakut ja Koreli oja äärseid võimalusi. 
Kooli ajalugu.
Võru Kreutzwaldi Kool asutati 2015. aastal seoses Võru koolivõrgu uuendamisega Võru Kreutzwaldi Gümnaasiumi põhikooliosa ja Võru I Põhikooli baasil. 
Kool andis välja oma esimese almanahhi Lennuk 2021. aastal. Koolil oli alates 2015. aastast kuni 2023. aastani kasutusel eKool, alates 2023. aastast on kasutusel Stuudium.
Lembit Kees

Lembit Kees (1. aprill 1931 Jälevere, Taevere vald – 4. oktoober 2000 Pärnu) oli eesti näitleja.
Lembit Kees oli pärit taluniku perekonnast. Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis 1952–1955 Draamateatri õppestuudios. Lembit Kees töötas Endla teatris 1957–1984 näitlejana ja 1995–2000 tulevalvurina.
Õie Maasik

Õie Maasik (kodanikunimi 1958. aastast Õie Aus; 1. mai 1929 Tallinn – 27. oktoober 1992 Tallinn) oli eesti näitleja.
Õie Maasik lõpetas 1947. aastal Tallinna 8. Keskkooli ja 1951. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi. Õie Maasik töötas näitlejana 1951–1966 Endla teatris ja 1966–1984 Viktor Kingissepa nimelises Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris.
Õie Maasik on maetud Metsakalmistule.
Isiklikku.
Õie Maasik oli abielus Evald Ausiga.
Henn Jaaniste

Henn Jaaniste (2. aprill 1915 Taali vald – 28. detsember 1985 Pärnu) oli eesti näitleja.
Henn Jaaniste oli pärit talupidaja perekonnast. Ta lõpetas 1935. aastal Pärnu kaubanduskooli, töötas 1937–1940 saeveskis. Teatritegevust alustas 1940. aastal Endla teatri operetikooris, oli aastani 1967 samas näitleja, seejärel lavastusalajuhataja ja rekvisiitor.
Isiklikku.
Henn Jaaniste oli abielus Helga-Wilhelmine Jaanistega.
Valga Poeglaste Gümnaasium

Valga Poeglaste Gümnaasium oli kool (poeglaste gümnaasium) Valga maakonnas Valgas aadressil Julius Kuperjanovi tänav 10.
Ajalugu.
Koolikomisjoni 10. veebruari 1919. aasta otsusega asutati Valga Eesti Gümnaasiumi asemele kaks gümnaasiumi: Valga Poeglaste Gümnaasium ja Valga Tütarlaste Gümnaasium. Mõlemad gümnaasiumid alustasid tööd 25. veebruaril 1919. Esialgu töötasid mõlemad gümnaasiumid samas majas aadressil Vabaduse tänav 13, kuid eri korrustel. 
Valga Poeglaste Gümnaasiumi juhtis 1919. aasta sügiseni Olaf Sild, seejärel kuni kooli sulgemiseni 1932. aastal Tõnis Grünberg.
Õpilasi oli algul 129. Valga Poeglaste Gümnaasium kolis Valga valgesse majja aadressil Julius Kuperjanovi 10 alles 1923. aastal, olles enne seda töötanud allüürnikuna mitmes eri majas. 1921. aastast tegutses kool koolihoones Jaani kiriku kõrval.
Valga Poeglaste Gümnaasium ja Tütarlaste Gümnaasium suleti 1932. aastal ning sama aasta sügisel alustas tegevust uus kool – Valga Ühisgümnaasium.
Vilistlasi.
Valga Poeglaste Gümnaasiumi humanitaarharus õppis aastatel 1924–1929 tulevane kirjanik Bernard Kangro.
Audentese Erakool

Audentese Erakool on eraüldhariduskool Tallinnas aadressil Tondi 84.
Kooli direktor on Ahto Orav.
Kool asutati 1995. aastal nimega Fontese Erakool. Alates 1997. aastast on kooli nimi Audentese Erakool.
2011. aastal alustas Audentese Erakool keskhariduse andmist rahvusvahelise õppekava ("IB Diploma Programme") alusel. 2019. aasta septembril eraldati rahvusvaheline bakalaureuseõpe ja loodi uus kool, mille nimeks sai Audentese Rahvusvaheline Kool.
Audentese Erakoolis saab keskharidust omandada e-gümnaasiumis.
Linda Paberit

Linda Paberit (13. detsember 1904 Särevere vald – 28. juuli 1954 Tartu) oli eesti näitleja.
Linda Paberit oli pärit põllupidajate perekonnast. Ta lõpetas 1926. aastal Draamastuudio teatrikooli. Töötas 1926–1929 ja 1932–1940 Eesti Draamateatris, 1929–1931 Ugalas ning 1931–1932 Endlas. Hiljem töötas rebasekasvatuses. Eesti Näitlejate Liidu liige alates 1934.
Eduard Ralja

Eduard Ralja (12. oktoober 1924 Vana-Suislepa vald, Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 25. november 1987 Pärnu) oli eesti näitleja.
Eduard Ralja vanemad olid talunikud. Ta õppis 1932–1940 Tallinnas Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledžis, lõpetas 1942. aastal õhtukeskkooli ja 1969. aastal Viljandi Kultuurharidustöö Kooli. 
Oli 1947–1954 Tallinnas vabrikutööline. Töötas näitlejana 1954–1956 Ugalas, 1958–1960 ja 1968–1978 Viktor Kingissepa nimelises Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris, 1960–1966 Endlas ja 1966–1968 Noorsooteatris.
Haapsalu Viigi Kool

Haapsalu Viigi Kool (lühend HVK) on erikool Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Suur-Mere tänav 17. Haapsalu Viigi Kooli direktor on Kristi Kivipuur.
Kool asutati 1960. aastal, et võimaldada lastele 1950. aastate lõpus Eestit tabanud lastehalvatuse epideemia järgset ravi. Kool nimi oli Haapsalu Sanatoorne Internaatkool. Esimesel õppeaastal oli koolis 120 last. 1998. aastal lõpetas Haapsalu Sanatoorse Internaatkooli viimane keskkooliklass (35. lend). Algusaastatel oli suurem osa õpilastest neuroloogiliste ja ortopeediliste diagnoosidega, kes vajasid palju füsioteraapiat ja neuroloogilist ravi. Viimastel aastatel on liikumispuudega lapsi järjest vähem, enim on liitpuudega lapsi, kellel on lisaks näiteks aktiivsus-tähelepanuhäire, kõne- või tundeeluprobleemid. Algusaastatel õppis koolis lapsi üle Eesti, siis tänapäeval on Haapsalu Viigi Kool eeskätt piirkondlik kool.
19. jaanuaril 1999 oli Haapsalu Sanatoorses Internaatkoolis tulekahju.
2013. aastal ühines Haapsalu Sanatoorne Internaatkool Vidruka Kooliga ja kooli uueks nimeks sai Haapsalu Viigi Kool. Kool tegutseb kolmes majas: Haapsalus Suur-Mere tänav 17 ja Kastani tänav 9 ning Vidruka külas. Koolis õpivad lapsed lihtsustatud õppekava järgi. 2021. aastal oli põhikooli riiklikul õppekaval 26 õpilast, lihtsustatud õppekaval 41, toimetulekuõppel 22 ja hooldusõppel neli õpilast. Klassides on neli kuni kaheksa õpilast, osa on ka liitklassid.
Randar Alango

Randar Alango (kuni 1937. aastani Arkadi Tisler; 28. juuni 1914 Kabli, Orajõe vald – 5. jaanuar 1980 Tartu) oli eesti näitleja.
Randar Alango vanemad olid talupidajad. Ta lõpetas Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi. Töötas 1948–1951 näitlejana Endlas ning 1943 ja 1954–1960 Rakvere Teatris.
Isiklikku.
Randar Alango oli Mare Voogi elukaaslane.
Paistu kihelkonnakool

Paistu kihelkonnakool oli kihelkonnakool, mis asus Paistu kihelkonnas Paistus.
Paistus avati 1854. aastal kihelkonnakool poeglastele ja 1871. aastal tütarlastele. Kaks kooli ühendati 1920. aastal algkooliks ja suleti 1930. aastal.
Poeglaste kihelkonnakool avati Paistus 1854. aastal. Aastatel 1871–1924 töötas ka tütarlaste kihelkonnakool, kus aastatel 1880–1911 töötas organisti ja õpetajana helilooja ja koorijuht Friedrich August Saebelmann. Tema eestvõttel loodi 1880. aastal segakoor Heli, mis eksisteeris Paistus 125 aastat. Koori juhatas aastaid õpetaja Martin Kahu ja hiljem tema tütar Heli-Maria Kahu. Koolid ühendati 1920. aastatel algkooliks ja suleti 1930. aastal.
Koolimaja põles maha 1941. aasta juunis.
Õpilasi.
Paistu kihelkonnakoolis õppisid ka Mihkel Veske, Juhan Kunder ja Mart Raud.
Jakob Küüts

Jakob Küüts (21. veebruar 1909 Pärnu – 10. november 1948 Pärnu) oli eesti näitleja.
Jakob Küüts oli pärit töölisperekonnast. Ta oli 1926–1940 Pärnus Strycki mootoritehase varahoidja ja mängis aastast 1928 Endla lavastustes. 1940–1948 töötas Jakob Küüts Endla näitlejana.
Ly Rebbas

Ly Rebbas (kuni 1963. aastani Ly Vaiksaar; sündinud 2. juunil 1944 Paides) on eesti endine näitleja ja inspitsient.
Ly Rebbase isa oli villavabriku tööline. Ly Rebbas lõpetas 1964. aastal Järva-Jaani Keskkooli, töötas aastani 1966 villavabrikus korrutajana. Alustas lavategevust 1967. aastal Endla teatri õppestuudios ja töötas samas teatris 1985. aastani.
Flydubai

Dubai Aviation Corporation (araabia keeles: مؤسسة دبي للطيران‎), opereerib Flydubai nime all (araabia keeles: فلاي دبي‎), on Araabia Ühendemiraatides paiknev odavlennufirma, mille kodulennujaamaks on Dubai rahvusvaheline lennujaam.
Flydubai opereerib Dubaist lende 95 sihtkohta Lähis-Idas, Aafrikas, Aasias ja Euroopas.
Lennuõnnetus.
19. märtsil 2016 kukkus Venemaa lõunaosas Doni-äärses Rostovis alla ettevõtte lennuk Boeing 737-800 62 inimesega pardal, kes kõik hukkusid.