tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vankriratas

Vankriratas (võru murdes "tsõõr") on keskpunkti läbiva telje ümber pöörlev ringikujuline vankri osa maad mööda kulgemiseks.
Ajalugu.
Puutüvest risti välja saetud pakkrattaid on Eestis harva kasutatud, enamasti kivi- veeveovankreil.
Tavalisel vankrirattad olid radiaalsete kodarate ning keskel asuva rummuga kodarrattad, mille kokkupanekuks kasutati enamasti rattapinki. Kodarad valmistati tammest või saarest, ka pihlakast. Rattaring liideti 5–6 kaarekujulise kasepuu tükiga ehk pöiaga salapulkade abil. Pöiad, mis valmistati piirelaua abil, olid rautamata puuratastel 10–13 cm paksud. Iga pöid oli rummuga ühendatud kahe kodara abil, rumm oli enamasti kasepakust ja pikkusega 30–40 cm. Kodaraaugud lasti oherdiga rummusse ja raiuti peitliga neljakandiliseks. Algselt tahuti rumm kirvega välja ja vesteti noa ning liimeistriga siledaks. Treitud rummud tulid eesti talurahva hulgas üldkasutusele alles ühes rautatud ratastega ja kutselise rattavalmistuse üldiseks muutumisega 19. sajandi teisel poolel. Seda ratast nimetati ka pöidrattaks. 
19. sajandil ja 20. sajandi esimeses pooles valmistati peamiselt Ida- ja Lõuna-Eestis, rattapainikul painutatud saarepuust rattaringe, millest ehitati 10 kodaraga vitsrattaid. 
Esimesed vankriratta raudosad olid rummu sisse ja ümber kinnitatud raudvõrud, et vältida rummu kulumist ja lõhenemist. 19. sajandil alustati vankriratastele rauast rehvide (rattavitsade) peale paigaldamisega.
Tänapäev.
Tänapäeval kasutatakse hobuvankri rattaid rohkem disain- või miljööelementidena ning neid müüakse vanavara korras.
Lapsevankri rattaid valmistatakse 12–14 tolliste ratastena, millel on õhkrehvid, metallist kodarad, kroomitud või must valuvelg, kuullaagrid ja piduriketas.
Automaatlüps

Automaatlüps on lüpsiloomade lüpsmine täisautomaatselt ehk täielikult ilma inimese sekkumiseta. 
Ajalugu.
Poolautomaatsed lüpsiautomaadid võeti kasutusele juba 1930. aastatel. Täisautomaatsed lüpsirobotid võeti kasutusele 20. sajandi lõpus.
Lędziny

Lędziny (saksa "Lendzin") on linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Bieruń-Lędziny maakonnas. Lędziny asub Bieruńist umbes 6 km põhjakirdes.
Asula oli olemas juba 12. sajandi keskpaiku. Saksamaa võimu alt Poola koosseisu läks Lędziny rahvahääletuse tulemusel 1922. aastal. Lędziny sai linnaõigused 1966. aastal, kuid kaotas need 1975. aastal, mil liideti Tychy linna koosseisu. Uuesti sai Lędziny iseseisvaks linnaks 1991. aastal.
Koroonapandeemia Montenegros

2020. aasta koroonapandeemia Montenegros oli osa ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Kronoloogia.
Esimesed nakatunud tuvastati Montenegros 17. märtsil 2020.
22. märtsil suri haiglas 65-aastane mees, kellest sai esimene koroonaohver Montenegros.
24. mail teatas Montenegro terviseamet, et riigis ei ole enam koroonaviirusega nakatunuid. 324 tuvastatud nakatunust tervenes 315 ja suri 9 inimest.
14. juunil registreeriti 7 uut nakatunut. 15. juuliks oli riigis registreeritud 1453 aktiivset koroonajuhtu.
Tuvastatud nakatunuid Montenegros, allikad: ,
Koroonapandeemia Moldovas

Koroonapandeemia Moldovas on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimesed nakatunud tuvastati Moldovas 7. märtsil 2020.
Kronoloogia.
Tuvastatud nakatunuid Moldovas, allikad:
Międzyrzecz

Międzyrzecz (saksa "Meseritz") on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas, Międzyrzeczi maakonna ja Międzyrzeczi valla halduskeskus. Międzyrzecz asub Gorzów Wielkopolskist umbes 40 km lõunakagus.
Asulat on esmamainitud 1005. aastal, linnaõigused sai enne 1259. aastat. Teise Poola jagamise tagajärjel läks Międzyrzecz 1793. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Vahepeal oli aastatel 1807–1815 Varssavi hertsogiriigi koosseisus. Tagasi Poolale läks linn 1945. aastal.
Smash Mouth

Smash Mouth on Ameerika Ühendriikide rokkansambel San Josest Californiast. 
Bänd loodi 1994. aastal ning selle algkoosseisu kuulusid Steve Harwell (peavokaal), Kevin Coleman (trummid), Greg Camp (kitarr) ja Paul De Lisle (basskitarr). 
Ansambli tuntumad laulud on "Walkin 'on the Sun" (1997), "All Star" (1999), "Then The Morning Comes" (1999) ja kaver ansambli The Monkees loost "I'm a Believer" (2001).
Henning Koppel

Henning Koppel (8. mai 1918 – 27. juuni 1981) oli Taani kunstnik ja kujundaja. Enim tuntakse teda Teise maailmasõja järgsetel aastatel Georg Jenseni heaks tehtud töö eest, kuid ta on ka kujundanud portselani (Bing &amp; Grøndahl, klaas (Holmegaard) ja lampe (Louis Poulsen &amp; Co).
Serhi Kornitšuk

Serhi Kornitšuk (ukraina keeles Сергій Петрович Корнійчук, sündinud 12. septembril 1965 Orativis Vinnõtsja oblastis) on Ukraina sõjaväelane (kindralleitnant).
Sõjaväeteenistus.
Ta oli 27. märtsist 2020 kuni 28. juulini 2021 Ukraina Relvajõudude kindralstaabi ülem.
Long Island Rail Road

Long Island Rail Road (aruandlusmärgina LI), sageli lühendatuna kui LIRR, on Ameerika Ühendriikide hõivatuim pendelrongisüsteem. New Yorgi osariigi kaguosas asuv rongiühendus ulatub Manhattani saarelt kuni Suffolki maakonna idatipuni Long Islandi saarel. See on maailmas üks väheseid lakkamatult töötavaid rongiühendusi, mis toimib aasta läbi nädalapäevast ja kellaajast sõltumata.
East Side Accessi projekti raames ühendati see süsteem 2022. aastal Grand Central Terminaliga.
Lustenau

Lustenau on alev ja vald (saksa "Marktgemeinde") Austrias Vorarlbergi liidumaal Dornbirni ringkonnas. See asub Reini jõe ääres, mis moodustab piiri Šveitsiga. Lustenau on Vorarlbergi suuruselt neljas linn.
Ajalugu.
1830. aastani oli Lustenau iseseisev krahvkond, mida valitsesid Waldburg-Zeil-Lustenau-Hohenemsi krahvid. Pärast 1830. aastat sai sellest Austria osa. Lustenau nimi tuleb Karolingide kuninga Karl Paksu allkirjastatud dokumendist pealkirjaga "Lustenauua curti regali", mis tähendab Lustenau kuninglikku kohust.
1902. aastal andis keiser Franz Joseph I Lustenaule alevi (Marktgemeinde) nimetuse.
Kuressaare komandant

Kuressaare komandant (rootsi keeles "kommendant i Arensburg", vene keeles "комендант Аренсбурга") oli Rootsi kuningriigi ja Venemaa keisririigi võimuperioodil Kuressaare kindluse ja Kuressaare garnisoni ülem. Kuressaare kustutati kindluste nimekirjast 1834. aastal ja komandandi ametikoht kaotati.
Feldkirchi ringkond

Feldkirchi ringkond on ringkond Austrias Vorarlbergis.
Ringkonna halduskeskus on Feldkirch.
Kaspars Putniņš

Kaspars Putniņš (sündinud 26. oktoobril 1966 Riias) on läti dirigent.
Alates 1992. aastast on ta olnud Läti Raadio Koori dirigent. Aastal 1994 asutas ta koori solistide baasil ansambli Läti Raadio Kammerlauljad. Aastail 2005–2008 oli ta Eesti Rahvusmeeskoori kunstiline juht ja peadirigent. Külalisdirigendina on Kaspars Putniņš juhatanud mitmeid Euroopa nimekaid koore, nagu BBC Singers, RIAS Kammerkoor, Berliini Rundfunkchor, NDR Koor, Hollandi Raadio Koor, Collegium Vocale Gent, Flaami Raadio Koor jt.
Alates 2014/2015. hooajast kuni 2019/2020. hooaja lõpuni oli ta Eesti Filharmoonia Kammerkoori kunstiline juht ja peadirigent. Alates 2020/2021. hooajast on ta Rootsi Raadio Koori peadirigent.
Guntis Gailītis

Guntis Gailītis (sündinud 11. veebruaril 1949 Līgatnes) on läti lavastaja ja avaliku elu tegelane.
Ta õppis lavastamist Läti Muusikaakadeemias. 2005. aastal lõpetas ta Läti Ülikooli, kus õppis pedagoogikat ja psühholoogiat.
Aastail 1975–2006 oli ta Läti Rahvusooperi lavastaja. Alates 1983. aastast on ta pidanud loenguid Läti Muusikaakadeemias.
Ta on olnud rohkem kui 500 festivali, kontserdi ja kultuuriürituse lavastaja.
2002. aastast on ta Riia Läti Seltsi liige, 2011. aastast esimees.
Porioja

Porioja ehk Koke peakraav on oja või kraav Kastre vallas, Tartumaal.
Oja pikkus on 5,4 km, valgala suurus 13,4 ruutkilomeetrit.
Oja suubub Emajõkke paremalt.
Vitsratas

Vitsratas on vitspöiaga vankriratas.
Vitsratta ring valmistati noorest saarest. Esimese ratta pakk pidi olema 2,5 m, tagumise oma 3,1 m pikk. Pakud lõhestati kirve ja kiilu abil, saadud vitsapuud tahundati ära ja hööveldati siledaks. Toorest vitsapuud hautati umbes kahe tunni jooksul aurutorus, seejärel painutati vitsapuu rattapainiku abil ringikujuliseks ja jäeti kuivama. Kuivanud vitsal lõigati otsad saega maha. Otste vahele jäeti umbes pooletolline vahe. Paigaldati 10 kodarat, rattavitsa jätkukoht tugevdati puuliistuga ning kulumise vastu mähiti ratta ümber kadakavitsad. Vitsrattaid kasutati enamasti sõiduvankritel ja pöidrattaid töövankritel. Mõlemad rattatüübid olid tuntud, kasutamise erinevused pigem piirkondlikud.
Tuvihall

Tuvihall on üks hallidest värvitoonidest, kodutuvi värvi sinaka või lillaka varjundiga hall. Tõlkelaen saksa keelest.
Merriam-Websteri kirjelduse järgi on tuvihall lillaka varjundiga hall, mis on punakam ja heledam kui sookure sulestiku hall, graniithallist heledam, kuid tuhkhallist tugevama tooniga ning punakama ja sügavama tooniga kui tsingi värvus.
Variatsioonid.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" määratleb tuvihalli ("dove gray") heleda lillakashallina , metstuvihalli ("wild pigeon", "wild dove grey") kui pruunikashalli .
Prantsuse keeles kasutatav värvinimetus "gris tourterelle" või "tourterelle" tähistab heledat violetjashalli värvust .
Pantone värvitoon 15-0000 "Dove" on soojatooniline keskmine hall , toon 16-4400 "Mourning Dove" sellest tumedam hall , värvitoon 17-1501 "Wild Dove" on tumedam ja külmem keskmine hall ja toon 16-1606 "Purple dove" lillakashall .
Pantone värvitoon 15-4704 "Pigeon" on rohekana näiv keskmine hall ja toon 12-5202 "Turtledove" tuhkhalli taoline neutraalne helehall .
Veebivärv "Dove Grey" on soojatooniline tumehall .
Cīruļi (Valdgale vald)

Cīruļi on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.
Küla asub valla keskusest Pūņasest 4,5, piirkonna keskusest Talsist 16 ja Riiast 134 kilomeetri kaugusel.
Cīruļi kujunes 1920. aastatel Stende-Ventspilsi väliraudtee Cīruļi raudteejaama juurde. Nõukogude perioodil asus seal kolhoosi "Vārpa" keskasula, 1963. aastal asus seal ka Ziedoņi külanõukogu halduskeskus.. Külas asub Ārlava babtistide kirik. Sinna jääb ka Cīruļi bussipeatus.
Ģibzde

Ģibzde () on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla loodeosas Atara jõe kaldal.
Küla asub valla keskusest Pūņasest 16, piirkonna keskusest Talsist 29 ja Riiast 148 kilomeetri kaugusel. Ģibzdes asuvad Mežniecība ja Ģibzde bussipeatus.
Ģibzdes asuvad Ošbiržese muinaskalmed on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Looduskaitse all on pärn ümbermõõduga 4.11 m.
Ülevenemaaline Maleliit

Ülevenemaaline Maleliit (vene keeles "Всероссийский шахматный союз") oli ühiskondlik organisatsioon, mis ühendas Venemaa Keisririigi ja hiljem Nõukogude Liidu maletajaid.
1885. aastal esitas Mihhail Tšigorin ajakirjas Šahmatnõi Vestnik idee asutada Venemaal ülevenemaaline maleliit, mis hakkaks korraldama iga-aastast malekongressi ja -turniiri. See idee realiseerus alles 10. aprillil 1914 Peterburi maleklubi eestvedamisel. Maleliidu esimeheks valiti Pjotr Saburov, kes oli 8. aprillil 1914 Peterburis alanud esindusliku rahvusvahelise turniiri korralduskomitee esimees. Maleliidu üheks kahest sekretärist sai Samuil Vainštein. 1914. aasta suvel alanud esimese maailmasõja tõttu maleliidu tegevus soikus. 
1920. aastate algul toimunud Petrogradi maletajate kokkutulekul tehti ettepanek taasluua Ülevenemaaline Maleliit. See viidigi ellu. Maleliidu etteotsa valiti Samuil Vainštein. Esimeseks sekretäriks sai Pjotr Romanovski.
1924. aastal toimunud 1. ülevenemaalisel malekongressil leiti, et Ülevenemaalise Maleliidu tegevus ei vasta nõukogude maleliikumise nõuetele, ja maleliit kaotati. Selle asemele loodi NSV Liidu Kehakultuuri Kõrgema Nõukogu juurde Üleliiduline Male-kabesektsioon.
Pobuži

Pobuži (vanasti ka Pobužmuiža või Pobužumuiža) on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.
Küla asub valla keskusest Pūņasest 6,5, piirkonna keskusest Talsist 19 ja Riiast 139 kilomeetri kaugusel. Pobužis asub Pobuži bussipeatus.
Pobuži on tekkinud endise Pobuži mõisa ("Pobuschen"') keskuse juurde.
NSV Liidu Maleföderatsioon

NSV Liidu Maleföderatsioon (vene keeles Шахматная федерация СССР) oli NSV Liidu Spordikomitee juurde loodud ühiskondlik organisatsioon, spordialaliit, mis koos NSV Liidu Spordikomitee male- ja kabespordivalitsusega juhtis male kui spordiala tegevust Nõukogude Liidus ja esindas nõukogude maletajaid Rahvusvahelises Maleföderatsioonis (Nõukogude Liit astus FIDE liikmeks 1947. aastal). 
Maleföderatsioon ühendas maletajaid, maletreenereid ja malekohtunikke. Maleföderatsiooni häälekandja oli ajakiri Šahmatõ v SSSR.
Ajalugu.
1924. aastal kaotati Ülevenemaaline Maleliit ja selle asemele loodi Üleliiduline Male-kabesektsioon (1951. aastast Üleliiduline Malesektsioon). Sektsioon tegutses aastatel 1930–1936 Üleliidulise Kehakultuuri Nõukogu ja 1936. aastast Kehakultuuri ja Spordi Üleliidulise Komitee juures. 1959. aastal Üleliiduline Malesektsioon reorganiseeriti NSV Liidu Maleföderatsiooniks (tegutses NSV Liidu Spordikomitee juures).
Juhtimine.
Üleliidulise Male-kabesektsiooni ja NSV Liidu Maleföderatsioone juhte:
Vecpūņas

Vecpūņas (vanasti ka Pūņumuiža) on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.
Küla asub valla keskuse Pūņase lähinaabruses, olles sellega praktiliselt kokku kasvanud.
Vecpūņas on tekkinud endise Pūņase mõisa ("Puhnjen"') keskuse juurde.
Külas kasvab looduskaitsealune saar, mille ümbermõõt on 5,67 meetrit.
Rattapink

Rattapink oli ratasseppade põhiline töövahend vankrirataste kokkupanekul.
Algelised rattapingid tehti sobivast kaheks paralleelseks haruks hargnenud puutüvest, mis toetus tüveotsa alla pandud ühele jalale. Põhiliselt kasutati siiski kahest ristühendusega kinnitatud pressist rattapinke. Pinkide laius oli tellitav otstes asuvate sõlgede abil. Pingid olid erinevad, iga meister tegi sellise, nagu temale sobis.
Gambija

Gambija on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla keskosas.
Küla asub valla keskusest Pūņasest 4, piirkonna keskusest Talsist 20 ja Riiast 135 kilomeetri kaugusel.
Gambija nimi tuleneb Gambiast, mis kuulus 1651–1661 Kuramaa hertsogiriigile. Küla hakati nii kutsuma sealsete alaliselt halbade teeolude tõttu. Nimi võeti ametlikult kasutusele 1960. aastatel.
Lielsalas

Lielsalas (vanasti ka Moricas) on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla kirdeosas.
Küla asub Raķupe jõe kaldal merepinnast 41 meetri kõrgusel. Lielsalas jääb valla keskusest Pūņasest 11, piirkonna keskusest Talsist 23 ja Riiast 140 kilomeetri kaugusel.
Lielsalas tekkis 1960. aastatel kui Salase soos Sloka turbavabriku tarbeks turvast kaevandanud tööliste elupiirkond. Turbakaevandamine on jätkuvalt asula peamiseks tööandjaks.
Aastal 2018 süttis sealne turbahoidla. Järgnev tulekahju levis mitme hektari suurusele maa-alale, hävitades osaliselt ka ümbruskonna metsad.
Piirelaud

Piirelaud (ka "piirilaud", Lõuna-Eestis "kaarilaud") on puust vankriratta pöia väljaraiumiseks kasutatud pöia eeskujuvorm ehk vormilaud.
Piirelauaks kasutati võimalikult looduskõverat puud, et kindlustada pöidratta jaoks valmistatava pöia suurem tugevus.
Valdgale

Valdgale (vanasti ka Valgale või Talsu Valgale) on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Valdgale valla lõunaosas.
Küla asub merepinnast 75 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Pūņasest 9,4, piirkonna keskusest Talsist 4,5 ning Riiast 122 kilomeetri kaugusele. Valdgales asub Valdgale bussipeatus.
Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Valdgale mõisa keskus, sealhulgas juustutorn, ait, tuulik, ait-lusthoone, teenijatemaja, kutsari- ja aednikumajake.
Valdgale on tekkinud endise Valdgale mõisa ("Waldegahlen") keskuse juurde. Külla rajati Stende-Ventspilsi väliraudtee Valdgale raudteejaam.
Valgale

Valgale (ka Abavciems, vanasti ka Sabiles Valgale, Valgals muiža või Valgales muiža) on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas Abava valla keskosas.
Küla asub merepinnast 68 meetri kõrgusel Valgale jõe ääres. Valgale jääb Abava ürgoru maastikukaitseala piirile.
Valgalet on esmamainitud 1230. aastal. Toona asus seal tänapäeval muinsusmälestisena riikliku kaitse all olev Valgale linnamägi. Linnamäe juures juures paiknevad ka Valgale muinaskalmed ja hiiepaik Valgale Kirikumägi, mis on muinsusmälestistena riikliku kaitse all. Ka asuvad seal regionaalse kaitse all olevad Mazvalgale muinaskalmed. Hiljem asus linnamäe juures Valgale mõisa Mazvalgale karjamõis ("Klein-Walgalen").
Tänapäevane Valgale küla on kujunenud Valgale mõisa ("Walgalen") keskuse juurde. Küla oli varem Abava valla halduskeskuseks. Valgales asuvad Abava raamatukogu ja Upesgrīva internaatpõhikooli Valgale osakond. Külla jääb ka Sabile piirkonna muuseum. Seal asuvad Valgales skola ja Abavciemsi bussipeatused. 
Raamatukogu ühe saali interjöör on kunstimälestisena regionaalse kaitse all. Looduskaitse all on üks külas kasvav tamm ja üks pärn.
Ozolmuiža (Īve vald)

Ozolmuiža on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas.
Küla asub merepinnast 67 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Tiņģerest 7, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 132 kilomeetri kaugusele.
Ozolmuiža kujunes endise Īve mõisa laudakompleksi (karjamõisa, "Oseln") juurde.
Byczyna

Byczyna (saksa "Pitschen") on linn Poolas Opole vojevoodkonnas Kluczborki maakonnas, Byczyna valla halduskeskus. Byczyna asub Kluczborkist umbes 16 km põhjas.
Asulat on esmamainitud 1228. aastal, linnaõigused sai enne 1268. aastat. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Dūmciems

Dūmciems (ka Dumciems) on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla keskosas.)
Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Tiņģerest 7, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 132 kilomeetri kaugusele.
Dūmciemsi on esmamainitud 1582. aastal. Küla kuulus varem Īve mõisale. Seal asub kalmistu. Dūmciemsis on Nikuži bussipeatus.
Eesti Rahvaluule Arhiivi toimetused

Eesti Rahvaluule Arhiivi toimetused ("Commentationes Archivi Traditionum Popularium Estoniae") on alates aastast 1935 ilmuv raamatusari, mida annab välja Eesti Rahvaluule Arhiiv.
Sarja toimetajaks on olnud Ergo-Hart Västrik.
Īve

Īve (vanasti ka Īvsmuiža või Īvesmuiža) on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve vallas.
Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Tiņģerest 3 kilomeetri kaugusele. Īves on Īve bussipeatus.
Īve on tekkinud endise Īve mõisa keskuse juurde. Mõisa peahoone on varemetes, ent säilinud on metsõunapuude pärnade ja lehistega park ning mitmed kõrvalhooned, sealjuures ka muinsusmälestisena regionaalse kaitse all olev Īve tuulik.
Külas kasvab looduskaitsealune Īve kuusk, mille kõrgus on 32 meetrit ja ümbermõõt 3,8 meetrit. Tegemist on suurima kuusega Läti aladel.
Koroonapandeemia Soomes

Koroonapandeemia Soomes on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Soomes 28. jaanuaril 2020. Nakatunu oli 32-aastane Hiinast Wuhanist pärit naine.
16. märtsil kuulutas valitsus välja eriolukorra.
19. märtsil keelas valitsuse kriisikomisjon alates 22. märtsist pendelrände Soome ja Eesti vahel. Samas ei muutnud Soome võimud pendelrände korda Soome piiridel Rootsi ja Norraga.
20. märtsil suri esimene koroonaviirusega nakatunu.
28. märtsil eraldati Uusimaa maakond muust Soomest.
11. aprillil jõustus kuni 13. maini kehtestatud täiendav reisikeeld, mille kohaselt ei ole lubatud välismaalt laevaga saabuvatel reisijatel enam riiki siseneda.
15. aprillil lõpetas valitsus Uusimaa eraldamise muust Soomest.
Statistika.
Nakatunute arv.
Tuvastatud nakatunuid Soomes märts-mai 2020. Allikas:
Leo Tepaks

Leo Tepaks (ka Pavlov-Tepaks; 26. mai 1913 Novouzenski maakond, Samara kubermang – 23. detsember 1984 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane. 
Ta lõpetas 1930. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 1933. aastal Grenoble'i Ülikooli Polütehnilise Instituudi hüdrotehnikainsenerina. Ta õppis aastatel 1933–1934 Tartu Ülikoolis matemaatikat. Akadeemiliselt oli ta EÜS Põhjala liige. 
Tehnikakandidaat 1950. aastal Tallinna Polütehnilises Instituudis väitekirjaga "Energiakaod voolamisel prismaatilistes sängides". Tehnikadoktor 1977. aastal V. Kuibõševi nimelises Moskva Inseneri-Ehitusinstituudis väitekirjaga "Равномерное турбулентное движение в трубах и каналах". 
Oli 1934–1936 Tartu Ülikooli tehnikateaduskonna assistent, 1936–1937 TTÜ vee-ehituse ja aluspõhjamehaanika labori vanemassistent, 1937–1941 Teedeministeeriumi Raudteevalitsuse insener, 1941–1944 Tallinna Õhtutehnikumi õpetaja.
Oli 25. detsembrist 1944 kuni 13. augustini 1945 poliitilistel põhjustel vangistatud Nõukogude okupatsioonivõimu poolt.
Aastatel 1944–1946 oli ta Tallinna Polütehnilises Instituudi ehitiste kateedri assistent, 1946–1950 teede ja vesiehitiste kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastatel 1950–1956 hüdrotehnika ja geodeesia kateedri ning aastatel 1956–1968 sanitaartehnika ja hüdraulika juhataja ja dotsent, ühtlasi 1962–1964 sanitaartehnika probleemlabori teaduslik juhendaja, 1968–1984 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi vanemteadur.
Teadustöö põhisuunad.
Turbulentne voolamine torudes ja kanalites, hüdraulika ja hüdraulilised masinad, veepuhastustehnoloogia. 
Teoseid.
28 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema ema Stepanida (1875–1953) vennad (onud) olid haridustegelane ja poliitik Nikolai Kann ning sõjaväelane ja riigikohtunik Peeter Kann.
Kaubajaam

Kaubajaam (inglise keeles "goods station", "freight station"; saksa keeles "güterbahnhof"; vene keeles "грузовая железнодорожная станция") on raudteejaam või selle osa, mis ehitatakse tavaliselt suurtesse linnadesse, tööstuskeskustesse, nafta ja kivisöe tootmise piirkondadesse, sadamatesse või muudesse kohtadesse, kus on vajalik laadida väga suurtes kogustes kaupa. 
Nendest jaamadest viivad sageli ka haruteed lähedalasuvatesse tööstusettevõtetesse ja paiknevad suured mehhaniseeritud laod. 
Kaubajaamade juures asuvad sageli ka sorteerimisjaamad.
Riiklik nakkushaiguste instituut

Lazzaro Spallanzani riiklik nakkushaiguste instituut on Itaalias Roomas 1936. aastal asutatud meditsiiniasutus. Instituudile on antud Itaalia katoliku preestri, bioloogi ja füsioloogi Lazzaro Spallanzani (1729–1799) nimi.
Asutus on ebola patsientide referentkeskus.
2019.–2020. aasta koroonapandeemia ajal tuvastas Spallanzani instituut esimese Euroopa teadusasutusena SARS-CoV-2 genoomi järjestuse.
Kalnmuiža (Īve vald)

Kalnmuiža on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla loodeosas.
Küla asub merepinnast 73 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Tiņģerest 2, piirkonna keskusest Talsist 29 ning Riiast 137 kilomeetri kaugusele.
Kalnmuiža kujunes endise Īve mõisa laudakompleksi (karjamõisa, "Berghof") juurde. Küla lähistel paikneb valla kõrgeim punkt.
Silmuiža

Silmuiža on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lõunaosas.
Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel Greimica jõe kaldal. Silmuiža jääb valla keskusest Tiņģerest 6, piirkonna keskusest Talsist 21 ja Riiast 129 kilomeetri kaugusele. Silmuižas on Sili bussipeatus.
Silmuižat on esmamainitud 1582. aastal. Külas asub endine Sile karjamõis, seal asus ka nn kuberneri maja, kus elas parun Wilhelm Heinrich von Lieven. Mõisakompleksist on säilinud üksnes kalatiigid ja nende lüüs.
Ķurbe

Ķurbe (vanasti ka Ķurbsciems, Ķurbesciems, Ķurbsmuiža või Ķurbesmuiža) on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla põhjaosas.
Küla asub merepinnast 50 meetri kõrguse. Ķurbe jääb valla keskusest Tiņģerest 5, piirkonna keskusest Talsist 31 ning Riiast 140 kilomeetri kaugusele.
Küla tekkis Dundaga mõisa Ķurbe karjamõisa ("Kurben") juurde. Teise maailmasõja eel asusid seal kohalik meierei, telefonikeskjaam ja postkontor. Külas asub kohalik kalmistu.
Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 4.58 m.
Peno Alnovo

Peno Alnovo (kodanikunimega Osvald Madisson, 8. märts 1902 Narva – 11. november 1937 Leningrad) oli eesti kirjanik.
Hukati.
Edith Roks

Edith Alisa Roks (sünninimi Alice Bradka; kasutusel ka Bratka; esimesest abielust Tobre; 30. september 1906 Pärnu – 1967 Tallinn) oli eesti tõlkija. Ta tõlkis ilukirjandust peamiselt inglise, aga ka vene ja saksa keelest.
Ta lõpetas 1926. aastal Võru Rahvahariduse Seltsi tütarlastegümnaasiumi ning 1932. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna rahvaluule erialal.
Ta oli Filiae Patriae liige.
Edith Roks maeti 4. novembril 1967 Tallinna Rahumäe kalmistule (hauaplatsi asukoht teadmata).
Silciems

Silciems on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lõunaosas.
Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel Roja jõe kaldal. Silciems jääb valla keskusest Tiņģerest 7, piirkonna keskusest Talsist 20 ning Riiast 128 kilomeetri kaugusele.
Looduskaitse all on mänd ümbermõõduga 3.25 m.
Silciemsis asuvad kalmistu ja liivakarjäär. Küla on tekkinud endise Sile karjamõisa ("Sillen") kasutuses olnud maadele. Küla juures asus Roja jõel Ventspilsi-Stende väliraudtee veevõtukoht. Silciemsis on Tiltiņi ja Tiņģeres pagrieziensi bussipeatused.
Grodnieki

Grodnieki on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas.
Küla asub merepinnast 53 meetri kõrgusel Dižklajamdīķise tiigi kaldal. Silciems jääb valla keskusest Tiņģerest 7, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 132 kilomeetri kaugusele.
Gatsgalciems

Gatsgalciems on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas.
Küla asub merepinnast 57 meetri kõrgusel Dižklajamdīķise tiigi kaldal. Gatsgalciems jääb valla keskusest Tiņģerest 6, piirkonna keskusest Talsist 24 ning Riiast 143 kilomeetri kaugusele.
Graniithall

Graniithall on üks hallidest värvitoonidest, neutraalse tooniga tumehall.
Kuigi graniiti leidub looduses mitmes eri toonis punakast ja helehallist mustani, määratletakse graniithalli eelkõige tumeda hallina, kuid antratsiithallist heledamana.
Värvinimetust kasutatakse sisekujunduses, viimistlusvahendite ja ehitusmatejalide nimetustes, tekstiilide, olmetarvete jm värvuse kirjeldamiseks.
Variatsioonid.
Pantone värvitoon 18-5204 TCX "Granite Gray" on neutraalne tumehall .
RAL Classic värvitoon RAL 7026 "Granitgrau" on sinaka-roheka varjundiga tumehall .
Värvitoon "Granite" on ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamatus "Color: universal language and dictionary of names" purpurjashall ("purplish gray") .
Mokciems

Mokciems on küla ("mazciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Īve valla lääneosas.
Küla asub merepinnast 70 meetri kõrgusel. Mokciems jääb valla keskusest Tiņģerest 4, piirkonna keskusest Talsist 24 ja Riiast 136 kilomeetri kaugusele.
Mokciemsis asub Maizkalni kalmistu; selle aladele jääb ka hüljatud Dzirnieki kalmistu. 
Küla nimi tähendab tõlkes valuküla. See on saanud nime küla lähedal kasvanud kuusikust, mille vahel suur Dundagast Riiga viiv tee väga halb ja alatasa mudane oli. Voorid kaotasid seal alatasa vankrirattaid ja nii said nime mets ja selle järgi ka küla. Mokciemsis asus varem kolm kõrtsi, neist kaks on tänapäeval elumajadeks ümber ehitatud. Küla kuulus vanasti vaheldumisi Tiņģere mõisale ja Īve mõisale, sest nende omanikud armastasid väga õnnemänge ja mängisid küla alatasa üksteisele maha.
Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 4.29 m.
Lerotholi Seeiso

Lerotholi David Mohato Bereng Seeiso (sündinud 18. aprillil 2007 Maserus) on Lesotho prints ja vahetu troonipärija.
Tema vanemad on kuningas Letsie III ja kuninganna 'Masenate Mohato Seeiso. Maseru peapiiskop Bernard Mohlalisi ristis ta 2. juunil 2007 nimega David.
Pöidratas

Pöidratas on harilikult viiest pöiast jätkatud rattaringiga vankriratas.
Pöidratast, mis oli levinud üle kogu Eesti, kasutati põhiliselt veovankrite juures. 
Kaarjas rattapöid lõigati välja kasepuust, kasutades piirelauda. Pöidasid oli tavaliselt 5, nad olid 10–13 cm paksused ning nad olid ühendatud omavahel salapulkadega ("suurvarnapulgad"). Iga pöid oli kahe kodara abil, mis ulatusid pöiast läbi, ühendatud rattarummuga. Rumm vähendas puutelje kulumist ning ohtu murdumiseks. Rummupuuks sobis paremini sitke ja kisklik paraja jämedusega kasetüvi. Rattategemisel tahuti rumm harilikult kirvega välja ja vesteti noa ning liimeistriga siledaks. Treitud rummud tulid eesti talurahva hulgas üldkasutusele alles ühes rautatud ratastega 19. sajandi teisel poolel. Vana rautamata puuratta rummu pikkus oli 30–40 cm, läbimõõt keskpaigast 18–20 cm.
Kodaraaugud lasti oherdiga rummusse ja raiuti peitliga neljakandiliseks. Kodarakohtade vähema kulumise tõttu võisid rattad aja jooksul muutuda kergelt kandiliseks. Selle vältimiseks löödi pöidadesse kodarate vahele 1–2 lisapulka ("nekipulgad").
Kollaaž (muusika)

Kollaaž (prantsuse keeles "collage" 'kleebing') on eri stiilide ja väljendusvahendite põiming, mis sai alguse maalikunstist. 20. sajandi õlimaalile võis kleepida tekstiili, paberit vm. 
Muusikas on eri ajastute stiilid kõrvutatud, justkui eelnev läbi lõigatud ja teisega kokku liidetud (seda võis ühes teoses mitu korda teha), moodustades uue teose.
Francesco Boccia

Francesco Boccia (sündinud 18. märtsil 1968 Bisceglies) on Itaalia poliitik, ta on Demokraatliku Partei liige. Ta oli 5. septembrist 2019 kuni 13. veebruarini 2021 Itaalia regionaalminister.
Ta sündis aastal 1968 Bisceglies (asub praeguse haldusjaotuse järgi Barletta-Andria-Trani provintsis Apuulia maakonnas). Ta lõpetas Bari Ülikooli politoloogina ja Bocconi ülikooli, kust omandas ärijuhtimise magistri kraadi.
Ta oli 5. septembrist 2019 kuni 13. veebruarini 2021 Itaalia regionaalminister.
Isiklikku.
Ta oli pikaajalises suhtes Benedetta Rizzo'ga, suhtest sündisid poeg ja tütar. Aastast 2011 on ta abielus Il Popolo della Libertà poliitiku Nunzia De Girolamoga, neil on tütar.
Tuhkhall

Tuhkhall on üks hallidest värvitoonidest, tuha värvi kahvatu hele hall.
Variatsioonid.
Ernst Friedrich Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." nimetab tuhkhalli ("Aschgrau") puhtaimaks halliks ja sedastab, et see võib olla kohati tumedam ja kohati heledam.
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab tuhkhalli ("ash gray") kui etalon-halltooni, mille valmissegamise komponente ta ei anna, ning toob näidetena loodusest esile tanutihase rinnasulestiku värvuse, põletatud puidust saadud tuha ning tulekivi halli värvuse.
Pantone värvitoon 16-3802 "Ash" on keskmise tumedusega hall toon .
Veebivärv "Ash grey" on hele rohekashall toon .
"Cinereous".
Omadussõna "cinereous", mis esineb süstemaatikas liikide ladinakeelsetes nimetustes, tähendab sõna-sõnalt tuhkhalli. ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" peab värvinimetuse "cinereous" vasteks heledat sinakashalli , sinakashalli või helehalli .
Veebivärv "Cinereous" on ebamäärane hallikaspruun .
Lucas Cranach noorem

Lucas Cranach noorem (Lucas Cranach der Jüngere [jʏˈŋɛʁə]; 4. oktoober 1515, Wittenberg, Saksamaa – 25. jaanuar 1586, Wittenberg) oli Saksa renessansiaegne maalikunstnik ja portretist, maalikunstnik Lucas Cranach vanema poeg.
Protestantlik reformatsioon algas Wittenbergis 1515. aastal. Cranach vanem oli usureformaator Martin Lutheri sõber ning sai kuulsaks ühe peamise protestantliku propagandakunstnikuna. 1550. aastal lahkus Cranach vanem Wittenbergist oma patrooni Johann Friedrich I, Saksimaa valijavürsti juurde eksiili. Pärast isa lahkumist jäi Cranach nooremale täielik vastutus perekondliku kunstitöökoja eest. Selles ametis suutis ta edukalt hoida ülal töökoja kunstitoodangu, sealhulgas reformaatorite portreede. Ehkki Cranach noorem polnud kunagi õukonnamaalija, töötas ta ühiskondliku eliidi, sealhulgas vürstide ja aadlike heaks. Pärast tema surma 1586. aastal kirjutas teoloog Georg Mylius, et Cranach noorema töid võis näha "kirikutes ja koolides, lossides ja majades".
Berehove

Berehove (ukraina keeles "Берегове", ungari keeles "Beregszász") on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Berehove rajooni halduskeskus (oblastilise alluvusega Berehove ise ei kuulu rajooni koosseisu).
Berehove asub Ungari piirist umbes 7 km kaugusel.
Berehove on Taga-Karpaatia ungarlaste kultuuri keskus.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berehove elanikest ungarlasi 48,1%, ukrainlasi 38,9%, mustlasi 6,4% ja venelasi 5,4%.
Berehovest on pärit Euroopa Parlamendi liige Andrea Bocskor.
Alekhsandre Tšikvaidze

Alekhsandre Tšikvaidze (gruusia keeles ალექსანდრე ჩიკვაიძე; vene keeles Александр Давидович Чикваидзе "Aleksandr Davidovitš Tšikvaidze"; 19. jaanuar 1932 Tiflis – 8. mai 2012 Thbilisi) oli Gruusia riigitegelane ja diplomaat.
Tšikvaidze lõpetas 1955. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. 1967. aastal asus diplomaatilisele tööle. 1979. aastal lõpetas NSV Liidu Välisministeeriumi Diplomaatia Akadeemia. Oli aastatel 1979–1983 NSV Liidu peakonsul San Franciscos.
Töötas suursaadikuna Keenias (1983–1985) ja Hollandis (1989–1992). Aastatel 1992–1995 oli ta Gruusia Vabariigi välisminister.
Tšikvaidze tegutses malefunktsionäärina. Oli aastatel 1974–1978 Gruusia NSV Maleföderatsiooni ja 1986–1988 NSV Liidu Maleföderatsiooni esimees.
NSV Liidu Olümpiakomitee

NSV Liidu Olümpiakomitee (vene keeles Национальный Олимпийский комитет СССР) oli Nõukogude Liidu riiklik olümpiakomitee.
NSV Liidu Olümpiakomitee asutati 1951. aastal. Mais 1951 astus ta Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) liikmeks ja sai õiguse osaleda 1952. aastal Helsingi olümpiamängudel. 
Nõukogude Liit võttis osa kõigist olümpiamängudest pärast 1984. aastal Los Angeleses peetud suveolümpiat.
Aastatel 1951–1977 oli NSV Liidu Olümpiakomitee esimees Konstantin Andrianov. Aastatel 1977–1983 oli selleks Sergei Pavlov, kelle ametiajal korraldati 1980. aastal Moskvas suveolümpiamängud.
NSV Liidu Olümpiakomitee likvideeriti märtsis 1992. Selle õigusjärglaseks sai Venemaa Olümpiakomitee. 1992. aastal Barcelonas toimunud olümpiamängudel esinesid endise Nõukogude Liidu sportlased ühendvõistkonnas olümpialipu all.
Aleksandr Žukov

Aleksandr Dmitrijevitš Žukov (vene keeles Александр Дмитриевич Жуков; sündinud 1. juunil 1956 Moskvas) on Venemaa riigi- ja sporditegelane. 
Žukov lõpetas 1978. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna. 1991. aastal sai ta Harvardi Ülikooli diplomi. Spetsialiseerus seadusandlusele valuuta, maksunduse ja tolli valdkonnas.
Žukov valiti 1993. aastal Venemaa Riigiduumasse. Ta kuulub võimupartei Ühtse Venemaa juhtkonda. Aastatel 2004–2011 oli ta Venemaa Föderatsiooni asepeaminster ja on alates 2011. aastast esimene asepeaminster. 
Žukov oli aastatel 2003–2009 Venemaa Maleföderatsiooni ja 2010–2018 Venemaa Olümpiakomitee president. Ühtlasi oli ta 2006–2018 Suure Teatri hoolekogu liige.
Nooruses osales Žukov malevõistlustel. Täitis meistrikandidaadi järgu.
Venemaa Maleföderatsioon

Venemaa Maleföderatsioon (vene keeles Федерация шахмат России; lühend FŠR) on ühiskondlik organisatsioon, spordialaliit, mis edendab male arengut Venemaal. 
Venemaa Maleföderatsioon loodi 15. veebruaril 1992 kui NSV Liidu Maleföderatsiooni õigusjärglane. Maleföderatsioon ühendab regionaalseid maleföderatsioone. Föderatsiooni peakorter asub Moskvas. FŠR on Rahvusvahelise Maleföderatsiooni (FIDE) ja Venemaa Olümpiakomitee liige. 
Veebruaris 2023 ratifitseeris Aasia Maleföderatsiooni (ACF) assamblee Venemaa Maleföderatsiooni ülemineku Euroopa Maleliidust ACF-i. 
Maleföderatsiooni liikmeks võib olla vähemalt 18-aastane Venemaa Föderatsiooni kodanik, kes on registreerinud end ükskõik millises FŠR-i regionaalses föderatsioonis ja tasub regulaarselt liikmemaksu.
Venemaa Maleföderatsiooni juhtorganid on kongress (kõrgeim juhtorgan), järelevalve nõukogu (vene keeles Наблюдательный совет федерации), president ja tegevdirektor.
President.
Venemaa Maleföderatsiooni president on 2014. aastast Andrei Filatov. Asepresidente on viis, teiste seas FŠR-i ekspresident Aleksandr Žukov ja eksmaailmameister Anatoli Karpov.
Hoolekogu.
Venemaa Maleföderatsiooni hoolekogu on nõuandev organ RŠF-i juures. Hoolekogu otsused on RŠF-i juhtorganitele soovitusliku iseloomuga. RŠF-i hoolekogu liikmed kinnitab RŠF-i järelevalve nõukogu.
Venemaa Maleföderatsiooni hoolekokku kuulub 19 inimest, sealhulgas Gazprom Nefti peadirektor Aleksandr Djukov, telekanali Pervõi Kanal peadirektor Konstantin Ernst, FŠR-i president Andrei Filatov, ettevõtja Mihhail Fridman, endine Venemaa Föderatsiooni asevalitsusjuht Aleksandr Hloponin, eksmaailmameister Vladimir Kramnik, Venemaa Föderatsiooni Kontrollikoja esimees Aleksei Kudrin, pianist Nikolai Luganski, Nezavissimaja Gazeta peadirektor Konstantin Remtšugov, Moskva linnapea Sergei Sobjanin, Tatarstani ekspresident Mintimer Şäymiev, Venemaa Föderatsiooni kaitseminister Sergei Šoigu, ettevõtja Dmitri Zimin jt. Hoolekogu juhib 2014. aastast Venemaa Föderatsiooni presidendi pressiesindaja Dmitri Peskov.
Malemuuseum.
Septembris 2014 avati Moskvas Gogolevski bulvaril (samas hoones, kus asub FŠR-i peakorter) malemuuseum (kolmas maailmas). Hoone restaureeriti suurärimehest FŠR-i presidendi Andrei Filatovi kulul.
Picasso seiklused

"Picasso seiklused" (rootsi keeles "Picassos äventyr") on Tage Danielssoni lavastatud Rootsi komöödiafilm, mis jutustab satiirilise loo Pablo Picasso elust. Film valmis 1978. aastal. 
Filmi režissöör on Tage Danielsson, stsenaristid Tage Danielsson ja Hans Alfredson, operaatorid Tony Forsberg ja Roland Sterner ning helilooja Gunnar Svensson. 
Süžee.
Film algab tsitaadiga:Kui valid sõduri tee, püüdle kindraliks, kui soovid saada mungaks, tõuse paavstiks – õpetas mind ema. Ent mina valisin kunstniku tee ja minust sai Picasso.— Pablo Picasso Picasso kunstnikuanne tärkas üsna varakult. Kodusest Málagast suundus ta õppima Madridi Kunstiakadeemiasse. 
Kunstnik elab Pariisis vaesuses, kuni tema teos köidab kunstimetseen Gertrude Steini tähelepanu. Sellest sündmusest peale hakkab Picasso oma kunstiga suuri summasid teenima. Loomulikult isa abiga. 
Picasso lapsepõlvega alanud film lõpeb tema surmaga. 
Filmis on tegelasi, kes meenutavad ajaloolisi isikuid: Dali, Apollinaire, Gertrude Stein, Alice B. Toklas ja teised. 
Välislingid.
Hong Nam-ki

Hong Nam-ki (korea keeles 홍남기; sündinud 29. juulil 1960 Chuncheonis) on Lõuna-Korea poliitik. Ta oli 10. detsembrist 2018 kuni 9. maini 2022 Lõuna-Korea majandus- ja rahandusminister. Lisaks oli ta veel Lõuna-Korea asepeaminister.
Ta on lõpetanud Hanyangi ülikooli nii bakalaureusena kui magistrina majanduse alal. Ta on täiendanud end Suur-Manchesteris Salfordi ülikoolis.
Feofan Prokopovitš

Feofan Prokopovitš (ilmaliku nimega Eleazar või Elisej; 18. juuni 1681 – 19. september 1736) oli Ukraina päritolu Vene Õigeusu Kiriku kõrgvaimulik (prelaat), filosoof, kirjanik, poeet, matemaatik, riigimees ja teoloog. 
Ta sündis Smolenskist pärit väikekaupmeeste peres, kuid jäi noorelt orvuks. Vanemate surma järel kasvatas teda emapoolne onu, kes oli Kiievi Mogila Akadeemia rektor. Lõpetanud aastal akadeemia, suundus Feofan edasi õppima vaimulikku kolleegiumi Volodõmõr-Volõnskõis ja astus kreekakatoliku ehk uniaadikiriku liikmeks. . aastal asus kolleegiumi juhi soovitusel õppima vaimulikus Kreeka kolledžis Roomas, kuid naasis enne õpingute lõppu Kiievisse ja hakkas 1704. aastal õigeusklikuks. 
Pärast Lääne-Euroopast naasmist töötas Prokopovitš Kiievi Mogila Akadeemias õppejõu (1705–1710?) ja ka rektorina (1710–1716). 1716. aastast aitas ta Peterburis tsaar Peeter I-l läbi viia Vene Õigeusu Kiriku reforme. 2. juunil 1717 kinnitati ta Pihkva ja Narva ülempiiskopiks, ent tegelikult tegutses ta edasi Peterburis tsaari nõuandjana usulistes küsimuses. 
25. jaanuaril 1721 sai temast Peeter I reformidega loodud Vene Õigeusu Kiriku kõrgeima valitsusorgani Pühima Valitseva Sinodi esimene asepresident. 25. juunil 1725 kinnitati ta Novgorodi ülempiiskopiks ja 1726. aasta 8. septembrist teenis ta sinodi juhtivliikmena. 
Tema järgi on nimetatud asteroid 6681 Prokopovich.
Karjäärivõimalused õe põhiõppe läbimise järgselt (takistavad ja soodustavad tegurid)

Õed töötavad tervishoiu ja sotsiaalvaldkonda kuuluvates asutustes, näiteks haiglates, päeva- ja tervisekeskustes ning ka hooldekodudes. Samuti on võimalik töötada ka koolides, lasteaedades, erinevates kliinikumides, vanglates, Maarjamaa Hariduskolleegiumis, militaarõena ja koduõena (koduõendus on kvalifitseeritud õendusteenus, mida osutatakse patsiendile kodus). Õdesid vajatakse tööturul pidevalt mistõttu erialase ametikoha leidmine ei tohiks valmistada probleeme ning karjäärivõimalused on laialdased (Rajaleidja 2018).
Õenduserialade hulka kuuluvad (Eesti Õdede Liit 2020):
Palju on Eestis õdesid puudu? Takistavad tegurid
Aasta 2020 seisuga on Eesti Tervishoiusüsteemis puudu umbes 500 õde. Praeguste andmete kohaselt on 1000 inimese kohta 6.3 õde. Eesti Rahvatervise Arengukavas on seatud eesmärgiks 9 õde 1000 inimese kohta, mis teeb puudujäägiks 4000 õde Eesti Tervishoiusüsteemis (Eesti Õdede Liit 2020).
Takistavad tegurid:
Karjäärivõimalusi soodustavad tegurid
Sergei Djagilev

Sergei Djagilev (vene keeles Сергей Павлович Дягилев "Sergei Pavlovitš Djagilev"; 31. märts 1872 Selištši küla, Novgorodi kubermang – 19. august 1929 San Michele saar Veneetsia lähedal) on Vene teatri- ja kunstitegelane, üks kunstiühenduse Mir Iskusstva asutajatest ning Vene Djagilevi balleti korraldajatest Pariisis. 
Rööbiti Peterburi ülikooli õigusteaduskonnaga õppis ta muusikat Nikolai Rimski-Korsakovi juures Peterburi konservatooriumis. Nooruses püüdis Djagilev asjatult oma ala leida. Oluline hetk tema elus oli kohtumine kirjanik Lev Tolstoiga, pärast mida otsustas ta pühenduda kuulsate kaasaegsete autogrammide kogumisele. 1896. aastal lõpetas ta ülikooli, kuid kohtupraktika asemel hakkas tegutsema kujutava kunsti alal.
Denõss Maljuska

Denõss Maljuska (ukraina keeles "Денис Леонтійович Малюська"; sündinud 19. novembril 1981 Dunajivtsis Hmelnõtskõi oblastis) on Ukraina jurist, ettevõtja ja poliitik.
Denõss Maljuska on lõpetanud Kiievi ülikooli õigusteaduse erialal 2004. aastal. Magistrikraadi õigusteaduse alal sai ta Londoni Ülikoolist 2016. aastal. 
2000–2010 töötas ta juristina õigusbüroos Bisness-pravo. 2010–2019 oli ta konsultant World Bank Groupis, hiljem juhatuse aseesimees. 
2019. aastal valiti ta erakonna Rahva Teener nimekirjas Ukraina Ülemraada liikmeks.
Aastatel 2019–2024 oli Denõss Maljuska Ukraina justiitsminister.
Raivo Kõrgemägi

Raivo Kõrgemägi (sündinud 29. märtsil 1944 Amblas) on eesti helilooja, koorijuht ja muusikapedagoog. 
Ta õppis 1962–1963 Tallinna Muusikakoolis koorijuhtimist Laine Karindi klassis, 1971 lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi muusikapedagoogika erialal ja Eesti Heliloojate Liidu noorte heliloojate seminari (juhendajad Veljo Tormis ja Heino Jürisalu). 
Kõrgemägi töötas 1971–1991 Tallinna Muusikakeskkoolis solfedžoõpetajana ja lastekoori dirigendina ning 1991–2011 Soomes Pihtipudase rahvaülikoolis muusikaõpetajana ja koorijuhina.
Ta on loonud üle 300 laste- ja üle 50 koorilaulu, millest paljud on saavutanud suure populaarsuse. Mitmed neist on kõlanud üldlaulupidudel ("Mu Eestimaa", "Päevaramm", "Meie laagri poisid", "Laulud saatku meid", "Lõoke", "Lapsed tulid", "Kui tuju on mõnus").
Raivo Kõrgemäe lauludest on ilmunud 14 autorikogu: "Lastelaulud" (Eesti Raamat, 1988), "Jõulusoove" (Muusika, 1997), "Vaimulikke laule" (Eesti Muusikaühing, 1991), "Päikese lapsed" (Koolibri, 1996), "Pilla-palla" (Muusika, 1998), "Oi heldeke!" (Muusika, 1998), "Laululohe" (Muusika, 1998), "Seitse lille" (Muusika, 2001), "Mõtlen kevadest" (Muusika, 2001), "Sügisvärvid" (Muusika, 2001), "Ajast aega" (Koolibri, 2002), "Raivo Kõrgemäe laulud" (Avita, 2002), "Laule emadepäevaks" (Muusika, 2003), "Koolisõbrad" (SP Muusika, 2014).
Richard Constantin Aleksander Wunderlich

Richard Constantin Aleksander Wunderlich (22. september 1902 Viiburi – 3. juuli 1976 Stockholm) oli sisearhitekt ja mööblidisainer. Ta oli 1940–1941 Jaan Koorti nimelise Riigi Rakenduskunsti Kooli (praegune EKA) sisearhitektuuri osakonna juhataja. 
Elu.
Richard Wunderlich sündis Viiburis, kuid juba noorena läks koos perega Tallinna elama. Ta õppis Tallinna Kunstkäsitöö koolis ja samaaegselt ka Hans Laipmanni ateljees ning seejärel Pallases Tartus. Richard Wunderlich õppis 1928–1929 Haridusministeeriumi stipendiaadina Kölni Werkschules sisearhitektuuri ning on esimene eestlane, kes omandas vastava erialalise hariduse. Wunderlich oli aastaid Rakenduskunstnike Ühingu esimees.
1933. aastal lõi Wunderlich koos Erich Birkiga sisustusettevõtte Uudne Mööbel, mis tegeles luksusmööbli disainimisega. Tema disainitud mööblit kasutati muuhulgas kas Kadriorus presidendi kantselei koosolekutesaalis.
1937. aastal Pariisi maailmanäitusel oli Wunderlich Eesti paviljoni peakujundaja. Wunderlich pälvis maailmanäituselt kuldmedali kaladega kapi eest (teine pilt).
Aastal 1944 läks ta Saksamaale, pärast sõda viibis ta DP-laagris Lübeckis; ta kujundas ja osaliselt ka teostas laagri kiriku. Aastal 1947 asus ta Saksamaalt Rootsi, kus ta töötas üle 20 aasta Nordiska Kompanietis sisearhitektina.
Viited.
https://dea.digar.ee/cgi-bin/dea?a=d&amp;d=estdagbladet19760728.1.3.1.3 "Eesti Päevaleht", 28 juuli 1976.
Fabergé munad

Fabergé munad (vene keeles яйца Фаберже) on rikkalikult juveelidega kaunistatud väärismetallist lihavõttemunad, mida valmistas Fabergé juveelimaja Peterburis Venemaa keisririigis. Tõenäoliselt valmis kuni 69 muna, millest 57 on tänapäevani säilinud. 
Suurema osa munadest valmistas kullassepp Peter Carl Fabergé aastatel 1885–1917. Kuulsaimad on 52 nn keiserlikku muna, millest 46 on säilinud. Keiserlikud munad valmistati Aleksander III-le ja Nikolai II-le kingitusteks nende emadele ja abikaasadele.
Interaktiivne režiim

Interaktiivne režiim ehk dialoogrežiim (vananenud termin "ajajaotus") on infotöötluses ja multimeedias rakendatav tööviis, millele on iseloomulik terminali kasutava inimese ja arvuti (arvutisüsteemi) tihe vastastikune suhtlus. Selle tööviisi puhul vahelduvad kasutaja sisestused ja arvutisüsteemi reaktsioonid ning kasutaja saab süsteemilt pidevat tagasisidet. Režiim meenutab kahe inimese vahelist dialoogi.
Hust

Hust (ukraina keeles "Хуст", ungari keeles "Huszt") on linn Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis, Husti rajooni halduskeskus (oblastilise alluvusega Hust ise ei kuulu rajooni koosseisu).
Husti kesklinn asub Ungari piirist umbes 9 km kaugusel.
Histi on esmamainitud 1090. aastal, linnaõigused sai 1946. aastal. Hust oli 1939. aastal eksisteerinud Karpaatide-Ukraina Vabariigi pealinn.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Husti elanikest ukrainlasi 89,3%, ungarlasi 5,4%, venelasi 3,7% ja mustlasi 0,4%.
Indiana University – Purdue University Indianapolis

Indiana University – Purdue University Indianapolis (IUPUI) on Indianapolises, Indiana osariigis Ameerika Ühendriikides asuv ülikool. 
Ülikool moodustati aastal 1969, ühendades mõned osad Indiana Ülikoolist ja Purdue Ülikoolist.
Selles ülikoolis asub muuhulgas Charles S. Peirce'i uurimise keskus, kus on töötanud teiste seas Nathan Houser ja André De Tienne.
Elisabeth Anscombe

Gertrude Elizabeth Margaret Anscombe (tavaliselt G. E. M. Anscombe või Elizabeth Anscombe; [ˈænskoʊm]; 18. märts 1919 – 5. jaanuar 2001) oli Briti katoliiklik analüütiline filosoof. Ta kirjutas peamiselt vaimufilosoofiast, teofilosoofiast, filosoofilisest loogikast, keelefilosoofiast ja eetikast ning oli üks analüütilise tomismi väljapaistvamaid esindajaid.
Anscombe oli Ludwig Wittgensteini õpilane. Temast kujunes üks tunnustatumaid asjatundjaid Wittgensteini teoste alal, kes toimetas ja tõlkis arvukalt Wittgensteini kirjutisi, eelkõige "Filosoofilised uurimused". Anscombe'i 1958. aasta artikkel "Modern Moral Philosophy" ("Tänapäevane moraalifilosoofia") juurutas analüütilises filosoofias termini "konsekventsialism" ning mõjutas ulatuslikult tänapäevast vooruseetikat. Tema peateoseks peetakse monograafiat "Intention" (1957) ning tema filosoofiline huvi intentsiooni, teo ja praktilise arutluse mõistete vastu kestis pikka aega.
4. metrooliin (New York)

4 Lexington Avenue Express on kiirtransiiditeenus New Yorgi metroo A Divisionis, mis opereerib IRT Lexington Avenue Line'il üle Manhattani saare. 
Metrooliin töötab ööpäev läbi, päevasel ajal Woodlawni (Bronx) ja Utica Avenue (Brooklyn) vahel, kuigi öösel ulatub liin New Lots Avenueni (Brooklyn).
Metrooliin läbib Grand Central Terminali.
42nd Street Shuttle

42nd Street Shuttle on süstiktransiidi teenus New Yorgi metroo A Divisionis, mis opereerib Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirgelt Grand Central Terminali ja Times Square'i vahel.
Koroonapandeemia Kosovos

Koroonapandeemia Kosovos on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimesed nakatunud tuvastati Kosovos 13. märtsil 2020.
Kronoloogia.
Tuvastatud nakatunuid Kosovos, allikad: ,