tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aluslekkiv laskemoon

Aluslekkiv laskemoon (inglise keeles "base bleed", lühend "BB") on süsteem, mida kasutatakse suurtükiväe mürskudes, et suurendada nende laskekaugust (tavaliselt umbes 30%).
Suurem osa takistusest suurtüki laskemoonal tuleneb selle esimesest otsast, mis peab lükkama õhku oma teelt, liikudes seejuures ülehelikiirusel. Õige kesta kujundus vähendab tekkinud takistusjõudu märgatavalt. Lisaks mürsu esiosale on ka teine suurt takistavat jõudu omav element - mürsu lapik tagumine ots tekitab enda järele madalrõhkkonna, mis vähendab lennukiirust. Et laskemoon ballistiliselt korrektselt lendaks, peab tema esiots olema raskem kui tagumine, mis tähendab, et seda ei saa vormida esiotsaga sarnaselt aerodünaamiliseks.
Aluslekkiva laskemoona puhul on seda takistavat jõudu vähendatud ilma põhja kuju oluliselt muutmata. Laskemoona põhjast eendub väike metallist ring, mille tagumise osa täidab väike gaasigeneraator. Generaator ei anna laskemoonale praktiliselt mitte mingit lisatõuget, vaid suurendab gaasi välja paisates rõhku mürsu taga, vähendades tunduvalt mürsu takistust. Ainus nõrk külg seesuguse tehnoloogia kasutamise juures on mõnevõrra vähenenud täpsus, mille tingib rohkem turbulentne õhuvool, ja kaotus plahvatava kandami mahus, mille hõivab kesta sisse paigutatud BB mehhanism.
Kuna BB suurendab laskekaugust väikese protsendi võrra, on see kasulik vaid suure laskeulatusega suurtükivägedele, kus laskekauguse võimalik kasv on vahemikus 5 kuni 15 km. Kuni 1980. aastateni ei peetud BB süsteemidest saadavat kasu piisavat oluliseks, et seda kasutada. Kaasaegses suurtükiväes, mille laskekaugus on vanematest märksa suurem, on BB laskemoon muutumas üha laialdasemalt kasutatavaks.
Ajalugu.
Esialgne tehnoloogia töötati välja 1960. aastate lõpul Rootsi Riiklikus Kaitseuuringute Instituudis ja Kuninglikus Materjalivalitsuses ("Kungliga Materielförvaltningen", hiljem Kaitseotstarbelise Varustuse Valitsus) suurtükiväe juhatuses. Nende eesmärk oli ranniku suurtükiväe laskekauguse suurendamine. 1966. aastaks jõuti järeldusele, et väike aeglaselt põlev laeng laskemoona põhjas vähendab tekkinud madalrõhkkonda mürsu taga, suurendades seeläbi laskekaugust vähendades rõhkude erinevust mürsu esi- ja tagaosa vahael. Esimesed täismõõdulised katsed toimusid 1969. aastal modifitseeritud 10,5 cm terasest mürskudega, mis andsid suurepäraseid tulemusi ning viisid Rootsi patenditaotluse esitamiseni 1971. aastal.
Idee realiseeriti kiiresti 7,5 cm laevavastase m/66 laskemoona juures (7,5 cm sjömålsgranat m/66), mida kasutati 7,5 cm tornpjäs m/57 fikseeritud rannasuurtükiväe relvas. Sealt levis see kiiresti kõikidesse Rootsi sõjaväe laevavastastesse süsteemidesse.
Kuna 12 cm laevavastases m/70 laskemoonas (12 cm sjömålsgranat m/70) kasutatavat gaasigeneraatorit hakkas tootma USA-s põhinev firma, tuli patendilt eemaldada salajane klassifikatsioon. Mõne aja pärast müüdi patendi rahvusvahelised õigused Gerald Bulli firmale Space Research Corporation (SRC).
Ivajlo Kalfin

Ivalo Kalfin (bulgaaria keeles Ивайло Георгиев Калфин; sündinud 30. mail 1964 Sofias) on Bulgaaria poliitik vasaktsentristlikust erakonnast Bulgaaria Taassünni Alternatiiv. Ta ooli 7. novembrist 2014 kuni 18. maini 2016 Bulgaaria asepeaminister demograafia ja sotsiaalpoliitika alal ning Bulgaaria töö- ja sotsiaalpoliitika minister.
Ta sündis 1964. aastal Sofias. 1988. aastal lõpetas ta Sofias Rahvusliku ja Maailmamajanduse Ülikooli rahvusvahelise majandusteaduse erialal ja 1999. aastal Loughborough' Ülikooli rahvusvahelise panganduse alal.
1990. aastate alguses töötas ta suurettevõtetes majanduskonsultandina.
Poliitiline tegevus.
Poliitikasse astus ta 1994. aastal; oli aastatel 1994–1997, 1997–2001 ja 2005–2009 Bulgaaria Suure Rahvuskogu liige ning 2001–2003 Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni missioonil Kosovos.
16. augustist 2005 kuni 27. juulini 2009 oli ta Bulgaaria välisminister ning 2009–2014 Euroopa Parlamendi liige. 7. novembrist 2014 kuni 18. maini 2016 oli ta Bulgaaria asepeaminister demograafia ja sotsiaalpoliitika alal ning Bulgaaria töö- ja sotsiaalpoliitika minister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tütre isa. Tema hobid on "squash" ja sukeldumine. Lisaks emakeelele valdab ta inglise, hispaania, prantsuse ja vene keelt.
Portugali kuningas

Portugali kuningas (või kuninganna) oli Portugali kuningriigi riigipea. 
Monarhid juhtisid Portugali alates kuningriigi algusest 1139. aastal kuni 1910. aastal toimunud 5. oktoobri revolutsioonini.
Kõik Portugali kuningad pärinesid ühisest esivanemast, esimest kuningast Afonso Henriquesest, kuid otsene pärilusliin (vanemalt lapsele) on mõnikord katkenud.
Portugali valitsenud dünastiad:
Dáil Éireann

Dáil Éireann on Iirimaa parlamendi (Oireachtas) alamkoda. 
Selle liikmed valitakse vähemalt iga viie aasta tagant rahvahääletusel, valida võivad vähemalt 18-aastased Iirimaa kodanikud. Kandideerida võivad vähemalt 21-aastased Iirimaa kodanikud.
Alamkojal on õigus Iirimaa põhiseaduse piiranguid järgides võtta vastu mis tahes seadusi ning ametisse nimetada ja tagandada Taoiseachi.
2025. aastal oli ametis Dáili 34. koosseis, kuhu kuulus 174 liiget. Alamkoja liikme nimetus on "Teachta Dála" ning selle lühend TD. Liikmete arvu on ajaloo jooksul muudetud. Põhiseadus seab maksimaalseks arvuks ühe esindaja iga 20 000 elaniku kohta ja minimaalseks ühe esindaja iga 30 000 elaniku kohta.
Billboard

Billboard on New Yorgi ettevõtte Prometheus Global Media väljaantav meelelahutusajakiri, mis avaldab uudiseid, arvamusartikleid, arvustusi ja muusikaedetabeleid (Billboard Hot 100 ja Billboard 200). Sama kaubamärgi all korraldatakse üritusi, antakse välja muid väljaandeid ja tehakse telesaateid.
Ajakiri hakkas ilmuma 1894. aastal.
2014. aastal oli ajakirja trükiarv ligi 17 000.
Nocturno Culto

Ted Skjellum (tuntud esinejanimedega Nocturno Culto, Nocturno ja Kveldulv; sündinud 4. märtsil 1972 Oppegårdi vallas Akershusi maakonnas) on norra muusik. Ta on tuntud kui "black metal"'i bändi Darkthrone laulja ja kitarrist. Ta on olnud ansambli liige alates 1988. aastast.
Isiklikku.
Ta töötab kooliõpetajana ning tal on poeg ja tütar.
Kindralpolkovnik

Kindralpolkovnik on sõjaväeline auaste, mis on kasutuses mitme riigi kaitseväes.
Vievis

Vievis () on linn Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Vievise valla halduskeskus. Asub merepinnast 128 meetri kõrgusel Vievise järve ääres, 14 km Elektrėnaist ida pool. Vievist läbivad Vilniuse-Kaunase maantee ja Vilniuse-Kaunase raudtee, seal asub Vievise raudteejaam.
Vievises on raamatukogu. Haridust annavad gümnaasium, põhikool ja kunstikool. Linnas asuvad Leedu geoloogiamuuseum (koos Juozas Dalinkevičiuse memoriaalnäitusega) ja Leedu maanteemuuseum. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1931, õigeusu kiriku hoone ehitati aastal 1843, kalmistu lasuv õigeusu kabel aga aastal 1936.
Ajalugu.
1522 mainitud Vievise mõisa juurde tekkinud asulat on kirjalikult esmamainitud 1539 aastal. Toona oli Vievis alev. XVI sajandi esimesel poolel rajati Vievisesse ka esimene katoliku kirik.
Nii mõis kui asula kuulusid pikka aega (alates XVI sajandi algusest) Ogińskitele. See suguvõsa rajas Vievisesse uniaatide kiriku ja asutas sinna uniaatide Püha Vaimu kloostri. XVII sajandi alguses rajati kloostri juurde ka aastani 1812 tegutsenud trükikoda, kus trükiti esimest korda kirillitsas raamatuid. Valdavalt trükiti vaimulikku ja poleemilist kirjandust, edendamaks uniaatide ja jesuiitide vaateid. Bogdan Ogiński andis XVII sajandi alguses Vievise kiriku õigeusklike käsutusse, ent tema surma järel tagastati see Vievise katoliiklastele. Sajandi keskpaigas laastasid alevit sõjad.
Ogińskite valduses oli Vievis aastani 1831. Tsaariajal oli linna venekeelne nimekuju Евье, kasutati ka vormi Евiо. XIX sajandi teisel poolel avati Peterburi–Varssavi raudtee ja Vievis sai omale raudteejaama. Esimese maailmasõja ajal põles maha sealne katoliku kirik. Ka suleti sealne postkontor, mis hakkas tegutsema taas aastal 1921.
Kahe maailmasõja vahel asus Vievis Leedu-Poola piiril. Toona kandis see nime Vievys. Linnaõigused sai 1950. aastal.
Elanikkond.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel olid linna elanikeest 82,56% leedulased, 10,91% poolakad ja 3,74% venelased Enne Teist maailmasõda elasid linnas valdavalt poolakad.
Jon Snow

Jon Snow (sündinud 28. septembril 1947 Ardinglys Sussexi krahvkonnas Suurbritannias) on inglise teleajakirjanik.
Ta töötab telekanalis ITN, kus juhib juba 1989. aastast Channel 4 uudistesaadet.
Snow on olnud mitmes auametis, sealhulgas Oxford Brookesi Ülikooli kantsler 2001–2008.
2010. aastast on Jon Snow abikaasa Zimbabwest pärit Briti epidemioloog Precious Lunga.
Aktiva (ettevõte)

Aktiva Engineering on üks juhtivaid ehitus-, projekteerimis- ja metallkonstruktsioonide tootmisettevõtteid Põhja-Makedoonias.
Asukoht.
Ettevõte ja selle peakontor asuvad tööstuspiirkonna südames aadressil 50, O.U "Гоце Делчев", Štip 2000, Põhja-Makedoonia.
Ajalugu.
Firma asutati aastal 1999. See oli Makedoonias esimene vastava metallitööstusliku tootmisprofiiliga ettevõte, mis varustas äri- ja tootmishooneid ning nende rajamist esialgu vaid minimaalse tehnoloogia ja vähese töökollektiiviga.
Ettevõtte profiil.
Ettevõte Aktiva pakub ehitus- ja inseneriteenuseid projektijuhtimise, teraskonstruktsioonide ehituse ja kokkupaneku ning ehitusjärelevalve alal. Ettevõte valmistab ja paigaldab ka igat liiki terasest konstruktsioone nii tööstuslike tootmis- ja ärihoonete kui ka elumajade ehitamiseks, profileeritud või plastifitseeritud lehtmetallist paneelsüsteeme, elektri- ja automaatika-, kütte-, jahutus- ja õhu konditsioonimisseadmeid, tooteid veevarustus- ja kanalisatsioonirajatistele, horisontaalseid ja vertikaalseid mahuteid ja paake, tehnoloogilisi seadmeid tootmisprotsessidele tööstuses ning kütuse ja naftatöötlemis-, destilleerimis-, ladustamis- ja käsitlemisseadmeid koos ööpäev läbi osutatavate tehniliste teenustega. Toodanguprogrammi kuuluvad metallist kaablirennid ning vooluringide ja elektripaigaldiste koosseisu kuuluvad, igati nõuetele vastavad elemendid. Toodangu tervikliku paigaldamise ja järelevalve valdkonnas ettevõttel on kasutuses kaasaegsete seadmete ja kohandatud autokraanade jne oma laialdane masinapark.
2010. aastal hakkas Aktiva esimesena tootma päikeseenergiast elektrit tootvaid fotoelektrilisi kollektoreid, luues samuti nn päikesekollektorite kohalemonteerimise tehnilise dokumentatsiooni. Idee päikese energiaga kui taastuva ja keskkonnahoidliku "rohelise" energiaga seotud majanduslikult ratsionaalse lahendusega elektritoodangust tuli Štipi ettevõttelt ”Mavis”.
Graafi värvimine

Graafiteoorias on graafi värvimine graafi elementide sildistamine (tavaliselt värvidega) teatud reeglite alusel.
Graafi tippude värvimisel antakse igale tipule värv nii, et ühelgi naabertipul poleks sama värv. Graafi "kromaatiline arv" on minimaalne arv värve, mis on tippude värvimiseks vajalikud.
Graafi servade värvimisel antakse igale servale värv nii, et ühise tipuga servadel poleks sama värv. Graafi servade värvimine on analoogne selle graafi servagraafi tippude värvimisega.
SRGB

sRGB ("Standard Red Green Blue") on standardvärviruum, mille lõid 1996. aastal Microsoft ja Hewlett-Packard kasutamiseks kuvarites, printerites ja veebis.
sRGB määratlus vastas kõige paremini kaasaegsete CRT-kuvarite värvikuva võimalustele ning see kavandati tüüpilisi kodu- ja kontoritingimusi silmas pidades. sRGB puhul on värvikomponentide arvväärtused vahemikus 0–1. Kui on vaja väärtusi vahemikus 0–255, siis võib sRGB komponente korrutada 255-ga ja ümardada lähima täisarvuni. sRGB teeb mittelineaarse teisenduse primaarvärvide (punane, roheline ja sinine) intensiivsusele.
Kasutus.
sRGB värvimudelit kasutatakse kuvarites, printerites ja veebis. OpenGL ja Direct3D rakendusliidesed toetavad sRGB-d.
Toledo kirjastus

Toledo kirjastus OÜ on 2013. aastast Tartus tegutsev väikekirjastus, mis eestindab ja kirjastab peamiselt hispaaniakeelset väärtkirjandust. 
Kirjastus on saanud nime Hispaania kunagise pealinna järgi, kus juba XII sajandil olevat tegutsenud Toledo tõlkijate kool ("Escuela de Traductores de Toledo"")," austusest tõlkekunsti ja hispaaniakeelse kultuuriruumi vastu.
Peale Hispaania ja Ladina-Ameerika autorite on Toledo kirjastus kirjastanud ka Soome, Leedu, Itaalia ja Austria kirjanike teoseid.
Planeedi atmosfäär

Planeedi atmosfäär on planeeti ümbritsev gaasikiht, mis püsib planeedi ümber raskusjõu mõjul.
Türi kalmistu

Türi kalmistu all võidakse silmas pidada ühte järgmistest kalmistutest:
Inimesi on maetud ka Türi kirikuaeda.
Meeli

Meeli on eestipärane naisenimi.
Nime pakkus välja Mats Tõnisson.
Eestis oli 2018. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Meeli 567 naisel. Meeli oli populaarsuselt 281. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Meeli vanuserühmas 55–59, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,95 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 9,39. Meeli oli keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus oli 55). 
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Meeli 539 naisel. Meeli oli populaarsuselt 308. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Meeli vanuserühmas 80–84, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,6 ning Hiiu maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,2. Meeli oli keskmiselt 58 aasta vanune (mediaanvanus oli 59).
ISO 4217

ISO 4217 on Rahvusvahelise Standardiorganisatsiooni avaldatud standard, mis esitab valuutakoode.
Standardit kasutatakse äris ja panganduses üle kogu maailma. Standardi koode kasutatakse ka lennupiletitel ja rahvusvahelistel rongipiletitel hinna ühetähenduslikuks märkimiseks.
Koodi kaks esimest tähte on riigi kahetäheline maakood ISO 3166 standardi järgi. Kolmas täht on tavaliselt valuuta nimetuse esitäht.
A. H. Tammsaare tänav

A. H. Tammsaare tänav on või oli tänav mitmes Eesti asulas.
Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget

Allmänna Svenska Elektriska Aktiebolaget (lühend ASEA) oli Rootsi tööstusettevõte, mis tootis elektrotehnikatooteid, masinaid, tramme, elektrivedureid. 
Ettevõte moodustati 1883.
Ettevõttel oli tütarettevõte Venemaa keisririigis, mis eksisteeris 1917. aasta oktoobrirevolutsioonini.
1988 ühines ASEA Šveitsi ettevõttega Brown, Boveri &amp; Cie ja moodustati uus ettevõte ABB (ASEA-Brown Boveri).
Läti filosoofia

Läti filosoofia on filosoofia, mis on loodud või viljeldud Lätis ja/või lätlaste poolt. Läti filosoofiaks võib pidada ka filosoofiat, mis on loodud lähtuvalt läti keele ja kultuuri iseärasustest ning sisaldab globaalse filosoofiamaastiku ja muude rahvaste filosoofiate kõrval spetsiifilist lätilikku komponenti või maailmavaadet.
Kuna Eestis loodi esimene kõrgkool pikka aega enne Lätit, kujunes ka Läti filosoofiatraditsioon algselt välja just Tartu Ülikoolis õppinud ja töötanud filosoofide tööna.
Läti esimeseks erialase haridusega filosoofiks peetakse Jēkabs Osist (1860–1919), kes õppis 1877–1882 Tartu Ülikoolis teoloogiat ja filosoofiat Gustav Teichmülleri juures ning töötas Tartus filosoofia eradotsendina 1888–1889 ja professorina 1889–1918. Teichmülleri mõjutusel arendas Osis välja kriitilise personalismi teooria. Osise tuntumate tööde seas on magistriväitekiri "Uurimusi substantsi mõistest Leibnizi filosoofias" ja doktoriväitekiri "Personalism ja projektivism Lotze filosoofias" (1896).
Läti meditsiinifilosoofiale pani aluse Martin Sihle (ka Mārtiņš Zīle, 1863–1945), kes õppis samuti Tartu Ülikoolis ning oli 1926–1927 Läti Ülikooli rektor. Theodors Celms (1893–1989) rajas Läti fenomenoloogiakoolkonna, saavutades Euroopas tuntuse monograafiaga "Der Phänomenologische Idealismus Husserls" ning olles pärast Teist maailmasõda tuntuim välisläti filosoof.
Tänapäeval on filosoofilise uurimistöö Lätis koondunud eelkõige Läti Ülikooli filosoofia ja sotsioloogia instituuti, mida 2016. aasta alguse seisuga juhtis Maija Kūle. Lätis tegutseb ka Teadusajaloo ja Teadusfilosoofia Balti Assotsiatsiooni kohalik haruorganisatsioon.
Katabaatiline tuul

Katabaatiline tuul on puhanguline külm tuul, mis puhub aeg-ajalt mägedest piki nõlva alla tasandiku poole. See võib juhtuda talvel, kui külm õhk kuhjub kõrgplatoole või kõrgel asuvasse suletud nõkku. Soodsatel ilmatingimustel tungib osa sellest külmast õhust takistustest üle ja tuhiseb raskusjõu möjul mäest alla tasandikule.
Katabaatiliste tuulte kiirus võib olla väga suur – Antarktisel McMurdo kuivates orgudes ületab see 320 kilomeetrit tunnis.
Katabaatiliseks tuuleks nimetatakse ka tugevat külma laskuvat õhuvoolu rünksajupilvedes.
Kõik mööda nõlva alla laskuvad tuuled ei ole katabaatilised. Näiteks fööni või chinooki laskuv õhk tõuseb mööda tuulepealset nõlva üles ja kaotab niiskust, seejärel laskub õhk mööda tuulealust nõlva alla ning muutub soojemaks ja kuivemaks adiabaatilise protsessi käigus.
3. järgu kapten

3. järgu kapten (vene keeles "капитан 3-го ранга") on Venemaa mereväe auaste, millele Venemaa jala- ja õhuväes vastab major. 
3. järgu kaptenist kõrgem auaste on 2. järgu kapten. See on mereväe vanemohvitseride madalaim auaste.
Tähe tänav (Narva)

Tähe tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänav algab 2. Jõesuu tänavalt, ristub Päikese ja lõpeb Puškini tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 308 m.
Arthur Jürvetson

Arthur Jürvetson (eesnimi ka Artur; 15. märts 1908 Enge vald, Pärnu-Jaagupi kihelkond – 29. aprill 1976 Montréal, Québec, Kanada) oli eesti arhitekt. 
Jürvetson lõpetas 1927. aastal Pärnu Ühisgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1927–1933 Viini Tehnikaülikoolis ja lõpetas selle arhitektina. 1937. aastast oli ta Eesti Arhitektide Ühingu ja Insenerikoja liige.
Looming.
Raamatuid.
Ta on illustreerinud ja kujundanud umbes 25 raamatut.
Isiklikku.
Arthur Jürvetsoni äi oli kunstnik ja kunstipedagoog Voldemar Päts. 
Tema poeg oli insener Tõnu Jürvetson ning tolle poeg on riskikapitalist Steve Jürvetson.
Bad Tölz

Bad Tölz on linn Saksamaal Baieri liidumaal, Bad Tölz-Wolfratshauseni kreisi keskus.
Linnas elab 17 815 inimest (2010).
Linn on jaotatud viieks linnaosaks (saksa keeles "Ortsteil").
Kolmanda Riigi ajal tegutses linnas aastast 1937 nooremohvitseride (junkrute) kool. Kolmanda Reichi ajal oli linnas ka Dachau koonduslaagri üks osasid.
Deutsche Film AG

Deutsche Film AG (lühend DEFA) oli Saksa Demokraatliku Vabariigi juhtiv filmistuudio. Ettevõte asus Potsdamis. DEFAs toodeti mängu- ja propagandafilme. Kokku toodeti 700 mängu- ja 160 animafilmi.
Filmistuudio DEFA tegutses aastatel 1946–1992.
DEFAs toodetud Jurek Beckeri 1974. aasta film "Valetaja Jakob" (originaalpealkirjaga "Jakob der Lügner") oli nomineeritud Oscarile parima võõrkeelse filmi kategoorias.
Suvainiškis

Suvainiškis (vene keeles vanasti Сувѣки, Сувейнишки) on alev Leedus Rokiškise rajoonis Pandėlysi vallas. Alev asub Läti piiri ääres Nereta kaldal.
Alevis on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1863 valminud katoliku kirik.
Esimene kirik rajati Suvainiškisesse aastal 1782, kuni aastani 1832 tegutses selle juures ka klooster. XX sajandi alguses kandis asula ka nimesid Suveiniškis või Suvainiškiai. Esimese maailmasõja ajal ühendas seda Skapiškisega raudtee.
Andranik Margarjan

Andranik Margarjan (armeenia keeles Անդրանիկ Մարգարյան; 12. juuni 1951 Jerevan – 25. märts 2007 Jerevan) oli Armeenia poliitik. Ta oli 12. maist 2000 kuni surmani Armeenia peaminister.
Ta lõpetas aastal 1972 Jerevani Polütehnilise Instituudi küberneetikateaduskonna arvutiinsenerina.
Ta töötas aastatel 1972–1974 vaneminseneri ja teadustöötajana Üleliidulise Gaasitööstuse Teadusliku Uurimise Instituudi Jerevani filiaalis. Ta oli aastast 1968 põrandaaluse Armeenia Rahvusliku Ühtsuse Partei liige; aastatel 1974–1976 kandis ta Armeenia Rahvusliku Ühtsuse Partei ideede levitamise tõttu vanglakaristust. Aastatel 1977–1978 oli ta Armeenia Energeetika Teadusliku Uurimise Instituudi peainsener, aastatel 1978–1979 oli ta Jerevani Elektrotehnika Tehase arvusmasinate osakonna juhataja, aastatel 1979–1990 oli ta Armeenia Kaubandusministeeriumi arvutuskeskuse elektroonika osakonna juhataja.
Aastast 1992 oli ta Armeenia Vabariikliku Partei liige. Ta oli aastast 1995 Rahvuskogu liige. 12. maist 2000 kuni surmani 25. märtsil 2007 oli ta Armeenia peaminister.
Andranik Margarjan suri 25. märtsil 2007 Jerevanis südameinfarkti tagajärjel. Ta on maetud Jerevanis Komitasi panteoni.
Isiklikku.
Andranik Margarjan oli abielus, tal on kaks tütart ja üks poeg; poeg Taron Margarjan on 2011. aastast Jerevani linnapea.
Panemunise mõis

Panemunise mõis (leedu keeles "Panemunio dvaras") on endine mõis Leedus Rokiškise rajoonis Pandėlysi vallas Panemunises.
Mõisa varasemad omanikud olid Astikased, Giedraitised, Ozemblowskid, Koscialkowskid, Moriconid. Aastal 1598 kuulus mõis Massalskite perele. XIX sajandil läks mõis Komarite suguvõsale, kes mõisakompleksi ka välja ehitas. Aastal 1924 läks mõis Osvald Lauciskise valdusse; tema pärijatele tagastati mõisakompleks aastal 1993.
Peahoone koosneb kolmest paralleelselt asuvast korpusest. Hoone on valmistatud tellistest, samas kui suurem osa mõisakompleksi hoonetest on maakividest. Hoone interjöör oli luksuslik – seal asusid mitmed luksuslikud salongid ja uusgooti stiilis raamatukogu. Serviisid olid seal jaapani portselanist või söövitatud kristallist, pronksist ja hõbedast.
Peahoone läheduses asuvad veel aastal 1851 valminud sepikoda, aastal 1854 valminud tall-tõllakuur (kasutusel ka lehmalaudana) ja teenijatemaja. Kompleksis on säilinud ait, jääkelder, ladu, laut, teine sepikoda, kaks torni. Veidi maad eemal asuvad viinavabrik ja selle ladu.
Salose mõis

Salose mõis (leedu keeles "Salų dvaras") on endine mõis Leedus Rokiškise rajoonis Kamajai vallas Saloses. Mõisakompleks asub Dviragise järve saarel.
Mõisa on esimest korda mainitud XVI sajandil, mil selle omanikeks olid Radziwillid (Nesviži suguvõsaliinist). Nemad kasutasid mõisa jahilossina (peahoone oli tellistest vundamendil asunud puidust hoone). Hiljem oli see Morikoniste (aastast 1554), Sieniauskiste ja taas Radziwillide valduses. Aastail 1589–1631 oli mõisa omanikuks Motiejus Konopackis, seejärel aga Radziwillid. Omanike seas olid veel Kaminskid, Petkevičiused, Jablonskid, Kušelevičiused, kellelt aastal 1762 said mõisa Moriconid. See suguvõsa rajaski XVIII sajandil Salose mõisa hoonetekompleksi. Hiljem (aastal 1855) läks mõis Tiesenhausenite valdusse. Tiesenhausenid tegid sellest kultuurikeskuse – seal toimusid uhked banketid ja tegutses suveteater. Viimaseks omanikuks (aastast 1924) oli A. Čeičus (toona oli mõisa pindalaks 94 hektarit).
Mõisa peahoone projekteeris Pietro de Rossi. XX sajandil on seal tegutsenud muusikakool, tütarlaste majapidamiskool, põllumajanduskool. Aastal 1977 restaureeriti hoone koos ülejäänud mõisakompleksiga, ühtlasi sai hoonest arhitektuurimälestis. Aastast 2003 asub seal Salose põhikool.
Peahoone läheduses asuvad veel sepikoda, kaks teenijatemaja, ait-jääkelder, ladu, laut, vahimajake ja saun. Veidi maad eemal on samuti mõisakompleksi kuuluvad Salose kirik ja selle kellatorn.
Saloses olevat kabel asunud juba aastal 1775. Kabeli, millest sai hiljem kirik, lasi krahv Moriconi rajada aastal 1781. Praegune uusgooti stiilis kirikuhoone valmis aastail 1887–1888 arhitekt Georg Werneri projekti järgi.
Mõisa park on üks vanemaid parke Leedus. Selle rajasid Salosesse Radziwillid, seal asus ka loomaaed. Hiljem rajati sinna puuviljaaed ja metsapark muudeti korrapärase põhiplaaniga pargiks. Pargis kasvab 1,9-meetrise läbimõõduga pappel, seal on ka teisi 150–200 aastat vanu papleid.
Ira Losco

Ira Losco (sündinud 31. juulil 1981 Sliemas) on Malta laulja.
Ta esindas Maltat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis lauluga "Walk on Water". Algul pidi ta esinema lauluga "Chameleon", kuid pärast vahetati see välja. Eurovisiooni lauluvõistluse finaalis sai ta 153 punktiga 12. koha.
Ta on esindanud Maltat varemgi. 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Tallinnas sai ta lauluga "7th Wonder" teise koha.
Volkan Bozkır

Volkan Bozkır (sündinud 22. novembril 1950 Ankaras) on Türgi diplomaat ja poliitik. Ta oli 24. novembrist 2015 kuni 24. maini 2016 Türgi Euroopa Liidu asjade minister.
Alates 15. septembrist 2020 14. septembrini 2021 oli ta 75. ÜRO peaassamblee president.
Ta sündis aastal 1950 Ankaras. Ta on lõpetanud Ankara ülikooli õigusteaduskonna.
Barei

Bárbara Reyzábal González-Aller (esinejanimega Barei; sündinud 29. märtsil 1982 Madridis) on Hispaania laulja ja laulukirjutaja.
Ta esindas Hispaaniat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Say Yay!", mis sai 77 punktiga 22. koha.
Ta on avaldanud kaks stuudioalbumit.
Anabaatiline tuul

Anabaatiline tuul (kreeka keeles "anabainō" — tõusen) on orutuul ehk tuul, mis puhub mägedes piki oru, künka või mäe nõlva ülespoole mäetipu suunas. Anabaatiline tuul võib ka tõusta tihedama õhukihi peale.
Anabaatiline tuul tekib sellepärast, et päikesepoolsed nõlvad soojenevad kiiremini kui varjus asuvad nõlvad ja mäejalamid. Soe õhk tõuseb piki nõlva ülespoole ja tekib tuul.
Kamajai

Kamajai (vene keeles vanasti Комай, Комае) on alev Leedus Rokiškise rajoonis, Kamajai valla halduskeskus. Alev asub Jara-Šetekšna jõe kaldal.
Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1909 valminud katoliku kirik ja XX sajandi alguses rajatud tulpkabel, alev ise on urbanistlik mälestis. Kamajai keskväljakul on Antanas Strazdase kuju (püstitatud aastal 1933, autor Antanas Aleksandravičius).
Alevi nime kohta on mitu hüpoteesi. Ühe kohaselt on tegemist hüdronüümiga, teise kohaselt pärinesid Kamajai esimesed asukad Valgevene aladelt Kamaist. Kolmanda versiooni kohaselt on asula nime saanud aramea keelest, kus "kamai" tähendab esimest; selle kohaselt panid asulale nime esimesed sinna elama asunud juudid.
Ajalugu.
Alevi lähistel asub I aastatuhandel eKr rajatud Rudžiai linnamägi. Aastal 1541 mainitakse esimest korda Kamajai mõisa (alguse sai see Svėdasai mõisa Urbaniškise karjamõisana). Küla tekkis mõisa juurde XVI sajandi teisel poolel. Aastast 1594 oli asula Tiesenhausenite valduses.
Aastal 1635 rajati sinna esimene kirik. See põles aastal 1737 maha, aga juba samal aastal ehitati selle asemele uus. Aastal 1774 hakkas selle juures tegutsema kihelkonnakool. Aastal 1863 hõivasid Kamajai mõneks ajaks ülestõusnute väed.
Aastal 1905 rajati Kamajaisse praegune kirik. Asula põles aastail 1913 ja 1915. Kannatada sai see ka Teise maailmasõja ajal, mil kiriku torn lasti õhku. Pärast sõda oli Kamajai kohaliku kolhoosi keskasula, asula ümbruses tegutsesid Leedu metsavennad. Tänapäeval on see kohaliku põllumajandusühistu keskasulaks.
Vihma tänav

Vihma tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänav algab 2. Jõesuu tänavalt, ristub Päikese ja lõpeb Puškini tänavaga ristudes. See kulgeb Tähe tänavast põhja pool, sellega paralleelselt. Tänava pikkus on 330 m.
2. Jõesuu tänav

2. Jõesuu tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänav algab Pilve tänavalt, ristub Pikse, Vihma ja Tähe tänavaga ning lõpeb Jõesuu tänavaga ristudes. Tänava pikkus on 595 m.
Amir Haddad

Laurent Amir Khlifa Khedider Haddad (esinejanimega Amir Haddad või Amir; sündinud 20. juunil 1984 Pariisis) on Iisraeli-Prantsuse laulja ja laulukirjutaja.
2006. aastal võttis ta osa Iisraeli lauluvõistlusest "Kokhav Nolad". 2011. aastal oli ta Prantsusmaa lauluvõistluse "The Voice: la plus belle voix" üks finaliste.
Ta esindas Prantsusmaad 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "J'ai cherché", mis sai 257 punktiga kuuenda koha.
Jamie-Lee Kriewitz

Jamie-Lee Kriewitz (esinejanimega Jamie-Lee; sündinud 12. märtsil 1998 Bennigsenis) on Saksamaa laulja ja loomaõiguslane.
Ta saavutas tuntuse talendisaate "The Voice of Germany" viienda hooaja võitjana.
Ta esindas Saksamaad 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Ghost". Finaalis jäi ta 11 punktiga viimasele kohale.
Tema seni ainuke stuudioalbum "Berlin" ilmus 2016. aasta aprillis.
Emma McClarkin

Emma McClarkin (sündinud 9. oktoobril 1978 Stroudis Gloucestershire'i krahvkonnas) on Suurbritannia Konservatiivse Partei euroskeptitsistlik poliitik. 
Ta oli 2009–2019 Euroopa Parlamendi liige.
Ta sündis aastal 1978 Stroudis Gloucestershire'i krahvkonnas. Stroudis kasvas ta üles ja ta lõpetas seal tütarlaste gümnaasiumi (Stroud Girls High School). Seejärel lõpetas ta Bournemouthi ülikooli õigusteadlasena.
Ta on töötanud advokaadibüroos ja ragbiunioonis. Kuna ta oli väga varasest noorusest olnud konservatiivse partei liige, asus ta parteitööle. Ta oli Konservatiivse Partei East Midlandsi piirkonna pressisekretär ja Euroopa Parlamendi liikme, Suurbritannia Iseseisvuspartei liikme Roger Helmeri nõunik. Aastal 2009 valiti ta Konservatiivse Partei esindajana Euroopa Parlamendi liikmeks, ta oli toona noorim Suurbritanniast valitud europarlamendi liige. Euroopa Parlamenti valiti ta ka aastal 2014.
Beebibuumerid

Beebibuumerid on Lääne-Euroopa ja Põhja-Ameerika põlvkond, kes sündis aastatel 1946–1964 teise maailmasõja järgse beebibuumi ajal. Kuid täpsete aastate määramine on keeruline isegi kindlal etteantud territooriumil. Sellele vaatamata on üritatud paika panna beebibuumerite üldisi kultuurilisi sarnasusi ja nende põlvkonna ajaloolist tähtsust. Eestis beebibuumi sellel ajal märgatavalt ei toimunud ja sündimus püsis madalal.
Aastatel 1946–1964 sündis 76 miljonit ameeriklast. 2004. aastal kuulus Briti beebibuumeritele 80% Ühendkuningriigi varadest, nad ostsid 80% luksusautodest, 80% kruiisidest ja 50% nahahooldustoodetest.
Lääne-Euroopas ja Põhja-Ameerikas on beebibuumereid seostatud privilegeerituse ja parema lähtepositsiooniga ühiskonnas, kuna nad kasvasid üles majanduskasvu ajal, mida soodustasid sõjajärgsed riiklikud toetused elamispinnale ja haridusele. Põlvkonnana on beebibuumerid jõukamad, aktiivsemad ja füüsiliselt paremas vormis kui ükski neile eelnenud põlvkond. Väidetavalt olid nad esimene põlvkond, kes eeldas, et maailm muutub aja jooksul paremaks. Samuti jõudis palgakasv nende põlvkonna ajal tippu, mis võimaldas nautida rikkalikku toitu, riietust ja pensioniskeeme. Samas on beebibuumereid kritiseeritud seoses tarbimiskultuuri järsu kasvuga.
Beebibuumerid on kaldunud pidama enda põlvkonda eriliseks, väga erinevaks eelnenud ja järgnenud põlvkondadest. 1960.–1970. aastatel jõudis suhteliselt suur hulk noori hilisteismeikka, mistõttu nende ümber kujunes spetsiifiline retoorika ning Lääne ühiskonnas toimusid noorte arvukuse tõttu suured muutused. See mõjutas beebibuumerite enesepilti ning kujundas kalduvuse tõlgendada maailma põlvkondade kaupa, mis oli sellal suhteliselt uus nähtus. Beebibuumi on nimetatud "šokilaineks". Kalduvust süvendas nende staatus esimese põlvkonnana, mida turunduses algusest peale analüüsiti ja käsitleti eraldi sihtrühmana.
Paljud turundusasjatundjad ja meediakommentaatorid on üritanud beebibuumerite liigitamiseks välja pakkuda oma epiteete või alaliike, näiteks "kuldsed buumerid", "alfabuumerid" ja "zuumerid".
Mõned kommentaatorid nimetavad beebibuumeriteks vaid 1946.–1953. aastal sündinuid, kes olid piisavalt vanad, et võidelda Vietnami sõjas või käia Woodstocki festivalil ja nende majanduslikud võimalused olid paremad, või nimetatakse neid "leading-edge boomers"; hiljem sündinuid (1954–1964) nimetatakse sel juhul Joneside põlvkonnaks (Generation Jones).
Kaisa Selde

Kaisa Selde (sündinud 8. jaanuaril 1987) on eesti näitleja ja treener. 
2005. aastal lõpetas ta Tallinna Reaalkooli, aastatel 2008–2009 õppis Barcelona Teatriinstituudis füüsilise teatri erialal ning aastal 2011 lõpetas Turu Kunstiakadeemia nukukunsti erialal. 
Alates 2011. aastast töötab näitlejana NUKUs. 
Aastast 2021 tegutseb ta ka personaaltreenerina spordiklubis Reval Sport.
Isiklikku.
Kaisa Selde oli mitu aastat suhtes NUKU teatri näitleja Mart Müüriseppaga.
Tšatša (brändi)

Tšatša (gruusia keeles: ჭაჭა [tʃ'ɑtʃ'ɑ]) on gruusia brändi, mida valmistatakse enamasti viinamarjapressimise jääkidest (seemned, kestad). Eurooplastele on selle joogi tavapärasem nimetus itaalia "grappa". Toorainena kasutatakse ka tooreid või metsikuid viinamarju, viigimarju, mandariine, apelsine või mooruspuuvilju. Destilleeritakse kaks korda, harvem ka üks kord.
Algselt oli tšatša ainult kodustes tingimustes valmistatud kange jook ehk puskar, kuid tänapäeval valmistatakse seda ka tööstuslikult viinavabrikutes. Üks kuulsamaid tšatšasid on Binekhi Estragon, mis pälvis 2007. aastal Mundus Vini hõbemedali.
Grusiinid väidavad, et tšatšal on raviomadused ja soovitatavad seda paljude haiguste, sealhulgas kõrvaummistuste ja seedehäirete korral. Samuti arvatakse, et see aitab kõhuvalu korral, kui määrida välispidiselt. Üldiselt kasutatakse tšatšat ikkagi seespidiselt.
Selle alkohoolse joogi kangus on tavaliselt 45–50%, harvem ka 60%. Juuakse napsina puhtalt, kuid ka segatuna kokteilides puuviljade ja jääga. Mõnes piirkonnas tarvitatakse aperitiivina. Kuulsate gruusia toostide juurde kuulub kindlasti ka tšatša. Gruusia külalislahkus on legendaarne: tooste külaliste auks lausutakse väsimatult ning iga toosti peale juuakse. Sealjuures ei tohi unustada tšatša kangust, doseerida tuleb mõistlikult.
Numan Kurtulmuş

 
Numan Kurtulmuş (sündinud 23. märtsil 1959 Ünyes Ordu provintsis) on Türgi poliitik ja majandusteadlane. Ta oli 29. augustist 2014 kuni 19. juulini 2017 Türgi asepeaminister.
Ta sündis 1959. aastal Ünyes Ordu provintsis Türgis. Ta on lõpetanud Istanbuli ülikooli juures oleva ärijuhtimise kooli, saades sealt nii bakalaureuse kui ka magistrikraadi. Ta on täiendanud ennast Cornelli ülikooli juures New Yorgis. PhD majandusteaduse alal (1992). 1994. aastal oli ta Istanbuli ülikooli majandusteaduskonna dotsent, 2004. aastast majandusteaduse professor.
1998. aastast kuulus ta islamistliku Fazilet Partisi ridadesse. Seejärel (26. oktoobrist 2008) oli ta islamistliku Saadet Partisi ridades. Aastatel 2010–2012 kuulus ta religioosse-konservatiivsesse erakonda Halkın Sesi Partisi. 2012. aastast on ta Õigluse ja Arengu Partei liige.
29. augustist 2014 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi asepeaminister (nii Ahmet Davutoğlu esimeses, Ahmet Davutoğlu teises kui ka Ahmet Davutoğlu kolmandas valitsuses).
Isiklikku.
Numan Kurtulmuş on abielus, paaril on kolm last.
Gorazd (Pavlík)

Gorazd (ka "Gorazd II"; kodanikunimega Matěj Pavlík; 26. mai 1879 Hrubá Vrbka – 4. september 1942 Praha) oli õigeusu vaimulik (piiskop), Tšehhia ja Slovakkia Õigeusu Kiriku (mis toona allus Serbia Õigeusu Kirikule) esimene eestseisja. 
Ta vahistati pärast Reinhard Heydrichi tapmist ja hukati. Ta kanoniseeriti aastal 1987 Tšehhia ja Slovakkia Õigeusu Kiriku, aga samuti Serbia Õigeusu Kiriku poolt pühakuks.
Matěj Pavlík sündis aastal 1879 Hrubá Vrbkas, Moraavias, toonases Austria-Ungaris (praeguse haldusjaotuse järgi Hodoníni ringkonnas Lõuna-Morava maakonnas) katoliiklikus perekonnas.
Ta lõpetas aastal 1898 kiitusega Kroměříži (asub praeguse haldusjaotuse järgi Kroměříži ringkonnas Zlíni maakonnas) saksa gümnaasiumi. Aastal 1902 lõpetas Palacký Ülikooli Olomoucis usuteaduskonna, seejuures õppis ta iseseisvalt kirikuslaavi keelt. Aastal 1900 külastas ta Kiievit, et tutvuda õigeusu kiriku jumalateenistusega.
5. juunil 1902 võttis ta vastu vaimulikuseisuse sakramendi Olomouci peapiiskopi Theodor Kohni käest ning tast sai katoliku preester. Pärast preestriks pühitsemist oli ta preester Karlovices (praeguse haldusjaotuse järgi Bruntáli ringkonnas Morava-Sileesia maakonnas) ja Brumovices (praeguse haldusjaotuse järgi Opava ringkonnas Morava-Sileesia maakonnas).
Ladoga

 
Ladoga (vene keeles Ладога, soome keeles Latukka; vanadel kaartidel "Novaja Ladoga" (vene keeles Ладога Новая)) on küla Leningradi oblastis Tosno rajoonis.
Küla on esimest korda mainitud 1834. aastal ja siis oli seal 26 talu. 1885 oli külas 26 talu.
Külas elab 69 inimest (2010).
Robert Abadžjan

Robert Alekshander Abadžjan (Ռոբերտ Ալեքսանդրի Աբաջյան; 16. november 1996 – 2. aprill 2016) oli Mägi-Karabahhi Vabariigi sõjaväelane, nooremseersant. Ta sai postuumselt Artshahhi kangelase aunimetuse. 
2016. aasta Armeenia-Aserbaidžaani kokkupõrgete käigus võitles ta ööl vastu 2. aprilli mitu tundi Aserbaidžaani relvajõudude eriüksustega kontrolljoone kirdelõigul. Kui ta ei suutnud enam vastu panna, teeskles ta allaandmist ning laskis lähenevad Aserbaidžaani sõdurid ja iseennast käsigranaadiga õhku.
8. mail 2016 autasustati teda postuumselt Kuldkotka ordeniga ja ta sai Artshahhi kangelase aunimetuse.
Evelyn Kaldoja

Evelyn Kaldoja (sündinud 5. juuli 1980, Tartu) on eesti ajakirjanik.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli politoloogia erialal 2003. aastal. Magistrikraadi politoloogia alal sai ta samas 2010. aastal.
Evelyn Kaldoja töötab alates 2004. aastast Postimehe toimetuses, välisuudiste toimetuse juhataja on ta 2007. aastast.
Rahuliku päikese aasta

"Rahuliku päikese aasta" on 1984. aastal Poola, Ameerika Ühendriikide ja Saksamaa Liitvabariigi koostöös valminud mängufilm.
Sisu.
On aasta 1946. Neljakümneaastane Emilia elab koos oma haige emaga Poola väikelinnas, mis asub endisel Saksamaa alal. Ümberringi valitseb kaos, viletsus ja nälg. Emilia naabriks on sakslannast prostituut Stella. Linna saabub Ameerika sõjaväekomisjon – otsima hukkunud liitlasvägede lendurite haudu. Komisjoni koosseisu kuuluv Norman armub Emiliasse ja tahab teda Ameerikasse kaasa viia. Legaalselt ei ole see aga võimalik ja Emilia otsustab koos emaga salaja üle piiri minna. Emilia ema aga teab, et ta ei peaks rasket reisi vastu. Ta rikub teadlikult oma niigi halva tervise ja sureb. Emilia võtab ema asemel piiriületusele kaasa Stella. Kuid üleviija väidab, et makstud on ainult ühe inimese eest. Emilia loobub oma kohast Stella kasuks. Mööduvad aastad, vanadekodu asukana saab Emilia teate pärandusest Ameerikast. Emilia otsustab lõpuks ometi Ameerikasse sõita, kuid on selleks liiga nõrk ja vilets. Filmi lõpetab visioonlik stseen, milles Emilia ja Norman tantsivad oma täitumata armastuse päikeselist tantsu.
Liustikutuul

Liustikutuul on tuul, mis puhub mägiliustike ja mandrijää kohal piki liustiku nõlva ülevalt alla. See tuul on tunduvalt püsivam kui katabaatiline tuul.
See tuul tekib selletõttu, et liustiku kohal olev õhk on jahe ja raske ning raskusjõu mõjul ta hakkab ümbritsevate alade poole liikuma.
Illuminatsioon (film)

"Illuminatsioon" on 1973. aastal valminud Poola mängufilm.
Sisu.
Filmi proloogis selgitab poola filosoof ja kunstiajaloolane Władysław Tatarkiewicz sõna "illuminatsioon" filosoofilist ja religioosset tähendust. Illuminatsioon on selles kontekstis Jumala jagatud vaimuvalgus kui kogemise vältimatu tingimus.
Filmi peategelane on Franciszek Retman, kes saabub ühest väikelinnast Varssavi ülikooli füüsikat õppima. Franciszek püüab otsida tõde nii elust kui ka teadusest, kuid ta sattub pidevalt piirangutele ja takistustele, ta ei suuda leida vastuseid teda piinavatele küsimustele. Franciszeki suhe endast vanema naisega lõpeb kiiresti, tema sõber hukkub mägedes, tuttav matemaatik sureb ajuoperatsioonil. Franciszek peab ajutiselt ülikooliõpingud katkestama, et teenida ülalpidamist oma perekonnale. Ta töötab tehases ja haiglas, kus osaleb uneuuringutel. Eluraskused viivad ta vahepeal isegi kloostrisse, kuid sealtki ei leia ta lõplikku tõde. Ta pöördub tagasi perekonna juurde ja kaitseb väitekirja. Kuid teadlaskarjääri algul annab tunda haige süda.
Saksi-Lauenburgi palee

Saksi-Lauenburgi palee (tuntud ka kui Saksi-Lauenburgi (Rosenbergi) palee; tšehhi keeles Sasko-Lauenburský palác või Palác Sasko-lauenburský (Rožmberský)) on algul gooti, hiljem renessanss- ja barokkstiilis ehitatud maja number 63/9 Tšehhi pealinna Praha Hradčany linnaosa Hradčanské väljakul.
Selles majas elas 1372. aastast kuni surmani 1399. aastal saksa arhitekt, ehitaja, puunikerdaja ja skulptor Peter Parler, kes oli Euroopa gooti arhitektuuri silmapaistev mõjutaja ning paljude uute kujunduselementide ja ehituspõhimõtete kavandaja. Ta võttis muu hulgas osa Praha Svatý Víti ehk Püha Viituse katedraali ning Karli silla projekteerimis- ja ehitustöödest.
Maja number 63/9 ja selle kõrval oleva Rosenbergi maja number 62/10 fassaadid ehitati rekonstrueerimise käigus visuaalselt ühtseks, millest tuleneb nimi Saksi-Lauenburgi (Rosenbergi) palee. Selle nimega on ehitis registreeritud riiklikuks kultuurimälestiseks number 151664 ja see kuulub muinsuskaitse alla alates 3. maist 1958. Ehitise praegune välimus pärineb aastatest 1726–1727. Väidetavalt on säilinud palee hoov ja grafitid ning kabeli fresko aastast 1755.
Rein Jürgenson

Rein Jürgenson (sündinud 28. juunil 1936 Pärnus) on eesti informaatikateadlane.
Haridus.
Ta omandas põhihariduse Wismaris (Saksamaal) ja Pärnus 1944–1950, õppis Pärnu I ja II Lydia Koidula nim Keskkoolis 1950–1955; lõpetas Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatika-loodusteaduskonna matemaatika eriala 1955–1960; oli ENSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi teoreetilise füüsika sektori aspirant 1960–1963. 1964. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikateaduste kandidaadi väitekirja.
Täiendusõpe: Leningradi Riiklik Ülikool 1968; Moskva Riiklik Ülikool 1973; Tampere Ülikool, Helsingi Ülikool 1979; Darmstadti Tehnikaülikool 1994; Jyväskylä Ülikool 1996.
Töökäik.
Alates 1969. aastast TTÜs:
Teadustöö.
Teadustöö põhisuunad.
Tartu perioodil diferentsiaalvõrrandite ligikaudse lahendamise meetodid ning TTÜ perioodil programmeerimistehnoloogiad, objektorienteeritud programmeerimine ning selle rakendamine tarkvaramoodulite kvaliteedi, töökindluse ja abstraktsiooniastme tõstmisel. Tema juhendamisel on kaitstud üks doktoritöö ning arvukalt diplomi- ja magistritöid.
Avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni, 32 õpikut ja õppevahendit; viimastest on tuntumad:
Teaduskorralduslik tegevus.
TTÜ nõukogu liige; TTÜ valitsuse liige; infotehnika/infotehnoloogia teaduskonna nõukogu liige ja esimees; TTÜ arvutuskeskuse nõukogu esimees; A&amp;A toimetuskolleegiumi liige; Eesti Informaatika Seltsi juhatuse liige; ÕT Fondi Ventuur juhatuse liige; TTÜ õppetegevuse arendusprojekti "Diplomiõpe" projektijuht; informatsioonitehnika õppevaldkonna nõukogu liige; Eesti kõrgharidusstrateegia väljatöötamise vabariigi valitsuse asjatundjate komisjoni liige 2004–2006; Eesti kõrgharidusstrateegia rakendusplaani koostamise töörühma liige 2006–2007.
Isiklikku.
Tema isa Reinhold Jürgenson oli matemaatika-füüsikaõpetaja ja haridustegelane, Pärnu poeglastegümnaasiumi inspektor ja direktor, ema Helene Jürgenson õpetaja ja koduperenaine. 
Abikaasa oli matemaatik-programmeerija Urve Jürgenson (sündinud Vitsur). Poeg Sven Jürgenson on diplomaat, tütar Evi Arais on IT-analüütik ning tütar Marina Maran on bioloog ja tõlkija-toimetaja. 
Huvialad on ajalugu ja arhitektuur, nooruses tennis. Avaldanud ajaleheartikleid Pärnu linnakujunduse teemal. Kirjutanud ka viis ajalooraamatut, nende hulgas "Tallinna Tehnikaülikool uue iseseisvusaja muutustes" kahe raamatuna – "Teekond reformikeerisest tänapäevase tehnikaülikoolini" (2011) ja "Uutele rajajoontele" (2015).
Märkenöör

Märkenöör on tööriist, millega saab märgistada sirget joont tasasel ja sirgel pinnal nii horisontaalselt kui ka vertikaalselt. Sellega on lihtsam märgistada kaugemaid vahemaid kui joonlauaga.
Seda vahendit kasutatakse tihti ehitus- ja puusepatöös. Puidu märgistamisel nööriga ei pea pind olema hööveldatud ega sirgete servadega.
Kasutamine.
Märkenöör, nailonist või sarnasest materjalist nöör, kaetud värvipuru, tavaliselt kriidipuruga, tõmmatakse kahe punkti vahele sirgelt pingule. Seejärel tõmmatakse nöör pinnast eemale ja lastakse järsu liigutusega vastu pinda. Pinnale tekib kriidipurust sirge joon.
Märkenööri kasutatakse tavaliselt suhteliselt tasastel pindadel, kuid kui nöör on pingul ja märgistatava lõigu otsad on peaaegu samal tasapinnal, saab nööriga märgistada ka ebatasasemad pinnad. Lõigus, mida tahetakse märgistada, võib esineda auke ja tühimikke.
Kui nöör tõmmatakse liiga pingule, võib see katkeda. Katkemist võib soodustada niiskuse sattumine tööriista.
Nöör on tavaliselt paigaldatud mugavasse korpusse. Märgistada saab mitut värvi kriidipuruga.
Ajalugu.
Märkenööri on kasutatud ehitusel juba iidses Egiptuses.
Durham (Põhja-Carolina)

Durham on linn Ameerika Ühendriikides Põhja-Carolina osariigis, Durhami maakonna halduskeskus.
Durhamis asub Duke'i Ülikool.
Freddie

Gábor Alfréd Fehérvári (esinejanimega Freddie; sündinud 8. aprillil 1990 Győris) on Ungari laulja.
Ta saavutas saate "Rising Star" Ungari versioonis neljanda koha.
Ta esindas Ungarit 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Pioneer", mis saavutas 108 punktiga 19. koha.
Tema vanaisa oli Ungari jalgpallitreener Alfréd Fehérvári (1925–2007).
Nina Kraljić

Nina Kraljić (sündinud 4. aprillil 1992 Lipovljanis) on Horvaatia laulja.
Ta võitis Horvaatia telesaates "The Voice" esikoha.
Ta esindas Horvaatiat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Lighthouse", mis sai 73 punktiga 23. koha.
Tema esimene debüütalbum ilmus 2016. aasta septembris.
Hans Modrow

Hans Modrow (27. jaanuar 1928 Jasenitzis (tänapäeval Jasienica, Poola) – 11. veebruar 2023 Berliin) oli Saksa poliitik ja Saksa DV riigitegelane.
Hans Modrowi isa oli meremees ja ema pagar. Ta lõpetas rahvakooli 1942. aastal ja õppis seejärel 1942–1944 masinalukksepaks. 1945. aasta algul mobiliseeriti ta Volkssturmi. Ta langes Punaarmee kätte vangi ja oli aastatel 1945–1949 Nõukogude Liidus sõjavangis, kus õppis ka antifašistlikus koolis. 1949. aastal vabanes Modrow sõjavangist ja pöördus Saksamaale tagasi. 
Ta töötas lühikest aega masinalukksepana ning astus 1949. aastal Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse, Saksa Vaba Noorsoo Liitu ja Saksa Vabade Ametiühingute Koondisse. 1949–1952 töötas Modrow Saksa Vaba Noorsoo Liidu osakonnajuhatajana ja liidumaa sekretärina Brandenburgis ja Mecklenburgis. 1952–1961 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu liige. 
1953–1961 oli ta Saksa Vaba Noorsoo Liidu Ida-Berliini allorganisatsiooni esimene sekretär ja Saksa Vaba Noorsoo Liidu Kesknõukogu sekretär. Vahepeal õppis ta 1952–1953 Moskvas Komsomoli Kõrgkoolis. 1954–1957 õppis ta kaugõppes SSÜP Keskkomitee juures asuvas Parteikoolis "Karl Marx". 1959–1961 õppis ta kaugõppes Berliinis Majanduskõrgkoolis "Bruno Leuschner". 1958. aastast kuni 1990. aastani oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige. 
1958–1967 oli Hans Modrow Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat. 1967–1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige. 1967–1973 töötas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Berliini allorganisatsiooni agitatsiooni- ja propagandasekretärina. 1973–1989 oli Mordow Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Dresdeni piirkonna esimene sekretär. 
13. novembrist 1989 kuni 12. aprillini 1990 oli Hans Modrow Saksa DV Ministrite Nõukogu esimees (valitsusjuht). 
1989. aasta novembris ja detsembris oli Modrow Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Alates 1989. aasta detsembrist oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei (hiljem Demokraatliku Sotsialismi Partei) aseesimees ja alates 1990. aasta veebruarist Demokraatliku Sotsialismi Partei auesimees. Alates 1990. aasta oktoobrist kuni 1994. aastani oli ta Saksamaa Liidupäeva liige. 1995. aastal algatas Dresdeni Maakohus tema suhtes kriminaalasja seoses valimistulemuste võltsimisega Saksa DV-s. Teda karistati rahatrahvi ja tingimisi vabaduskaotusega.
1999–2004 oli Hans Modrow Euroopa Parlamendi liige.
Panagiótis Pikramménos

Panagiótis Pikramménos (kreeka keeles Παναγιώτης Πικραμμένος; sündinud 26. juulil 1945 Ateenas) on Kreeka poliitik ja jurist ning alates 9. juulist 2019 kuni 25. maini 2023 Kreeka asepeaminister. Ta oli 2012. aastal Kreeka peaminister.
Pikramménos lõpetas 1963. aastal Kreeka Saksa kooli (kreeka keeles Γερμανική Σχολή Αθηνών) ja 1968. aastal Ateena ülikooli õigusteaduskonna. Ta sooritas magistrieksamid avaliku õiguse erialal Pariisi II Ülikoolis (prantsuse keeles Université Paris II Panthéon-Assas). Tal on olnud juriidiline erapraksis Londonis ja Ateenas.
Kuna 2012. aasta Kreeka parlamendivalimistel ei suutnud poliitikud omavahel kokkuleppele jõuda, määras president Károlos Papoúlias Panagiótis Pikramménose 16. mail 2012 ajutise spetsialistidest koosneva valitsuse juhiks. Ta oli Kreeka peaminister 20. juunini 2012, sest 17. juunil 2012 toimusid 2012. aasta Kreeka erakorralised parlamendivalimised ja nende valimiste tulemusel moodustati uus valitsus.
Kalju Vaha

Kalju Vaha (17. juuni 1926 Tartu – 22. juuni 1962 Tallinn) oli eesti näitleja.
Kalju Vaha isa oli äriteenija, ema pangaametnik. Ta õppis aastatel 1937–1940 Tartu 1. Progümnaasiumis ja 1940–1944 Tartu 5. Õhtukeskkoolis, lõpetas 1945. aastal Tallinna 9. Õhtukeskkooli, õppis 1945–1948 Estonia draamaõpperühmas. Kalju Vaha töötas aastatel 1945–1948 ja 1950–1959 näitlejana Estonias (oli ühtlasi lavastaja assistent ja näitejuht, osales ka balletis) ning 1948–1950 Endlas. Kalju Vaha oli tuntud ka estraadinäitlejana. Ta mängis filmis "Andruse õnn".
Isiklikku.
Kalju Vaha oli aastatel 1947–1962 abielus Lia Laatsiga.
Texas Lightning

Texas Lightning on Hamburgist pärit Saksa kvintett, mis esitab popkantrit. See asutati 2000. aastal.
Sinna kuuluvad telesarjakoomikud Olli Dittrich, Markus Schmidt, Uwe Frenzel ja Olli Dittrich ning solist Jane Comerford.
Texas Lightning esindas 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas Saksamaad lauluga "No No Never", mis saavutas 36 punktiga 14. koha.