tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Harilik maikelluke

Harilik maikelluke ehk maikelluke ehk piibeleht ("Convallaria majalis" L.) on mitmeaastane rohttaim liilialiste sugukonnast maikellukese perekonnast.
Maikellukese rahvapäraste nimetuste hulgas on piibeleht, lillikas, karikelled, villvallikas ja lambakeel.
Levila ja kasvukoht.
Maikellukese levila on Aasia ja Põhja-Ameerika parasvööde ning peaaegu kogu Euroopa, sealhulgas Eesti.
Ta kasvab sega-, leht- ja okasmetsades, kadastikes, metsaservadel, jõekallastel, puisniitudel, pärisniitudel, laanemetsades, lodumetsades, vähem loometsades, palumetsades ja salumetsades.
Kirjeldus.
Taime kõrgus on 12–40 cm. Risoom on roomav, nöörjas, harunev, asub tavaliselt 7–8 cm sügavusel. Juurestik on keskmiselt arenenud narmasjuurestik.
Lehti on ühel taimel 2–3, need on juurmised, laielliptilised ja teritunud tipuga. Lehetuped lillakad.
Lõhnavad, valged, kellukjad õied ripuvad hõredas ühekülgses kobaras. Õitseb mais-juunis. Vili on ümar oranžpunane mari, mis sisaldab 2–6 seemet. Marja läbimõõt on tavaliselt 0,7–1,1 cm. Seemned valmivad septembris või oktoobris. Seemned on sinist värvi ja kerajad.
Paljunemine.
Maikelluke paljuneb vegetatiivselt risoomi abil ja ka seemnetega.
Kasutamine.
Harilik maikelluke on levinud ilutaim. Hinnatud just oma varjutaluvuse poolest. Farmaatsiatööstuses on südameravimite tooraineks. 
Et maikellukese lõhn on väga atraktiivne, siis toodetakse selle lõhnaga seepe, lõhnaõlisid, šampoone ja kreeme.
Seemneid söövad paljud loomad. Lehti ja õisi söövad teod. Tolmeldavad putukad saavad õitest nektarit.
Kõik taimeosad on inimesele mürgised, eriti marjad ja seemned. Põhjustab oksendamist, kõhulahtisust, peapööritust, nõrkust ja südame rütmihäireid, sealhulgas pulsi aeglustumist.
1967. aastal valiti harilik maikelluke rahvahääletusel Soome rahvuslilleks.
Helikon

Helikon on suur kaelaskantav vaskpuhkpill, mis kuulub bassirühma.
Pilli nimi tuleb kreekakeelsest sõnast "helix", mis tähendab 'keerdus, koolutatud'.
Salviinialaadsed

Salviinialaadsed ("Salviniales") on sõnajalgtaimede hõimkonda kuuluv selts, kuhu on arvatud kolm sugukonda veetaimi.
Teistest sõnajalgtaimede seltsidest erinevad nad eeskätt selle poolest, et nad on heterospoorsed, s.t nad kasvatavad kahte tüüpi eoseid: mikro- ja makrospoore, mis arenevad kahte tüüpi, vastavalt isas- ja emasgametofüütideks. Gametofüüdid on endospoorsed, teisisõnu nad kasvavad ainult eose kesta sees, ega saa olla suuremad eostest, milles nad kasvavad. Niisugune omadus muudab nad sarnasemaks seemnetaimede kui sõnajalgtaimedega.
Salviinialaadsed ei meenuta väliskujult tüüpilisi sõnajalgtaimi. Nad erinevad suuresti üksteisestki. Kahe sugukonna – asollalised ja salviinialised – liigid on ujulehtedega ja juurdumata, seevastu marsiilealiste sugukonna liigid on juurdunud.
Teada on fossiilne salviinialaadne perekonnast "Hydropteris", kuid tema sugukondlik kuuluvus pole teada ("incertae sedis").
Facebook

 
Facebook on 2004. aasta veebruaris alguse saanud veebipõhine suhtlusvõrgustik, mida omab ja käitab eraõiguslik äriühing Meta Platforms Ameerika Ühendriikides (NASDAQ-100). 
Suhtluskeskkonna kasutajad saavad lisada sõpru, saata neile sõnumeid ja uuendada oma isiklikke Facebooki lehti, et teavitada oma sõpru enda jaoks olulistest sündmustest ja jagada pilte. Lisaks saavad kasutajad liituda gruppidega, mis võivad olla korraldatud näiteks linna, elukoha, töökoha, kooli vms asukoha järgi, huvide järgi, konkreetsete ürituste ettevalmistamiseks, loomingu tutvustamiseks või millegi kollektsioneerimiseks, vanadele asjadele uue omaniku leidmiseks jne. 2020. aasta esimeses kvartalis oli Facebookil 1,73 miljardit igapäevast kasutajat ning kuupõhises arvestuses 2,6 miljardit kasutajat.
Facebook teatas oma iga-aastasel arendajate konverentsil Connect, et nende emafirma uueks nimeks saab Meta, mis on osa suuremast kaubamärgi uuendamisprotsessist.
Ajalugu.
Facebooki rajas Mark Zuckerberg koos kaasõpilaste ja toakaaslaste Eduardo Saverini, Andrew McCollumi, Dustin Moskovitzi ja Chris Hughesiga, kui õppis Harvardi Ülikoolis informaatikat. Veebilehe kasutajaõigusi anti algul vaid Harvardi õppuritele, kuid peagi laiendati seda ka teiste Bostoni piirkonna ülikoolide õppuritele. Hiljem suurenes leht kõigi üliõpilasteni, seejärel keskkooli õpilasteni ja lõpuks igaüheni, kes on vanuselt kolmteist või vanem. Veebilehe nimi tuleneb Zuckerbergi lõpetatud internaatkoolis Phillips Exeter Academy uutele õpilastele antava kooli õpilaste ja õppejõudude nimede ja piltidega raamatu nimetusest.
Raskused ja kriitika.
Facebook on viimastel aastatel tekitanud palju poleemikat. Teenus on olnud või on blokeeritud mitmes riigis, sealhulgas Süürias, Hiinas ja Iraanis (kuigi Iraan eemaldas blokeeringu aastal 2009). Et tööaega ei kulutataks mittesihipäraselt, on paljudes asutustes töötajatel Facebooki kasutamine keelatud. Facebookil on olnud ka probleeme privaatsussätete läbipaistvusega ja isikuandmete jagamisega kolmandatele osapooltele, mistõttu tehti suhtlusvõrgustikus 2010. aasta suve alguses palju muudatusi. Facebook on seotud ka mitme kohtuasjaga, mille hagejaks on Zuckerbergi endised klassikaaslased, kes väidavad, et Facebook kasutab nende loodud lähtekoodi ja muud intellektuaalset vara.
Kaunis teleekia

Kaunis teleekia ("Telekia speciosa" (Schreb.) Baumg.) on korvõieliste sugukonda ja teleekia perekonda kuuluv taimeliik. 
Ta on suurte munajate lehtede ja suurte kollaste korvõisikutega kuni 1,5 m kõrgune taim. Paljuneb hästi nii vegetatiivselt (risoomi kaudu) kui ka seemnetega.
Eestis kasvatatakse ilutaimena, kuid metsistub kergesti ja võõrliigina võib muutuda invasiivseks.
Taim on kantud Eesti punasesse raamatusse.
Võrm

 
Võrm ("Cuscuta" L.) on parasiittaimede perekond kassitapuliste sugukonnast.
Teleekia

Teleekia ("Telekia") on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Linda Kongo

Linda Kongo (18. jaanuar 1929 Taagepera – 13. september 2022) oli eesti teadusajaloolane.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geograafina.
Ta on töötanud pikka aega Eesti Looduseuurijate Seltsi teadussekretärina.
Pere.
Tema abikaasa oli geograaf ja geoloog Agu Kongo (1928–2015).
Varemerohi (perekond)

Varemerohi ("Symphytum" L.) on taimede perekond kareleheliste sugukonnast.
Nässmõisa järv

Nässmõisa järv (ka Nässmetsa paisjärv, Toku järv) on Lambahanna ojal asuv paisjärv Antslas.
Lambahanna oja

Lambahanna oja on oja Lõuna-Eestis. Ta suubub Antsla jõkke.
Antsla linna kirdepiiril läbib oja Nässmõisa järve.
Lahinguteenindustoetus

Lahinguteenindustoetus (LTT) "(Combat Service Support - CSS)" on tagalateenistuse haru, mille ülesandeks on väeüksuste otsene teenindamine ja varustamine lahingutegevuseks vajalike vahenditega väliolukorras.
Lahinguteenindustoetuse raames toimivad:
Lahinguteenindustoetuse läbiviimiseks on väeosa või väekoondise koosseisus tavaliselt kas vastav kompanii, pataljon või isegi rügement, mille allüksused rühmitatakse maastikule paiknedes kompaktseteks tagalakeskusteks. Varustamist viiakse põhiliselt läbi kas "lükkamise" või "tõmbamise" meetodil. Esimese puhul transporditakse vajalikud vahendid tagalast eesliini üksustele tagala transpordivahenditega, teisel juhul tuuakse vahendid tagalast eesliini üksuste enda vahenditega.
Rein Taaramäe

Rein Taaramäe (sündinud 24. aprillil 1987 Tartus) on Eesti profijalgrattur, kes sõidab alates 2025. aasta hooajast elukutseliste jalgratturite meeskonnas Kinan Racing Team.
Karjäär.
Võistelnud järgmistes profimeeskondades:
 Eesti meister temposõidus (U23)
 1. koht, GP Ouest France (U23)
 1. koht, Mulgi rattamaraton
 1. koht, 4. etapp, Circuit des Ardennes
 2. koht, Euroopa meistrivõistlused, U23 temposõidus
 2. koht, Eesti meistrivõistlused, ajasõit
 3. koht (üldkokkuvõte), Grand Prix du Portugal
1. koht, 2. ja 3. etapp
 1. koht, 6. etapp, Tour de l'Avenir
 17. koht, Pekingi olümpiamängud, temposõit
 48. koht, Pekingi olümpiamängud, maanteesõit
 Eesti meister temposõidus
 Eesti meister grupisõidus
 Eesti meister grupisõidus (U23)
 1. koht (üldkokkuvõte), Tour de l'Ain
1. koht, 4. etapp
 1. koht mägede arvestuses, Vuelta al País Vasco
 3. koht (üldkokkuvõte), Tour de Romandie – 2. koht noorsõitjate arvestuses
 8. koht (üldkokkuvõte), Tour de Suisse
 8. koht (üldkokkuvõte), Pariis-Nice – 2. koht noorsõitjate arvestuses
 3. koht (üldkokkuvõte), Volta a Catalunya
 9. koht (üldkokkuvõte), Route du Sud
 Eesti meister temposõidus
 8. koht (üldkokkuvõte), Volta ao Algarve
 4. koht (üldkokkuvõte), Pariis-Nice – 1. koht noorsõitjate arvestuses
 12. koht (üldkokkuvõte), Tour de France – 2. koht noorsõitjate arvestuses
 1. koht, Vuelta a España, 14. etapp
 3. koht (üldkokkuvõte), Criterium International – 1. koht noorsõitjate arvestuses
 Eesti meister temposõidus
 2. koht (üldkokkuvõte), Vuelta a Andalucia
 3. koht (üldkokkuvõte), Étoile de Bessèges
 8. koht (üldkokkuvõte), Tour du Poitou Charentes
 Eesti meister grupisõidus
 3. koht, GP Cholet – Pays de Loire
 7. koht, Critérium du Dauphiné, 4. etapp
 1. koht, Tour du Doubs
 2. koht (üldkokkuvõte), Tour of Turkey
 1. koht, 3. etapp
 6. koht (üldkokkuvõte), Tour du Limousin
 8. koht (üldkokkuvõte), Étoile de Bessèges
 1. koht, Vuelta de Murcia
 1. koht (üldkokkuvõte), Vuelta a Burgose
 1. koht (üldkokkuvõte), Arctic Race of Norway
 6. koht (üldkokkuvõte), Volta ao Algarve
 1. koht, Giro d'Italia, 20. etapp
 1. koht (üldkokkuvõte), Sloveenia velotuur
1. koht, 2. etapp
 Eesti meister temposõidus
 Eesti meister temposõidus
 1. koht, Vuelta a España, 3. etapp
 Eesti meister temposõidus
 Eesti meister temposõidus
Saavutused.
2024 Eesti meister Temposõidus
2025 Eesti meister Temposõidus
1.koht Grand Prix Ordu (1.2)
2. koht Tour of Route Salvation (2.2) 1 etapp
2. koht Tour of Route Salvation (2.2) 2 etapp
2. koht Tour of Sharjah (2.2) 3 etapp
3. koht (üldkokkuvõte) Tour of Sharjah (2.2)
Imikas

 
Imikas ("Anchusa" L.) on taimede perekond kareleheliste sugukonnast.
Eestis on levinud kaks liiki:
Akakapsas

Akakapsas ("Ajuga" L.) on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 40–50 mitmeaastast ja üheaastast rohttaimeliiki. Enamiku liikide looduslikuks levilaks on Euroopa, Aasia ja Aafrika, kaks liiki levivad Kagu-Austraalias. Taimed on 5–50 cm kõrgused, vastaku leheseisuga.
Nikolai Kolomeitsev

Nikolai Kolomeitsev (vene Николай Николаевич Коломейцев, mõnedes allikates ka Коломийцев või Коломейцов) (16. juuli 1867 Peterburi (?) – 1944 Pariis) oli vene meremees (viitseadmiral) ja polaaruurija. 
Aastatel 1900–1902 oli ta kuunari "Zarja" kapten ja Eduard von Tolli ekspeditsiooni liige.
1902. aastast oli ta jäälõhkuja "Jermak" komandör.
Osales Vene-Jaapani sõjas. Tsushima lahingus oli ta miinilaeva "Buinõi" komandör ja päästis viitseadmiral Zinovi Rožestvenski koos staabiga eskaadrisoomuslaevas "Knjaz Suvorov" Jaapani ristlejate tule alt. Selle eest sai ta IV järgu Püha Georgi ordeni.
Pärast sõda oli ta "Andrei Pervozvannõi" lahingulaeva vanemohvitser, hiljem 1. järgu kapten. Kolomeitsev oli lahingulaeva "Slava" komandör.
1910 abiellus ta Niina Nabokovaga. 1913. aastal sai kontradmiraliks.
Esimese maailmasõja alguses sai ta Läänemerel ristlejate brigaadi juhatajaks.
Aleksandr Koltšak kutsus teda ehitama jäälõhkujat "Taimõr".
1917. aastal, kaks nädalat enne Oktoobrirevolutsiooni sai ta viitseadmiraliks. 1917. aasta lõpus Kolomeitsev arreteeriti ja pandi Petropavlovski kindlusesse.
1918. aasta lõpus põgenes ta Soome üle Soome lahe jää, selles aitas teda polaarkogemus. Ta sai valgekaartlaste laevastiku jäälõhkujate rühma juhiks Mustal merel.
Hiljem põgenes Nikolai Kolomeitsev Prantsusmaale ja suri 1944 Pariisis.
Kolomeitsevi nimi kaardil.
Nikolai Kolomeitsevi auks said nime Kolomeitsevi saared ja Kolomeitsevi laht Kara meres, Kolomeitsevi mägi ja Kolomeitsevi jõgi ning 1972. aastal ehitatud laev.
Zimbabwe valitsusjuhtide loend

Zimbabwe valitsusjuhtide loend loetleb alates Lõuna-Rodeesia kolooniale omavalitsuse andmisest 1923. aastal tänase Zimbabwe territooriumil ametis olnud valitsuste juhid.
Lõuna-Rodeesia peaministrid (1923–1965).
1. oktoobril 1923 moodustati tänase Zimbabwe aladest Suurbritannia koloonia, mis hakkas kandma Lõuna-Rodeesia nime. Koloonial oli alates selle loomisest laialdane omavalitsus, mida teostas kohalikest briti asunikest koosnev valitsus eesotsas peaministriga.
1. augustist 1953 kuni 31. detsembrini 1963 kuulus Lõuna-Rodeesia Rodeesia ja Njassamaa Föderatsiooni koosseisu, kuid säilitas ka selle koosseisus omavalitsuse. Pärast föderatsiooni likvideerimist jätkas Lõuna-Rodeesia eksisteerimist eraldi kolooniana.
Rodeesia ja Njassamaa Föderatsiooni peaministrid (1953–1963).
1. augustil 1953 ühendati kolm Suurbritanniale kuuluvat territoriaalset üksust – Lõuna-Rodeesia, Põhja-Rodeesia ja Njassamaa – pooliseseisvaks riigiks Rodeesia ja Njassamaa Föderatsiooni nime all, mis ei olnud ei koloonia ega dominiooni staatuses. Riik pidi kujutama endast alternatiivi nii iseseisvale neegrite riigile kui ka iseseisvale valgete asunike riigile; kuivõrd see kompromiss kumbagi osapoolt ei rahuldanud, likvideeriti föderatsioon 31. detsembril 1963.
Kolme territooriumi ühine valitsus loodi 7. septembril 1953. Uue riigi valitsusjuhi ametinimetus oli samuti peaminister.
Rodeesia peaministrid (1965–1979).
11. novembril 1965 kuulutas Lõuna-Rodeesia peaminister Ian Smith koloonia ühepoolselt iseseisvaks Rodeesia nime all. Suurbritannia ega rahvusvaheline üldsus Rodeesia iseseisvust ei tunnistanud, kuid "de facto" eksisteeris Rodeesia sõltumatu riigina.
Rodeesia Zimbabwe peaministrid (1979).
Pärast valgete asunike ülemvõimu kokkuvarisemist seitse aastat kestnud kodusõja tulemusel moodustati aprillis 1979 toimunud valimiste järel sama aasta 1. juunil neegrite juhitav Rodeesia Zimbabwe riik, mille valitsusel ei õnnestunud aga lõpetada kodusõda ega pälvida rahvusvahelist tunnustust.
Pärast Rodeesia Zimbabwe likvideerimist detsembris 1979 taastati ajutiselt Rodeesia staatus Suurbritannia kolooniana, kuid omavalitsust sellele kolooniale enam ei antud.
Zimbabwe peaministrid (aastast 1980).
18. aprillil 1980 taasiseseisvus Rodeesia koloonia Zimbabwe nime all ja kodusõjas valgete asunike vastu võidelnud neegritest iseseisvuslaste juhtimisel.
Pärast Robert Mugabe presidendiks saamist 31. detsembril 1987 ühendati riigipea ja valitsusjuhi ametikohad. Peaministri amet taastati alles 11. veebruaril 2009 vastavalt Robert Mugabe ja opositsioonijuhi Morgan Tsvangirai kokkuleppele. 2013. aasta põhiseadusega kaotati peaministri ametikoht.
Tihashein

Tihashein ("Scutellaria" L.) on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Kõrvik

Kõrvik ("Galeopsis" L.) on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Olav Mullas

Olav Mullas (kuni 1940. aastani Osvald Vilhelm Mullas; 3. november 1894 Tallinn – 31. märts 1975 Tallinn) oli Eesti (kolonelleitnant) ja Nõukogude Liidu sõjaväelane (polkovnik).
Osvald-Vilhelm Mullas sündis 1894. aastal Rapla vallas, lõpetas Tallinna Kaubanduskooli, osales Eesti Vabadussõjas, kus oli 1919. aasta aprillist Laiarööpmelise soomusrongi nr. 5 dessantroodu ülem, 1919. aasta juulist LRSR nr. rongiülema kohusetäitjaks, kellena tegutses 3 kuud.
1919. aasta oktoobrist nimetati Soomusrongide Divisjoni Tagavarapataljoni rooduülemaks.
1930. aastatel oli O. Mullas Kalevi Üksiku Jalaväepataljoni ülem, auastmelt major. 
Pärast Eesti okupeerimist 1940. aastal teenis ta Punaarmees, võttes Teisest maailmasõjast osa 8. Eesti Laskurkorpuse 249. Eesti Laskurdiviisi koosseisus. Polkovnik Mullas oli 921. laskurpolgu ülem.
Ta osales Porkuni lahingus 21. septembril 1944. Järgmisel päeval võttis tema väeosa vangi Eesti ohvitseri Hando Ruusi.
1950. aastal vahistati ta Nõukogude julgeolekuorganite poolt ning ta oli mitu aastat uurimise tõttu vahi all.
Olav Mullas suri 31. märtsil 1975 Tallinnas ja on maetud Rahumäe kalmistule. 
Isiklikku.
Tema tütar oli teatriteadlane Karin Kask (1919–1998).
Peeter Vaga

Peeter Vaga (10. juuli 1892 – 17. juuni 1944 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (major).
Teenis 5. Üksikus Jalaväepataljonis.
Nõianõges

Nõianõges ("Stachys" L.) on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Vladimir Janus

Vladimir Janus (26. veebruar 1905 – 22. november 1944 Sõrve) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Rudolf Uuk

Rudolf Uuk VR II/3 (17. aprill 1892 – 27. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1934).
Vabadussõjas teenis 4. Jalaväepolgus ja 4. soomusrongil, soomusrongi nr. 4 dessantpataljoni ülemana. 
Piirivalve Narva jaoskonna, alates 20. detsembrist 1939 Petseri jaoskonna ülem. 
Arreteeriti NKVD poolt 25. juulil 1940 ja hukati.
Tondipea

Tondipea ("Dracocephalum" L.) on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 45 liiki, mille levilaks on põhjapoolkera parasvööde. Esindatud on nii üheaastased taimed kui ka püsikud. Haabituselt on tegu 15–90 cm kõrguste rohttaimede ja poolpõõsastega.
Eestis on levinud kaks liiki:
Kultuurtaimena kasvatatakse moldaavia tondipead.
Johannes Ernits

Johannes Ernits (18. juuni 1898 Puhja – 24. aprill 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja kriminaalpolitseiametnik.
Teenis 3. Jalaväepolgus ja Kaitseliidu Tallinna Malevas. Arreteeriti 14. juunil 1941, hukati.
Liivatee

Liivatee ("Thymus" L.) on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Liivatee perekond on väga mitmekesine ning geograafiliselt laiahaardeline. Liivatee perekonna liike leiab nii Gröönimaalt kui Lääne-Aasiast, suurem osa on siiski pärit Vahemeremaadest.
Nimi.
"Thymus" on tuletatud sõnadest "eluhingus, elujõud ja hing" ning viitab iidsele usule, et taim suudab inimesele elu anda.
Eduard Mandri

Eduard Mandri (kuni 1936. aastani Eduard Jänes; 23. august 1906 – 13. veebruar 1989 Malmö) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Teenis Kaitseliidu Sakalamaa malevas.
Thymus

"Thymus" on ladinakeelne sõna, millel on mitu tähendust:
Friedrich Strobel

Friedrich Rudolf Paul Strobel (23. mai 1895 – 10. august 1963 Wiesbaden) oli Eesti sõjaväelane (kaptenleitnant, 1934).
Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli 1913. aastal.
Ta ülendati kaptenleitnandiks 1934. aastal.
1935. aastal sai ta Kotkaristi IV klassi teenetemärgi, olles Merejõudude baasi insener-mehaanik.
2A3

2A3 või 2A3 Kondensator 2P (vene k "2А3 «Конденсатор»") on Nõukogude Liidus välja töötatud 406 mm liikursuurtükk, mille eesmärk oli tulistada tuumalaenguga mürske. GRAU koodnimetus 2A3. See oli vastuseks USA loodud aatomikahurile M65, mis oli tuntud ka Atomic Annie nime all.
Eelulugu.
Nõukogude aatomiteadlased arvutasid 1950. aastate alguses välja, et suudavad luua tuumalaenguga suurtükimürsu, mille kaliiber on minimaalselt 400 mm. See oli suhteliselt lähedane traditsioonilisele suurtüki kaliibrile 16 tolli ehk 406 mm. Aastal 1954 hakati suurtükikonstrueerimisbüroos nr 34 (Grabini Konstrueerimisbüroo) sellist suurtükki SM-54 nime all projekteerima. Selle projekti järgi valmistati salajases tehases nr 221 3. augustil 1955 suurtükk ja sellega tehti proovilaskmisi.
Veermik projekteeriti Kotlini Konstruktsioonibüroos Leningradis ja valmistati Kirovi tehases varjunime objekt 271 all. Veermikul oli 8 paari rattaid, mootoriks 750 hj tankidiisel ja vedrustus oli kohandatud väga suurt tagasilööki taluma.
Kogu süsteem (veermik ja suurtükk) pandi kokku samuti Kirovi tehases ja esimene masin valmis 26. detsembril 1956. Relvasüsteem sai nimeks 2A3 ja kokku ehitati 4 sellist masinat.
Kasutamine.
Tehtud katsed näitasid, et 570 kg kaaluv mürsk lendas kuni 25,6 km kaugusele.
Avalikult näidati neid Moskvas 7. novembril 1957 toimunud oktoobripühade paraadil koos samaks otstarbeks mõeldud liikurmiinipildujate 2B1 Okadega. Seal nägid liikursuurtüki ka lääne vaatlejad, kes pakkusid relva kaliibriks ekslikult 310 millimeetrit ja 2A3 NATO markeering oli seetõttu külma sõja lõpuni SU-310.
2A3 oli vastus ameerika aatomikahurile M65 ning seda plaaniti kasutada linnade, vägede koondumisalade ja kommunikatsioonikeskuste pommitamiseks. Kuigi visuaalselt võimas, oli 2A3 kohmakas, seda oli suure kaalu tõttu raske transportida, laskemoona käsitlemine oli keeruline ja tugev tagasilöök lõhkus veermiku. Võrreldes uue taktikalise raketikompleksiga T5a Filin (NATO markeering FROG-1) oli 2A3 kallim ja lühema laskeulatusega. 2A3 ainuke eelis oli 5-minutiline laadimisaeg, mis on iseenesest küllaltki pikk, kuid siiski lühem kui Filini 30-minutiline laadimisaeg. Lisaks hoidis lääs aatomikahureid pidevalt sihikul.
Pärast põhjalikke katseid saadeti liikursuurtülid suurtükiväe reservi ja need jäid sinna kuni 1960. aastate keskpaigani. Nikita Hruštšov eelistas üliraskete suurtükkide ja rasketankide asemel, mis olid iseloomulikud stalinistlikule perioodile, efektiivsemaid raketisüsteeme. Viimane säilinud 2A3 paikneb tänapäeval Relvajõudude Keskmuuseumis (endine Nõukogude Armee Keskmuuseum) Moskvas.
Villiam Fiskar

Villiam Fiskar (ka Villem Fisker, eesnimi ka William; 14. veebruar 1890 Tallinn – 26. veebruar 1942 Oranienburg, Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (major), sporditegelane ja pangaametnik. 
Töötas kuni 1915. aastani Tallinnas Talurahva Põllupanga ametnikuna, siis mobiliseeriti Vene sõjaväkke ja võttis osa Esimesest maailmasõjast. 
Sõdis Vabadussõjas, oli sõja ajal õppepataljoni ülem. 
Ta õppis aastatel 1922–1926 ja 1933–1934 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 
Osales 1. detsembri riigipöördekatse mahasurumises 1924. aastal.
Lahkus 1928. aastal majori auastmes kaitseväest ja siirdus tööle Pikalaenu panka. Oli 1937. aastal Pikalaenu Panga sekretär Tallinnas.
Arreteeriti 20. detsembril 1940 Tallinnas, vabastati 20. märtsil 1941. Siirdus järelümberasujana Saksamaale. 
Teise maailmasõja ajal hukati ta Saksa koonduslaagris. Tuhk saadeti Eestisse ja maeti Tallinna Rahumäe kalmistul oma abikaasa perekonna (Välja) hauaplatsile.
Isiklikku.
Tema poeg oli sõjaväelane Ralf Fisker.
Aleksander Viires

Aleksander Viires (kuni 1935. aastani Aleksander Simson; 11. juuni 1899 – ? Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major).
Ta õppis 1934–1936/1937 Kõrgemas Sõjakoolis sõjamajanduse erialal.
Teenis Sidepataljonis, hiljem oli sõjaväestaabi käsundusohvitser. 
Saadeti 14. juunil 1941 Tallinnast sunniviisil Venemaale. Viibis Norillagi vangilaagris, vabastati 1951. Rehabiliteeriti 1958. 
Eestisse ta tagasi ei saabunud - rahvastikuregistris puuduvad andmed tema surma kohta.
Münt (perekond)

Münt ("Mentha") on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Nimi.
Ladina keeles esineb sõna "mentha" 'münt' ka kujul "menta". Sõna "mentha" on arvatavasti laenatud kreekakeelsest sõnast "μίνθη" ("minthē") 'münt'; sõna "menta" võib pärineda kreeka sõnast "μέντηα" ("mentēa") või "μίντη" ("mintē") 'münt'. Sõna esines kujul "mintha" juba mükeene keeles. Kreeka sõna päritolu on teadmata; oletatakse, et tegu on laenuga.
Ajalugu.
Minthe või Menthe oli kaunis veenümf, kelle võrgutas allilma valitseja Hades. Nende suhtest raevunud allilma valitsejanna, Hadese abikaasa, Persephone, otsustas najaadi surnuks trampida. Hades päästis oma armukese, muutes ta lõhnavaks taimeks. Münt oli Vana-Kreekas Hadesele pühendatud taim. 
Plinius Vanem pidas münti külalislahkuse ja tarkuse sümboliks, taimeks, "mille lõhn ülendab vaimu". Heebrealased puistasid mündilehti sünagoogi põrandale, et iga sammuga erituks meeldivat aroomi. Kreeklased ja roomlased hõõrusid enne külaliste saabumist söögilaua mündiga üle. Roomlased tõid mündid ja mündikastme Inglismaale. Koos väljarändajatega jõudis taim Mayfloweri pardal ka Uude Maailma.
Välimus.
Mündid on roomava risoomiga ja omapärase lõhnaga mitmeaastased taimed. Mündi perekonda kuulub umbes 13–18 teineteisest raskesti eristatavat liiki. Kuna tegu on kahekojaliste taimedega on liikidevahelised looduslikud hübriidid sagedased. Lisaks tuntakse arvukalt kultuurliike ning hübriide, mis on täiesti või peaaegu steriilsed ja mistõttu paljundatakse münte enamasti vegetatiivselt. 
Euroopas kasvatatakse kultuuris peamiselt piparmünti ("Mentha × piperita") ja rohemünti ("Mentha spicata)". Aasias kasvatatakse põldmünti "(Mentha arvensis)", millest toodetakse 75% maailmas kasutatavast mentoolist. 
Mündi perekond on kosmopoliitse levikuga, kasvades nii Euroopas, Aafrikas, Aasias, Austraalias kui Põhja-Ameerikas.
subsp. "arvensis"
subsp. "austriaca" – salumünt
subsp. "parietariifolia"
Arthur Sillard

Arthur Sillard (kuni 1940. aastani Artur Smironin; 16. jaanuar 1893 Käru vald, Järvamaa – 13. märts 1967 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant, 1940).
Ta lõpetas 1914. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1926. aastal Tartu Ülikooli kaubandusteaduse erialal.
Osales Vabadussõjas.
Töötas Kaitseministeeriumi Toitlusjaoskonnas ülemana, hiljem Sõjaväe Varustusvalitsuses, oli Tallinna koondise majandaja. 
Maetud Tartu Raadi kalmistule.
Felix Saar

Felix Saar (19. oktoober 1911 Sootaga vald, Tartumaa – 9. oktoober 1942 Norillagi vangilaager, Krasnojarski krai) oli Eesti sõjaväelane (nooremleitnant, 1940).
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941.
Artur Kulgma

Artur Kulgma (kuni 1936 Artur Kull; 2. november 1907 Jõgisoo, Harjumaa – 21. september 1981 Lidingö, Rootsi) oli Eesti sõjaväelane (leitnant).
Ta õppis Tallinna Reaalkoolis. Õppis Kõrgemas Sõjakoolis ja Tallinna Tehnikumis, mille lõpetas elektrotehnika insenerina 1935. aastal. Oli Korporatsioon Rotalia liige.
Teenis Lennuväe baasis, kus 1937. aastal nimetati vaneminseneriks.
Abiellus 1940. aastal.
1944. aastal põgenes ta Rootsi, kus töötas Stockholmi Tehnikaülikoolis. 1952. aastast töötas Kanadas lennukitööstuses.
Maurus Vahtrik

Maurus Vahtrik (9. mai 1892 Tallinn – 18. juuli 1941 Saranski vangla, Mordva ANSV, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (major).
Teenis Kaitseliidu Valga malevas. 
1925. aastal oli ta Karksi malevkonna pealik (reserv-alamkapteni auastmes). 1930. aastatel oli ta Valga linna malevkonna pealik kapteni auastmes.
Majoriks ülendati 1940. aastal.
Arreteeriti NKVD poolt 29. aprillil 1941, suri eeluurimise ajal Saranski linna vanglas Venemaal.
Juhan Vermet

Juhan Vermet (kuni 1937. aastani Johannes Värnik, ka Johannes Vernik; 24. veebruar 1897 Antsla, Võrumaa – 5. aprill 1966 Linnamäe, Võrumaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Elulugu.
Juhan Vermet võitles Vabadussõjas pärast lühikest teenistust Venemaa keisririigi Vene Keiserlikus armees aastail 1916–1917. Ta lõpetas 1930. aastal Kõrgema Sõjakooli ja määrati 1935. aastal Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste alaliseks lektoriks. Seejärel sai ta 1939. aastal Sõjakooli ohvitserideklassi ülemaks ning ülendati 1940. aastal kolonelleitnandiks.
Pärast Eesti okupeerimist arvati Juhan Vermet ja teised Eesti sõjaväelased Punaarmeesse ja saadeti sõja alguses rindele. Ta andis end juulis 1941 sakslaste kätte vangi. Eestisse tagasi jõudnud, sai temast 1942. aastal Tartus asuva 41. Kaitse Tagavarapataljoni ülem.
Kui Punaarmee taas Eestile lähenes, määrati Juhan Vermet 2. piirikaitserügemendi ülemaks. Juhan Vermetil õnnestus koos rügemendi riismetega pääseda sügisel 1944. Saksamaale, kus eesti sõjaväelased koondati Neuhammeri 20. eesti diviisi 47. Relva-SS Grenaderirügemendi laagrisse. Veel enne seda oli tal õnnestunud aidata Tallinnast 22. septembril põgenema oma ja ka abikaasa õe pere, ta lahkus neist 24. septembril Kuressaares.
Pärast Saksamaa kapituleerumist asus Juhan Vermet otsima Saksamaa läänetsoonides oma perekonda, sest abikaasa Olga ja poeg Paul olid samuti Saksamaale pääsenud. Kuid Juhan Vermet sattus Prantsuse okupatsioonitsoonis Reinimaal Prantsusmaa võimude kätte, kes ta 1945. aastal Nõukogude Liidule välja andsid.
Meinhard Niinepuu

Meinhard Niinepuu (kuni 1932. aastani Meinhard Ninep; 5. aprill 1904 Kuremäe, Iisaku vald (Iisaku kihelkond), Virumaa – 7. oktoober 1975 Göteborg, Rootsi) oli Eesti (kapten) ja Saksamaa sõjaväelane (major).
Saksa okupatsiooni ajal oli ta major, 2. Eesti Piirikaitserügemendi I pataljoni ülem. 
1944. aastal põgenes ta Soome kaudu Rootsi.
Elmar Kõlu

Elmar Kõlu (16. juuli 1907 – 23. august 1950 Bratsk) oli Eesti sõjaväelane (leitnant, 1933).
Ta oli 1944. aastal 3. Eesti Piirikaitserügemendi 2. pataljoni ülem (kapten).
Vilhelm Kohal

Vilhelm Richard Kohal (8. veebruar 1887 Alatskivi, Tartumaa – 8. mai 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast) oli Eesti sõjaväelane (kolonel). 
Korp! Sakala vilistlane.
2. Üksiku Jalaväepataljoni ülem.
Konstantin Tamm

Konstantin Tamm (5. mai 1896 Tallinn – 31. mai 1949 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (major, 1939) ja arst.
Ta oli raamatupidaja poeg. 1915. aastal lõpetas ta Vladivostokis gümnaasiumi. Aastatel 1915–1921 õppis Tamm arstiteadust Tomski ülikoolis ning jätkas aastatel 1921–1923 samal alal Tartu Ülikoolis. Oli Korporatsioon Rotalia liige. 
Pärast seda teenis Tamm kaadriohvitserina ning oli arst Sõjaväe Keskhaiglas.
Julius Bartels

Julius Bartels (14. september 1883 – 3. oktoober 1944 Leningrad) oli ja Eesti arst ja sõjaväelane (kolonel, 1939).
Arthur Väkram

Arthur Väkram (26. november 1905 – 25. veebruar 1964 Nõmme) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Teenis Pioneerpataljonis.
1939. aastal ülendati ta kapteniks.
Isiklikku.
Tema tütar oli keeleteadlane ja õpetaja Maia Väkram.
Karl Iman

Karl Iman (21. november 1906 Tallinn – 20. veebruar 1945 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (vanemleitnant, 1939). 
Teda on autasustatud Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärgiga.
Hans Kaasik (sõjaväelane)

Hans Kaasik (9. veebruar 1885 Kärkna, Tartumaa – 13. veebruar 1969 Bronx, New York) oli Eesti sõjaväelane (major).
Teenis Tallinna Garnisoni komandantuuris, vabastati tegevteenistusest 25. jaanuaril 1940.
Sweet Dreams

"Sweet Dreams" on Ameerika R&amp;B laulja Beyoncé Knowlesi teine singel albumilt "I Am... Sasha Fierce".
Fjodor Matisen

Fjodor Matisen (vene Федор Андреевич Матисен või Маттисен) (1. juuni (20. mai vkj) 1872 Peterburi – 19. detsember 1921 Irkutsk) oli Venemaa Keiserlik Sõjamereväe leitnant, hüdrograaf ja polaaruurija.
1900–1903 osales Matisen Eduard von Tolli polaarekspeditsioonis geodeedi, meteoroloogi ja fotograafina, aastast 1901 kuni reisi lõpuni oli kuunari Zarja kapten.
1901. aasta märtsis uuris Matisen Nordensköldi saarestikku Russki saareni ning liigitas need nelja rühma: Vilkitski saared, Pahtussovi saared, Tsivolko saared ja Lütke saared.
1903 suvel korraldas ta Tiksi lahe mõõtmist.
1905–1907 oli Matisen hävitaja Prozorlivõi komandör.
Fjodor Matiseni järgi on nimetatud väin Nordensköldi saarestikus ja Dmitri Ovtsõni klassi laev.
Vautšer

Vautšer (inglise keeles "voucher") on tellimust kinnitav ja tasu maksmist tõendav finantsdokument.
Wadī‘ Sa‘ādah

Wadī‘ Sa‘ādah - Wadih Amine STEPHAN - (araabia keeles وديع سعادة; sündinud 6. juulil 1948) on Liibanoni päritolu Austraalia luuletaja ja ajakirjanik. 
Wadī‘ Sa‘ādah on töötanud ajakirjanikuna Beirutis, Londonis, Pariisis ja Nikosias. 1988. aastast elab ta Austraalias ja töötab toimetajana Sydneys ilmuvas Liibanoni ajalehes Annahar. 
Tal on ilmunud araabia keeles 12 luuleraamatut. Neid on tõlgitud muu hulgas inglise, saksa, prantsuse ja hispaania keelde. 
Ta on osalenud paljudel luulefestivalidel nii Austraalias kui ka mujal.
Akadeemiline kraad

Akadeemiline kraad (inglise keeles "academic degree") on bakalaureuse-, magistri- või doktorikraad, mille kõrgkool annab vastava kõrgharidusastme õppekava täitnud ja lõputöö kaitsnud või lõpueksami sooritanud isikule ning mida tõendab vastav lõpudokument.
Mari Hanson

Mari Hanson (sündinud 1969) on eesti sünnitoetaja ja koolitaja.
Mari Hanson on sotsiaalse ettevõtjana (sotsiaalne ettevõtlus) loonud mitmeid emade-laste tugigruppe, kus tegeletakse aktiivsünnituseks ettevalmistuse, sünnitusjärgse jooga, titejooga ning laulumängudega koos eakohase ühistegelusega vanema laulupärimuse sees. Mari Hanson on kaasanud enda ettevõtmistesse paljusid peresid, kellega koos on loodud vabaühendus "Kasu, kasu...". Ühiselt tehakse Viljandi pärimusmuusika festivali titelaulutubasid.
Sünnitoetajana pakub Mari Hanson oma aega, energiat ja kogemusi vabatahtlikuna. 
Välislingid.
Artiklites temast:
Sünnilugudes temast:
Approaches to Semiotics

"Approaches to Semiotics" on raamatusari, mida aastail 1969–1997 andis välja kirjastus Mouton de Gruyter.
Sarja toimetaja oli Thomas Sebeok. Kaastoimetajad olid Alain Rey ja Roland Posner. 
ISSN 0066-5576.
Pärast selle sarja lõpetamist on sama kirjastus jätkanud semiootikaraamatute väljaandmist uute sarjadega "Approaches to Applied Semiotics" ja "Semiotics, Communication and Cognition".
Valeri Loginov

Valeri Loginov (20. oktoober 1939 Šuja, Ivanovo oblast – 4. mai 1978 Tartu) oli Eesti poksija. Ta poksis Tartu "Kalevis", kus tema treenerid olid Evald Lillo ja Vello Kade.
Loginov oli kukk-kaalus (kuni 54 kg) kahekordne Eesti NSV meister (1964 ja 1967) ja sulgkaalus (kuni 57 kg) Eesti NSV meister (1966). Ta sai Eesti NSV meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg) II koha (1961) ja III koha (1960) ning sulgkaalus (kuni 57 kg) III koha (1962, 1963).
Approaches to Applied Semiotics

"Approaches to Applied Semiotics" on raamatusari, mida aastail 2000–2009 andis välja kirjastus Mouton de Gruyter.
Sarja toimetajad olid Thomas Sebeok ja Jean Umiker-Sebeok.
Sari vahetas välja sama kirjastuse varasema sarja "Approaches to Semiotics" ja on sarja "Semiotics, Communication and Cognition" eelkäija.
Lehtedetupp

Lehtedetupp on väga väikeste lehtede liitumisel tekkinud moodustis ümber varre. Esineb näiteks osjalistel.
Aleksei Bjalõnitski-Birulja

Aleksei Bjalõnitski-Birulja (vene keeles Алексей Андреевич Бялыницкий-Бируля) (24. oktoober 1864 Mogiljovi kubermang – 18. juuni 1937 Leningrad) oli vene zooloog, zoogeograaf ja polaaruurija.
Tema isa Andrei Bjalõnitski-Birulja oli meteoroloog, kes asutas Vitebskis meteoroloogiajaama, mis töötas aastatel 1864–1941. Ta oli esimene, kes hakkas pöörama tähelepanu sellele, kuidas linnad mõjutavad kliimat.
Aleksei õppis klassikalises gümnaasiumis Vjazmas ja seejärel Peterburi Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas. Ülikooli lõpetas ta 1891. aastal ja hiljem töötas korduvalt bioloogiajaamas Solovetsi saartel.
Ta oli Keiserliku Peterburi Teaduste Akadeemia zooloogiamuuseumi zooloog. 1899. aastal osales ta Teravmägede ekspeditsioonil. 1900–1903 osales ta Eduard von Tolli polaarekspeditsioonil zooloogina.
Bjalõnitski-Birulja tegeles selgrootute, eriti ämblikulaadsete süstemaatika, morfoloogia ja zoogeograafiaga. Viimastel eluaastatel uuris ta ka imetajaid.
1923. aastal sai ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks ja töötas Leningradi Riiklikus Ülikoolis professorina. 
1929. aastast oli ta zooloogiamuuseumi direktor ning 23. novembrist 1929 kuni arreteerimiseni zooloogiamuuseumi vanemzooloog.
Ta arreteeriti 16. novembril 1930 ning mõisteti 10. veebruaril 1931 kolmeks aastaks vangilaagrisse. Karistust kandis ta Belballagis Segežas, kus töötas arsti abilisena. Ta vabastati sealt enne tähtaega ja saadeti asumisele Arhangelskisse.
Pärast vabastamist töötas ta Riikliku Okeanograafiainstituudi Arhangelski osakonnas, kuni 1935. aastal vallandati. Kuid samal aastal anti talle bioloogiadoktori kraad, ilma et ta oleks väitekirja kaitsnud. Ta töötas NSV Liidu Teaduste Akadeemias lepingu alusel. 1935–1936 töötas ta NSV Liidu TA Kasahstani osakonnas algul vanemspetsialisti ja hiljem zooloogiasektori juhatajana.
Tema järgi on nimetatud ämblikulaadsete hulka kuuluvad liigid "Anemesia birulai" (Spassky, 1937) ja "Calchas birulai" (Fet, Soleglad &amp; Kovařík, 2009).
Respo Haagised AS

Aktsiaselts Respo Haagised on Eesti haagisetootja. Peamiseks tegevusalaks on kuni 3500 kg kogukaaluga haagiste tootmine ja müük. Tootmismaht on keskmiselt 50 haagist päevas. Ettevõte põhineb eesti kapitalil.
Respo on turuliider Eestis ja Soomes ning viie suurima haagiste müüja seas Norras, Rootsis, Lätis ja Leedus.
Ajalugu.
Väikeettevõte Respo asutati 4. aprillil 1990. aastal Otepääl ja reorganiseeriti hiljem aktsiaseltsiks Respo Haagised. Tartumaal Ülenurme vallas renditi ruumid ja alustati haagiste väiketootmist. 1998. aasta sügisel osteti aktsiaseltsilt Tartu EPT töökojahoone Tõrvandis, kuhu järgmise aasta alguseks koondati seni eri paigus asunud tootmisüksused. Praeguseks kuulub ettevõttele tootmis-, olme-, kontori- ja laopinda kokku 20 000 m², lisaks 10 ha (100 000 m2) suurune territoorium valmis- ja pooltoodangu ladustamiseks. 
Kolme töötajaga alustanud firmast on saanud ettevõte, mis annab tööd sajakuuekümnele inimesele. 
Tegevusalad.
Toodetavate järelhaagiste nomenklatuuri kuulub üle saja mudeli, sealhulgas treilerid autode ja ehitusmasinate transportimiseks, furgoon- ja platvormhaagised, soojakuhaagised, minikaravanid, samuti vabaaja-haagised paatide, lumesaanide, mootorrataste veoks ja haagised ATV-dele. Valmistatakse ka sihtotstarbelisi haagiseid teemärgistuse, lipuvarraste, kerglennukite jms. tarbeks.
Toodangust eksporditakse 70%, peamiselt Soome, Norrasse, Rootsi, Venemaale, Leetu ja Lätti.
Aktsiaseltsile Respo Haagised kuuluvad tütarettevõtted Respo Perävaunut OY Soomes, Respo AB Rootsis, Respo Tilhenger AS Norras, Respo Piekabes SIA Lätis ja üks ühisettevõte РЕСПО Venemaal.
Ettevõte on märkimisväärselt investeerinud tootearendusse, digitaliseerimisse ja kaasaegsesse tehnoloogiasse (2009. a. juurutati kõrgtehnoloogiline arvprogrammeeritav lehetöötlemiskompleks PivaPunch, 2016. a. laserpink Amada LC ja CNC-lõikepink FlexiCam XL, 2019. a. keevitusrobot koos integreeritud töölauaga, 2020 aastal painutusrobot, 2021 aastal lehetöötlemiskeskus PrimaPower.
Respo eesmärgiks on olla oma valdkonnas tootearenduse tipus, tõsta uute toodete (soojakuhaagised, minikaravanid, multirull paadihaagised jt.) väljaarendamisega rahvusvahelist konkurentsivõimet. 
Kaasaegse haagisetootmise innovatiivsed lahendused pakuvad lisandväärtust kas suurenenud funktsionaalsuse, disaini ja vastupidavuse või odavama hinna läbi. Uued juurutatud haagiseperekonnad on kaasaegsed ja konkurentsivõimelised kogu Euroopas.
Manivald Noor

Manivald Noor (16. juuli 1923 – 6. august 2009) oli eesti arhitekt.
Noor lõpetas 1943. aastal Tallinna Tehnikumi ehitustehnika erialal ning 1951. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektuuri erialal. Töötas arhitektina RPI Eesti Põllumajandusprojektis (1951–1969) ning RPI Eesti Maaehitusprojektis tüüpprojekteerimise osakonna peaarhitektina (1969–1988). 
Pärast Tallinna Tehnikumi lõpetamist põgenes Saksa mobilisatsiooni eest Soome, kus osales soomepoisina Jätkusõja lahingutes.
Hooneid.
Noore oluliste tööde hulka kuuluvad ka koostöös Boris Miroviga tehtud maaelamute tüüpprojektid, mis olid iseäranis laialt kasutusel 1960. aastatel, ning mitmed kolhoosiasulate planeeringud.
Tallinna Nõmme Põhikool

Tallinna Nõmme Põhikool on üldhariduskool Tallinnas Nõmmel.
Asukoht ja ligipääs.
Koolimaja asub raudtee ääres Nõmme ja Hiiu raudteepeatuse vahel. Kooli aadress on Raudtee 68. Kooli territoorium piirneb Männi, Puuvilja ja Raudtee tänava ning Pärnu maanteega. Koolist 200 meetri kaugusel paikneb Võsu bussipeatus, kus peatuvad bussid nr 10, 27 ja 33.
Ajalugu.
Kooli eelkäija oli 1. septembril 1922 avatud Dagmar Dreyeri saksakeelne eraalgkool, mis alates 1927 kandis nime Saksa Avalik Algkool. Ka seal toimus õppetöö toimus saksa keeles. Kool asus algul vanas majas, mis pärines Nikolai von Glehni ajast. Uus maja valmis 1933. aastal. Kool tegutses 1939. aasta oktoobrini, siis tuli vahele sõda. 1940. aastal anti koolihoone Punaarmee kasutusse.
Aastatel 1944–1959 tegutses koolimajas vene õppekeelega kool. 1. septembril 1959 alustas tööd eestikeelne Tallinna 34. 7-klassiline Kool ja seda daatumit ongi pikka aega ekslikult peetud kooli algusaastaks; 
aastal 1961 nimetati kool Tallinna 34. 8-klassiliseks kooliks.
Aastal 1967 valmis koolimaja juurdeehitis.
Alates 1988. aastast kandis kool nime Tallinna 34. 9-klassiline kool ning alates 1. septembrist 1991 on kooli nimi Tallinna Nõmme Põhikool.
2001/02. õppeaastaks koliti Kivimäele (Vabaduse pst 130) Tallinna Muusikakeskkooli ruumidesse, sest oma majas algasid põhjalikud ehitustööd. Septembris 2002 jätkati õppetööd jälle oma koolimajas, mis oli renoveerimise käigus saanud palju avarama ja kaasaegsema ilme.
2012. aastal tähistas kool oma 90. aastapäeva ja selle puhul avati koolimaja ees skulptuur.
Inimesed.
Õpetajad.
Koolis on 40 õpetajat.
Õpilased.
Koolis õpib 2017/18. õppeaasta seisuga 580 õpilast.
Sümboolika.
Koolilaul.
Sõnad ja viis: Reeda Toots (1976).
Esimest korda üle kooli läve
astub üks väikene isik.
Jalad ei paigal püsida läbe,
kuid rinnus on kartusepisik.
Ära sa karda, põngermann väike,
varsti see kartus sul kaob.
Peagi su peas, mis on nii väike,
asuvad tarkuse laod.
Refr. See, jah, see on meie kool
pisike, väike, kuid armas.
Eluvaipa temast jääb
üks kõige kuldsem narmas.
Mändide vahel ta valge hoone,
mis alul väikestel hirmuks.
Hiljem, kuid suuremaks saades muutub
see hirmuelevant kirbuks.
Armsaks saand maja, mis asub Nõmmel,
me koolimaja on see.
Aru ei saa ainult ma sellest,
miks nii ruttu lõpeb see tee.
Refr. See, jah, see on...
Salvei

Salvei ("Salvia") on taimede perekond huulõieliste sugukonnast.
Salvei on huulõieliste sugukonna kõige suurem perekond. Perekonda kuulub umbes 700–900 liiki poolpõõsaid, püsikuid ja üheaastaseid taimi. 
Kesk-Ameerikas umbes 500 liiki, Kesk-Aasias ja Vahemeremaades 250 liiki, Ida-Aasias 90 liiki.
Maavits (perekond)

Maavits ("Solanum" L.) on taimede perekond maavitsaliste sugukonnast.
Maavitsa perekond on suur ja mitmekesine. Sellesse kuulub 1500–2000 liiki ühe- ja mitmeaastaseid taimi. Haabituselt on esindatud ronitaimed, poolpõõsad, põõsad ja puud. 
Maavitsa perekonda kuulub kolm tuntud köögivilja:
Eestis kasvab looduslikult harilik maavits ("Solanum dulcamara").
Heldur Sander

Heldur Sander (sündinud 24. novembril 1946 Ageris) on eesti loodusgeograaf, dendroloog ja maastikuökoloog.
Elulugu.
1961–1963 õppis Sander Tihemetsa Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumis, lõpetas 1966 Paide Kaugõppekeskkooli, 1975 Tartu Riikliku Ülikooli geograafia osakonna. 1998. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis geoökoloogias väitekirja "Tallinna puittaimestiku mitmekesisus maakasutuse liigestatuse taustal" ja sai magistrikraadi, 1999–2004 oli Eesti Põllumajandusülikooli ZBI doktorant. Ta täiendas end 1992 Helsingi Ülikoolis ja 1996 Taani Metsa ja Maastiku Uurimise Instituudis.
1963–1970 oli ta Paide MEK-i ja KEK-i müürsepp-monteerija, 1970–1971 Eesti Põllumajandustehnika Türi osakonna maaparandustööline, 1975–1998 Tallinna Botaanikaaia insener, vaneminsener, nooremteadur ja teadur, 1998–2004 EPMÜ metsandusliku uurimisinstituudi teadur, 2005– Eesti Maaülikooli metsabioloogia osakonna teadur.
Teadustöö.
Heldur Sanderi peamised uurimisvaldkonnad on dendroloogia, puittaimede introduktsioon, linnahaljastus ja -metsandus, Eesti arboreetumid ja pargid ning looduskaitse. Ta on uurinud Harju-, Lääne-, Saare- ja Pärnumaa arboreetumeid ja parke ning üksikparke mujal Eestis, Tallinna ja Pärnu haljastust, Haapsalu, Kunda ning Espoo (Soome) linnahaljastust. 1993. aastast on ta mitme projekti juht, rahvusvaheliste projektide "Mets, tervis ja inimese heaolu" (aastast 2004) ning "Põhja- ja Baltimaade linnametsandus" (aastast 2005) üks Eesti koordinaatoreid.
Sander on olnud 16 teaduskogumiku koostajaid ja toimetajaid, väljaannete "Eesti dendrofloora uuringud" (aastast 1997, seni ilmunud 8 köidet) ja "Dendroloogilised uurimused Eestis" (aastast 1999, 3 köidet; II ja III köite kaastoimetaja on Ü. Tamm) algataja ja toimetaja, "Tallinna entsüklopeedia" (Tallinn, 2004) kaasautor. Temalt on ilmunud umbes 130 teaduspublikatsiooni ja aimeartikleid. Ta on avaldanud seeria töid Eesti parkide dendrofloorast, sealhulgas Tallinna haljastusest ja selle ajaloost.
Ta on Loodusuurijate Seltsi ja Eesti Geograafia Seltsi liige.
Isiklikku.
Heldur Sander on maatööliste poeg ja oli Enel Sanderi abikaasa.
Käokannus

Käokannus ("Linaria" Mill.) on teeleheliste sugukonda kuuluv üheaastaste rohttaimede perekond. Varem kuulus mailaseliste sugukonda.
See perekond on levinud Euroopa mõõduka kliimaga paikades, Põhja-Aafrikas ja Aasias. Kõige rohkem liike kasvab Vahemere maades.
Käokannuse õis sarnaneb ehituselt lõvilõua õiega. Viljaks on kupar, kus on palju seemneid.
Liike.
Käokannuse perekonda kuulub sadakond või poolteistsada liiki. Eestis elab neist kaks:
Varem kuulus käokannuse perekonda ka pihkane haiklõug (sünonüüm väike käokannus, "Chaenorhinum minus" (L.) Lange ehk "Linaria minor" (L.) Desf.).
Dendrofloora

Dendrofloora on puittaimede floora ehk mingi ala puittaimede liigiline koosseis.
Näiteks on rikka dendroflooraga Raadi park Tartus ja Kadrioru park Tallinnas, kuhu on erinevatel aegadel istutatud mitmeid võõrpuuliike. 
Eesti pärismaises dendroflooras on ligikaudu 80 liiki.
Tšekk

Tšekk (inglise keeles "check" või siis "cheque"), ka pangatšekk, on väärtpaber, mille väljaandja annab makse teostajale korralduse maksta makse saajale kindel rahasumma. Tavaliselt on tšeki maksjaks krediidiasutus. Tšekisumma väljamaksmise toimingut nimetatakse tšeki lunastamiseks. 
Tšeki väljaandja võib anda korralduse 
Tšeki liigid.
Nimeline tšekk.
Nimelises tšekis (inglise keeles "registered cheque") märgitakse kindel isik, kellele tšekk tuleb lunastada, ja märge "üleandepealdise tegemise õiguseta" või muu samatähenduslik märge.
Käsktšekk.
Käsktšekis (inglise keeles "order cheque") märgitakse kindel isik, kellele tšekk tuleb lunastada. Käsktšekis võib sõnaselgelt märkida üleandepealdise tegemise õiguse või jätta selle märkimata.
Esitajatšekk.
Esitajatšekis (inglise keeles "bearer cheque") märgitakse, et see tuleb lunastada tšeki esitajale. Esitajatšekiks loetakse ka tšekki, mis tuleb lunastada kindlale isikule, kuid millel on lisamärge "või esitajale" või muu samatähenduslik märge, samuti tšekki, milles maksesaajat ei ole märgitud.
Reisitšekk.
Reisitšekk (inglise keeles "traveller's cheque") on eriline tšekiliik, mille puhul tšeki väljaandja annab tšeki valdajale võimaluse lunastada tšekk vabalt valitud maa krediidiasutuses kohalikus valuutas.
Teaduste kandidaat

Teaduste kandidaat on 1. järgu teaduslik kraad Venemaal ja mõnes SRÜ riigis (nt Ukrainas). See vastab ligikaudu filosoofiadoktori kraadile (PhD) lääneriikides, sellest kõrgem teaduskraad on "teaduste doktor" ("doktor nauk").
Teaduste kandidaadi kraad kinnitati NSV Liidus Rahvakomissaride Nõukogu määrusega 13. jaanuaril 1934. Seda kasutati ka teistes Ida-Euroopa sotsialismimaades (näiteks Tšehhoslovakkias).
Venemaa kõrgkoolides on teaduste kandidaadi kraad dotsendi ametisse kandideerimise tingimus.
Eesti Vabariigis on teaduste kandidaadi kraad võrdsustatud Eesti doktorikraadi ja PhD-ga. Lääneriikides võrdsustavad mõned institutsioonid PhD-ga teaduste kandidaadi kraadi, mõned aga teaduste doktori.
Nikolai Kusmin (kartograaf)

Nikolai Kusmin, ka Nikolai Kuzmin (1. jaanuar 1875 Peterburi – 30. aprill 1940 Tallinn) oli Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik) ja Eesti kartograaf. 
Kusmin oli varanduseta aadlik (isa poolt vene, ema poolt prantsuse juurtega).
Ta õppis kadettide korpuses, mille lõpetamise järel teenis Moskva ratsakaardiväe polgus. Erru minnes astus Kusmin Peterburi Polütehnilisse Instituuti, see jäi pooleli seoses topograafide erikooli astumisega, mille lõpetas nooremleitnandi auastmes (poeg Nikolai mälestuste kohaselt (käsikiri erakogus)).
Nikolai Kusmin määrati 1935. aastal Kaitsevägede Staabi juurde kuuluva topo-hüdrograafiaosakonna juures toimunud topo-hüdrograafiakursuse õppejõuks.
Kusmin on maetud Tallinna Aleksander Nevski kalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg oli arhitekt Nikolai Kusmin.
Kuuskjalg

Kuuskjalg ("Pedicularis" L.) on taimede perekond soomukaliste sugukonnast.
Varasemas käsitluses kuulus perekond koos mitmete teiste nüüd soomukaliste sugukonda arvatud perekonnaga mailaseliste sugukonda.
Vägihein

Vägihein ("Verbascum") on taimede perekond sealõuarohuliste sugukonnast.
Perekonda kuulub umbes 250 liiki. Liikide levilaks on Euroopa ja Aasia, kõige suurem liigitihedus esineb Vahemere maades.
Vägiheina perekonda kuuluvad liigid on mitmeaastased, harva üheaastased rohttaimed või poolpõõsad, mis kasvavad 0,5–3 meetri kõrguseks. Esimesel aastal moodustub maapinnale tihe lehekodarik, millest kasvab järgmisel aastal õisikuvarb. Lehed asetsevad vahelduvalt, on sageli kaetud tihedate karvadega. Õitel on viis sümmeetrilist kroonlehte. Levinuim õievärv on kollane, leidub ka oranžide, punakaspruunide, tumepunaste, siniste ja valgete õitega liike. Viljaks on kupar, milles on palju väikseid seemneid. 
Eestis kasvab kaks liiki: üheksavägine ("Verbascum thapsus") (paiguti) ja must vägihein ("Verbascum nigrum") (tavaline). Harva leidub ka nende kahe liigi hübriidi kink-vägiheina ("Verbascum x collinum").
Nikita Andrejev

Nikita Andrejev (sündinud 22. septembril 1988 Narvas) on Eestist pärit Venemaa kodakondsusega jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ründaja). 2023. aastast on ta Nõmme Kalju peatreener.
Aastatel 2005–2006 mängis ta Lasnamäe Ajaxis. Aastatel 2006–2009 kuulus ta esimest korda Levadia koosseisu. Seejärel mängis ta Hispaania klubi UD Almería duubelmeeskonnas ning Venemaa klubides FC Tjumen, Saratovi Sokol ja FC Tambov.
Aastatel 2017–2019 mängis ta taas Levadias. Ta mängis 2020. aastal Hispaania tugevuselt neljanda liiga klubis CF Intercity.
Aastail 2006–2007 mängis ta Venemaa U-19 jalgpallikoondises 11 korral ja lõi 2 väravat, sealjuures osales ka selle vanuseklassi 2007. aasta Euroopa meistrivõistlustel.