ZA/UM

ZA/UM oli Eesti kultuurirühmitus, mis oli 2013. aastal seotud kultuurilehe Sirp peatoimetaja vahetusega ning paistis silma peamiselt kultuuri- ja arvamusportaalidega ZA/UM ja Nihilist. 
Liikmete hulka kuulusid kirjanik Kaur Kender, kirjanik ja muusik Robert Kurvitz, kunstnik Aleksander Rostov, kriitik ja luuletaja Helen Hindpere, literaat ja kunstnik Martin Luiga (rühmituse sekretär), kirjanik Siim Nurklik, kirjanik ja kodanikuaktivist Made Luiga, fotograaf Ruudu Ulas, ajakirjanik Märt Belkin ja moefotograaf Lilian Marie Merila.
2015. aastal loodi kultuurirühmituse baasil samanimeline arvutimängustuudio.
ZA/UM on kirjastanud raamatuid, sealhulgas Robert Kurvitza romaani "Püha ja õudne lõhn" (2013), Kaur Kenderi ja Taavi Eelmaa näidendiraamatu "Kaurita. Kadunud sõbra juhtum" (2014), Mudlumi (Made Luiga), Teemu Mäki, Olavi Ruitlase ja Kenderi teoseid (2014–2016). ZA/UMi liikmeid on seostatud ka Margus Linnamäe rahastatud arvutimängufirma ZA/UM arvutimänguprojektiga "Disco Elysium" (ka "No Truce With the Furies"), mis osalt tugineb Kurvitza romaanile.
2021. aasta lõpus kõrvaldati ZA/UM Studiost Robert Kurvitz, Aleksander Rostov, Helen Hindpere ning Martin Luiga. Viimane teatas 2022. aasta oktoobris kultuurirühmituse laialisaatmisest.
Rühmituse nimi seostub vene sümbolistlikus luules 20. sajandi algul levinud terminiga "zaum", mis tähistas ratsionaalsuse ületamisele püüdlevaid "mõistusetaguseid" eksperimente kõlasümbolismi ja keeleloomega. Termini lõi 1913. aastal vene luuletaja Aleksei Krutšonõhh.
ZA/UM-i veebiblogi.
Alates 2009. aastast pidas kultuurirühmitus veebiblogi, mis tegutses kuni sulgemiseni 2016. aastal. Peale rühmituse tuumiku on seal oma tekste avaldanud teiste hulgas ka Jim Ashilevi, Kristo Viiding ning luuletajad Carolina Pihelgas ja Joanna Ellmann.
NIHILIST.FM.
ZA/UM avaldas nüüdseks suletud veebilehekülje NIHILIST.FM kuhu kasutajad said luua sisu kultuuri ja muude arvamuste kohta. Lehekülg oli tuntud Kaur Kenderi kirjutatud teose “UNTITLED-12” ja anonüümse autori raamatu “Kuidas minust sai HAPKOMAH” poolest. Veebilehega alustati aastal 2014 ja see suleti aastal 2017. Seda nähti (eesti) kultuuriruumis ekstreemse ja agressiivsena, mis omakorda tõstis inimeste tähelepanu. Lehekülg rõhutas Eesti ühiskonna mõtte vaimset tardumist ja mahajäämist. Kasutati isiklike solvanguid, roppusi ja isegi valenimesid artiklitel. Anarhilisus aga oli kontrollitud toimetajate poolt ning tuleviku plaan hõlmas teha lepinguid kirjutajatega, kes teeniksid 70% reklaamitulust ja 30% jääks leheküljele. 
ZA/UM andis välja teose "Nihilist.fm. Final cut", mille pani kokku Siim Sinamäe. See avalikustati 2017. aastal. Teos koondas kokku parimad ja märgatavamad palad lehekülje ajaloost.
Disco Elysium.
Disco Elysium on ZA/UMi arendatud ja avalikustatud rolli-videomäng, mida saatis suur edu. Mängule tõi edu nende tugev narratiiv ja suur valikute arv selles narratiivis. Mäng võitis The Game Awards mängu auhinnagalal neli auhinda: "Parim lugu", "Parim Sõltumatu Mängustuudio Poolt Tehtud Mäng", "Parim Rollimäng" ja "Värske "indie"-mäng". Ajakiri Time nimetas Disco Elysiumit üheks parimaks aastakümne mänguks koos 9 teise mänguga. Nüüdseks on Disco Elysiumil üle 25000 arvustuse müügikohas Steam, millest 94% on positiivsed. ZA/UM on välja kuulutanud uue versiooni mängust "Disco Elysium - The Final Cut", mis on tasuta eelnevatele omanikele. See annab mängule uut sisu, aga lisab ka hääled oma tegelastele, kes olid eelnevalt ainult tekstipõhised oma rääkimisega. Nüüdseks on Disco Elysiumil ka oma vinüülalbum muusikaga, riidesari, eriversioonid koos füüsiliste lisadega, nagu kuju ja plakatid. 
Kriitika.
Aastal 2013 ilmunud artikli "Kultuurimonopol" vastukaja tõttu pidi ZA/UM pöörduma otse avalikkuse ette, öeldes "Me ei ole poliitiline liikumine. Me oleme kultuuriline liikumine. Meil on väga sisulised sõnumid Eesti kultuurielule, mida ei oleks saanud väljendada artiklis "Kultuurimonopol" kirjeldatud paradigma sees. Meid on sildistatud marksistideks, trotskistideks, fašistideks, küünilisteks 90ndate ärimeesteks ja argpükslikeks süsteemi kaitsjateks. Need on vastassuunalised sildid ning just see näitabki, et meie sõnum ei ole poliitiline, veel vähem päevapoliitiline. Meie seas on nii noori finantsinimesi ja ettevõtjaid kui ka kodanikuaktiviste, püsiva töökohata kirjanikke ja kunstnikke. Ühendavaks on ainult usk Eesti kultuuri. Kõik meie tõekspidamised on kantud parimast põhiseaduse vaimust." ja selle lõpplauseks jäi "Olge mõistlikud ja kultuursed inimesed, palume mitte boikoteerida Eesti kultuuri!"