tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Põhjamaade kultuuripunkt

Põhjamaade kultuuripunkt on sidepunkt Põhjamaade kultuurilisele koostööle. Põhjamaade kultuuripunkt toimib kui sekretariaat kultuuriprogrammidele ja Põhjamaade Ministrite Nõukogu asjatundjate gruppidele, annab informatsiooni programmide kohta ning jagab nõu nendele, kes toetust taotlevad. Põhjamaade kultuuripunkt kaardistab ühtlasi Põhjamaade kultuuri nii sees- kui ka väljaspool Põhjamaade regiooni. Institutsioon asutati 2007 Suomenlinnas Helsingis Põhjamaade Ministrite Nõukogu egiidi all.
Põhjamaade kultuuripunkti ülesandeks on edendada ja arendada Põhjamaade kultuurilist koostööd. Asutuse töödel ja tegevustel peab olema kõrge Põhjamaine profiil ning need peavad panustama Põhjamaade sünergiasse.
Põhjamaade kultuuripunkt, asutatud 1.jaanuaril 2007, on organiseeritud kui omaette Põhjamaade asutus, mille juhatus tegutseb Põhjamaade Ministrite Nõukogu egiidi all. Põhjamaade kultuuripunt asutati Põhjamaade kultuurilise koostööna valminud struktuurireformi tulemusena.
Valhalla (portaal)

Valhalla on Põhjamaade Ministrite Nõukogu internetiportaal laste- ja noortekultuuri kajastamiseks Põhjamaades: Taanis, Soomes, Fääri saartel, Gröönimaal, Islandil, Norras, Rootsis ja Ahvenamaal. 
Portaal kajastab uusi arengusuundi arhitektuuris, disainis, kujutavas kunstis, tantsus ja teatris, multikultuuris, filmis ja meedias, teaduses ja hariduses, mängudes ja spordis, kirjanduses ja muusikas. Kajastatakse uudiseid, sündmusi, festivale, näitusi ja võistlusi.
Peamiselt on Valhalla suunatud noorsootöötajatele, kuid see on infoallikas ka noortele endile.
Valhalla eesmärgid on:
Ahela ülekanne

Ahela ülekanne on ahelpolümerisatsiooni protsessis esinev konkureeriv reaktsioon, milles kasvava polümeeriahela (P*) aktiivsus kantakse üle mingile teisele molekulile. Ahela ülekandereaktsioonis osaleb mingi reaktsioonikeskkonnas oleva ühendi σ-side C–Y. Nii katkeb polümeerse ahela kasv, tekib uus aktiivne osake (R*), mis alustab uut ahelat.
P* + R-Y → PY + R*
Ahelpolümerisatsioon.
Ahela ülekandereaktsioonid alandavad polümeerse produkti ahela pikkust, s.t. molekulmassi. Ahela ülekandereaktsioonid esinevad vähemal või suuremal määral enamuse polümerisatsioonireaktsioonide korral kui vältimatud kõrvalreaktsioonid.
Ahela ülekandereaktsioonides saavad osaleda polümerisatsiooni süsteemis olevad molekulid ja seda sõltuvalt nende kontsentratsioonist ning aktiivsusest selle reaktsiooni suhtes:
Elav polümerisatsioon.
Elav polümerisatsioon on üks ahelpolümerisatsiooni alaliik, milles ahela ülekande ja lõpetamise reaktsioonid puuduvad ning ahela initsieerimise kiirus on oluliselt suurem ahela kasvu kiirusest.
Telomerisatsioon.
Ahela ülekanne on ahela kasvuga konkureeriv, kuid soovitud reaktsioon telomerisatsiooni protsessides, kus reaktsiooni keskkonnas osaleb monomeeriga võrreldav kogus suure reaktsioonivõimega ahela ülekande agenti RX: 
R–(C–CR’)n*. +. R–X.. →. R–(C–CR’)nX. +. R*
(siin.. R–(C–CR’)n* ja R* on aktiivsed intermediaadid: vaba radikaal, karbokatioon või karbanioon)
Telomerisatsioonil. on eesmärgiks saada monomeeri ja agendi RX liitumisproduktid, näiteks R(-C-C)n-X, kus n=1 (harvem n=2). 
Telomerisatsioonil ahelate teke (initsieerimine) ja ülekanne agendiga RX toimuvad võrreldavate kiirustega ning seejuures teised eeltoodud ülekandereaktsioonid ei oma olulist tähtsust.
Märkus. Saksa koolkond kasutas agendina RX reeglina väga aktiivseid kloriide või atsetaale, seega ühendeid, mis astuvad aktiivselt ülekandereaktsiooni ja. moodustavad põhiliselt madalamad (n=1) produktid. Sellest tulenevalt kasutavad nad termineid "alifaatne Friedel-Craftsi alküülimine" või "enooleetrite elektrofiilne alkoksüalküleerimine". Vene ja Jaapani koolkonnad kasutasid üldisemat terminit "telomerisatsioon".
Prootoni ülekanne tertsiaarsest karbokatioonist monomeeri.
Trialküülasendatud eteenidest RR’C=CHR’’ (isoalkeenid, välja arvatud isobuteen (CH3)2C=CH2) ei ole võimalik prootonhappe või Lewise happe katalüüsil saada kõrgpolümeere, sest ahela katkestab kasvavast kabokatioonist prootoni ülekanne (see on deprotoneerumine) monomeeri, alustades nii uut ahelat. Tertsiaarsele karbokatioonile on deprotoneerumine olemuslikult iseloomulik ja vähemal või suuremal määral esinev kõrvalreaktsioon paljudes protsessides. Isoalkeenide polümerisatsioonil moodustuks ahela kasvu tulemusena. naaberasendites kvaternaarne ja tertsiaarne süsiniku aatom, mis on oluliselt raskendatud. Seejuures monomeer on antud juhul polümerisatsioonisüsteemis praktiliselt ainus kättesaadav nukleofiil, mis liidab kergesti prootoni (aniooni osatähtsus on tühine, sest selle kontsentratsioon on üliväike). 
Näiteks ahela ülekanne 2-metüül-2-buteeni (isopenteeni) happekatalüütilises protsessis: 
(CH3)2C+-CHRCH3. +. (CH3)2C=CHCH3. →. CH2=C(CH3)-CHRCH3. +. (CH3)2C+-CH2CH3
Valents (keeleteadus)

Valents on predikaadi (tavaliselt tegusõna) seotud laiendite arv; valentsi märkimiseks võib kasutada ka mõistet "kohaline", nt kahekohaline verb . See tähendab, et verbil on võime seostuda lauses teatava arvu temast sisuliselt ja vormiliselt sõltuvate laiendite ehk aktantidega, seotud laienditeks on tegusõnaga väljendatava sündmuse osalised . Erinevalt transitiivsusest, mis arvestab vaid objekti, on valentsi puhul oluline ka subjekt. 
Valentsi liigid.
Põhiverbid saab aktantide arvu alusel paigutada järgmistesse klassidesse:
1) nullvalentsed verbid. Neil pole ühtegi aktanti, nende lisamine pole vajalik. Sellesse klassi kuuluvad tavaliselt ilmastikuverbid või füsioloogilised verbid, näiteks: "sajab", "hämardub", "iiveldab".
2) ühevalentsed verbid. Neil on üks aktant ehk üks tegusõnaga seotud laiend, nt "magama", "köhima". Jüri magab". Mari köhib."
3) kahevalentsed verbid. Neil on kaks aktanti, nt "lugema" ja "meeldima". Jüri loeb raamatut. "Marile meeldivad koerad."
4) kolmevalentsed verbid. Neil on kolm aktanti, nt "andma". Mari andis Jürile pliiatsi.
5) neljavalentsed verbid. Neil on neli aktanti, nt "muretsema". "Mari muretses Jürile õpetajalt pliiatsi."
Eesti keeles on vähe sõnu, mis on null- või neljavalentsed. Peamiselt on eesti keele verbid ühe-, kahe- või kolmekohalised. 
Valentsi muutmine.
Verbi valentsus ei ole alati muutumatu ning paljudes keeltes on tegusõnu, mida saab kasutada ühe või mitme argumendiga. Valentsi saab vähendada, kui objekt (patsient) või subjekt (agent) eemaldada, ning suurendada, kui need lausesse lisada.
Valentsi vähendamine objekti abil.
"a) Az orvos szán-ja a beteg-et."
the doctor pity-3SG the patient-ACC
"The doctor pities the patient."
"b) Az orvos szán-akoz-ik a beteg-en."
the doctor pity-DEACC-3SG the patient-SUPERESS
"The doctor feels pity for the patient."
Valentsi suurendamine objekti abil.
"a) ni-li-pik-a"
SBJ.1.SG-PAST-cook-IND
"I cooked (it)." 
"b) ni-li-m-pik-i-a"
SBJ.1.SG-PAST-OBJ.CL1-cook-APPL-IND
"I cooked for him."
Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia

 
Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia (lühend ENTA) oli Tartus 2005. aastal asutatud mittetulundusühing, mis ühendas noorteadlasi, peamiselt alates kõrgkooli esimese aasta üliõpilastest kuni kraadiõppuriteni. MTÜ lõpetas tegevuse (vastav teade avaldati Ametlikes Teadaannetes 19.02.2015) ning kustutati Mittetulundusühingute ja Sihtasutuste Registrist 19.05.2015. 
Missioon.
Aidata noorteadlasel arendada teaduskarjääriks vajalikke oskusi ning omandada tarvilikke teadmisi.
Visioon.
Teadlane olla on Eestis prestiižikas. Noorteadlane on oma esimesi professionaalseid samme seadev magistrant või doktorant.
Huvivaldkonnad.
ENTA omab ja arendab oma kompetentsi järgmistes huvivaldkondades:
Eesti Noorte Teadlaste Akadeemia arendab oma pädevusi järgmistes valdkondades:
Punane elavhõbe (romaan)

"Punane elavhõbe" on Andres Anvelti 2007. aastal ilmunud kriminaalromaan, mis põhineb tõestisündinud lool.
Seda raamatut on käsitletud Eesti Televisiooni saate "Pealtnägija" omaette saatelõigus.
2010. aastal valmis romaani ainetel samanimeline film, mille lavastas Andres Puustusmaa.
Sündmustik.
Teose sündmustik toimub 1990. aastate alguse Eesti kriminaalmaailmas, kus jahitakse salapärast metalli "punast elavhõbedat". 
Romaani tõlked.
Vene keeles ("Красная ртуть") ilmus teos Eesti Päevalehe kirjastuselt 2009. aastal Andres Anvelti ja Roosa Anvelti tõlkes.
Tartu Tiigi veski

Tartu Tiigi veski ehitas 1885. aastal Georg Riik (1842–1890), kes pani aluse tööstuslikule jahutootmisele Tartus. 1888. aastal ehitatud jahuveski tööstushoone Tartus Tiigi tänav 61a on tunnistatud kultuurimälestiseks nr 7024.
1888. aastal ehitati krundile Carl Beschti projekti järgi kivist jahuveski. Kahekorruselise tellisehitise fassaadi ilmestasid akende vahelised liseenid, vahekarniisid, kaarsillusega aknad, katusealune hammaslõikeline friis. Hoovi pool asus kõrge korsten, mõlemal korrusel asus sammastega toestatult 1 suur ruum.
1930. aastate algul ehitas Peeter Jänes endale Kastani ja Tiigi tänava nurgale, Tiigi tänav 61 Andrei Podtšekajevi projekti järgi mansardkorrusega villa. 
Ajalugu.
1908 omandas oksjonil Tiigi veski Felix von Berg, kes koormas selle hüpoteegiga ja seejärel kinkis edasi. 1910. aastaks kuulus veski Liivimaa Põllumajanduslisele Tarvitajate ja Tootjate Ühisusele, kuhu kuulusid Tartu- ja Viljandimaa mõisnikud. Tootmisvõimsuseks oli siis 36 tonni jahu ööpäevas. 1927 sai veski omanikuks Peeter Jänes. Tema ajal andis põhilise osa sissetulekust veskikivide ja -masinate tootmine tellijatele. 
Pärast riigistamist kuulus Tiigi veski Tartu Jahu- ja Leivakombinaadile. Jahvatati nii leivatööstustele kui ka kolhoosidele, aga tehti ka erajahvatusi. 1959 läks Tiigi veski Eesti NSV Põllumajanduse Ministeeriumi Teraviljasaaduste Valitsuse Tartu Elevaatorile, misjärel oli plaanis see sulgeda, kuid tulekahju Lembitu tänava veskis nr 2 tingis ikkagi käigushoidmise. 1962 võeti maha viimased Jänese ajast pärinevad seadmed. Elevaatori veskiga võrreldes olid Tiigi veski tootmismahud küll suuremad, kuid lõpptoodangu väärtuselt väiksemad, osaliselt seetõttu, et nõukogude ajale iseloomulikult läks osa toodangust "vasakule". 
Tiigi veski tegevus lõppes 1996. aastal.
Tartu Lembitu veski

Tartu Lembitu veski on Tartus Lembitu tänaval tegutsev rukkijahuveski.
1961. aastal ehitati Lembitu tänavale Veski nr 2. 1985. aastal püstitati selle kõrvale rukkijahuveski, mille nimeks sai Lembitu veski. 2000. aastal asutas Ühistu Tartu Viljasalv tootmishoonete ja elevaatori haldamiseks AS-i Lembitu Veski. See müüdi eraisikutele ja sai uueks nimeks AS Tartu Veski.
2002. aastal hakkas veskis tööle nisujahuliin tootlikkusega 150 t ööpäevas. 2006. aastal vahetati välja rukkiveski seadmed, tootlikkuseks kujunes 100 t ööpäevas. 2008. aastal paigaldati mahetootmisliin ja alustati vilja kuivatamist. Ettevõtte tootmiskompleksi kuulub ka Dobele veski Lätis.
Björk – õpi Põhjamaades!

"Björk – õpi Põhjamaades!" on Põhjamaade Ministrite Nõukogu ja Põhjamaade saatkondade hallatav programm, mille raames tutvustatakse hariduse omandamise võimalusi Põhjamaades.
Ala veski

Ala veski oli vesiveski Õhne jõel Alal, Valga-Uulu maantee ääres.
Veski hävis 1944. aasta septembrilahingute ajal.
Koni tuulik

Koni tuulik on tuulik Puhja aleviku idaservas.
Selle geograafilised koordinaadid on .
Lõuna-Eestis laialt levinud puidust Hollandi tüüpi tuuleveski ehitas 1893. aastal Jaan Koni (1852–1912), kuna pidi seni Järvakülas majandatud Kiho talu üle andma 25-aastasele perepojale oma naise esimesest abielust. 
Ehitusmeister oli Peter Morgen. Kaheksakandiline tüvipüramiidjas keresõrestik on kaetud laudisega, pealt laastkattega. Kere toetub madalale maakivist vundamendile. Pea on paadikujuline, tiivad on hävinud. Tuules hoidmiseks olid sabapuu kinnitamiseks ümber veski kivipostid. Jahvatusseadmeiks on olnud kaks paari kive ja sõelapüülimasin.
Veskis on jahvatatud kuni 1980. aastate lõpuni elektriajamitel servikividega, peamiselt loomajahu. Töötas terade tuulamise seade. Oma kohal on säilinud üks kahest tuuleveski-aegsest veskikivipaaridest, tuuliku peavõll, värkel, ülemine hammasratas ja pärss. Ka sõelapüülimasin on seniajani servikivi all olemas. 2005. aasta konserveeriva remondi käigus uuendati torni pehastunud laudise osad, mõned palgid ja veskipea sarikad. Kogu veski löödi üle laastukattega, mis võõbati loodusliku konservandiga.
Valgepea tuulik

Valgepea tuulik oli tuulik Puhja alevikus.
Ehitati samal perioodil teispool maanteed seisva tuulikuga. Koni tuulik jahvatas tasuta Kolga talule, aga Juhan Valgepea jahvatas vastavalt Mursa talule. Tuult olevat Valgepea tuulik püüdnud kehvemini kui Koni tuulik. Põles maha 24. augustil 1944, Puhja lahingu käigus.
Dublinlased

"Dublinlased" ("Dubliners") on iiri kirjaniku James Joyce'i 1914. aastal avaldatud novellikogu. 
Mitmed novellikogu tegelased esinevad ka Joyce'i hilisemas romaanis "Ulysses". 
Novellikogus paistavad silma oskuslikult valitud olukorrad ning tegelaste elav ja ilmekas kõne, mis lubavad mitmekülgselt avada Iirimaa pealinna psühholoogilisi seisundeid kirjaniku lapsepõlve ja noorusaegadest. Kuigi kirjeldatud olukorrad on enamasti intiimsed, peegeldub neis täiel määral ka tollase Iirimaa ühiskondlik seisukord - pinged briti imperialismi ja iiri rahvusaatelise liikumise vahel, Joyce'i kodumaa katoliiklik-vanameelse elanikkonna ning selle suletusest välja kiikavate vaimuinimeste vahel. 
Joyce'i suhtumine oma tegelastesse on tšehhovlik: paljusid neist kujutab ta ilmse irooniaga, see aga ei lähe üle taunivaks sarkasmiks, vaid pigem aimub selle tagant kirjaniku kaastunnet üksluisesse suletud elurutiini rõhutud kaasmaalaste vastu.
XYZ-i afäär

XYZ-i afäär oli 1797. aastal aset leidnud vahejuhtum Ameerika Ühendriikide ja Prantsusmaa vahel, mis oleks peaaegu viinud sõjalise kokkupõrkeni.
1796. aasta sügisest hakkas Ameerika Ühendriikide suhted Prantsusmaaga kiiresti halvenema. Pärast liidu ühepoolset lõpetamist Ühendriikidega 1778. aastal alustas Prantsusmaa agressiooni Ameerika kaupmeeste suhtes Kariibi merel ja Atlandi ookeanil. Prantsusmaa jätkuv agressioon merel ning ilmsed katsed õõnestada Ameerika poliitikat revolutsioonilise propaganda ja altkäemaksudega viisid kaks suurriiki kuulutamata sõjani, eelkõige merel. 
1797. aasta mais otsustas USA president John Adams, et vaatamata Föderalistliku Partei vastuseisule saadab ta Pariisi kolm diplomaati, kes pidid otsima lahendust läbirääkimiste teel. Kuus kuud hiljem jõudis Philadelphiasse teade, mille kohaselt informeeris Prantsusmaa välisminister vahendajate kaudu Ameerika diplomaate, et läbirääkimised võivad toimuda ainult siis, kui talle makstakse soliidne summa.
Vahejuhtum sai nimeks "XYZ-i afäär", sest Adams käskis vahetada Kongressile edastatud kirjas (teade kolmelt diplomaadilt) vahendajate nimed tähtedega X, Y ja Z. See samm põhjustas meelehärmi terves USA-s. Järgmiste valimiste ajal oli Föderalistliku partei toetus väga kõrge.
Rudolf Taba

Rudolf Taba (18. mai 1904 Kooraste vald – 15. oktoober 1944 Tartu lähedal) oli eesti algkooliõpetaja.
Rudolf Taba õppis Kooraste vallakoolis ja Kanepi kihelkonnakoolis, seejärel 1917. aastani Võrusse evakueeritud Palanga gümnaasiumis ja Võru Rahvahariduse Seltsi Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1924. aastal. 1925. aastal lõpetas ta Võru Õpetajate Seminari. Oli seejärel aastatel 1925–1926 Võru Õpetajate Seminari harjutuskooli õpetaja ja aastatel 1928–1938 Antsla 6-klassilise algkooli õpetaja. Õppis aastatel 1938–1943 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, mille lõpetas "cum laude". Ülikoolis õppimise ajal töötas ta Tartu arenguhälvetega laste algkooli juhatajana ja Tartu 16. algkoolis õpetajana.
Isiklikku.
Pedagoogikateadlane Hilda Taba oli tema õde.
Cambridge'i hertsog

Cambridge'i hertsog (inglise "Duke of Cambridge") on Inglismaa aadlitiitel, mis on antud mitmele Inglise kuningliku perekonna liikmele.
Esimesena sai selle tiitli Yorki hertsogi Jamesi (hilisema James II) vanim poeg Charles Stuart (1660–1661), kes küll suri enne, kui talle see tiitel ametlikult anda jõuti. Alates 29. aprillist 2011 kannab Cambridge'i hertsogi tiitlit Walesi printsi Charlesi vanim poeg prints William.
David Tennant

David Tennant (sünninimi David John McDonald, sündinud 18. aprillil 1971) on Šoti näitleja. 
Tennant näitles 2009. aasta "Hamleti" lavastuses, millega ta võitis laialdase populaarsuse. Lisaks teatritööle on ta tuntud Briti teleseriaalist "Doctor Who", kus ta mängis aastatel 2005–2010 ning lühemalt ka 2023. aastal peaosa. 2005. aastal mängis ta filmis "Harry Potter ja tulepeeker" Barty Crouch juuniori.
Haridus ja elukäik.
Tennant sündis Bathgate'is. Ta kasvas üles koos oma venna Blairi ja õe Kareniga, ta isa Alexander oli kohalik kirikuõpetaja. Kui ta oli kolmeaastane, ütles ta oma vanematele, et ta tahab saada näitlejaks, kuna ta oli suur "Doctor Who" austaja. Vanemad proovisid teda suunata mõnele tavapärasemale töökohale. Ta vaatas aastatega ära pea iga "Doctor Who" osa ning rääkis ka Tom Bakeriga. Tema talenti pani esimesena tähele Šoti näitleja Edith MacArthur, kes rääkis Tennanti vanematele, et tal on potentsiaali saada heaks näitlejaks. 
Oma perekonnanime muutis Tennant Pet Shop Boysi laulja Neil Tennanti järgi. 
"Doctor Who".
Tennant võttis doktori rolli üle Christopher Ecclestonilt, kes mängis sarja üheksandat doktorit. Üheksas doktor muutus kümnendaks esimese hooaja viimases osas "The Parting of the Ways". Tennantiga hakati "Doctor Who" 2. hooaega filmima 2005. aasta juulis. Enne seda ilmus ta 7 minuti pikkuses miniosas "Children In Need". Tema esimene täispikk telesarja osa oli 2005. aasta jõulu eriväljaanne "The Christmas Invasion".
Isiklikku.
30. detsembril 2011 abiellus Tennant näitleja Georgia Moffettiga, kellega ta on näidelnud sarja "Doctor Who" osas "The Doctor's Daughter", kus Moffett mängis doktori tehislikult loodud tütart Jennyt (Georgia on Peter Moffetti tütat, Peter Moffett mängis viiendat doktorit Peter Davisoni). Paaril on kolm last, üks Moffetti varasemast kooselust. 
Tennant käib regulaarselt kirikus. 
Aastatel 2005–2007 oli Tennantil suhe näitleja Sophia Mylesiga, kellega ta on koos näidelnud nii kriminaalfilmis "Foyle'i sõda" kui ka "Doctor Who" osas "The Girl In The Fireplace".
Literatūra un Māksla

Literatūra un Māksla (Kirjandus ja Kunst) oli 1945. aasta jaanuarist kuni 1994. aasta novembrini Riias ilmunud lätikeelne kultuurileht, Läti loominguliste liitude häälekandja. Ajalehe eelkäija oli aastatel 1940–1941 ilmunud Literatūras avīze (Kirjanduslik Ajaleht).
Literatūra un Māksla ilmus kord nädalas.
Matt Smith

Matthew Robert Smith (sündinud 28. oktoobril 1982) on Suurbritannia näitleja ja režissöör. 
Smith on tuntud põhiliselt üheteistkümnenda doktorina Briti telesarjas "Doctor Who", selle rolli eest sai ta 2011. aastal ka BAFTA auhinna. 
Lapsepõlv.
Smith sündis ja kasvas Northamptonis, plaanides nooremana saada elukutseliseks jalgpalluriks, ent tõsine seljavigastus muutis jalgpallurikarjääri võimatuks. Näitlemist tutvustas talle tema näitekunstiõpetaja, tema innustusel liitus ta ka Londoni National Youth Theatre'iga.
Pärast kooli lõpetamist õppis Smith näitekunsti ja loovkirjutamist, magistrikraadi sai ta 2005. aastal. 
Doctor Who.
2009. aasta jaanuaris paljastati, et 11. doktori osa hakkab mängima Matt Smith. Ta oli pigem tundmatu näitleja, võrreldes teistega, keda oli rolli mängima pakutud/arvatud. Smith on oma tegelaskuju kohta öelnud: "The Doctor is excited and fascinated by the tiniest of things. By everything. By every single thing. That's what's wonderful about him as a character. It's why children like him, I think. Because he doesn't dismiss anything. He's not cynical. He's open to every single facet of the universe." (tõlge: Doktor on innustunud ja sisse võetud isegi kõige pisematest asjadest. Kõigest. Igast üksikust asjast. See teebki ta tegelasena nii suurepäraseks. Sellepärast ta lastele meeldibki, ma arvan. Sest ta ei jäta midagi kahe silma vahele. Ta ei ole küüniline. Ta on avatud igale viimasele kui universumi "tahule".) Üheteistkümnenda doktori, keda Matt kehastab, kaaslasteks on esmalt Amelia "Amy" Pond (Karen Gillan) ja Rory Williams (Arthur Darvill) ning seejärel Clara Oswin Oswald, keda mängib Jenna Coleman. Amy ja Rory on kogu saate ajaloo jooksul ka esimesed abielupaarist kaaslased – nad abiellusid osas "The Big Bang".
Artur Rättel

Artur Rättel (sündinud 8. veebruaril 1993) on Eesti jalgpallur.
Ta mängib Eesti Meistriliigas FCI Tallinna värvides.
Koondisekarjäär.
Ta kuulus Eesti U19 koondisse, mis osales kodusel 2012. aasta U19 Euroopa meistrivõistluste finaalturniiril .
Sibula veski

Sibula veski oli vesiveski Sibula mõisas Kavilda jõel, Tartu–Viljandi maanteest lõunas. 1950. aastal anti see üle Puhja Põllumajandusühistule, aga tänapäeval võib asukohta aimata vaid veskipaisu kivide järgi.
Lootuse kasvades

"Ootamatult isaks" on Ameerika Ühendriikide situatsioonikomöödia, mida esmakordselt näidati 21. septembril 2010 USA telekanalil Fox.
Lühitutvustus.
23-aastane James "Jimmy" Chance peab kasvatama üheöösuhtest sündinud tütart.
Eesti Matkaliit

Eesti Matkaliit (lühend EML) on Eesti mittetulunduslik ühendus, mis on katusorganisatsiooniks matkaklubidele ja firmadele.
EML juures tegutsevad: kutsekomisjon, matkakomisjon, matkaradade komisjon jt. Liikmesorganisatsioonides tegeldakse mitmesuguste matkaliikidega: jalgsimatkamine, jalgrattamatkamine, mägimatkamine, suusamatkamine, automatkamine ja veematkamine.
EML on Euroopa Rändurite Assotsiatsiooni (ERA) liige alates 1993. aastast ja osaleb ERA komisjonide töös. EML on alaliiduna Eesti Olümpiakomitee (EOK) liige. EML korraldab regulaarselt Eesti matkatehnika meistrivõistlusi, väljastab Põhjatähe Matkajuhi ja Matkateenete märke, Põhjatähe ja Põhjavalguse matkamärke jne. 
Ajalugu.
1989 – EML asutati aprillis Tallinna Matkamajas Eesti Matkaföderatsiooni õigusjärglasena. 
9. detsembril kogunesid Tallinna Matkamajas EML-i 15 liikmesorganisatsiooni esindajad volikogu esimesele istungile, kus võeti vastu EML-i programm. 1989. aastal sooritati 640 matka 5183 osavõtjaga. Toimus 22. (kaug)matkajuhtide kokkutulek ja anti välja vastav teatmik, brošüür. See traditsioon on jätkunud siiani.
1990 – ametiühingud lõpetasid matkamise senise doteerimise (doteerimine oli alates aastast 1962). EML võeti vastu Eesti Spordi Keskliidu (praegu Eesti Olümpiakomitee) liikmeks. Esmakordselt lülitati Eesti mägimatkajate matkamarsruuti alpinistlik tõus mäetippu. Aasta jooksul sooritati 398 matka 3528 osavõtjaga.
Aasta matkaja ja aasta matkategelene.
Igal aastal matkajuhtide kokkutulekul valitakse aasta matkaja ja aasta matkategelase aunimetuse laureaadid.
JK-triger

JK-triger on ühebitine mäluelement ehk triger, millel puudub määramatu olek. Sellel trigeril on lisaks
taktsisendile (tingmärgil keskmine) sisendid J ja K, mille kaudu saab trigeri väljundolekut mõjutada järgmiselt:
JK-triger on sobiva juhtimise korral võimeline täitma ka T- ja D-trigeri funktsioone. T-trigeri saamiseks rakendatakse mõlemale sisendile sama signaal (J = K), D-trigeriks muutmiseks on vaja üks sisenditest inverteerida, s.t selle sisendi olek (signaalile avatud/suletud) vastupidiseks muuta formula_1.
Novgorodi vürst

Novgorodi vürst oli Novgorodi vürstiriigi ja Novgorodi Vabariigi valitseja tiitel. 
Valitsejad Novgorodi vabariigi ajal.
Aastatel 1328 – 1359 Moskva suurvürstiriigi suurvürstid. 
Aastatel 1362 – 1478 Moskva suurvürstiriigi suurvürstid.
Roman Trahtenberg

Roman Lvovitš Trahtenberg (28. september 1968 – 20. november 2009) oli Venemaa saatejuht ja näitleja.
Matti Heikkinen

Matti Topias Heikkinen (sündinud 19. detsembril 1983 Kajaanis) on endine Soome murdmaasuusataja. Ta kuulus klubisse Vantaan Hiihtoseura ja tema treener oli Toni Roponen. 
Heikkinen alustas suusatreeninguid 9-aastaselt ja kuni 13-aastaseni mängis ka pesapalli. Juunioride MM-võistlustel jäi tema parimaks tulemuseks seitsmes koht 10 km klassikasõidus 2003. aastal Sollefteås.
2009. aastal võitis ta Libereci maailmameistrivõistlustel 15 km klassikasõidus pronksmedali. Samadel võistlustel sai ta pronksmedali ka Soome teatevõistkonna koosseisus, kus ta sõitis avavahetust. 2011. aasta MM-il Oslos tuli ta 15 km klassikasõidus maailmameistriks.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta 50 km vabatehnikasõidus pronksmedali.
Heikkinen jõudis maailma karikasarjas esimest korda esikümnesse märtsis 2008. aastal Lahti etapil, kus ta oli üheksas 15 km klassikasõidus. Sama aasta detsembris sai ta La Clusaz's jälle üheksanda koha 30 km vabasõidus ja oli kuues Davosis 15 km klassikasõidus. Esimese poodiumikoha sai ta 2009. aasta novembris Beitostølenis MK-sarja avaetapil, kus oli kolmas 15 km vabasõidus. Poodiumi kõrgeimale astmele jõudis ta Davosi MK-etapil sama aasta 12. detsembril, kui võitis 15 km vabasõidu.
Heikkinen on Soome meistrivõistlustel saanud 2009. aastal Jämijärvel hõbemedali 15 km klassikasõidus ning pronksmedali paarissprindis 2008. aastal Kuusamos ja 2009. aastal Kontiolahtis.
Sportlaskarjääri lõpetamisest teatas ta 2019. aasta märtsis.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Matti Heikkinen osales 203 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 15 korral, millest neli korda kõige kõrgemale astmele.
Lubikas

Lubikas ("Sesleria") on kõrreliste sugukonda kuuluv püsikute perekond. 
Eestis kasvab üks liik – harilik lubikas ("Sesleria caerulea")
Kaire Nõmm

Kaire Nõmm (sündinud 20. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas Kaire Nõmm Tallinna 24. Keskkoolis aastatel 1978–1986 ning keskhariduse Tallinna 13. Keskkoolis aastatel 1986–1989. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Kaire Nõmm aastatel 1992–1997 Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas.
1997–1998 töötas ta sisearhitektuuribüroos Studio-R arhitektina. Aastatel 1999–2002 töötas ta arhitektuuribüroos COO Arhitektid OÜ. Alates 2002. aastast töötab Kaire Nõmm arhitektuuribüroos Kavakava.
Kaire Nõmme tuntumad tööd on Pärnu kontserdimaja ning Pärnu kesklinna koolide võimla.
Rogla

Rogla on 1517 meetri kõrgune mägi Põhja-Sloveenias Pohorje mäestikus. See on populaarne puhkekoht.
Roglasse ehitati esimene vaatetorn juba 1934. aastal, kuid suurem osa puhkekeskusest hävis Teises maailmasõjas. Rogla on Sloveenia tuntuim suusakeskus.
Ott Kadarik

Ott Kadarik (sündinud 9. mail 1976 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Koos Mihkel Tüüriga juhib ta arhitektuuribürood Kadarik Tüür arhitektid.
Elulugu.
Keskhariduse omandas ta Tallinna Reaalkoolis aastatel 1983–1994 ning arhitektuurimagistri kraadi Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas aastatel 1994–2000.
1997–1998 töötas ta arhitektuuribüroos PAG AS. Aastatel 2000–2002 töötas ta arhitektuuribüroos COO Arhitektid OÜ, alates aastast 2002 arhitektuuribüroos KOSMOS AB.
Ott Kadariku tööde hulka kuuluvad Rakvere keskväljaku kujundus, Laagri kortermajad, neli kortermaja Rotermanni kvartalis ning Aia tänava linnamaja Tallinna vanalinnas. Koos Mihkel Tüüri ja Villem Tomistega (Arhitektuuribüroo KOSMOS OÜ) loodud hooneid iseloomustavad põnev materjalikasutus, mänglevad vormid ning ultramodernne mahujaotus. Lisaks on Ott Kadarik osalenud edukalt mitmel Eesti ja rahvusvahelisel arhitektuurivõistlusel.
Ta töötab lektorina Tallinna Tehnikakõrgkooli arhitektuurinstituudis.
Ott Kadarik on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2001. aastast.
Isiklikku.
Tema isa on skulptor Margus Kadarik, ema sisearhitekt Taisi Kadarik, vanavanaisa oli loomaarst ja poliitik Valter Kadarik, vanaonu poeg on arhitekt Mart Kadarik.
Hikari

Hikari on linn Jaapanis Yamaguchi prefektuuris. Asub Iwakunist lõuna pool Seto ääres.
Hikari on linnaõigused saanud 1943, 1965 ja kolmandat korda 2004. aastal, kui Hikariga liideti Yamato linn.
1940. aastani oli linna nimi Shūnan.
Gifu

Gifu (jaapani 岐阜; haldusüksusena 岐阜市 (Gifu-shi)) on linn Jaapanis, Gifu prefektuuri keskus. Asub Nagara jõe ääres. Gifu asub Jaapani keskosas ja tal on olnud tähtis roll Jaapani ajaloos.
Linnas on 1949. aastal asutatud Gifu ülikool.
1891 hävis suur osa linnast maavärina tagajärjel.
Linna läbivad Tōkaidō raudtee põhiliin ja Takayama põhiliin.
Kinka mäel asub Gifu loss, mis taastati 1950. aastatel. Gifu tuntuimad pühamud on Inaba pühamu, Kogane pühamu ja Kashimori pühamu.
Kadi Uibo

Kadi Uibo (sündinud 27. mail 1978) on eesti laulja, instrumentalist ja helilooja.
Ta on alates 1995. aastast tegutsenud bändides Dreamphish, Ragatmika, Cloudspeak ja Kirtana Rasa. Ta on osalenud ka muusikaprojektides Venemaal, Norras ja Indias. Oma ansamblitega on Kadi välja andnud 4 albumit, lisaks on lugusid ilmunud CD-kogumikel.
Ta oli Uno Naissoo nimelise loominguvõistluse 1995. aasta laureaat.
Takayama põhiliin

Takayama põhiliin (jaapani 高山本線, "Takayama-honsen") on raudtee Jaapanis mis ühendab Gifut Gifu prefektuuris Toyamaga Toyama prefektuuris. Raudtee pikkus on 225,8 km ja rööpalaius 1067 mm. Raudteel on 46 jaama.
Esimene lõik valmis 1920 ja kogu raudtee 1934. aastal.
Liinil opereerivad Kesk-Jaapani Raudteekompanii (JR Tōkai) ja Lääne-Jaapani Raudteekompanii (JR Nishi-Nihon) .
Imre Erik

Imre Erik (sündinud 17. märtsil 1976) on Tallinna Käsipallikooli mängija ja treener.
Tal on Käsipallitreener III kutsekvalifikatsioon.
Ararauna

Ararauna ehk lasuuraara ("Ara ararauna") on linnuliik aara perekonnast papagoilaste sugukonnast papagoiliste seltsist.
Välimus.
Ararauna on 75–83 cm pikk. Tiiva pikkus on 360–392 mm, saba 490–524 mm. Kaalub 995–1380 g.
Suled on seljapoolel sinised ja kõhupoolel kollased. Osa näost on valge ja sulgedeta. Nokk ja jalad on tumehallid. Silmad on helekollased, noorlindudel pruunid. Sarnaneb välimuselt boliivia araraunaga.
Levik.
Araraunad elavad Panamas, Colombias, Ecuadoris, Peruus, Guyanas, Brasiilias ja Boliivias. Aastatel 1999–2004 taasasustati Trinidadile, kus nad olid 1960. aastatel välja surnud.
Araraunad elavad niisketes metsades, rohtlates, galeriimetsades ja palmisoodes. Elavad kuni 500 m kõrgusel merepinnast, Peruus nähtud ka kuni 1500 m kõrgusel.
Toitumine ja eluviis.
Toituvad puuviljadest ja pähklitest.
Araraunad on sotsiaalsed, elavad paaridena või kuni 25-linnulistes parvedes.
Pesitsemine.
Ehitavad pesa kuivanud palmipuu otsa.
Surinames pesitsevad jaanuarist maini, Trinidadis jaanuarist maini, Colombias detsembris veebruarini. Kurnas on 2-3 muna, haudeperiood kestab 28 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 90 päeva vanuselt.
Eluiga.
Araraunad võivad elada kuni 48-aastaseks.
Ahmed Porkveli

Ahmed Porkveli (sündinud 29. jaanuaril 1962 Tapal) on eesti käsipallur ja käsipallitreener. 
Elukäik.
Ta on lõpetanud 1980. aastal Tapa 1. Keskkooli ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas).
2008. aastast on ta Viimsi Kooli kehalise kasvatuse õpetaja. 2014. aastast Spordiklubi Viimsi HC juhatuse liige.
Sportlasena.
Hakkas käsipalli mängima Tapal Alo Relli ja Lembit Nelke juhendamisel. 
Tulnud kuuel korral Eesti NSV ja Eesti meistriks: 1983, 1985 ja 1987–1989 Kooperaatori ning 1999 HC Kehra meeskonnas. Võitnud Eesti NSV ja Eesti meistrivõistlustel lisaks neli hõbe- (1984, 1986, 1998, 2000) ja kaks pronksmedalit (2001–2002). 
Valitud sümboolsesse Eesti 20. sajandi käsipallikoondisse. 
Saanud Soome meistrivõistlustel Grankulla IFK meeskonnas 1992. aastal hõbe- ja 1993. aastal pronksmedali, mänginud Soomes ka Vantaa Atlases ja Helsingi Arsenalis. 
Treenerina.
Tegutsenud treenerina 1997–2002 HC Kehras, 2002–2008 ja 2010 Reval-Spordis, 2008–2009 Tallinna Käsipallikoolis ning hiljem HC Viimsi Käsipallikoolis ja Spordiklubis HC Tallas (6. kutsetase, 2005). Olnud Eesti noortekoondiste juhendajaid, Tallinna Käsipallikooli peatreener. Õpilasi: Sten Toomla.
Jan Skolimowski

Jan Skolimowski (sündinud 12. jaanuaril 1977 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Jan Skolimowski õppis Tallinna 21. Keskkoolis aastatel 1984–1992 ja Jakob Westholmi Keskkoolis 1992–1995. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas Tallinna Kõrgemas Tehnikakoolis 1995–1999 ning arhitektuurimagistri kraadi Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas 1999–2001.
Aastatel 1994–1997 töötas ta arhitektina aktsiaseltsis ASE ja 1997–2005 Arhitektuuribüroos Siim&amp;Kreis. Aastatel 2003–2005 töötas ta arhitektuuribüroos SKAD Arhitektid OÜ ning alates aastast 2005 arhitektuuribüroos KAMP Arhitektid OÜ.
Jan Skolimowski tuntumad tööd on TreTimber büroo sisekujundus, Tartu Ülikooli ühiselamud ja Elioni büroode sisekujundused. Jan Skolimowski on autorikollektiivide koosseisus osalenud edukalt mitmel arhitektuurivõistlusel. Esile võib tõsta Eesti Maaülikooli Metsamaja juurdeehituse konkursi esikohta ning Eesti Vabariigi Pekingi saatkonnahoone arhitektuurikonkursi ostupreemiat.
Indrek Saarepera

Indrek Saarepera (sündinud 16. aprillil 1968 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Keskhariduse omandas ta Tallinna 1. Keskkoolis aastatel 1974–1986 ning arhitektuurialase kõrghariduse Tallinna Kunstiülikooli arhitektuuriteaduskonnas aastatel 1989–1994.
Aastatel 1994–1996 töötas ta Jõelähtme valla arhitektina ning 1996–1998 arhitektuuribüroos R-Projekt OÜ. 1998–2006 tegutses Indrek Saarepera vabakutselise arhitektina. Alates 2006. aastast töötab ta arhitektuuribüroos Visuaal OÜ.
Indrek Saarepera tuntumad tööd on Järve Selver, Järve Keskus, büroohoone Nõmmel ning Riigi Kinnisvara büroohoone Lasnamäel. Ühiskondlikele hoonetele lisaks on Indrek Saarepera projekteerinud mitmeid kortermaju ja eramuid.
2009. aastal andis Eesti Arhitektide Liit Indrek Saareperale “volitatud arhitekt V” kutse.
Shandong Luneng Taishan

Shandong Luneng Taishan (hiina 山东鲁能泰山足球俱乐部) on 1988 asutatud Hiina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Jinan ja -väljak Shandongi staadion.
Tulnud kolm korda (1999, 2006, 2008) Hiina meistriks.
Banani linnarajoon

Banan on linnarajoon Hiinas Chongqing Shis. Asub Chongqingi kesklinnast lõuna pool. 
Jaguneb 2 linnaosaks ja 19 asulaks.
Siiri Vallner

Siiri Vallner (sündinud 9. aprillil 1972 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Põhihariduse omandas ta Tallinna 13. Keskkoolis aastal 1989 ning keskhariduse Tallinna 56. Keskkoolis aastal 1993. Arhitektuurialase kõrghariduse omandas ta Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuriosakonnas aastatel 1993–1997 ja Virginia Polütehnilises Instituudis aastatel 1998–1999. Aastal 1996 täiendas ta end Taanis programmi Denmark's International Study Program raames.
Aastatel 1990–1993 töötas ta Tallinna Linnaarhiivis ning aastatel 1997–1998 aktsiaseltsis ENTEC arhitekt–planeerijana. Õpingute ajal Ameerika Ühendriikides stažeeris ta arhitektuuribüroodes Lewis&amp;Associates LTD (1998–1999) ning Berzak Gold P.C. (1999–2000). Alates 2001. aastast töötab Siiri Vallner arhitektuuribüroos Head Arhitektid OÜ ning alates 2003. aastast ka arhitektuuribüroos Kavakava OÜ.
Siiri Vallneri tuntumad tööd on Okupatsioonide Muuseum, Lasnamäe spordihoone, Vallimäe trepp Rakveres, Pärnu kesklinna koolide võimla ning Lotte lasteaed Tartus. Neid iseloomustab kohaspetsiifilisus, provokatiivsus ning põnev ja oskuslik materjalikasutus.
Siiri Vallner on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2001. aastast.
Raivo Kotov

Raivo Kotov (sündinud 11. oktoobril 1976 Viljandis) on eesti arhitekt.
Ta on lõpetanud 1995. aastal Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi ning õppinud aastatel 1995–2000 Eesti Kunstiakadeemia arhitektuuri- ja linnaplaneerimise osakonnas (õpingud lõpetamata).
Aastatel 1999–2000 töötas ta AS Kompuutervisioonis arhitektina ning alates 2001. aastast arhitektuuribüroos KOKO Arhitektid OÜ juhtivarhitektina.
Raivo Kotovi tuntuimad tööd on Eesti paviljon EXPO 2000-l Hannoveris, elamu Vabriku tänaval Tallinnas, villa Laulasmaal, Fahle maja ning Metro Plaza äri- ja büroohoone. Neid nagu paljusid teisigi KOKO Arhitektid OÜ hooneid iseloomustab ultramodernne vormikeel, põnev materjalikasutus ning julgus mahtudega eksperimenteerida.
Raivo Kotov on Eesti Arhitektide Liidu liige alates 2007. aastast.
Maksim Võlegžanin

Maksim Mihhailovitš Võlegžanin ("Максим Михайлович Вылегжанин"; sündinud 18. oktoobril 1982 Šarkanis Udmurtias) on endine Venemaa murdmaasuusataja.
Võlegžanin võistles täiskasvanute suurvõistlusel esimest korda 2009. aastal Liberecis maailmameistrivõistlustel ja sai 50 km distantsil ühisstardiga vabasõidus hõbemedali 0,7-sekundilise kaotusega Petter Northugile.
Maailma karikasarjas osales Võlegžanin esimest korda 2005. aasta jaanuaris Pragelatos. Esimest korda tuli ta esikümnesse samal aastal Holmenkollenis, kus sai kuuenda koha 50 km klassikasõidus. Kaks aastat hiljem oli ta Holmenkolleni samal distantsil seitsmes. Need olid tema ainsad kohad esikümnes enne Libereci MM-hõbedat.
Võlegžanin on tulnud Venemaa meistriks suusavahetusega sõidus 2007. aastal ja 50 km ühisstardiga sõidus nii 2007. kui ka 2008. aastal. 2007. aasta taliuniversiaadil Torinos võitis ta kuldmedali 30 km vabasõidus ja pronksmedali 15 km jälitussõidus. 25. märtsil 2012 tuli Võlegžanin neljandat korda 30 km suusavahetusega sõidus Venemaa meistriks.
2015 tuli ta Falunis 30 km suusavahetusega sõidus maailmameistriks, edestades Dario Colognat 0,4 sekundiga.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maksim Võlegžanin osales 208 maailma karikasarja etapil ja jõudis poodiumile 24 korral, millest kuuel korral kõige kõrgemale astmele.
Uva

Uva [uv'aa] on alev Venemaal Udmurtias, Uva rajooni keskus. Asub Uva jõe ääres Iževskist 60 km lääne pool.
Uva asutati 1922. aastal, aleviks sai 1938.
Uva on puidutööstuse keskus.
Alevit läbib raudtee.
Kirsi raudteepeatus

Kirsi raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Tartus.
Peatus asub Aardla raudteepeatuse (Tartu-Valga raudteeliin) kõrval Pauluse kalmistu taga. Piletihinnalt kuulub peatus Tartu piirkonda.
Kirsi peatuses asub üks pikk perroon.
Ülenurme raudteepeatus

Ülenurme raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Kambja vallas Ülenurmel.
Peatuse vana asukoht oli Tartust 5,9 kilomeetri kaugusel. Avamise ajal jäi peatus Tähtvere valda. Seoses raudtee renoveerimisega muudeti peatuse asukohta. Uus peatus asub Tartust 7,2 kilomeetri kaugusel. Peatuses asub lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. Piletihinnalt kuulub peatus Tartu piirkonda.
Ajalugu.
Ülenurme raudteepeatus rajati koos Tartu–Petseri raudteega 1931. aastal. 1930. aastatel valmis ka Hendrik Otlooti projekti järgi ehitatud kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis silikaattellistest jaamahoone, mis sarnaneb Piilsi jaamahoonega. Hoone on säilinud ja praegu kasutusel elamuna.
Seoses uute perroonide kasutuselevõtmisega rajati aastal 2011 uus Ülenurme peatuskoht vanast umbes 1,5 km Põlva poole.
Uhti raudteepeatus

Uhti raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Kambja vallas Uhtil. Avamisel jäi peatus Vana-Kuuste valda.
Peatuses asub lühike perroon ning seetõttu saab rongist väljuda ja sinna siseneda vaid läbi rongi C-ala. 
Piletihinnalt kuulub peatus Tartu piirkonda, peatusest edasi Koidula suunas kehtivad peatusepõhised piletihinnad.
Reola raudteejaam

Reola raudteejaam on raudteejaam Tartu–Koidula raudteelõigul Tartumaal Kastre vallas Tõõraste külas. 
Jaamas asub üks raudteedevaheline lühike (35 m) perroon, kus peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula (suveperiooditi Tartu–Piusa). Siseneda ja väljuda saab vaid läbi rongi C-ala. Jaamas võib toimuda kaupade rongidele ja neilt mahalaadimine, lisaks suundub jaamast kaks haruteed eri tööstusterritooriumitele.
Ajalugu.
Reola raudteejaam avati 1. juunil 1931 Tõõraste küla juures, olles vahejaam Tartu–Petseri raudteel. 
Jaamahoone oli sama aasta lõpul veel ehitamata ja valmis 1933. aastal. Avamisel jäi jaam Vana-Kuuste valda. 
Kuna esimene jaamahoone hävis teises maailmasõjas, ehitati 1960. aastate alguseks raudtee juurde uus kergete modernismi sugemetega ristkülikukujulise põhiplaaniga ühekorruseline ülimadala kelpkatusega jaamahoone, mis sarnaneb Mustjõe, Piusa ja Veriora jaamahoonega. 
Hoone anti ehitajatelt jaamatöötajatele üle 1961. aasta maiks.
2020. aasta oktoobris teatas reisirongide operaatorfirma Elron, et väikese kasutajaskonna tõttu reisirongid Reola peatuses 13. detsembrist 2020 enam ei peatu. Reola peatuse sulgemise plaan jäi ära.
Vana-Kuuste raudteepeatus

Vana-Kuuste raudteepeatus on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Tartumaal Kambja vallas Vana-Kuustel.
Peatuse vana asukoht oli Tartust 15,9 kilomeetri kaugusel. Avamisel jäi see Vana-Kuuste valda. Seoses raudtee renoveerimisega muudeti peatuse asukohta. Uus peatus asub Tartust 15,5 kilomeetri kaugusel. Peatuses on lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine ainult rongi C-ala kaudu.
Rebase raudteepeatus

Rebase raudteepeatus on raudteepeatus Tartumaal Tartu–Koidula raudteeliinil Kambja vallas Rebasel. Avamisel jäi peatus Vana-Kuuste valda. Aastani 2001 järgnes Rebasele Laane raudteepeatus.
Peatuses asub lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala.
Vastse-Kuuste raudteejaam

Vastse-Kuuste raudteejaam on raudteejaam Tartu–Koidula raudteelõigul Põlvamaal Põlva vallas Vastse-Kuustes.
Jaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula (suveperioodil Tartu–Piusa). Peatuses asub üks lühike (35 m) perroon, mistõttu rongist väljumine ja rongi sisenemine toimub ainult rongi C-ala kaudu.
Jaamas asub lisaks peateele kaks kõrvalteed ja võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.
Ajalugu.
Vastse-Kuuste raudteejaam rajati koos laiarööpmelise Tartu–Petseri raudteega 1931. aastal.
Avamisel jäi jaam Vastse-Kuuste valda. 
Vastse-Kuuste jaamahoone oli algselt kahekorruseline funktsionalistlikus stiilis kivihoone, mis valmis 1934. aasta sügisel tõenäoliselt Hendrik Otlooti projekti järgi. Jaamahoonet iseloomustab ülimadal lamekatus ning asümmeetriline pikifassaad, mille tekitas osaline teine korrus. 
Hoone hävis II maailmasõjas. 
Sõjajärgsel perioodil jaamahoonena kasutatud kahekorruseline vertikaalse laudisega puithoone oli ehitatud raudteetööliste elamuks ja koosnes toona neljast ühetoalisest korterist. Tänu kahele eraldi sissepääsule oli hoone I korrus kergesti kohandatav ootesaaliks ja ametiruumideks, mida tõenäoliselt kasutati selleks ka 1930. aastate alguses, kui kivist jaamahoone ei olnud veel valminud.
Praegu seisab Tartu-Koidula raudtee idaküljel asuv endine raudteetööliste elamu tühjalt ja laguneb, hoonest kagusuunas jääb ka endine jaama kaubaait, laadimisplatvorm ja käimla.
2001. aastani eelnes Vastse-Kuustele Tartu suunalt Laane raudteepeatus.
Valgemetsa raudteepeatus

Valgemetsa raudteepeatus on raudteepeatus Põlvamaal Põlva vallas Valgemetsas. Avamisel jäi peatus Vastse-Kuuste valda.
Valgemetsas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula. Peatuses asub üks lühike (35 m) perroon, mille tõttu toimub rongi sisenemine ja rongist väljumine ainult C-ala kaudu.
Kiidjärve raudteepeatus

Kiidjärve raudteepeatus (saksa keeles "Kiddijerw") on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteelõigul Põlvamaal Põlva vallas Kiidjärvel.
Peatuses on madal ja lühike perroon (pikkusega 30 m) ning seetõttu saab rongist väljuda ja sinna siseneda vaid läbi rongi C-ala. 
Tartu–Koidula rongiliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ja aastaajale 1–4 reisirongi päevas. 
Rong sõidab Tartust Kiidjärvele umbes 45 minutit.
Ajalugu.
Jaam avati 1931. aastal seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Toona kuulus peatus Vastse-Kuuste valda.
Nüüdisajal on jaam Elroni reisirongide peatuskoht.
2001. aastal ähvardas Kiidjärvet, nagu ka paljusid muid Lõuna-Eesti raudteepeatusi, sulgemisoht, kuid peatus jäeti siiski alles.
Jaamahoone.
1931. aastal valminud kivist jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt näiteks Ruusa jaamahoonega. Hoone hävis Teises maailmasõjas.
Taevaskoja raudteepeatus

Taevaskoja raudteepeatus (saksa keeles "Taevaskoda") on raudteepeatus Tartu–Koidula raudteeliinil Põlvamaal. Peatus asub vahetult Taevaskoja küla juures, kuid administratiivselt jäävad perroon ja ootepaviljon Kiidjärve küla maadele.
Taevaskoja peatuses asub üks lühike perroon pikkusega 35 m, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala.
Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ja aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Taevaskotta umbes 50 minutit.
Taevaskoja peatusest kirde pool, Ahja jõe ääres, asuvad Eesti ühed suuremad, 25 m kõrgused liivakivipaljandid.
Ajalugu.
Jaam avati 1931. aastal seoses Tartu–Petseri raudteelõigu rajamisega. Raudtee ehitamine läbi Taevaskoja küla andis olulise tõuke küla arengule. Avamisajal jäi Taevaskoja peatus Ahja valla maadele. 1940. aastal kuulus raudteepeatus Ahja valda Tartumaal ning raudteepolitsei Valga jaoskonna Petseri rajooni.
Jaamahoone.
1931. aastal valminud ja Teises maailmasõjas hävinud jaamahoone ehitati sama tüüpprojekti järgi nagu Ilumetsa, Kliima ja Raikküla jaamahoone. Jaamahoone oli kahekorruseline krohvitud palkhoone, mille esimesel korrusel asus ooteruum ja teisel korrusel olid jaama teenindava personali korterid. Jaamahoone õhkisid 1944. aasta augustis taganevad Saksa väed. 1950. aastatel ehitati uus ootepaviljon, mis on tänaseni säilinud. Ootepaviljoni renoveeris 2013. aastal MTÜ Taevaskoda.
Põlva raudteejaam

Põlva raudteejaam (saksa keeles "Pölwe") on raudteejaam Põlvamaal Põlvas.
Põlva jaamas on alates 2011. aastast uus 550 mm kõrgune ja 100 m pikkune teedevaheline perroon. Raudteejaamas peatuvad Elroni reisirongid liinil Tartu–Koidula, kokku neli korda päevas. Rong sõidab Tartust Põlvasse umbes 45 minutit. Jaamas asub 6 rööpapaari, 11 pööret (veel kuni 2008. aastani töötasid jaamas ka pöörmeseadjad), 11 foori, kaks laadimisplatsi ning võib toimuda ka kaupade rongidele ning neilt maha laadimine.
Ajalugu.
Jaam avati 1931. aastal seoses laiarööpmelise Tartu–Petseri raudtee rajamisega. Toona jäi jaam Koiola valda. Raudteejaama avamine oli tähtis Põlva majanduselu arengu seisukohalt.
Põlva jaama kaks varasemat madalat perrooni pikkusega 103 m ja 294 m on lammutatud.
2020. aasta juunis avati Põlva raudteejaama esisel haljasalal küüditatute mälestusmärk, mille keskmes on kolm inimestega täidetud loomavagunit ning aastaarvud 1941 ja 1949. Mälestusmärgi autor on skulptor Jaak Soans.
Jaamahoone.
Põlva jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt Märjamaa, Vigala, Kiidjärve ja Ruusa jaamahoonega. Tegemist on sümmeetrilise ristkülikukujulise põhiplaani ja madala kelpkatusega kahekorruselise kivihoonega, mis ehitati tõenäoliselt Leon Johansoni projekti järgi ja avati 1932. aasta novembris. 
Ehitus kestis viis kuud ja läks maksma 3 250 000 senti.
Kuni jaamahoone valmimiseni kasutati reisijate ootesaalina käigust maha võetud kolmanda klassi vagunit.
Põlva jaamahoone ja abihooned on säilinud, kuid algne veetorn hävis Teises maailmasõjas.
Hoone asub Põlva linna kirdeküljel aadressiga Jaama tänav 81. 
2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulub Põlva jaamahoone ehitiste hulka, millest AS Eesti Raudtee soovib vabaneda.
Holvandi raudteepeatus

Holvandi raudteepeatus on raudteepeatus Põlvamaal Põlva vallas Holvandil.
Holvandi peatuses asub üks lühike perroon pikkusega 35 m, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala.
Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Holvandile umbes tund aega.
Ajalugu.
Jaam avati aastal 1931, seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega.Toona jäi peatus Koiola valda.
Jaamast on saanud Elroni peatuskoht.
Ruusa raudteepeatus

Ruusa raudteepeatus (saksa "Rusa") on raudteepeatus Põlvamaal Räpina vallas Ruusal.
Ruusa peatuses asub üks lühike perroon, mille tõttu toimub väljumine ja sisenemine rongi ainult läbi C-ala. 
Tartu–Koidula raudteeliinil sõidab vastavalt nädalapäevale ning aastaajale 1–4 reisirongi päevas. Rong sõidab Tartust Ruusale umbes 65 minutit.
Ajalugu.
Jaam avati 1931. aastal seoses Tartu–Petseri raudteeliini rajamisega. Avamisel jäi see Toolamaa valda.
Jaamast on saanud Elroni peatuskoht.
Jaamahoone.
Ruusa jaamahoone valmis 1931. aastal tüüpprojekti järgi, nagu näiteks ka Kiidjärve, Põlva, Märjamaa ja veel mõned jaamahooned. Jaama juurde kuulunud puidust elumajad on tüüpilised kogu Tartu–Petseri raudteeliinile. 
Jaamahoone hävis Teises maailmasõjas.