tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sarkaņi vald

Sarkaņi vald (läti keeles "Sarkaņu pagasts") on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Madona linnaga ning Dzelzava, Arona, Prauliena, Indrāni ja Cesvaine vallaga.
Valla pindala on 167 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1476 inimest. Valla halduskeskus on Biksēre küla.
Ajalugu.
Vald kujunes Sarkaņi mõisavallast, millega aastaks 1900 olid liidetud ka Kuja, Aizkuja ja Birži mõisavald. Liitmise täpne aeg on teadmata, kuna vastavad dokumendid olid hoiul vallamajas, mis aastal 1926 maha põles. Aastal 1935 oli Sarkaņi valla pindala 8240 ha. Aastal 1945 moodustati vallas Rubeņi ja Sarkaņi külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Sarkaņi külanõukoguga likvideeritavad Patkule ja Drosme külanõukogu. Aastal 1979 liideti osa külanõukogu maadest Arona külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Vald kuulub Madona piirkonda alates 2009. aastast.
Muinsusmälestised.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Īvāni Kuradikivi, Vecdilmaņi muinaskalmed ja Ižezersi järve asulakoht. Kohaliku kaitse all on Sarkaņi põhikooli hooned. Regionaalse kaitse all on Patkule muinaskalmed, Doriņi muinaskalmed, hiiepaik Jaunzemji Kirikumägi, Doriņi muinaskalmed, Kalnapieterēni muinaskalmed, Kapmaļi muinaskalmed, Biksēre muinaskalmed ehk Kalmemägi, Rēķi keskaegne kalmistu ja Lejaskujauguļi muinaskalmed.
Loodus.
Vald asub osalt Vidzeme kõrgustikul, osalt aga Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht on Reķi mägi (259,8 m). Suurim jõgi on Kuja. Valda jäävad 10,7 ha suurune Bedrese järv, 10,3 ha suurune Slapese ehk Sarkaņi järv, Zābaks pindalaga 9,4 ha, Ižezers (2,4 ha), Ārmaņi järv (1,4 ha) ja Biksēre veskijärved (4,8 ha). Vallas asuvad ka Zosi soo pindalaga 495 ha ja Skuķi soo pindalaga 239 ha.
Looduskaitse all on Pietnieksi tamm, Norkalni tamm, Īvāni kivi, Lejas Svinci tamm, Libe 4. tamm, Rieba tamm, Iegrīvase mänd, Iegrīvase tamm, Inķērese tamm, Silenieki sanglepp, Smiltaiņese mänd, Pakalnieši tammed, Biksēre park, Biksēre Metsapargi kuusk, Biksēre Metsapargi mänd ja üheksa nimetut põlispuud. Osaliselt jääb valla aladele Kuja looduspark.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1364 lätlast, 43 venelast, 15 valgevenelast, 4 ukrainlast, 3 poolakat ja 5 leedulast. 
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Jaak Tari

Jaak Tari (kuni 1940. aastani Valter Kurko (ka Valter Kurg-Kurko); 21. aprill 1906 Tartu – 5. aprill 1979) oli Eesti sõjaväelane (leitnant) kuni 1936. aastani.
Ryn

Ryn (saksa "Rhein") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Giżycko maakonnas, Ryni valla halduskeskus. Ryn asub Giżyckost umbes 19 km kagus.
Ristirüütlid asutasid Ryni kindluse 1337. aasta paiku. Linnaõigused sai Ryn 1723. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Lukas

Lukas on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Lukas 222 inimesel: 106 mehel ja 116 naisel. Perekonnanimede levikult on Lukas nii meeste kui naiste puhul 759. kohal. Nimi on levinuim Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 15,69.
Rohtla (perekonnanimi)

Rohtla on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Rohtla 771 inimesel: 352 mehel ja 419 naisel. Perekonnanimede levikult on Rohtla meeste puhul 120. kohal ja naiste puhul 108. kohal. Nimi on levinuim Viljandi maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 16,55.
Jeziorany

Jeziorany (varasem poolakeelne nimi Zybork, saksa keeles "Seeburg") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Olsztyni maakonnas, Jeziorany valla halduskeskus.
Seeburg sai linnaõigused 1338. aastal. 1466. aastast alates oli Poola Kuningriigi võimu all. Esimese Poola jagamise tulemusel läks linn 1772. aastal Preisi kuningriigi koosseisu. Poolale tagasi läks linn 1945. aastal.
Pärna (perekonnanimi)

Pärna on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Pärna 695 inimesel: 318 mehel ja 377 naisel. Perekonnanimede levikult on Pärna meeste seas 137. kohal ja naiste seas 122. kohal. Nimi on levinuim Põlva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 14,59.
Edmund Näär

Edmund Näär (10. detsember 1920 Simbirsk, Venemaa – september 1973, Tallinn) oli Eesti NSV juhtiv miilitsatöötajal ja ENSV siseministri asetäitja 1960–1969.
Näär asus Eestisse elama pärast Nõukogude okupatsiooni algust 1940. aasta suvel. Septembris 1940 alustas tööd Nõukogude Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi (NKVD) Tartu miilitsa operatiivvoliniku abina-poliitinstruktorina. 1941. aasta juunis astus Tartu hävituspataljoni.
Hiljem osales Nõukogude poolel 8. Eesti Laskurkorpuse koosseisus Nõukogude–Saksa sõjas. Pärast Teist maailmasõda teenis Nõukogude sõjaväes kuni 1947. aasta maini, tema lõplik auaste oli vanemleitnant. 
Maist 1947 kuni aprillini 1948 töötas ta Tartu miilitsa ülema asetäitjana poliitalal, seejärel Viljandi miilitsaosakonna ülemana juulini 1952. 1952–1953 oli ta Pärnu oblasti miilitsavalitsuse ülem, 1953–1956 Eesti NSV Siseministeeriumi miilitsavalitsuse juurdlusosakonna ülem, 1956–1959 Tallinna Linna TSN Täitevkomitee Miilitsavalitsuse ülema asetäitja, 1959 Tallinna Linna TSN Täitevkomitee Miilitsavalitsuse ülem, 1960–1969 ENSV siseministri asetäitja. Tema siseteenistuse auaste oli 3. järgu kindral.
Pauli kadetikorpus

Pauli kadetikorpus (vene keeles "Павловский кадетский корпус") oli aastatel 1829−1863 tegutsenud Venemaa keisririigi sõjaline õppeasutus.
Ajalugu.
Pauli kadetikorpuse eelkäijaks oli troonipärija Pavel Petrovitši (hiljem keiser Paul I) poolt 1794. aastal asutatud Gattšina orbudekodu ("Гатчинский сиротский дом"). 1829. aasta 19. veebruaril võrdsustati selle järeltulija Keiserlik sõjaline orbudekodu ("Императорский военно-сиротский дом") ülejäänud kadetikorpustega ja see nimetati orbudekodu asutaja Pauli auks Pauli kadetikorpuseks; samal ajal eraldati sellest aadlineidude osa ja sellest sai Pauli aadlipreilide instituut. Sõjaliste õppeasutuste reformeerimise käigus kaotati kadetikorpus 25. augustil 1863 ja see reorganiseeriti 1. Pauli sõjakooliks.
Tali (perekonnanimi)

Tali on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tali 718 inimesel: 346 mehel ja 372 naisel. Perekonnanimede levikult on Tali meeste seas 123. kohal ja naiste seas 125. kohal. Nimi on levinuim Pärnu maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 14,1. Levinuim oli perekonnanimi Tali vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,11.
Mikołajki

Mikołajki (saksa "Nikolaiken") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Mrągowo maakonnas, Mikołajki valla halduskeskus. Linn asub Mikołajki ja Talty järvede ääres.
Asulat on esmamainitud 1444. aastal, linnaõigused sai 1726. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Biała Piska

Biała Piska (saksa "Bialla", 1938–1945 "Gehlenburg") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Piszi maakonnas, Biała Piska valla halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1428. aastal. Biała Piska sai linnaõigused 1722. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Elle Lapp

Elle Lapp (10. märts 1946 Viljandi – 7. detsember 2019) oli eesti korvpallur ja treener.
Huvi spordi vastu tekkis tal õppides Viljandi 3. 7-klassilises koolis. 1961–1965 õppis ta Räpina aiandustehnikumis. Korvpalli hakkas mängima Räpinas August Soku treeningulaagris, misjärel asus harjutama Edgar Naaritsa juhendamisel.
1965–1983 kuulus ta keskmängijana Eesti NSV naiste koondisse ja Tartu Riikliku Ülikooli esindusnaiskonda. Lapp on tulnud 18 korda Eesti NSV meistriks (1966–1969, 1972–1983, 1987–1988), 11 korda karika- ja viis korda suvespartakiaadi võitjaks. Lapp on korduvalt pälvinud parima mängija ja vabaviskaja või resultatiivseima mängija eriauhinna ning olnud naiskonna kapten.
Veteranide maailmamängudel võitis ta aastatel 1989 ja 2004 kuldmedali ning 1995. aastal pronksmedali. 
1981–1990 töötas ta TRÜ esindusnaiskonna treenerina. 1994–1995 juhendas ta Siegeni linna naiskonda Saksamaal. 1991–2000 oli ta Tartu korvpallikooli ja 2000–2008 korvpalliklubi Taba 89 treener.
Vahtra (perekonnanimi)

Vahtra on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Vahtra 666 inimesel: 332 mehel ja 334 naisel. Perekonnanimede levikult on Vahtra meeste puhul 131. kohal ja naiste puhul 146. kohal. Levinuim on see Hiiu maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 17,78.
Nikolai Kuljomin

Nikolai Vladimirovitš Kuljomin (vene keeles Николай Владимирович Кулёмин; sündinud 17. juulil 1986 Magnitogorskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Ufa Salavat Julajev ründajana vasakäärel.
Kuljomin alustas klubikarjäärgi Magnitogorski Metallurgis ja tegi klubi meeskonnas Venemaa kõrgliigas debüüdi hooajal 2005–06. 2007. aastal tuli ta Metallurgiga Venemaa meistriks.
2006. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i "draft"is 44. valikuna. NHL-is debüteeris ta Maple Leafsi meeskonnas hooajal 2008–09. Maple Leafsi meeskonnas mängis ta kokku kuuel hooajal. 2014. aasta juulis liitus ta New York Islandersiga, kus mängis kaks hooaega.
2018. aasta juulis naasis ta Metallurgi.
2021. aasta augustis sõlmis ta üheaastase lepingu Ufa Salavat Julajeviga.
Venemaa jäähokikoondisega on Kuljomin tulnud 2012. ja 2014. aastal maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel kolm medalit.
Dennis Rasmussen

Dennis Rasmussen (sündinud 3. juulil 1990 Västeråsis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Davos.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis VIK Västerås HK. 2011. aastal liitus ta Rootsi kõrgliigas mängiva Växjö Lakersiga.
2014. aastal suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, sõlmides lepingu NHL-i klubiga Chicago Blackhawks. Esimesel hooajal mängis ta vaid Blackhawksi noorteklubi Rockford IceHogsi ridades AHL-is. Blackhawksi meeskonnas mängis Rasmussen NHL-is hooaegadel 2015–16 ja 2016–17. Hooajal 2017–18 mängis ta veel Anaheim Ducksis.
2018. aasta veebruaris naasis ta Växjö Lakersi, kellega tuli samal hooajal Rootsi meistriks. Aastatel 2018–2021 mängis ta KHL-i klubis Magnitogorski Metallurg. 2021. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Davosiga.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Rootsi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Percival Lowell

Percival Lawrence Lowell (13. märts 1855 – 12. november 1916) oli Ameerika Ühendriikide ärimees, kirjanik, matemaatik ja astronoom.
Pärast ülikooli lõpetamist reisis ta 1880. aastatel Kaug-Idas, elades Koreas ja Jaapanis. Ta kirjutas sel ajal mitu raamatut Jaapani kohaliku elu, psühholoogia ja käitumise kohta. Ameerika Ühendriikidesse naasis 1893. aastal.
Seejärel huvitus ta astronoomiast ja eriti Marsi uurimisest. Ta asutas Arizona osariiki Flagstaffi Lowelli observatooriumi ning uuris seal peamiselt Marssi ja Veenust. Lowell uskus, et Marsil on kanalid, ning populariseeris ideed, et Marsil on elu. See teooria lükati lõplikult ümber 1960. aastatel, kui Mariner 4 tõestas, et Marsil pole elu ega kanaleid. Viimased kümme aastat oma elust otsis ta planeeti X, mis pidavat asuma Neptuunist kaugemal. Planeeti X Lowell ei leidnud, kuid 1915. aastal pildistati observatooriumis Pluutot. Pluuto avastati ametlikult 1930. aastal.
Tomáš Hyka

Tomáš Hyka (sündinud 23. märtsil 1993 Mladá Boleslavis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliigaklubis HC Pardubice.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis BK Mladá Boleslav. Tšehhi kõrgliigas tegi ta klubi meeskonnas debüüdi hooajal 2010–11. Hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 mängis ta Põhja-Ameerikas Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Gatineau Olympiques.
2012. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i "draft"is 171. valikuna.
Hooajal 2013–14 mängis ta Rootsi klubides Färjestad BK ja VIK Västerås HK, seejärel naasis BK Mladá Boleslavi, kus mängis järgmised kolm hooaega. NHL-is debüteeris ta hooajal 2017/18 Vegas Golden Knightsi meeskonnas.
2019. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu KHL-i klubiga Tšeljabinski Traktor.
2022. aasta mais liitus ta HC Pardubicega.
Ta on kuulunud Tšehhi jäähokikoondisse 2022. aasta taliolümpiamängudel ning 2017. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Kraken

Kraken on hiiglaslike mõõtmetega peajalgsetesarnane legendaarne merekoletis Skandinaavia folklooris, kes on tuntud näiteks Islandi meremeeste kirjelduste järgi. Kraken ilmub tegelaskujuna raamatutes, filmides, mängudes ja muudes teostes.
Esimese üksikasjaliku mererahva folkloori kokkuvõtte krakeni kohta tegi Taani loodusteadlane Eric Pontoppidan, Bergeni piiskop (1698–1764) oma teoses "Det første Forsøg paa Norges naturlige Historie" (Copenhagen, 1752). Eric Pontoppidan kirjutas, et kraken kujutab endast suurt looma, kes on "ujuva saare suurune". Pontoppidani kirjelduste järgi on kraken võimeline kombitsatega haarama ning merepõhja tõmbama ka kõige suurema sõjalaeva. Palju ohtlikum on laevade jaoks veekeeris, mis tekib, kui kraken oma kombitsatega haarab laeva mastidest kinni ja veab laeva suure kiirusega merepõhja.
Pontoppidani sõnul ajab kraken segi meremeeste ja kartograafide mõttemaailma, kuna meremehed arvavad sageli, et näevad saart, kuid teisel korral samast kohast möödumisel pole seda saart enam olemas.
Pontoppidani meremehed väitsid, et kraken vajab neelatud toidu seedimiseks kolm kuud. Selle aja jooksul eraldab kraken väga palju väljaheiteid, mis põhjustab kalade järgnemist. Kalu on nii palju, et nad tekitavad krakeni ümber pilve, et teda oleks raskem märgata. Kui kaluril on erakordne saak, ütlevad teised kalamehed tema kohta: ta "kalastab krakenil".
Krakenil on kolmkümmend kombitsat, mis on kaetud teravate iminappadega. Kraken võib muuta ennast saareks ja oodata, et meremehed saarele tuleksid, seejärel nad aga ära süüa. Kraken võib ka merepõhjas järjepanu mitusada aastat magada.
Ingliskeelses väljaandes St. James Chronicle 1770. aastate lõpus olid esitatud tõendid Robert Jamesoni ja tema laeva meremeeste 1774. aastal nähtud krakeni kehast, mis oli kuni 1,5 miili pikk (umbes 2,4 kilomeetrit) ja 9,1 meetrit kõrge, mis ilmus ja kadus veest mitu korda ning seejärel sukeldus ja kadus lainete vahel. Pärast seda leidsid meremehed sellest kohast suure hulga kalu, mis täitsid peaaegu kogu laeva. Seda tunnistati kohtus vande all.
15. septembril 1768 ilmus ajalehes Sankt-Peterburgskije vedomosti ("Санкт-Петербургские ведомости") Norrast Šotimaale sõitnud laeva Margaret meeskonna tunnistus: "Nad nägid seda nagu kõik teisedki meremehed, umbes ühe Inglise miili kaugusel nägid nad hiiglaslikku olendit, kes oli vähemalt ühe Inglise miili pikkune ning kelle hall keha tundus neile saarekujulisena. Nad vaatasid teda 50 minutit ning pärast seda vajus see koletis vaikselt merepõhja.".
Arleux

Arleux on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Geograafia.
Sensée jõgi ja Canal du Nord ühinevad Arleux's.
Armbouts-Cappel

Armbouts-Cappel (hollandi "Armboutskappel") on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Coudekerque-Branche'i kantonis.
Górowo Iławeckie

Górowo Iławeckie (saksa "Landsberg (Ostpreußen)") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Bartoszyce maakonnas. Górowo Iławeckie asub Bartoszycest umbes 22 km idaloodes.
Landsberg sai linnaõigused 1335. aastal. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Ildike Jaagosild

Ildike Ahutar Jaagosild (neiuna Liiv; 31. august 1933 – 4. jaanuar 2020 ) oli eesti etnoloog.
1956. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli etnograafia erialal lõputööga "Kollektiivse töö ja vastastikuse abistamise kombed põllutöödel" (juhendaja Erna Normann). 
1957. aastal asus ta tööle Etnograafiamuuseumis (tänane Eesti Rahva Muuseum), kus ta töötas vanemteaduri, peavarahoidja ja direktori kohusetäitjana teaduse alal.
1973–1993 töötas ta Eesti Põllumajandusmuuseumis vanemteaduri ja peavarahoidjana ning 1995–2001 ajakirja “Muuseum” tegevtoimetajana.
Tema uurimisteemadeks olid loomapidamine (nii 19. sajandil kui ka nõukogude perioodil), taluarhitektuur ning museoloogia (muuseumikogude täiendamine).
Tunnustus.
Ta oli Eesti Muuseumiühingu auliige.
Isiklikku.
Ildike Jaagosild oli Jakob Liivi lapselaps. Tema abikaasa oli Ado Jaagosild, neil oli kaks poega.
Õhutakso

Õhutakso ehk aerotakso on transpordivahend, millega veetakse maksu eest reisijaid või lasti õhu teel mitteliinilendudel. 
Võrreldes liinilendude kommertstranspordiga on õhutakso eeliseks lühike ja lihtne registreerimisprotseduur. Reisijad peavad saabuma kohale 10–15 minutit enne takso väljumist ning saavad kohe end registreerida. Riigiti võib õhutakso istekohtade arv olla piiratud erinevalt, näiteks Euroopa Liidu riikides on õhutaksos lubatud tavaliselt kuni 19 istekohta. Enamasti on õhutaksod väiksed ühe- või kahemootorilised lennukid või väiksed või keskmise suurusega helikopterid.
Õhutaksoteenus on taksoteenuse alaliik, mis on otstarbekas juhul, kui reisijate vedu autoga või muu transpordivahendiga ei ole võimalik või on kiireloomuline. Õhutakso on üks kallimaid transpordiliike, sellega jõutakse sihtkohta märkimisväärselt lühema ajaga. 
Levik.
Õhutakso on tänapäeval kasutusel enamikus riikides, kus on vähegi arenenud lennundus ja maksujõuline klientuur. Reeglina toimib see pealinnades, suurtes linnades või nendevahelistel marsruutidel. Kõige rohkem kasutatakse õhutaksosid São Paulos, New Yorgis ja Tōkyōs, sest seal on kasutusel kõige rohkem helikoptereid ning neile rajatud maandumisplatse. Samuti on teenus arenenud Tšehhis, Austraalias ja teistes riikides. Mõnikord kasutavad ka reisiettevõtted õhutaksoteenust, et näidata turistidele lennult kohalikke vaatamisväärsusi.
Mõnes riigis on seadusega kooskõlas luba osutada lennuettevõtte teenuseid, kuid mitte õhutaksoteenust (Brasiilia, Ameerika Ühendriigid). Üks seetõttu mitteõhutakso nime all teenust osutav ettevõte on Uber. Ameerika Ühendriikides reguleerib õhutakso- ja tšarterteenuste osutamist lennundusregulatsioon FAR 135, mis ei ole nii range kui FAR 121, mis reguleerib kõiki muid lennutranspordi liike.
Stil de grain

Stil de grain on orgaaniline kollane värvipigment, mida toodetakse toorestest türnpuu ("Rhamnus catharctica") marjadest ("Rhamni Immaturi"). 17. sajandil kasutati selle kollase värvi jaoks sõna "pink" või "pinke", kui seda segati roheliste värvide saamiseks sinisega.
Värvainete indeksis on "stil de grain" tähised NY14 (Natural Yellow 14) ja keemilise ühendi tähis 75440.
Kirjalikes allikates on värvaine värvitaim ebajärjekindlalt määratletud ja seepärast on pakutud värvaine tähiseks ka NY13 (Natural Yellow 13). Kuid paistab siiski, et sagedamini on NY14 olnud see, mida 16.–17. sajandil nimetati "stil de grain" ja mida toodeti türnpuumarjadest. 19. sajandil, pärast umbes 1819. aastat on kasutatud nimetust "still de grain" sametja tamme koorest tehtud samamoodi parkaineterikka pruunika-kollaka värvaine kohta, mille toimeaine on kversitroon.
Saamine.
Pigment on kasutusel alates 16. sajandist, teistel andmetel juba keskajast.
Pigmendi valmistamiseks keedetakse puruks muljutud tooreid türnpuumarju vees ja lisatakse saadud ekstraktile maarjat. Seejärel pigment sadestatakse kriidipulbri abil. Kogused on ette kirjutatud järgmiselt:
"Reeglina kasutatakse 500 osa vett 100 osa marjade jaoks, 20 osa maarjat lisatakse keedisele, ja segu valatakse 75 osale hästi peenestatud kriidile."
Teine retsept kirjeldab marjade leotamist leeliselises potase või kaaliumkarbonaadi lahuses, seejärel sadestatakse pigment maarja abil. Tina-, vase- või rauasoolade lisamisega võis anda pigmendile erinevaid värvivarjundeid. Samuti määras pigmendi värvuse temperatuur: sidrunkollane pigment saadi temperatuuril 50° C ja tumedam oranžkollane 100° C juures.
Koostis ja omadused.
Peamine värviv komponent pigmendis on värvaine kversitriin, glükosiid, mis koosneb flavonoidist kvertsetiinist ja suhkrust ramnoosist. Vanemad allikad nimetavad värvainetena ka ramnetiini ja ramnasiini.
Pigment on lahustumatu kollane pulber, millest tehtud värv paksult peale kantuna on pruun, õhukese laseeriva kihina läbipaistev kollane. Vähese valguskindlusega ja kergesti lagunev.
Kasutamine.
Kunstis.
Tänapäeval loetakse "stil de grain" ajalooliste pigmentide hulka. Kasutatakse temperas, akvarellis ja guašis, akrüülvärvides, samuti pillilakkide ja puidulasuuride koostises.
Pigmendi rohket kasutust on täheldatud 17. sajandi maalikunstis, näiteks Vermeeri, Rubensi ja Rembrandti maalidel.
Tekstiilivärvina.
Sama värvainet pigmendiks sadestamata kujul on antiikajast saadik kuni kohati 20. sajandi alguseni kasutatud puuvillase ja villase tekstiili värvimiseks "Pärsia marjade" nime all ("Pärsia marjad" on Vahemere maades kasvava kalju-türnpuu ("Rhamnus saxatilis") ja muude lõunamaiste türnpuuliikide viljad).
Aru (perekonnanimi)

Aru on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Aru 652 inimesel: 317 mehel ja 335 naisel. Perekonnanimede levikult on Aru meeste seas 138. kohal ja naiste seas 143. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 15,77.
2019.–2020. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

2019.–2020. aasta maailma karikasari laskesuusatamises oli 43. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas 30. novembril 2019 Östersundis ja lõppes 14. märtsil 2020 Kontiolahtis. Oma üldarvestuse tiitlit 2018.–2019. hooajast kaitsesid Johannes Thingnes Bø ja Dorothea Wierer.
2. märtsil 2020 teatas Rahvusvaheline Laskesuusatamise Liit (IBU), et Nové Město na Moravě võistlused toimuvad ilma pealtvaatajateta. Tšehhi võimud kinnitasid, et võistlused korraldatakse, kuid pealtvaatajaid koroonaviiruse leviku tõkestamiseks võistlusele ei lubatud. Samal põhjusel jäeti sõitmata Kontiolahtis toimuma pidanud segateatesõidud ning jäeti ära Oslo maailma karikasarja etapp.
Võistluste ajakava.
IBU maailma karikasarja 2019.–2020 hooaja kalender.
Armentières

Armentières ([aʁmɑ̃tjɛːʁ]; hollandi "Armentiers") on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Armentièresi kantonis. See kuulub valdade ühendusse Métropole européenne de Lille.
Linna moto on "Pauvre mais fière" ('vaene, kuid uhke').
Asend.
Armentières asub Belgia piiri ääres, Lille'i linnast loodes, Leie jõe parem kaldal.
Ajalugu.
1668. aastal sai linn Prantsusmaa osaks, ühes enamikuga Prantsuse Flandriast. 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses kogus Armentières kuulsust, olles "kangalinn". Tööstuslik kudumine, ketramine ja õllepruulimine kasvasid Armentièresis, kasuks oli vee olemasolu.
Armentières kannatas eriti maailmasõdade ajal, kuigi linn sai kaks sõjalist risti (ühe Esimese maailmasõja ja teise Teise maailmasõja eest) ja Auleegioni ordeni. Armentièresis ja selle lähiümbruses on sõjaväekalmistud maailmasõdade ohvrite mälestuspaigad. "Mademoiselle from Armentières" oli populaarne laul liitlassõdurite seas Esimeses maailmasõjas.
Esimese maailmasõja ajal oli linn 1914. aasta oktoobris Armentièresi lahingu paik. 1918. aasta aprillis pommitasid Saksa väed Armentières'i sinepigaasiga. Briti väed olid sunnitud piirkonnast lahkuma, kuid sakslased ei saanud tugeva saaste tõttu kaks nädalat siseneda. Pommitamise tunnistajad väitsid, et pommitamine oli nii tugev, et tänavatel voolas vedel sinep.
Raudtee.
Armentièresis on raudteejaam liinil Lille'ist Calais'sse ja Dunkerque'i.
Mälestusmärgid.
Armentièresi kellatorn on arvatud UNESCO maailmapärandi mälestusmärkide hulka. Kellatorni, nagu ka lähedalasuva raekoja disainis arhitekt Louis Marie Cordonnier ja need on avatud külastajatele ja turistidele.
Endla Jaagosild

Endla Jaagosild (sündinud Endla Lõoke; 6. oktoober 1925 Tartu – 3. juuli 2016) oli eesti etnoloog.
Endla Lõoke sündis Tartus Karl ja Aliide Lõokese kahelapselise pere teise lapsena. 1934 kolis pere Paluperra. 1944 lõpetas Endla Lõoke Otepää Gümnaasiumi ja astus Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonda. 1946 vahetas ta eriala ning asus õppima ajaloo-keeleteaduskonnas, kus spetsialiseerus etnograafia erialale. Ta lõpetas ülikooli 1951. aastal lõputööga "Kolhoosietnograafia küsimusi Nõukogude Liidus ja Lihula rajooni "Edu" kolhoosi materiaalne kultuur".
Uurimistöö.
Ülikooli lõpetamise järel asus ta tööle Eesti Rahva Muuseumi (toona Etnograafiamuuseum) noorema teadusliku töötajana. 1954–1957 õppis ta aspirantuuris ENSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis Tallinnas ja NSVL TA Etnograafia Instituudis Moskvas. 1968 sai temast Etnograafiamuuseumi vanem teaduslik töötaja. Ta töötas muuseumis kuni 1980. aastani.
Jaagosilla peamisteks uurimisvaldkondadeks olid põllutööd ja toidukultuur. Ta oli Balti etnograafilise atlase maaharimise teemalise köite ("Историко-этнографический атлас Прибалтики. Земледелие", 1985) kaasautor. 1970. aastatel osales Endla Jaagosild teadusliku juhendaja ja režissöörina mitmete põlluharimist (rukkilõikust, rehepeksu jt töövõtteid) käsitlevate etnograafiliste filmide tegemises. Muuseumis töötatud aastate jooksul kureeris ta arvukalt näitusi. Pensionil olles avaldas ta arvukalt populaarteaduslikke artikleid (ajakirjas Maakodu) ning aitas koostada Eesti Rahva Muuseumi 1994. aastal avatud uue püsinäituse "Eesti. Maa, rahvas, kultuur" põllunduse osa.
Isiklikku.
Tema tütar Maris Jaagosild (1964–2025) oli raamatukoguhoidja, kes töötas 1989–2020 Eesti Rahva Muuseumis raamatukoguhoidjana, vanemraamatukoguhoidjana ja raamatukogu juhatajana ning 2023–2025 Eesti Kirjandusmuuseumi vanemraamatukoguhoidjana.
Eduard Mettus

Eduard Mettus (ka Metus, (vene k. "Меттус, Эдуард Янович"); 28. november 1908 – 21. oktoober 2001) oli Nõukogude Liidu OGPU, NKVD, SMERŠ ja Eesti NSV siseministeeriumi töötaja.
1930. aastal asus Pihkva OGPU teenistusse. Aastatel 1944–1946 oli Smerš üksuse ülema asetäitja Leningradi piirkonnas ja 8. Eesti Laskurkorpuse eriosakonnas, 1946. aastal Tallinnas Smerši üksuse ülem, hiljem oli Pärnu rahvasaadikute nõukogu esimees. 1951 Eesti NSV haridusministri asetäitja.
1956. aastal osales ta Vaasa ja Pärnu linna sõpruslepingu sõlmimisel.
Ta on maetud nime all Eduard Metus Raasiku uuele kalmistule.
Jo Swinson

Joanne Kate Swinson (sündinud 5. veebruaril 1980) on Suurbritannia poliitik, Liberaaldemokraatide partei liider 22. juulist kuni 13. detsembrini 2019. 
Swinson õppis Londoni majanduskoolis haldust ja töötas ülikooli lõpetamise järel suhtekorralduse valdkonnas. 2005. aasta valimiste järel sai temast toonase parlamendi noorim liige. Ta oli partei kõneisik Šotimaa, võrdõiguslikkuse, kohalike kogukondade ja omavalitsuste ning Rahvaste Ühenduse teemadel. 2017. aastal valiti ta liberaaldemokraatide esimehe Vince Cable'i asetäitjaks ning 22. juulil 2019 partei liidriks.
Ta oli Suurbritannia parlamendi alamkoja liige aastatel 2005–2015 ja 2017–2019, esindades East Dunbartonshire'i valimisringkonda.
2019. aasta parlamendivalimistel kaotas ta oma koha Šoti Rahvuspartei esindajale ja teatas, et astub parteijuhi kohalt tagasi.
Arnèke

Arnèke (prantsuseflaami "Arnyke", hollandi "Arneke") on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Wormhouti kantonis.
Matt Niskanen

Matthew Norman Niskanen (sündinud 6. detsembril 1986 Virginias, Minnesota osariigis) on endine USA jäähokimängija (kaitsja).
2005. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Dallas Starsi poolt 28. valikuna.
Hooaegadel 2005–06 ja 2006–07 mängis ta Minnesota Duluthi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
NHL-is debüteeris Niskanen Starsi meeskonnas hooajal 2007–08. Starsis mängis ta kokku neli hooaega. 2011. aasta veebruaris liitus ta Pittsburgh Penguinsiga, kus mängis kuni hooaja 2013–14 lõpuni. Seejärel mängis ta viis hooaega Washington Capitalsi ridades. 2018. aastal võitis ta Capitalsiga Stanley karika. Tema mängijakarjääri viimaseks klubiks jäi Philadelphia Flyers, kus ta mängis hooajal 2019–20.
Niskanen kuulus USA jäähokikoondisse 2009. aasta maailmameistrivõistlustel.
Artres

Artres on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoy-lez-Valenciennesi kantonis. Rühm frangi aadlinaise hauapanuseid leiti Artres'ist 19. sajandil. Tuntud kui Artres'i aare, asub suurem osa sellest nüüd Briti Muuseumis.
Vladislav Namestnikov

Vladislav Jevgenievitš Namestnikov (vene keeles Владислав Евгеньевич Наместников; sündinud 22. novembril 1992 Voskressenskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Winnipeg Jets.
2011. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i "draft"is 27. valikuna. Hooaegadel 2010–11 ja 2011–12 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis London Knights, kellega tuli hooajal 2011–12 liiga võitjaks. Seejärel asus ta mängima Tampa Bay Lightningi noorteklubi Syracuse Crunchi ridades AHL-is. NHL-is tegi ta Namestnikov Lightningi meeskonnas debüüdi 8. veebruaril 2014 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Klubi põhimeeskonna liikmeks sai ta hooajal 2015–16.
2018. aasta veebruaris liitus ta New York Rangersiga. 2019. aasta oktoobris siirdus ta Ottawa Senatorsisse ja 2020. aasta veebruaris Colorado Avalanche'i. 2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Detroit Red Wingsiga. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta Red Wingist Dallas Starsi.
2022. aasta juulis naasis ta Tampa Bay Lightningi, kellega sõlmis üheaastase lepingu. 2023. aasta märtsis kaubeldi ta Mikey Eyssimonti vastu San Jose Sharksi, kes omakorda kauples ta juba kaks päeva hiljem Winnipeg Jetsi.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Namestnikov Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Tema isa Jevgeni Namestnikov on endine jäähokimängija.
Tehueltše keel

Tehueltše keel oli keel, mida rääkisid tehueltšed Argentinas Patagoonias.
1983/84 olevat olnud alles 29 tehueltše keele kõnelejat ning 2000. aastal oli neid järgi jäänud kõigest neli. 2012. aasta seisuga kõneles seda keelt veel kaks inimest ning jaanuaris 2019 suri viimane tehueltše emakeelena kõneleja (Dora Manchado).
2000. aastal oli tehueltšesid alles umbes 200.
Keelt on uurinud ja üles kirjutanud Javier Domingo.
Varik

Varik on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Varik 648 inimesel: 304 mehel ja 344 naisel. Perekonnanimede levikult on Varik meeste seas 147. kohal ja naiste seas 138. kohal. Nimi on levinuim Lääne-Viru maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 9,3.
Maidu

Maidu on eesti mehenimi.
1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Maidu 202 mehel. Maidu oli siis Eestis populaarsuselt 433. mehenimi. Maidu oli keskmiselt 54 aasta vanune (mediaanvanus oli 55).
Kõige populaarsem oli eesnimi Maidu vanuserühmas 65–69, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,97, ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,8.
Aeroflot Open

Aeroflot Open (vene keeles Аэрофлот Опен) on alates 2002. aastast Moskvas peetav iga-aastane rahvusvaheline lahtine maleturniir, millest kujunes hiljem mitut turniiri hõlmav malefestival. 
Festivali toimumiskohaks on hotell Kosmos. Mängitakse Šveitsi süsteemis 9 vooru.
Festivali sponsor on lennundusettevõte Aeroflot.
A-turniiri (põhiturniiri) võitja saab õiguse mängida Dortmundi rahvusvahelisel turniiril.
2018. aastal peetud Aeroflot Openi auhinnafond moodustas kokku 140 000 eurot.
2013. aastal muudeti Aeroflot Openi korraldust. Klassikalise male põhiturniiri asemel peeti kiir- ja välkmaleturniir. 2014. aastal malefestivali ei toimunud. 2015. aastast peetakse taas klassikalise male põhiturniiri.
Kahel korral on põhiturniiri võitnud Lê Quang Liêm (2010, 2011) ja Jan Nepomnjaštši (2008, 2015). 
Aeroflot Open 2019 A-turniir.
Veebruaris 2019 peetud A-turniirist võttis osa 101 maletajat, sealhulgas 71 suurmeistrit. Kuue maletaja ELO-reiting oli üle 2700 (Wei Yi, Vladimir Fedossejev, Wang Hao, Daniil Dubov, Uladzislaŭ Kavaljoŭ ja Rauf Məmmədov) ja 32 maletajal jäi see vahemikku 2600–2700 (teiste seas Ernesto Inarkijev, Sanan Sjugirov, Alireza Firouzja, Zhou Jianchao ja Constantin Lupulescu). Eesti maletajatest mängis A-turniiril Kaido Külaots (stardinimekirjas 62. kohal ELO-reitinguga 2542).
Enim punkte kogusid Kaido Külaots ja Haik Martirosjan (Armeenia), kes said 7 punkti 9-st võimalikust. Koefitsiente arvesse võttes võitis turniiri Külaots (esitusreiting 2873). India suurmeister Krishnan Sasikiran kogus 6,5 punkti ja tuli kolmandaks. Kuus maletajat kogusid 6 punkti, teiste seas Wang Hao, Wei Yi, Ernesto Inarkijev ja Aleksei Sarana. Turniiril osalenud ainus naismaletaja Harika Dronavalli kogus 4 punkti (72. koht).
Ošupe vald

Ošupe vald (läti "Ošupes pagasts") on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lubāna linnaga ning Barkava ja Indrāni vallaga, samuti ka Balvi piirkonna Bērzpilsi vallaga ning Rēzekne piirkonna Nagļi ja Gaigalava vallaga.
Valla pindala on 224 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1104 inimest. Aastal 2011 elas vallas 1049 lätlast, 28 venelast, 5 valgevenelast ja 1 ukrainlane. Valla halduskeskus on Degumnieki küla. Vallamaja asub aadressil Skolas iela 4, vallavanem on Aigars Šķēls.
Ajalugu.
Aastal 1945 moodustati Lubāna vallas Ošupe külanõukogu. Aastal 1954 liideti sellega likvideeritav Zvidzene külanõukogu, aastal 1979 aga osa likvideeritavast Meirāni külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.
Loodus.
Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht on 105,4 m, madalaim aga 92,3 meetrit üle merepinna. Suurim jõgi on Aiviekste. Valda jääb osaliselt Lubāns, seal asub ka 1,7 ha suurune Zvidze järv. Vallas asub osaliselt Klāni soo pindalaga 2 597 ha, sinna jäävad Kausliena soo pindalaga 681 ha ja Suursoo pindalaga 1912 ha.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Zvidziena kõrtsi asulakoht, Asne asulakohad ja Eiņi asulakoht (jääb osaliselt ka Indrāni valda). Regionaalse kaitse all on Smaudži muinaskalmed.
Looduskaitse all on Degumnieki tamm, Kalngalsi tamm, Straume hiidtamm ja kaks nimetut põlispuud. Valla idaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1049 lätlast, 28 venelast, 5 valgevenelast ja 1 ukrainlane.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Jaanuar 2020

Jaanuar 2020, kroonika.
2020. aasta jaanuar algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem reedel.
1937. aasta Semmeringi maleturniir

Semmeringi-Badeni maleturniir 1937 oli Alam-Austrias septembris 1937 toimunud rahvusvaheline maleturniir.
Tugevakoosseisuline kaheksa osavõtjaga kaheringiline turniir peeti mägikuurordis Semmeringis ja Badenis. Turniiri peakohtunik oli esimese ringi ajal Max Euwe. Seejärel jätkas peakohtunikuna Rudolf Spielmann.
Kuigi Aleksandr Alehhin ja Max Euwe turniiril ei mänginud (valmistused MM-revanšmatšiks), kujunes Semmeringi turniirist üks 1937. aasta tähtsamaid malesündmusi. Osa võtsid eksmaailmameister José Raúl Capablanca, FIDE poolt tiitlipretendendiks nimetatud Salo Flohr, ameerika suurmeistrid Samuel Reshevsky ja Reuben Fine, Austria meister Erich Eliskases, juunis Ķemeri maleturniiril esikohta jaganud Läti suurmeister Vladimirs Petrovs, Nõukogude Liidu maletaja Vjatšeslav Ragozin ja 21-aastane Eesti maletaja Paul Keres. Capablancale maksti osavõtu eest lisahonorari 500 USA dollarit. Esikoha rahaline auhind oli 2500 Austria šillingit. Euwe arvates olid suuremad võidušansid Flohril.
Pärast esimest ringi juhtis Keres, edestades teisel kohal olevat Fine'i poole punktiga.
Turniiri lõpptulemus.
1. Keres 9 punkti, 2. Fine 8 p, 3.–4. Capablanca ja Reshevsky 7,5 p, 5. Flohr 7 p, 6.–7. Eliskases ja Ragozin, 8. Petrovs 5 p.
Korsze

Korsze (varasem poolakeelne nimi Korszyn, saksa "Korschen") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Kętrzyni maakonnas, Korsze valla halduskeskus. Korsze asub Kętrzynist umbes 18 km loodes.
Kuni 1945. aastani oli asula Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus. Linnaõigused sai Korsze 1962. aastal.
Müügigarantii

Müügigarantii (inglise keeles "guarantee") on müüja, varasema müüja või tootja lubadus müüdud asi ettenähtud tingimustel välja vahetada, parandada või tagada mõnel muul viisil asja vastavus garantiis või reklaamis ettenähtud tingimustele.[1] Puudust võidakse kõrvaldada nii tasuta kui ka tasu eest.
Müügigarantii on müügilepingust eraldiseisev õigussuhe, mis annab ostjale seaduses sätestatust soodsama seisundi – ostjal on võimalik peale müügilepingu alusel tekkivate õiguskaitsevahendite kasutada ka müügigarantiist tulenevaid õigusi. Kui ostjal on olemas põhjus, miks ta arvab, et ostetud toode ei vasta lubatud tingimustele, ja tootel on mõningad puudused, siis garantii võimaldab need puudused kõrvaldada.
Müügigarantii annab ostjale tagatise, et ostetud asja saab garantii ajal eesmärgipäraselt kasutada ja asjal pole puudusi. Puuduste kõrvaldamist saab ostja nõuda ka siis, kui tal ei ole võimalik tõendada puuduste olemasolu juba üleandmise hetkel.
Müügigarantiiks ei ole kohustust, kuid selle andmisel võib garantii väljaandja tingimusi ise määrata.
Müügigarantii sõlmimine.
Müügigarantii puhul on pakkumuse tegijaks garantiiandja, ostja vastavat nõustumust eeldatakse.
Müügigarantii alusel võtab garantiiandja endale kohustuse, et puuduse ilmnemisel garantiiperioodi jooksul täidab ta ostja nõudel garantii sisuks oleva kohustuse.
Müügilepingu tagajärjel tekivad ostjal garantiis ettenähtud õigused, eelkõige asendamis- ja parandamisnõue või õigus muule toimingule, mis on suunatud puuduse kõrvaldamiseks.
Garantiitähtaeg.
Müügigarantii antakse tavaliselt kindlaks ajavahemikuks. Garantiitähtaeg algab üldjuhul asja üleandmisest ostjale, kuid lepingus või garantiikirjas on võimalik sätestada ka hilisem algus. Kui müüja on kohustatud asja ostjale saatma, algab garantiitähtaeg siis, kui asi on ostajale üle antud. Garantiitähtaja kulg peatub ajaks, mil ostja ei saa lepingutingimustele mittevastavuse tõttu asja kasutada. Garantiiandja peab sel juhul ka mittevastavuse eest vastutama. Garantiist tulenev kohustus lõppeb määratud tähtaja möödumisel.
Vastutus müügigarantii puhul.
Müügigarantii korral tekib vastutus, kui asjal ilmneb puudus garantiiperioodi jooksul.
Müügigarantiist tulenevad õigused on sõltumatud seadusest tulenevast vastutusest või õiguskaitsevahendite kasutatavusest. Garantiist tulenevate õiguste teostamiseks on vaja täita vaid garantiis endas sätestatud eeldused.
Müügigarantii alla käivad puudused erinevad lepingutingimustele mittevastavusest võlaõigusseaduse § 217 tähenduses. Müügilepingut rikutakse, kui asi oli juba üleandmise hetkel lepingutingimustele mittevastavas seisundis. Müügigarantii korral tagab aga garantiiandja asja säilimise teatud seisundis kogu garantiiperioodi jooksul. Seega pole oluline, kas puudused olid juba üleandmise hetkel olemas või tekkisid hiljem. Müügigarantii korras ei saa nõuda selliste puuduste kõrvaldamist, mis on tekkinud otstarbevastase kasutamise tagajärjel.
Tuczno

Tuczno (saksa keeles "Tütz", varem ka "Tietz") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Wałczi maakonnas, Tuczno valla halduskeskus.
Tuczno sai linnaõigused 1331. aastal. 1368. aastal läks linn Poola Kuningriigi võimu alla. Esimese Poola jagamise tulemusel läks Tuczno 1772. aastal Preisi kuningriigi koosseisu. Poolale tagasi läks Tuczno 1945. aastal.
Punasefiguuriline stiil

Punasefiguuriline stiil on muistsetes kultuurides kasutatav maalimisviis (nt vaasidel), mis on mustafiguurilisest stiilist hilisem. Punasefiguurilises stiilis on figuurid "punasevärvilised" ja taust on tume. Seda vaasistiili kasutati näiteks Vana-Kreekas ja etruskide kultuuris.
Biały Bór

Biały Bór (saksa "Baldenburg") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Szczecineki maakonnas, Biały Bóri valla halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 13. sajandi lõpul, linnaõigused sai 1382. aastal. 1466. aastal läks Biały Bór Poola Kuningriigi võimu alla. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks Biały Bór 1772. aastal Preisi kuningriigi koosseisu. 1945. aastast alates on Biały Bór taas Poola koosseisus.
Assevent

Assevent on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Maubeuge'i kantonis.
Anna Soubry

Anna Mary Soubry (sündinud 7. detsembril 1956) on Briti poliitik, advokaat ja ajakirjanik. Ta on olnud Suurbritannia parlamendi alamkoja liige (Broxtowe valimisringkond Nottinghamshire's) 2010–2019. Ta valiti parlamenti konservatiivse partei liikmena, kuid lahkus sealt 2019, et asutada Change UK.
Soubry oli 2013–2015 kaitseväe personali ja veteranide minister ning 2015–2016 väikeettevõtete, tööstuse ja ettevõtluse minister. 2019. aasta veebruaris lahkus ta konservatiivsest parteist ja asutas partei Change UK, saades 2019. aasta juunis viimase liidriks.
Soubry kasvas üles Dunham-on-Trentis Nottinghamshire's ja lõpetas Birminghami Ülikooli 1979 õigusteaduse alal. 1981–1995 töötas ta ajakirjanikuna peamiselt televisioonis, kuid 1995. aastast advokatuuris kriminaalõiguse vallas. 2010. aasta valimistel valiti ta konservatiivse partei kandidaadina parlamenti.
Ta pooldab Suurbritannia jäämist Euroopa Liidu liikmeks. 2016. septembris kritiseeris ta teravalt Vote Leave'i kampaaniat pärast seda, kui selgus, et kampaania käigus antud lubadus iganädalasest 350 miljoni naela suurusest lisarahastusest Briti riiklikule tervishoiusüsteemile (NHS) on Brexiti-järgsetest plaanidest kadunud.
Parell

Parell (prantsuse keeles "perelle", "parelle", "perelle d'Auvergne") ehk prantsuse punane on värvaine, mida Prantsusmaal alates 18. sajandist toodeti purusamblikust "Ochrolechia parella". Samblikust saadav värvus oli veinipunane kuni ploomililla.
Värvi valmistamise protsess oli sama mis orselli puhul, sisaldades uriinis kääritamist ja töötlemist lubjaveega.
Attiches

Attiches on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Templeuve'i kantonis.
Aubencheul-au-Bac

Aubencheul-au-Bac on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Cambrai kantonis.
Auberchicourt

Auberchicourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Roman Skrõpin

Roman Skrõpin (ukraina keeles Роман Андрійович Скрипін; sündinud 27. mail 1973 Poltavas) on Ukraina ajakirjanik.
Haridus.
Skrõpin on lõpetanud 1997. aastal Kiievi ülikooli ajakirjanduse erialal. 
Tegevus ajakirjanikuna.
1990. aastatel töötas Skrõpin mitmes meediaväljaandes, sealhulgas ka televisioonis. 
2002. aastal pälvis ta tähelepanu sõnavõtuga tsensuuri ja sõnavabaduse teemal, süüdistades toonast presidenti Leonid Kutšmad ajakirjanike töö võimatuks muutmises.
2016. aastal käivitas ta koos Danõlo Janevskõiga meediaprojektid Skrypin.ua ja Ukrainian Media Network. Enne seda oli ta lahkunud Hromadske Televisioonist, kusjuures tema valdusse jäi ka domeen hromadske.tv. 
Omaenda meediaprojekti kõrvalt töötas Skrõpin aastatel 2018–2019 ka telekanalis ATR saatejuhina, juhtides vestlussaadet "Prime: Skrõpin".
Aubers

Aubers on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Annœullini kantonis.
2019. aasta Suurbritannia parlamendivalimised

2019. aasta Suurbritannia ja Põhja-Iirimaa ühendkuningriigi parlamendi alamkoja üldvalimised peeti 12. detsembril 650 ühemandaadilises valimisringkonnas. Tegu oli alates 1923. aastast esimeste detsembris toimuvate Briti üldvalimistega. Valimised kuulutati lühikese etteteatamisega välja 2019. aasta oktoobris. Iga Ühendkuningriigi valimisringkond valis alamkotta ühe parlamendiliikme majoritaarse ehk "võitja võtab kõik" süsteemi alusel.
Valimised võitis Boris Johnsoni juhitav valitsev Konservatiivne partei, saades suurima võidu pärast Margaret Thatcheri 1987. aasta valimistulemust. See võimaldab Johnsonil lahkuda Euroopa Liidust 31. jaanuariks 2020. Jeremy Corbyni juhitud leiboristid said ajaloo halvima tulemuse pärast 1935. aastat. Liberaaldemokraatliku erakonna juht Jo Swinson kaotas oma parlamendikoha ja teatas kohe, et astub juhi kohalt tagasi. Šotimaal sai suurvõidu uut iseseisvusreferendumit nõudev ja Euroopa Liitu jääda sooviv Šoti Rahvuspartei. Esimest korda ajaloos valiti Põhja-Iirimaal (mis samuti toetab Euroopa Liitu jäämist) rohkem Iiri vabariiklastest saadikuid kui unioniste.
Osalenud parteid.
Põhja-Iirimaa (viis suurima häälte arvuga parteid)
Aubigny-au-Bac

Aubigny-au-Bac on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Codex purpureus Rossanensis

Codex purpureus Rossanensis on 6. sajandist pärit käsikirjaline kreekakeelne evangeliaar, mis on kirjutatud purpurpärgamendile ja illumineeritud.
"Codex purpureus Rossanensis"'t säilitatakse Rossano katedraalis Itaalias.
2015. aastal kanti "Codex purpureus Rossanensis" UNESCO maailma mälu registrisse.
Käsikiri.
Käsikirja pärgamendilehed mõõdus 30,7×26 cm on köidetud raamatuks, algselt umbes 400 leheküljest on säilinud 188. Pärgament on värvitud purpurseks. Pikka aega arvati, et värv on Tüürose purpur, kuid 2016. aastal selgitati välja, et värv ei sisalda bromiini, vaid ortseiini ja on seega samblikuvärv orsell.
Tekst.
Bütsantsis kasutusel olnud kreeka untsiaalis kirjutatud tekst on paigutatud lehele kahes veerus, kummaski 20 rida. Esimesed kolm rida "incipit"-leheküljel (evangeeliumi algus) on kirjutatud kuldtindiga, ülejäänud hõbedaga. Tekst on kirjutatud "scriptio continua" viisil, st puuduvad sõnavahed, tsesuurid, rõhud, kirjavahemärgid, välja arvatud lõiku lõpetav punkt. Kirjutaja on teadmata.
Säilinud on Matteuse evangeelium tervikuna, samuti peaaegu terve Markuse evangeelium, millest puuduvad vaid salmid Markuse 16:14-20. Lisaks on käsikirjas osa Eusebiuse kirjast Copianusele pühakirja konkordantside teemal.
Illustratsioonid.
Käsikirjas on 15 poole või täislehekülje suurust värvilist illustratsiooni. Illustratsioonide stiili eeskujuks on peetud seinamaalinguid. Enamik neist kujutavad stseene Kristuse elust, koos viidetega Vana testamendi prohvetitele lehe alumises osas, üks on piibli konkordantside tiitelleht nelja evangelisti kujutisega ja üks on evangelist Markuse figuur arhitektuurses raamistuses. Käsikirjas leiduv püha Markuse figuur on üldse kõige varasem ühe evangelisti kujutis raamatumaalis.
Päritolu ja dateerimine.
Pole palju selliseid tunnuseid, mille alusel kindlaks teha, millal ja kus käsikiri on loodud ja kuidas jõudis see Rossanosse. Käsikirja stiilile tuginedes on eksperdid pakkunud valmimise ajaks perioodi 4. ja 6.–7. sajandi vahel, kõige tõenäolisemaks peetakse käsikirja valmimist 6. sajandil. On oletatud, et käsikiri võis olla kirjutatud Süürias, võib-olla Antiookias, ning et see sattus Rossanosse koos kreeka munkadega, kes võisid põgeneda pilditüli esimeses faasis 7. sajandil Itaaliasse ja võtsid pühakirja endaga kaasa. Kuid samahästi võis selle Rossanosse tuua mõni rikas aadlik Bütsantsi õukonnast.
Käsikirja on 1846. aastal kirjasõnas esmamaininud ajakirjanik Cesare Malpica. 1879. aastal uurisid Rossano "codex purpureus"'t teaduslikult saksa teadlased Oscar von Gebhardt ja Adolf Harnack, kes juhtisid sellele rahvusvahelise kultuuriavalikkuse tähelepanu.
Faksiimile.
Käsikirjast on antud välja kaks faksiimilet, üks Saksamaal (Akademische Druck- u. Verlagsanstalt, 1985) ja teine Itaalias (Salerno Editrice, 1985-1987).
Sandie Shaw

Sandie Shaw, MBE (sünninimega Sandra Ann Goodrich; sündinud 26. veebruaril 1947) on inglise laulja.
1960. aastatel oli kolm tema singlit Suurbritannia edetabelite tipus: "(There's) Always Something There to Remind Me" (1964), "Long Live Love" (1965) ja "Puppet on a String" (1967). Lauluga "Puppet on a String" võitis ta 1967. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse, saades enam kui kaks korda rohkem hääli kui teiseks jäänud laul. Tegu oli Suurbritannia esimese võiduga lauluvõistlusel.
Aubry-du-Hainaut

Aubry-du-Hainaut on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aulnoy-lez-Valenciennesi kantonis.
Kolk (perekonnanimi)

Kolk on eesti perekonnanimi.
2019. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kolk 615 inimesel: 293 mehel ja 322 naisel. Perekonnanimede levikult on Kolk meeste seas 150. kohal ja naiste seas 157. kohal. Nimi on levinuim Saare maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 23,96.
Auby

Auby on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Orchies' kantonis.
See on tsingitootmise keskus ja Nyrstarile kuuluva tehase asupaik.
Frontispiss

Frontispiss ehk palgeleht on raamatu tiitellehe vastas asetsev kunstiliselt kujundatud lehekülg. Sellel võib olla kujutatud illustratsioon või autori portreepilt.
Człopa

Człopa (saksa "Schloppe") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas Wałczi maakonnas, Człopa valla halduskeskus. Człopa asub Wałczist umbes 32 km kagus.
Alates 12. sajandist oli asula Poola Kuningriigi piires, linnaõigused sai enne 1352. aastat. Esimese Poola jagamise tulemusel läks Człopa 1772. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Alates 1945. aastast on linn jälle Poola koosseisus.