tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Endel Jaanimägi

Endel-Johannes Jaanimägi (4. veebruar 1919 Vastse-Antsla vald Võru maakond – 1. märts 1974 Tallinn) oli Eesti NSV ühiskonnategelane (ELKNÜ KK ja EKP KK liige).
Endel Jaanimägi astus 1940. aastal sõjaväeteenistuses olles ta Kommunistlikku Parteisse, võttis aktiivselt osa nõukogude võimu kehtestamisest Eestis ning komsomoliorganisatsioonide asutamisest Valga linnas ja maakonnas, tegi poliitilist tööd sõjaväelaste hulgas. Suure Isamaasõja aastail oli E.-J. Jaanimägi poliitilisel tööl Nõukogude armees. Ta võttis osa lahingutest Kalinini ja II Balti rindel. Aastail 1944–1945 oli ta ELKNÜ Keskkomitee sekretär.
Pärast NLKP Keskkomitee Kõrgema Parteikooli lõpetamist oli E.-J. Jaanimägi juhtival parteitööl: EKP Keskkomitee propaganda- ja agitatsiooniosakonna juhataja asetäitja, kirjanduse ja kunsti ning teaduse ja kultuuri osakondade juhataja, EKP Tartu Oblastikomitee sekretär ja EKP Keskkomitee sekretär. 
Endel-Johannes Jaanimägi oli 1953. aastast, surmani EKP Keskkomitee liige ning Eesti NSV Ülemnõukogu VI, VII ja VIII koosseisu saadik.
Ta oli aastatel 1957–1974 Eesti NSV Ministrite Nõukogu Riikliku Raadio ja Televisiooni Komitee esimees ja 1960–1974 Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee variasutuse Väliseestlastega Kultuurisidemete Arendamise Komitee esimees.
Achille Lauro

Achille Lauro (16. juuni 1887 Piano di Sorrento – 15. november 1982 Napoli) oli Itaalia ettevõtja ja poliitik.
Ta asutas 1923. aastal laevafirma Flotta Lauro.
1950. aastatel ja 1960. aastate alguses oli ta Napoli linnapea.
Anders Nielsen

Anders Nielsen (16. jaanuar 1875 Taani – maetud 1. mail 1939 Valga Saksa surnuaiale, kust on ümber maetud Tartu mnt õigeusu kalmistule) oli taanlasest Eesti mõisavalitseja (nt Are mõisas 1911. aastal) ja meier Laatres.
Ta sündis Taanis ja sai seal erialase hariduse. Aastatel 1897–1923 oli ta mitme Eestimaa mõisa valitseja, seejärel Laatre piimatalituse juhataja. Alates 1936. aastast oli ta Eesti kodanik.
Supiinitarindid

Supiin on "ma"-tegevusnimi. Supiinitarindi moodustab "ma"-tegevusnime sisseütleva käände (illatiivi-); seesütleva käände (inessiivi-); seestütleva käände (elatiivi-); saava käände (translatiivi-) või ilmaütleva käände (absessiivi-) vorm koos oma laienditega. Supiinitarindid võivad lauses esineda seotud või vabade laienditena.
"Sina läksid laulma / käisid laulmas / tulid laulmast" (määrus).
"Laulma tulek / laulmas olek / laulmast tulek" (määrustäiend).
"Me hakkasime minema" (ahelverbi kui liitöeldise osa).
 "Ma lähen magama / ← Ma magan / Ma käisin magamas / ← Ma magan/ Ma tulin magamast / ← Ma magan /"
"Otsustamaks tegeliku olukorra üle, pöördugem faktide poole."
 "Ta tahtis püsti tõusta, rõhutamaks sellega, et lahkub."
 "Teenimaks kuulsust nii endale kui ka klubile / ← Treener teenib kuulsust nii endale kui ka klubile /, saatis treener klubi parimad sportlased Tallinnasse võistlema."
 "Tüdruk käis poes toitu ostmas".
 "Laps hakkas mänguasjadega mängima."
 "Andmaks näpunäiteid, jagati õpilastele õppematerjalid."
 "Poiss tuli pesemast."
Kirjandus.
M. Erelt, R. Kasik, H. Metslang, H. Rajandi, K. Ross, H. Saari, K. Tael, S. Vare, Eesti keele grammatika II. Süntaks. Lisa: Kiri. Tallinn: Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut, 1993. §676 (lk 251-252)
Francesco Maria I della Rovere

Francesco Maria I della Rovere (25. märts 1490 Senigallia – 20. oktoober 1538 Pesaro) oli Itaalia kondotjeer ja väejuht, esimene della Rovere soost Urbino ja Sora hertsog.
Järeltulijad.
Francescol ja ta kaasal Eleonoral oli viis last:
Washington Capitals

Washington Capitals on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Klubi asutati 1974. aastal Washingtonis. Oma kodumänge peab klubi Capital One Arenais.
Klubi peatreener on Peter Laviolette.
Praegune koosseis.
"Seisuga 22. juuli 2023"
Lubatushinnang

Lubatushinnang on keeleteaduses üks nominatiivse modaalsuse põhiliik, hinnangu väljendamine olukorra lubatavusele.
Eesti keeles eristatakse nelja nominatiivse:
Lubatushinnang on deontiline modaalsus.
Lubatushinnangu põhiastmed:
"Sa võid veel magada."
"Sa pead siit lahkuma."
"Tuletikke ei tohi anda laste kätte."
"Sa ei pea talle vastama."
Hinnangu allikad: kõneleja, üldsus, objektiivsed asjaolud, institutsioonid, muud autoriteedid.
Hinnang võib olla suunatud kõneakti osalisele, kõneaktist väljaspool seisjale või inimestele üldse.
Deontilist hinnangut sisaldavad "käsk" ("Tule siia!") ja "väide" ("Ravimit tuleb võtta jaopärast"), mis kasutatakse inimeste tegevuse suunamiseks. Käsud kasutatakse peamiselt dialoogides ja väited on laialt kasutusel reeglites ja seadustes.
Modaalsushinnanguid sisaldavad oma tähenduses jussiiv ehk möönev kõneviis (Jäägu kõik nii nagu on.") ja imperatiiv ehk käskiv kõneviis (Tulge koos minuga!").
Lubatushinnangu väljendajateks on ka järgmised verbid, mis nõuavad infiniittarindit: 
"Mees oli kohustatud trahvi maksma. Lapsel lubati õues mängida. Lapsel oli keelatud õues mängida."
"See küsimus vajab/nõuab lahendust. Meil on tubli jagu veel minna." 
Deontilise modaalsuse väljendajad on modaalverbid ja verbipartikkel "las".
Modaalverb "pidama" märgib kohustatust, "võima" lubatavust. "Sa pead siit lahkuma. Sa võid veel magada."
Verbipartikkel "las" võib märkida:
Sekundaartarindiga vormistatud situatsiooni modaliseerivad erinevad verbid, noomenid ja adverbid:
Sekundaartarindiga vormistatud situatsiooni modaliseerivad ka: 
Kohustatustähendust intensiivistavad:
Tingiva kõneviisi olevik märgib kõigi modaalsete verbide korral subjektiivset, pigem soovitavat kui normeerivat hinnangut. "Lapsed ei tohiks tänaval mängida. Spordiga peaks tegelema pidevalt. Püksipõlvele tuleks paik peale panna. Te võiksite mind külastada."
Lubatushinnangut võib sisaldada ka modaliseerimata laused, kui need kirjeldavad mingit tegevust kui üldtunnustatut, õiget, kombekohast, nii et see kehtib üksikjuhul toimimisjuhisena.
"Esimest lehekülge ei nummerdata."
Eefa

Eefa ("Echis") on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Eefade perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Nad elavad valdavalt Aafrikas ja Anatoolias.
Kokkupuuted inimestega.
Eefa perekonna madusid liigitatakse inimese suhtes mürkmadudeks, kuna nende hammustus võib inimestel kas raskema või keskmise astme mürgistusseisundeid esile kutsuda. Mürgistusseisund võib tekkida, kui süljes leiduvad toksiinid ründavad kapillaare ja keha vallandab immuunkaitse, kuid ei jõua õigeaegselt lahustunud kapillaaridest tulenevaid mehhanisme repareerida.
Jaan Brems

Jaan Brems (20. detsember 1889 Laatre vald, Tartumaa – 8. november 1959 Tallinn) oli eesti psühhiaater.
Elulugu.
Ta lõpetas 1916. aastal Tallinna Peetri Reaalkooli, asus 1918. aastal õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, õpingud katkesid ja ta immatrikuleeriti uuesti 1919. aastal, lõpetades 1924. aastal. Brems oli korporatsiooni Fraternitas Estica vilistlane, "coetus" 1917/1918.
Brems oli 1924. aastast Närvi- ja Vaimuhaiguste Haigla Seewaldis arst, 1926. aastast ordinaator ja aastatel 1939–1941 vanemordinaator, viibis 1941–1944 Nõukogude Liidu tagalas, mille järel määrati ta Viktor Hioni käskkirjaga Tallinna Vaimuhaiguste haigla juhatajaks. Ta sai 1946. aastal Tervishoiu Rahvakomissariaadi ravi-profülaktiliste asutuste valitsuse vaneminspektoriks ja vallandati 1950. aastal, mille järel töötas ta Jämejala psühhoneuroloogia haiglas, aastatel 1952–1959 peaarstina. Bremsi autasustati 1949. aastal Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi käskkirjaga 25 aastat kestnud töö eest. 
Brems oli Eesti NSV Neuroloogide ja Psühhiaatrite Teadusliku Seltsi ja Viljandi Teadusliku Arstide Seltsi liige. 
Brems on maetud Laatre kalmistule. 
Isiklikku.
Bremsi pojad olid arstid Uno Brems ja Bruno Brems, pojatütar on neuroloog Kersti Brems-Neuhaus.
Puhastuskulu

Puhastuskulu ehk saneerimiskulu (inglise "clean-up cost") on kulu keskkonna või selle komponentide puhastamiseks saastusest, heitmetest jms. 
Puhastuskulu saab arvestada näiteks jääkreostuse kõrvaldamisel.
Mihkel Janson

Mihkel Janson (ka Mihkel Jaanson; 1888 Viluvere – 1944 Tallinn) oli Eesti poliitik.
Mihkel Janson sündis aastal 1888 Pärnumaal, Viluveres. Ta on õppinud Eidapere klaasivabriku algkoolis ja Pärnu linnakoolis. Hiljem jätkas ta edasiõppimist omal käel.
Aastal 1917 Vene sõjaväes teenides evakueeriti tema väeosa kaugemasse riigiosasse, kust ta alles aastal 1920 kodumaale tagasi jõudis. Ta oli aastast 1921 vallakirjutaja Pärnumaal.
Ta oli II Riigikogu liige Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei fraktsioonis 3. oktoobrini 1925, mil ta astus tagasi. Tema asemele asus Alma Ostra-Oinas.
Slovakkia sissetung Poolasse

Slovakkia sissetung Poolasse toimus 1939. aasta septembris, samal ajal Teises maailmasõjas Natsi-Saksamaa rünnakuga Poolale, mis oli Molotovi-Ribbentropi pakti alusel Nõukogude Liiduga kooskõlastatud.
Vastloodud Slovaki vabariik ühines rünnakuga ning Slovaki armee (armeegrupi Bernolák) koosseisus osales 3 diviisis üle 50 000 sõduri. Kuna Poola armee põhijõud olid hõivatud võitluses Saksa vägedega kaugemal põhjas, kohtasid slovakid Poola lõunapiiril vaid nõrka vastupanu ning kaotused jäid väikseks (37 surmasaanut, 114 haavatut ja 11 teadmata kadunut).
Slovakkia-Ungari sõda

Slovakkia-Ungari sõda (ungari keeles "Kis háború", slovaki keeles "Malá vojna" 'väike sõda') oli 23. märtsist 31. märtsi või 4. aprillini 1939 Ida-Slovakkias toimunud sõda Slovaki vabariigi ja Ungari kuningriigi vahel.
Boizenburg

Boizenburg on linn Saksamaal Mecklenburg-Vorpommerni liidumaal Ludwigslust-Parchimi kreisis. 
Linn asub Elbe jõe paremal kaldal. Läbi linna voolab ka Boize jõgi.
Esimest korda mainiti seda Boyceneburgi nime all 1158. aastal.
Legoland California

Legoland California on Lego klotsidele pühendatud teemapark Ameerika Ühendriikides Californias Carlsbadis. 
See avati 20. märtsil 1999 kolmanda Legolandina ning esimesena väljaspool Euroopat.
Teemapargi juures avati 2008. aastal Lego-teemaline akvaarium ja 2010. aastal veepark.
Teemapargi juurde kuuluvad kaks hotelli kokku 500 toaga (avatud 2013 ja 2018).
Arvu standardkuju

Arvu standardkuju on arvu üleskirjutus korrutisena kujul
formula_1
kus 1 ≤ "a" &lt; 10 on arvu tüvi ja "b" on täisarvuline astendaja.
Teistes arvusüsteemides.
Üldisemalt, vabalt valitud positsioonilises arvusüsteemis alusega "k" on arvu standardkuju
formula_2
kus 1 ≤ "a" &lt; k. Et arvusüsteemi alust tähistatakse enamasti sümboliga 10, siis jääb pealtnäha kehtima artikli alguses antud kuju. Mis aga arvusüsteemiti erineb, on arvu tüve üleskirjutus.
Puupiir

Puupiir on piir, millest kaugemal või kõrgemal pole valitsevate kliimaolude tõttu võimalik ühegi puuliigi normaalne kasv. 
Selged puupiirid on arktilise tundra lõunapiiril, parasvöötme steppide ja preeriate piiril ning lähistroopiliste pampade piiril. Mägedes on puupiiri kõrgus varieeruv, sõltudes laius- ja kõrgusvööndilisust põhjustavatest tegureist. 
Mägedes ja Arktikas kasvavad puupiiril sageli okaspuud, stepivööndis on puupiiril enamasti lehtpuud.
Metsapiir

Metsapiir on metsavööndi põhja-, lõuna- või kõrguspiir.
Methemoglobineemia

Methemoglobineemia ehk methemoglobiinveresus ehk sinitõbi (inglise keeles "methemoglobinemia") on methemoglobiini (lühend MetHb) esinemine veres. 
Imikute puhul kutsutakse seda haigust sinitõveks (inglise keeles "blue baby disease").
Methemoglobineemia tekib, kui joogivees või toidus on ülemäära nitraate, mis seedekulglas redutseeruvad methemoglobiini tekitavateks nitrititeks.
Methemoglobineemiat võib põhjustada organismis ka methemoglobiini (ka ferrihemoglobiini) esinemine, mida saadakse elamupiirkondade ja üksikmajapidamiste joogivee allikatena kasutatavate puurkaevude (mille sügavus on varieeruv, nt 20–30) kaudu saadavat vett söögiks-joogiks tarbides.
Aruhein

Aruhein ("Festuca") on kõrreliste sugukonda kuuluv taimeperekond. 
Aruheinte lehed on alt tugevalt läikivad, lehetuped alati lahtised. Pähikud 4–15 mm pikkused, kuni 15 õiega. 
Perekonda kuulub üle 200 liigi.
Mulla degradatsioon

Mulla degradatsioon ehk mulla degradeerumine on mulla viljakuse vähenemine orgaanilise ja mineraalosa muundumise, mõningate ainete eemaldumise ning tallamise tagajärjel.
Perkloorhape

Perkloorhape (keemilise valemiga HClO4) on tugev hape. See on õhu käes suitsev hügroskoopne värvuseta vedelik.
Perkloorhappe aniooni nimetus on perkloraat, aniooni valem ClO4-.
Stadler FLIRT

Stadler FLIRT (saksa keeles "flinker leichter innovativer Regional-Triebzug", inglise keeles ""Fast Light Innovative Regional Train"," eesti keeles "kiire kerge innovatiivne regionaalrong") on elektri- või diiselrong, mida toodab Šveitsi ettevõte Stadler Rail AG. 
FLIRT arendati välja Šveitsi raudteede jaoks, esimesed rongid valmisid 2004. aastal. Tegemist on mootorvagunitega rongikoosseisuga (inglise k "Electric Multiple Unit"). FLIRTi on saatnud suur edu ja 2013. aasta juuliks oli müüdud juba 910 rongi. FLIRTe on lisaks Šveitsile ostnud Eesti, Alžeeria, Austria, Hollandi, Itaalia, Norra, Poola, Prantsusmaa, Saksamaa, Serbia, Soome, Tšehhi, Ungari ja Valgevene raudtee-ettevõtted.
Tehnilised näitajad.
Stadler FLIRTil on kahe- kuni kuueteljeliste mootorvagunitega rongikoosseisud. Maksimaalkiirus jääb eri mudelitel vahemikku 120–200 km/h. Enamiku mudelite maksimaalkiirus on 160 km/h.
 Eestis kasutatavate Stadler FLIRT rongide tehnilised andmed (4 vaguniga elektri- ja diiselrongi näitel): 
Esimesed laiarööpmelised mudelid Soomes.
Esimesed laiarööpmelised FLIRTid ostis Helsingi lähiliiklust korraldav Pääkaupunkiseudun Junakalusto Oy, seni olid kõik FLIRTid toodetud standardrööpmelisele raudteele.
Stadler FLIRT rongid Eestis.
2009. aastal korraldas Elektriraudtee (uue nimega Eesti Liinirongid AS) avaliku hankekonkursi tänapäevaste 18 elektri- ja 20 diiselreisirongi ostmiseks, et välja vahetada senine vananenud veerem. Hanke võitis Šveitsi firma Stadler Bussnang AG ning vastavad hankelepingud allkirjastati 2010. aasta augustis.
Esimene elektrirong saabus Eestisse (Pääsküla depoosse) 17. novembril 2012, liinile läks see pärast testperioodi 1. juulil 2013 26. juuliks võeti kõik vanad Riia Vagunitehases toodetud ER2 tüüpi elektrirongid käigust ja asendati uute Stadler FLIRT elektrirongidega. 
Tootja poolt määratud rongide ekspluatatsiooniaeg on 35 aastat.
Esimesed diisel-elektrilised mudelid.
Esimesed Stadler FLIRT tüüpi diiselrongid hakkasid reisijaid teenindama 2014. aasta 1. jaanuarist, vahetades täielikult välja AS Edelaraudtee opereeritavad vanad DR1B tüüpi diiselrongid. 2014. aasta jaanipäevaks olid kõik 38 uut reisirongi Eestisse saabunud.
Eestis kasutusse võetud diiselrongid olid esimesed diiseltoitel FLIRTi mudelid, kõik varasemad said elektrienergiat otse kontaktvõrgust. Elroni rongipark koosneb hetkel kokku 18 elektrirongist ja 20 diiselrongist.
Õnnetused ja vahejuhtumid Eestis.
27. juulil 2013 jäi Saue jaamas vähemalt 1500 inimest Kloogaranna festivali erirongi 40 minutiks kinni. Rong jäi seisma, kuna selle pardaarvuti tuvastas ülekoormuse. 
11. augustil 2013 süttis Pääsküla jaamas rongi katusel olev aku. Päästjad said leegid kiirelt kontrolli alla ning õnnetuses kannatanuid ei olnud. Hiljem selgus, et vahejuhtum oli seotud vaid selle konkreetse akuga.
Éder Jofre

Éder Zumbano Jofre (26. märts 1936 São Paulo – 2. oktoober 2022) oli Brasiilia poksija.
Jofre osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Claudio Barrientosile (Tšiili) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Jofre poksis märtsist 1957 kuni oktoobrini 1976 elukutselisena ning pidas kokku 78 kohtumist, millest võitis 72 (neist 50 nokaudiga) ja kaotas 2 ning viigistas 4 kohtumist. Ta oli elukutseliste mitme kaalukategooria ja poksiorganisatsiooni Lõuna-Ameerika ja maailmameister.
Roy Jones

Roy Levesta Jones (sündinud 16. jaanuaril 1969 Pensacolas Escambia maakonnas Floridas) on USA ja Venemaa poksija, laulja, näitleja, poksi-, filmi- ja muusikategelane ning poksikommentaator.
Jones sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1988. aasta Seouli olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Si-Hun Parkile (Lõuna-Korea) kohtunike väga vaieldava otsusega 3:2. 
Hiljem on mitmed asjaosalised tunnistanud, et see otsus oli viga ning lõunakorealased mõjutasid asjaosalisi tegema sellist otsust, kuid ROK pole seni seda otsust veel muutnud. Ometi sai Jones nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Jones on poksinud alates maist 1989 elukutselisena. Ta on 12. detsembri 2015 seisuga osalenud kokku 71 kohtumisel ning on võitnud neist 62 (neist 45 nokaudiga) ja kaotanud 9 (neist 5 nokaudiga). Ta on olnud elukutseliste mitme kaalukategooria ja poksiorganisatsiooni maailmameister.
Vene kodakondsus.
Jones külastas augustis 2015 Krimmi, kohtus Sevastopolis Venemaa presidendi Vladimir Putiniga ning palus abi Vene kodakondsuse saamisel. 12. septembril 2015 ta saigi Vene kodakondsuse.
Andrea Gritti

Andrea Gritti (1455 Bardolina – 28. detsember 1538 Veneetsia) oli Veneetsia 77. doodž aastatel 1523–1538.
Viibis 1490. aastatel lõpul viljakaupmehena äriasjus sageli Konstantinoopolis, kust saatis veneetslastele ärikirjades teateid türklaste laevastiku liikumise kohta. Vangistati 1499. aastal süüdistatuna spionaažis ja oli mõne aasta vangis. Osales Cambrai liiga sõjas. Doodžiks valituna sõlmis lepingu Karl V-ga, millega lõpetati Veneetsia aktiivne osalus Itaalia sõdades.
Ta on maetud San Francesco della Vigna kirikusse Veneetsias.
Vivisektsioon

Vivisektsioon on elusa looma (ka inimese) tuimastuseta lõikus. 
Vivisektsiooni rakendas esimest korda Galenos.
Eetilistel kaalutlustel on üldiselt nõutud vivisektsioonist loobumist.
Virulentsus

Virulentsus ehk tõvestusvõimelisus (inglise keeles "virulence") on viiruste ja bakterite tõvestamisvõime (patogeensuse aste); ka nende organismide mürgisus.
Virulentsuse kui ühtse omaduse määravad infektsioossus (nakatamisvõime), invasiivsus (võime peremeesorganismis paljuneda ja levida) ja toksilisus (võime moodustada toksiine).
Virulentsus sõltub suuresti vaadeldavast mikroobitüvest (tüvespetsiifilisus).
Francesco Guicciardini

Francesco Guicciardini (hääldus: franˈtšesko gwit'tšardini; 6. märts 1483 Firenze – 22. mai 1540 Arcetri) oli renessansiaegse Itaalia kirjanik, ajaloolane ja poliitik. Ta oli Niccolò Machiavelli noorem kaasaegne, sõber ja kriitik. 
Ta oli üks esimesi ajaloolasi, kes tugines ajalookäsitluste kirjutamisel ka allikmaterjalidele (valitsusdokumendid jms).
Tõuaretus

Tõuaretus (inglise "animal breeding") on põllumajandusloomade, sh -lindude tõugude parandamine ja täiustamine ning uute tõugude kujundamine. 
Tõuaretusviisidest on tänapäeval levinuim puhasaretus.
Tõuaretus Eestis.
Eestis hakati tõuaretust põllumajandusloomade ja -lindude puhul rakendama 19. sajandil.
Tõmblukk

Tõmblukk on kahest vastastikku hambuvast metallist või plastist hammastikust ja lukustist koosnev sulgemisvahend, mida suletakse ja avatakse lukustit piki hammastikku tõmmates.
Tõmblukk ise on odav, aga kui see rikki läheb, siis võib rikkis tõmblukuga ese muutuda kasutuskõlbmatuks. Tõmbluku vahetamine võib olla keeruline ja kallis ning mõnel esemel ei saagi tõmblukku vahetada, nii et kui tõmblukk rikki läheb, siis tuleb ese ära visata. Kõige kergemini tekivad probleemid lukustiga: kui see katki läheb, siis see ei joonda ega ühenda enam hambaid vaheldumisi, nagu peaks. Rikkis tõmblukk võib kinni jääda, nii et lukustit enam liigutada ei saa, või osaliselt ära murduda.
Ajalugu.
Õmblusmasina leiutaja Elias Howe sai 1851 patendi "riiete automaatse pideva sulgemise" kohta. Howe ei püüdnud eriti oma patendiga raha teha, võib-olla sellepärast, et õmblusmasinaäri läks tal väga edukalt. Seetõttu jäi ta ilma tõmbluku leiutaja kuulsusest.
Alles 42 aastat hiljem, 1893 patenteeris Whitcomb Judson, kes seni oli tegutsenud rohkem suruõhu toimel töötava linnatranspordi idee kallal, niinimetatud "haaklukusti". See sarnanes väga Howe leiutisega, aga oli mõnevõrra keerulisem. Seda kasutas ta üksnes jalanõude sulgemiseks. Ta asutas koos kolonel Lewis Walkeriga ettevõtte Universal Fastener Company, et oma seadet toota. Juba samal aastal esitles ta seda Chicagos maailmanäitusel, aga esialgu ei äratanud see suurt tähelepanu.
1906 palkas Universal Fastener Company rootsi päritolu elektriinseneri Gideon Sundbäcki. Tänu headele tehnilistele oskustele ja abielule ettevõtte juhataja tütre Elvira Aronsoniga tõusis Sundbäck ettevõtte peainseneriks. Pärast naise surma 1911 pühendus Sundbäck tööle ja 1913. aasta detsembris projekteeris ta tänapäevase tõmbluku. Sundbäck paigutas kinnituselemente tihedamalt: enne oli neid 4 tükki tollis (umbes 6,4 mm vahega), temal 10–11 tollis (umbes 2,5 mm vahega). Ta võttis kasutusele kaks hammaste rida, mida kinnitiga ühendada sai, ja andis pooleldi avatud tõmblukule Y-kuju. Juba järgmise aasta lõpuks tootis tema ettevõte sadakond meetrit tõmblukke päevas.
Aastaid kasutati tõmblukku peamiselt jalanõudel, eriti mitmesuguse tegumoega kummisaabastel. Meeste pükstel võeti tõmblukk kasutusele alles 1937 Prantsusmaa moetööstuses. See idee levis väga kiiresti.
Hiljem on leiutatud veel sellised tõmblukud, mida saab avada ükskõik kummast otsast, nii ülevalt kui alt, ja seda kasutatakse näiteks jakkidel.
Kõõlusleht

Kõõlusleht ("Sagittaria") on taimeperekond konnarohuliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 30 liiki veetaimi. Enamuse levilaks on Lõuna- ja Põhja-Ameerika, kuid perekond on esindatud ka Euroopas ja Aasias.
Mõningad kõõluslehe liigid on levinud akvaariumi ja tiigitaimed. Tõenäoliselt just tänu inimese sekkumisele on "Sagittaria platyphylla" naturaliseerunud vähemalt ühes kohas Põhja-Itaalias ning väike-kõõlusleht leidnud koha Lõuna-Inglismaa looduses.
Mitmete liikide mugulad on söödavad ning Põhja-Ameerikas ja Ida-Aasias korjatakse mugulaid loodusest ning kasvatatakse kultuuris.
Erich Joonas

Erich Joonas (ka Jonas; 14. aprill (vkj)/ 26. aprill 1893 Varnja küla, Kavastu vald, Kodavere kihelkond, Tartumaa – 26. mai 1944 Viljandi) oli eesti ajakirjanik ja poliitik.
Ta sündis talupidaja pojana. Ta õppis aastatel 1901–1903, Tartu reaalkoolis aastatel 1903–1909, Tartu Pedagoogika Seltsi õhtukeskkooli kursustel aastatel 1911–1913. Seejärel õppis ta aastatel 1914–1915 Rostovtsevi eraülikoolis arstiteadust.
Ta tegutses aastast 1909 Tartus illegaalse sotsialistide-revolutsionääride ühingu agitaatorina keskkooliõpilaste seas ja aastatel 1913–1915 organisaatorina Tartu, Tallinna ja Narva ning aastatel 1915–1916 organisaatorina Peterburi tööliste seas. Aastast 1917, revolutsiooni puhkemise järel kuni Saksa okupatsioonini oli ta Tartu Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu Täitevkomitee abiesimees. Saksa okupatsiooni ajal viibis ta vangistatuna Tartus, Peetrimõisas ja Naissaarel.
Ta valiti Asutava Kogu liikmeks Eesti Sotsialistide-Revolutsionääride Partei kandidaadina, I ja II Riigikogu liikmeks valiti ta Eesti Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei kandidaadina. III, IV ja V Riigikogu koosseisu Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei kandidaadina. Ta kandideeris aastal 1938 ka Riigivolikokku (2. valimisringkonnas), kuid valituks osutus Louis Metslang. Riigikogus paistis ta silma hoogsa kõnemehena. 
Joonas tegutses ka ajakirjanikuna. Ta oli aastal 1917 ajalehes Töö Lipp toimetuse liige, aastal 1919 oli ajalehes Võitlus (see ajaleht suleti siseministeeriumi poolt), aastatel 1920–1923 oli ta ajalehes Tööliste Võitlus toimetuse liige, aastal 1922 oli ta ajalehes Tööline toimetuse liige, aastatel 1925–1927 oli ta väljaande Ühendus vastutav toimetaja. Aastatel 1927–1938 (kuni sulgemiseni) oli ta Rahva Sõna peatoimetaja. Ta oli Eesti Sotsialistliku Tööliste Partei võimlemisrühmade üldjuht.
Ta on ka avaldanud raamatuid ametiühingutest ja töölisliikumisest. Ta oli Kultuurkapitali nõukogu liige.
Erich Joonas suri 1944. aastal Viljandis tuberkuloosi.
Isiklikku.
Tema poeg oli soomepoiss, Haukka rühma liige ja metsavend Ilmar Erik Jonas ("Justus").
Mălina Olinescu

Mălina Olinescu (29. jaanuar 1974 Bukarest – 12. detsember 2011 Bukarest) oli Rumeenia laulja.
Mălina Olinescu esindas Rumeeniat Birminghamis toimunud 1998. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "Eu cred". Laul saavutas 25 osaleja seas 22. koha.
Ta sooritas 37-aastaselt enesetapu, hüpates alla oma kodu kuuenda korruse aknast.
Tõug

Tõug on mingi kodulooma isendite kogum (populatsioon), millel on ühtne põlvnemine ja on kujunenud ühesugused pärilikud omadused ning mille arvukus võimaldab teha tõuaretustööd.
Teatud tõugu kuuluvad isendid on kohastunud sellele tõule sobiva geograafilise piirkonna kliima- ja loomapidamistingimustega, nad eristuvad oluliselt sugulastõugudest geneetilise distantsi alusel ning tõutüüp ja muud iseloomulikud tunnused ei ole vähemalt viimase kolme põlvkonna jooksul oluliselt muutunud. Tõul peab olema nimi, mis eristub teistest kasutatavatest tõunimedest.
Maailmas on teada üle 3000 koduloomatõu.
Eestis on aretatud (või parandatud) näiteks veise-, sea-, lamba- ja koeratõuge.
Howard Davis

Howard Edward Davis (14. veebruar 1956 Glen Cove, Nassau maakond, New Yorgi osariik – 30. detsember 2015) oli USA poksija.
Davis võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Davis võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) 1. maailmameistrivõistlustel (Havanna, 1974) kuldmedali ja tuli maailmameistriks.
Davis poksis jaanuarist 1977 kuni juulini 1988 ning uuesti novembrist 1994 kuni aprillini 1996 elukutselisena. Ta osales kokku 43 kohtumisel ning võitis neist 36 (neist 14 nokaudiga) ja kaotas 6 (neist 2 nokaudiga) kohtumist ning viigistas ühe kohtumise.
Mihkel Juhkam

Mihkel Juhkam (3. august 1884 Küti mõis, Virumaa – 28. jaanuar 1942 Sevurallagi vangilaager, Sosva, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik. Ta oli sõjaminister August Rei valitsuses.
Elulugu.
Mihkel Juhkam sündis Virumaal Küti mõisas sepa pojana. Ta õppis aastatel 1894–1898 Roela külakoolis ja 1898–1902 Rakvere linnakoolis, edasi täiendas ta ennast iseõppimise teel.
Ta oli aastatel 1902–1917 Rakveres renteiametnik, Venemaa riigikassa Rakvere osakonnas 1. kategooria kassapidajana. 1917. aastal Viru maakonnanõukogu ajutine esimees. Pärast Eesti vabariigi väljakuulutamist Tallinnas 24. veebruaril 1918, ööl vastu 25. veebruari, saadeti telegraafi teel Rakverre Eesti iseseisvusmanifesti ja Päästekomitee päevakäskude tekst, tollane kreisikomissar Tõnis Kalbus toimetas need Tõusu tänavale maavanem Mihkel Juhkami juurde, kes elas siis telefonivõrgu ülema Karl Jakobsoni majas. Juhkam ja Jakobson paljundasid Rakverest pagenud maavalitsuse paljundusaparaatidega dokumendid ja veel sama päeva, 25. veebruari hommikupoolikul levitati neid Rakvere linnas.
Aastatel 1917–1920 ja 1921–1923 oli ta Viru maakonna Viru maavalitsuse esimees. Saksa okupatsiooni ajal arreteeriti ta Saksa okupatsioonivõimude poolt ja ta oli mõnda aega vangis. Eesti Ajutise valitsuse usaldusmees Virumaal Mihkel Juhkam võttis 14. novembril üle kohaliku kreisipealiku asjaajamise Saksa okupatsioonivõimudelt. Ta võttis osa Vabadussõjast.
Ta oli Eesti Tööerakonna nimekirjas Rakvere linnavolinik 1919. ja 1921. aastal.
Ta oli Asutava Kogu, II, III ja IV Riigikogu liige Eesti Tööerakonna nimekirjas ning V Riigikogu liige Rahvusliku Keskerakonna nimekirjas. Lisaks oli ta alates 19. veebruarist 1926 II Riigikogu II abiesimees ja 22. juunist 1926 kuni 6. detsembrini 1928 III Riigikogu Riigikogu sekretär.
Ta oli sõjaminister August Rei valitsuses (4. detsembrist 1928 kuni 9. juulini 1929).
Aastatel 1923–1925 oli ta Rakvere Rahvamaja ja Rakvere Haridusseltsi juhatuse liige, hiljem oli ta auliige. Detsembrist 1932 kuni maini 1934 oli ta Hindadekomissar ja selles ametis teostas ta hindade reguleerimist ja võitles hindade tõusu vastu. Veebruarist 1935 kuni märtsini 1938 oli ta Riigi Majandusnõukogu sekretär ja pärast seda tegutses ta Ratsionaliseerimise Komitee asjadevalitsejana ja nõunikuna. Lisaks oli ta aastast 1935 aktsiaseltsi "Port Kunda" ja kindlustusaktsiaseltsi "EKA" juhatuse liige.
Ta tegi palju kaastööd ajakirjandusväljaannetele Vaba Maa, Maaomavalitsus, Tallinna Teataja, Päevaleht jt. Ta oli igapäevaelus usin antiigihuviline ja kirglik ateist. Tema kirikuvaenulikud väljaastumised tõid 1930. aastatel kaasa ägedaid diskussioone. Tema tõlgitud on Friedrich Nietzsche "Antichrist" ("Vastkristlane"; U. L. nime all), samuti Arthur Schnitzleri novell "Mõrtsukas" (M. Ilistvere pseudonüümi all).
Mihkel ja Margarethe Juhkam Juhkam arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Rakveres oma kodus Tõusu 7. Ta suri 28. jaanuaril 1942 Sevurallagi vangilaagris Sosvas Sverdlovski oblastis. Margarethe Juhkam tuli Siberist 1950. aastate II poolel tagasi.
Isiklikku.
Mihkel Juhkami abikaasa Margarethe Juhkam (neiuna Upsi) oli aastatel 1919–1931 Zeeh’ tütarlaste kommertsgümnaasiumi eesti keele õpetaja.
Hörschelmann

Hörschelmann on saksa päritolu Eesti- ja Liivimaa suguvõsa.
Hörschelmannid olid pärit Saksamaalt Tüüringist. Esimesteks suguvõsa esindajateks Eestis olid vennad Ernst August Wilhelm Hörschelmann (1743–1795), kes oli Tallinna gümnaasiumi retoorikaprofessor ja rektor ning Johann Heinrich Hörschelmann (1752–1798), kes oli Vändra koguduse õpetaja. Nende isa Johann Heinrich Hörschelmann (1704–1774) oli kirikuõpetaja Erfurdis.
Walther von Hörschelmann (1890–1963) kanti 1936. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Viimased Hörschelmannid lahkusid Eestist 1939. aastal.
Sugupuu.
Hörschelmannide sugupuu, mille esitamiseks on kasutatud de Villiers/Pama süsteemi ()
Tiina Kirss

Tiina Ann Kirss (sündinud 18. septembril 1957 USAs Buffalos) on eesti kirjandusteadlane ja õppejõud. 
Elukäik.
Tiina Kirss sündis Buffalos eesti pagulaste peres. Tema isa oli keemiadoktor. Ema oli õppinud arstiks, ent jäänud sõja tõttu diplomist ilma. Ta kasvas eestikeelses keskkonnas, ent asus õppima ingliskeelsesse kooli.
Haridus.
Tiina Kirss lõpetas 1975 Amherst Central High Schooli (Buffalo, NY). 1979 lõpetas ta Case Western Reserve University Clevelandis "cum laude" bioloogia ja prantsuse keele alal ning omandas 1980 sealsamas magistrikraadi prantsuse keele ja kirjanduse alal. 1980–1982 õppis ta Case Western Reserve University School of Medicine'is arstiteadust. 1994 kaitses ta doktorikraadi võrdlevas kirjandusteaduses Michigani Ülikoolis. Tema doktoritöö teema oli "The Censor's Apprentice: Political Allegory and Aesopian Discourse in 20th Century Estonian and European Texts" (juhendaja Piotr Michalowski).
Töökäik.
Tiina Kirss töötas 1993–1998 interdistsiplinaarsete humanitaarteaduste õppejõuna Wesleyan College'is ja Mercer University's Georgia osariigis. Ta juhatas naisuurimusprogrammi "Women and Gender Studies" ning õpetas prantsuse ja saksa keelt ja kirjandust. 1999–2006 oli ta Toronto Ülikoolis Elmar Tampõllu nimelise Eesti õppetooli eesti keele ja kirjanduse õppejõud ("assistant professor") ning 2006–2010 Tartu Ülikooli eesti kirjanduse professor. Aastatel 2010–2015 oli Tiina Kirss Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudis kultuuriteooria professor. Vahemikus 2015–2017 oli ta Tartu Ülikooli külalisprofessor, 2017. aasta sügisest alates töötab Tiina Kirss Tartu Ülikooli Eesti mõtteloo vanemteadurina ja Eesti Kirjandusmuuseumi vanemteadurina.
Teadustöö.
Tiina Kirsi peamisteks uurimisteemadeks on 20. sajandi Euroopa kirjandus, ajalooline romaan, kirjandusteooria, naisuurimus ja autobiograafia (elulood). Ta on avaldanud teadusartikleid mitmetel kirjandusteaduslikel teemadel ning koostanud ja toimetanud elulugude kogumikke ("She Who Remembers Survives", 2005, koos Ene Kõresaaare ja Marju Lauristiniga; "Rändlindude pesad: eestlaste elulood võõrsil", 2007).
Ta on ajakirja Methis toimetuskolleegiumi esimees ning ajakirja Journal of Baltic Studies kolleegiumi liige.
Isiklikku.
Tiina Kirss oli kolmteist aastat abielus USA Tennessee osariigist pärit Nash Mayfieldiga, kellega tal on kolm last (Marika Reet, Linnea Elisabeth ja Alden Marcus).
Robert Fogel

Robert William Fogel (1. juuli 1926 New York – 11. juuni 2013) oli Ameerika Ühendriikide majandusteadlane ja -ajaloolane, Chicago Ülikooli professor ning Chicago Ülikooli juures asuva Boothi rahvamajanduse teaduskeskuse direktor.
Koos Douglass Northiga pälvis ta 1993. aastal Nobeli majandusauhinna. Ta oli koolkonna "New economic history" eestvedaja, mistõttu keskendus ta oma teooriates kontrafaktilise hüpoteesi meetodile. See tähendab, et piltlikult uuris Robert Fogel, "mis oleks olnud siis, kui poleks tehtud nii". Näiteks püüdis ta kalkuleerida, missugune oleks olnud Ameerika majanduslik juurdekasv, kui ei oleks ehitatud raudteid, vaid selle asemel viidud läbi kanaliehitusi.
Haridustee ja karjäär.
Robert Fogel sündis New Yorgis Venemaa juutidest immigrantide peres. Pärast Stuyvesanti Keskkooli lõpetamist 1944. aastal õppis ta Cornelli Ülikoolis ajalugu ja selle kõrvalt pisut ka majandust. Ühtlasi juhtis ta kommunistlikku noorteorganisatsiooni American Youth for Democracy. Pärast ülikooli lõpetamist 1948. aastal astus ta USA Kommunistlikku Parteisse (Communist Party USA). Hiljem ta siiski hülgas kommunismi ja astus Columbia Ülikooli, mille ta lõpetas magistrikraadiga 1958. aastal. Johns Hopkinsi Ülikoolist sai ta doktorikraadi 1964. aastal, samas töötas ta lektorina aastatel 1958–1959. Lisaks sellele oli ta õppejõud Rochesteri (1960–1965 ja 1968–1975), Chicago (1964–1975 ja alates 1981. aastast), Cambridge'i (1975) ja Harvardi Ülikoolis (1975–1981).
Robert Fogel uuris muu hulgas, millist mõju on avaldanud demograafilised tegurid majanduskasvule, sealhulgas toitumuse ja suremuse vahelisi seoseid ning selgitanud raudtee osatähtsust USA arengus ja orjapidamise majanduslikke seaduspärasusi. Ajalooliste andmete uurimisel on ta kasutanud arvutustehnikat ja statistilisi meetodeid. Tema uuringud on aidanud mõista majanduslikke ja institutsionaalseid muutusi.
Tunnustus.
Robert Fogel pälvis 1993. aastal Nobeli majandusauhinna.
2000. aastal valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Isiklikku.
Robert Fogel abiellus 1949. aastal Enid Cassandra Morganiga, neil on kaks last.
Niccolò di Pitigliano

Niccolò Orsini (1442 Pitigliano – 1510 Lonigo) oli Itaalia kondotjeer, kes on ehk laiemalt tuntud kui veneetslaste kindralkapten Veneetsia Cambrai liiga sõjas Cambrai liiga vastu. Ta oli mõjuka Orsinide ülikuperekonna liige, kuulus suguvõsa Pitigliano harusse.
Muusikaline ootus

Muusikaline ootus (inglise keeles "musical expectation") on muusika kuulaja seisund, mille ajal ta usub, et tulevikus toimub teatud muusikaline sündmus või sündmuste ahel.
Muusikalise ootuse põhjustajateks võib eelkõige pidada sotsiaal-kultuurilisi konventsioone.
Organ²/ASLSP

"Organ²/ASLSP" (ingl As SLow aS Possible 'nii aeglaselt kui võimalik') on John Cage'i oreliteos. Teose noot koosneb kaheksast leheküljest.
Cage kirjutas selle 1987. aastal oma varasema klaveriteose "ASLSP" põhjal. 1985. aastal valminud klaveriteos kestab olenevalt ettekandmisel valitud tempost tavaliselt 20 kuni 70 minutit. Cage jättis selgitamata, kui aeglaselt täpselt teost esitada tuleb.
Teost "Organ²/ASLSP" kantakse praegu ette St. Burchardi kiriku orelil Halberstadtis Saksamaal. 
Halberstadti ettekanne.
1997. aastal arutasid muusikud ja filosoofid, mida Cage ikkagi oli mõelnud instruktsiooni "nii aeglaselt kui võimalik" all, sest hästi hooldatud orelil on võimalik tekitada katkematut ja praktiliselt igavesti kostvat heli. Esimene dokumenteeritud oreli paigaldamine kirikusse toimus 1361. aastal Halberstadtis, seega otsustati, et Cage'i teost kantakse ette just sealse kiriku orelil. Ettekande alguseks määrati aasta 2000 ja kestuseks 639 aastat (nii palju aastaid jäi aastate 1361 ja 2000 vahele). Ettekanne algas siiski 2001. aastal ning on seega plaanitud kestma kuni aastani 2640.
Teost esitav orel valmistati spetsiaalselt selleks otstarbeks. Kuna orel kõlab lakkamatult, on selle ümber heli levimise vähendamiseks klaaskast. Masin varustab orelit konstantse õhuvooluga.
Teose esitamist alustati 5. septembril 2001 (Cage'i 89. sünniaastapäev) pausiga, mis kestis 5. veebruarini 2003. Siis vajutati orelil alla esimene akord. Sellest ajast on orelil kõlavaid noote mitmeid kordi muudetud, 2008. aastal lisati neljale orelivilele veel kaks uute nootide mängimiseks.
Tequixquiac

Tequixquiac (ka "Santiago Tequixquiac") on linn Mehhikos México osariigis, Tequixquiaci valla keskus.
Aastal 2010 elas linnas 20 610 inimest.
Roman Kuklin

Roman Kuklin (lätipäraselt Romāns Kukļins; sündinud 13. septembril 1974 Riias) on Läti endine poksija.
Kuklin on vähemalt kuuekordne Läti meister raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 1994–1999.
Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 10. maailmameistrivõistlustel (Houston, 1999), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Steffen Kretschmannile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Kuklin osales raskekaalus (kuni 91 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Luan Krasniqile (Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Giacobbe Fragomenile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Kuklin poksis 5. augustil 1994 elukutselisena. Ta osales kokku 1 kohtumisel ning võitis selle.
Bartolomeo d'Alviano

Bartolomeo d'Alviano (1455 Todi – 1515 Ghedi) oli Itaalia kondotjeer ja kapten, kes paistis silma Veneetsia kaitsmisel Saksa–Rooma keisri Maximilian I rünnakute eest. Suri Itaalia sõdade käigus Brescia piiramisel. Maetud Püha Stefani (itaalia keeles: "Santo Stefano") kirikusse Veneetsias.
Tarnobrzeg

Tarnobrzeg on maakonnaõigustega linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas, Tarnobrzegi maakonna halduskeskus.
Tarnobrzeg on asutatud 1593. aastal.
Gene Hackman

Eugene Allen Hackman (30. jaanuar 1930 San Bernardino California – arvatavasti 18. veebruar 2025 Santa Fe, New Mexico) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta võitis oma rohkem kui 40-aastase näitlejakarjääri jooksul kaks Oscarit (oli nomineeritud viiele), kolm Kuldgloobust ja kaks BAFTA auhinda.
Ta on mänginud suuremaid rolle filmides "Bonnie ja Clyde" (1967), "The French Connection" (1971), "The Poseidon Adventure" (1972), "The Conversation" (1974), "Noor Frankenstein" (1974), "Superman" (1978), "Hoosiers" (1986), "Mississippi tules" (1987), "Unforgiven" (1992), "Get Shorty" (1995), "The Birdcage" (1996) ja "The Royal Tenenbaums" (2001).
Maggie Smith

Margaret Natalie Smith (tuntud kui Maggie Smith; 28. detsember 1934 – 27. september 2024) oli inglise filmi-, teatri- ja seriaalinäitleja. Ta võitis viis BAFTA auhinda, kaks Oscarit, kaks Kuldgloobust ja kaks Emmyt. 
Ta tegi oma lavadebüüdi 1952. aastal. Esimene oluline filmiroll oli 1958. aastal, kui ta astus üles Seth Holti trilleris "Nowhere to Go". 
Rolli eest 1969. aasta filmis "The Prime of Miss Jean Brodie" võitis ta parima naispeaosatäitja Oscari ning rolli eest 1978. aasta filmis "California Suite" pälvis ta ka parima naiskõrvalosatäitja Oscari. 
1984. aasta filmis "Seatemp" mängis ta Joyce Chilversit. 
Smith on laiemalt tuntud eelkõige tänu Violet Crawley rollile, mida ta mängis ajaloolises briti draamasarjas "Downton Abbey".
Samuti on ta tuntud Minerva McGonagalli rolliga Harry Potteri sarja filmides. 
Paljud teavad Smithi aga ka tänu 1991. aasta filmile "Nunnad hoos", kus ta kehastas kloostri juhatajat.
Ternei rajoon

Ternei rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaa Kaug-Ida föderaalringkonnas Primorje krais.
Pindalalt on rajoon Primorje krai suurim rajoon, kuid elanike arvult üks väiksemaid.
Rajooni põlisrahvas on udehed.
Loodus.
Geograafiline asend.
Ternei rajoon asub Primorje krai põhjaosas Jaapani mere ääres. Ulatus põhjast lõunasse on 467 km. Piirneb põhjas Habarovski kraiga.
Reljeef.
Rajooni reljeef on mägine.
Veestik.
Suuremad jõed on Samarga ja Jedinka. Fugu jõgi, see on joovastava kala nimi ja võib tappa 20 inimest
Kliima.
Kliimat mõjutab Primorje hoovus. Rajoonis on pehmed talved, kuid jahedad suved.
Rajoonis asub suurem osa Sihhote-Alini kaitsealast.
Haldusjaotus.
Rajoonis on 10 kohalikku omavalitsust, neist 3 linnalist.
Asustus.
2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli rahvaarv 12 483. Suurem osa asustusest on koondunud Jaapani mere äärde.
Rajoonis on 3 alevit: Ternei, Plastun ja Svetlaja. Neis elab 79% rajooni elanikest.
Leonard Bernstein

Leonard Bernstein (25. august 1918 Lawrence, Massachusetts – 14. oktoober 1990 New York) oli ameerika dirigent, helilooja, muusikapedagoog ja pianist. Ta oli üks esimesi Ameerika Ühendriikides sündinud ja haritud dirigente, kes saavutas ülemaailmse tunnustuse. The New York Times nimetas teda "üheks kõige andekamaks ja edukamaks muusikuks Ameerika ajaloos".
1954. aastast kuni surmani pidas ta arvukalt klassikalise muusika loenguid televisioonis. Ta oli oskuslik pianist ning juhatas tihti klaverikontserte ise klaverit mängides. Viljaka heliloojana kirjutas ta sümfooniaid, balletimuusikat, oopereid, kammermuusikat, klaveripalu, muid orkestri- ja kooriteoseid. Kogu tema loomingus paistab kõige rohkem silma menukas muusikal "West Side'i lugu" (millest on tehtud ka mitu mängufilmi).
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Felicia Montealegre. Neil oli kolm last.
Mati Palm

Mati-Johannes Palm (13. jaanuar 1942 Tallinn – 28. mai 2018) oli eesti laulja (bassbariton), kergejõustiklane ja sporditegelane.
Alustas kergejõustikutreeninguid 1956. aastal Kalevi kergejõustikukoolis Harry Aumere õpilasena, 1957 jätkas Aleksander Tšikini juhendamisel. 1958–1962 kuulus Palm Eesti noortekoondisse. Tema isiklik kuulitõukerekord on 14.76 (1962). 
Mati Palm õppis aastatel 1962–1968 Tallinna Konservatooriumis Jenny Siimoni lauluklassis, 1972–1973 Moskva Konservatooriumis Hugo Dietzi klassis ja 1974–1976 Milanos La Scala laulukoolis Renata Carosio klassis.
Aastatel 1967–1969 oli ta Estonia koorilaulja ja alates 1969. aastast ooperisolist.
Aastatel 1976–1980 oli ta lauluklassi õppejõud Tallinna Konservatooriumis. 1990. aastast oli ta Eesti Muusikaakadeemia lauluosakonna õppejõud, 1995. aastast lauluprofessor. Aastatel 1995–2000 oli ta Eesti Muusikaakadeemia lauluosakonna juhataja.
1994. aastast oli ta liikumise Eluterve Eesti juhatuse esimees, 1998. aastast juhatuse liige. 2006–2013 oli Palm Eesti Spordiseltsi Kalev juhatuse liige.
Mati Palmi fond.
Mati Palmi algatusel loodi Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde 2006. aastal allfondina Mati Palmi fond eesmärgiga toetada noori lauljaid enesetäiendamisel "bel canto" laulustiili alal.
Manuel Carbonell

Manuel Carbonell (25. oktoober 1918 Sancti Spíritus – 10. november 2011 Coral Gables) oli Kuuba skulptor.
Ta tegi eelkõige pronksist monumentaalskulptuure, sealhulgas palju abstraktseid figuure.
Manuelil oli kaks õde: vanem Josephine ja noorem Angela. Kuid tema isa pärines perest, kus oli 18 õde-venda. Kuigi Manuel elas 93-aastaseks, elasid mõlemad õed ta üle.
Manuel voolis juba lapsena alailma savist kujukesi ja voltis neid paberist. Esimest korda taipas ta, et tahab skulptoriks saada, 8-9-aastaselt.
Ta õppis kunsti Havanna San Alejandro kunstiakadeemias. Kui ta akadeemia katsetele tuli, küsiti talt eelneva kogemuse kohta ja Manuel tunnistas, et tal pole seda. Seepeale soovis akadeemia, et ta läbiks kaheaastase ettevalmistuskooli. Ent nädalavahetusel voolis Carbonell savist säherduse kujukese, et võeti otsekohe akadeemiasse vastu.
Carbonell oli 18-aastane ja vaevalt oma õpinguid akadeemias alustanud, kui ta kukkus trepist alla. Ta sai väga raske vigastuse. Üks tema neerudest plahvatas ja ta oli aasta aega halvatud. Pikapeale õppis ta siiski uuesti käima ning lõpuks paranes ja sai õpinguid jätkata.
1945–1959 kestis Carbonelli esimene, klassikaline ja religioosne loomeperiood. Kriitikutele hakkas tema looming kohe meeldima. Sel ajal valmis tal palju tähtsaid tellimustöid, näiteks Havanna Katoliikliku Ülikooli üliõpilasassotsiatsiooni jaoks Maarja kuju. Las Villases oleva Covadonga suhkruveski juures oleva kabeli jaoks valmistas ta ristilöödud Jeesuse elusuuruse puukuju.
Kuuba esimeses kommertstelekanalis Union Radio Television oli Carbonell iganädalase kunstisaate juht, kes ühtlasi intervjueeris saatekülalisi. Lisaks tegutses ta telekanalis produtsendina ja kujundas Union Radio Televisioni stuudiote sisustust.
See kestis 1954. aastani, mil ta soondus ringreisile Lääne-Euroopasse. Sealsetes muuseumides tutvus ta põhjalikult impressionismi ja abstraktsionismiga, mis muutis tema edasist loometeed.
Carbonell osales paljudel konkurssidel ja pälvis palju auhindu. Esimene rahvusvaheline tunnustus saabus 1954. aastal Barcelonas korraldatud Ladina-Ameerika III kunstibiennaalil, kuhu ta esitas elusuuruse raidkuju "Rassi lõpp" ("Fin de una raza"). Tänapäeval asub see Havanna kunstimuuseumis.
Alates 1959. aastast elas ta Ameerika Ühendriikides, esialgu New Yorgis ning alates 1974. aastast Miamis.
Coral Gables

Coral Gables on linn Ameerika Ühendriikides Florida osariigis Miami-Dade'i maakonnas.
2005. aastal elas linnas 42 871 inimest.
Linnas asub Miami ülikool.
Coral Gables asub Biscayne'i lahe ääres. Piirneb Miami, West Miami ja South Miami linnaga ning Pinecresti ja Palmetto Bay külaga.
Kliima.
Kliima on mõõdukas ja soe. Maist oktoobrini on temperatuur kuni 31 °C. Kõige külmematel kuudel detsembrist veebruarini on temperatuur keskmiselt vaid 17 °C. Lumesadu esineb üliharva.
Ajalugu.
Coral Gablesi linna planeeris ja asutas George Merrick 1920. aastal. 1925 sai Coral Gables linnaõigused.
Rahvastik.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas linnas 46 780 inimest. Rahvastiku tihedus oli 1398 in/km². Elamuühikuid ("housing units") oli 20 266 (keskmine tihedus 605,63/km²).
Pargid ja spordirajatised.
Coral Gablesis on 22 parki. Linnas on spordirajatisi (näiteks tennise- ja golfiväljakuid), samuti spordiplatse ja telkimis- ja grillimiskohti.
Sõpruslinnad.
Coral Gablesil on seitse sõpruslinna:
Jermain Defoe

Jermain Colin Defoe (sündinud 7. oktoobril 1982 Londonis) on endine Inglismaa jalgpallur (ründaja).
Defoe alustas karjääri klubis Charlton Athletic. 16-aastaselt kolis ta West Ham Unitedi klubisse. 2000. aastal tegi ta debüüdi põhimeeskonnas. Hooaja 2000–2001 mängis Defoe klubis Bournemouth ja siis tuli tagasi West Hami, kus temast sai põhikoosseisu mängija. 2004. aastast mängis Jermain Defoe Tottenhamis. Veel ühe aasta mängis jalgpallur Portsmouthis, seejärel naasis White Hart Lane'ile.
Väljaspool Inglismaad mängis Defoe 2014. aastal Major League Socceri (MLS) klubis Toronto FC ja aastatel 2019–2022 Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers.
Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi 2022. aastal Sunderland.
Inglismaa jalgpallikoondises mängis ta aastatel 2004–2017.
Przemyśl

Przemyśl on maakonnaõigustega linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas. Asub Sani jõe ääres.
Przemyśl on üks Poola vanimaid linnu. Seda on mainitud 981. aastal Kiievi-Vene vallutatud asulana. Przemyśl oli Puna-Vene keskus. 
1389. aastal sai linnaõigused ja oli ka katoliku kiriku Przemyśli piiskopkonna keskus.
Benoît Assou-Ekotto

Benoît Pierre David Assou-Ekotto (sündinud 24. märtsil 1984 Arras's) on Prantsusmaal sündinud Kameruni jalgpallur, kes mängis viimati Prantsusmaa kõrgliiga klubis Metz vasakkaitsjana.