tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hoburahu

Hoburahu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Soonlepa lahes asuv väike saar (rahu). Rahu jääb Hiiumaa laidude maastikukaitseala piiresse.
Rahu pindala on 1060 m² ja rannajoone pikkus 127 meetrit. Rahu asub 300 meetrit Salinõmme poolsaarest, kuid on poolsaarega kokku kasvamas. Rahu on ümara kujuga ja liivase pinnamoega.
Rahu koordinaadid on .
Kuivarahu (Soonlepa laht)

Kuivarahu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Salinõmme külas Soonlepa lahes asuv 120 m² suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 49 meetrit.
Rahu jääb Hiiumaa laidude maastikukaitseala piiresse. See on Eesti üks väiksemaid ametliku nimetusega meresaari.
Rahu koordinaadid on .
Karurahu

Karurahu on Lääne maakonnas Haapsalu linna halduspiirkonnas Haapsalu Eeslahes asuv 0,36 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 250 meetrit.
Saar on liivase pinnamoega.
Saar kuulub Väinamere hoiualasse ja on looduskaitse all.
Rahu koordinaadid on .
Killasterahu

Killasterahu on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Saunja lahes asuv 3 hektari suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 715 meetrit.
Rahu asub 500 meetrit Võnnu poolsaarest edelas. Rahu on kivise pinnamoega.
Rahu kuulub Silma looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Rahu koordinaadid on .
Kivirahu (Hiiu maakond)

Kivirahu on Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Salinõmme küla koosseisus Soonlepa lahes asuv 251 m² suurune saar (rahu). Rahu rannajoone pikkus on 80 meetrit.
Kivirahu on Eesti üks väiksemaid ametliku nimetusega saari.
Rahu koordinaadid on .
Rahu kuulub Hiiumaa laidude maastikukaitseala Soonlepa lahe saarte sihtkaitsevööndi koosseisu ja on looduskaitse all.
Kivirahu (Lääne maakond)

Kivirahu on Lääne maakonnas Noarootsi vallas Tahu lahes asuv väike saar (rahu).
Rahu koordinaadid on .
Koluma rahu

Koluma rahu on Saare maakonnas Saaremaa vallas Auksaare lahes asuv 0,34 hektari suurune saar (rahu). Saare rannajoone pikkus on 437 meetrit.
Koluma rahu kuulub Vilsandi rahvusparki.
Rahu koordinaadid on .
Austro-Daimler

Austro-Daimler oli Austria-Ungari autotootja, mis tegutses aastatel 1899–1934. See oli 1909. aastani Saksa ettevõtte Daimler Motoren Gesellschaft tütarettevõte.
Andres Ambühl

Andres Ambühl (sündinud 14. septembril 1983 Davosis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliiga klubis HC Davos ründajana paremäärel.
HC Davosi meeskonnas debüteeris Ambühl Šveitsi kõrgliigas hooajal 2000–01. Klubi põhikoosseisus mängis ta alates järgmisest hooajast. Aastatel 2002, 2005, 2007 ja 2009 tuli ta Davosiga Šveitsi meistriks.
Hooajal 2009–10 mängis ta American Hockey League'i klubis Hartford Wolf Pack.
Aastatel 2010–2013 mängis ta Šveitsi kõrgliigas ZSC Lionsi ridades. 2012. aastal tuli ta Lionsiga Šveitsi meistriks. Alates hooajast 2013–14 on ta mänginud taas Davosis. 2015. aastal tuli Ambühl Davosiga viiendat korda Šveitsi meistriks. Hooajal 2014–15 valiti Ambühl lisaks Šveitsi kõrgliiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks.
Šveitsi jäähokikoondise koosseisus osales Ambühl esmakordselt maailmameistrivõistlustel 2004. aastal. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Šveitsi koondisega hõbemedali. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse ka neljadel taliolümpiamängudel.
Christoph Bertschy

Christoph Bertschy (sündinud 5. aprillil 1994 Le Mouret's) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib keskründajana Šveitsi kõrgliiga klubis Lausanne HC.
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2011–12 SC Berni meeskonnas. 2013. aastal tuli ta Berniga Šveitsi meistriks.
2014. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i "draft"is 158. valikuna. 2015. aasta aprillis sõlmis ta Wildiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2015–2018 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is Minnesota Wildi noorteklubis Iowa Wild. NHL-is sai Bertschy kolme hooaja jooksul Minnesota Wildi meeskonnas kirja vaid üheksa mängu.
2018. aasta aprillis naasis ta Šveitsi kõrgliigasse, sõlmides nelja-aastase lepingu Lausanne'iga.
Šveitsi jäähokikoondise koosseisus osales Bertschy esmakordselt maailmameistrivõistlustel 2019. aastal.
Ulla (eesnimi)

Ulla on naisenimi. See on saksa keeleruumis tekkinud lühivariant nimest Ursula või Skandinaavias nimest Ulrika.
2021. aasta seisuga oli Ulla Eestis esinemissageduselt 734. naisenimi. 1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Ulla 108 naisel. Ulla oli keskmiselt 43 aasta vanune (mediaanvanus oli 45). Kõige populaarsem oli eesnimi Ulla vanuserühmas 50–54, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,75.
Nime Ulla nimepäev Eestis on 21. oktoober, Soomes 4. juuli.
Raphael Diaz

Raphael Salvador Diaz (sündinud 9. jaanuaril 1986 Baaris) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Fribourg-Gottéron.
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2003–04 EV Zugi meeskonnas.
2011. aasta mais sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Montreal Canadiens. NHL-is debüteeris ta sama aasta 6. oktoobril mängus Toronto Maple Leafsi vastu ja lõi 18. oktoobril mängus Buffalo Sabresi vastu oma esimese värava NHL-is. 2014. aasta veebruaris kaubeldi ta Vancouver Canucksi ja juba kuu aega hiljem New York Rangersisse. Hooajal 2014–15 mängis Diaz Calgary Flamesi ridades. 2015. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Rangersiga, kuid 2015–16 põhihooajal mängis vaid American Hockey League'is Rangersi noorteklubis Hartford Wolfpack, saades Rangersi meeskonnas NHL-is väljakule vaid ühes väljalangemismängude mängus.
Hooajal 2016–17 naasis Diaz EV Zugi. 2021. aastal tuli ta Zugiga Šveitsi meistriks.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Fribourg-Gottéroniga, kus hakkas mängima alates hooajast 2021–22.
2013. ja 2018. aastal võitis Diaz Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. 2011. aasta maailmameistrivõistlustel lõi ta kaitsemängijatest enim väravaid (3). 2016. aasta maailmameistrivõistlustel andis ta kaitsemängijatest enim väravasööte (6). Lisaks kuulus ta Šveitsi koondisse 2010., 2014. ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Lõunaekspress

Lõunaekpress (prantsuse keeles "Sud-Express", hispaania ja portugali keeles "Sud Expresso") oli Prantsusmaalt Edela-Euroopasse kulgev raudteeliin, mida algselt haldas Compagnie Internationale des Wagons-Lits. 1887. aastal avatud marsruut ühendas Pariisi Madridi kaudu Lissaboniga.
Laforey-klass

Laforey-klass (inglise keeles Laforey-class; alates oktoobrist 1913 L-klass (L-class)) oli Suurbritannia mereväe laevaklass, millesse kuulus 22 torpeedopaatide hävitajat. Kakskümmend nendest ehitati 1912.–1913. aasta Mereväeprogrammi raames, ülejäänud kaks 1914. aasta Teise sõja eriolukorra programmi alusel. Tegu oli eelviimase esimese maailmasõja eelse Briti hävitajaklassiga (viimane oli 1913–1914 ehitatud M-klass). Kõik 22 laeva teenisid esimeses maailmasõjas, kus neist kolm hukkus. Sõja üle elanud 19 lammutati aastatel 1921–1923.
Joël Vermin

Joël Vermin (sündinud 5. veebruaril 1992 Frauenkappelenis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliigaklubis SC Bern
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2008–09 SC Berni meeskonnas. 2013. aastal tuli ta Berniga Šveitsi meistriks.
2013. aastal valis Tampa Bay Lightning ta NHL-i "draft"is 186. valikuna. 2013. aasta septembris sõlmis ta Lightningiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2013–14 lõpus debüteeris Vermin American Hockey League'is Lightningi noorteklubis Syracuse Crunch. Lightningi meeskonnas debüteeris Vermin NHL-is 19. novembril 2015 mängus New York Rangersi vastu. Aastatel 2015–2017 sai ta Lightningi meeskonnas NHL-is kokku 17 mängu. Hooajal 2016–17 jõudis ta Crunchis mängides Calder Cup'i finaali, kus kaotati Grand Rapids Griffinsile.
Aastatel 2017–2020 mängis ta Šveitsi kõrgliigas Lausanne'i võistkonnas. 2020. aasta septembris liitus ta Genève-Servette'iga, kus mängis kaks hooaega. Alates hooajast 2022/23 on ta mänginud taas SC Bernis.
2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Vermin Šveitsi jäähokikoondise koosseisus hõbemedali.
Jonas Siegenthaler

Jonas Siegenthaler (sündinud 6. mail 1997 Zürichis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New Jersey Devils.
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2013–14 ZSC Lionsi võistkonnas.
2015. aastal valis Washington Capitals ta NHL-i "draft"is 57. valikuna. 2015. aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2015–16 debüteeris ta American Hockey League'is Capitalsi noorteklubis Hershey Bears. NHL-is debüteeris ta Capitalsi meeskonnas 9. novembril 2018 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Hooajal 2019–20 sai ta NHL-is Capitalsi meeskonnas kirja kaks väravat ja seitse väravasöötu.
2021. aasta aprillis müüs Capitals tema mängijaõigused Devilsile.
Šveitsi jäähokikoondise koosseisus osaleb Siegenthaler 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Tema isa on pärit Šveitsist ja ema Taist. Siegenthaler on esimene Tai päritolu jäähokimängija, kes on NHL-is mänginud.
Mirco Müller

Mirco Müller (sündinud 21. märtsil 1995 Winterthuris) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis HC Lugano.
Hooajal 2011–12 debüteeris ta Šveitsi kõrgliigas Kloten Flyersi meeskonnas. Aastatel 2012–2014 mängis ta Põhja-Ameerikas Western Hockey League'is klubis Everett Silvertips.
2013. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i "draft"is 18. valikuna. 2013. aasta septembris sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2013–14 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) San Jose Sharksi noorteklubis Worcester Sharks. NHL-is tegi Müller Sharksi meeskonnas debüüdi hooajal 2014–15, kuid järgnevatel hooaegadel ei suutnud ta kohta klubi põhikoosseisus kindlustada, mistõttu mängis enamasti AHL-i klubis San Jose Barracuda.
2017. aasta juunis müüs Sharks tema mängijaõigused New Jersey Devilsile. Devilsi meeskonnas mängis Müller kuni hooaja 2019–20 lõpuni.
2021. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Rootsi kõrgliiga klubiga Leksands IF. 2021. aasta mais sõlmis ta kuueaastase lepingu Luganoga.
2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Müller Šveitsi jäähokikoondisega hõbemedali.
Yits'ẖak Hertzog

Yits'ẖak Hertzog (heebrea keeles ‏יצחק הרצוג; sündinud 20. septembril 1960 Tel Avivis) on Iisraeli poliitik ja riigitegelane, hariduselt jurist. Ta valiti 2021. aasta 2. juunil Iisraeli 11. presidendiks ning astus ametisse 9. juulil. 
Tema isa, Chaim Herzog, oli Iisraeli kuues president, kaks ametiaega aastatel 1983–1993.
Grégory Hofmann

Grégory Hofmann (sündinud 13. novembril 1992 Bielis) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib ründajana Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug.
Šveitsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 HC Ambrì-Piotta meeskonnas.
2011. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i "draft"is 103. valikuna.
Aastatel 2012–2015 mängis ta Šveitsi kõrgliigas HC Davosi (Šveitsi meister 2015) ja 2015–2019 HC Lugano ridades. Hooajal 2017–18 oli Hofmann Šveitsi meistrivõistluste väljalangemismängude suurim väravakütt (14 väravat), kuid finaalseerias kaotati ZSC Lionsile mängudega 3:4. 2018–19 põhihooajal oli ta samuti suurim väravakütt (30 väravat).
Aastatel 2019–2021 mängis Hofmann Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug. Aastatel 2021 ja 2022 on ta tulnud klubiga Šveitsi meistriks. 2021. aasta finaalseeria kolmandas ja otsustavas mängus võideti Genève-Servette'i tulemusega 5:1 ning Hofmann lõi selles mängus kaks väravat.
2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Columbus Blue Jackets. NHL-is debüteeris ta 14. oktoobril 2021 mängus Arizona Coyotesi vastu. Esimese värava lõi ta liigas 25. oktoobril mängus Dallas Starsi vastu.
2021. aasta detsembris suundus ta oma esimese lapse sünni puhul Šveitsi, otsustades Põhja-Ameerikasse enam mitte naasta. Blue Jackets lõpetas temaga lepingu ning Hofmann asus pärast seda taas mängima Zugis.
2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hofmann Šveitsi jäähokikoondisega hõbemedali. Ta kuulus Šveitsi koondisse ka 2018. ja 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Purmsāti raudteepeatus

Purmsāti raudteepeatus oli raudteepeatus Bajorai–Priekule raudteel. Jaam asus Lõuna-Kuramaa piirkonnas Virga vallas Purmsāti külas. Jaam asus Riia keskraudteejaamast 270 kilomeetri kaugusel.
Jaam avati aastal Esimese maailmasõja ajal 1. oktoobril 1915 koos raudteeliiniga kui "Pormsāte raudteepeatus". Aastal 1920 see suleti. Uuesti avati see aastal 1928 kui "Purmsāte raudteepeatus". Tänapäevast nime kannab peatus alates Teisest maailmasõjast. Peatus suleti 20. sajandi lõpus seoses rongiliikluse lõpetamisega sellel raudteelõigul.
Niina Kuusik

Niina Kuusik (aastast 1956 Kurvits, aastast 1975 Gitševa; 12. juuni 1924 Tallinn – 14. juuni 1984 Plovdiv, Bulgaaria) oli eesti tantsija ja balletipedagoog. 
Ta õppis Eugenia Litvinova balletistuudios, lõpetas Tallinna Inglise Kolledži ja 1952 balletipedagoogika erialal Leningradi konservatooriumi. 
Kuusik oli aastatel 1944–1949 Vanemuise teatris tantsija, 1952–1970 Tallinna Koreograafiakoolis klassikalise ja ajaloolise tantsu õpetaja (õpilasi: Aimi Rumessen, Larissa Skljanskaja-Uher, Elve Uustalu) ning õppealajuhataja, 1970–1973 Estonia teatris pedagoog-repetiitor. Eesti NSV Teatriühingu liige (1960).
Elas aastast 1973 Bulgaarias, töötas 1976–1984 Plovdivi muusikakoolis ja Veliko Târnovo muusikateatris.
Georges Nagelmackers

Georges Lambert Casimir Nagelmackers (24. juuni 1845 Liège – 10. august 1905 Villepreux) oli Compagnie Internationale des Wagons-Litsi asutaja, mille alla kuulus ka hotellikett Compagnie Internationale des Grands Hotels.
Ta osales 1900. aasta Pariisi suveolümpiamängudel neljahobusekaariku võidusõidus, mille ta võitis. See oli ainuke kord, kui see ala oli olümpiamängude kavas.
Apule raudteepeatus

Apule raudteepeatus oli raudteepeatus Bajorai-Priekule raudteel. See asus Lõuna-Kuramaa piirkonnas Kalēti vallas. Peatus asus Priekule raudteejaamast 13 kilomeetri kaugusel.
Peatus avati aastal 1937. Teisest maailmasõja ajal see suleti ja hiljem seda uuesti ei avatud.
Kalēti raudteepeatus

Kalēti raudteepeatus oli raudteepeatus Lätis Bajorai–Priekule raudteel. See asus Lõuna-Kuramaa piirkonnas Kalēti vallas Ozoli külas. Peatus asus Riia keskraudteejaamast 270 kilomeetri kaugusel.
Kalēti avati aastal Esimese maailmasõja ajal koos raudteeliiniga kui "Reinshageni raudteejaam". Aastail 1919–1920 kandis see nime "Ozolmuiža raudteejaam". Seejärel jaam suleti. Uuesti avati see 1925. aastal kui "Kalēti raudteejaam"; see oli ka piirijaam. Aastail 1927–1927 ehitati sinna arhitekt V. Ozoliņši projekti järgi uus jaamahoone, mis aga Teise maailmasõja ajal hävis. Jaamas oli üks tee ja üks platvorm. Piiri kadumisel kujunes see peatuseks. Peatus suleti 20. sajandi lõpus seoses rongiliikluse lõpetamisega sellel raudteelõigul.
Pärnu Pank

Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus, alates 1920. aastast Pärnu Pank oli aastatel 1906–1940 (1944) tegutsenud krediidiasutus.
Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus.
Pärnu Vastastikuse Krediit-Ühisuse põhikirja registreeris Venemaa keisririigi rahandusminister 29. oktoobril 1907. aastal. Krediit-Ühisuse asutajaliikmeid oli 35, peamiselt kaupmehed, töösturid, ametnikud. Krediidiühistu esimesse juhatusse kuulusid reeder ja majaomanik August Klein, advokaat Jaan Leesment ja loomaarst Johan Pajo, nõukogusse metsakaupmees Johan Linde, tööstur Mihkel Pullerits, arst Ernst Tumma, postiametnik-ühistegelane Hendrik Mäggi ja kooliõpetaja Johan Kõpp.
Krediit-Ühisus alustas tegevust 1. juulil 1908 Rüütli tänav 47 panga liikme August Kleini üüritud ruumides. 1912. aastal uuendati krediidiühisuse põhikirja ja koliti Endla seltsi uude teatrimaja hoonesse, mille ehitust oli krediit-ühisus toetanud madala protsendiga laenu, üüri ettemaksmise ja rahalise annetusega.
Krediidiühisuse esimene asjaajaja-raamatupidaja oli Juhan Kukk, temale järgnes Heinrich Voldemar Väljamäe.
Vabadussõja ajal võttis Pärnu Vastastikune Krediit-Ühisus osa riigilaenu realiseerimisest ja andis laenu nii Pärnu linna- kui Pärnu maavalitsusele.
8. veebruaril 1920 muudeti vastastikune krediidiühisus, AS Pärnu Pangaks.
Pärnu Pank.
Pärnu Pangal oli korrespondendid kõigis kodumaa linnades ja tähtsamates alevites, ka suuremates linnades väljamaal. Pank võttis raha hoiule jooksvale arvele ja tähtaja pääle ja maksis ajakohast kõrgendatud %. Andis laenu mitmesugusel kujul ja kindlustusel. Ostis ja müüs välisvaluutat rahas ja tšekkides. Ostis kulda ja hõbedat. Toimetas kõiksuguseid pangaoperatsioone sise- ja väljamaal. Üüris välja hoiulaekaid.
Panga juhatusse kuulusid esimees Jaak Jakobson, Pärnu linnaarst dr Jaan Kukk ja juhatuse liige ning asjaajaja-direktor Juhan Järv. 1924. aastal kuulusid AS Pärnu Panga nõukogusse: dr Ernst Tumma (esimees), Anton Teetsov, Mihkel Kangro, Georg Tannebaum, Hans Kukk ja Anton Nõmm.
AS Pärnu Pank oma tegevuse 1931. aasta veebruaris, panga suuraktsionäride tahtel anti AS Pärnu Pank Tallinna Krediit Panga alla ja muudeti Tallinna Krediit Panga Pärnu osakonnaks.
Sergei Bobrovski

Sergei Andrejevitš Bobrovski (vene keeles Серге́й Андреевич Бобровский; sündinud 20. septembril 1988 Novokuznetskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Florida Panthers.
Ta alustas klubikarjääri Novokuznetski Metallurgis, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2006–07 Venemaa kõrgliigas.
2010. aasta mais sõlmis ta kolmeaastase lepingu NHL-i klubiga Philadelphia Flyers. Hooajal 2010–11 mängis ta Flyersi esiväravavahi kohal, saades kirja 28 võitu ja 13 kaotust.
Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis Bobrovski KHL-i klubis Peterburi SKA.
Aastatel 2013–2019 mängis ta NHL-is seitse hooaega Columbus Blue Jacketsi põhiväravavahi kohal. Hooaegadel 2012–13 ja 2016–17 pälvis Bobrovski NHL-i hooaja parimale väravavahile antava Vezina Trophy. Samadel hooaegadel valiti ta lisaks liiga hooaja sümboolsesse koosseisu ("NHL First All-Star Team"). Hooajal 2016–17 oli ta NHL-is parima tõrjeprotsendiga väravavaht (93,1%). Hooajal 2018–19 sai ta NHL-is väravavahtidest kirja enim nullimänge (9). 2017. aastal osales ta NHL-i tähtede mängul.
2019. aasta juulis sõlmis ta seitsmeaastase lepingu Panthersiga.
2014. aastal tuli Bobrovski Venemaa jäähokikoondisega maailmameistriks ning valiti samadel maailmameistrivõistlustel turniiri parimaks väravavahiks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustel võitnud veel ühe hõbemedali ja ühe pronksmedali.
141th Street

141th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
143th Street

143th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänavajoonestikus rõhtsirge tee.
144th Street

144th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänav.
146th Street

146th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänav.
147th Street

147th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänav.
148th Street

148th Street on New Yorgi keskse linnaosa Manhattani tänav.
Marble Hill

Marble Hill on New Yorgi linnaosa Manhattani põhjapoolseim naabruskond. See on üle sajandi asunud maismaal, seda eraldavad Manhattani saarest tehisveekogu Spuyten Duyvil Creek ja looduslik jõgi Harlem River.
Märkus

Märkus (ingl k "reprimand") on koolis kasutatav suuline või kirjalik tagasisidevorm eksimuste, ebakohase käitumise vmt puhul. Märkusi kasutab õpetaja koolis õpilasele antavas tagasisides väljendamaks, et teatud käitumisilmingud on vastuvõetamatud; õpetaja teeb suulisi või kirjalikke märkusi. 
Klassijuhataja käsiraamatus tuuakse välja, et sõnaga "märkus" kaasneb negatiivne varjund, sest märkus tähendab midagi kriitilist.
Deci-Ryani isemääramisteooria kohaselt toimivad märkused välise motivatsiooniallikana.
Õpetaja märkuste tõlgendamist mõjutab viis, kuidas õpetaja neid märkusi teeb. 
Tervise Arengu Instituudi 2011. aastal välja antud juhendmaterjalis tuuakse välja, et märkuste kasutamisel on oluline meeles pidada õpilase enesehinnangu valemit: ühe negatiivse märkuse kohta tuleks teha viis positiivset märkust. Enesehinnangu tõstmiseks peaks seda kahekordistama − ühe märkuse kohta kümme kiitust.
Nagu igasuguste koju vanemateni jõudvate kommentaaride puhul (päevik, märkus, kiri, tunnistus) sõltub nende väärtus andja (õpetaja) ja saaja (õpilase) vahelise suhte kvaliteedist.
2019. aasta lõpust on Instagramis avatud konto, kus õpilased saavad jagada neile kirjutatud märkusi.
Wilhelm von Patkul

Wilhelm von Patkul oli Liivimaa aadlik ja Rootsi ning Venemaa sõjaväelane (major).
Wilhelm von Patkul põlvnes Patkulite suguvõsast ning sündis Lakstene ("Hohenheyde") ja Patkule ("Gilsen") mõisniku rittmeister Ewold Emmerich von Patkuli ja tema abikaasa Maria Elisabeth von Ungerni pojana.
Teenis Rootsi vägede koosseisus Hollandis, seejärel rügemendi kortermeistrina kuningliku ihukaardiväe tragunirügemendis. Teistel andmetel teenis ta 1687. aastal kortermeistrina Oranje prints Willemi ihukaardiväerügemendis.
10. juulil 1701 on teda mainitud "sekund"-rittmeistrina Uusimaa ja Häme ratsarügemendis. Sõjaväeteenistuse lõpuks oli ta saanud majoriks.
Talle kuulusid Lakstene ja Patkule mõis Liivimaal.
13. juulil 1710 kinnitas oma pitseriga Liivimaa rüütelkonna truudusvande tsaar Peeter I-le.
Perekond.
Abiellus 2. märtsil 1680 Tallinnas Christina von Rosenbachiga (sünd. 1652), kes oli Tallinna bürgermeistri Bernhard von Rosenbachi ja Anna Derenthali tütar. Abielust sündisid:
Maie-Ann Raun

Maie-Ann Raun (sündinud 7. detsembril 1938) on eesti klaasikunstnik, klaasiajaloolane ja Eesti Kunstiakadeemia emeriitprofessor, Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Klaasikunstnike Ühenduse liige. 
Tema loomingus on esindatud erinevad tehnoloogilised võtted ja teemakäsitlused ning ta on loonud nii geomeetrilisi kui orgaanilisemaid teoseid. Tema töid leidub Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi, Eesti Ajaloomuuseumi, Eesti Kunstifondi, Tallinna Linnamuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi kogudes ning erakogudes Eestis, Soomes, Rootsis, Norras, Šotimaal, Austraalias ja USA-s.
Haridustee.
1953–1958 õppis ta Tartu Kujutava Kunsti Koolis kunstiõpetajaks. Aastail 1958–1964 õppis ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis klaasehistöö erialal. Aspirantuuri läbis 1966–1969 Moskva Kõrgemas Tööstuskunstikoolis.
Töökäik.
1965–1966 töötas Raun Vene NFSV-s Jakov Sverdlovi nimelises klaasitehases kunstnikuna. Alates 1966. töötas ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis klaasikunsti ja klaasehistöö õppejõuna. 
1996 sai temast Eesti Kunstiakadeemia professor ja 2003 emeriitprofessor.
Viited.
John Randel noorem

John Randel noorem (3. detsember 1787 Albany New Yorgi osariik – 2. august 1865 sealsamas) oli Ameerika Ühendriikide maamõõtja, kartograaf, ehitusinsener ja leiutaja.
Ta viis aastatel 1808–1817 läbi Manhattani saare täieliku uuringu, mis teenis Komisjonäride 1811. aasta planeeringu huve. Otsustati, et saar paigutatakse sirgjoonelistesse tänavate võrku.
Ta osales ka Chesapeake'i ja Delaware'i kanali rajamisel.
Livensi müüser

Livensi müüser (inglise keeles "Livens Projector") oli lihtsa ehitusega Suurbritannia müüsritaoline relv, millega sai lasta suuri, süttiva või mürgise sisuga trumleid.
Livensi müüsrist sai esimeses maailmasõjas Briti armee gaasirünnakute standardviis ning relv jäi kasutusse kuni teise maailmasõja algusaastateni.
Hans Vissor

Hans Vissor (6. september 1946 Tartu – 14. märts 2006 Tartu) oli Eesti veemotosportlane.
Lõpetas 1965. aastal Tartu 8. Keskkooli ja õppis aastatel 1966–1968 Tartu Riiklikus Ülikoolis majandust. 
Hakkas 1956. aastal harrastama suusatamist (treener Mai Luik) ja 1960. aastal moodsat viievõistlust. Harrastas ka poksi ja mootorrattasporti ning võistles aastatel 1973–1975 autorallis.
Veemotospordiga tegeles aastatel 1976–1995 Karl Kivastiku ja Nikolai Põvvati juhendamisel.
Tuli aastatel 1977–1989 14 korda Eesti NSV meistriks ja aastatel 1982–1989 9 korda NSV Liidu meistriks. 
Püstitas aastatel 1984. aastal 1000 cm3 sisemootoriga vabapaatide võistlusklassis (R-1000 või R-1) maailmarekordi.
Sampo Ranta

Sampo Ranta (sündinud 31. mail 2000 Naantalis) on Soome jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis Colorado Avalanche.
Hooajal 2015–16 mängis ta Austrias Salzburgi EC Red Bulli noortevõistkonnas. Seejärel suundus Ranta Põhja-Ameerikasse. Aastatel 2016–2018 mängis ta United States Hockey League'i klubis Sioux City Musketeers. Hooajal 2018–19 asus ta mängima Minnesota Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2018. aastal valis Avalanche ta NHL-i "draft"is 78. valikuna. 2021. aasta aprillis sõlmis ta Avalanche'iga kolmeaastase lepingu. Seejärel asus ta mängima American Hockey League'is Avalanche'i noorteklubis Colorado Eagles, saades 14 liigamänguga kirja neli väravat ja kolm väravasöötu. NHL-is debüteeris Ranta 30. mail 2021 Stanley karika teise ringi kohtumises Vegas Golden Knightsi vastu.
2018. aastal tuli Ranta Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2020. aastal sai ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel neljanda koha.
Devon Toews

Devon Toews (sündinud 21. veebruaril 1994 Abbotsfordis Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Colorado Avalanche.
Aastatel 2011–2013 mängis ta British Columbia Hockey League'i klubis Surrey Eagles ja 2013–2016 Quinnipiaci Ülikooli jäähokimeeskonnas. 
2014. aastal valis New York Islanders ta NHL-i "draft"is 108. valikuna. 2016. aasta aprillis sõlmis ta Islandersiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2016–17 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Islandersi noorteklubis Bridgeport Sound Tigers. Hooajal 2016–17 valiti Towes AHL-i hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu ja 2017. aastal AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris Toews Islandersi meeskonnas 23. detsembril 2018 mängus Dallas Starsi vastu. Esimese värava, milleks oli lisaajal löödud võiduvärav, lõi ta liigas 3. jaanuaril 2019 mängus Chicago Blackhawksi vastu.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Avalanche'iga.
Ryan Graves

Ryan Graves (sündinud 21. mail 1995 Yarmouthis Nova Scotias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New Jersey Devils.
Aastatel 2011–2015 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'is.
2013. aastal valis New York Rangers ta NHL-i "draft"is 110. valikuna. Aastatel 2015–2018 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Rangersi noorteklubis Hartford Wolf Pack, kuid NHL-is tal Rangersi meeskonnas debüüti teha ei õnnestunud. 2016. aastal valiti Graves AHL-i tähtede mängule.
2018. aasta veebruaris kaubeldi ta Colorado Avalanche'i. Avalanche'i meeskonnas debüteeris Graves hooajal 2018–19. Esimese värava lõi ta NHL-is 4. jaanuaril 2019 mängus Rangersi vastu. 2021. aasta juulis siirdus ta Devilsisse.
Valeri Nitšuškin

Valeri Ivanovitš Nitšuškin (vene keeles Валерий Иванович Ничушкин, sündinud 4. märtsil 1995 Tšeljabinskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche ründajana paremäärel.
Hooajal 2012–13 debüteeris ta KHL-is Tšeljabinski Traktori meeskonnas. Samal hooajal jõudis ta Traktoriga Gagarini karika finaali, kus kaotati Moskva Dinamole. Väljalangemismängudes jäi Nitšuškini arvele 6+3.
2013. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i "draft"is kümnenda valikuna. Hooajal 2013–14 murdis ta kohe Starsi põhikoosseisu. Esimese värva lõi ta NHL-is 3. oktoobril 2013 mängus Ottawa Senatorsi vastu. Debüüthooajal jäi tema arvele NHL-is 14 väravat ja 20 väravasöötu. Hooaeg 2014–15 jäi tal vigastuse tõttu suuresti vahele.
Aastatel 2016–2018 mängis ta KHL-is Moskva CSKA ridades. 2017. aastal valiti ta KHL-i tähtede mängule. Hooajal 2018–19 mängis ta NHL-is taas Starsi meeskonnas, kuid 57 liigamänguga ei suutnud ta sel hooajal ühtegi väravat lüüa.
2019. aasta augustis sõlmis ta lepingu Avalanche'iga.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Nitšuškin Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta kuulus Venemaa koondisse ka 2014. aasta taliolümpiamängudel.
Jaccob Slavin

Jaccob Scott Slavin (sündinud 1. mail 1994 Erie's Colorados) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Carolina Hurricanes. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2010–2013 mängis ta United States Hockey League'i klubis Chicago Steel. Aastatel 2013–2015 mängis ta Colorado College'i jäähokimeeskonnas. Hooajal 2013–14 valiti Slavin ülikooliliiga hooaja parimaks uustulnukaks.
2012. aastal valis Hurricanes ta NHL-i "draft"is 120. valikuna. 2015. aasta juulis sõlmis ta Hurricanesiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2015–16 alguses mängis ta American Hockey League'is Hurricanesi noorteklubis Charlotte Checkers. NHL-is debüteeris Slavin 2015. aasta novembris. Debüüthooajal jäi tema arvele NHL-is kaks väravat ja 18 väravasöötu. 2017. aasta juulis sõlmis ta Hurricanesiga uue seitsmeaastase lepingu. 2020. aastal valiti Slavin NHL-i tähtede mängule.
Matt Grzelcyk

Matthew Grzelcyk (sündinud 5. jaanuaril 1994 Bostonis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Boston Bruins.
Aastatel 2012–2016 mängis ta Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2012. aastal valis Bruins ta NHL-i "draft"is 85. valikuna. Bruinsiga sõlmis ta lepingu 2016. aasta aprillis. Suurem osa hooajast 2016–17 mängis ta American Hockey League'is Boston Bruinsi noorteklubis Providence Bruins. NHL-is debüteeris ta 14. detsembril 2016 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Boston Bruinsi põhikoosseisu liikmeks sai ta hooajal 2017–18. Esimese värava lõi ta liigas 24. novembril 2017 mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Hooajal 2018–19 jõudis ta Bruinsiga Stanley karika finaali, kus kaotati St. Louis Bluesile.
2012. aastal tuli Grzelcyk USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2014. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel jõudis ta USA kuni 20-aastaste koondisega veerandfinaali. 2014. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli Grzelcyk resultatiivseim kaitsemängija (2+4).
Ryan Pulock

Ryan Pulock (sündinud 6. oktoobril 1994 Dauphinis Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New York Islanders.
Aastatel 2010–2014 mängis ta Western Hockey League'i klubis Brandon Wheat Kings.
2013. aastal valis Islanders ta NHL-i "draft"is 15. valikuna. 2013. aasta septembris sõlmis ta Islandersiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2013–14 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Islandersi noorteklubis Bridgeport Sound Tigers. Hooajal 2014–15 valiti Pulock AHL-i uustulnukate sümboolsesse koosseisu. 2016. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul.
NHL-is debüteeris Pulock Islandersi meesonnas 28. veebruaril 2016 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 17. märtsil mängus Nashville Predatorsi vastu. Islandersi põhikoosseisus mängib Pulcok alates hooajast 2017–18.
2012. aastal võitis Pulock Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Kanada jäähokikoondise koosseisus osales ta 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
MAS (paat)

Motoscafo armato silurante (itaalia keelest 'torpeedoga relvastatud kaater; lühendatult MAS) oli Itaalia torpeedokaatrite klass, mida kuninglik merevägi kasutas nii esimeses kui teises maailmasõjas. Algselt tähendas nimi MAS "motobarca armata SVAN" (ehk 'SVAN-i relvastatud mootorpaat', millest SVAN omakorda tähendas "Società Veneziana Automobili Navali" ('Veneetsia meresõidukite ühing')).
MAS-i veeväljasurve oli 20–30 tonni, meeskonna suurus 10 inimest ning kaater oli relvastatud kahe torpeedo, mitme raskekuulipilduja ja vahel 37- või 20-mm kahuriga.
Paulus Arajuuri

Paulus Verneri Arajuuri (sündinud 15. juunil 1988 Helsingis) on Soome jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis Famagusta Anorthosis ja Soome jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Soomes, mängides sellistes klubides nagu FC Espoo, FC Honka, Klubi 04 ja IFK Mariehamn.
Aastatel 2009–2013 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Kalmar FF. 2014. aasta jaanuaris liitus ta Poola kõrgliiga klubiga Poznańi Lech. Hooajal 2014–15 tuli ta klubiga Poola meistriks. Aastatel 2017–2019 mängis ta Taani kõrgliiga klubis Brøndby.
Aastatel 2019–2021 mängis ta Küprose kõrgliiga klubis Pafos. 2021. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu Famagusta Anorthosisega.
Soome jalgpallikoondises tegi Arajuuri debüüdi 18. jaanuaril 2010 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. oktoobril 2015 EM-i valikmängus Põhja-Iirimaa vastu. Ta kuulus Soome koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Leo Väisänen

Leo Onni Artturi Väisänen (sündinud 23. juulil 1997 Helsingis) on Soome jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Rootsi kõrgliiga klubis IF Elfsborg ja Soome jalgpallikoondises.
Soome kõrgliigas debüteeris ta 2016. aasta aprillis Helsingi JK meeskonnas. 2016. aasta teises pooles mängis ta Soome kõrgliigas Helsingi JK-st laenul PK-35 Vantaas. Aastatel 2017–2018 mängis ta Soome kõrgliigas RoPS-i võistkonnas.
2018. aasta augustis sõlmis ta lepingu Hollandi esiliiga klubiga FC Den Bosch. 2020. aasta augustis siirdus ta IF Elfsborgi, kellega sõlmis kolme ja poole aasta pikkuse lepingu.
Soome jalgpallikoondises tegi Väisänen debüüdi 11. juunil 2019 EM-i valikmängus Liechtensteini vastu. Ta kuulub Soome koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Tema vanem vend Sauli Väisänen on samuti jalgpallur.
Mašťov

Mašťov (saksa keeles "Maschau") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Chomutovi ringkonnas. Mašťov asub Chomutovist ligikaudu 24 km lõunaedelas.
Mašťov asub merepinnast 375 meetri kõrgusel.
Mašťovit on esmamainitud 1196. aastal. 23. oktoobril 2007 sai Mašťov vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Újfehértó

Újfehértó (saksa keeles "Ratzfert") on linn Ungaris Szabolcs-Szatmár-Beregi komitaadis Nyíregyháza kreisis. Újfehértó asub Nyíregyházast ligikaudu 17 km lõunas.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1608. aastal ("Uj Fejertho"). 1836. aastal sai Újfehértó aleviks, kuid kaotas aleviõigused 19. sajandi lõpul. Linnaõigused sai Újfehértó 1992. aastal.
Taive Särg

Taive Särg (neiupõlvenimega Viiding; sündinud 17. jaanuaril 1962) on eesti folklorist ja etnomusikoloog. 
2005. aastal kaitses Särg Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Eesti keele prosoodia ning teksti ja viisi seosed regilaulus". 
Ta töötab 2000. aastast Eesti Kirjandusmuuseumi Eesti Rahvaluule Arhiivis, kus algul oli teadur ja 2005. aastast on vanemteadur. 
Tema ema oli kirjanik Ine Viiding ja isa luuletaja Bernhard Viiding. 
Välislingid.
Pajupill

Pajupill on pajukoorest valmistatud ja sõrmeavadeta või 3–4 sõrmeavaga karjasepill.
Pajupill on tuntumaid vilepille, mis on peamiselt lastepillina tänini kasutatav. Pajupill tehti kevadel mähiajal, kui puudel oli koor lahti, siledast sõrmejämedusest pajuoksast. Puhumisotsast 2–3 cm kaugusele lõigati sisse hammas(sälk), oksa koor klopiti lahti ning keerati pealt ära. Huulikuks mõeldud otsale tehti viltu lõige ning see suleti väljakeeratud puust tehtud puupulgaga, millel pealmine kumerus oli ära lõigatud, nii et tekkis väike pilu. Pilusse puhudes tekkis heli. Teise otsa pandi punn, mis oli mõnikord liikuv ja sellega sai muuta heli kõrgust.
"Pajupill" on ka Juhan Jaigi lastejuttude kogumiku pealkiri.
Georges Jean Franz Köhler

Georges Jean Franz Köhler (17. aprill 1946 München – 1. märts 1995 Freiburg) oli saksa bioloog, Nobeli auhinna laureaat. 
Koos César Milsteini ja Niels Kaj Jernega pälvis Köhler 1984. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna "immuunsüsteemiga seotud töö ja monoklonaalsete antikehade tootmise eest". Milsteini ja Köhleri tehnika monoklonaalsete antikehade tootmiseks pani aluse antikehade kasutamisele diagnostikas, ravis ja paljudes muudes teaduslikes rakendustes.
Töökäik.
1974. aasta aprillis alustas Köhler doktorikraadi stipendiumiga tööd Cambridge'is asuvas molekulaarbioloogia laboris, kus ta hakkas koos César Milsteiniga töötama välja laboratoorset vahendit, mis aitaks uurida antikehade mitmekesisuse aluseks olevat mehhanismi. Selle töö käigus mõtlesid nad välja hübridoomi tehnika antikehade tootmiseks. Köhler jätkas tehnikat käsitlevat koostööd ka pärast 1974. aasta aprillis Baseli Immunoloogiainstituuti naasmist. Köhler töötas Baseli Instituudis veel üheksa aastat, kus jätkas antikehade mitmekesisuse uurimist ning asus 1980. aastate alguses aretama transgeenseid hiiri. 1986. aastal sai Köhler Max Plancki Immunobioloogiainstituudi direktoriks, kellena töötas kuni surmani 1995. aastal. Ta suri südamehaiguse tagajärjel.
Isiklikku.
Köhleri isa Karl oli sakslane ja ema Raymonde prantslane. Köhler abiellus 1968. aastal Claudia Reintjesega, neil on lapsed Katharina, Lucia ja Fabian. Georges töötas teadustöö kõrvalt taksojuhina, et peret ülal pidada.
Marija Golubeva

Marija Golubeva (sündinud 28. juunil 1973) on Läti politoloog ja poliitik.
Ta lõpetas Läti Ülikooli 1994. aastal inglise filoloogia erialal. Magistrikraadi ajaloo alal omandas ta Kesk-Euroopa Ülikoolis 1995. aastal ja Cambridge'i Ülikooli doktorikraadiga ajaloo alal 2000. aastal.
Ta töötas aastatel 1999–2001 Läti Kultuuriakadeemias õppejõuna, 2001–2002 Riia Stradiņši Ülikoolis õppetooli juhatajana ja 2002–2003 Vidzeme Kõrgkoolis uurimiskeskuse juhatajana. 2003–2004 oli ta Läti Riigikantseleis konsultant. 2004–2012 töötas ta sotsiaalpoliitika keskuses PROVIDUS juhtiva uurijana ja 2013–2014 firmas ICF GHK vanemkonsultandina. 2014–2016 oli ta mõttekoja PROVIDUS arengudirektor ja migratsioonipoliitika uurija. Alates 2017. aastast kuulub ta erakonna Arengule/Poolt! juhatusse. Alates 2018. aastast oli ta Läti Seimi liige ja erakonna Arengule/Poolt! fraktsiooni esimees.
Alates 3. juunist 2021 kuni 16. maini 2022 oli ta Läti siseminister.
Isiklikku.
Ta on rahvuselt venelane. Ta on avalikult lesbiline poliitik.
Anita Muižniece

Anita Muižniece (neiupõlvenimega Anita Škutāne; sündinud 27. novembril 1987) on Läti õpetaja ja poliitik.
Ta lõpetas 2010. aastal Riia Rahvusvahelise Majanduse ja Ärijuhtimise Kooli. 2018. aastal sai ta Läti Ülikoolist bakalaureusekraadi pedagoogika alal ja 2019. aastal magistrikraadi kasvatusteaduste alal. 2009 –2012 töötas ta erasektoris juhatuse liikmena, ettevõtjana, turundusspetsialistina ja büroojuhatajana. 2012. aastal oli ta Elizabete hotelli asedirektor. 2014–2019 oli ta inglise keele õpetaja Daugmale põhikoolis ja 2016–2017 Ķekava keskkoolis. Alates 2018. aastast oli ta Läti Seimi liige. 2019. aastal oli ta Läti Haridus- ja Teadusministeeriumi parlamendisekretär.
Alates 3. juunist 2021 kuni 14. detsembrini 2022 oli ta Läti haridus- ja teadusminister.
Võru linnavolikogu

Võru linnavolikogu on 21-liikmeline esindusorgan, mille ülesanne on Võru linna elu korraldamine vastavasisuliste otsuste vastuvõtmise teel. Otsuste täideviimine on delegeeritud Võru linnavalitsusele.
Linnavolikogu liikmed valitakse iga nelja aasta tagant oktoobri kolmandal pühapäeval toimuvatel kohalike omavalitsuste volikogude valimistel. Volikogu liikmed on omavalitsuse pädevusse kuuluvate küsimuste otsustamisel sõltumatud ja juhinduvad oma tegevuses seadustest, linna õigusaktidest ning linnaelanike huvidest ja vajadustest.
Alates 2021. aasta sügisest on Võru linnavolikogu esimees Anti Haugas.
Linnavolikogu praeguses koosseisus sõlmisid koalitsioonilepingu 24. oktoobril 2017 Sotsiaaldemokraatlik Erakond ja Keskerakond.
Komisjonid.
Linnavolikogu ainupädevusse kuulub linnavolikogu komisjonide moodustamine, komisjoni esimeeste ja aseesimeeste valimine ning komisjonide koosseisude kinnitamine. Võru linnavolikogul on kaheksa alalist komisjoni:
Fraktsioonid.
Linnavolikogu fraktsiooni võivad moodustada vähemalt kolm linnavolikogu liiget, kes on valitud sama erakonna või valimisliidu nimekirja järgi.
2021. aasta valimised.
2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel valiti linnavolikogusse Sotsiaaldemokraatlik Erakond: Anti Allas (Võru linnapea), Toomas Sarapuu, Sixten Sild, Juri Gotmans, Margit Kõivomägi, Argo Mõttus, Merit Kund, Emil Aništšenko, Maire Eiche, Halliki Karba; Eesti Konservatiivne Rahvaerakond: Rain Epler, Kertu Luisk, Jüri Miks, Kalmar Luisk; Jüri Kaver; Eesti Reformierakond: Anti Haugas, Marko Tiisler, Merle Koik; ISAMAA Erakond: Tarmo Piirmann, Ain Pent; Eesti Keskerakond: Andres Visnapuu.
2017. aasta valimised.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel valiti linnavolikogusse Sotsiaaldemokraatlik Erakond (11), Eesti Keskerakond (3), Eesti Reformierakond (3), Erakond Isamaa ja Res Publica Liit (3), Eesti Konservatiivne Rahvaerakond (1).
Võru linnavalitsus

Võru Linnavalitsus on Võru linna omavalitsuse täitevorgan asukohaga Jüri tänav 11, Võru linnas. 
Linnavalitsuse juht on linnapea, lisaks sellele on linnavalitsuses kaks abilinnapead. Alates 2023. aastast on Võru linnapea olnud Kalvi Kõva (SDE). Abilinnapead on Sixten Sild ja Raul Tohv ning samuti kuulub linnavalitsusse Kersti Kõosaar.
Linnavalitsuse struktuuri kuuluvad linnakantselei, juriidiline osakond, rahandusosakond, sotsiaaltööosakond, linnamajanduse osakond ning haridus- ja kultuuriosakond.
Royal Liver Building

Royal Liver Building on kaitsealune ehitis Inglismaa sadamalinnas Liverpoolis. See asub Pier Headi ääres ning koos naabruses asuvate Cunard Buildingu ja Port of Liverpool Buildinguga moodustavad linna nii-öelda "kolm graatsiat". Need on osa UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluvast mereäärsest kaubanduslinnast.
Hoone, mis on linna üks tuntumaid maamärke, tornitippudes asuvad niinimetatud Liveri linnud. Legend ütleb, et kui need kaks minema lendaksid, siis linn lakkaks olemast. See oli ka üks esimesi hooneid, mis tarindati raudbetoonist.
Valdur Raudvassar

Valdur Raudvassar (sündinud 30. juulil 1939 Noodaskülas Lasva vallas Võrumaal) on Eesti vabadusvõitleja, kooliõpetaja, päästeametnik, kodu-uurija, Kaitseliidu-, muinsuskaitse- ja omavalitsustegelane.
Haridus.
1947–1949 õppis ta Tüütsmäe algkoolis, 1949–1955 Lootsi 7-klassilises koolis ja Võru Õhtukeskkoolis. 1969–1971 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust, ent 1973. aastal eksmatrikuleeriti KGB survel.
Tööalane tegevus.
Ta töötas 10 aastat õpetajana Võrumaal, kuni vallandati “nõukogude õpetajale sobimatute vaadete” pärast. Seejärel oli ametis tuletõrje komandoülema ja -instruktorina ning muinsuskaitseinspektorina. Praegu pensionil, ent senini tegev ühiskondlikus elus.
Osalemine vastupanuliikumises.
1954. aastal moodustas ta koos koolikaaslastega salajase vastupanuorganisatsiooni Kolme Lõvi Ühing, mille tegevus jätkus edaspidi ilma formaalse organisatsioonita. Levitati kirjandust ja lendlehti, heisati sinimustvalgeid lippe. Koguti relvi, harjutati nende kasutamist ja õpiti demineerimist.
20. oktoobril 1961 ta arreteeriti ja  31. oktoobril 1961 vangistati ka ta kaasvõitleja Väino Sõna. 17. veebruaril 1962 mõisteti talle 6 aastat vangilaagrit. Sõna karistati 4-aastase vabadusekaotusega.
Ta kandis karistuse Mordva ANSV eriti ohtlike riiklike kurjategijate vangilaagrites, kus lõpetas arreteerimise tõttu pooleli jäänud keskkooliõpingud. Vabanes 20. oktoobril 1967 ja asus elama Noodaskülla.
Pärast vabanemist jätkas ta suhtlemist vangilaagris tutvunud Eesti, Läti ja Leedu vastupanuliikujatega, kirjutas artikleid omakirjastuslikelt väljaannetele. Neist olulisim on 1970. aastate keskel koostatud essee „Kuhu lähed, eesti rahvas? (kaemusi ja suunitlusi ühe rahvapoja pilguga)“, mille tekst jõudis salateid pidi läände, kus see avaldati väliseesti trükistes ja loeti ette Vabadusraadios. Vaatamata jõupingutustele ei õnnestunud KGBl kirjutise autorit tuvastada.
Ta osales Eesti iseseisvumise taastamise eest peetavas võitluses, oli tegev Eesti Muinsuskaitse Seltsi tegevuses ja Kaitseliidu taastamisel. Oli Eesti Kongressi saadik ja Võru linnavolikogu liige, Võrumaa Sõjameeste Ühingu asutajaliige, aseesimees ja esimees, Võrumaa Sõjameeste Ühenduse asutajaliige, aseesimees ja esimees.
Kirjandus.
Tema artikleid ilmus nii Eesti kui ka Soome ajakirjandusväljaannetes.
Madis-Tõnu Lambin

Madis-Tõnu Lambin (10. detsember 1935 Tallinn – 7. veebruar 2011 Tallinn) oli Eesti veemotosportlane, -treener, spordikohtunik ja -tegelane.
Lõpetas 1954. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1960. aastal mööblitehnoloogina Läti Põllumajanduse Akadeemia Jelgavas. 
Hakkas veemotosporti harrastama 1963. aastal Narvas, võistles aastatel 1965–1972, sellest alates 1966. aastast Tallinna eest. Sai aastatel 1967–1971 Eesti NSV meistrivõistlustel erinevates võistlusklassides kokku viis hõbemedalit. 
Töötas treenerina Nõukogude mereväe Tallinna Jahtklubis, tema õpilasi oli Lembit Aaslav-Kaasik, Jevgeni Detjonõšev, Vjatšeslav Volkov, Toomas Mets.
Oli aastatel 1967–1984 Tallinna veemotospordi juht ja Eesti NSV Veemotoföderatsiooni presiidiumi liige. 
Sai 1976. aastal üleliidulise kategooria kohtunikuks, oli samal aastal NSV Liidu meistrivõistluste peakohtunik.
Isiklikku.
Tema vend on jäähokimängija Tiit Lambin.
Leland Hartwell

Leland Harrison (Lee) Hartwell (sündinud 30. oktoobril 1939 Los Angeleses Californias) on Washingtoni osariigis Seattle'is asuva Fred Hutchinsoni vähiuuringute keskuse endine president ja direktor. Ta jagas Paul Nurse'i ja Tim Huntiga 2001. aasta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinda, rakkude jagunemist kontrolliva valgu molekulide avastamise eest.
Pärmiga töötades tuvastas Hartwell kontrollpunktide põhirolli rakutsükli kontrollis ja CDC geenid, näiteks CDC28, mis kontrollib tsükli algust – progresseerumist läbi G1.
Haridus.
Hartwell käis Glendale'i keskkoolis California osariigis Glendale'is ja sai seejärel bakalaureusekraadi California Tehnoloogiainstituudis 1961. aastal. 1964. aastal sai ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudist doktorikraadi. Aastatel 1965–1968 töötas ta Irvine'i California ülikoolis professorina. 1968. aastal siirdus ta Washingtoni ülikooli. 1970–1971 tehtud katseseerias avastas Hartwell pagaripärmi ("Saccharomyces cerevisiae") raku jagunemistsükli (CDC) geenid. Need geenid reguleerivad rakutsüklit ja geenide mutatsioone ning on seotud teatud tüüpi vähkidega.
Töökäik.
Tema esimesed publikatsioonid keskendusid temperatuuritundlike pärmmutantide eraldamisele, kellel on bioloogilised põhiprotsessid, sealhulgas DNA, RNA ja valgusüntees peatatud. See viis CDC (raku jagunemistsükli) geenide tuvastamiseni. Muud olulised avastused hõlmavad rakutsükli "kontrollpunktide" mõiste kasutuselevõttu, mis aeglustavad raku jagunemist vigade tekitamisel.
Muud ametikohad.
Hartwell on Canary Foundationi teadusliku nõuandekogu esimees. Canary Foundation on mittetulundusühing, mis tegeleb vähi varajaseks avastamiseks uute tehnoloogiate väljatöötamisega. Ta on ka Pacific Health Summiti asutaja ja täitevkomitee liige. Septembris 2009 teatati, et Hartwell läheb Arizona osariigi ülikooli Virginia G. Piperi personaalse meditsiini osakonna juhatajaks ja biodisaini instituudi säästva tervise keskuse kaasdirektoriks. Ta on ka täiendõppejõud Indias Amrita ülikoolis.
Tunnustus.
Lisaks Nobeli auhinnale on Hartwell pälvinud muidki autasusid, sealhulgas Louisa Grossi Horwitzi preemia Columbia ülikoolist 1995. aastal. Ta sai Rahvuslik Teaduste Akadeemia liikmeks 1987. aastal. 1996. aastast töötas ta Hartwell Fred Hutchinsoni vähiuuringute keskuse teaduskonnas ning 1997. aastal sai selle presidendiks ja direktoriks, neid ameteid pidas tas kuni pensionile jäämiseni 2010. aastal.
1998. aastal sai ta Albert Laskeri preemia meditsiiniliste põhiuuringute eest ja Massry preemia 2000. aastal Lõuna-California ülikooli Kecki meditsiinikoolist. 9. juulil 2003 andis Washingtoni kuberner Gary Locke Hartwellile osariigi kõrgeima aumärgi. Ta on ka Komen Brinkeri preemia laureaat.
Lee Hartwelli auhind.
See auhind antakse teadlastele, kelle pärmiuuringud on kõige rohkem mõjutanud bioloogia valdkonda. Auhinna saajad peavad loengu ka iga kahe aasta tagant toimuval pärmseene geneetika koosolekul.
Špindlerův Mlýn

Špindlerův Mlýn (saksa keeles "Spindlermühle") on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas. Špindlerův Mlýni kesklinn asub Poola piirist 4,5 km kaugusel.
Špindlerův Mlýn on suusaspordikeskus.
Asulat on esmamainitud 1676. aastal.
1922. aasta veebruaris viibis Špindlerův Mlýnis kirjanik Franz Kafka. Ta alustas siin oma romaani "Loss" kirjutamist.
Opuwo

Opuwo on linn Namiibias, Kunene piirkonna halduskeskus ja suurim asula.
Swakopmund

Swakopmund on linn Namiibias, Erongo piirkonna halduskeskus. Swakopmund asub Atlandi ookeani rannikul, Swakopi jõe suudmes.
Swakopmund on asutatud 1892. aastal. Swakopmund sai linnaõigused 1909. aastal.
Gobabis

Gobabis on linn Namiibias, Omaheke piirkonna halduskeskus ja suurim asula.
Gobabis on asutatud 1856. aastal misjonijaamana.
Vysoké nad Jizerou

Vysoké nad Jizerou (saksa keeles "Hochstadt an der Iser") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Semily ringkonnas. Vysoké nad Jizerou asub Poola piirist 10 km kaugusel.
Vysoké nad Jizerou paikneb merepinnast 692 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1352. aastal. Linnaõigused sai Vysoké nad Jizerou 1354. aastal.