tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tuljak

"Tuljak" on eesti koorilaul, mille viisi komponeeris Miina Härma 1897. aastal mitme rahvaviisi töötlusena ning sõnad kirjutas Karl Ferdinand Karlson. 
Laulust.
1894. aastal asutas Miina Härma Tartus oma koori. Koori tarbeks lõi Härma laulu, mille aluseks võttis polkaviisi, mida ta lapsepõlves kuulis isa poolt viiulil mängimas. Polkaga ühendas ta kolm rahvaviisi. Härma esitles laulu ühel kooriharjutusel ning palus abi sobiva teksti leidmiseks. Ülesande võttis enda kanda tenor Karl Ferdinand Karlson, tolleaegne Hugo Treffneri Gümnaasiumi õpilane. Karlson valis teksti aluseks oma sõbra Andres Alveri kirjutatud "Tõnni ja Manni kosja- ja pulmaloo" ning sobitas selle Härma muusikaga.
Laul on algselt kirjutatud naiskooridele "a cappella". 
Esimene helisalvestis tehti "Tuljakust" 1904. aastal (Gramophone Company), kus laulu esitab Estonia koor Jaan Bergmanni juhatusel.
Laulupidudel esitati seda laulu esmakordselt IX üldlaulupeol 1928. aastal Tallinnas ühendkooride poolt. Seejärel kõlas see 1947. aasta XII üldlaulupeol. Laulupeo noodilehel polnud aga teksti autorit mainitud, seal oli tühi koht. Põhjuseks oli see, et Karlson, kes oli 1941. aastal poliitilise tegevuse tõttu küüditatud ja hukatud, kuulus ebasoovitavate isikute hulka.
"Tuljak" on Eesti kõige tuntum segakoorilaul. "Tuljak on saavutanud eriti suure populaarsuse ja muutunud laulupidude rõkkava rõõmu lauluks", kirjutas Leida Kalling-Kant kultuuriajakirjas Tulimuld 1964. aastal.
Ants Üleoja, kes esimest korda oli laulupeo dirigendipuldis 1972. aastal, on laulupidudel Miina Härma "Tuljakut" juhatanud üheksa korda.
Alates 1980. aastast on "Tuljak" kõlanud kõigil laulupidudel.
Eesti segakooride võistulaulmine "Tuljak" toimub üle aasta veebruaris Tartus Miina Härma Gümnaasiumis.
1928. aasta üliõpilaslaulikus on "Tuljaku" sõnades võrreldes praegu lauldavaga väike, aga silmatorkav erinevus: nimelt ei ole seal pulma palutud mitte Viru vanem, vaid mõisahärra – "külalisi igat seltsi – mõisahärra prouagagi palutud!".
Anna Raudkats on sellele laulule seadnud tuntud rahvatantsu "Tuljak".
Räts

 
Räts ("Asio") on kakuliste seltsi kaklaste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Klassifikatsioon.
Rätsude perekonda klassifitseeritakse järgmised liigid:
Hüppenöör

Hüppenöör ehk hüpits on otstest käes hoitav nöör, mida peamiselt lapsed kasutavad hüplemisel. Nööril võivad olla küljes spetsiaalsed käepidemed.
Spordivahendina kasutavad hüpitsat ka täiskasvanud.
Üksinda hüplemisel hoitakse nööri kaht otsa kummaski käes, hüpatakse üle nööri ja heidetakse see siis üle pea algseisu tagasi. Üle nööri võidakse hüpata nii edasi- kui ka tagasisuunas (nöör heidetakse pärast hüpet üle pea vastavalt tagant ette või eest taha), aga hüplemiseks on veel muidki viise ja tehnikaid (nt jalad koos või kääris jne).
Pikemat hüppenööri saab kasutada mitmekesi: kaks inimest hoiavad nööri kummastki otsast ja keerutavad seda ning kolmas inimene (või mitu inimest) hüppab üle nööri kas edasisuunas, tagasisuunas või küljetsi.
Toidusalu

Toidusalu (inglise: "forest garden") on aed, mis on kavandatud inspireerituna looduslikust metsast, selle struktuurist ja protsessidest. Toidusallu valitakse inimesele otseselt kasulikke taimi, sh söödavaid ja ravimtaimi, küttena ja ehitusmaterjalina kasutatavaid taimi, aga ka toidusalu toimimiseks vajalikke taimi, näiteks lämmastikku siduvaid taimi, et vähendada oluliselt väetamise tarvet.
Toidusalu rajamine.
Toidusalu loome on pidev, aastatepikkune ettevõtmine. Järgnev on soovitusnimekiri oluliste tegevuste läbiviimiseks, mitte range arendusprotsessi kirjeldus.
Toidusalu käigushoidmine.
Oluline on, et salu koosneks üksnes pärismaistest liikidest.
Eesti oludes sobilikud taimed toidusalus kasvatamiseks.
Puhma- ja rohurinne.
Mitmeaastased ehk püsikköögiviljad.
Külmakindlad taimed, kes talvituvad kasvukohal, elavad vähemalt 3 aastat ja kelle osad (nt lehed, võrsed, leherootsud, juured, õied) on söödavad toorelt või töödeldult. Saagikoristus püsikköögiviljadelt ei tapa taime.
Põhjused, miks püsikköögivilju kasvatada:
Toidusalutaimede loend
Jahifaasan

Jahifaasan ehk faasan ("Phasianus colchicus") on kanaliste seltsi faasanlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Klassifikatsioon.
Faasanite süstemaatika pole päris selge. Tänapäeval liigitatakse faasanid geograafilise leviku alusel 5 või 6 rühma ja alamliikideks:
Farmilinnuna.
Farmilinnuna kasvatatakse Eestis faasaneid faasanikasvandustes (farmides) Räpinas, Läänemaal ja Saaremaal. 
Jahiulukina.
Faasan on suurepärane jahiuluk, temale võib Eestis pidada nii otsi-, varitsus- kui ka hiilimisjahti, aga ka jahti jahikoeraga, 1. oktoobrist kuni 28. (29.) veebruarini.
Adelphicos

Adelphicos on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Adelphicos" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Rootsi Wismar

Rootsi Wismar oli aastatel 1630–1815 Rootsi dominioon, mis vastas ligikaudu tänapäevastele Wismari linna piiridele. Lisaks Wismari linnale käisid Rootsi Wismari alla eksklaavidena ka Mecklenburgi piirkonnas asunud Neuklosteri linn ja Poeli saar. Endine hansalinn Wismar asub Läänemere rannikul tänapäeva Saksamaal.
Erinevalt teistest Rootsi aladest ei olnud Rootsi Wismaris ametis mitte kindralkuberner, vaid lihtsalt kuberner.
Ajalugu.
Varajane ajalugu.
Rootsi-Poola sõja ja Kolmekümneaastase sõja järel hoidis Rootsi enda kontrolli all ulatuslikku osa Läänemere lõunarannikust, sealhulgas Pommerit ning Liivimaa ja Preisimaa osi. Rootsi okupeeris Wismari esimest korda 1628. aastal ja sõjaline okupatsioon muudeti täielikuks valitsemiseks Augsburgi rahuga.
Pärast seda, kui Wismaris asuvas Fürstenhofi nime kandvas hoones seati sisse kuninglik Wismari tribunal ("Wismarska tribunalet"), sai linnast kiiresti kõigi Rootsi Saksamaa aladel asunud valduste administratiivne keskus. See tegi vajalikuks Wismari kaitserajatiste ülesehitamise ja seda tööd määrati juhtima feldmarssal Erik Dahlbergh. Tööde tulemuseks olid täiesti kinnised kaitsevallidega kaitserajatised, mis moodustasid tõhusa igakülgse kaitsesüsteemi – süsteemi, mis vastas tollal kõige uuematele nõuetele ja mida seetõttu täiustati suure efektiivsusega. Säilinud on nende kindlustuste riismeid ja seda muuhulgas linna Lindengarteni nime kandvas osas, vana Wismari müürist idas.
Aastast 1654 moodustasid mainitud kaks eksklaavi (Neuklosteri linn ja Poeli saar) osa kuninganna Kristiina elatusmaadest ("underhållsländer").
Põhjasõda.
Aastatel 1700–1721 peetud Põhjasõja ajal okupeeris Wismari Taani, Preisi ja Hannoveri vägedest koosnev koalitsioon. Selle tulemuseks oli linna üksikasjaliku kaitsesüsteemi hävitamine. Pärast seda, kui Fredriksborgi rahu Taani-Norra ja Rootsi vahelise sõja lõpetas, läks Wismar taas Rootsi kontrolli alla. Ent kuna Rootsi oli kaotanud mitu selle lähedal asuvat valdust (nagu Bremen-Verden) oma rivaalidele, hakkas Wismari tähtsus vähenema, kuna sellest sai suurema keskuse asemel pigem Rootsi eelpost.
Rootsi valitsemise lõpp.
Aastal 1803 pantis Rootsi nii Wismari linna kui ka Wismari piirkonna muud Rootsi valitsemise all olnud alad 1,258 miljoni riigitaalri eest Mecklenburg-Schwerini suurhertsogkonnale, jättes endale siiski väljaostmise õiguse pärast 100 aasta möödumist. Sellest Rootsi õigusest tulenevalt ei olnud Wismar Mecklenburgi maapäeval esindatud kuni aastani 1897. Aastal 1903 ütles Rootsi lõpuks oma nõuetest linnale lahti.
Arhitektuur.
Mitmed Wismari kõige omanäolisemad hooned ehitati just ajal, mil piirkond kuulus Rootsile. Rootsi ehitusstiilid segunesid meetoditega, mis olid valdavad ajal, mil linn kuulus Hansa Liitu, et luua Saksamaa ja Poola Läänemere rannikule ainulaadne arhitektuuriline motiiv. Tänu sellele, et säilinud on nii Hansa Liidu kui Rootsi valitsemise aegset arhitektuuri (tellisgootikat), on Wismari ja Stralsundi linn kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Arnold Jürimäe

Arnold Jürimäe (kuni 1937 Arnold Jürjenson; 20. november 1919 Uue-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 2. aprill 2004 Tartu) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1938. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi humanitaarharu ja astus 1939. aastal Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonda. Ta lõpetas 1945. aastal Tartu Riikliku Ülikooli metsanduse eriala.
Ta oli aastatel 1946–1949 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsakasvatuse kateedri aspirant. Ta kaitses Eesti Põllumajanduse Akadeemias 1958. aastal väitekirja "Ельники Эстонской ССР и мероприятия по улучшению их санитарного состояния" (Eesti NSV kuusepuistud ja abinõud nende sanitaarse seisukorra parandamiseks) ning sai põllumajanduskandidaadi kraadi.
Ta oli aastatel 1945–1946 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas metsakasvatuse kateedri vanemlaborant, aastatel 1949–1950 metsatakseerimise kateedri vanemtehnik ning aastatel 1950–1951 metsakultuuride kateedri assistent ja vanemõpetaja.
Ta töötas aastatel 1953–1957 Eesti Põllumajandusprojektis tehniku ja insenerina.
Ta oli aastatel 1951–1953 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsakultuuride kateedri assistent ja vanemõpetaja, aastatel 1957–1958 maaparanduskateedri assistent, aastatel 1958–1963 vanemõpetaja ning aastatel 1963–1965 dotsendi kohusetäitja ja alates 1965. aastast dotsent.
Isiklikku.
Tema poeg oli spordipedagoog Toivo Jürimäe ja teine poeg on sporditeadlane ja -pedagoog ning Tartu Ülikooli professor Jaak Jürimäe.
Helimoonutus

Helimoonutus on audiosignaali soovimatu muutus, mis avaldub lineaarmoonutusena ja mittelineaarmoonutusena.
Lineaarmoonutus.
Lineaarmoonutus väljendub selles, et elektroakustika seadise (nt mikrofoni) või elektroonikaseadme (nt võimendi) amplituudi-sagedustunnusjoon pole kogu talitlussagedusala ulatuses sirgjooneline (lineaarne). Signaali amplituudi sagedussõltuvuse ehk sageduskäigu ebaühtlust väljendatakse piirsageduste juures detsibellides. Näiteks 20 Hz – 20 kHz, –3 dB tähendab, et võimendus võib olla märgitud piirsagedustel 3 dB võrra väiksem kui sagedusel 1000 hertsi.
Tekkinud lineaarmoonutust on võimalik sageduskäigu hilisema korrigeerimisega teatud piires vähendada.
Mittelineaarmoonutus.
Seda moonutust põhjustab elektriahela või võimenduselemendi ülekandefunktsiooni mittelineaarsus, mispuhul elemendi väljund- ja sisendsuuruse amplituudide vahel esineb mittelineaarseos. Näiteks võimendi korral hakkab siis väljund- ja sisendpinge vahelist sõltuvust väljendav tunnusjoon erinema sirgjoonest seda enam, mida suurem on sisendpinge. Seejuures lisanduvad väljundis siinussignaalile sagedusega "f"0 sellega kordsed ehk harmoonilised sagedused 2"f"0, 3"f"0 jne, mille osatähtsust väljendab harmoonmoonutustegur. Lisandunud harmoonilised sageduskomponendid moodustavad kombinatsioontoone, s.o uusi, seejuures ka mitteharmoonilisi võnkumisi, mida väljendab ristmodulatsioonoonutus.
Maade haaramine

Maade haaramine või ka maade hõivamise all mõistetakse suuremahulisi tehinguid maaga, mille käigus rahvusvahelised või kohalikud ettevõtjad, avalik-õiguslikud juriidilised isikud või füüsilised isikud ostavad või rendivad suuri maatükke arengumaades. Rahvusvaheliselt tunnustatud ühtset definitsiooni maade haaramise kohta ei ole. 
Termin „maade haaramine“ viitab 21. sajandil suuremahulistele tehingutele maaga, mille arv suurenes järsult pärast 2007.–2008. aasta ülemaailmset majanduskriisi. Toiduhindade järsk tõus ülemaailmse majanduskriisi ajal põhjustas arenenud riikides vajaduse kindlustada end toiduga ning uued majanduslikud võimalused, mis avanesid sellega seoses põllumajanduslikele investoritele, tõid omakorda kaasa kiire suuremahuliste põllumajanduslike investeeringute sissevoolu globaalsesse lõunasse. Suures ulatuses on maade haaramine leidnud aset Aafrikas, Lõuna-Ameerikas ja teistes sellistes piirkondades, kus maa hind on odavam kui arenenud riikides ja maailmas keskmiselt. Investeeringud pärinevad peamiselt rahvusvahelistest ettevõtetest ning nende eesmärgiks on tööstuslik toidu ja biokütuste tootmine. Hoolimata sellest, et Maailmapank on püüdnud maade haaramise juures esile tuua selle positiivset mõju kohalikule kogukonnale, on selline tegevus leidnud palju kriitikat mitmete kodanikuühiskonna organisatsioonide ja liikumiste poolt põhjusel, et maade haaramisel on suur negatiivne mõju kohalikule kogukonnale.
Nicola Fago

Francesco Nicola Fago; hüüdnimi II Tarantino (26. veebruar 1677 Taranto – 18. veebruar 1745 Napoli) oli itaalia barokiajastu helilooja.
Ooperid:
Félix Ziem

Félix-Francois Georges Philibert Ziem (26. veebruar 1821 Beaune – 10. november 1911 Pariis) oli prantsuse maalikunstnik, Barbizoni koolkonna esindaja.
Ziem alustas kunstiõpinguid Dijoni arhitektuurikoolis ja töötas mõnda aega arhitektina. 1839. aastal kolis Marseillesse, kus Adolphe Monticelli tutvustas talle maalikunsti põhitõdesid. Aastail 1845–1848 reisis Itaalias, kus põhiliselt tegeleski maalikunstiga. Hobist sai põhitegevusala. Veneetsias valmisid tal maastikumaalid, portreed ja natüürmordid. 
Aastal 1849 esitleti tema töid Pariisi Salongis (Salon de Paris) ja need olid mitu aastat püsiekspositsioonis.
Aastal 1857 tunnustas Prantsusmaa valitsus teda Auleegioni ordeni rüütlikraadiga. 
Félix Ziem suri 1911. aastal ja ta maeti Père-Lachaise'i kalmistule.
Porkuni vald

Porkuni vald (saksa keeles "Borkholm") oli vald Väike-Maarja kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866–1939.
1893. aastal liideti Porkuni vallaga Pandivere ja Raeküla vald.
Vallamaja asus Assamalla külas.
Vallas oli 507 talundit ja elamut ning need kasutasid 11 236 ha maad (1929. aasta seisuga).
Valla pindala oli 159 km² ja elanikke oli 2387 (1934. aasta seisuga). 
Porkuni mõisas asus muu hulgas Riigi Kurttummade Kool.
1939. aasta vallareform.
1939. aasta vallareformiga moodustati Porkuni valla põhiosast Assamalla vald. Porkuni valla osadest ja Küti valla aladest moodustati Küti vald ning Porkuni valla osadest ja Vao valla aladest moodustati Vao vald.
Puurmani vald (Kursi kihelkond)

Puurman(n)i vald (saksa keeles "Talkhof") oli vald Tartumaal Kursi kihelkonnas. Vallamaja asus tänapäeva Laasme küla aladel.
Valla pindala oli 162 km² ja elanikke oli 2164 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 405 talundit ja elamut ning need kasutasid 9184 ha maad (1929. aasta seisuga).
1892 liideti Puurmani vallaga Saduküla vald ja Puurmani kirikuvald.
Raadi vald

Raadi vald (saksa keeles "Ratshof") oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Valla pindala oli 124 km² ja elanikke oli 2128 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 420 talundit ja elamut ning need kasutasid 8536 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Kõrveküla aladel.
1891 liideti Raadi vallaga Jaama, Maramaa ja Vasula vald.
Baisogala vald

Baisogala vald (leedu keeles "Baisogalos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 131 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4024 inimest. Valla keskuseks on Baisogala alev (2011. aastal oli seal 2034 elanikku), vallamaja aadress on Mokyklos g. 4. Vallavanem on Romas Kalvaitis. Teine alev selles vallas on Palonai (aastal 2011. oli seal 345 elanikku).
Jõgeva maavalitsus

Jõgeva maavalitsus oli Jõgeva maavanemat teenindav riigiasutus, mis asus Jõgeval aadressil Suur 3. Viimane Jõgeva maavanem oli Viktor Svjatõšev.
Jõgeva maavalitsuse struktuuriüksused olid kantselei, mille eesotsas on maasekretär, ja kaks osakonda: arengu- ja planeeringuosakond ning haridus- ja sotsiaalosakond. Maavalitsuse juures tegutseb ka mitu komisjoni: sealhulgas Jõgeva maakonna alaealiste komisjon (moodustatud 2010) ja Jõgeva maakonna loomatauditõrje komisjon (moodustatud 2015).
Eesti maavalitsuste tegevus lõpetati 1. jaanuarist 2018.
Rootsi Eestlaste Esindus

Rootsi Eestlaste Esindus (lühend REE; rootsi keeles "Esternas Representation i Sverige") oli Rootsis elavate eestlaste keskorganisatsioon. REE tegutses 1956–1993. REE õigusjärglane on 1993 moodustatud Rootsi Eestlaste Liit.
REE ülesannete seas oli kaitsta rootsieestlaste rahvuslikke, kultuurilisi ja sotsiaalseid huvisid. Ülesannete täitmiseks tegi REE mitmeid ettepanekuid ka Rootsi Riigipäevale.
Ajalugu.
REE valis 29.-30. septembril 1956 omale esinduskogu, niinimetatud rootsieestlaste parlamendi. Esinduskogu oli 100-kohaline ja 1956. aastal kandideeris sellele 174 inimest. Üle Rootsi oli valimisõiguslikke eestlasi umbes 17 000, kellest 5101 käis valimas.
Pärast 1956. aasta esinduskogu kokkusaamist, moodustati mitmeid komisjone, näiteks poliitiline välis- ja kodumaakomisjon, kultuuri- ja noortetöö ja koolikomisjon. Esinduskogus endas tekkisid rühmitused, näiteks Rahvuslik Koostöö Keskus, Eesti Vabadusliit, Rahvuslik Parempoolne Rühm. Esinduskogu peeti üleval annetuste ja igal aastal korraldatava loteriiga, hiljem sai REE toetust ka Rootsi riigipäevalt.
Aastast 1957 andis REE teateteenistus välja ajakirja Rahvuslik Kontakt. 1971 alustas REE juures tööd Eesti Kultuurarhiiv.
Roela vald (Viru-Jaagupi kihelkond)

Roela vald (saksa keeles "Ruil") oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas. Valla pindala oli 212 km² ja elanikke oli 2602 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 555 talundit ja elamut ning need kasutasid 9649 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Viru-Roelas.
Vallas asus Roela asundus ja Roela küla.
1893 liideti Roela vallaga Tudu vald.
1939. aasta vallareformiga moodustati mõneti muudetud piirides uus Roela vald.
Ropka vald (Tartu-Maarja kihelkond)

Ropka (saksa keeles "Ropkoy") oli vald Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Valla pindala oli 63 km² ja elanikke oli 1534 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 289 talundit ja elamut ning need kasutasid 5104 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Külitse külas.
1892 liideti Ropka vallaga Karlova vald.
Rägavere vald (Viru-Jaagupi kihelkond)

Rägavere vald (saksa keeles "Raggafer") oli vald Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonnas (teistel andmetel Rakvere kihelkonnas), Rakvere kreisis ja Viru maakonnas. Valla pindala oli 162 km² ja elanikke oli 3003 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 694 talundit ja elamut ning need kasutasid 10 296 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Kantkülas.
1893 liideti Rägavere vallaga Mõdriku, Põlula ja Vaeküla vald.
Viru-Jaagupi kihelkonna Rägavere valla koosseisus olid: Vaeküla mõis, Mõdriku mõis, Põlula mõis, Rägavere mõis, Roosna ja Aru (Rägavere mõisa karjamõisad), Võlumäe karjamõis, Põlula-Uuemõisa (Põlula krjm-d), Mätse (Põlula küla, Aasuvälja küla) ja "Obekatko" (?)
1939. aasta vallareformiga moodustati Rägavere vald — maa-alaga, mis moodustus: a) senise Rägavere valla maa-alast, välja arvatud osa Vetiku küla maa-alast ning Undla nr. A-104 ja Kuivasaare nr. A-105 talude maa-alad; b) senise Pada valla Urtja, Põdri ja Haansalu külade, Aaria ja Kabala asunduste, Prüningi ja Lilleoru talude maa-aladest ning raudteemajade piirkonnast.
Salla vald (Simuna kihelkond)

Salla vald (saksa keeles "Sall") oli vald Virumaal Simuna kihelkonnas. Valla pindala oli 176 km² ja elanikke oli 2731 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 598 talundit ja elamut ning need kasutasid 12 487 ha maad (1929. aasta seisuga).
Vallas asus Salla asundus ja Salla küla. Vallamaja asus Salla külas.
1893 liideti Salla vallaga Emumäe, Kohila, Käru, Lasinurme, Mõisamaa, Selli ja Tammiku vald.
1939 moodustati haldusreformi käigus mõningaste piirimuutustega uus Salla vald.
Sangaste vald (Sangaste kihelkond)

Sangaste vald (saksa keeles "Sagnitz") oli vald Tartu maakonnas ja Valga maakonnas Sangaste kihelkonnas. 
Valla pindala oli 175 km² ja elanikke oli 3056 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
1894 liideti Sangaste vallaga Restu vald.
1921. aastal arvati Sangaste vald Valga maakonna koosseisu.
Vallas oli 643 talundit ja elamut ning need kasutasid 12 974 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Lau külas.
Vallas asus Sangaste asundus ja Sangaste küla.
1939. aasta vallareformiga moodustati senise Sangaste valla maa-alast, välja arvatud Muhkva, Kolga, Soo, Tuule, Hiirepüksi, Laosejüri, Laheste, Maasikmäe, Saare, Marjapalu, Postupalu, Pedeli, Hallika, Marjamäe, Pulga, Harjukse, Väike-Rehejaani ja Väike-Marjamäe talu maa-alad; senise Keeni valla Sangaste kirikumõisa maa-alast ning Laatre jõest ja raudteest idas asuvast piirkonnast, välja arvatud Hällatu, Lombi, Ormani, Palu, Peetertinnu, Pikahansu, Tootsi, Utuse, Väike-Hellatu, Käre, Vardamäe, Koka, Sootare, Pedajamäe ja Lepasaare talu maa-aladest Sangaste vald.
Sauga vald (Pärnu kihelkond)

Sauga vald (saksa keeles "Sauck") oli vald Pärnumaal Pärnu kihelkonnas. Valla pindala oli 163 km² ja elanikke oli 1691 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 392 talundit ja elamut ning need kasutasid 9917 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Lemmetsa küla aladel.
Valla alal asus Sauga mõis.
Tähtvere vald (Nõo kihelkond)

Tähtvere vald (saksa keeles "Techelfer") oli vald Tartumaal Nõo kihelkonnas (teistel andmetel Tartu-Maarja kihelkonnas). Valla pindala oli 153 km² ja elanikke oli 1522 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 290 talundit ja elamut ning need kasutasid 8208 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Rahinge külas.
Vallas asus Tähtvere küla.
Tõstamaa vald (Tõstamaa kihelkond)

Tõstamaa vald (saksa keeles "Testama") oli vald Pärnumaal Tõstamaa kihelkonnas. Valla pindala oli 155 km² ja elanikke oli 2239 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 527 talundit ja elamut ning need kasutasid 9590 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Ermistu külas.
Vallas asus Tõstamaa alevik.
1893 liideti Tõstamaa vallaga Kastna vald.
Ulila vald

Ulila vald (ka Suure-Ulila vald; saksa keeles "Ullila") oli vald Tartumaal Puhja kihelkonnas. Valla pindala oli 70 km² ja elanikke oli 1205 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 239 talundit ja elamut ning need kasutasid 5792 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Kaimi külas.
Vallas asus Ulila turba-elektrijaam.
1897 liideti Ulila vallaga Väike-Ulila vald.
Jaak Viller

Jaak Viller (5. jaanuar 1949 – 9. juuni 2020) oli eesti teatritegelane.
Haridus.
1967. aastal lõpetas ta Tartu 5. Keskkooli. 1972. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo-keeleteaduskond) vene filoloogia erialal. 1985. aastal lõpetas ta Leningradi Kõrgema Parteikooli. 2004. aastal lõpetas Tartu Ülikooli kultuurikorralduse eriala magistriõppe, kaitses magistritöö "Teatriorganisatsioon Eestis XX sajandi II poolel" (juhendaja Luule Epner) ja sai humanitaarteaduse magistri kraadi.
Töö.
Aastatel 1972–1980 töötas ta Vanemuise teatri kirjandusala juhatajana. Aastatel 1981–1987 oli ta Eesti NSV kultuuriministri (Johannes Loti) asetäitja. Ta oli ka ajakirja Teater. Muusika. Kino toimetuse kolleegiumi liige ja Nõukogude Kultuurifondi Eesti vabariikliku osakonna juhatuse ja presiidiumi liige.
Aastatel 1988–1994 oli ta Estonia teatri direktor, 1994–2003 Vanemuise teatrijuht.
Aastatel 2005–2012 töötas ta Haridus- ja Teadusministeeriumi keeleosakonna juhatajana. Selles ametis oli ta keeleseaduse eelnõu koostanud töörühma juht.
Pärast ministeeriumist lahkumist 2012–2019 töötas Viller Vanemuise teatri arhivaarina.
Undla vald (Kadrina kihelkond)

Undla vald (saksa keeles "Undel") oli vald Virumaal Kadrina kihelkonnas ja Viru maakonnas. 
Valla pindala oli 187 km² ja elanikke oli 3586 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris aastatel 1866–1939.
Vallas oli 872 talundit ja elamut ning nende kasutuses oli 12 716 ha maad (1929. aasta seisuga). 
Undla vallamaja asus Kadrina lääneservas.
Vallamaja ehitati aastatel 1898–1900 ning lõplikult valmis 1902. aastal. Hoone kaasajastati 1930. aastatel, kuid 11. mail 1956 hoone põles ja on hävinenud. Praegu asub sellel kohal aastatel 1968–1969 ehitatud kahekorruseline elamu.
1893. aastal liideti Undla vallaga Hulja, Imastu, Jõetaguse, Neeruti, Polli, Udriku, Vandu ja Võduvere vald.
Undla valda kuulusid Jõepere mõis, Aru küla, Kikka küla, Nõmme küla, Hulja mõis, Kadrina alevik, Hulja küla, Lante küla, Sirgu küla, Sauksi küla, Tirbiku küla, Imastu mõis, Kadrina kirikumõis, Neeruti mõis, Valgma küla, Vandu küla, Võduvere küla, Saksi mõis, Udriku mõis, Undla mõis, Päri ja Polli karjamõisad, Mäo küla, Sorgi küla, Sootaguse küla 
1939. aasta vallareformiga moodustati Undla vald, kuid senise Undla valla Tõrma küla ja Imastu asunduse ning Tapa metskonna Tapa metsandiku kvartaalide nr. 4–8, 12 ja 13 maa-alad liideti Järva maakonna Lehtse vallaga.
Undla valla esimene vallavanem oli August Saaga.
Uue-Põltsamaa vald

Uue-Põltsamaa vald (saksa keeles "Neu-Oberpahlen") oli vald Viljandimaal Põltsamaa kihelkonnas. Valla pindala oli 126 km² ja elanikke oli 1111 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 244 talundit ja elamut ning need kasutasid 5129 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Võhmanõmme küla aladel.
Vallas asusid Uue-Põltsamaa mõis ja Põltsamaa kirikumõis.
Uue-Võidu vald

Uue-Võidu vald (saksa keeles "Neu-Woidoma"; ka Karula vald) oli vald Viljandimaal Viljandi kihelkonnas. Valla pindala oli 96 km² ja elanikke oli 1363 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 287 talundit ja elamut ning need kasutasid 7832 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus tänapäeva Saarepeedi küla aladel.
1893 liideti Uue-Võidu vallaga Välgita vald.
Vaivara vald (Vaivara kihelkond)

Vaivara vald (saksa keeles "Waiwara") oli vald Virumaal Vaivara kihelkonnas. Valla pindala oli 149 km² ja elanikke oli 2582 (1934. aasta seisuga). Vald eksisteeris 1866–1939.
Vallas oli 634 talundit ja elamut ning need kasutasid 7719 ha maad (1929. aasta seisuga). Vallamaja asus Perjatsi külas.
1892 liideti Vaivara vallaga Auvere, Hiiemetsa ja Türsamäe vald ning 1893 Sõtke vald.
Sanni Grahn-Laasonen

Sanni Kaisa Grahn-Laasonen (neiupõlvenimi Grahn; sündinud 4. mail 1983 Forssas) on Soome poliitik (Rahvuslik Koonderakond). Ta oli Alexander Stubbi valitsuses (2014–2015) keskkonnaminister ja Juha Sipilä valitsuses haridus- ja kultuuriminister.
Ta lõpetas aastal 2011 Helsingi Ülikooli riigiteaduste magistrina.
Ta on töötanud reporterina, uudistetoimetajana ja ajalehe Iltalehti korrespondendina Stockholmis. Kui Alexander Stubb oli välisminister, töötas ta Stubbi pressiatašeena.
2011. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Häme valimispiirkonnast Rahvuslik Koonderakonna ridades 5866 häälega Eduskunna liikmeks.
Isiklikku.
Tema isa Kari Grahn oli ajalehe Forssan Lehti peatoimetaja. Ta on aastast 2009 abielus Arttu Laasoneniga; neil sündis aastal 2013 tütar.
Kakumäe tee

Kakumäe tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe ja Vismeistri asumis.
Tänav algab Vana-Rannamõisa teelt ja lõpeb Kakumäe nina lähedal. Tänava pikkus on 3,636 km.
Tänav sai nime 11. märtsil 1977.
Grinkiškise vald

Grinkiškise vald (leedu keeles "Grinkiškio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 196 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2469 inimest. Valla keskuseks on Grinkiškise alev (2011. aastal oli seal 678 elanikku), vallamaja aadress on Tilto g. 41. Vallavanem on Giedrė Bložienė. Teine alev selles vallas on Pašušvys (aastal 2011. oli seal 331 elanikku).
Kalda tänav

Kalda tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas.
Tänav algab Kastani tänavalt ja lõppeb Kadaka puiesteega ristudes.
Kalda tänav sai nime 13. novembril 1925. 8. novembril 1927 liideti Kalda tänavaga Metsise tänav. Varem oli mõlema tänava ühine nimi Piiri tänav.
Kasarmu tänav

Kasarmu tänav on või oli tänav mitmes Eesti asulas:
Pakalniškiai vald

Pakalniškiai vald (leedu keeles "Pakalniškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 166 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2496 inimest. Valla keskuseks on Raudondvarise küla, vallamaja aadress on Jaunimo g. 4. Vallavanem on Kęstutis Ulinskas. 
Lisaks küladele on vallas ka arvukalt huutoreid.
Radviliškise vald

Radviliškise vald (leedu keeles "Radviliškio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 145 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3202 inimest. Valla keskuseks on Radviliškise linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja aadress on Gedimino g. 8. Vallavanem on Vidmantas Tamošiūnas. 
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.
Eraldi asula moodustab veel Linkaičiai raudteejaam (2011. aastal oli seal 15 elanikku).
Kaarli mõis (Maarja-Magdaleena)

Kaarli mõis (saksa keeles "Karlsberg") oli Vara mõisa kõrvalmõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.
Kose mõis (Maarja-Magdaleena)

Kose mõis (saksa keeles "Kosse") oli Saare mõisa karjamõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.
Lilu mõis

Lilu mõis (saksa keeles "Lillo") oli Kaiavere mõisa karjamõis Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal.
112 Ukrajina

112 Ukrajina (ukraina keeles 112 Україна) on ööpäev läbi uudiseid edastav Ukraina eratelekanal.
Kanali avati ametlikult 2013. aasta 26. novembril, esimene saade oli eetris 28. novembril.
Ungari Rahvavabariik

 
Ungari Rahvavabariik (ungari keeles "Magyar Népköztársaság"; lühend Ungari RV) oli sotsialistlik riik, mis eksisteeris 20. augustist 1949 kuni 23. oktoobrini 1989. Riiki juhtis Ungari Sotsialistlik Töölispartei, mis oli Nõukogude liidu poolt tugevasti mõjutatud. 
Riik lakkas olemast 1989. aastal, kui opositsioonijõududel õnnestus sundida valitsust kommunismist loobuma. Riiki peeti 1919. aasta märtsist augustini eksisteerinud Ungari Nõukogude Vabariigi õiguslikuks järeltulijaks.
Riigivalitsemine.
Ungari valitseva partei peasekretärid.
 (–1948)
 "(1948–1956), Ungari Sotsialistlik Töölispartei (1956–1989)"
Sõjavägi.
Ungari Rahvavabariik oli Varssavi Lepingu Organisatsiooni asutajaliige 1955. aastal. 1987. aastal oli Ungari Rahvaarmees 160 000 meest ning armee koosnes kolmest armeekorpusest, väeliikidest olid esindatud maaväed ja õhukaitsejõud.
Gianni Infantino

Gianni Infantino (; sündinud 23. märtsil 1970 Brigas) on itaalia päritolu spordifunktsionäär, FIFA 9. president.
Infantino liitus UEFA-ga 2000. aasta augustis. 2009. aasta oktoobrist kuni FIFA presidendiks valimiseni oli juristi haridusega Gianni Infantino UEFA peasekretär. Ta on teinud tihedat koostööd endise UEFA presidendi Michel Platiniga.
2016. aasta 26. veebruaril valiti Gianni Infantino FIFA presidendiks, ta sai teises valimisvoorus 115 häält 207-st.
Infantino on abielus, nelja tütre isa ja elab koos perega Genfi järve ääres. Ta räägib itaalia, prantsuse, saksa, inglise, hispaania, portugali ja araabia keelt. Gianni Infantino abikaasa on pärit Liibanonist, kus ta oli ametis jalgpalliliidu peasekretäri asetäitjana.
Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank

Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank (ka Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank) oli 1920. aastatel Eestis tegutsenud pank.
Pank asutati 1919. aastal ja see võttis üle Riia Kommertspanga Tallinna osakonna. 
Aktsiaühisuse „Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Pank" asutajad olid: Martin Christian Luther, aktsiaühisus „A. M. Luther"; Mooses (Moissei) Bjalik, aktsiaühisus „E. Johannson", R. Jürgens, aktsiaühisus „Rich. Mayer"; K. Stark, aktsiaühisus „Volta"; K. Wachmann, aktsiaühisus „Balti puuwilla wabrik"; H. Taube, aktsiaühisus „Dwigatel"; K. Klas, aktsiaühisus „Petri tehas".
Panga nõukokku kuulusid algselt Martin Luther (Lutheri vabrik), Voldemar Horst (Balti Päästeselts), Ernest von Rosen (Tallinna piiritusevabrik), Georg Sommer (Kohila paberivabrik), E. von Wistinghausen (Kreenholmi Manufaktuur).
Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank finantseeris peamiselt tööstusettevõtteid. Panga peakontor asus Tallinnas, Suur-Karja tänav 7. Pangal oli osakonnad Haapsalus, Pärnus, Tartus, Viljandis, Narvas, Petseris ja Valgas.
1921. aasta juulis võeti üle Moskva Tööstuspanga Pärnu osakond. ja 1. juulil 1921 anti Eestimaa tööstuse ja kaubanduse pangale üle, Valga 2. krediidiühisus, mis seni oli tegitsenud Eesti Kommerts Panga Valga osakonnana.
Pank oli Tallinna Pankade Nõukogu liige.
1920. aastate teisel poolel sattus pank majandusraskustesse.
31. detsembril 1928 ühinesid Eestimaa Tööstus- ja Kaubanduspank ja Kommertspank ning tekkis Eesti Kommertspank.
Voldemar Horst

Voldemar Horst (12.veebruar/24. veebruar 1868 Paldiski – 12. detsember 1927 Tallinn) oli eesti meremees.
1884. aastal lõpetas Tallinna kreiskooli. 1884–1888 teenis Ameerika ja Inglise laevadel. 1888. aastal astus Paldiski merekooli, 1889. aastal sooritas seal rannasõidu kapteni ja kaugsõidu tüürimehe eksami. 1889–1890 oli Balti Päästeseltsi laeva "Meteor" tüürimees, aastatel 1890–1901 laevade "Freia", "Rabotnik", "Volga" ja "Karin" kapten, aastatel 1901–1914 päästelaeva "Meteor" kapten.
Vene-Jaapani sõja ajal osales Port Arturi all lahingulaevade "Retwisan", "Tsesarevitš" ja "Pobeda" päästmisel. Esimese maailmasõja ajal osales tsaariarmee teenistuses päästetöödel Balti merel. Tema juhtimisel päästeti 30 laeva, sealhulgas soomuslaevad "Sevastopol" ja "Petropavlovsk".
1917. aastast oli ta Balti Päästeseltsi juhatuse esimees, 1920. aastast Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Panga nõukogu liige, 1925. aastast Kaubandus-Tööstuskoja laevasõidu sektsiooni juhatuse esimees ja kindlustusseltsi Polaris juhatuse liige.
Sidabravase vald

Sidabravase vald (leedu keeles "Sidabravo seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 144 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1821 inimest. Valla keskuseks on Sidabravase alev (2011. aastal oli seal 532 elanikku), vallamaja aadress on Pergalės a. 20. Vallavanem on Vidmantas Blužas. Teine alev selles vallas on Vadaktai (2011. aastal oli seal 178 elanikku).
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.
Gloria bastion

Gloria bastion ("Gloria" ladina keeles tähendab "Hiilgus") on Narva linnakindlustuse täiendamisel 1683–1704 ehitatud Rootsi riigitegelase ja sõjaväeinseneri Erik Dahlbergi projekti järgi bastion.
Bastionil asub Narva Muuseumi Kunstigalerii hoone, mida ehitati 18. sajandi teisel poolel püssirohuaidaks.
Skėmiai vald

Skėmiai vald (leedu keeles "Skėmių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 79 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1251 inimest. Valla keskuseks on Skėmiai küla, vallamaja aadress on Alyvų g. 5. Vallas asub ka Pociūnėliai alev (aastal 2011. oli seal 475 elanikku).
Lisaks küladele on vallas ka Šabiškiai huutor (aastal 2011 seal elanikke ei olnud).
Georg Sommer

Georg Sommer (18. märts 1869 Riia – 28. veebruar 1936 Tallinn) oli Eesti majandustegelane.
Georg Sommer sündis Riias õlletehase omaniku pojana. Lõpetas Riia kaubanduskooli, aastatel 1885–1898 töötas Riias erinevates ettevõtetes, sealhulgas Thalheimi lakivabrikus. Aastatel 1898–1901 oli Tallinnas Dvigateli tehase peakassahoidja, 1901–1903 F. Viegandi masinatehase juhatuse volinik. 1903. aastast oli ta Kohila paberivabriku asjaajaja, 1907. aastast Kohila paberivabriku kaubandusdirektor, 1912. aastast juhatuse liige ja direktor. Ta oli ka Kohila paberivabriku osanik.
Tema juhtimisel kujunes Kohila paberivabrik tollel ajal moodsa sisseseadega tööstuseks ja laiendas turgu. Sommeri algatusel parandati tööliste elamistingimusi ja ehitati kortermaju. 1911. aastal asutas ta vabriku töötajate laste jaoks lasteaiarühma.
1920. aastast oli ta Eestimaa Tööstuse ja Kaubanduse Panga nõukogu liige.
Šaukotase vald

Šaukotase vald (leedu keeles "Šaukoto seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 151 km². 2011. aasta seisuga elas seal 997 inimest. Valla keskuseks on Šaukotase alev (2011. aastal oli seal 445 elanikku), vallamaja aadress on Šiaulėnų g. 27. Vallavanem on Albinas Augustis.
Lisaks küladele on vallas ka Baublė huutor (aastal 2011 seal elanikke ei olnud).
Gustavia (Rügen)

Gustavia oli 19. sajandi alguses lõpetamata jäänud Rootsi linn Rügeni saarel (tänase haldusjaotuse järgi Saksamaal). Nii selle ehitamise algus kui sunnitud katkestamine langesid Napoleoni sõdade aega.
Taust.
Rootsi kuningriik osales sageli sõdades ja Rootsi Pommeri muutus seetõttu tihti lahinguväljaks. Olukord, kus Rügeni saarel ei olnud sadamat, osutus ebasoodsaks neil kordadel kui ligipääs lähedalasuvasse Stralsundi oli maismaalt vaenlase vägede poolt blokeeritud. Neis olukordades kandsid Rootsi dessantväed Rügeni kaitsmata randadel maabudes suuri kaotusi. Seetõttu koostati aastal 1806 Rügeni kagukaldale rajatava sadamalinna plaanid. Veelgi enam - Rootsi lootis Mönchgut'i poolsaarel asuva kindlustatud sadamalinna abil vaevata blokeerida mistahes mereväe ligipääsu Stralsundi, Greifswaldi ja Wolgasti.
See sadam oleks saanud nime tolleaegse Rootsi monarhi Gustav IV Adolfi, kes ei kavandanud Gustaviat mitte ainult mereväebaasi, vaid ka kaubalinnana ("köping"), järgi. 1806. aasta juulist augustini viisid ohvitserid Boye ja Gripenberg läbi maamõõtmistööd Groß Zicker'i ja Klein Zicker'i asulaid ümbritseval alal, jõudes tõdemuseni, et abajat tõkestavate liivaste säärte süvendamise järel saaks seal lähedal asuvast "Zicker See" nime kandvast lahest hea sadama kolme- kuni neljasajale alusele. Boye koostas ka linna esimesed plaanid.
Ehitus.
1806. aasta 11. septembril andis Gustav IV Adolf käsu sadama ehitamiseks, usaldades järelevalve mehele nimega Ljungberg. Ehitustööd algasid samal kuul õhkimiste ja mullatöödega Groß Zicker'i külast läänes ning maabumissildade püstitamisega rannas. Oktoobris muutusid tulevase linna plaanid täpsemaks ja ehitada soovitati 30 rajatist, sealhulgas laevatehas, dokk, mereakadeemia, esinduslike eluhoonetega esplanaad ja kutse- ning põllumajanduskool. Detsembris mõõdistasid ehituspaika uuesti Johan Daniel Sabelström ja Fale Fjellström.
1807. aastal vallutas Prantsuse sõjavägi Stralsundi ja okupeeris oktoobris Rügeni. Kõik Gustavia ehitised võeti Prantsusmaa okupatsioonivägede poolt kas koost lahti või tehti maatasa. Kui Rootsi piirkonna taas oma kontrolli alla sai, ehitustegevusega ei jätkatud ja aastal 1812 okupeerisid selle taas Prantsusmaa väed. Peale nende lõplikku taandumist aastal 1813 ehitas Rootsi lähedusse kaks maabumissilda: üks Zickersches Hövt'i ja teine Göhrenisse. Kui Viini kongress Napoleoni sõjad aastal 1815 lõpetas, määrati Rootsi Pommeri Preisimaale ja kuigi Preisimaa merevägi kasutas aeg-ajalt endist Gustavia sadamat ning ehitas sinna aastatel 1849/1850 mõned pollarid, ei olnud Preisimaa huvitatud Rootsi projekti jätkamisest.
Kõik, mis Gustaviast säilinud on, on 1813. aastal ehitatud maabumissilla jaoks vette lastud kividega täidetud puidust kastid.
István Csurka

István Csurka (27. märts 1934 Budapest – 4. veebruar 2012 Budapest) oli Ungari ajakirjanik, kirjanik ja poliitik.
István Csurka oli pärit ajakirjanik Péter Csurka perekonnast. 1952–1957 õppis ta Teatri ja Filmikunsti Kõrgkoolis dramaturgiks.1956. aasta Ungari ülestõusu mahasurumise järel oli ta pool aastat interneeritud. Seejärel tegutses ta kirjanikuna, tema näidendid olid 1960. aastatel ja 1970. aastatel menukad.
1987. aasta septembris oli ta üks Ungari Demokraatliku Foorumi asutajatest. 1990–1994 ja 1998–2002 oli ta Rahvuskogu liige. Alates 1994. aasta oktoobrist oli ta paremkonservatiivse Ungari Õiguse ja Elu Partei (MIÉP) esimees.
Pihkva piirivalvekaatrite divisjon

Pihkva piirivalvekaatrite divisjon (vene keeles дивизион пограничных сторожевых катеров ПУ ФСБ России по Псковской области) on Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse Piiriteenistuse Pihkvas paiknev piirivalvekaatrite ja -laevade allüksus. 
Divisjoni vastutusala on Peipsi ja Pihkva järv piirjoone pikkusega 130 kilomeetrit. 
2015. aastal avati Kamenka jõe ääres Navoloki külas divisjoni uus baas.
Koosseis.
Sulgudes pardanumbrid
East Meadow

East Meadow on asula ja rahvastikustatistiline arvestusüksus ("census-designated place") Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis Long Islandi saarel Nassau maakonnas, mis kuulub juriidiliselt Hempsteadi linna koosseisu.
2010. aasta rahvaloenduse kohaselt elas seal 38 132 inimest.
East Meadow's asuvad mitmete rahvusvaheliste ettevõtete Ameerika Ühendriikide peakorterid, näiteks Lukoil, Lufthansa ja Swiss International Air Lines.
Sretenski bulvar

Sretenski bulvar (vene keeles "Сретенский бульвар") on tänav Moskvas Krasnoselski rajoonis.
Tegemist on küllaltki lühikese, vaid 214 m pikkuse tänavaga. See rajati 1830. aastal. Alates 2007. aastast on tänavalt tagatud pääs ka Moskva metroosse, seal asuv metroojaam kannab samuti Sretenski bulvari nime. 
1995. aastal valminud büroohoones aadressil Sretenski bulvar 11 asub nafta- ja gaasiettevõtte Lukoil peakorter.
Šeduva vald

Šeduva vald (leedu keeles "Šeduvos miesto seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil. Oma praegused piirid omandas vald aastal 2009, mil liideti Šeduva linnavald ja maavald.
Valla pindala on 148 km². 2011. aasta seisuga elas seal 4867 inimest. Valla keskuseks on Šeduva linn (2011. aastal oli seal 2895 elanikku), vallamaja aadress on Laisvės aikštė 6. Vallavanem on Justinas Pranys.
Šiaulėnai vald

Šiaulėnai vald (leedu keeles "Šiaulėnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 199 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1592 inimest. Valla keskuseks on Šiaulėnai alev (2011. aastal oli seal 751 elanikku), vallamaja aadress on Dvaro g. 2. Vallavanem on Ieva Bliznikienė.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid.
Adolphe Monticelli

Adolphe Joseph Thomas Monticelli (14. oktoober 1824 Marseille – 29. juuni 1886 Marseille) oli prantsuse maalikunstnik.
Tyruliai vald

Tyruliai vald (leedu keeles "Tyrulių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 84 km². 2011. aasta seisuga elas seal 845 inimest. Valla keskuseks on Tyruliai alev (2011. aastal oli seal 275 elanikku), vallamaja aadress on Liepų g. 11. Vallavanem on Rimantas Liukumas.
Tallinna Teadlaste Maja

Tallinna Teadlaste Maja (lühend TTM) on Tallinnas tegutsev organisatsioon (mittetulundusühing), mis ühendab kõrgharidusega inimesi, kes tegutsevad teadusvallas. TTMi asutas 1966. aastal 111 inimest, kellest 17 olid akadeemikud ja 11 professorid. 
TTM on loodud selleks, et muu hulgas hõlbustada eesti teadlaste läbikäimist ja teabevahetamist.
TTM kõrgeim organ on kaheks aastaks valitav nõukogu, kuhu kuulub 12–15 liiget. Aastast 2011 on nõukogu esimees Sulev Mäeltsemees.
Organisatsioonil pole kunagi olnud enda maja. Juulist 2009 kasutab see Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (Akadeemia tee 23) ruume. 1966–1983 kasutas TTM Eesti NSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi hoonet (Kohtu 6).
TTMi sümbol on öökull.
Paul Delaroche

Paul Delaroche (17. juuli 1797 – 4. november 1856) oli prantsuse maalikunstnik.
Kaitseväe teenetemärk

Kaitseväe teenetemärk on Eesti kaitseväe autasu (teenetemärk) inimestele, kes on osutanud teeneid Eesti riigikaitse tugevdamiseks.
Teenetemärgil on kaks liiki: "kaitsealaste teenete eest" ja "lahinguliste teenete eest".
Kaitseväe teeneterist

Kaitseväe teeneterist (varasema nimega "Kaitseväe eriteenete rist") on Eesti kaitseväe autasu (teeneterist) kaitseväelasele või tsiviilisikule, kes on osutanud Eestile riigikaitselisi teeneid.
Teeneteristil on kaks liiki: "riigikaitseliste teenete eest" ja "eeskujuliku teenistuse eest".
Andrei Kontšalovski

Andrei Kontšalovski (kasutas ka nimekuju Andrei Mihhalkov-Kontšalovski; sündinud 20. augustil 1937 Moskvas) on vene filmirežissöör, stsenarist, produtsent ja ühiskonnategelane.
2014. aastal sai Kontšalovski Veneetsia filmifestivalil parima režissööri auhinna Hõbelõvi filmi "Postiljon Aleksei Trjapitsõni valged ööd" eest.
Isiklikku.
Andrei Kontšalovski isa Sergei Mihhalkov oli lastekirjanik, Nõukogude Liidu ja Venemaa hümni sõnade autor. Ta põlvnes aadlisoost. Ema Natalja Kontšalovskaja oli maalikunstnik Pjotr Kontšalovski tütar ja Vassili Surikovi lapselaps.
Tema vend Nikita Mihhalkov on samuti tuntud filmirežissöör.
Valeri Graifer

Valeri Isaakovitš Graifer (vene "Валерий Исаакович Грайфер"; 20. november 1929 Bakuu – 24. aprill 2020) oli NSV Liidu ja Venemaa naftatööstustegelane, riigiametnik ja ärijuht.
1952. aastal lõpetas ta Gubkini-nimelise Moskva Naftainstituudi nafta- ja gaasileiukohtade kasutuselevõtmise erialal, 1967. aastal kaitses kandidaadikraadi.
Kohe pärast instituudi lõpetamist asus Graifer tööle naftatööstuses, 1972. aastast töötas ta aga NSV Liidu naftatööstuse ministeeriumis. Aastatel 1985–1990 oli ta NSV Liidu naftatööstuse ministri asetäitja.
1992. aastal asus ta tööle nafta- ja gaasitööstusettevõttesse Lukoil ja oli alates 2000. aastast sama ettevõtte direktorite nõukogu esimees.
Krimmitatarlaste küüditamine

Sürgünlik (krimmitatari "maapagu") oli krimmitatarlaste küüditamine Krimmi poolsaarelt 1944. aastal, peamiselt Usbeki NSV-sse.
Küüditamine.
Kokku küüditati 238 500 inimest, kellele pandi süüks teenimist Natsi-Saksamaa relvajõududes.
Küüditamine algas kõigis krimmitarlastega asustatud paikades 1944. aasta 18. mai hommikul kell 3.00. Deporteeritavatele anti 30 minutit aega asjade kokkupanekuks, misjärel suurem osa neist lahkus sünnipaigast loomavagunites jäädavalt.
20. mail kell 16 lõppenud aktsioonis osales üle 32 000 NKVD sõduri. Deporteeriti 183 155–193 865 krimmitatarlast, neist 151 136 Usbeki NSV-sse, 8597 Mari ANSV-sse, 4286 Kasahhi NSV-sse, ülejäänud 29 846 Vene NFSV oblastitesse.
Arabati intsident.
Väidetavalt andis NKVD juhtivtöötaja Bogdan Kobulov – saanud 19. juulil 1944 teada, et mõnest Arabati sääre kalurikülast oli unustatud krimmitatarlased deporteerida – käsu, et 24 tunni jooksul ei jääks neisse küladesse ühtki elusat krimmitatarlast. Väidetavalt lukustati kõik nende külade elanikud suurele laevale, mis uputati Aasovi mere sügavaimasse kohta.
1944. aasta maist novembrini suri Usbekistanis nälga 10 105 krimmitatarlast (7% Usbeki NSV-sse deporteeritudest). NKVD andmetel suri esimese pooleteise aasta jooksul umbes 30 000 (20%) küüditatutest, krimmitatarlaste aktivistide andmetel suri aga 46% küüditatuist.
Rehabiliteerimine ja kodumaale naasmine.
NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi 1967. aasta 5. septembri otsusega vabastati krimmitatarlased süüst. 1968. aastal lubati kodumaale naasta 300 perekonnal, ülejäänutel aga mitte enne perestroika algust 1980. aastate teisel poolel.
Õiguslik staatus.
Krimmitatarlaste aktivistid taotlevad Sürgünliki tunnistamist inimsusvastaseks kuriteoks (genotsiid).
2015. aasta 12. novembril tunnistas Ukraina esimese riigina Ülemraada otsusega krimmitatarlaste küüditamise genotsiidiks ja kehtestas krimmitatarlaste küüditamise ohvrite mälestuspäevaks 18. mai.
Peterburi maantee

Peterburi maantee on tänav Narva idaosas Narva vanalinna linnaosas. Ta ühendab Peetri platsi Sõpruse sillaga. Tänava pikkus on umbes 370 m.
Aadressil Peterburi maantee 1 asub Maksu- ja Tolliameti Narva-Jaanilinna Narva maantee piiripunkt (Narva-2 piiripunkt asub Kose tänav 6), Peterburi maantee 2 aga Narva linnus ja Narva Muuseum.
Ajalugu.
20. sajandi alguses kandis tänav nime Hermanni tänav (Германовская улица). Praeguse nime sai tänav 11. mail 1994. Enne seda alates 1952. aastast kandis tänav nime "Leningradi maantee". Oktoobrini 1940 Peterburgi tänav, siis Tõusu.
Bank of New York Mellon

Bank of New York Mellon Corporation (BNY Mellon) on Ameerika Ühendriikide rahvusvaheline pangandus- ja finantsteenuste ettevõte, mis moodustati 1. juulil 2007 Bank of New Yorki ja Mellon Financial Corporationi ühinemisel.
2016. aasta seisuga on BNY Mellon maailma suurim hoiupank, mis haldab 1,6 triljoni USA dollari väärtuses varasid ning kus on hoiustatud veel 28,5 triljoni USA dollari väärtuses varasid.
Ettevõtte peakorter asub New Yorgis ja selle tegevjuht on alates 2022. aasta augustist Robin Vince.