tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ferdinand de Saussure

Ferdinand de Saussure (26. november 1857 Genf – 22. veebruar 1913 Vufflens-le-Château) oli Šveitsi keeleteadlane, semiootik ja strukturalismi rajajaid.
Ferdinand astus 1875 Genfi ülikooli, kus õppis aasta aega ladina, kreeka ja sanskriti keelt ning tegi seejärel kohe Leipzigi ülikooli juures lõputöö. Kaks aastat hiljem, 1878, õppis ta aasta aega Berliinis, kus kirjutas oma ainsa eluajal ilmunud pika töö "Mémoire sur le système primitif des voyelles dans les langues indo-européennes" ("Väitekiri algsest vokaalisüsteemist indoeuroopa keeltes"). Ta naasis Leipzigisse, kaitses selle ja pälvis doktorikraadi.
Pärast seda asus ta Pariisi, kus pidas loenguid surnud ja elavatest keeltest. 1891. aastal naasis ta Genfi. Kogu ülejäänud elu õpetas ta Genfi ülikoolis sanskriti keelt ja indoeuroopa keeli. Alles 1906 hakkas ta õpetama üldlingvistika kursust, mis hõlmas suurema osa tema ajast kuni tema surmani 1913.
Tema peateos "Cours de linguistique générale" ("Üldkeeleteaduse kursus") ilmus tema õpilaste Albert Sechehaye ja Charles Bally väljaantuna postuumselt 1916. aastal.
Pere.
Ferdinand de Saussure'i isa oli mineraloog ja entomoloog Henri Louis Frederic de Saussure (1829–1905). Ferdinandil olid nooremad vennad, kellest Léopold oli sinoloog ja astronoom (1866–1925) ning René oli esperantist (1868–1943).
Glas

Glas (täisnimega Hans Glas GmbH) oli Saksamaa autotooja, mis tegutses Dingolfingis.
Ettevõte asutas Andreas Glas 1895 auru jõul töötavate põllumajandusmasinate remonditöökojana. 1905. aastal hakati tootma õmblusmasinaid. Esimesel aastal toodeti 10 õmblusmasinat, 1906. aastal juba 20 ja 1908. aastal juba 254 õmblusmasinat. 1908 asutas ta harukontori Dingolfingis.Esimesel aastal tootis see 150 masinat, edaspidi veel rohkem.
Pärast Teist maailmasõda hakati tootma väikeautosid, sest õmblusmasinate turg kuivas väga kokku. Nende tuntuim toode oli Goggomobil. 1966. aastal läks ettevõte BMW omandusse. BMW jätkas Glasi sõidukite tootmist, varustades need üksnes enda mootoritega. Sõidukeid müüdi Glasi nime all, kuid BMW logoga ees ja taga. 1968 hakkas BMW tootma oma suurt kupeed 2800CS ja Glasi autode tootmine lõpetati. Glasi Dingolfingi tehasest sai BMW suurim tehas, kus tänapäeval toodetakse BMW 5., 6. ja 7. seeria autosid.
1951–1956 tootis Andreas Glas paralleelselt mootorrattaid: algul 125 cm³, siis 150 cm³ ja lõpuks 200 cm³. Viimaste rataste võimsus oli 9,5 hj ja kandevõime oli 250 kg. Kokku toodeti 6 aastaga 46 181 mootorratast. Mootorrataste tootmine lõpetati, kui töötati välja Goggomobil, sest Glas keskendus autode tootmisele. Goggomobile toodetigi ligi 300 000.
Tallinna Muusikakool

Tallinna Muusikakool on muusikakool Tallinnas aadressil Narva maantee 28.
Tallinna Muusikakool on Tallinna Haridusameti hallatav munitsipaalhuvialakool.
Muusikakooli tegevuse eesmärk on laste ja noorte muusikavõimete väljaselgitamine ja kavakindel arendamine ning kutseõppeks tarviliku ettevalmistuse andmine. Lisaks pillimänguoskuse arendamisele annab kool lapsele esinemiskogemusi ja iseseisva töö oskusi. Muusikakooli ülesandeks on ka muusikat austava kontserdipubliku kasvatamine.
Õppetöö toimub tunniplaani järgi 45-minutiliste individuaal- ja rühmatundidena ning sisaldab korrapärase töö kõrval ka arvestusi, eksameid ja loomingulist praktikat. Õppetöö kestus muusikakoolis on sõltuvalt erialast ja õpilaste vanusest reeglina seitse aastat, mis soovi korral võimaldab edasi õppida keskastme muusikakoolis.
Ajalugu.
Tallinna Muusikakooli ajalugu algab 1944. aastast, kui Tallinna Konservatooriumis alustati ka laste muusikainstrumendiõpetust. Ühine koolimaja asus Kaarli puiesteel, õpetasid konservatooriumi õppejõud. Algastmele anti "Tallinna Laste Muusikakooli" nimi. 1954. aastal eraldati "Tallinna Lastemuusikakool" konservatooriumist ja kooli esimeseks direktoriks sai Ellen Kansa. 1958. aastal kolis kool omaette majja aadressil Narva maantee 28. Aastatel 1932–1940 tegutses selles majas Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž. 
Aadressil Narva maantee 28 asuvas õppehoones tegutseb kool tänapäevani. 1991. aastal nimetati kool ümber Tallinna Muusikakooliks.
Tallinna Muusikakool on olnud aastakümneid Eesti kandleõpetuse keskus. Seda juhtis Eesti kromaatilise kandle koolkonna rajaja Els Roode. Kooli kandleõpilastest on sündinud ansambel Kukulind.
Kooli viiuliõpilased on eesotsas dirigent Erich Loidiga olnud tegevad Vabariiklikus Noorte Viiuldajate Ansamblis.
Kuulsad vilistlased.
Tallinna Muusikakoolis on alustanud muusikuteed Eri Klas, Urve Lippus, Ada Kuuseoks, Peep Lassmann, Matti Reimann, Uno Loop, Mati Kuulberg, Lepo Sumera, Arvo Volmer, Jüri Gerretz, Tõnu Reimann, Toomas Velmet, Arvo Pilliroog, Mart Siimer, Raivo Kõrgemägi, Tiia Järg, Gunnar Graps, Mare Väljataga, Hedvig Hanson, Maarja-Liis Ilus, Hanna Pruuli, Nele-Liis Vaiksoo ja paljud teised.
André Maurois

André Maurois [andr'e moru'a] (sündinud Émile Salomon Wilhelm Herzog; 26. juuli 1885 Elbeuf – 9. oktoober 1967 Neuilly-sur-Seine) oli Prantsuse kirjanik ja biograaf.
André Maurois sündis Normandias rikka juudi soost töösturi perekonnas. Tema isa oli Ernst Herzog ja ema Alice Herzog, sündinud Lévy-Rueff. Vanemad kolisid pärast Prantsuse-Preisi sõda Elsassist Normandiasse. Seal kuulus neile villavabrik. Pärast isa surma loobus poeg riidetootmise ärist.
Maurois õppis Rouenis Pierre Corneille' lütseumis.
Tema esimene abikaasa oli Poola krahvi tütar Jeanne-Marie Wanda de Szymkiewicz, kes õppis Oxfordi ülikoolis. 1918 sai naine närvivapustuse ja suri 1924 septitseemiasse.
Tema teine abikaasa oli Anatole France'i abikaasa Lontine Arman de Caillavet' lapselaps Simone de Caillevet.
Esimese maailmasõja ajal oli ta Prantsusmaa sõjaväes tõlk ja sideohvitser.
Pärast maailmasõda hakkas ta kirjanikuks. André Maurois oli tema varjunimi, mis sai kodanikunimeks 1947. aastal. Tema esikromaan oli teravmeelne realistlik kirjeldus sõjast. Seda saatis kohe menu nii kodumaal kui ka Suurbritannias, kus see samuti peagi ilmus. Paljud tema teosed tõlgiti kiiresti inglise keelde, sest käsitlesid inglasi või Inglismaal elanud inimesi: Byronit, Shelleyt, Disraelit, Edward VII-t.
1938 valiti ta Prantsuse Akadeemiasse.
Kui algas Teine maailmasõda, määrati ta Prantsusmaa ametlikuks vaatlejaks Suurbritannia kindralstaabis. Kui Prantsusmaa 1940 rahu sõlmis, siis Maurois demobiliseeriti. Ta sõitis Kanadasse ja sealt Ameerika Ühendriikidesse, kuid jätkas võitlust Saksamaa vastu, tehes fašismivastast propagandat ja võideldes Vaba Prantsusmaa koosseisus.
Makrofüüdijärv

Makrofüüdijärv ehk suurtaimerikas järv on järv, millele on omane rikkalik suurtaimestik ehk makrofüüdid, mis hõlmavad enamasti 3/4 järve üldpindalast. Neis järvedes on üldjuhul nii biogeenide, mineraal- kui ka huumusainete sisaldus keskmine või suur. 
Neid järvi ei saa küll kategoriseerida eraldi limnoloogilise tüübi alla, kuid enamasti on neil väga selgesti piiritletavad hüdrokeemilised ja morfomeetrilised parameetrid. 
Eestis on sellised järved näiteks Aardla järv, Ainja Sinejärv, Ermistu järv, Endla järv, Lindjärv, Tõhela järv.
Kaasuarlased

Kaasuarlased ("Casuariidae") on jaanalinnuliste seltsi kuuluv sugukond lennuvõimetuid linde.
Sugukonda kuulub kaks perekonda: "Casuarius" (kaasuar) ja "Dromaius" (emu). 
Kaasuar on Põhja-Austraalias ja Uus-Guineas elutsevate suurte lennuvõimetute lindude perekond; 3 liiki:
kääbuskaasuar, põhjakaasuar ja kiiverkaasuar.
Emu on Austraalias elutsev lindude perekond, kuhu kuulub üks tänapäevani säilinud liik: emu.
Kaasuarlaste süstemaatika osas ei olda üksmeelel.
Kiivilased

Kiivilased ("Apterygidae") on Uus-Meremaa endeemne lennuvõimetute lindude sugukond, milles on 1 perekond (kiivi) 5 liigiga: pruunkiivi, põhjasaare pruunkiivi, väikekiivi, täpikkiivi ja rowi kiivi. 
Kiivid on umbes kanasuurused. Erinevalt teistest lindudest asetsevad kiivide sõõrmeavad noka tipus. Haistmine on neil hea. Nokatüvikul on vibrissid ehk harjassuled.
Dingolfing

Dingolfing on linn Saksamaa lääneosas Baieri liidumaal, Dingolfing-Landau kreisi keskus. Asub Isari jõe ääres.
Dingolfingi on esmamainitud 833. aastal. 1251 sai linnaõigused.
Dingolfingis asus autootja Glas. Tänapäeval on samas kohas suurim BMW tehas, mis annab tööd 23 000 inimesele.
Barsinghausen

Barsinghausen on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Hannoveri piirkonnas.
Linn asub Deisteri mäeahelikus, umbes 20 km Hannoverist läänes. Barsinghausen kuulub ajaloolisse Calenbergi maa maastikupiirkonda ja seda on esimest korda mainitud 1193. aastal.
Linn jaguneb 18 linnaosaks: Bantorf, Barrigsen, Barsinghausen, Eckerde, Egestorf, Göxe, Großgoltern, Nordgoltern, Groß Munzel, Hohenbostel, Holtensen, Kirchdorf, Landringhausen, Langreder, Ostermunzel, Stemmen, Wichtringhausen ja Winninghausen.
Ajalugu.
Barsinghausenis asub vana kaksikklooster Kloster Barsinghausen, mis rajati kõrgkeskajal. Viljakas lössipinnas ja arvukad Südaue lisajõed soodustasid maaharimist. Calenbergi maal rajati arvukalt tuuleveskeid.
Aastatel 1871–1957 kaevandati Barsinghausenis kivisütt. Pärast teist maailmasõda on Barsinghauseni majanduses domineerinud teised tööstussektorid.
Vaatamisväärsused.
Barsinghausenis asub nunnaklooster Kloster Barsinghausen, mida on esimest korda mainitud 1193. aastal (praegu luterlik naiste konvent), kloostri Maarja kirik (Marienkirche), Deisteri vabaõhuteater (Deister Freilichtbühne), näituskaevandus Klosterstollen. Seal asuvad Sporthotel Fuchsbachtal ja Alam-Saksi jalgpalliliit. Ostermunzeli koloss on loodusmälestisena kvalifitseeritud liustikuline rändrahn. See on ebatavaliselt suur, eriti Põhja-Saksamaa ja Alam-Saksimaa kohta.
Solntsevo

Solntsevo on rajoon (munitsipaalringkond) Moskvas, mis kuulub Lääne haldusringkonda. 
17. sajandil asus Solntsevo kohal Trubetskoidele kuulunud Sukovo küla. 19. sajandil sai raudteeühenduse Moskvaga ja küla muutus moskvalaste puhkekohaks. 1938 nimetati küla Solntsevoks. 1971 nimetati linnaks, 1984 liideti Moskva linnaga. 1991 eraldati Solntsevost Novo-Peredelkino rajoon.
Solntsevos on sündinud Mihhail Kasjanov ja Andrei Bogdanov.
Kodutuvi

Kodutuvi ("Columba livia" var. "domestica") on kaljutuvi varieteet tuvilaste sugukonnast tuvi perekonnast.
Inimkaasleja, peamiseks elupaigaks on inimasulad. Kasvatatud ka kodustatuna.
Välimus.
Levinuimal vormil on sulestik hall, valge päranipualaga. Küünarhoosuled on tumeda tipuga. Linnu saba on otsast tume, lennu ajal hoiab ta seda tavaliselt lehvikuna laiali. Kodutuvi silmad on tumepunased, jalad helepunased. 
Arvukus Eestis.
Kodutuvi pesitsusaegset arvukust hinnatakse 40 000 – 80 000 paarile, talvist arvukust 80 000 – 200 000 isendile.
Käitumine.
Kodutuvid oskavad eristada suvalisi tähejadasid ja kuni neljatähelisi sõnu.
Şəki

Şəki on linn Aserbaidžaanis, Şəki rajooni halduskeskus. Asub riigi põhjaosas Kişi jõe ääres, umbes 500–850 meetri kõrgusel merepinnast.
Şəki on üks vanimaid linnu Kaukaasias ning kuulus juba 1. sajandil pKr Kaukaasia Albaania suurimate keskuste hulka. Kuni 1968. aastani kandis linn nime Nuxa (eesti transkriptsioonis Nuhha).
Tänapäeval on Şəki tuntud oma rikkaliku kultuuripärandi ja ajaloolise arhitektuuri poolest. Eriti silmapaistev on linna vanalinn ja selle vanim osa Yuxarı Baş, mis koos Şəki khaanipaleega on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. 
Şəki on oluline käsitöö-, turismi- ja majanduskeskus Põhja-Aserbaidžaanis.
Şəkis on sündinud mitmeid tuntud kultuuritegelasi, sealhulgas kirjanik ja filosoof Mirzə Fətəli Axundov, helilooja Cövdət Hacıyev, filmilavastaja ja operaator Rasim Ocaqov ning luuletaja ja näitekirjanik Bəxtiyar Vahabzadə.
Saki (täpsustus)

Saki on mitme koha ja inimese nimi:
Sakõ

Sakõ (vene Saki, krimmitatari Saq) on kuurortlinn Ukrainas Krimmi läänerannikul. 
Linnas on mitmed sanatooriumid, mis on tuntud ravimuda poolest. Seal toodetakse ka mineraalvett.
Vnukovo

Vnukovo on asula Venemaal, mis kuulub Vnukovo rajoonina (munitsipaalringkond) Moskva Lääne haldusringkonda. 
Kuulub Moskva linna halduse alla 1950. aastast. Vnukovos asub Vnukovo lennujaam.
Vnukovo halduses on endine Tolstopaltsevo küla.
Eesti muusikakoolide loend

"Siin on loetletud Eesti muusikakoole."
Muusikakool

Muusikakool on muusikaharidust andev õppeasutus.
Muusikakoolid jagunevad muusikalist algharidust (lastemuusikakool), keskharidust (muusikakeskkool) ja kõrgharidust (muusikakõrgkool) andvateks koolideks.
Prantsuse maalikunst

Prantsuse maalikunst on Prantsusmaal või prantslaste loodud maalikunst.
Barokk.
Barokiajastul valitses maalikunstis klassitsistlik suund, mida vahel nimetatakse ka vanaks klassitsismiks. Selle aluseks oli ratsionalism. Vana klassitsism on rangem ja rahulikum ja otsest eeskuju võeti Kreeka ja Rooma kunstist ning renessansist. 
Prantsuse maalikunsti mõjukaim maalija oli Nicolas Poussin. Tema kuulsaimad tööd on suuremõõtmelised, allegoorilised või mütoloogilised kompositsioonid. Ta on kuulus ideaalmaastike looja. Tema maastikud on fantaasiavili, mitte tegelikkus. Igale tema maastikule oli joonistatud alati ka üks inimene. Sellist maastikku nimetatakse heroiliseks maastikuks. Tema teosed on "Maastik surnukehaga".
Veel üheks tuntuks maastikumaalijaks oli Claude Lorrain. Tema maastikel laiuvad kaugusse kulgevad vaated, mille esiplaanil on puudegrupid, sambad, varemed. Tema töödes valitseb selgus ja rahu. Tema kuulsaim teos on "Odysseuse loovutamine".
1. jaanuar 2008

Sündmused 1. jaanuaril 2008
Argo Ollep

Argo Ollep (sündinud 2. juunil 1990) on eesti laulja.
Ta on pärit Pärnumaalt ja laulis ansamblis DefRage.
Horošovo-Mnjovniki

Horošovo-Mnjovniki on rajoon (munitsipaalringkond) Moskvas, mis kuulub Loode haldusringkonda. 
Moskva linnaga liideti 1960. aastal.
Horošovo-Mnjovnikis asub Serebrjanõi Bori park.
Relv lae ja kaitseriivista!

"Relv lae ja kaitseriivista!" on sõjaväeline käsklus. Kasutatakse peamiselt käsitulirelvade kasutamisel laskeharjutustel või lahinguks valmistumisel ohutuse tagamiseks.
Äntu järved

Äntu järved on rühm lähestikku asuvaid alkalitroofseid järvi Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas Pandivere kõrgustiku lõunaosas. Järved jäävad umbes 7...11 kilomeetri kaugusele Väike-Maarja alevikust. Järved asuvad Äntu maastikukaitseala territooriumil.
Siia kuulub seitse suhteliselt väikest looduslikke järve ja kolm tehisjärve:
Tehisjärved:
Udriku järved

Udriku järved (ka "Udrikjärved") on düstroofsed järved Lääne-Virumaal Kadrina vallas Udriku soos. 
Üks tuntumaid Udrikjärvi on Ohepalu järv.
Järved jäävad Ohepalu looduskaitseala territooriumile.
Kalastikus domineerib ahven.
Luik

Luik ("Cygnus") on haneliste seltsi partlaste sugukonda kuuluv veelindude perekond. 
Luiged on lähedalt seotud hanedega, kuna nad mõlemad kuuluvad hanilaste alamsugukonda "Anserinae". Sellesse alamsugukonda kuuluvad perekonnad luik, hani, lagle, vaaraohani, ogahani ja tuhkhani . Mõnikord käsitletakse luiki küll ka eraldi alamsugukonnana "Cygninae" .
Luiged on üldiselt valge sulestikuga, mõned koguni üleni lumivalged. Erandiks on Lõuna-Ameerika lõunaosas elav mustkael-luik ja Austraalias elav mustluik (viimane on peaaegu üleni must).
Luiged on rändlinnud, välja arvatud mustluik. Eestist siiski kõik kühmnokk-luiged ei lenda ära ja kui talv tuleb külm, siis paljud siia jäänud luiged hukkuvad.
Eestis elavad luikedest 
Veel kuuluvad perekonda
Luik (mitte konkreetne liik, vaid perekond) valiti Eesti 2007. aasta linnuks.
Kirjeldus.
Luikedel on väga lihaseline kael, mistõttu nad suudavad nokalöögiga purustada ka inimese luid. Ka luige tiivahoop võib murda lapse või nooruki käeluu.
Evolutsioon.
Näib, et liikidest vanim on kühmnokk-luik, millest edaspidi lahknesid teised liigid, sealhulgas väljasurnud. Luikedest on teada palju väljasurnud liike:
Kõige tähelepanuväärsem nendest on hiidluik, kelle pikkus nokast sabaotsani oli 1,9–2,1 meetrit (kühmnokk-luigel 1,45–1,6 m). Hiidluik oli suurem kui samal ajal Maltal ja Sitsiilias elanud kääbuselevant ja ehkki ta polnud raskem kui kühmnokk-luik, on siiski tekkinud kahtlus, et ta polnud lennuvõimeline.
Cygnus

Cygnus on ladina keeles 'luik'. See võib tähendada:
Guttannen

Guttannen on küla Šveitsis Berni kantoni Oberhasli ringkonnas, Guttanneni valla keskus.
Ta asub 1006 m kõrgusel merepinnast.
Kristallimuuseum.
Aastast 1975 on Guttanneni külas kristallimuuseum, kus on mineraale kogu Šveitsist. See on Rufibachi perekonna erakogu.
Föön.
Guttanneni vald on üks suuremaid föönipiirkondi, sest sinna puhub tuul üle Grimseli kuru. Külas on kuni 120 föönipäeva aastas. Föön tekitab talvel lund sulatades laviiniohtu (näiteks veebruari alguses 2003 lõikas laviin küla välismaailmast ära), suvel kõrvetab karjamaid. Samuti tekitab ta tuleohu. Fööni ajal ei tohi külas vabas õhus suitsetada ega üldse mingit tuld teha, isegi mitte grillida (talvel on tuleoht väiksem). Öösiti on väljas tulevalvepatrullid ("föönivahid"). Küla on juba kolm korda maha põlenud, näiteks 1803 hävis küla koos 52 maja ja küüniga.
Guttanneni vapp

Guttanneni vapp on Šveitsi Berni kantoni Oberhasli ringkonna Guttanneni valla vapp. 
Guttanneni vapil on kollasel põhjal nulg või kuusk ("Tanne") ning kaks punast tähte, mis sümboliseerivad Guttannenit ja Bodenit.
Gadmen

Gadmen on asula Berni kantonis Interlaken-Oberhasli ringkonnas, Gadmeni valla keskus.
See asetseb umbes 1205 m kõrgusel üle merepinna ning on kõrgeim asula Berni Alpides.
Part

 
Part ("Anas") on haneliste seltsi kuuluv perekond veelinde.
Perekonda kuulub umbes 40–50 liiki.
Kirjeldus.
Partidel on jässakas keha ja lame nokk. Neil esineb soolist dimorfismi: emased on isastest väiksemad; isaslinnud on erksama värvusega, nende pea ja kaelapiirkond on rohekas-sinine, emaste sulestik on pruunikas.
Kodulind.
Mõned pardiliigid on aegade jooksul kodustatud, neist ja nende ristandeist on aretatud kodulinnutõuge. Enamik tänapäevaseid parditõuge pärineb sinikael-pardist ("Anas platyrhynchos"), kodustatud on ka muskuspart ("Cairina moschata"). Eestis ei ole pardikasvatus kuigi levinud.
Jõgeva Muusikakool

Jõgeva Muusikakool on lastemuusikakool Jõgeva maakonnas Jõgeva linnas.
Ajalugu.
Jõgeva Lastemuusikakool alustas tööd 1957. aastal 51 õpilasega, keda juhendas kuus õpetajat. Muusikakool asus kõigepealt tolleaegse apteegimaja teisel korrusel. Ajapikku tuli juurde nii õpilasi, õpetajaid kui ka erialasid ning ruumioludki läksid lahedamaks: esimese õppeaasta neljandaks veerandiks kolisid Kingissepa (praegu Suur) 12 üürnikud välja ning muusikakool sai maja enda kätte. 1960. aastal ehitati sellele külge mitu korda ruumikam juurdeehitis, mille alumine korrus läks raamatukaupluse ja ülemine muusikakooli käsutusse. 1992. aastal sai maja põhjalikult rekonstrueeritud ning muusikaõpinguteks kohandatud. 2008. aastal liideti muusikakooliga Jõgeva Kultuurikeskuse huvikool ning moodustati muusikakooli huviõppeosakond, kus saab õppida laulu, tantsu ja pillimängu. 
22. aprillil 2011 avati koolis Alo Mattiiseni klaveriklass.
2012. aasta sügisel õppis muusikakoolis 175 õpilast, neist 94 põhiõppe- ja 81 huviõppeosakonnas. 2012. aasta seisuga oli kooli lõpetanud 51 lendu ja välja antud 486 lõputunnistust.
Erialad.
Jõgeva Muusikakoolis saab õppida järgmistel erialadel: klaver, viiul, kitarr, akordion, flööt, plokkflööt, saksofon, klarnet, eufoonium, löökpillid. Koolis tegutsevad rahvamuusikaansambel ja puhkpilliorkester.
Tuntud vilistlasi.
Jõgeva Muusikakooli lõputunnistuse nr 1 sai hilisem muusikateadlane Ene Pilliroog. Kooli igast lennust on võrsunud neid, kes praegu on muusikamaailmas tegevad õpetajate, interpreetide või muusikateadlastena. Jõgeva Muusikakoolis õppinutest on Eesti muusikaelus tuntud näiteks Heiki Kalaus, Vello Sakkos, Olavi Sild, Valter Jürgenson, Endel Nõgene, Margit Peil, Raul Vaigla, Ülo Mälgand, Kalle ja Indrek Tetsmann, Raul Rink, Tiit Käosaar, Alo Mattiisen ja Hele Kõrve.
Arara vald

Arara on vald Brasiilias Paraíba osariigis.
Hinge passioonid

"Hinge passioonid" (pr "Les passions de l'âme") on René Descartesi kolmeks osaks jaotatud teaduslik käsitus inimemotsioonidest, nende põhjustest, mehaanikast, toimest ja tulemitest. Teos sisaldab ühtlasi osutusi Descartesi moraalifilosoofiale.
Anti esmakordselt välja Amsterdamis 1649. Mõned uurijad oletavad, et Descartesil ei õnnestunudki trükisega tutvuda, sest talvel puudus laevaühendus Hollandi ja Rootsi vahel.
Kuigi passioonide temaatika kasvas välja kirjavahetusest Böömimaa Elizabethiga, "Talvekuningas" Friedrich I ja Elizabeth Stuarti vanima tütrega, on kirjavahetuse ja selle traktaadi puhul tegemist kahe eripalgelise tekstikorpusega. Traktaadis püüab Descartes anda seletuse keha ja vaimu vaheosa, passioonide, mis teatavad kehale mõtetest ja vaimule kehast, loomusest. Elizabeth juhtis kahe substantsi ("res cogitans" ja "res extensa") vastastikule üleminekule inimkehas teravalt tähelepanu.
Trumm

Trumm on akustiline löökpill, mis koosneb vähemalt ühest elastsest membraanist, mis on pingutatud ümarale puust või metallist raamile.
Trummi mängitakse sõrmede või pulkadega. Trumminaha puudutamine paneb selle võnkuma. Membraani võnkumine kandub üle sellega kokku puutuvale õhule ja paneb sellegi võnkuma. Õhu võnkumist tajub inimene helina.
Trumme mängivat inimest nimetatakse trummariks.
Trumm on tuntud peaaegu kõigis kultuurides. Löökriistad on maailma vanimad muusikariistad ja trummide põhiehitus ei ole aastatuhandete jooksul palju muutunud.
Maailma vanimad seni leitud trummid pärinevad Mesopotaamiast 6. aastatuhandest eKr. Samasse aega kuuluvad Lõuna-Ameerikast leitud koopajoonised trummidest. Määrimaalt on leitud 5. aastatuhandest eKr pärit trumme. Vana-Egiptusse jõudsid trummid 4. aastatuhandel eKr. Trummide pikast ajaloost kõneleb ka trummide väga suur vormirikkus eri rahvaste kultuuris.
Antiikajal ei kasutatud löökpille sõjaväes, seal olid üksnes puhkpillid. Vana-Kreekas kasutati raamtrummi tümpanoni peamiselt orgialikes kultustes. Vana-Roomas kasutati tümpanoni lava- ja ajaviitemuusika esitamiseks.
Sõjaväes hakati trumme kasutama kõigepealt Hiinas. Näiteks on teada, et 684 eKr otsustas trummide mõju sõdurite moraalile suure lahingu tulemuse.
Euroopas võeti trummid sõjaväes kasutusele araablaste eeskujul. Eurooplased tutvusid araablaste trummidega Hispaanias ja Palestiinas. 16. sajandi Inglismaal olid trummid juba laialt kasutusel Inglismaa jala- ja ratsaväes. 17. sajandil edastati Inglismaal sõduritele trummidega signaale "Tähelepanu!", "Rivistuda!", "Valmisolek", "Marss!", "Rünnakule!" ja "Taganeda!".
Sümfooniaorkestri koosseisu kuuluvad suur ja väike trumm ning kaks timpanit.
Aafrikas kasutati mõnel pool trumme teadete edastamiseks, sest trumm suutis teha valjemat heli kui inimene ning trumm ei väsi karjudes ära. Eriti soodne on see nendes keeltes, mis kasutavad sõnade tähenduse määramiseks helikõrgust. Sel moel, kuigi trummiga ei anta edasi täis- ja kaashäälikuid, vaid üksnes helikõrgust, on sõnum ikkagi mingil määral mõistetav. Samas nõuab see sõnade asemel tervete lausete edastamist, et üksikute sõnade tähendus oleks äraarvatav. Ühest küljest nõuab trummide keelest arusaamine kuulajalt õppimist, aga teiselt poolt kasutavad ka trummarid meetodeid selleks, et üksnes helikõrguse abil teavet korralikumalt edastada.
Trumme, eriti käsitrumme kasutatakse palju muusikateraapias, sest need on odavad ja muusikahariduseta inimesel on trummiga lihtsam heli tekitada kui näiteks puhkpilliga.
Aburukuwa

Aburukuwa on Ghanast pärit silindrikujuline löökpill. See on nime saanud linnu järgi, mille häält see jäljendab.
Laurie Aarons

Laurence Aarons (Laurie Aarons; 19. august 1917 – 7. veebruar 2005) oli Austraalia poliitik, Austraalia Kommunistliku Partei rahvuslik sekretär 1965–1976.
Ta imetles Palmiro Togliattit ning pooldas Nikita Hruštšovi ja Alexander Dubčeki reforme. 1970. aastatel sai temast eurokommunist.
Elulugu.
Ta sündis Sydney kommunistliku partei tegelase ja Hispaania kodusõja veterani Sam Aaronsi pojana. Ka Laurie vend Eric Aarons oli juhtiv kommunist. Aaronsite perekond oli Saksa juudi päritolu. 
Laurie astus teismelisena kommunistlikku parteisse ja temast sai aktiivne ametiühingutegelane. 
Teise maailmasõja ajal jäeti Aarons julgeolekukaalutlustel sõjaväeteenistusse võtmata. Selle asemel tegutses ta sõjaväes teenivate kommunistliku partei liikmete büroos. 
Sõjaaeg ja sõjajärgsed aastad olid Austraalia Kommunistliku Partei õitseaeg. Parteid juhtis Lance Sharkey, kes oli ametisse pandud Kominterni poolt 1930. aastal. 1950. aastatel hakkas liikmete arv vähenema ning Sharkey vananedes hakati teda kritiseerima. Aarons juhtis nooremate parteifunktsionääride gruppi, kes pooldasid juhivahetust ja partei joone muutust. Nad imetlesid Itaalia Kommunistliku Partei juhti Palmiro Togliattit ja said tuntuks "itaallaste" nime all. 
Pärast Hiina-Nõukogude lõhet 1960. aastate alguses Austraalia Kommunistlik Partei lõhenes ning Aaronsist sai Nõukogude-meelse enamuse juht. 1965. aastal astus Sharkey lõpuks tagasi ning Aaronsist sai tema järel partei rahvuslik sekretär. Ta toetas Nikita Hruštšovi liberaliseerimispoliitikat Nõukogude Liidus ning pärast Hruštšovi kukutamist oli ta Nõukogude juhtkonna poliitika suhtes aina kriitilisem. Aastal 1968 tervitas ta Alexander Dubčeki "Praha kevadet" Tšehhoslovakkias ning kritiseeris ägedalt Tšehhoslovakkia okupeerimist augustis 1968. Maailma kommunistlike parteide nõupidamisel pidas ta kõne, mis oli väga kriitiline Tšehhoslovakkiasse sissetungi ja Leonid Brežnevi aegse Nõukogude Liidu poliitika suhtes üldse. 
1970. aastatel hakkas Austraalia Kommunistlik Partei pooldama eurokommunismi, loobus leninismist ja demokraatlikust tsentralismist ning püüdis moodustada Vietnami sõja vastases liikumises osalevate vassakjõudude ühisrinnet. Parteil ei õnnestunud siiski värvata 1960. ja 1970. aastate uute vasakpoolsete seast palju uusi liikmeid ning selle liikmeskond ja mõjujõud vähenesid jätkuvalt. Aastal 1976 astus Aarons rahvusliku sekretäri kohalt tagasi, kuid jäi partei mõjukaks liikmeks kuni partei laialiminekuni 1991.
Vanaduspõlves Maianbaris Uus-Lõuna-Walesis lõi Aarons vaatamata halvale tervisele kaasa kohalikus poliitikas ning kirjutas raamatuid ja artikleid.
Isiklikku.
1944. aastal abiellus ta Carole Arkistalliga, kellega tal sündis kolm poega: kommunistliku partei tegelane Brian Aarons, tuntud ajakirjanik Mark Aarons ja John Aarons.
Pleuraõõne dreen

Pleuraõõne dreen on 4–9 mm läbimõõduga painduv silikoontoru, mis asetatakse roiete vahelt rindkere õõnde. Protseduuri eesmärk on pleuraõõnde kogunenud õhu ja vedeliku (kaasa arvatud vere, mäda ja muu) eemaldamine.
Põiend

Põiend (ladina keeles "bulla", inglise keeles "bleb") on suur, tihti poolkerakujuline, enamasti läbipaistva seerumilaadse vedelikuga täidetud vill. Põiendid võivad moodustuda mitmesugustes kehakudedes erisugustel põhjustel, näiteks nahal külmakahjustuse korral.
Semiotica

Semiotica on maailma keskseks semiootikaalaseks teaduslikuks väljaandeks kujunenud teadusajakiri. 
See on asutatud aastal 1969. Võrdlemisi mahukas (nt 2000–2007 on ilmunud igal aastal viis köidet, ehk ligikaudu 2000 lk aastas). Semiotica on Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni teadusajakiri, seda annab välja kirjastus Mouton de Gruyter. Ajakirja eelkäijaks oli aastail 1967–1968 semiootikasektsioon ajakirjas Social Science Information. 
Ajakirja peatoimetajad:
Ajakirja kolleegiumi ("editorial committee") on Eestist kuulunud Juri Lotman (1969–1993).
Alates aastast 2004 on toimetuse kolleegiumi liikmed Myrdene Anderson, Jeff Bernard, Paul Cobley, John Deely, Umberto Eco, Adrían Gimate-Welsh, Anne-Marie Houdebine, Kalevi Kull, Frank Nuessel, Jerzy Pelc, Susan Petrilli, Roland Posner, Eddo Rigotti, Linda J. Rogers, Eero Tarasti ja Bill Thompson.
Kaastoimetaja on Paul Perron ning raamatuülevaadete toimetajad Claudio Guerri, Frederik Stjernfelt ja Kim Sung-do.
Ajakirja erinumbri, mis oli pühendatud Jakob von Uexküllile, (2001, kd 134, nr 1–4), pani külalistoimetajana kokku Kalevi Kull.
Aacheni kongress

Aachenis on toimunud mitu rahvusvahelist diplomaatilist kongressi:
Aacheni kongress (1748)

Aacheni kongress (1748) oli vabas riigilinnas Aachenis toimunud diplomaatiline kongress, millel töötati välja Austria pärilussõja lõpetanud Aacheni rahuleping. 
Kongress algas 24. aprillil 1748 ning lõppes lepingu allakirjutamisega Aacheni raekoja Punases saalis 18. oktoobril 1748. 
Läbirääkimistel etendasid peamist osa Prantsusmaa ja Suurbritannia.
Aacheni kongress (1818)

Aacheni kongress oli rahvusvaheline diplomaatiline kongress, mis peeti 29. septembrist 21. novembrini 1818 Aacheni linnas.
Osavõtjateks olid vabastussõdade võitjariigid ja Prantsusmaa. Püha Liidu riikide (Austria, Preisimaa, Venemaa) kõrval osalesid Suurbritannia ja Prantsusmaa. 
Aacheni kongressi tuntakse esimese monarhide kongressina. Sellel osalesid Venemaa keiser Aleksander I Karl Robert von Nesselrode saatel, Preisimaa kuningas Friedrich Wilhelm III, Austria keiser Franz I krahv Christian Günther von Bernstorffi, vürst Klemens Wenzel Lothar von Metternichi ja vürst Karl August von Hardenbergi saatel, Suurbritannia esindajatena Arthur Wellesley, esimene Wellingtoni hertsog ja Robert Castlereagh ning Prantsusmaa esindajana Armand Emmanuel du Plessis, Richelieu hertsog. 
Keiser Aleksander esitas kongressile märgukirja "Saksamaa praegusest seisundist". Selles nõuti rangeid reegleid vaimuelu ja ülikoolide üle valvamiseks. See märgukiri ajendas Karlsbadi otsused.
Lepingus Prantsusmaaga määrati lõplikult kindlaks Teisest Pariisi rahust (1815) tulenevad tingimused. Lepiti kokku, et okupatsiooniväed viiakse kohe Prantsusmaalt välja (algselt pidi see toimuma 1820. aastal) ning Prantsusmaa sõjakahjutasu alandamises 700 miljonilt frangilt 265 miljonile frangile. 
Neli võitjariiki Venemaa, Preisimaa, Austria ja Suurbritannia kinnitasid oma otsustavust Bourbonide restauratsiooni Prantsusmaal vajaduse korral relvade jõul toetama.
Prantsusmaad ei võetud küll Pühasse Liitu, kuid lepiti kokku, et edaspidi tõmmatakse Prantsusmaa läbirääkimistesse kaasa. Sellega sai temast viies suurriik Euroopa kontserdis. 
15. novembril 1818 vastu võetud deklaratsioon kinnitas kongressist osavõtjate solidaarsust rahu, usu ja kõlbluse tagamisel, kui "aegade õnnetus" seda peaks vapustama. 
Protokolliga 21. novembrist 1818 määrati minister-residentide staatus saadikutest allpool.
Aadama mäng

"Aadama mäng" (Le Jeu d'Adam) on prantsuse müsteerium (prantsuskeelne näidend liturgilise draama eeskujul, ladinakeelsete märkustega). 
Seda peetakse kõige vanemaks teadaolevaks prantsuskeelseks näidendiks. Dialoog on prantsuskeelne, remargid ladinakeelsed. 
Näidend on teada koopiana ühes inglise-normanni käsikirjas. Ta arvatakse pärinevat 12. sajandi Inglismaalt. Autor on teadmata. 
Näidend jutustab Aadama ja Eeva ning Kaini ja Aabeli loo. 
Näidend on mõeldud ettekandmiseks Septuagesima missa raames vaheldumisi ladinakeelsete kooripartiidega. 
Analoogilist liturgilist draamat ei ole teada. 
Kirjandusteadlased on kiitnud näidendi dialoogi elavust, oskuslikku ja mitmekesist värsitehnikat ning tegelaste väljajoonistamist ja tegevuse motiveeritust. 
Eesti keeles on "Aadama mäng" ilmunud Kaia Sisaski tõlkes 2007. aastal välja antud kogumikus "Kirik ja teater: müsteeriumist farsini" (ISBN 9789985968017).
Niine 6

Niine 6 on ajalooline hoone Tallinnas Niine tänaval.
Hoone ehitati umbes aastal 1860 tsaariarmee kasarmuks, sest kõrvalkrundil paiknesid suurtükimoonalaod. Kasarm ehitati sajandivahetusel ümber elumajaks ning hoone läks eravaldusse. 
Aastal 1918 asutati selles majas Johan Pitka juhtimisel Eesti Omakaitse. Niine 6 oli Eesti Kaitseliidu, tollase Omakaitse, I jaoskonna staap. Omakaitse I jaoskond koosnes Kalamaja, Pelgulinna ja Kopli elanikest. Pikka aega kuulus Niine 6 maja Vabadussõja veteran Jüri Trepile, kes oli Tallinna Omakaitse I jaoskonna ülem.   
Omakaitse 16. aastapäeva tähistamise raames 1933. aastal, paigaldati Niine 6 majale pronksist mälestustahvel 41 omakaitse võitlejale, kes veebruaris 1918 päästsid Tallinna linna õhkulaskmisest, pidades taganevate enamlastega elektrijaama juures esimese võiduka lahingu.
Parksepa Keskkool

Parksepa Keskkool asub Parksepa alevikus Võru vallas Võrumaal.
Kooli aadress on Võru tee 4.
Koolis õpib üle 300 õpilase. 2017/2018. õppeaastal on koolis 7. ja 10.-12. klassil kaks paralleeli, ülejäänutel üks.
Koolil on oma muuseum: Parksepa keskkooli muuseum.
Käomägi

Käomägi on Türi voorestiku kõrgeim voor, mille absoluutne kõrgus ulatub 84 meetrini. Mägi asub Kirna–Väätsa tee ääres ning on põhiosas kaetud metsaga. 
Talvel on see Türi ja Paide kandi elanike populaarne suusatamiskoht.
1960. aastate lõpust 1980. aastate lõpuni hoiti seal sõidukorras Käomäe motokrossirada, kus toimus mitu korda aastas toona väga menukaid motokrossivõistlusi. Nüüdisajal korraldatakse Käomäel jalgrattakrossi-, orienteerumis- ja maastikuvibuvõistlusi.
Esna maastikukaitseala

Esna maastikukaitseala asub Järvamaal Järva ja Paide linna piiril. 
Maastikukaitseala loodi 2006. aastal Esna allikate, Esna allikajärve ja Esna pargi kaitseks. Maastikukaitseala kuulub Natura 2000 koosseisu.
Kallavere Keskkool

Kallavere Keskkool on ainus eestikeelne õppeasutus Maardu linnas. Algselt põhikooliks mõeldud koolihoone valmis 1963. aastal. Vahepealsetel aastatel tegutses majas õhtukool ja ka keskkool. Õpilaste vähesuse tõttu keskkool suleti, kuid taasavati aastal 2000.
Õppeaastal 2012/2013 õppis koolis 212 õpilast ja töötas 26 õpetajat.
Pille Valk

Pille Valk (kuni 1980 Pille Luisk; 21. detsember 1959 – 12. september 2009 Tartu) oli eesti ajaloolane ja teoloog.
Lõpetanud 1978. aastal Nõo Keskkooli, sooritas ta edukalt sisseastumiseksamid Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo osakonda, mille lõpetas 1983. aastal "cum laude" ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetajana.
1990. aastal läbis ta teoloogia kursused Helsingi Ülikoolis.
Pille Valk kaitses 1995. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas magistritöö "Usuõpetus Eesti koolides aastatel 1918–1940". Aastal 2002 kaitses ta sama ülikooli usuteaduskonna juures väitekirja "Eesti kooli religiooniõpetuse kontseptsioon" ja sai doktorikraadi.
1983. aastast töötas ta Kehra Keskkooli ajaloo ja kultuuriloo õpetajana. 1990. aastast töötas Tartu Ülikoolis: oli aastatel 1990–1995 filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna lektor ning õpetas alates 1993. aastast Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Alates 2003. aastast oli ta praktilise usuteaduse õppetooli dotsent.
Alates 2005. aastast töötas Pille Valk ka Helsingi Ülikoolis käitumisteaduskonna õpetajakoolituse osakonna dotsendina. Ta pidas ka kirikuajaloo loenguid Eesti Metodisti Kiriku Teoloogilises Seminaris.
Pille Valk oli Eesti juhtivaid eksperte religioosse kunsti ja religioonihariduse, eelkõige koolide usu- ja usundiõpetuse alal. Alates 2001. aastast oli ta üleriigilise religiooniõpetuse ainenõukogu esimees.
Pille Valk suri pärast rasket haigust 12. septembril 2009 Tartus.
Isiklikku.
Ta oli abielus arheoloog Heiki Valguga, nende lapsed on Kristiina Valk ja rahvamuusikud Toomas Valk ja Katrin Soon. Tema õde on pedagoog ja koolijuht Ülle Matsin.
InterWiki

InterWiki on vahend hüperlinkide loomiseks eri vikide vahel kasutamata täielikult väljakirjutatud internetiaadresse. Lehekülje pealkirjale lisatakse viki prefiks, mis üldjuhul valitakse igas vikis iga teise viki jaoks, kuhu lingid suunduvad. 
Seda kasutati varem laialdaselt näiteks Vikipeedia jt Wikimedia projektide keeleversioonide üheteemaliste lehekülgede süstemaatiliseks vastastikuseks linkimiseks. Vajaduse korral kasutatakse neid mõne teise keeleversiooni või teise projekti lehekülgedele linkimiseks.
Burgose provints

Burgose provints on provints Hispaanias Castilla y Leóni autonoomse piirkonna kirdeosas. See piirneb Palencia, Kantaabria, Biskaia, Álava, La Rioja, Soria, Segovia ja Valladolidi provintsiga. Burgose provintsil on Hispaania provintsidest enim naaberprovintse.
Elanike arv on 2024. aasta seisuga 358 948. Pindala on 14 292 km². Pindalalt on see suuruselt teine provints Castilla y Leónis. Suurimad jõed on provintsis Ebro ja Douro. Provintsi põhja- ja kaguosa on mägine.
Peale Burgose linna on provintsis ainult kaks suurt asulat ja tööstuspiirkonda: Aranda de Duero ja Miranda de Ebro. Paljud provintsi 371 vallast on vähem kui 100 elanikuga ja ainult 26 on enam kui 1000 elanikuga.
Burgose provints on jagatud kümneks maakonnaks:
Kliima.
Burgose aasta keskmine temperatuur on +9,9 °C, jaanuaris +2,6 °C, augustis +18,3 °C.
Aastas sajab keskmiselt 573 mm, sealhulgas jaanuaris 56 mm ja augustis 25 mm. Aastas paistab päike keskmiselt 2215 tundi, sealhulgas jaanuaris 89 ja augustis 300 tundi.
Saika punkrilahing

Saika punkrilahing toimus Saika küla (tänapäeval Võru maakonnas Rõuge vallas) metsas 7. märtsil 1951 metsavendade ja Nõukogude Liidu julgeolekujõudude vahel. Saika küla lähedal metsas varjas ennast kokku 8 metsavenda, kellest enamus oli pärit lähiümbruskonna küladest.
Lahingu käik.
Lahing Saika küla metsas toimus 7. märtsil 1951. See oli ka ühtlasi esimene suurem kokkupõrge metsavendade ja julgeolekujõudude vahel Vastseliina rajoonis. MGB sõdurid tulid punkrit vallutama kahelt poolt: Mauri külast suunaga Saikale ja Rebäse külast suunaga Saikale.
Umbes kella 10 ajal hakkas lähedal asuvatesse küladesse kostma metsast püssipauke ja automaadivalanguid. Lahing kestis umbes 4 tundi ja selle käigus hukkus kokku kuus metsavenda.
Lahingus hukkusid:
Hiljem on selgunud, et lahingu lõppedes olevat üritanud piiramisrõngast läbi murda Uibo, August Kuus ja Richard Vähi. See aga õnnestus ainult kahel viimasel, aga Uibole saadi väljamurdmiskatsel pihta. Vähi ja Kuus jooksid üle maantee Pildi tallu, võtsid sealt hobuse ja põgenesid edasi metsa, kusjuures hobune naasis hiljem tallu.
MGB poolel langes lahingus ametlike andmete kohaselt 5 sõdurit, kellest üks oli leitnant. Siiski võib kohalike inimeste meenutuste põhjal järeldada, et julgeolekuvägede kaotused võisid küündida kuni paarikümne meheni.
August Kuus ja Richard Vähi suutsid ennast veel kaks aastat varjata, kuni langesid 29. märtsil 1953 Puutlipalu lahingus Loosi küla juures.
Pärast lahingut.
Lahingu järel leidsid MGB sõdurid Saika punkrist 3 kergekuulipildujat, 5 automaati, 4 vintpüssi, 5 püstolit, 3 kergekuulipilduja salve, 5 automaatide salve, 300 padrunit, 2 kuulipildujalinti MG 34 jaoks. Hiljem punker põletati.
Langenud metsavennad viidi MGB sõdurite saatel regedega Vastseliina alevikku. Seal pandi nad külarahvale hirmutamiseks ja omastele tuvastamiseks välja.
Kuna alates 1946. aastast tuli üleliiduline direktiiv, mis nõudis, et võitluses langenud või eeluurimise ajal vanglas surnud metsavennad peab matma salaja, varjatud kohta ja see haud maskeerida, siis pole metsavendade täpne matmiskoht siiani teada. Küll aga on selgunud, et hukkunud olevat maetud Vastseliina lähistele, Võru-Luhamaa teelõigu äärsesse metsatukka sohu. Samas kohas oli kunagi Kaitseliidu ja Nõukogude okupatsiooni ajal NKVD lasketiir.
Mälestuskivi.
Saika punkrilahingus langenud kuuele metsavennale avati 2007. aasta jaanipäeval mälestuskivi. Kunagise punkri asukoht jääb mälestuskivist ligi poole kilomeetri kaugusele. Igal aastal korraldab ausamba juures mälestusürituse Kaitseliit.
Segovia provints

Segovia provints on provints Hispaanias Castilla y Leóni autonoomse piirkonna kesk-lõunaosas. Provints piirneb Burgose, Soria, Guadalajara, Madridi, Ávila ja Valladolidi provintsiga.
Kliima.
Segovia provintsi aasta keskmine temperatuur on +11,8 °C, jaanuaris +4,1 °C, augustis +21,3 °C.
Aastas sajab keskmiselt 461 mm, sealhulgas jaanuaris 44 mm ja augustis 16 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2464 tundi, sealhulgas jaanuaris 118 ja augustis 327 tundi.
Haldusjaotus.
Vallad.
Segovia provintsi kuuluvad järgmised 209 valda:
"Tabelis on loetletud vallad nende artikleid arvestamata."
Soria provints

Soria provints on provints Hispaanias Castilla y Leóni autonoomse piirkonna idaosas.
Provints piirneb La Rioja, Guadalajara, Segovia, Zaragoza ja Burgose provintsiga.
Elanike arv oli 2024. aasta seisuga 90 150. See on kõige väiksema elanike arvuga Hispaania provints. Ühtlasi on Soria provints Hispaania kõige hõredamalt asustatud provints. Rahvastikutihedus on 8,7 in/km². Umbes 40% elanikest elab halduskeskuses Sorias.
Provintsis on 183 valda. 2022. aasta seisuga oli vaid neist üheteistkümnes elanikke üle tuhande. Paljudes valdades on elanikke alla saja. Elanike arvult on väiksemad Valdeprado, La Riba de Escalote ja Villanueva de Gormaz, kus kõigis elas 2024. aasta seisuga kaheksa inimest. Pindalalt on suurim vald Arcos de Jalón (441,5 km²).
Provints on samuti jagatud 12 maakonnaks ("comarca"): Almarza, Almazán, Berlanga, Campo de Gomara, Frentes, Moncayo, Pinares, Tierras Altas, Tierras del Burgo, Tierra de Medinacel, El Valle y La Vega Cintora ja Las Vicarías.
Keskmine kõrgus merepinnast on üle 1000 meetri. Provintsi läbivad Ibeeria mäed.
Peamine majandusharu on põllumajandus. Kasvatatakse nisu ja otra.
Kliima.
Soria provintsi aasta keskmine temperatuur on +10,5 °C, jaanuaris +2,9 °C, augustis +19,5 °C.
Aastas sajab keskmiselt 541 mm, sealhulgas jaanuaris 46 mm ja augustis 24 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2434 tundi, sealhulgas jaanuaris 117 ja augustis 313 tundi.
Lahing

Lahing on relvastatud kokkupõrge mitme inimrühma vahel. Lahingu kestus, selles osalejate arv, kasutatav relvastus ja taktika on iga kord erinev. Lahing on tihedalt seotud ajastu sotsiaalsete, poliitiliste ja majanduslike oludega ning tehniliste saavutustega. Üksik lahing võib olla sõja osa, osa lahingute seeriast. Lahingule võib eelneda eellahing ja järgneda järellahing. Moodsas sõjas kasutatakse pea alati lahingukorda.
Palencia provints

Palencia provints on provints Hispaanias Castilla y Leóni autonoomse piirkonna kesk-põhjaosas. Provints piirneb Leóni, Cantabria, Burgose ja Valladolidi provintsiga.
Kliima.
Palencia provintsi aasta keskmine temperatuur on +11,7 °C, jaanuaris +4,2 °C, augustis +20,3 °C.
Aastas sajab keskmiselt 348 mm, sealhulgas jaanuaris 34 mm ja augustis 11 mm sademeid. Aastas paistab päike keskmiselt 2637 tundi, sealhulgas jaanuaris 111 ja augustis 336 tundi.
Kuristik

Kuristik ehk taarn on jõevee poolt kõvadesse kivimitesse kulutatud püstjate veerudega sügav ja kitsas org peamiselt mäestikes.
Kuristikuks nimetatakse ka väga kitsast ja sügavat sälkorgu.
Kuristik tekib nii, et vooluvesi tungib mingisse lõhesse, uhub sealt pehme pinnase koos veega minema ja laieneb ise sealjuures.
Kuristikus liikumine võib vahel eluohtlik olla, sest kuristikkudesse kipuvad koonduma laviinid ning muda- ja rusuvoolud. Suurvee ajal võib veetase kiiresti tõusta ja alaneda.
Kuristik erineb kanjonist selle poolest, et kanjoni põhi on täies osas jõevee all, aga kuristikus on ka kuiva maad. Sageli hõlmab suure osa kuristiku põhjast mets. Kuristik võib aja jooksul olla ka täiesti kuivaks muutunud.
Kui kuristiku põhjas voolab jõgi, on see sagedamini kärestikuline. Kuristikud, mille põhjas voolab kärestikuline jõgi, võivad muutuda turismimagnetiteks, pakkudes võimalusi jõge mööda sõita parvede, süstade, kummipaatide ja muude veesõidukitega.
Jääajal olid kuristikud põhjast kuni servani jääd täis. Mõni kuristik võis jääaja lõpus jääs olla veel tükk aega pärast seda, kui tema servad juba jäävabad olid.
Vahel võimaldavad kuristikud loodusliku läbipääsu mägede vahelt.
Machine Head (album)

"Machine Head" on ansambli Deep Purple 1972. aastal ilmunud kuues stuudioalbum. See mõjutas oluliselt "heavy metal"'i arengut. See oli ka ansambli kõige edukam album, mis jõudis mitme riigi albumimüügi edetabelite tippu. 
Lugu "Smoke on the Water" on üks tuntumaid rokklugusid, mis on eriti kuulus oma kitarririfi poolest.
Smoke on the Water

"Smoke on the Water" (inglise keeles 'suits vee kohal') on laul ansambli Deep Purple 1972. aastal ilmunud kuuendalt stuudioalbumilt "Machine Head". Selle autorid on Ritchie Blackmore, Ian Gillan, Roger Glover, Jon Lord ja Ian Paice.
See on üks tuntumaid rokklugusid, mis on eriti kuulus oma kitarririfi poolest, mida esitab Ritchie Blackmore Fender Stratocasteri kitarril.
Ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud kõigi aegade 500 parima laulu edetabelis jõudis lugu 426. kohale.
Laul on inspireeritud 4. detsembril 1971 toimunud sündmusest. Ansambel oli liikuva salvestusstuudioga Šveitsis Montreux's Casino Barrière de Montreux juures, kus esines Frank Zappa ansambliga The Mothers of Invention. Kasiinos puhkes kontserdi ajal tulekahju, mille põhjustas raketipüstoliga fänn. Tulekahjus hävis kogu sisustus. Selles kasiinos pidi mõne aja pärast esinema ka Deep Purple. Lugu räägib tulekahjust ja suitsust, mis tulekahju ajal Genfi järve kohale kandus. Montreux' džässifestivali algataja Claude Nobs päästis tulest palju inimesi, sellest on laulus ka juttu: "Funky Claude was running in and out pulling kids out the ground".
Montreux's asub laulule püstitatud ausammas.
Viive Sterpu

Viive Sterpu (sünninimi Viive Sirkel; 17. detsember 1953 Tallinn – 5. detsember 2012) oli eesti kunstnik. Ta elas Tallinnas.
Viive Sterpu joonistas peamiselt pastelltehnikas, kasutades alusmaterjalina liivapaberit. Tema teostes leidub naiselikku õrnust ja linnanaise üksindust keset parke, kõrgetasemelist kompositsiooni ja igihaljaid mahedaid pastellvärvikombinatsioone.
Enne abiellumist signeeris kunstnik oma teosed nimega "Sirkel", hiljem nimega "Viive".
Isiklikku.
Viive Sterpu oli kunstnik Eugen Sterpu abikaasa.
Joseph Grinnell

Joseph P. Grinnell (27. veebruar 1877 – 29. mai 1939) oli ameerika zooloog.
Grinnell võttis kasutusele ökoloogilise niši mõiste ning formuleeris eksklusiooniprintsiibi, mille kohaselt identse nišiga liigid ei saa püsivalt koos eksisteerida.
Georgi Gause

Georgi Frantsevitš Gause (vene keeles Георгий Францевич Гаузе; transkriptsioonis Georgi Frantsevitš Gauze; inglise keeles "Georgy Frantsevich Gause"; 1910–1986) oli vene mikrobioloog ja ökoloog.
Uurinud eksperimentaalselt veeorganismide kooseksisteerimist, sõnastas ta 1934. aastal liikide eksklusioonireegli ehk Gause reegli.
Frederic Clements

Frederic Edward Clements (16. september 1874 – 26. juuli 1945) oli ameerika taimeökoloog ja koosluste suktsessiooni õpetuse pioneer.
Clementsi vaate kohaselt on kooslused isereguleeruvad tervikud, mis arenevad tasakaaluoleku ehk kliimaksi suunas. Clementsit arvatakse holistliku suuna esinadajate sekka ökoloogias.
Clementsi vaadete suhtes vastandliku lähenemise kooslustele esitas Henry Gleason.
Henry Gleason

Henry Allan Gleason (2. jaanuar 1882 – 12. aprill 1975) oli ameerika ökoloog ja botaanik. 
Gleason esitas koosluste ja nende arengu (suktsessiooni) individualistliku käsitluse, mille kohaselt kooslus pole tervik, vaid pigem seda moodustavate liikide konglomeraat. 
Gleasonile vastandub oma vaadete poolest Frederic Clements, kes esindab holistlikku kooslusekäsitlust.
Primaarne skleroseeriv kolangiit

Primaarne skleroseeriv kolangiit ehk ahendav sapiteede põletik (ladina keeles "cholangitis scleroticans primaria") on aeglaselt arenev sapiteede põletik, mis toob kaasa sapiteede sidekoestuvad ja ahenemise, mis põhjustab sapipaisu, mille tagajärjeks on maksatsirroos.
Väga harva esinev haigus. Haiguse põhjus ei ole selge.
Oss (Holland)

Oss on linn Hollandis Põhja-Brabandi provintsis, Ossi valla keskus.
Pikapäevataimed

Pikapäevataimed on taimed, mis vajavad õitsemiseks üle 12 tunni päikesevalgust. Pikapäevataimed õitsevad enamasti (hilis)kevadel või (vara)suvel, mil päevapikkus on võrreldes ööga kõige suurem. 
Päevapikkuse teevad need taimed kindlaks pigment fütokroomiga. 
Eristatakse obligatoorseid ja fakultatiivseid pikapäevataimi: obligatoorsed on näiteks kaer ("Avena" "sp"), ristikhein; fakultatiivne aga hernes.
Lühipäevataimed

Lühipäevataimed on taimed, kes saavad õitseda üksnes siis, kui päeva pikkus on lühem kui öö pikkus. Enamasti õitsevad need taimed hilissuvel või sügisel. Päeva pikkuse kindlaks tegemisel kasutavad nad pigment fütokroomi. 
Lühipäevataimed on näiteks maasikas, tubakas, mais.
Iisaku põllumeeste konvent

Iisaku põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Iisaku alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Illuka, Iisaku, Tudulinna ja Mäetaguse vald.
Konvendi juhatus: esimees Erich Ridali, Robert Aunap, Julius Lugenberg.
Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige: Juhan Reimand.
Liikmed: August Arju, Eduard Muugast, Toomas Luhamaa, Siimon Aava, Eduard Sibrik, August Tamm, Albert Voormansik, Robert Rajamägi, Heinrich Kari, Mart Reinsalu, Ain Voore, Eduard Timotheus (seltskondlikkude organisatsioonide poolt), Aleksander Kuningas (ühistegeliste asutiste poolt), Salme Jõgi (maanaiste poolt).
Pukkila vald

Pukkila "(rootsi Buckila)" on vald Soomes Uusimaa maakonnas. Piirneb põhjas Orimattilaga, idas Myrskyläga, lõunas Askola vallaga ja läänes Mäntsäläga.
2011. aastani kuulus vald Ida-Uusimaa maakonda.
Pukkilas asub Jaapani võõrastemaja.
Külad.
Kantele, Naarkoski, Pukkila (Kirikuküla), Savijoki, Syvänoja, Torpinkylä