Hilda Orgusaar

Hilda Orgusaar (1. jaanuar 1889 Viljandi – 22. juuli 1969) oli esimene kutseline eesti rahvusest naisskulptor.
Elukäik.
Orgussaar sai alghariduse Viljandi Tütarlaste Gümnaasiumis. 1910. aastal kolis ta Peterburi, kus andis saksa keele tunde. 1913. aastal asus ta õppima Peterburi Kunstide Edendamise Seltsi kunstikooli, mille lõpetas 1917. aastal. Aastatel 1919–1923 jätkas ta õpinguid Peterburi Kunstide Akadeemias ning töötas selle kõrvalt prof Malõševi ja prof Liševi ateljees. Õpingute ajal tutvus ja sõbrunes Marie Kalmusega. 1923. aastal kodumaale naasnult tegutses skulptor vabakutselisena.
1932. aastal kirjutab Pärnu Päevaleht, et Orgusaar seadis end sisse Pärnus, kus tal jagus ohtralt tööd, nii et tal polnud aega näitustelgi osaleda. Pikka aega elas ja töötas skulptor Tallinnas Toompuiesteel, kuid kolis 1950. aastal tagasi Viljandisse vanematekoju, kus elas surmani.
Orgusaare isiklikust elust palju teada ei ole, kuid kaaslaste meenutuste järgi oli ta tõeline boheemlane, kes ei tundnud kella ja elas aktiivset seltsielu, osales luule- ja muusikaõhtutel, mängis bridži, oskas hästi õmmelda ning riietus ka ise väga stiilselt.
Looming.
Tema loomingu moodustavad peamiselt viktoriaanlikus stiilis kipsvalandid lastest ja loomadest, palju on ka naisfiguure ja portreesid enda tuttavatest ning tuntud avaliku elu tegelastest, nagu Aino Tamm ja Toomas Tondu. Tema portreebüstid on hoolega viimistletud, plastilised ja ilmeterikkad ning jäljendavad modelli väga täpselt. Orgusaare 50. sünnipäeva puhul avaldatud artiklis kirjeldati tema ateljeed, mis oli tulvil ilusates poosides lastefiguuridest ja erinevatest väga elutruult kujutatud koerakujudest.
Tema teoseid leidub paljudes erakogudes. Pärast kunstniku surma jõudis osa tema teostest pärandina Eesti Kunstimuuseumisse.
Maramaa kivist koer.
Orgusaare kõige enam omal ajal kõneainet tekitanud teos on üks lihtne koerakuju. Nimelt valmis 1932. aasta aprillis kujuri elusuuruses hundikoera betoonskulptuur, mille ostis ja kinkis seejärel linnale Viljandi legendaarne linnapea August Maramaa. Linnapea soovis paigutada kuju raekoja sissepääsu juurde ja märkida veel skulptuurile sõnad "Inimene magab, koer valvab.", kuid linnavolikogu kolmeliikmeline komisjon ei olnud selle asukohaga nõus ja kuju otsustati paigutada Lossi ja Jakobsoni tänava nurgale jäävale haljasalale, mida toona nimetati Lastepargiks. Kuna sellel ajal linnas väga palju skulptuure ei olnud, sattus koerakuju erilise tähelepanu alla ja kuna tegemist oli linnapea kingiga, siis tehti ka kohalikus lehes mitmel puhul kuju üle nalja: kuidas kuju päriselu suguvennad skulptuuri märgistama tulevad ja kas kellegi tundmatu poolt koeraskulptuuri ette paigutatud savist kass vajab samuti erikomisjoni moodustamist, nagu tehti koeraskulptuurile sobiva asukoha leidmiseks. 
Kuju langes mitu korda vandaalide ohvriks ja kadus lõpuks jäljetult. Orgusaare sugulaste arvates võis Hilda Orgusaar ise lasta kuju ära viia, et see vandaalide käest päästa, kuid ühtegi ametlikku dokumenti ega kinnitust selle kohta ei ole. Kuju originaal asub Hilda Orgusaare kunagises Viljandi kodus. 
Näitused.
Hilda Orusaare teoseid on eksponeeritud näitustel koos teiste kunstnike töödega, isikunäitusi seni korraldatud ei ole.