tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trükimasin

Trükimasin on mehaaniline seadeldis, mille abil saab paberile või teistele materjalidele trükkida teksti ja muid kujutisi.
Gutenbergi panus.
Üldlevinud arvamuse järgi leiutas trükimasina Johann Gutenberg. Tegelikult pani ta vaid mitu tehnoloogiat ühte aparaati kokku. Ta hakkas esimesena kasutama liigutatavaid ja eraldiseisvaid tüüpe, mille abil sõnu, lauseid ja lõpuks lehekülgede viisi tekste laoti. Tüübid olid valmistatud plii (seatina), tina (inglistina) ja antimoni sulamist.
Tüübid valmistati matriitisi järgi, mis oli eelnevalt käsitsi valmis tehtud. Gutenberg oli kullassepp ning seega oli metallitöö talle tuttav. Idee tüübi valmistamiseks võis Gutenberg saada oma käsitöö alal kasutatud templilaadsetest instrumendist, millega oma kaubamärk tootele sisse löödi.
Trükkimisel kasutas ta maalikunstis juba kasutusel olnud värve. Esimese masina tegi Gutenberg mahlapressi eeskujul.
Sel moel sai raamatutrükk käsitöönduslikust tööstuslikuks.
Edasine areng.
Esimesed, 15. sajandi lõpus trükitud trükised olid inkunaablid – see, millega kujutis paberile viidi, oli käsitsi laotud, kirjaviis oli käsikirjalähedane ning illustratsioonid ja suured algustähed maaliti käsitsi juurde.
Gutenbergi käsitsi juhitav trükimasin, mida vahepeal vaid viimistleti, püsis pikka aega, kuni 19. sajandini välja. Leonardo da Vinci projekteeritud tehnoloogilised parandused jäid paberile ning Willem Janszoon Blaeu pisut efektiivsemaks muudetud press ei leidnud populaarsust.
Trükipressid levisid üle kogu Lääne-Euroopa, kuid rohkem oli neid keskustes: Saksa suuremad (ülikooli)linnad, Veneetsia, Rooma, Firenze, Antwerpen, Amsterdam, Leiden, Pariis, Lyon, Genf.
Kui varem olid trükikojad ühisel jõul suutnud uuendusi tagasi hoida, siis 19. sajandil saabus lõpuks murrang:
1845. aastal valmistas ameeriklane Richard Hoe rotatsioontrükimasina, mis muutis trükkimise tunduvalt kiiremaks. Masin ise oli selline, et ühe silindri ümber oli paber, teisele oli kinnitatud trükitav tekst ning mõlema pöörlemisel kanti kujutis paberile. 
1880. aastatel leiutati lino- ja monotüüp, mis lahendas ridade joondamise probleemid.
Ka tänapäeva trükimasinad töötavad samal põhimõttel, ainult et nüüd kantakse tekst ja pildid fotograafiliselt metallist trükivormile. Trükkimiseks on nüüd inimesel vaja panna masinasse seesama plaat, trükivärv ja paber.
Sloveenia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Sloveenia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1993. aastast. Sestsaadik on Sloveenia jätnud osalemata vaid 1994. ja 2000. aasta lauluvõistlustel. 
Sloveenia parim tulemus on olnud 7. koht. Esimest korda saavutas Sloveenia 7. koha 1995. aastal, kui riiki esindas Darja Švajger lauluga "Prisluhni mi". Teine kord saavutati 7. koht 2001. aastal Kopenhaagenis, kus Sloveeniat esindas Nuša Derenda lauluga "Energy". 
Esimest korda esindas Eurovisioonil Sloveeniat ingliskeelne laul 1999. aastal. Loo pealkiri oli "For a Thousand Years" ning seda esitas juba korra Eurovisioonil käinud Darja Švajger.
Alates 2004. aastast, mil Eurovisiooni lauluvõistlusel võeti kasutusele poolfinaalide süsteem, ei kvalifitseerunud Sloveenia kolm aastat järjest võistluse finaali. Alles 2007. aastal Helsingis viis Alenka Gotar Sloveenia lauluga "Cvet z juga" finaali, kus saavutati 15. koht.
Sloveenia on neljal korral, aastatel 1966–1967, 1970 ja 1975, esindanud ka Jugoslaaviat.
Sloveenia rahvuslik eelvoor on EMA, mida kannab üle Sloveenia rahvusringhääling Radiotelevizija Slovenija. 
Osalejad.
"Osalejate vaatamiseks enne 1993. aastat vaata Jugoslaavia Eurovisiooni lauluvõistlusel."
Hääletamise ajalugu.
1993.–2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Sloveenia "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
1993.–2019. aasta Eurovisiooni lauluvõistluste finaalides on Sloveenia "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Borovitši rajoon

Borovitši rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblastis. 
Rajoonis on Borovitši linn ja 16 külaasundust ("сельское поселение").
Rajooni rahvaarv on 2013. aasta seisuga 68 000, sellest 53 100 inimest elab linnas ja 14 800 maal.
Holmi rajoon

Holmi rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lõunaosas. Piirneb läänes Pihkva ja lõunas Tveri oblastiga.
Rajoonis on Holmi linn ja 16 külaasundust ("сельское поселение"). Külaasundustes on 144 asulat.
Rajooni rahvaarv on umbes 5900, sellest 3700 inimest elab linnas ja 2200 maal.
Lääneosas asub 1994. aastal soomaastiku kaitseks loodud Rdeiski looduskaitseala.
Poddorje rajoon

Poddorje rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblasti lõunaosas.
Rajoonis on 3 külaasundust ("сельское поселение"): Poddorje, Belebjolka ja Selejevo külaasundus. Külaasundustes on 155 asulat.
Ida mõtteloo leksikon

"Ida mõtteloo leksikon" on Linnart Mälli, Märt Läänemetsa ja Teet Toome koostatud teatmeteos, mis sisaldab andmeid Indias, Hiinas ja Jaapanis tekkinud mõttesuundade kohta. 
Leksikonis on selgitatud budismi, hinduismi, konfutsianismi, taoismi ja teiste Ida õpetuste põhimõisteid ning tutvustatud olulisemaid õpetlasi ja tekste. Leksikon hõlmab üle 1200 märksõna.
Ida mõtteloo leksikonis avaldatud tekstide puhul lähtutakse Creative Commons litsentsi reeglitest.
Raeapteek

Tallinna Raeapteek on apteek Tallinnas Raekoja platsil, mis tegutseb alates 15. sajandi algusest. See on üks vanemaid järjest tegutsevaid apteeke Euroopas ja ühtlasi Tallinna vanim ettevõte. Kultuurimälestis nr 1197.
Ajalugu.
Apteegi täpne asutamisaeg pole teada, kuid Tallinna rae märkmeraamatust selgub, et 1422. aastal oli apteegil juba kolmas omanik. Mõned ajaloolased peavad asutamisaastaks 1415. aastat, mõned 15. sajandi esimesi aastaid. Raeapteeki on esimest korda kirjalikult mainitud 8. aprillil 1422. 1422. aastal müüs keegi Johannes Malner apteegi edasi arst Hermannile. Uus omanik sattus rahalistesse raskustesse ja kui ta suri, ei jätkunud raha isegi tema matusteks. Selleaegne magistraat kattis vaese apteekri matusekulud, võttes selle tasuks apteegi enda valdusse. 
1579 ja 1581 vahel tuli Tallinna oma kodulinnast Pressburgist (tänapäeval Bratislava) ungarlane Johann Burchart Belavary de Sykava, kes võttis Raeapteegi magistraadilt rendile. 1582–1911 oli apteek kümme sugupõlve Burchartite perekonna valduses: 106 aastat linna rentnikena ning üle 200 aasta perekonna pärisomandina, kuni viimase omaniku pärijad apteegi 1911. aastal maha müüsid.
Tallinna raeapteekrite Burchartite perekonnas valitsenud traditsiooni kohaselt sai vanim poeg alati nimeks Johann, see tingis ka järjekorranumbrite kasutamise:
Esimene meditsiinilise haridusega apteeker oli alles viienda põlve Burchart, kes õppis välismaa ülikoolides. Räägitakse, et ta olevat olnud nii tuntud, et ta kutsuti isegi Peeter I surivoodi juurde, kuid tema abi olla jäänud liiga hiljaks.
Raeapteegi muuseum.
Tänapäeval asub hoones Raekoja plats 11 lisaks apteegile ka muuseum.
Sebroid

Sebroid on sebra ja hobuse või eesli hübriid.
Sebroidil on tavaliselt mittesebrast vanema kehakuju, kuid sebra triibud (osal kehast).
Dempo vulkaan

Dempo on tegevvulkaan Indoneesias Sumatra saarel. 
Vulkaani kõrgus on 3173 meetrit.
Iztaccíhuatl

Iztaccíhuatl on vulkaan Mehhikos.
Vulkaani kõrgus on 5230 meetrit. Viimase purske aeg ei ole täpselt teada. Enamik uuematest laavavooludest on pleistotseeni vanusega.
Orizaba mägi

Orizaba mägi (hispaania keeles "Pico de Orizaba", "Citlaltépetl", nahua keeles "Cītlaltepētl") on vulkaan Mehhikos.
Orizaba on Mehhiko kõrgeim mägi. Ta asub Ida-Sierra Madres Sierra Madre de Oaxaca ahelikus. Ta jääb Mexicost umbes 200 ja osariigi keskusest Pueblast umbes 100 km itta. Tema kagujalamil asub Orizaba linn ja läänejalamil Ciudad Serdán. Tema kõrgus merepinnast on 5747 m.
Orizaba mägi asub Puebla ja Veracruzi osariigi piiril.
Orizaba oli Kolumbuse-eelsete indiaanlaste mütoloogias. Näiteks olmeekide müütides kandis Orizaba nime kotka vaim, kes selle vulkaani moodustas. Olmeegid uskusid, et Orizaba tipus tuleb sageli käia ja seal palvetada, et jumal ei vihastaks ega paiskaks oma raevu inimeste peale. Pole teada ühegi mäe tippu roninud tolleaegse inimese nime.
Esimene eurooplane, kes Orizaba mäge põhjalikult uuris, oli Enrique Galeotti 1839, aga ta ei roninud mäe tippu. 1848, ajal, mil Mehhiko oli USA poolt okupeeritud, ronisid mäe tippu kaks USA sõjaväelast F. Maynard ja William Raynolds, saades esimesteks nimepidi teada olevateks inimesteks, kes mäe tipus käinud. Samal aastal jõudis mäe tippu ka Prantsusmaa maadeavastaja Alejandro Doignon.
16. detsembril 1936 lõi Mehhiko president Lázaro Cárdenas 197,5 km² suuruse rahvuspargi Orizaba mäe ümber. Vastav seadus kuulutati välja 4. jaanuaril 1937.
Mount Ritter

Mount Ritter on vulkaanilist päritolu mägi USA lääneosas.
Kõrgus merepinnast on 4006 m.
Sajama

Sajama (hispaania keeles "Nevado Sajama", aimara keeles "Chak Xaña") on vulkaan Boliivias, riigi kõrgeim mägi.
Kõrgus merepinnast on 6542 m.
Tanaga vulkaan

Tanaga on vulkaan Tanaga saarel Aleuutide saarestikus.
Kõrgus merepinnast on 1805 m.
Vabariigi Presidendi auhind

Vabariigi Presidendi auhind oli Eesti kirjandusauhind, mida anti aastail 1938–1940.
1938:
Žürii: August Annist, August Gailit, Albert Kivikas, Jaan Rummo, Oskar Urgart.
1939:
Žürii: August Annist, Eduard Hubel, Juhan Jaik, Albert Kivikas, Oskar Urgart.
1940:
Žürii: Artur Adson, August Alle, Albert Kivikas, Jüri Parijõgi, Rudolf Sirge.
Orizaba

Orizaba on linn Mehhikos Veracruzi osariigis.
2005. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanike arv 117 273.
Riigivanema auhind

Riigivanema auhind oli Eesti kirjandusauhind, mida anti aastail 1934–1937. Auhinna väljaandmise korra kinnitas Riigivanem 1932. aastal.
Auhind asutati sihiga tuua ergutust Eesti elu ehitavale kirjanduslikule loomingule aidates aineliselt kaasa parimaile kirjanikele nende võimsas rahvuslikus töös; ühtlasi sihiga virgutada Eesti linnu ja maakondi kui ka muid jõulisi Eesti ettevõtteid samasuguseiks sammeks, et meil kujuneks rida auhindu vaimuloomingu kõigile aladele.
1934 (1932 a. ja 1933 a. algupärase kirjandusliku toodangu eest:
Žürii: Karl Terras, Johannes Aavik, Friedebert Tuglas, Johannes Semper August Alle, Ants Oras.
1935:
1936:
Žürii: Hugo Raudsepp, Henrik Visnapuu, Daniel Palgi, August Annist, Gustav Suits.
1937:
Žürii: Gustav Suits, Henrik Visnapuu, Oskar Urgart, Jaan Rummo.
Raamatuaasta auhinnad

Raamatuaasta auhinnad olid Eesti kirjandusauhinnad, mis anti välja 1935. aastal tähistatud raamatuaasta puhul.
Romaanide ja novellide eest:
Luule eest:
Näitekirjanduse eest:
Noorsookirjanduse eest:
Kirjandusloo eest:
Eesti Kultuurkapitali auhinnad

Eesti Kultuurkapitali auhinnad olid Eesti kirjandusauhinnad, mida anti välja aastail 1927–1931.
1927:
1928:
1928/1929:
1929/1930:
1930/1931:
Ritter

Ritter tähendab saksa keeles rüütlit.
Ritter on mitme suguvõsa nimi:
Ritter on geograafiline tähis:
Eesti Panga auhind

Eesti Panga auhind oli Eesti kirjandusauhind, mida anti välja aastail 1936–1940.
1936:
1937:
1938:
1939:
1940:
Neretva

Neretva on jõgi Kagu-Euroopas Balkani poolsaarel. 
Jõgi saab alguse Dinaaridest ja voolab valdavalt edelasse. Suubub Aadria merre.
Jõe pikkus on 225 km. 
Neretva jõe ääres asuvad Konjic, Jablanica ja Mostar Bosnia ja Hertsegoviinas ning Metković ja Ploče Horvaatias.
Antípaxoi

Antípaxoi ehk Antípaxos on saar Joonia meres, üks Joonia saartest. 
Saare pindala on 650 ha. 
Saar on künklik, kõrgus kuni 118 m. 
Kuulub Kreekale.
Burjaadi kirjandus

Burjaadi kirjandus on burjaadi keeles kirjutatud kirjandus.
Osvald Tuul

Osvald Tuul (vene keeles Тууль Освальд Яанович; 27. märts 1906 Ahja, Tartumaa – 1942) oli Eesti kommunistliku liikumise tegelane.
Alates 1921. aastast töötas Tuul treialina; 1923. aastast oli EKNÜ Tartu maakonna vastutav organisaator; 1923. aastast Eestimaa Kommunistliku Partei liige; aastatel 1923–1926 poliitvang; 1926. aastal lahkus NSV Liitu, kus õppis Lääne Vähemusrahvaste Kommunistlikus Ülikoolis.
Aastal 1930 saabus Tuul tagasi Eestisse, kus oli EKP KK Illegaalse büroo sekretäri asetäitja ja pärast seda EKP KK Illegaalse büroo sekretär; 1931. aastast alates EKP Keskkomitee II sekretär.
1931. aastal ta vahistati ning mõisteti EKP kui keelustatud organisatsiooni juhtfiguurina 12 aastaks sunnitööle. Ta vabastati 1938. aastal amnestia alusel, kuid tema ja veel seitse kodakondsuseta vangi (I.Jakobson, E.Kevato, O.Kivisson, F.Okk, A.Puusepp, V.Tuberik ja F.Veidenberg) määrati Eestist väljasaatmisele. Augustis saadeti nad NSV Liitu, kus O.Tuul töötas Leningradis tehases.
Pärast juunipööret 1940. aastal saabus Tuul veebruaris 1941 tagasi Eestisse, kus tegutses EKP Keskkomitee instruktorina. Teise maailmasõja ajal oli ta Eesti NSV Vabariikliku Kaitsekomitee Tartu maakonna volinik, Eesti Partisanisalkade Staabi liige.Ta tabati augustis Martin Sarapuu dokumentidega. Otsus hukkamise kohta tehti 29. oktoobril. Viimased andmed tema vahi all olekust Rakvere vanglas on maist 1942. 
Osvald Tuul hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 1942. aastal (täpsed asjaolud teadmata).
Ardo Ran Varres

Ardo Ran Varres (sündinud 19. märtsil 1974) on eesti helilooja ja näitleja.
Elulugu.
Ardo Ran Varres on õppinud aastatel 1981–1992 Tallinna Muusikakeskkoolis, mille lõpetas klarneti erialal, ja 1992–1996 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis, mille lõpetas 17. lennus näitlejana. Aastatel 2009–2011 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuris Helena Tulve heliloominguklassis, mille lõpetas "cum laude".
Aastatel 1996–2001 töötas Ardo Ran Varres Rakvere Teatris ja aastatel 2001–2003 Eesti Draamateatris näitlejana. Aastatel 2003–2011 oli ta Eesti Draamateatri muusikajuht. Alates 2011. aastast on ta vabakutseline ja elab Tartus.
Näitlejana on ta loonud kümneid rolle (ka Soomes, Taanis ja Saksamaal). 
Heliloojana on ta teinud koostööd paljude lavastajate ja mitme eesti teatriga, kirjutanud muusikat rohkem kui 70 lavastusele, filmile, seriaalile ja kuuldemängule. 
Muusikuna on ta tegutsenud ansamblites Eriti Kurva Muusika Ansambel, Raadio Maria, Liisi Koikson ja Vaikne Esmaspäev ning Helimustrid.
Ta on alates 2007. aastast Eesti Heliloojate Liidu liige. 
Märtsis 2022 tuli esiettekandele tema klarnetikontsert "Kahe tu(u)le vahel". Mais 2022 esietendus Vanemuise teatris täispikk ooper "Põrgupõhja uus Vanapagan". 
Looming.
Filmimuusika.
Muusika dokumentaal- ja mängufilmidele:
Lavamuusika.
Muusikaline kujundus ja originaalmuusika rohkem kui 60 teatri- ja tantsulavastusele, sealhulgas:
Täielik loomingu nimekiri on saadaval Eesti Muusika infokeskuse kodulehel.
Isiklikku.
Ardo Ran Varrese vend on Tarvo Hanno Varres. Nende vanaisa oli sõjaväelane Mart Kaerma.
Malice Mizer

Malice Mizer oli Jaapani "visual kei" ansambel. 
Ansambel tegutses augustist 1992 detsembrini 2001. Ajendatult ühistest nägemustest muusika tegemises, asutasid bändi kitarristid Mana ja Közi. Ansambli koosseisu jõudis kuuluda kolm laulusolisti. Iga uus laulja tõi kaasa märkimisväärsed muutused bändi muusikas, stiilis, üldises ilmes. Kostüümid ja kontsertide visuaalne pool mängis nende teostes alati väga tähtsat rolli.
Nende nimi Malice Mizer tähendab kurjust ja viletsust (ingl "malice and misery"), milles seisneb vastus küsimusele „Mis on inimene?“. Seda küsimust on liikmed nimetanud bändi loomingu läbivaks kontseptsiooniks. Kui nende varasele muusikale ja temaatikale on iseloomulikud tugevad Prantsuse ja klassikalise muusika mõjutused, siis hiljem, pärast erinevaid bändi tabanud tragöödiaid, hüljati kaalutletud kõlaga prantsuse romantism ja viljeleti rohkem gooti-viktoriaanlikku stiili. Malice Mizer on tuntuim bändi igati originaalse olemuse poolest.
Malice Mizer on kuulus muusika poolest, kuid samuti oma "live"-sõudega – need sisaldasid priiskavaid ajaloohõngulisi kostüüme ja lavakujundusi, lühikesi tummstseene mõne loo saatena, veidraid tantsusamme jpm. Bändis elati üle nii mõnigi uus koosseis ja kokku üheksa tegutsemisaasta jooksul tehti kolm drastilist imidžimuutust.
11. detsembril 2001 ilmus ametlik teade, et Malice Mizer katkestab määramata ajaks tegevuse. Ent Mana on hiljuti oma kodulehel kirjutanud, et kolm neljast liikmest (Mana, Közi ja Yu~ki) on taas, pärast seitset aastat bändi hingusele saatmisest, omavahel tihedalt suhtlema hakanud. Mana ja Közi esinesid isegi taas koos ühel laval 27. detsembril 2009 Mana sooloprojekti "Moi dix Mois" aastalõpukontserdil.
Olga Lepešinskaja

Olga Lepešinskaja (vene keeles Ольга Васильевна Лепешинская; 15./28. september 1916 Kiiev – 20. detsember 2008 Moskva) oli vene balletitantsija ja pedagoog, Nõukogude Liidu rahvakunstnik (1951).
Lepešinskaja sündis vanas poola aadliperekonnas. Tema vanaisa Vassili Pavlovitš Lepešinski vahistati revolutsioonilise organisatsiooni Narodnaja Volja liikmena. Isa Vassili Vassiljevitš oli raudteeinsener, kes rajas Mandžuuria raudteed.
1925 astus Lepešinskaja Moskva koreograafiakooli, mille lõpetas 1933. Esimest korda esines ta laval 10-aastaselt ühena väikestest lindudest balletis "Lumeneid". 1932 mängis ta balletis "Pähklipureja" .
Juba 17-aastaselt hakkas Lepešinskaja Moskva Kremlis privaatetendusi andma. Kohe pärast lõpetamist asus Lepešinskaja tööle Suures Teatris. Tema esimene roll oli Rosina balletis "Sevilla habemeajaja", järgnes Suok Juri Oleša romaani "Kolm paksu" balletiversioonis. Viimane osutus väga populaarseks ja see roll tegi Lepešinskaja kuulsaks. 1943 esitas ta Grini "Punaste purjede" põhjal tehtud balletis peaosalist Assolit.
Kokku sai ta neli Stalini preemiat: 1941 osa eest balletis "Don Quijote", teise peaosa eest Sergei Prokofjevi balletis "Tuhkatriinu" (esietendus 21. novembril 1945), kolmanda lavastuse "Pariisi tuled" eest ja neljanda Tao-Hoa rolli eest balletis "Punane moon".
1951 pälvis ta koos Galina Ulanovaga tiitli NSV Liidu rahvakunstnik.
Mesilassülem

Mesilassülem moodustub tarust lahkuvatest mesilastest. Sülemlemine toimub tavaliselt juuni esimesest poolest kuni juuli teise pooleni. See on tingitud asjaolust, et mesilasi on tarus liiga palju ning kõigile ei jätku tööd. Kui ruumipuudus on tekkinud, "teevad" mesilased endale uue ema (ehitavad emakuppe; põhjamaa mesilased ehitavad vähem, lõunapoolsed mesilased tunduvalt rohkem emakuppe). Kui kõige varem tehtud emakupp hakkab kooruma, siis kolm päeva enne seda lahkub vana ema koos tarus olevate lennumesilastega tarust. Seda nimetatakse sülemiks. On juhuseid, kus vihmaste ilmade tõttu ei ole sülemil võimalik lahkuda, ja mesinik leiab tarust kaks ema. Kui tarus on kaks ema, siis teevad nad tavaliselt ise sotid selgeks ning tugevam jääb ellu. Enamasti on see noorem mesilasema. Enne sülemi lahkumist kobarduvad mesilased taru lähedal oleva puu, põõsa või mõne muu taime või ehitise külge. Seal ootavad mesilased emamesilast. Kui mesilasema tuleb, lendavad nad varem valmis vaadatud kohta. Kui aga ei tule, lähevad nad tarru tagasi. Enne sülemi lahkumist (sülemlemist ehk pereheitmist) muneb ema tühjad kannud mune täis. On juhuseid, kus vana emaga sülem lahkub ja kahe päeva pärast tuleb teine sülem ja mesinikule jääb tühi taru.
Sülemikast

Sülemikast on kast, kuhu pannakse mesilassülem, mis on kobardunud näiteks puu oksa külge. Kasti saab tavaliselt panna 7...8 raami, millel mesilased saavad kobarduda. Kui sülemit pole võimalik tarusse panna, võib kasti kasutada ka taru asendajana. Sülemikasti pandud sülemit tuleks paar päeva pimedas ja jahedas hoida ja siis alles tarusse ümber tõsta, muidu võib sülem ikkagi ära lennata. 
Kui sülem võetakse liiga vara oksalt maha, ei pruugi seal mesilasema olla. Siis muutuvad mesilased närviliseks ka pimedas ja jahedas kohas.
Karl May

Karl Friedrich May (25. veebruar 1842 Ernstthal (tänapäeval Hohenstein-Ernstthal) – 30. märts 1912 Radebeul) oli üks saksa kõigi aegade menukamaid kirjanikke; ta on tuntud oma Winnetou romaanide järgi. 
May kirjutas ka luulet ja mitu näidendit ning komponeeris muusikat. Tema versioon "Ave Mariast" oli väga tuntud.
Semliki

Semliki (mõnikord ka Semuliki) on jõgi Kesk-Aafrikas. 
Ta voolav välja Rutanzige järvest Kongo Demokraatlikus Vabariigis, voolab põhjasuunas üle Uganda piiri ja edasi Uganda lääneosas Semuliki rahvuspargi lähedal. Suubub Alberti järve.
Jões ja jõe ääres elavad muu hulgas aafrika elevandid, krokodillid ja antiloobid.
Pikkus 230 km.
George Dickie

George Dickie (12. august 1926 Palmetto, Florida – 24. märts 2020) oli Ameerika Ühendriikide kunstifilosoof ja esteetik.
Dickie lõpetas Florida Ülikooli bakalaureusena 1949. aastal ning California Ülikooli doktorina 1959. aastal. Ta on Illinoisi Ülikooli (Chicagos) filosoofia emeriitprofessor.
Dickie sai tuntuks oma institutsionaalse kunsti teooriaga ("Art and the Aesthetic", 1974). Tema sellealaseid töid mõjutas oluliselt Arthur Danto operatsionaalse kunsti ja kunstimaailma teooria. Ta uuris põhjalikult ka 18. sajandi esteetilise kultuuri kujunemist ("The Century of Taste", 1996).
Tamanrasseti provints

Tamanrasseti provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Alžeeria lõunaosas. Piirneb Mali ja Nigeriga. Asub Sahara kõrbes. Provintsi jääb ka osa Ahaggarist.
Provints on pindalalt suurim Alžeeria provints. Elanikud on peamiselt tuareegid.
Jaguneb 6 ringkonnaks:
Marjovo rajoon

Marjovo rajoon on haldus- ja omavalitsusüksus (munitsipaalringkond (varem munitsipaalrajoon)) Venemaal Novgorodi oblasti lõunaosas. Piirneb kagus Tveri oblastiga.
Rajoonis oli 2020. aastani 6 külaasundust (esmatasandi omavalitsusüksust). Rajoonis on 139 asulat.
Pindalast moodustab mets 1361,5 km², põllumajandusmaa 230,7 km² ja sood 142 km².
Peamised majandusharud on põllumajandus ja puidutööstus.
Rajoonis on 229,94 km maanteid, millest 101,29 on asfaltkattega.
Tšudovo

Tšudovo (soome Tiutova) on linn Venemaal Novgorodi oblastis, Tšudovo rajooni keskus. Asub Keresti jõe ääres Peterburist 115 km kagus.
Tšuduvot on esmamainitud Vadja viiendiku maksuraamatus 1539. aastal. 16. sajandist asus seal postijaam Tšudovski Jam. 1851. aastani oli küla nimi Jamm-Tšudovo. 1851. aastal avati küla läbiv Moskva–Peterburi raudtee. Linnaõigused sai asula 1937. aastal.
Tšudovo on raudteesõlm, seal on puidu- ja ehitusmaterjalitööstused, kommivabrik ja tikuvabrik.
Linnas asub Nikolai Nekrassovi majamuuseum.
Linnas töötab kaks bussiliini.
Linna järgi on nime saanud Chudovo alamlade.
S&amp;P 500

S&amp;P 500 on börsiindeks, mille moodustavad New Yorgi börsil ja NASDAQil noteeritud Ameerika Ühendriikide 500 suurima börsiettevõtte aktsiad.
S&amp;P on lühend indeksi looja ja haldaja, krediidireitinguid ja muid finantsteenuseid pakkuva ettevõtte Standard &amp; Poor'si nimest. Indeksisse kuuluvad USA 500 turuväärtuselt suurima börsiettevõtte aktsiad, kuid sellest reeglist on erandeid. Näiteks Berkshire Hathaway on turuväärtuselt USA ettevõtete tippkümne hulgas, kuid ei kuulu S&amp;P 500 nimekirja. Selle põhjuseks on asjaolu, et ettevõtte ühe aktsia väärtus on üle 100 000 dollari, mis teeb nendega kauplemise vähese likviidususe tõttu keeruliseks. S&amp;P 500 nimekirja kuuluvad ka mõned ettevõtted väljastpoolt Ameerika Ühendriike.
S&amp;P 500 indeksi ajalugu ulatub aastasse 1957. Tänapäevaks on indeksist saanud Dow Jonesi tööstuskeskmise kõrval maailma kõige jälgitum börsiindeks. S&amp;P 500 on palju laiapõhjalisem kui 30 ettevõtte aktsiat kaaluv Dow Jonesi tööstuskeskmine, mistõttu peetakse teda sageli aktsiaturu sünonüümiks ning USA majanduse käekäigu indikaatoriks. Kui öeldakse, et USA aktsiaturg tõusis päevas 1,57 protsenti, siis peetaksegi sellega tavaliselt silmas S&amp;P 500 indeksi 1,57-protsendilist tõusu.
Valiku kriteeriumid.
Alates 2005. aastast arvestab indeks vabalt kaubeldavate aktsiate arvu. Praktikas on paljudel 500 börsil noteeritud ettevõttest indeksi tulemuslikkusele piiratud mõju. S&amp;P 500-s kümne suurima aktsiafondi osakaal indeksis oli 2021. aasta juuni lõpus umbes 26,6%.
S&amp;P 500 indeksisse kaasamise kriteeriumid:
Kui ettevõte ei vasta enam ülaltoodud nõuetele, ei kaasne sellega kohest kustutamist. Indeksist eemaldamise peamine põhjus on müük või ühinemine.
Võrdselt kaalutud versioon.
Alates 2003. aasta algusest on olnud S&amp;P 500 EWI, milles kõigil 500 osalejal on võrdne kaal 0,2%. Indeksit korrigeeritakse kord kvartalis.
Batetski rajoon

Batetski rajoon on haldus- ja omavalitsusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblastis. Piirneb läänes ja põhjas Leningradi oblastiga.
Rajoonis on 3 külaasundust (esmatasandi omavalitsus).
2021. aasta alguse seisuga oli rajooni rahvaarv 4991, neist 2610 naised ja 2381 mehed. 2020. aastal sündis rajoonis 35 last ja suri 90 inimest.
OMX Tallinn

OMX Tallinn (lühendatult OMXT; kuni 2005. aastani TALSE) on NASDAQ OMX Tallinna börsi (varasema nimega Tallinna Väärtpaberibörsi) üldindeks, millesse kuuluvad kõik põhi- ja lisanimekirja aktsiad. Indeks iseloomustab aktsiate hindade keskmist muutust.
TALSE indeksit hakati arvutama 3. juunil 1996, algväärtuseks oli 100 ja indeksisse kuulus 11 väärtpaberit. 
2005. aastal sai TALSE uueks nimeks OMX Tallinn (OMXT).
Monika Übner

Monika Übner (sündinud 10. novembril 1965 Pärnus) on eesti keskkonnateadlane ja õppejõud.
Pestovo

Pestovo on linn Venemaal Novgorodi oblastis, Pestovo rajooni keskus. Asub Mologa jõe ääres.
Pestovo asutati 1918 raudteejaama juurde, linnaõigused sai 1965. aastal.
Saba jõgi

Saba on jõgi Venemaal Leningradi oblastis, Lauga vasakpoolne lisajõgi. 
Saba jõe pikkus 90 km, see suubub Lauga jõkke 102 km kaugusel selle suudmest.
Mesilasvaha

Mesilasvaha on noorte töömesilaste vahanäärmete eritis. Vaha on materjal, millest mesilased ehitavad meekärgi.
Vahanäärmed paiknevad töömesilaste tagakeha kolmandal, neljandal, viiendal ja kuuendal kõhulookel. Igal lookel on kaks läbipaistvat vahapeeglikest. Vahapeeglite all paiknevad vaha eritavad rakud, mis mesilase kasvades muutuvad põietaolisteks ning täituvad vedela vahaga. Vaha tungib läbi kitiini peeglikese pinnale ja hangub väikeseks plaadikeseks. 
Mesilased hakkavad vaha eritama 3–5 päeva vanuselt ning lõpetavad korjemesilastena 18–20 päeva vanuselt. Mesilasemadel ja leskedel vahanäärmeid ei ole. 
Toatemperatuuril on vaha tahke ja kõva, meeldiva iseloomuliku lõhnaga. Sõltuvalt lisandite (mesi, taruvaik, suir) sisaldusest on vaha värvus valkjas kuni tumepruun. Vees vaha ei lahustu. Vaha sulamistemperatuur on 60–65 °C. Mesilasvaha tihedus on umbes 960 kg/m3.
Vaha sisaldab umbes 80% süsinikku, 13% vesinikku ja 7% hapnikku. Ühe 1 kg vaha eritamiseks kulub peres 3,5 kg mett.
Mesilasvaha kui toidulisaaine tähis on E901.
Kasutamine.
Vaha kasutatakse peamiselt kunstkärgede ehk kärjepõhjade valmistamiseks; aga ka kupualgmete tegemiseks ja söödanõude paikamiseks.
Mesilasvahast valmistatakse ka küünlaid, kosmeetikavahendeid, pookimisvaha, kingaviksi ning mitmesuguseid viimistlusvahasid.
Traditsiooniliselt on mesilasvaha kasutatud haavade raviks ja anumate paikamiseks. Meditsiinis kasutatakse vaha salvide ja raviküünalde koostises.
Demjanski rajoon

Demjanski rajoon on haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Novgorodi oblastis. Piirneb kagus Tveri oblastiga.
Rajoonis on 8 omavalitsusüksust, neist 7 külaasundust ("сельское поселение") ja 1 linnaasundus.
Rajooni idaosas on Seligeri ja Veljo järv.
BHP Billiton

BHP Billiton on maailma suurim kaevandusettevõte.
BHP Billiton Group moodustus praegusel kujul 2001. aastal, kui liitusid Austraalia Broken Hill Proprietary Company (BHP) ja Briti Billiton. Tulemuseks on ettevõte, mille kahel harul on erinevad aktsionärid, kuid sama juhtkond. Austraalia haru nimeks sai BHP Billiton Limited (peakorter Melbourne'is on ühtlasi kogu ettevõtte peakorteriks), Briti haru uueks nimeks sai BHP Billiton Plc (peakorter Londonis).
BHP Billiton kaevandab erinevaid maavarasid 25 riigis asuvas rohkem kui sajas kaevanduses. Ettevõte annab tööd umbes 41 000 inimesele. Olulisemate kaevandatavate maavarade hulka kuuluvad alumiinium, kivisüsi, vask, mangaan, raud, uraan, nikkel, hõbe, titaan, nafta, maagaas ja teemandid.
Ettevõtte aktsiad on noteeritud Austraalia, Johannesburgi ja New Yorgi aktsiabörsidel (BHP Billiton Limited) ning Londoni ja New Yorgi aktsiabörsidel (BHP Billiton Plc).
Ettevõtte 30. juunil 2008 lõppenud majandusaasta müügitulu oli 59,47 miljardit dollarit ning puhaskasum 15,96 miljardit dollarit.
Videvik (film 2008)

Bella Swan (Kristen Stewart) on olnud alati teistsugune, keeldunud massi sulamast. Uues koolis tutvub ta salapärase ja kena välimusega Edward Culleniga (Robert Pattinson), kes erineb kõigist poistest, keda Bella eales tundnud on. Intelligentne ja vaimukas Edward näeks otsekui ta hinge kõige salajasematesse soppidesse ning õige pea suudavad need kaks mõelda vaid teineteisest. Edward jookseb kiiremini kui lõvi, ta suudab peatada paljaste kätega kihutava auto ja ta pole vananenud päevagi pärast aastat 1918! Sarnaselt kõigi vampiiridega on ta surematu, kuid tema suguvõsa esindajatel puuduvad kihvad ning nad ei joo inimverd. Edwardi jaoks on Bella midagi, mida ta on oodanud viimased 90 aastat - hingesugulane. Ent mida lähedasemaks nad muutuvad, seda ohtlikum on see Bella jaoks. Eriti veel siis, kui linna saabuvad James (Cam Gigandet), Laurent (Edi Gathegi) ja Victoria (Rachelle Lefevre), Cullenite suguvõsa surmavaenlased, kes ei kavatse lahkuda enne, kui vanad arved saavad õiendanud... "Videvik" on muinasjutuline romantiline põnevusfilm, mille aluseks esimene raamat Stephenie Meyeri ülimenukast romaanisarjast.
Ile

Ile (kasahhi; hiina 伊犁河 "Yili He"; uiguuri "Chüngges"; vene Или) on jõgi Hiinas ja Kasahstanis. 
Jõgi saab alguse Kasahstani kagupiiril Tian Shanis kõrgusel 3540 m, Han-Tengri mäesõlmest paarkümmend kilomeetrit loodes. Pikkus on 1001 km (koos lähtejõe Tekesiga 1439 km), sellest 815 km voolab Kasahstani territooriumil. Ülemjooksul väljub Tekesi jõgi Ketpehi ahelikku ümber hõlmates Hiina aladele (lõik u 500 km). Seal on ka suurim linn jõe teel Yining (Gulja; u 430 000 elanikku). Ile suubub Balkaši järve (h 341,4 m) lääneossa ja seetõttu on tüübilt soolajärve lääneosas vesi palju magedam kui idaosas. Ile üldine langus on 3200 m ja lang 2,22 m/km.
Suudmes on suure pindalaga delta. Ile keskmine äravool on 480 m³/s, valgla pindala 140 000 km². Looduslikult võiks vooluhulk olla kordi suurem, kuid suur osa jõgikonna veest kasutatakse kunstlikuks niisutamiseks ja tööstuse tarbeks. Jõel on Kapšagaj veehoidla (50 km Almatõst kirdes). Suuremad lisajõed on Hiinas Künes (Kunges) ja Kax ning Kasahstani osas Šarõn.
Kapšagaj veehoidla

Kapšagaj veehoidla (varem kasutati venepärast nime "Kaptšagai veehoidla") on veehoidla Kasahstanis Ile jõel.
Rajati 1970. aastal.
Pikkus on 180 km, laius kuni 22 km. Pindala on 1850 km², vee maht 28,14 km³, keskmine sügavus on 15,2 m, maksimaalne sügavus on 45 m. Veetase kõigub 4 m ulatuses.
Suubub jõgi .
Kasutatakse energeetikas (Kapšagaj hüdroelektrijaam) ja niisutamiseks. Veehoidla kaldal asub Kapšagaj linn.
Iain Stewart

Iain Simpson Stewart (sündinud 1964) on šoti geoloog.
Professor Stewart töötab Plymouthi ülikoolis, kuid on tuntud geoloogiat tutvustavate teleesinemistega.
Tema loodud on Vahemere geoloogilist ehitust ja selle mõju piirkonna kultuurile tutvustav kuueosaline telesaatesari "Journeys From the Centre of the Earth" (2004). Vaikse ookeani tulerõnga neljaosaline sari "Journeys into the Ring of Fire" (2007) ning viieosaline geosfääre tutvustav sari "Earth: The Power of the Planet" (2007). Lisaks on ta esinenud BBC geoloogiasaates "Rough Science". 2008. aastal on ta olnud tegev kliimamuutuse teemat lahkava kolmeosalise sarja "Earth: The Climate Wars" loomisega. Enamik Stewarti sarjadest on toodetud koostöös BBC-ga. Stewarti esinemisstiil on emotsionaalne ja kaasahaarav. Omapäraseks teeb tema esinemise varjamatu ja üsna tugev šoti aktsent. 
Vahemere geoloogiat tutvustav sari (USA-s pealkirjaga "Hot Rocks: Geology of Civilisation") sai 2005. aastal USA-s Jackson Hole Wildlife Film Festivalil parima teadussaate auhinna.
Geoloogias on Stewarti peamisteks uurimisobjektideks neotektoonika ja geoloogilised ohud. Regionaalselt on ta huvid keskendunud Vahemere piirkonnale, eelkõige Türgi ja Kreeka maavärinatele. Sel teemal kaitses ta 1990. aastal Bristoli ülikoolis ka doktorikraadi ning seetõttu rääkis ka tema esimene pikem telesaatesari just Vahemere geoloogiast.
2007. aastal andis ameerika bioloog Brian Fisher uuele Madagaskaril avastatud sipelgaliigile Stewarti auks nime "Cerapachys iainstewarti".
Pressisõber

Pressisõber on aunimetus, millega Eesti Meediaettevõtete Liit (EML) tunnustab aasta avatuimat ajakirjandusega suhtlejat. Pressisõpra valitakse alates 1994. aastast. Selle kõrval kuulutatakse välja ka aasta pressivaenlane.
Pressisõbra valivad aasta lõpus EML-i aastakoosolekul osalevad liikmesorganisatsioonide esindajad kandidaatide hulgast, kes on aasta jooksul näidanud üles suurimat valmidust ajakirjandusega suhelda või aidanud muul viisil kaasa infovabaduse levikule.
Pressisõber saab auhinnaks nimelise messingist ruupori, mille on valmistanud Kuldgraali metallikunstnikud.
Pressisõbrad.
&lt;/table&gt;
Pressivaenlane

Pressivaenlane on nimetus, mille annab Eesti Meediaettevõtete Liit aasta kõige ajakirjandusvaenulikumale inimesele. Pressivaenlast valitakse alates 1994. aastast. Paralleelselt kuulutatakse välja ka aasta pressisõber.
Pressivaenlase valivad aasta lõpus Eesti Meediaettevõtete Liidu aastakoosolekul osalevad liikmesorganisatsioonide esindajad kandidaatide hulgast, kes on aasta jooksul näidanud üles suurimat vaenulikkust ajakirjandusega suhtlemisel või takistanud muul viisil infovabaduse levikut.
Tiiu Aro

Tiiu Aro (sündinud 18. juunil 1952 Kuressaares) on eesti arst ja poliitik. 
Tiiu Aro lõpetas 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Ta on töötanud Tartu linna onkoloogiadispanseris arsti ja osakonnajuhatajana ning olnud Tartu naistekliiniku peaarst.
Aastatel 1996–1999 oli Tiiu Aro Eesti sotsiaalminister, esindades Eesti Koonderakonda (Tiit Vähi kolmandas valitsuses (2. detsembrist 1996 kuni 17. märtsini 1997) ja Mart Siimanni valitsuses (17. märtsist 1997 kuni 25. märtsini 1999)).
Aastatel 1999–2009 oli ta Tervisekaitseinspektsiooni peadirektor ning 2010–2017 Tervisekaitseinspektsiooni, Tervishoiuameti ja Kemikaalide teabekeskuse ühendamisel loodud Terviseameti peadirektor. 
23. oktoober 2017 kuni 25. juuni 2025 oli Tiiu Aro Eesti Reformierakonna liige. Aastatel 2017–2021 oli ta Saaremaa vallavolikogu esimees, esimene Saaremaa valla ajaloos.
Riigikogu liikme Johannes Kerdi volituste lõppemise järel tema surma tõttu 4. märtsil 2021 asus Tiiu Aro 6. märtsil 2021 tööle XIV Riigikogu liikmena. Ta oli Riigikogu sotsiaalkomisjoni liige. Tema volitused lõppesid 18. juulil 2022, kui ametisse astus Kaja Kallase teine valitsus.
Isiklikku.
Tiiu Aro on abielus jurist Tõnu Kõrdaga. Varem olnud abielus kardioloogi ja kardiokirurgi Toomas Aroga.
Kyoga järv

Kyoga järv on järv Uganda keskosas.
Kyoga järve pindala on 1720 km². Ta on umbes 200 km pikk ja väga sopilise kaldajoonega. Järve valgla on umbes 75 000 km². Ta asub merepinnast 914 m kõrgusel. Järve suubub Valge Niilus, mis voolab välja Victoria järvest, suubub Kyoga järve, voolab temast välja ja suubub Alberti järve. Järve kaldal asub Soroti linn.
Kyoga järvest pisut põhja pool asub Kwania järv. See on väiksem, aga sügavam kui Kyoga järv. Sellest voolab välja lühike jõgi, mis suubub Valgesse Niilusesse.
Järve keskmine sügavus on umbes 4 m, suurim 5,7 m. Vee juurdevoolu reguleerib Nalubaale hüdroelektrijaam.
Järve need piirkonnad, mille sügavus on väiksem kui 3 meetrit, on täielikult kaetud vesiroosilehtedega. Soostunud kallastel kasvavad papüürus ja vesihüatsint. Papüürusest on moodustunud ujuvad saared, mis ujuvad Kyoga alaliste saarte vahel. 
Kyoga järves elutseb 46 kalaliiki ja arvukalt krokodille.
Tugevad vihmad tõstsid aastail 1997–1998 järvevee erakordselt kõrgele. Selle tulemusena rebenesid vesiroosid, mille suuri lehti järjest ülespoole kisuti, järve põhjast lahti, nad kuhjusid äravooluavasse ja ummistasid selle, mistõttu järve veetase tõusis veelgi kõrgemale ning Kyoga ja Kwania järv ühinesid. 2002. aasta seisuga oli üle ujutatud 580 km² kaldaäärseid alasid ja see oli sundinud inimesi ümber asuma. Egiptuse valitsus eraldas Ugandale 13 miljonit USA dollarit tagastamatut abi ummistusega võitlemiseks, aga 2007. aasta seisuga oli väljavool järvest endiselt suuresti blokeeritud.
Viiralti tamm

Viiralti tamm ehk Tamme-Koori tamm (kasutatud ka kirjapilti "Tamme Goori tamm") on kaitsealune tamm Viljandi maakonnas Vana-Võidu külas.
Kirjeldus.
Viiralti tamm kasvab Viljandi vallas Vana-Võidu külas Tamme talu juures, Tänassilma ürgoru serval. Puu on looduskaitse all (IUCN kategooria: III – kaitstav loodusmälestis).
Tamm on madal, jässakas ning püstiste okstega. Puu ümbermõõt on 488 cm (1,3 m kõrguselt), kõrgus on 13 m. Tamme õõnsus on tsementeeritud. 
Viiralti tamm kasvab keset heinamaad ning on paista ka 160 m kaugusel asuvale Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maanteele.
Ajalugu.
Puu on nime saanud Eduard Viiralti 1943. aastal kuivnõeltehnikas valminud gravüüri "Viljandi maastik" järgi. 
Varem tunti tamme ümbruskonnas Tamme-Koori tammena. Selle nime sai puu 19. sajandil naabruses elanud isepäise taluperemehe järgi. Talu nimi oli Tamme ning selle Grigori-nimelist peremeest kutsuti Gooriks. Majas, mille Tamme Goori kunagi ehitas, elavad tänapäevani tema järeltulijad.
Skellefteälven

Skellefteälven ehk Skelledeatnu on jõgi Rootsi põhjaosas. 
Jõe pikkus on 410 km, valgala pindala 11 731 km². 
Skellefteälven saab alguse Norrbotteni läänist Ikesjaure järvest Rootsi-Norra piiri lähedal ja voolab kagu suunas läbi Norrlandi mägismaa läbi. Ta voolab läbi Hornavani, Uddjauri ja Storavani järve ning suubub Põhjalahte. Ülemjooksul on arvukalt jugasid, kärestikke ja järvi.
Jõge kasutatakse energia saamiseks, jõel on mitu hüdroelektrijaama. Jõe suudmes asub Skellefteå sadam.
Kristalliseerumine

Kristalliseerumine on sulamis, vedelas või gaasilises agregaatolekus oleva aine või ainete segu üleminek korrastatud sisestruktuuriga olekusse. See on kristallide (aeglase) moodustumise ja kasvu protsess, mis tekib lähtefaasis üleküllastumise või ülejahtumise tulemusena.
Kristalliseerumine on oluline looduslik protsess. Näiteks vee jäätumine või magma kivistumine on kristalliseerumise näited. 
Kristalliseerimine on ka oluline meetod keemiatööstuses.
Slovakkia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Slovakkia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1994. aastast 7 korda. 
1993. aastal ei õnnestunud Slovakkial pääseda edasi eelvoorust, mis oli korraldatud uutele Ida-Euroopa riikidele, kes soovisid liituda Eurovisiooni lauluvõistlusega. Slovakkia jäi pärast 1998. aasta võistlust lauluvõistlusest eemale. Kolme finaali peale jäi Slovakkia parimaks tulemuseks 18. koht ja riik oli pärast iga võistlust sunnitud aasta vahele jätma. Riik otsustas mitte naasta 2000. aasta võistluseks. 
11. mail 2006 teatas Slovakkia ringhääling Slovenská Televízia soovist osaleda 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kuid rahalistel põhjustel Slovakkia Belgradis siiski ei osalenud. Küll aga naasis Slovakkia võistlusele järgmisel aastal, kui lauluvõistlus toimus Moskvas. 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse teises poolfinaalis jäi Slovakkia 8 punktiga eelviimaseks ehk 18. kohale. 
Slovakkia saavutas 2010. aastal poolfinaalis 16. koha ja 2011. aastal poolfinaalis 13. koha.
2012. aastal saadi poolfinaalis viimane (18.) koht ning pärast seda Slovakkia enam osalenud ei ole.
Hääletamise ajalugu (1994–2012 finaalid).
Slovakkia on "andnud" kõige rohkem punkte järgmistele riikidele:
Slovakkia on "saanud" kõige rohkem punkte järgmistelt riikidelt:
Rumeenia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Rumeenia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel 17 korral, alates 1994. aastast.
Pärast debüteerimist 1994. aastal tegi Rumeenia nelja-aastase pausi ja naasis võistlusse 1998. aastal. Riik on osalenud kõigil võistlustel, välja arvatud 1999. ja 2001. aastal, mil riik pidi jätma võistlusel vahele aasta halbade tulemuste tõttu. 
Rumeenia sai oma parima tulemuse 2005. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, kui Luminiţa Anghel ja Sistem viisid Rumeenia poolfinaalis esimesele ja finaalis kolmandale kohale.
2006. aastal esindas Rumeeniat Mihai Trăistariu, kes enne võistlust lauluga "Tornero" oli üks suuremaid favoriite ning kellele ennustati võistluse esikohta. Trăistariu jäi aga lauluvõistluse finaalis neljandale kohale.
Rumeenia jäi kõrvale 2016. aasta Eurovisioonilt, kuna Rumeenia ringhääling polnud suutnud Euroopa Ringhäälingute Liidule võlgu tasuma alates 2007. aastast.
2018. aastal ei pääsenud Rumeenia esimest korda finaali, kui poolfinaalis jäädi 11. kohale.
Vitali Sobolev

Vitali Sobolev (sündinud 6. märtsil 1956. aastal Venemaal Permi oblastis Kospaši linnas) on Eesti kunstnik. 
Lõpetanud Vjatkas kunstikooli ja pedagoogilise instituudi. Praegu elab ja töötab Tallinnas. Osaleb eestivene mitteformaalse kunstnikeühingu "Ježi" tegevuses.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus Mari Kartauga, abielust sündisid poeg ja tütar.
Orage

Orage on vabavaraline kalender Xfce töölauakeskkonna jaoks. Varem oli Xfce kalender Xfcalendar. Alates versioonist 4.4 kasutatakse nime Orage. Koos nimevahetusega lisati ka alarmid ja mindi dbh standardilt üle iCal standardile, mis teeb Orage ühilduvaks paljude teiste kalendritega. Paketis on ka plugin, mis võimaldab paneelil näidata kella mitme eri ajavööndi ajaga.
Kuimetsa linnus

Kuimetsa linnus ehk Kuimetsa tornlinnus oli tornlinnus Juuru kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal asuvad linnusevaremed Rapla maakonnas Rapla vallas Kuimetsa külas Vatla jõe ääres Juuru-Kose ja Vahastu teeristil. 
Linnus ehitati kindlustatud mõisamajana 1412. aastal Tallinna tsistertslaste Püha Mihkli kloostrile kuuluva Kuimetsa mõisa kaitseks. Linnus põles 1560. aastal Liivi sõjas. 
Maamõõtja Carl Faehlmanni akvarelli järgi oli 1827. aastal veel alles kahe rippnurgatorniga kolmekorruseline tornelamu.
Tänapäeval on linnusest säilinud vaid esimene korrus, mis on mattunud rusukünka alla, meenutades keldrit (ruum 7 x 5 m), millena seda ka kasutatakse.
Fontpédrouse'i sild

Fontpédrouse'i sild ("Pont de Fontpédrouse", ka "Pont Séjourné") on 1908. aastal valminud 237 m pikkune sild ja raudteeviadukt Prantsusmaal, Püreneedes Fontpédrouse'i juures üle Têti jõe. Sild kuulub Kollase rongi ("Ligne de Cerdagne") raudteeliini Villefranche-de-Conflent-Gare de Latour-de-Carol-Enveitg koosseisu.
Silla arhitekt on Paul Séjourné.
Põhja-Makedoonia Eurovisiooni lauluvõistlusel

Põhja-Makedoonia on osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel alates 1998. aastast, 2025. aasta seisuga 21 korda. Enne 2019. aastat osaleti nimetüli tõttu Kreekaga endise Jugoslaavia Makedoonia Vabariigi nime all.
Põhja-Makedoonia seni parima tulemuse, 7. koha, saavutas Tamara Todevska lauluga "Proud" 2019. aastal. Varem oli Põhja-Makedoonia parim tulemus 12. koht 2006. aastal Ateenas, mil Põhja-Makedooniat esindas Elena Risteska lauluga "Ninanajna".
Põhja-Makedoonia jäi esimest korda Eurovisiooni finaalist välja 2008. aastal, sest toonaste reeglite järgi valis kümnenda finalisti välja tagavaražürii. Ilma selle reeglita oleks Põhja-Makedoonia finaalis üles astunud. Aastatel 2008–2018 pääses Põhja-Makedoonia finaali vaid ühel korral 2012. aastal. Kui Põhja-Makedoonia pärast kvalifikatsiooni 2019. aastal aastatel 2021–2022 järjekordselt finaali ei pääsenud, otsustas Põhja-Makedoonia rahvusringhääling Makedonska Radio Televizija (MRT) loobuda osalemisest 2023. aastal ja pole siiani naasnud.
MRT on aeg-ajalt kasutanud Põhja-Makedoonia esindaja leidmiseks festivali "Skopje Fest". 
Enne iseseisvuse väljakuulutamist 1991. aastal oli Põhja-Makedoonia kui Makedoonia Sotsialistlik Vabariik Jugoslaavia Sotsialistliku Föderatiivse Vabariigi osa. Põhja-Makedoonia artistid ja heliloojad osalesid tihti Jugoslaavia rahvuslikus eelvoorus Jugovizija, kuid Põhja-Makedoonia laulud ei jõudnud kordagi Eurovisioonile.
Viktoria Leks

Viktoria Leks (sündinud 28. septembril 1987) on Eesti kõrgushüppaja.
Tema rekord on 20. juunil 2007 Türil hüpatud 1.89.
Sisetingimustes on tema rekord 11. veebruaril 2007 hüpatud 1.91, mis oli Eesti rekord kuni 2009. aastani, kui selle ületas Anna Iljuštšenko.
Anna Iljuštšenko

Anna Iljuštšenko (sündinud 12. oktoobril 1985 Sillamäel) on endine Eesti kõrgushüppaja.
Ta on lõpetanud 2005. aastal Sillamäe Kannuka Kooli ja 2010. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna hambaarstina. 
Ta töötab ortodondina.
Sportlaskarjäär.
Tema parim tulemus on 9. augustil 2011 hüpatud 1.96, mis on ühtlasi Eesti rekord. Ka 3. augustil 2010 hüpatud 1.95 oli Eesti rekord.
2013. aastal on ta sisetingimustes hüpanud 1.94, mis on samuti Eesti rekord.
Anna Iljuštšenko esindas Eestit 2012. aasta suveolümpiamängudel. Tulemusega 1.90 saavutas ta 15. koha.
2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Göteborgis pääses ta tulemusega 1.92 finaali ehk kaheksa parema hulka. Finaalis ületas ta avakatsel kõrguse 1.92. Kõrgus 1.96 jäi alistamata ning lõppkokkuvõttes jäi ta itaallanna Alessia Trostiga jagama 4. kohta.
2016. aastal teatas ta sportlaskarjääri lõpetamisest.
Isiklikku.
Aprillis 2015 sündis Anna Iljuštšenkol tütar, kes sai nimeks Polina.
Mirjam Lehismets

Mirjam Lehismets (neiupõlvenimi Mirjam Liimask; sündinud 25. oktoobril 1983) on endine Eesti tõkkejooksja.
Aastal 2005 tuli ta 100 meetri tõkkejooksus kuni 23-aastaste Euroopa meistriks, joostud aeg 12.93 on Eesti rekord. Samal aastal võitis ta kuldmedali ka suveuniversiaadil.
Helsingi olümpiastaadion

Helsingi olümpiastaadion on Soome suurim spordiareen. Lisaks spordivõistlustele toimuvad seal suvel ka kontserdid. Staadion asub Töölö linnaosas. Staadion asub ligi kahe kilomeetri kaugusel Helsingi kesklinnast. Staadion esindab arhitektuurselt funktsionalismi.
Staadioni ajalugu.
Helsingi olümpiastaadioni ajalugu algas 11. detsembril 1927, kui Helsingi linn ja mitmed spordiorganisatsioonid moodustasid Staadioni Sihtasutuse. Sihtasutuse eesmärk oli Helsingisse ehitada staadion, mis võiks olla suveolümpiamängude peaareen. Staadioni projekti saamiseks korraldati arhitektuurivõistlus, mille võitsid arhitektid Yrjö Lindegren ja Toivo Jäntti oma funktsionalismi printsiipe järgiva projektiga.
Olümpiastaadioni ehitati 12. veebruarist 1934 kuni 12. juunini 1938. Staadion pidi võõrustama 1940. aasta olümpiamänge, kuna Tokio oli oma õigusest olümpiamänge korraldada loobunud. Loobumise põhjuseks oli Jaapani osalemine 1937. aastal alanud Teises Hiina-Jaapani sõjas. 1938. aastal valis ROK pärast Tokio loobumist uueks olümpiamängude korraldajaks Helsingi. Kuid mängud jäid 1939.–1940. aastal toimunud Talvesõja kahjustuste ja Euroopas hoogustunud sõjategevuse (Teine maailmasõda) pärast ära.
Olümpiastaadioni on kohendatud mitu korda. Staadioni suurim pealtvaatajate mahutavus oli 1952. aasta olümpiamängude ajal, kui sinna mahtus üle 70 000 pealtvaataja. Olümpiastaadioni suurem ümberehitus oli aastatel 1990–1994.
Staadioni juhtkond.
Olümpiastaadioni sihtasutuse esimene juht oli Erik von Frenckell, kes oli sellel ametipostil 50 aastat, 1927–1977. Täpselt oma juhtimisaastate keskel sai ta näha oma tehtud töö tulemust, kui Helsingis korraldati 1952. aastal olümpiamängud. Sihtasutus tegutseb endiselt olümpiastaadionil. Sellel on kaks haldusosakonda, sihtasutuse juhtkond ja sihtasutuse liikmed. Sihtasutuse juhtkond tuleb aastas kokku kaheksa-üheksa korda, kõik liikmed korra aastas. Juhatuse esimees on Erkki Aurejärvi ja asetäitja Esko Paukkonen. Sihtasutuse praegused liikmed on Heidi Ruhala, Kari Piimies, Riitta Hämäläinen-Bister, Mari Puoskari, Timo Haukilahti, Antti Pihlakoski ja Pekka Hämäläinen.
Staadioni mõõtmed.
Olümpiastaadioni torni kõrgus on 72 meetrit ja 71 cm, mis on 1932. aasta olümpiamängudel Los Angeleses Soomele odaviskes kuldmedali toonud Matti Järvineni võidutulemuse pikkus. Staadioni pikkus on 243 meetrit ja laius 159 meetrit. Suurim pealtvaatajate arv 70 435 oli 1952. aasta OM-il. Praegu on istekohtade arv 40 600, millest 15 000 on katuse all.
Emil Boc

Emil Boc [em'iil bokk] (sündinud 6. septembril 1966 Răchițeles) on Rumeenia poliitik, 22. detsembrist 2008 kuni 6. veebruarini 2012 Rumeenia peaminister.
Emil Boc on õppinud ajalugu ja filosoofiat. Poliitikas osaleb ta alates 2003. aastast. Alates 2004. aastast on ta Rumeenia Demokraatliku Liberaalse Partei esimees.
Aastatel 2004–2008 oli Boc Cluj-Napoca linnapea. Teist korda on ta Cluj-Napoca linnapea alates 12. juulist 2012.
Pärast novembris 2008 peetud parlamendivalimisi nimetas president Traian Băsescu esialgu peaministriks Boci parteikaaslase Theodor Stolojani, kes aga ametist loobus. Seejärel tegi president valitsuse moodustamise ettepaneku Emil Bocile, kes moodustas koalitsioonivalitsuse kahe valimistel tasavägise tulemuse saanud partei osalusel, kaasates ka sotsiaaldemokraadid. Kokku kuulub kahele valitsuserakonnale umbes 70 protsenti parlamendi kohtadest.
13. oktoobril 2009 kaotas Emil Boci valitsus usaldushääletuse parlamendis häältega 176:254.
23. detsembril 2009 kinnitas parlament ametisse Emil Boci uue valitsuse.
6. veebruaril 2012 astus Boc tema valitsuse ulatuslike kärpekavade vastu toimunud massimeeleavalduste tõttu ametist tagasi