tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gaasidünaamika

Gaasidünaamika on aerodünaamika haru, mis uurib gaasi liikumise seaduspärasusi, arvestades gaasi kokkusurutavust (tiheduse sõltuvust rõhust).
Erinevalt klassikalisest aerodünaamikast tegeleb gaasidünaamika ülesannetega, mille puhul gaasi kokkusurutavus mõjutab oluliselt gaasi käitumist. Need on eeskätt ülesanded gaasivoogude liikumise kohta kiirustel, mis on lähedased helikiirusele gaasis või ületavad selle, mistõttu tekib suur rõhulang ja lööklaine. Teiseks näiteks on need gaasikeskkonnas toimuvad protsessid, millega kaasnevad eksotermilised (põlemine, plahvatus) või endotermilised (elektrolüütiline dissotsiatsioon) keemilised reaktsioonid: gaasi keskmise molekulmassi muutumise ja energia eraldumise tõttu ei ole ideaalse gaasi mudel neil juhtudel rakendatav. 
Ajalugu.
Gaasidünaamika tekkis 19. sajandi teisel poolel. Selle rajajad olid Christian Doppler, Bernhard Riemann, Ernst Mach, William John Rankine ja Pierre-Henri Hugoniot. 
Gaasidünaamika arenes tormiliselt 20. sajandil. Selle arendajate seas olid Sergei Tšaplõgin, Geoffrey Ingram Taylor, Leonid Sedov ja Jakov Zeldovitš.
Tartu vojevood

Tartu vojevood (poola "wojewoda dorpacki, wojewoda derpski") oli Poola-Leedu Liivimaa hertsogkonna haldusüksuse Tartu vojevoodkonna valitseja.
Tartu vojevoodkonna (algselt Tartu presidentkond) vojevoodid ehk kubernerid (wojewoda dorpacki; wojewoda derpski): 
26. augustil 1625 kapituleerus Tartu Poola garnison Rootsi vägedele (1621–1625) Poola-Rootsi sõjas, vojevoodkonna ala läks Rootsi Kuningriigi võimu alla, kuid Poola jätkas vojevoodide fiktiivset ametisse nimetamist kuni Oliwa rahuni 1660. aastal.
Vene-Rootsi sõja (1656–1661) tõttu Moskva tsaaririigi võimkonnas.
Liivimaa sõja ajal olid ka Moskva tsaari vägede kontrolli all olevates valduskeskustes: Tartus jm. vene asevalitsejad või vojevoodid. Nt. Tartu esimene vojevood Andrei Kurbski.
Gaasipõleti

Gaasipõleti on gaaskütusega (näiteks atsetüleen, maagaas või propaan) seade (põleti) peamiselt kuumutamiseks vajaliku leegi tekitamiseks.
Mõned põletid segavad kütust välisõhuga, et tagada täielik põlemine. Atsetüleeni kasutatakse tavaliselt koos dihapnikuga.
Gaasipõletite rakenduste seas on jootmine ja keevitamine. Viimase korral kasutatakse õhu asemel hapnikku, et saada terase sulatamiseks vajalik kuumem leek. Laboris kasutatakse Bunseni põletit, mille kütuseks on maagaas. Et sulatada metalle sulamistemperatuuriga kuni 
1100 °C, näiteks vask, hõbe ja kuld, kasutatakse loomuliku õhutõmbega propaanpõletit.
Academia Europaea

Academia Europaea on valitsusväline assotsiatsioon, mis tegutseb rahvusvahelise teadusakadeemiana.
"Euroopa akadeemia" kontseptsioon esitati 1985. aastal Pariisis Euroopa teadusministrite kohtumisel. Seejärel korraldas Kuninglik Selts 1986. aastal Londonis teadlaste, ühiskonnategelaste ja poliitikute osavõtul kokkusaamise, kus akadeemia loomise idee leidis lõpliku heakskiidu.
Akadeemia asutamiskoosolek toimus 1988. aasta septembris Cambridge'is. Assotsiatsioon sai nimeks Academia Europaea. Presidendiks valiti Briti teadusjuht Arnold Burgen. Esimene plenaaristung peeti Londonis 1989. aasta juunis.
Akadeemia struktuur.
Akadeemias on moodustatud järgmised sektsioonid:
Akadeemia liikmeskond.
Akadeemial oli 2016. aasta juuli seisuga umbes 4000 liiget, kelle seas on juhtivaid eksperte täppis-, loodus-, tehnika-, sotsiaal-, humanitaar- ja arstiteaduste alal.
Liikmesuse statistikat.
2018. aasta jaanuari seisuga on akadeemial enim liikmeid Suurbritanniast – neid on ligikaudu 670 inimest. Saksamaa liikmete arv on umbes 560 inimest (2015. aasta keskel lähenes 500-le), Prantsusmaa 460 (2015. aasta keskel lähenes 400-le) ja Itaalia liikmete arv umbes 260 inimest. Hollandi liikmeid on üle 200; üle 100 liikme on Šveitsist, Rootsist, Belgiast, Hispaaniast ja Austriast. Võrdluseks – Eestist on 17, Soomest 65, Venemaalt 75, Lätist 5 ja Leedust 2 liiget.
Välisliikmed.
Enim välisliikmeid on akadeemias Ameerika Ühendriikidest – neid on 2018. aasta jaanuari seisuga 161 inimest.
Eesti teadlastest akadeemia liikmed.
Ajalugu ja arheoloogia
Geo- ja kosmoseteadused.
Filmi-, meedia ja visuaaluuringud
Gaasimask

Gaasimask ehk gaasitorbik on individuaalne keemiakaitsevahend hingamiselundite, silmade ja näo naha kaitsmiseks radioaktiivse tolmu, mürgiste aurude ja gaaside (sealhulgas ründemürkide), suitsu ja bakterite eest.
Filtreeriv gaasimask filtreerib sissehingatavat välisõhku vahetatava kurnaga. See kaitseb teatud mürkainete eest.
Isoleeriv gaasimask isoleerib välisõhust ja annab hingamiseks gaasisegu ning absorbeerib süsihappegaasi.
Voolikuga gaasimaski korral antakse gaasitorbikusse õhku 10–40 m kaugusel paiknevast kompressorist. Seda kasutatakse tavaliselt tootmises kinnistes ruumides, näiteks tsisternvagunite puhastamisel.
Anttik- ja keskajal kasutati gaasimaski asemel käsna või hingati läbi märja riide. Respiraatori leiutas 1785 Prantsusmaa lennunduspioneer Jean-François Pilâtre de Rozier. Esimesena võttis selle praktilisse kasutusse Alexander von Humboldt 1799 Preisimaa kaevanduses, kus töötas kaevandusinsenerina.
Tänapäevase gaasimaski eelkäija leiutas 1847 ja patenteeris 1849 ameeriklane Louis Haslett. See võimaldas hingata nina ja suu kaudu läbi sibulakujulise filtri ning suunas väljahingatava õhu atmosfääri tagasi. Pole teada, et seda oleks kasutama hakatud. Gaasimaski leiutasid ka šotlased John Stenhouse 1854 ja John Tyndall 1870. aastatel.
Masskasutusse võeti gaasimaskid Esimese maailmasõja ajal, sest selles sõjas hakati kasutama keemiarelvi.
Adolf Hitler hakkas kandma väikeseid ninaaluseid vuntse Esimese maailmasõja ajal. Varem olid tal suured kikkvuntsid, kuid sõduritel keelati nende kandmine, sest suurte vuntsidega oli ebamugav gaasimaski pähe tõmmata.
Jaanus Karilaid

Jaanus Karilaid (sündinud 1. veebruaril 1977 Tallinnas) on eesti poliitik.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1996 Tallinna 32. Keskkooli ja aastal 2007 Tallinna Ülikooli riigiteaduste erialal.
Ta töötas 1998–2001 kohalike omavalitsuste arendusnõunikuna. Aastatel 2002–2003 oli ta põllumajandusminister Jaanus Marrandi nõunik, 2004–2006 Eesti Keskerakonna büroo koordinaator ja 2006–2012 Riigikogu Keskfraktsiooni nõunik. Aastatel 2012–2014 oli ta Nõmme linnaosa vanema asetäitja.
Karilaid oli aastatel 1997–2023 Keskerakonna liige ja 29. novembrist 2015 erakonna aseesimees. Ta oli aastatel 2006–2015 Haapsalu linnavolikogu esimees ning Eesti Linnade Liidu juhatuse ja Läänemaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige.
27. aprillil 2015 sai ta Riigikogu XIII koosseisu asendusliikmeks, kuna Kalev Kallo astus tagasi.
Pärast Kadri Simsoni ebaõnnestunud kandideerimist Keskerakonna esimeheks 2015. aastal kandideeris Karilaid erakonna juhatuse toel Keskerakonna fraktsiooni esimeheks Riigikogus, kuid valituks osutus siiski senine esimees Simson.
26. juulil 2021 valiti ta Riigikogu Keskerakonna fraktsiooni esimeheks pärast Mailis Repsi tagandamist.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 5 (Hiiu-, Lääne- ja Saaremaa) 2161 häält ning osutus valituks.
Poliitilisi sõnavõtte ja vastukaja.
2015. aasta lõpus põhjendas Jaanus Karilaid Keskerakonna juhatuses tehtud otsust taotleda "Eesti ühiskonda lõhestava" kooseluseaduse tühistamist rakendussätete probleemsusega, kutsus opositsiooni üles kooseluseaduse vastu ühinema ning seda rahvahääletusele panema Ametialases võltsimises ja eraviisilisele jälitustegevusele kihutamises süüdi mõistetud Priit Toobali esitamist erakondade rahastamise järelevalve komisjoni liikmeks põhjendas Karilaid "tugeva mandaadiga" Keskerakonna kongressilt ning asjaoluga, et "Priit Toobal tunneb erakondade rahaasjade köögipoolt peensusteni".
2016. aastal teatas filmirežissöör Peeter Rebane, et lahkus Keskerakonnast "ennekõike Jaanus Karilaiu ja tema mõttekaaslaste viimaste kuude labaste avalduste tõttu, mis on alavääristanud Eestis elavaid vähemusi": "...ükski ausalt käituv poliitik ei saa tõsise näoga väita, et demokraatlikus Eestis peaks enamuse häältega vähemuse inimõigusi otsustama".
Jaanuse poliitiline agenda hõlmab aktiivset tegevust korruptsiooni paljastamise ja korruptsioonivastase võitluse osas, eriti Tallinna Sadama puhul.
2021. aastal oli üks seitsmest Riigikogu õiguskomisjoni liikmest, kes otsustas mitte vastata 35 805 inimese allkirjaga pöördumisele, et riik sätestaks abielu kahe täiskasvanud inimese vahelise liiduna. Teised liikmed olid Sulev Kannimäe (Reformierakond), Marek Jürgenson (Keskerakond), Tarmo Kruusimäe (Isamaa), Urve Tiidus (Reformierakond) ja Vilja Toomast (Reformierakond). Otsustati, et abieluvõrdsus on ühetaoliselt tagatud kõigile abieluvõimelistele isikutele.
Isiklikku.
Jaanus Karilaiul on elukaaslane, tütar ja poeg. Tema huvialadeks on ajalugu, male ja reketimängud. Karilaid on Eesti Lauatenniseliidu president.
Gaavial

Gaavial ehk gangese gaavial ("Gavialis gangeticus") on krokodilliliste seltsi gaaviali perekonna ainus tänapäeval elav (retsentne) liik. Tänapäeval veel ainult Nepalis ja India põhjaosas leiduvad asurkonnad on kriitilises seisundis ning liik on seetõttu kantud IUCNi punasesse nimestikku.
Gaavial on gaaviallaste sugukonna tüüpliik. Malaisias ja Indoneesia põhjaosas elavat gaavialkrokodilli ei peeta traditsiooniliselt gaaviali lähedaseks sugulaseks, vaid ta paigutatakse krokodillaste sugukonda. Krokodilliliste fülogeneesi molekulaargeneetilised uuringud näitavad aga, et gaavialkrokodill on gaavialiga lähemas suguluses kui kõigi teiste retsentsete krokodillilistega, mistõttu tuleb ka tema arvata gaaviallaste hulka.
Da Da Da

"Da Da Da" (saksakeelse täieliku pealkirjaga "Da Da Da ich lieb dich nicht du liebst mich nicht aha aha aha"; ingliskeelse täispealkirjaga "Da Da Da I Don't Love You You Don't Love Me Aha Aha Aha") on Saksa ansambli Trio laul nende omanimeliselt debüütalbumilt. 
1981. aastal avaldatud singlit müüdi üle maailma enam kui 13 miljonit eksemplari ja see jõudis plaadimüügitabelites esikohale Austrias, Šveitsis, Uus-Meremaal ja Lõuna-Aafrika Vabariigis. Saksamaa ja Briti edetabelites jõudis singel teisele kohale.
Kristjan Kõljalg

Kristjan Kõljalg (sündinud 26. detsembril 1982 Paides) on Eesti ettevõtja ja poliitik, XIII Riigikogu liige.
Ta lõpetas aastal 2001 Paide Ühisgümnaasiumi. 2019. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna bakalaureusekraadiga. Ta on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ta töötas aastatel 2004–2005 majandus- ja kommunikatsiooniministri abina. Aastatel 2005–2007 töötas ta OÜ Faarup tegevjuhina ja aastatel 2007–2015 Koigi vallavanemana.
Ta on 7. augustist 2002 Reformierakonna liige. Ta oli aastatel 2002–2009 ja 2017–2018 Paide Linnavolikogu liige. Aastatel 2009–2015 oli ta valitud Koigi vallavolikogu liikmeks, kuid täitis sellel perioodil vallavanema ülesandeid. 9. aprillil 2015 sai ta Riigikogu XIII koosseisu (Jürgen Ligi) asendusliikmeks.
Ta oli aastatel 2007–2014 MTÜ Järva Arengu Partnerid (programmi "Leader" tegevusgrupi) juhatuse liige; aastatel 2007–2013 Järvamaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige ja aastatel 2013–2015 esimees. Aastatel 2008–2013 oli ta SA Järvamaa Arenduskeskuse nõukogu esimees.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks tütart. Tema huvialad on kirjandus, ujumine ja rattasport.
Magnus Ernst Dönhoff

Magnus Ernst von Dönhoff (10. detsember 1581 – 18. juuni 1642 Wielewo) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane. 
Magnus Ernst von Dönhoff oli Poola-Rootsi sõja ajal, 1621. aastast Tartu staarostkonna Tartu staarost ja ka Põltsamaa staarostkonna staarost. 
Aastatel 1635–1640 oli ta titulaarne Pärnu kastellaan ja 1640–1642 oli ta titulaarne Pärnu vojevood, ehkki (1621–1625) Poola-Rootsi sõjas, Liivimaa hertsogkonna alad läksid Rootsi Kuningriigi võimu alla, kuid Poola jätkas vojevoodide fiktiivset ametisse nimetamist kuni Oliwa rahuni 1660. aastal.
Isiklikku.
Tema isa oli Gerard/Gerhard Dönhoff (1554–1598).
Teodor Denhoff (Pärnu vojevood)

Teodor Denhoff (? – 8. november 1622) oli Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane. 
1617–1620 oli ta Pärnu vojevood. 1620–1622 oli ta Võnnu vojevood.
Isiklikku.
Teodori isa oli Gerhard Denhoff. Teodoril oli mitu venda, nende seas Ernest Magnus Denhoff.
Tomasz Sapieha

Tomasz Sapieha (enne 1598 – 1646) oli Leedu suurvürstiriigi sõja- ja riigitegelane. 
1641–1643 oli ta Võnnu vojevood. 1643–1646 oli ta Novogorodoki vojevood.
Teodor Denhoff

Teodor Denhoff (?–1654) oli Rzeczpospolita riigitegelane. 
Aastatel 1651–1654 oli ta Tartu vojevood.
Kasper Denhoff

Kasper (Caspar) Denhoff (saksa keeles Kaspar von Dönhoff, 1588–1645) oli Rzeczpospolita riigitegelane Dönhoffide suguvõsast.
1627–1634 oli ta titulaarne Tartu vojevood, kui 1625 Tartu Poola garnison kapituleerus Rootsi vägedele (1621–1625) Poola-Rootsi sõjas ja vojevoodkonna ala läks Rootsi Kuningriigi võimu alla, kuid Poola jätkas vojevoodide fiktiivset ametisse nimetamist kuni Oliwa rahuni 1660. aastal.
Ta oli 1637. aastast Saksa-Rooma riigivürst ning Poola kuninga saadik Saksa-Rooma keisri õukonnas.
Isiklikku.
Tema isa oli Gerhard Denhoff ja ema Margaretha von Zweiffeln. Tema vend oli Ernst Magnus Dönhoff.
1620. aastal abiellus ta Anna Aleksandra Koniecpolskaga, neil oli neli last.
Modulor

Modulor on šveitsi päritolu prantsuse arhitekti ja maalikunstniku Le Corbusier' (1887–1965) aastatel 1942–1955 välja arendatud proportsioonisüsteem, mille eesmärgiks oli anda arhitektuurile inimese mõõtudel põhinev matemaatiline alus. Idee arhitektuuri aluseks olevast proportsioonisüsteemist esineb juba Vitruviusel.
1948. aastal avaldatud Modulori võib pidada arhitektuuri ajaloo ja teooria üheks märkimisväärsemaks saavutuseks. 1955. aastal täiustas Corbusier proportsioonisüsteemi nii, et see sai kogu tema hilisema arhitektuuriloomingu aluseks.
Süsteem.
Modulor põhineb inimese mõõtudel ja kuldlõikel.
Algseks põhimõõduks oli 175 cm kui keskmine prantsuse mehe pikkus, kuid 1946. aastal sai põhimõõduks 183 cm, mis vastas kuuele jalale, kuna "inglise kriminaalromaanides on nägusad mehed, nagu politseinikud, alati kuus jalga pikad". Põhimõõdust on tuletatud geomeetriline jada, n-ö punane seeria, mille liikmed on omavahel kuldlõikesuhtes: ..., 183, 113 (nabakõrgus), 70, 43, 27 cm.
Punase seeria väärtusi kahekordistades on saadud n-ö sinine seeria: ..., 226 (mehe pikkus maast üles sirutatud sõrmeotsteni), 140, 86, 54 cm.
Rakendused.
Modulori esimeseks rakenduseks on Le Corbusier' projekteeritud Marseille's asuv "elamisüksus" ("Unité d'Habitation à Marseille"), mis on ehitatud täielikult Modulori proportsioonisüsteemis. Järgmised "elamisüksused" asuvad Firminys, Briey-en-Forêt's, Nantes'is ja Berliinis. Kuna Berliinis ei tohtinud elamuehituse reeglite tõttu suuremat osa Modulori proportsioonisüsteemist kasutada, siis Le Corbusier lõpuks loobus projekteerimisest.
Modulori näiteid leidub ka La Tourette'i kloostri puhul. Kloostrisse on ehitatud 100 mungakongi, igaüks kõrgusega 226 ja laiusega 183 cm.
Kriitika.
Modulori kriitikud leiavad, et Le Corbusier' valitud mehe pikkuse standardmõõtkava ei vasta antropomeetriale ning on valitud ainult matemaatilise mugavuse tõttu. Samuti kritiseeritakse seda, et naise keha ei mängi Modulori puhul mingit rolli, sest selle proportsioonid on teistsugused.
Czesław Jarnuszkiewicz

Czesław Jarnuszkiewicz (27. august 1888 Kochoń – 19. juuni 1988 London) oli Poola sõjaväelane (brigaadikindral).
Ta sündis Kochońis (praeguse haldusjaotuse järgi Lipno maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas).
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga, tunnustades tema tööd Varssavi korpuse ülemana.
Wojciech Trąmpczyński

Wojciech Stefan Trąmpczyński (8. veebruar 1860 – 2. märts 1953 Poznań) oli Poola poliitik.
Aastatel 1922–1927 oli ta Poola Seimi marssal.
1925. aastal anti talle III liigi 1. järgu Vabadusrist.
Kārlis Goppers

Kārlis Goppers (21. märts/2. aprill 1876 – 25. märts 1941 Ulbroka) oli Läti sõjaväelane ja skaudiliikumise tegelane.
Ta oli Läti Skautide ja Gaidide Keskorganisatsiooni asutaja ja president.
1932. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Dmitri Dmitrijev

 
Dmitri Dmitrijev (sündinud 17. juunil 1982 Kiviõlis) on Eesti poliitik, XIV Riigikogu liige.
Ta lõpetas 2000. aastal Kiviõli Vene Gümnaasiumi ja 2005. aastal Tallinna Tehnikaülikooli ärikorralduse erialal. Aastast 2010 õpib Tallinna Ülikooli Rakvere Kolledžis riigiteaduste magistriõppes.
Ta oli aastatel 2006–2007 Kiviõli Kinnisvarahoolduse OÜ juhatuse liige ja ASi Mäetehnika müügispetsialist-projektijuht.
Aastatel 2012–2015 oli ta SA Ida-Virumaa Tööstusalade Arendus nõukogu liige; aastatel 2014–2015 Ida-Virumaa Omavalitsuste Liidu juhatuse liige; aastatel 2014–2018 Ida-Virumaa Spordiliidu juhatuse liige. Alates 2017. aastast on ta LC Kiviõli asutajaliige ja LC Kohtla-Järve liige.
Aastatel 2019–2020 oli ta OÜ Järve Biopuhastus nõukogu liige ja alates 2018. aastast on Tagatisfondi nõukogu liige.
Poliitiline tegevus.
Ta on alates 15. augustist 2005 Eesti Keskerakonna liige. 2009–2010 oli ta Eesti Keskerakonna Noortekogu juhatuse liige.
Ta oli aastatel 2005–2007 Kiviõli Linnavolikogu liige. Valiti Kiviõli Linnavolikogu liikmeks ka 2009. ja 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel. Aastatel 2007–2015 oli ta Kiviõli linnapea.
Alates 2017. aastast on ta kuulunud ka Lüganuse vallavolikokku, olles olnud alates 2019. aastast selle esimees.
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 7 Eesti Keskerakonna nimekirjas, sai 774 häält ega osutunud valituks. Vabariigi Valimiskomisjoni 27. märtsi 2015. aasta otsusega sai ta aga siiski Yana Toomi loobumise tõttu XIII Riigikogu liikmeks.
2019. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta valimisringkonnas nr 7 Eesti Keskerakonna nimekirjas, sai 997 häält ega osutunud valituks, kuid pääses XIV Riigikogusse Yana Toomi asendusliikmena. Ta oli Riigikogu rahanduskomisjoni liige.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 7 (Ida-Virumaa) 813 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Dmitrijev on vallaline. Tema huvialadeks on sport, reisimine ja heategevus.
6. jaanuaril 2016 kell 1.02 sõitis ta oma sõiduautoga Pedase külas T-kujulisel ristmikul otse üle ristmiku teelt välja vastu kände. Põhja-Eesti Regionaalhaiglas tehtud joobeekspertiis tuvastas tal enam kui 1,5-promillise joobe. Avarii järgnes samal õhtul Keskerakonna tööseminaril Pedase puhkemajas juhtunule, kui Dmitrijevit lõi teine Riigikogu liige, Martin Repinski, kaitstes Siret Kotkat, keda Dmitrijev ahistas.
Tadeusz Schaetzel

Tadeusz Schaetzel de Merzhausen (12. märts 1891 Brzeżany – 26. juuni 1971 London) oli Poola diplomaat ja poliitik.
Ta sündis Brzeżanys (praeguse haldusjaotuse järgi Ternopili oblastis Ukrainas).
1933. aastal anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Wacław Stachiewicz

Wacław Teofil Stachiewicz (19. november 1894 Lviv – 12. november 1973 Montréal) oli Poola sõjaväelane (brigaadikindral).
1937. aastal anti talle Kotkaristi I klassi teenetemärk.
Karol Koźmiński

Karol Koźmiński (21. mai 1888 Rożenek – 2. oktoober 1967 Varssavi) oli Poola kirjanik, ajakirjanik, illustraator.
1935. aastal autasustati teda Eesti Punase Risti mälestusmärgi II järgu I astmega, tunnustades tema tööd Poola sõjaministeeriumi pressijaoskonna juhatajana.
Presskann

Presskann on lihtne kohvi valmistamise seade, mis koosneb silindrikujulisest kannust, kaanest ja varda abil selle külge kinnitatud ja üles-alla liigutatavast kannu läbilõike suurusest restist. Kann on tavaliselt valmistatud klaasist, plastmassist või metallist. Rest on tavaliselt nailonist.
Presskannu patenteeris itaallane Attilio Calimani 1929. aastal.
Kohvi valmistamiseks pannakse kannu sobiv kogus kohvipuru ning valatakse peale kuum vesi. Kannule asetatakse peale kaas, kuid rest on ülemises asendis. Kohvil lastakse mõned minutid tõmmata, seejärel vajutatakse rest alla, et see hoiaks kohvipuru kannu põhjas joogist eraldi, ja valatakse jook välja.
Presskannu võib kasutada ka tee valmistamiseks, pannes kannu kohvipuru asemel teepuru, teelehed või muu teesegu.
Mikołaj Kiszka

Mikołaj Kiszka (1588–1644) oli Leedu suurvürstiriigi ja Rzeczpospolita riigi- ja sõjategelane.
1617–1627 oli ta Tartu vojevood.
Liivimaa konföderatsioon

Liivimaa konföderatsioon oli Vana-Liivimaa piiskopkondade, ordu ja linnade tihedama koostöö periood aastatel 1435–1561. 
Konföderatsiooni alguseks peetakse 1435. aastat, kui sai alguse Valga konföderatsioon (1435–1441).
Konföderatsiooni ühisküsimusi lahendati konsensuse alusel Liivimaa üldistel Liivimaa maapäevadel. Maapäeval osalesid neli erinevat kuuriat (seisuste kogu): 
Liivimaa kõrgeim seadusandlik ja kohtulik võim oli Liivimaa maapäev, mis eksisteeris 15. sajandi algusest kuni Liivi sõjani. 
Maapäevad toimusid tihti kas Valgas või Volmaris ning vastavalt kohale on kasutatud ka nimesid Valga maapäev ja Volmari maapäev.
Poppo von Osterna

Poppo von Osterna (u 1200 – 9. juuni 1267) oli Saksa ordu tegelane.
Aastatel 1244–1246 oli ta Preisi ordu maameister ja 1252–1256 Saksa ordu kõrgmeister.
Tartu Mill Triathlon

Tartu Mill Triathlon on Tartus toimuv linnatriatloni võistlus. Esimene Tartu Mill Triathlon korraldati 2012. aastal. Triatloni käigus ujutakse Emajões, rattatrass läbib kesklinna ja Supilinna tänavaid ning jooksudistants kulgeb Emajõe kaldapealsel. Võistlus sündis New Yorgi ja Londoni linnatriatloni eeskujul.
Võistluste raames toimub ka lastetriatlon, põhivõistlus on ühtlasi Eesti ja Balti karikavõistluste etapp.
Senised Tartu Mill Triathlonid on toimunud:
Võistluse nimes kajastub peasponsori – Tartu ettevõtte Tartu Milli nimi.
Heino Sampu

Heino Sampu (10. veebruar 1932 Paldiski – 30. juuni 2015) oli eesti raamatugraafik.
Ta sündis 1932. aastal Paldiskis politseikonstaabli perekonnas. Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna 9. Töölisnoorte Keskkooli. 1952. aastal astus ta Eesti NSV Riiklikusse Kunstiinstituuti, lõpetas selle 1958. aastal graafika erialal.
Ta töötas aastatel 1960–1980 Tallinna Pedagoogilises Instituudis vanemõpetajana, seejärel tegutses vabakunstnikuna. Ta oli 1964. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Ta on illustreerinud humoristlike joonistustega laste- ja õppekirjandust:
Lisaks on ta loonud plakateid (1967, Viini postmark), postkaarte ja vabagraafikat ning tegutsenud nukufilmikunstnikuna: "Aatomik", "Aatomik ja Jõmmid" (1970) ning "Õed" (1974).
Isiklikku.
Ta oli abielus kunstnik Ulla-Britta Sampuga.
OS X El Capitan

OS X El Capitan on operatsioonisüsteemi Mac OS X väljalase, mis ilmus 30. septembril 2015.
OS X El Capitan on OS X Yosemite järglane ja sellest järgmine versioon on macOS Sierra.
Süsteeminõuded.
Toetatud Macintoshi arvutid:
Järgmistele arvutitele on vaja vähemalt 2 GB RAM-i:
Et ära kasutada operatsioonisüsteemi kõiki võimalusi, vajate vähemalt:
Uued võimalused.
On lisatud mitmikpuutefunktsioon rakendustele nagu Mail, Messages ja Calendar.
Samuti on nüüd olemas Split-View nagu Windows 7-s.
Metal on ka lisatud, tänu millele jooksevad rakendused ja arvutimängud kiiremini.
Probleemid.
Alates versioonist 10.11.4 ei toetanud operatsioonisüsteem enam ID-kaarti. Viga parandati versioonis 10.11.6.
Glükogeen

Glükogeen on polüsahhariid, mille abil säilitatakse loomorganismides glükoosivarusid.
Glükogeeni nimetatakse ka loomseks tärkliseks. Organismis asub glükogeen peamiselt maksas ja lihastes.
Ehitus.
Glükogeen koosneb α-D-glükoosijääkidest, mida seovad polümeeris valdavalt α-1,4-glükosiidsidemed.
Glükogeenile on iseloomulik vabade ahelaotste suur arv, mis võimaldab vastavalt füsioloogilistele vajadustele rohkete glükoosimolekulide kiiret vabanemist või liitmist.
Ene Pikk

Ene Pikk (aastani 1945 Ene Ravaraja; 8. aprill 1925 Tallinn – 22. juuni 2015) oli eesti raamatugraafik.
Ta sündis aastal 1925 Tallinnas teenistuja perekonnas. Ta õppis aastatel 1933–1938 Tallinna 14. algkoolis, lõpetas aastal 1944 Tallinna tütarlaste kommertskooli. Asus samal aastal õppima Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, lõpetas selle aastal 1950.
Ta töötas aastatel 1950–1953 Kunstitoodete Kombinaadi dekooriateljees, 1952–1959 Eesti Riiklikus Kirjastuses ja Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastuses (mittekoosseisulise kunstnikuna) ning 1960–1981 ajakirja Täheke toimetuses. Aastast 1981 tegutses vabakunstnikuna. Ta oli aastast 1961 Eesti Ajakirjanike Liidu ja aastast 1967 Eesti Kunstnike Liidu liige.
Ta on illustreerinud elurõõmsate dekoratiivsete joonistustega lasteraamatuid:
Milvi Torim

Milvi Torim (28. mai 1944 Tallinn – 15. juuni 2015) oli eesti graafik. 
Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja hakkas 1968. aastal õppima ERKI-s, mille lõpetas 1974. aastal graafika erialal. 
Milvi Torim töötas aastail 1964–1966 kummitoodete vabrikus Tegur töölisena, 1966–1968 kombinaadis Bit insenerina ja 1974–1986 kirjastuses Eesti Raamat kunstilise toimetajana; alates 1986. aastast tegutses vabakunstnikuna. 
Ta astus 1978. aastal Eesti Ajakirjanike Liitu ja 1987. aastal Eesti Kunstnike Liitu.
Milvi Torimi illustratsioonid paistavad silma vaba kompositsiooni, värvikuse ja natuuriläheduse poolest. Ta on loonud ka serigraafiat ja akvarelle ning ekspressiivsete loodusmotiividega väikegraafikat. 
Ta on illustreerinud ja kujundanud ilukirjandust:
Johann Christoph Clare

Johann Christoph Clare (1692 Weißenfels – 14. november 1743 Otepää) oli saksa päritolu eesti pastor ja keelemees.
Ta sündis aastal 1692 Weißenfelsis (praeguse haldusjaotuse järgi Burgenlandkreisis Saksi-Anhalti liidumaal). Ta on õppinud (immatrikuleeriti 9. mail 1713) Halle ja (immatrikuleeriti 10. mail 1719) Jena ülikoolis. Ordineeriti 23. augustil 1723 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1723–1743 Otepää Maarja koguduse õpetaja.
Ta koostas muu hulgas tartu murde grammatika, mida kasutas August Wilhelm Hupel oma teoses "Esthnische Sprachlehre".
Isiklikku.
Johann Christoph Clare oli kaks korda abielus. Tema esimese abikaasa Christina Margareta (surnud 1729) isa Johannes Svenske oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja. Teise abikaasa Catharina Maria isa Heinrich Hertz oli Paistu Maarja koguduse õpetaja. Tema väimees oli Äksi Andrease koguduse õpetaja August Wilhelm Hupel.
Arno Sild

Arno Sild (sündinud 26. aprillil 1947 Rammukal) on eesti jurist, põllumajandusjuht ja poliitik.
Ta lõpetas 1966. aastal Misso Keskkooli ja 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna.
Ta töötas aastatel 1971–1979 Võhandu kolhoosis aseesimehe-juristina. Aastatel 1979–1985 töötas ta Mõniste sovhoosi direktorina; aastatel 1985–1990 S. M. Kirovi nimelise kolhoosi (Kääpal) esimehena. Aastatel 1990–2004 oli ta Võrumaa Tootjate Liidu tegevdirektor.
3. augustist 1994 on ta Eesti Maarahva Erakonna / Eestimaa Rahvaliidu / Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Ta oli aastatel 1996–2013 Lasva vallavolikogu liige, ta on olnud Lasva vallavolikogu esimees. 2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ridades Riigikokku, ta osutus valituks XIII Riigikogu liikmeks.
Isiklikku.
Ta on abielus ning ühe poja ja kahe tütre isa. Tema huvialad on aiandus ja reisimine.
Viktor Smeds

Viktor Reinhold Smeds (18. september 1885 Petolahti – 22. veebruar 1957 Helsingi) oli soome võimleja, 1908. aasta suveolümpiamängude pronksmedalimees, hilisem olümpiaaktivist.
Olümpiamängudel Londonis osales ta vaid meeskondlikus arvestuses ning sai Soome meeskonna liikmena pronksmedali.
Pärast aktiivse sportlaskarjääri lõppu oli ta olümpiaaktivist ja juhatas aastatel 1930–1952 Rahvusvahelist Maadlusliitu.
Da pacem Domine

"Da pacem Domine" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2004. aastal loodud teos. Muusikateose pikkus on 6 minutit. 
Teos kanti esimest korda ette 1. juulil 2004 Hispaanias Barcelonas.
Lamentate

"Lamentate" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2003. aastal loodud teos klaverile ja orkestrile. Pärt lõi selle austusavaldusena Anish Kapoorile ja tema skulptuurile "Marsyas". Muusikateose pikkus on 35–40 minutit. 
Teos kanti esimest korda ette 7. veebruaril 2003 kaasaegse kunsti galeriis Tate Modern Londonis.
Magnificat (Pärt)

"Magnificat" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1989. aastal loodud teos segakoorile. Muusikateos on pühendatud esiettekandjatele. Muusikateose pikkus on 7 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Staats- und Domchor Berlin (dirigent Christian Grube) 24. mail 1990 Stuttgardis Saksamaal.
Naima Ebrok

Naima Ebrok (14. juuli 1921 – 29. aprill 1992) oli eesti rahvatantsujuht.
1964. aastal asutas ta rahvatantsuansambli Kajakas ja oli selle juht. Kui 1992. aastal asutati rahvuskultuuri selts Kajakas, oli tema üks selle asutajaid.
Rahvatantsupidude juhtimine.
Naima Ebrok oli kuue üldtantsupeo liigijuht.
Isiklikku.
Tema abikaasa Arnold Ebrok (1921–2011) oli sõudetreener, ajalooõpetaja, sporditegelane ja Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri direktor.
Berliini missa

"Berliini missa" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1990. aastal loodud teos (missa). Muusikateose pikkus on 25 minutit. 
Teose kandsid esimest korda ette Süddeutsches Vokalensemble ja Wernecki lossi kammerorkester (dirigent Ulf Klausenitzer) 18. detsembril 1991 Saksamaal Erlangenis Markuskirches.
Miserere (Pärt)

"Miserere" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1989. aastal loodud teos, mis on pühendatud Paul Hillierile ja Hilliard Ensemble'ile. Muusikateose pikkus on 30–35 minutit. 
Teose esiettekandel esitas seda Hilliard Ensemble (dirigent Paul Hillier) 17. juunil 1989 Prantsusmaal Rouenis.
Nunc dimittis

"Nunc dimittis" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2001. aastal loodud teos segakoorile. Muusikateose pikkus on 7 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Edinburghi Püha Maria katedraali koor (dirigent Matthew Owens) 15. augustil 2001 Edinburghi Püha Maria katedraalis.
Bogoroditse Djevo

"Bogoroditse Djevo" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1990. aastal loodud teos segakoorile. Muusikateose pikkus on 1 minut. 
Teose kandis esimest korda ette Cambridge'i Kuningliku Kolledži koor (dirigent Stephen Cleobury) 24. detsembril 1990 Cambridge'is Suurbritannias.
Helmer Avasalu

Helmer Avasalu (6. november 1908 Martna – 31. august 2000 Södertälje) oli eesti õpetaja ja kunstnik Rootsis.
Läänemaalt Martnast pärit Helmer Avasalu lõpetas Tallinna Õpetajate Seminari. Rootsis töötas ta õpetajana ja oli kunagise Södertälje Eesti Täienduskooli juhataja.
Raivo Põldaru

Raivo Põldaru (sündinud 29. mail 1951 Põltsamaal) on eesti õpetaja, koolijuht ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1969 Põltsamaa Keskkooli ja aastal 1974 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna matemaatik-matemaatikaõpetaja kvalifikatsiooniga.
Ta töötas aastatel 1974–1975 Põltsamaa Keskkoolis matemaatikaõpetajana. Uuesti töötas ta pedagoogina aastatel 1999–2004 ja 2006–2010 Saduküla põhikooli direktorina ning aastatel 2010–2013 Saduküla Lasteaed-Algkooli direktorina. Ta oli aastatel 2004–2006 Puurmani Gümnaasiumi direktor. 
Aastatel 1975–1976 oli ta ELKNÜ Jõgeva Rajooni Komitee kooliosakonna juhataja ja aastatel 1976–1977 II sekretär. Aastatel 1977–1979 töötas ta EKP Jõgeva Rajoonikomitees. Aastatel 1981–1983 töötas ta teeninduskombinaadis "Jõgeva" direktori asetäitjana maateeninduse alal ning aastatel 1984–1999 Jõgeva Valvekeskuse direktorina. 
Ta on alates 31. maist 2000 Eestimaa Rahvaliidu, praeguse nimega Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liige. Ta on olnud erakonna juhatuse liige ja aseesimees. Ta oli aastatel 2005–2009 ja 2011–2013 Puurmani vallavolikogu liige. 
2015. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna ridades Riigikokku ning osutus valituks XIII Riigikogu liikmeks.
Isiklikku.
Ta on abielus ning on ühe poja ja ühe tütre isa. Tema huvialad on reisimine ja mälumäng.
Biosemiotics (raamatusari)

"Biosemiotics" on kirjastuse Springer poolt välja antav biosemiootikaalane raamatusari.
Sari ilmub alates aastast 2007. Sarja toimetajad olid algul Marcello Barbieri ja Jesper Hoffmeyer, alates aastast 2014 Jesper Hoffmeyer, Kalevi Kull ja Aleksei Šarov. Alates aastast 2020 on sarja toimetajateks Kalevi Kull, Aleksei Šarov, Claus Emmeche ja Donald Favareau.
Inglite Joanna (film)

"Inglite Joanna" on 1960. aastal valminud Poola mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Jarosław Iwaszkiewiczi samanimelisel jutustusel. Jutustus on kirjutatud Prantsusmaal 1634. aastal Loudoni kloostris aset leidnud sündmuste ainetel, kuid tegevuspaik on toodud Poolasse.
Sisu.
Katoliku preester Józef Suryn saabub väikesesse asulasse, kuhu ta on saadetud kohalikus kloostris toimuvate sündmuste tõttu. Kloostri nunnad eesotsas abtissiga on hõivatud deemonite ja kurjade vaimude poolt. Preester Suryn asub juhtima deemonite väljaajamist. Suutmata aga kõigist püüdlustest hoolimata deemoneid välja ajada, tapab Suryn lõpuks kaks inimest, et võtta süü ja needus enda peale ja lunastada sellega nunnad.
Joosu kool

Joosu kool oli Põlva kihelkonnas Joosu mõisas (hiljem Aleksandri vallas) tegutsenud kool. Koolist on säilinud koolimaja, mis asub Suurkülas.
On teada, et kool oli olemas 1813. aastal.
Pikakannu Põhikool

Pikakannu kool oli Võru maakonnas Võru vallas Pikakannu külas asunud kool. See oli teadaolevalt vanim kool endise Lasva valla territooriumil. 
Kool asutati 18. sajandi esimesel poolel Pindi mõisniku Lipsdorffi eestvedamisel. Kirjalikult on kooli esimest korda mainitud 1736.
2007. aastal pidas kool oma 135. aastapäeva.
Kool suleti 2019. aastal.
Põlva kihelkonnakool

Põlva kihelkonnakool oli Põlva kihelkonnas alates 1833. aastast tegutsenud kihelkonnakool.
See kihelkonnakool oli 1688. aastal asutatud Põlva köstrikooli järeltulija ning Põlva Ühisgümnaasiumi eelkäija. Kooli on lõpetanud või seal on õppinud teiste seas Jakob Hurt (õppis 1849–1852), Johannes Käis (õppis 1897–1899).
Kool asus nagu ka Põlva köstrikool Mammastes Köstrimäel ja andis ettevalmistuse kreiskooli astumiseks. Esimene koolmeister oli aastatel 1833–1863 David Donner. Koolis õpiti kolm aastat. 1908. aastal viidi kihelkonnakool Mammastest Põlvasse. 1911. aastaks oli koolis juba 89 õpilast ja kaks kutselist õpetajat: Toomas Toiger ja Daniel Siilats. Õppeaeg koolis oli siis neli aastat ja kogu õppetöö oli venekeelne.
1920. aastal nimetati kool ümber kuueklassiliseks algkooliks.
Tartu gümnaasium (1630–1632)

Tartu gümnaasium oli 1630–1632 tegutsenud Eesti esimene luteri usu gümnaasium, mis oli mõeldud akadeemilise
gümnaasiumina. 
1632. aastal liideti gümnaasium Academia Gustaviana'ga (praeguse nimega Tartu ülikool) ja enamik õppejõude läks sinna üle.
1629. aastal Rootsi kuninga Gustav II Adolfi poolt ametisse nimetatud Liivimaa kindralkuberner ja Johan Skytte kutsus 1630. aastal Uppsala ülikooli arstiteaduse professori Johan Raicuse Tartu, palvega võimaluse korral kaasa tuua uue kooli jaoks sobivaid õppejõude. Pommerist pärit Johan Raicusega oli Johan Skytte tuttav sellest ajast, kui viimane oli Uppsala ülikooli kantsleriks. 1630. aasta 24. maist oli Johan Raicus juba Tallinnas, kevad ja suvi kulusid organiseerimistöödeks, kuid 18. augustil 1630. aastal teavitas Johan Skytte saksakeelse plakatiga Tartu nn. partikulaarkooli ja gümnaasiumi ehk kolleegiumi asutamisest.
Koolis õpetati seitsme vaba kunsti aineid, klassikalisi keeli, usu-, õigus- ja arstiteadust. Gümnaasium oli nii ülesehituselt kui ka õppetöö korralduselt ülikooli sarnane, kuid sel puudus õigus anda välja teaduslikke kraade.
Johan Skytte plakatis lubati gümnaasiumis õppimisvõimalusi võrdselt aadli, linnakodanike ja talupojaseisuse jaoks. Tartu gümnaasiumis pakutava kohta lubati, et seal õpetatakse mitte ainult 4 peakeelt (ladina, kreeka, heebrea ja kaldea), vaid ka prantsuse, läti, eesti ja ingeri keeles kõnelemist, kirjutamist ja lugemist. Lubatakse õpetada ka arvutamist ja fortifikatsiooni, kuid eriti kõiki "vabu kunste" ja lisaks sellele pakkuda veel kolmes fakulteedis (teoloogia, juura ja meditsiin) vaimulikuks või ilmalikuks teenistuseks vajalikke teadmisi. Õpilaste ülalpidamiseks lubati korraldada ühistoitlustamine.
Tartu gümnaasiumi pidulik avamine toimus 13. oktoobril 1630. aastal ja sel puhul esines Johan Skytte ladinakeelse programmkõnega. 
Kooli esimene rektor oli Johan Raicus (suri 1631), kes 1. septembril 1630. a. nimetati Tartu Gümnaasiumi rektoriks (oli ühtlasi meditsiiniprofestor). Teised gümnaasiumi professorid olid Georg Mancelius, Michael Savonius, Heinrich Oldenburg, Friedrich Menius ja Joachim Warneke, kes kõik läksid ülikooli asutamisel sinna üle. Teised gümnaasiumi õppejõud olid Johannes Richter, Conrad Fiedericj ja Adamus Friedericj. 1631. aastast asus Tartusse usuteaduse professoriks Andreas Verginius.
Kindralkuberner Johan Skytte ettevõtmisel muudeti Tartu gümnaasium ülikooliks, mitmed gümnaasiumi õppejõud jätkasid õpetamist ülikoolis, näiteks ülikooli esimene retoorikaprofessor Heinrich Oldenburg. 30. juunil 1632 kinnitas Rootsi kuningas Gustav II Adolf Academia Dorpatensise asutamisüriku. Academia Dorpatensise (Academia Gustaviana) pidulik avamine toimus 25. oktoobril (vkj 15. oktoobril) 1632. 
Tallinna gümnaasium avati 1631. aastal, Rootsi Soomes 1630–1640 tegutsenud Turu gümnaasiumist, asutati Turu Akadeemia (rootsi k. "Kungliga Akademien i Åbo") 1640. aastal ja 1668. aastal avati Lundi ülikool. Rootsi vanim ülikool oli 1477. aastal asutatud Uppsala Ülikool, seoses reformatsiooniga 1520. aastatel ülikooli tegevus vaibus, kuid alates 1593. aastast õppetöö taastati.
Väike murdesõnastik

"Väike murdesõnastik" on eesti murdesõnu sisaldav kaheköiteline sõnastik, mis ilmus 1989. aastal. Sõnastikus on ka palju võru ja setu keele sõnu. Sõnastiku andis välja Eesti Teaduste Akadeemia Keele ja Kirjanduse Instituut. Sõnastiku toimetas Valdek Pall. Raamatu 5-440-00612-5.
Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset

"Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" on 1973. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Mihhail Bulgakovi näidendil "Ivan Vassiljevitš".
Sisu.
Insener Aleksandr Timofejev (Šurik) tegeleb vabal ajal leiutamisega. Ta ehitab ajamasina, millega saadab kogemata majavalitseja Bunša ja korterivarga Žorž Miloslavski 16. sajandisse ning toob tsaar Ivan IV 1973. aasta Moskvasse, millega põhjustab palju segadusi. Filmi lõpus selgub, et tegemist oli siiski unenäoga.
Skandinavistika

Skandinavistika on teadusharu, mis uurib Skandinaavia keeli, kirjandust ja kultuuri.
Eestis õpetatakse skandinavistikat Tartu Ülikooli skandinavistika osakonnas.
Aivars Aksenoks

Aivars Aksenoks (sündinud 24. mail 1961 Riias) on Läti poliitik.
Aastatel 2005–2007 oli ta Riia linnapea.
2005. aastal anti talle Maarjamaa Risti III klassi teenetemärk.
Aleksander Lednicki

Aleksander Lednicki (14. juuli 1866 Minski kubermang – 11. august 1934 Varssavi) oli vene ja poola ühiskonnategelane ja poliitik, advokaat, filantroop, ajakirjanik.
1931. aastal anti talle Kotkaristi II klassi teenetemärk.
Daniel Konarzewski

Daniel Konarzewski (21. august 1871 Peterburi – 3. aprill 1935 Varssavi) oli Vene ja Poola sõjaväelane.
1933. aastal autasustati teda Kotkaristi I klassi teenetemärgiga.
Alma Adamkienė

Alma Adamkienė (neiupõlvenimi Alma Nutautaitė; 10. veebruar 1927 – 21. mai 2023) oli Leedu ühiskonnategelane, filoloog ja filantroop, endise Leedu presidendi Valdas Adamkuse abikaasa.
William Tyrrell

William Tyrrell (17. august 1866 – 14. märts 1947) oli Suurbritannia diplomaat, parun.
1925. aastal anti talle Vabadusristi III liigi 1. järgu teenetemärk.
Coulomb'i barjäär

Coulomb'i barjäär (ka energiabarjäär) on aatomituuma ümber asuv barjäär, mis tekib tuumas asuva prootoni või prootonite positiivsete elektrilaengute tõttu. See sfäärilise kujuga tuuma energiabarjäär on piir, millest väljapoole jääb teiste positiivselt laetud osakeste suhtes tõukuv ala, sissepoole aga nukleone kokku siduv, kooshoidev tuumajõu ala. Nähtus on nimetatud prantsuse füüsiku Charles Augustin de Coulomb'i järgi.
Coulomb'i barjäär takistab aatomituumasid (positiivselt laetud osakesi) üksteisele lähenemast sellise kauguseni, kus hakkaks mõjuma aatomituumasid ühendav jõud, tuumajõud. See jõud on teadaolevalt maailma võimsaima jõu, tugeva vastastikmõju üks ilmingutest, aga selle jõu mõjuulatus on väga väike. Tuumajõud ei ulatu aatomituumast väljapoole. Seega selleks, et positiivselt laetud osakesed kokku viia ja elektromagnetilise vastastikmõju tekitatud barjäär ületada, on tarvis väga suurt energiat. Planeedi Maa looduses selliseid suure energiaga positiivselt laetud nukleone pole ja sellepärast on siin iseeneslik tuumade liitumine Coulomb'i barjääriga takistatud. Nii määratleb Coulomb'i barjäär Maa biosfääri piirides ulatuse, millisel määral aatomid saavad üksteisega kokku puutuda – üksnes keemiliste sidemete kaudu. Piisav energia Coulomb'i barjääri ületamiseks on aga tähtede sees, kus toimuvad aatomituumade ühinemisel termotuumareaktsioonid.
Üksik neutron suudab energiabarjääri läbida, sest sellel elektrilaeng puudub.
Juri Jakovlev (kirjanik)

Juri Jakovlev (pseudonüüm; õieti Juri Jakovlevitš Hovkin; 26. juuni 1922 Petrograd – 29. detsember 1995 Moskva) oli vene lastekirjanik ja multifilmide stsenarist.
1952. aastal lõpetas ta Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi.
Julija Peresild

Julija Sergejevna Peresild (vene keeles "Юлия Сергеевна Пересильд"; sündinud 5. septembril 1984 Pihkvas) on vene näitleja.
Keskkooli lõpetamise järel õppis ta ühe aasta Pihkva Riiklikus Pedagoogilises Instituudis vene filoloogiat, seejärel astus Venemaa Teatrikunsti Akadeemiasse, mille lõpetas 2006. aastal.
2007. aastast töötab ta Moskvas Riikliku Rahvaste Teatri näitlejana, aga on mänginud teisteski Moskva teatrites. Alates 2003. aastast on ta mänginud rohkem kui 40 filmis.
Ta on mänginud peaosa 16-osalises telesarjas "Ljudmila Gurtšenko" (2015, Venemaa), mida 2021. aastal näitas ka Eesti Televisioon. 
Filmivõtted kosmoses.
2020. aasta lõpul kuulutati telekanalil Pervõi Kanal välja konkurss naispeaosa​täitja leidmiseks kosmoses filmitavasse mängufilmi "Võzov" ("Вызов") ('väljakutse'). 3000 sooviavaldaja hulgast valiti märtsis 2021 kümme kandidaati (finalisti), kes kutsuti terviseuuringutele. Telekanal tegi konkursi sellest etapist neljaosalise dokumentaalsarja. Mais 2021 kiitis riigiettevõte Roskosmos heaks Julija Peresilla kandidatuuri osalemiseks kosmoselennul rahvusvahelisse kosmosejaama (ISS), kus pidid toimuma mängufilmi võtted. Enne lendu pidi näitleja läbima spetsiaalse kosmonautidele mõeldud väljaõppe: testimise tsentrifuugil ja vibratsioonistendil, tutvumis- ja treeninglennud lennukis nullgravitatsiooniga, samuti langevarjuhüpete väljaõppe.
Ekspeditsioon algas Bajkongõri kosmodroomilt 5. oktoobril 2021 kosmoselaeval Sojuz MS-19. Samal päeval põkkus Sojuz kosmosejaamaga. Filmivõtetega olid haaratud kõik jaamas töötavad kosmonaudid. Operaatoritöö kosmoses tegi Klim Šipenko, kes on ühtlasi filmi režissöör ja meespeaosatäitja. Kosmosejaamast naasti Maale 17. oktoobril kosmoselaeval Sojuz MS-18.
Mängufilm "Võzov" (rahvusvahelises filmilevis pealkirjaga "Challenge"; režissöör Klim Šipenko) valmis 2023. aastal. Julija Peresild, kes mängis kosmoses kriitilises seisundis kosmonauti opereerivat kirurgi, pälvis selle rolli eest 2024. aastal Venemaa filmikunstiakadeemia aastaauhinna Nika parima naispeaosatäitja kategoorias. 
Isiklikku.
Ta ema Irina oli lasteaiakasvataja, isa Sergei Peresild aga Pihkva kandi ikoonimaalija. Perekonnanime Peresild kandis juba ta vanaisa.
On oletatud, et ta vanavanavanemad olid Eestist pärit, ent nime päritolu pole siiani selgunud.
Tal on tütred Anna (sündinud 2009) ja Marija (sündinud 2012), kelle isa on režissöör Aleksei Utšitel (sündinud 1951). Ka mõlemad tütred on mänginud filmides ja telesarjades.
Sõstramäe

Sõstramäe on allasum Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sõjamäe asumis.
Linnu

Linnu on allasum Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis. Allasumis asub kokku 45 tänavat, põiktänavat, teed ja puiesteed.
OMI

Omar Samuel Pasley; tuntud kui OMI (sündinud 3. septembril 1986 May Penis) on Jamaica "reggae"-muusik ja -laulja.
Tema tuntuim lugu on "Cheerleader", mis ilmus 2012. aastal. Aastal 2014 tegi saksa muusikaprodutsent ja DJ Felix Jaehn loost uue versiooni, mis tõusis paljude riikide muusikaedetabelite tippu.
Felix Jaehn

Felix Jaehn (õieti Felix Kurt Jähn; sündinud 28. augustil 1994 Hamburgis) on saksa DJ ja muusikaprodutsent.
Aleksandr Demjanenko

Aleksandr Demjanenko (vene Александр Сергеевич Демьяненко; 30. mai 1937 Sverdlovsk – 22. august 1999 Peterburi) oli vene näitleja.
Keskkooli lõpetamise järel õppis Aleksandr Demjanenko pool aastat Sverdlovski Juriidilises Instituudis, kuid sai aru, et juristi elukutse talle ei sobi. Ta asus õppima Lunatšarski-nimelises Riiklikus Teatriinstituudis (GITIS), mille lõpetas 1959. aastal.
Aastatel 1959–1961 töötas Aleksandr Demjanenko Moskva Vladimir Majakovski nimelises Akadeemilises Teatris. Esimese filmirolli mängis ta 1958. aastal. 1962. aastal asus ta filminäitlejana tööle filmistuudios Lenfilm. Ta sai laialdaselt tuntud Šuriku rolliga filmides "Operatsioon "Õ" ja teised Šuriku seiklused" (1965) ja "Kaukaasia vang ehk Šuriku uued seiklused" (1966). Aastal 1973 mängis ta Leonid Gaidai filmis "Ivan Vassiljevitš vahetab elukutset" ja 1978. aastal filmis "Tänaval kummutit veeti".
1988–1995 oli Aleksandr Demjanenko Akimovi-nimelise Draamateatri näitleja, 1995–1999 töötas ta teatris Prijut Komedianta.
Aleksandr Demjanenko oli hinnatud ka filmide dubleerijana.
Demjanenko on maetud Peterburi Serafimovskoje kalmistule.
Kaubanduskeskus Zeppelin

Kaubanduskeskus Zeppelin on Tartu kesklinnas aadressil Turu tänav 14 tegutsev kaubamaja, mis avati 28. septembril 2001. Zeppelin paikneb Teaduskeskuse Ahhaa, Tigutorni ja Aura Keskuse lähedal.
Kahekorruselise hoone arhitekt on Vahur Sova, ehituse peatöövõtja oli AS KMG Ehitus. Postimehe hinnangul maja "kas meeldib või ei meeldi, ent ei jäta kedagi külmaks". "Mina tahtsin hoida Zeppeliniga sellist mahajäetud tööstusmaastiku lõhna," on Sova ise oma loomingut iseloomustanud.
And One of the Pharisees ...

"And One of the Pharisees ..." on eesti helilooja Arvo Pärdi 1992. aastal loodud teos meeskoorile "a cappella". Teos on kirjutatud Paul Hillierile. Muusikateose pikkus on 10 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Theatre of Voices (dirigent Paul Hillier) 9. veebruaril 1992 USA-s Davises.
Mozart-Adagio

"Mozart-Adagio" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1992. aastal loodud instrumentaalteos triole. Muusikateose pikkus on 6 minutit. 
Teos kanti esimest korda ette 6. septembril 1992 Helsingis Helsingi festivalil.
Litany

"Litany" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1994. aastal loodud teos. Muusikateose pikkus on 25–30 minutit. 
Teose kandsid esimest korda ette Hilliard Ensemble, Oregoni Bachi Festivali koor ja orkester (dirigent Helmuth Rilling) 24. juunil 1994 USA-s Oregonis.
Littlemore Tractus

"Littlemore Tractus" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2000. aastal loodud teos segakoorile ja instrumendile. Muusikateose pikkus on 6 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Choir of St Martin-in-the-Fields (dirigent Paul Stubbings) 21. veebruaril 2001 Oxfordis Littlemore'i kirikus.
Cecilia, vergine romana

"Cecilia, vergine romana" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2000. aastal loodud teos. Teos on pühendatud Myung-Whun Chungile ning Accademia Nazionale di Santa Cecilia koorile ja orkestrile. Muusikateose pikkus on 17–19 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Accademia Nazionale di Santa Cecilia koor ja orkester (dirigent Myung-Whun Chung) 19. novembril 2000 Itaalias Roomas.
Beatitudines

"Beatitudines" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2001. aastal loodud teos segakoorile ja instrumendile. Teos on pühendatud esiettekandjatele. Muusikateose pikkus on 7 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Cappella Musicale del Duomo di Monza (dirigent Giovanni Barzaghi) ja Matteo Riboldi (orel) 24. juunil 2002 Itaalias Monzas Pietro Martire kirikus.
The Beatitudes

"The Beatitudes" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1990. aastal loodud teos segakoorile ja instrumendile. Teos on pühendatud Hildegard Curthile. Muusikateose pikkus on 7 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Theatre of Voices (dirigent Paul Hillier) 25. mail 1990 Berliinis Nathanaelkirches.
Peace upon You, Jerusalem

"Peace upon You, Jerusalem" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2002. aastal loodud teos naiskoorile "a cappella". Pärt kirjutas selle teose Aarne Saluveerile ja ETV tütarlastekoorile. Muusikateose pikkus on 5 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette ETV tütarlastekoor (dirigent Aarne Saluveer) 12. veebruaril 2003 New Yorgis.
Most Holy Mother of God

"Most Holy Mother of God" on eesti helilooja Arvo Pärdi 2003. aastal loodud teos. Pärt kirjutas selle teose Hilliard Ensemble'ile. Muusikateose pikkus on 5 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette Hilliard Ensemble 15. oktoobril 2003 Suurbritannias Durhami Ülikoolis.