tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jaan Kopvillem

Jaan Kopvillem (12. juuli 1885 – 13. mai 1956 Stockholm) oli Eesti diplomaat, keemik ja teadlane ("Dr. Phil")
Haridus.
Alghariduse omandas Soosaare vallakoolis ja Kolga-Jaani kihelkonnakoolis, lõpetas Tartu Õpetajate Seminari 1906, sooritas küpsuseksami Peterburis Esimese Kadetikorpuse juures 1912 ja seejärel õppis Riia Polütehnilise Instituudi keemiaosakonnas 1913–1915; õppis eksternina Imperial College of Science and Technology’s Londonis 1919–1921 ja töötas samal ajal Eesti saatkonnas Londonis. Lõpetas Leipzigi Ülikooli keemiateaduskonna 1925. Täiendusõpe: Zürichi Tehnikaülikool 1925–1927; TÜ stipendiaat Imperial College of Science and Technology’s Londonis 1929–1930. Dr. phil. nat 1927 (Zürichi Tehnikaülikool).
Töökäik.
Kolga-Jaani kihelkonnakooli juhataja 1906–1908; algkooliõpetaja Kuramaal 1908–1913; õpetaja Pärnus ja Pärnumaa volikogu ning maavalitsuse liige 1915–1918. Eesti välisdelegatsiooni sidemehena lahkus Eestist 1918, oli Eesti saatkonna sekretär Londonis 1918–1920 ja ühtlasi saatkonna diplomaatiline asjur 1920–1922; Eesti delegatsiooni peasekretär Rahvasteliidu Täiskogu istungil 1920 ja Eesti delegatsiooni juht Rahvasteliidu Praha kongressil 1922. TÜ õlikivide uurimise laboratooriumi keemiatehnoloogia assistant 1927–1930, 1932, dotsent 1932; TÜ tehnikaosakonna/teaduskonna dotsent 1934–1936; keemilise tehnoloogia professor 1935/1936 ja tehnikateaduskonna dekaan.
TTÜs 1936–1944: keemiaosakonna keemilise tehnoloogia erakorraline professor 1936–1938, korraline professor 1938–1944 ja keemilise tehnoloogia laboratooriumi juhataja; keemiaosakonna juhataja 1936–1937; keemia- ja mäeteaduskonna dekaan 1938–1939; üliõpilaskonna kuraator 1940; õlikivide uurimise laboratooriumi juhataja 1941–1944.
Teise maailmasõja ajal 1944. aastal põgenes Rootsi.
Kontserni AB Höganäs-Billesholm uurimiskeskuse juhtiv keemik 1945–1953; Rootsi Metsandusinstituudi keemik 1953–1956.
Teadustöö.
Põhisuunad: põlevkivisaaduste töötlemine ja kasutamine; bituumeni omadused ning superfosfaatmenetlus.
Avaldas keemiaalaseid artikleid "Eesti Entsüklopeedias" (1932–1937) ja kirjutisi tehnikakõrgharidusest.
Tegevus teadus- ja erialaühendustes.
Oli Eesti õlitööstuse rajajaid; Riigi Põlevkivitööstuse nõukogu liige ja nõunik 1933–1940; Akadeemilise Keemia Seltsi ja Eesti Keemia Seltsi liige; Insenerikoja keemiasektsiooni ja tehnilise hariduse korraldamise toimkonna liige 1935–1940; Loodusvarade Instituudi nõukogu liige ja orgaanilis-keemilise tehnoloogia sektsiooni juhataja 1937–1940; Eesti Rahvusfondi ja Rahvusnõukogu asutajaid; Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis asutajaid, abiesimees 1945–1956; Eesti Komitee Rootsis juhatuse liige.
Ühiskondlik tegevus.
ÜS Livika vil, liige 1913. aastast, Rotary klubi liige.
Kaarel Robert Pusta

Kaarel Robert Pusta VR III/1 (ka Karl Robert Pusta; 1. märts 1883 Narva – 4. mai 1964 Madrid) oli Eesti poliitik, publitsist ja diplomaat.
Elulugu.
Kaarel Robert Pusta oli raudteeametniku poeg. Ta õppis 1890–1891 Kehra vallakoolis, 1893–1894 P. Koidu algkoolis ja 1896–1899 Tallinna linnakoolis. Arreteeriti 1903 valitsusvastase tegevuse eest (osales mh Mihhail Kalinini ringi tegevuses). Vabanenuna 1904. aastal põgenes välismaale, elas Saksamaal, Prantsusmaal ja Šveitsis, õppis Pariisis M. Kovalewski vabaülikoolis ja 1904–1906 Berni Ülikoolis; ühtlasi tegi kaastööd ajalehele Uudised. Eestisse naasnult töötas 1906–1908 ajalehe Virulane ja 1910–1914 Päevalehe toimetuses, oli ühtlasi Eestimaa Rahvahariduse Seltsi peasekretär. Osales 1915–1917 sõjaväeametnikuna I maailmasõjas. Oli 1917 Eestimaa Toitlusvalitsuse inspektor Tallinnas. 
25. veebruarist 1918 oli Eesti välisdelegatsiooni liige (käis Inglismaal, Prantsusmaal, Itaalias, Belgias ja Hollandis taotlemas Eesti Vabariigi tunnustamist) ja Eesti esindaja Prantsusmaal, juhtis Eesti delegatsiooni Pariisi rahukonverentsil. 
28. juulist kuni 30. juulini 1920 oli Eesti Vabariigi välisminister, 28. veebruarist 1921 oli saadik Prantsusmaal ja Itaalias (kuni 11. aprill 1923), 16. märtsist 1921 asjur, 14. detsembrist 1923 saadik Belgias. 6. juuni 1924 kuni 5. oktoober 1925 oli jälle välisminister. Seejärel jätkas saadikuna Prantsusmaal ja oli ühtlasi peakonsul. 25. maist 1928 ka saadik Hispaanias. 17. augustist 1932 oli saadik Poolas, Rumeenias ja Tšehhoslovakkias. 15. juuli kuni 13. detsember 1935 oli saadik Rootsis, Norras ja Taanis.
Kahtlustatuna sidemetes vabadussõjalastega vabastati 1935. aasta detsembris saadikuametist ja arreteeriti. Mõisteti 1936. aasta mais kohtus õigeks. Seejärel elas Pariisis. 15. august 1939 kuni 1. juuli 1940 oli Pariisi saatkonnas eriülesannetega nõunik. Pärast Prantsusmaa okupeerimist põgenes 1940. aastal USAsse, elas Washingtonis ja New Yorgis, tegeles okupeeritud rahvaste koostöö organiseerimisega. Naasis Euroopasse 1952. aastal ja täitis alates 2. novembrist 1953 kuni surmani Eesti diplomaatilise esindaja kohuseid Prantsusmaal, Belgias ja Hispaanias.
Kaarel Robert Pusta on maetud Madridi Almudena luterlaste kalmistule.
Teadustöö.
Kaarel Robert Pusta on pidanud loenguid Haagis ning İstanbuli ja Ankara ülikoolis. Avaldanud (peamiselt prantsuse keeles) artikleid, loengute tekste ja raamatuid poliitilistel teemadel, samuti memuaare, mis annavad ülevaate Pusta enda tegevusest diplomaadina ning käsitlevad Eesti diplomaatia ajalugu. Temalt on ilmunud üle 20 teaduspublikatsiooni.
Ta oli Pan-Euroopa liikumise keskjuhatuse liige ja liikumise algataja Eestis. Samuti Rahvusvahelise Diplomaatilise Akadeemia asutajaliige, aastast 1932 Haagi Rahvusvahelise Õiguse Akadeemia eluaegne liige, aastast 1938 Rahvusvahelise Rahu Nõukogu liige, aastast 1939 Rahvusvahelise Poliitilise ning Konstitutsioonilise Ajaloo Instituudi liige. Ta oli ka Rahvusvahelise Inimõiguste Liidu ja ACENi liige.
Aastatel 1948–1956 oli ta Eesti Vastastikuse Abistamise Ühingu esimees New Yorgis ja muude organisatsioonide liige.
Karl Tofer

Karl Tofer (23. august 1885 Sindi – 31. detsember 1942 Solikamsk) oli Eesti diplomaat.
Karl Tofer õppis Pärnu gümnaasiumis ja aastail 1905–1906 Riia Polütehnikumis. Riias astus ta ka üliõpilaskorporatsioon Vironia liikmeks.
Kuni 1920. aastani töötas ta perekonnaettevõttes "Toferi Kaubamaja" Venemaal.
Tunnustus.
Karl Tofer arreteeriti nõukogude võimu julgeolekuorganite esindajate poolt 1941. aastal ja ta suri 31. detsembril 1942 Solikamski vangilaagris Venemaal.
Jüri Sammul

Jüri Sammul (28. august 1897 Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 14. aprill 1942 Malmõž, Kirovi oblast) oli Eesti diplomaat. 
Võttis osa Vabadussõjast 2. jalaväepolgu koosseisus ja 2. diviisi staabis.
Töötas 1921–1928 Üliõpilaslehe toimetajana.
Jüri Sammul oli ka Korp! Sakala vilistlane.
Jüri Sammul arreteeri NKVD poolt 14. juunil 1941 Tallinnas ja suri asumisel Nõukogude Liidus.
Isiklikku.
Oli abielus Aino Kalmuga ja nende poeg Arne Kalm veetis oma elu paguluses, olles USA Lõuna-California eestlaste hulgas aktiivne.
Aleksander Hellat

Aleksander Hellat (20. august 1881 Tartu – 28. november 1943 Kemerovo vangilaager, Kemerovo oblast) oli Eesti poliitik ja diplomaat.
Elulugu.
Aleksander Hellat õppis paar aastat Peterburi Sõjaväemeditsiiniakadeemias, kuid valis siis juristi elukutse. 1909. aastal pärast Peterburi ülikooli lõpetamist alustas ta tööd vandeadvokaadi abina Riias. Peagi sai temast vandeadvokaat. Tallinna asus ta elama 1916. aastal, lülitus ühiskondlikku, või nagu siis öeldi, seltskondlikku ellu. Pärast Märtsirevolutsiooni 1917 valiti ta Tallinna miilitsaülemaks, sest tsaaripolitsei oli Venemaa Ajutise Valitsus poolt laiali saadetud. Tallinna miilitsaülema asetäitjaks oli August Liit.
Jaanuaris 1918 vallandas Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee A. Hellati Tallinna miilitsaülema ametist. 24. veebruaril 1918 sai temast esimene Eesti Vabariigi aegne Tallinna miilitsaülem. Käsukirjaga nr 1, keelas miilitsaülem uulitsatel liikumise kella 21–6 ning kohustas punakaartlasi nende käes olevad relvad, laske- ja lõhkemoona miilitsajaoskondadesse ära andma. Relvastatud isikuist tohtisid tänavail liikuda ainult Omakaitse Seltsi liikmed ning Eesti polgu sõdurid. Vargad, röövlid ja vägivallatsejad tuli selle käsukirja kohaselt kuriteopaigal ilma armuta maha lasta.
Ööl vastu 12. novembrit 1918 võtsid taas Tallinna miilitsaülemaks määratud Aleksander Hellat ja tema abi August Liit korrakaitseasutused Saksa okupatsioonivõimudelt üle. A. Hellat sai pelgalt viis päeva olla miilitsaülem, siis nimetati ta Tallinna linnapeaks.
3. juunist 1919 nimetati Aleksander Hellat Eesti vabariigi prokuröriks.
Aleksander Hellat oli siseminister Jaan Tõnissoni esimeses valitsuses 18. november 1919 kuni 28. juuli 1920 ja välisminister Juhan Kuke valitsuses 21. novembrist 1922 kuni 2. augustini 1923 ning Jaan Teemanti kolmandas valitsuses alates 11. novembrist 1927 kuni 9. detsembrini 1927.
Pärast Eesti okupeerimist 17. juunil 1940 alanud Eesti riigi- ja ühiskonnategelaste, ohvitseride, politseinike ja teiste arreteerimiste käigus vahistati ka A. Hellat 24. septembril 1940.
Tallinnas 8. jaanuaril 1941 toimunud NKVD sõjatribunal mõistis ta mahalaskmisele, kuid NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidium muutis surmaotsuse ja asendas selle 10 aasta pikkuse vangistusega. A. Hellat suri 28. novembril 1943 Kemerovo vangilaagris.
Isiklikku.
Tema pojad olid arst Aleksander Hellat ja Toomas Hellat; vennad olid Eesti Vabariigi Välisministeeriumi poliitilise osakonna juhataja Herman Hellat ja Tallinna linnaarhitekt Georg Hellat, onu Venemaa keisririigi I Riigiduuma liige Karl Hellat.
Oskar Angelus

Oskar Georg Richard Angelus VR I/3 (7. mai 1892 Loo mõis, Kolga vald, Harjumaa – 3. november 1979 Lund, Rootsi) oli eesti sõjaväelane, ajakirjanik, riigiametnik, publitsist ja Saksa okupatsiooni aegse Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektor.
Elulugu.
Oskar Angeluse isa oli mõisavalitseja Karl Angelus ja ema Sophie Auguste Johanna Angelus (sündinud Eichhorn).
1909. aastal lõpetas ta Tallinna Peetri Reaalkooli kaubandus- ja 1911. aastal reaalharu ning 1918. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal. 1956. aastal kaitses ta Saksamaal Kieli ülikoolis dr. phil. kraadi.
1916–1917 oli Angelus Moskvas J. A. Ventser &amp; Ko kaubamaja ärijuht ning seejärel lühikest aega Tallinna Gustav Adolfi Gümnaasiumi ajaloo- ja geograafiaõpetaja.
1918–1920 osales ta Vabadussõjas: esmalt 1. jalaväerügemendi ja seejärel kitsarööpaliste soomusrongide koosseisus. 1920. aastal ülendati O. Angelus vapruse eest lipnikuks.
1920–1941.
1921–1940 töötas Angelus Siseministeeriumis, olles siseministri adjutant (1921–1923), asjadevalitseja (1923–1926), administratiivosakonna abidirektor (1926–1935) ja üldosakonna abidirektor (1935–1940), ühtlasi vähemusrahvuste kultuurautonoomia järelevalveametnik.
1930. aastail juhtis ta nimede eestistamise aktsiooni ja kureeris aastatel 1939–1940 baltisakslaste ümberasumist Saksamaale.
Lisaks oli Angelus politseilehe Eesti Politseileht, Eesti Politsei) tegev- ja vastutav toimetaja aastatel 1924–1938 ning kuulus mitmete seltside ja nõukogude juhatustesse, näiteks oli Eesti Kultuurfilmi nõukogu esimees (1936–1940).
1941–1944.
1941. aasta algul siirdus Angelus järelümberasujana Saksamaale ja võttis Saksamaa kodakondsuse. Sama aasta augustis naasis ta Eestisse ja määrati Eesti Omavalitsuse Sisedirektooriumi sisedirektoriks, kellena töötas järgmised kolm aastat. 1943. aastal taotles Angelus Berliinis üheskoos Hjalmar Mäega Eestile autonoomia andmist.
1944–1979.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale ning läks sealt 1950. aastal Rootsi, kus ta oli esmalt vabrikutööline ja seejärel arhiivitöötaja (1951–1960). Paguluses olles avaldas ta mälestusteraamatu "Tuhande valitseja maa: Mälestusi Saksa okupatsiooni ajast 1941–1944" (1956) ning hulga kirjutisi väliseesti, Rootsi, Soome, Inglismaa, USA jt riikide ajakirjanduses. Angelus oli Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liige.
Oskar Angelus suri 1979 Rootsis Lundis ja on maetud sealsele kalmistule.
Isiklikku.
Oskar Angelus oli alates 1930. aastast abielus Magda Mathilde Metinguga (1905–1993) ning neil sündis kolm last: Helja-Maret, Hans-Josef ja Karl Heinrich Angelus.
Teosed.
Eesti keeles
Saksa keeles
Rootsi keeles
Voldemar Aders

Voldemar Aders (ka Vladimir; 25. veebruar 1895 Uuemõisa vald, Saaremaa – 19. aprill 1931 Käsmu küla, Palmse vald, Virumaa) oli Eesti diplomaat.
Ta õppis aastatel 1907–1915 Kuressaare gümnaasiumis ja 1915–1916 Nikolai ratsaväe koolis Petrogradis. 1916–1917 osales ta Esimeses maailmasõjas Galiitsia rindel ohvitserina, 1918–1920 teenis ratsavägedes. 1920–1922 oli põgenikelaagris Rumeenias.
Alates 22. augustist 1922 oli Aders välisministeeriumi ametnik. 1924–1925 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1926–1931 oli ta Eesti aukonsuli sekretär Kiel-Holtenaus.
Ta on maetud Käsmu kalmistule.
Jüri Annusson

Jüri Annusson (11. juuli 1884 Annuse talu, Enge vald, Pärnumaa – 1965 USA) oli Eesti haridustegelane, poliitik, konsul ja keemik.
Kodasoo–Kaberla tee

Kodasoo–Kaberla tee (registrinumbriga 11104) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,6 km.
Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee kolmekümne teisel kilomeetril Kodasoo külas. Tee läbib Kodasoo ja Kaberla küla. Tee lõpeb Jõelähtme–Kemba tee kolmeteistkümnendal kilomeetril Kaberla külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaht truupi. Ühtegi bussipeatust teele ei jää.
Tee on kaetud Kodasoo liiklussõlme piirkonnas asfaltbetoonkattega, ülejäänu on pinnatud kruusatee. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Teega ristub esimesel kilomeetril üks Kodasoo liiklussõlme ühendustee.
Kiiu–Soodla tee

Kiiu–Soodla tee (registrinumbriga 11105) on kõrvalmaantee Kuusalu ja Anija vallas. Tee pikkus on 9,4 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne esimesel kilomeetril Kiiu alevikus (Kuusalu vald). Tee läbib Kiiu aleviku ning Külmaallika, Rehatse ja Soodla küla. Tee lõpeb Jägala–Käravete maantee üheteistkümnendal kilomeetril Soodla külas (Anija vald). Tee ületab ühe silla (Soodla sild üle Soodla jõe tee kümnendal kilomeetril) ja 8 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Esimesed 0,7 km teed on mustkattega, edasi kuni 4,1 km-ni on tee asfaltbetoonkattega, ülejäänu on pinnatud kruusatee. Tee klass on V. Liiklussagedus on kuni 3,2 km-ni 1000...3000 autot ööpäevas, edasi 500...1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on tee esimesel kilomeetril (50 km/h). Valgustatud on 0,5 kilomeetrine lõik tee esimesel kilomeetril.
Teega ristub teisel kilomeetril mitu Kiiu liiklussõlme rampi.
1959. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1959. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli neljas Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 11. märtsil 1959 Cannes'is Prantsusmaal. Selle võitis Holland. Suurbritannia saavutas esimest korda teise koha, sellele kohale on riik tulnud veel 15 korral.
Peale lauluvõistluse lõppu esitati ainsat korda lauluvõistluse ajaloos uuesti esikolmiku laulud, mitte ainult võidulaul - kõigepealt Prantsusmaa kolmanda koha laul, siis Suurbritannia teise koha laul ning viimasena Hollandi võidulaul.
Airi Vipulkumar Kansar

Airi Vipulkumar Kansar (neiupõlvenimega Airi Viil, vahepeal Airi Ojamets; sündinud 8. novembril 1977 Tallinnas) on eesti kantrilaulja.
Eraelu.
Esimesest abielust Alar Ojametsaga on poeg Oliver (sündinud 17. novembril 1996), kooselust Indrek Hinnoga poeg Silver (sündinud 27. novembril 2001). Praegu on ta abielus hindu Vipulkumar Jethabhai Kansariga.
Los Desperados

Los Desperados on Eesti ansambel, mis loodi 1996. aasta märtsis.
Somaalia vapp

Somaalia vapp on Somaalia riigivapp. Vapp on kasutusel alates 10. oktoobrist 1956.
Vapp koosneb helesinisest kuldse raami ja krooniga vapikilbist, mille keskel on valge täht. Kahel pool kilpi on leopardid, kummagi kaks esikäppa ja üks tagakäpp toetavad vastu kilpi. Teised tagakäpad toetavad vastu kahte oda, mis on kilbi all risti.
Chick 'N' Band

Chick 'N' Band on Eesti "rock'n'roll"'i ansambel, mis loodi 1995. aastal. Bänd on inspireeritud Jerry Lee Lewisest.
Alastaro vald

Alastaro on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas. Alastaro elanike arv 29. veebruaril 2008 oli 2937. Alastaro hõlmas 258,12 km² suuruse maa-ala. 1. jaanuaril 2009 liideti Loimaa linnaga.
Tri-Tones

The Tri-Tones on Eesti "rockabilly"-ansambel.
Askaineni vald

Askainen (rootsi "Villnäs") on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas. 1. jaanuaril 2009 ühines Masku vallaga.
Askaineni pindala oli 95,96 km², elanike arv 957 (1. jaanuar 2008).
Askainen oli üks Soome väiksemaid valdu.
Vallas asuvas Louhisaari lossis on sündinud Carl Gustaf Emil Mannerheim.
Vilmos Voigt

Vilmos Voigt (17. jaanuaril 1940 Szeged – 8. juuni 2025) oli ungari semiootik, folklorist ja etnoloog.
Ta on käinud korduvalt Tartus ja esinenud seal loengutega.
Teoseid.
Voigt, Vilmos; Hoppál, Mihály 2003. "Ethnosemiotics Hungary". Budapest: European Folklore Institute.
Boogie Company

Boogie Company on Eesti "rockabilly"-ansambel, mis on loodud 2004. aastal.
Roland Posner

Roland Posner (30. juuni 1942 Praha – 26. mai 2020 Berliin) oli saksa semiootik.
Ta töötas Berliini Tehnikaülikoolis. Ta oli ajakirja Zeitschrift für Semiotik toimetaja. Ta oli Rahvusvahelise Semiootika Assotsiatsiooni president aastail 1994–2004. Ta oli rahvusvahelise žestide uurimise ühingu asutajaid. 
Ta on külastanud Tartut aastail 1993, 2006 ja 2009.
2. Bundesliga

2. Bundesliga (saksa keeles "Zweite Fußball-Bundesliga") on Saksamaa klubijalgpalli tugevuselt teine liiga.
Ajalugu.
Liiga käivitus 1974. aastal põhja- ja lõunatsooni jagatuna. Alates 1981. aastast on liiga üleriigiline.
Klubid.
Hooajal 2024/25 mängivad liigas järgmised 18 klubi:
Ecser

Ecser [ˈätšär] on asula ja suurvald ("nagyközség") Ungaris Pesti komitaadis Budapestist kagus.
Küla ainus mälestis on katoliku kirik 1740. aastast.
Külas tantsitakse maailmakuulsat rahvatantsu "Ecseri pulm" ("Ecseri lakodalmas").
Küla vapil on kujutatud kirikut, rahvatantsu ja tamme, mis on küla kolm peamist sümbolit.
Ajalugu.
Ecseri küla on kirjalikult esmamainitud 15. detsembril 1315, kuid küla eksisteeris juba 896. aastast, mil ungarlased saabusid nende praeguseaegse riigi territooriumile.
Legendi järgi sai küla nime ungari suguharust pärit prints Árpádilt. Kui ta küsis küla nime kohta, ei osanud kohalikud elanikud talle vastata. Seega Árpád ütles külarahvale, et need kutsuksid seda küla ühe tamme (ungari keeles "cser") järgi.
Türgi võimu ajal (1526–1686) suri küla välja. Esimesed asunikud saabusid tagasi 1699. aastal. Rákóczi vabadusvõitluses (1703–1711) osales Ecseri külast 11 sõdurit.
18. sajandi alguses tõi küla omanik krahv Antal Grassalkovich sinna elama slovakke.
Ujurlutiklased

Ujurlutiklased ("Naucoridae") on sugukond putukaid lutikaliste alamseltsist.
Ujurlutiklased on nii morfoloogiliselt kui ka eluviisilt väga sarnased hiidlutiklastega ("Belostomatidae"). Ujurlutiklased elavad enamasti tiikides ja teistes seisuveekogudes. 
Ujurlutiklased on levinud kogu maailmas.
Süstemaatika.
Ujurlutiklasi on teada umbes 20 perekonda 5 alamsugukonnaga.
Eesti liigid.
Eestis elab üks liik ujurlutiklasi.
Roman Abt

Carl Roman Abt (16. juuli 1850 Bünzen, Aargau – 1. mai 1933 Luzern) oli Šveitsi masinaehitusinsener, leiutaja ja ettevõtja.
Perekond.
Carl Roman Abt sündis katoliiklikus peres. Tema isa oli suurnõunik ja tööstur Roman Abt. Carl Roman oli Joachim Wey lapselaps. Tema vennad olid põllumajandustegelane Heinrich Eugen Abt ja Siegfried Abt. 
Elu ja looming.
1872. aastal lõpetas ta Zürichi Polütehnikumi diplomeeritud masinaehitusinsenerina. Ta oli Niklaus Riggenbachi õpilane.
Ta töötas Oltenis ja Aaraus konstruktorina, aastatel 1879–1981 föderaalses posti- ja raudteeametis kontrolliinsenerina ning 1881–1885 Pariisis üleminsenerina. Edaspidi tegutses ta vaba ettevõtjana. 
Carl Roman Abt tegi teedrajavaid leiutisi, sealhulgas Abti süsteemi hammasratasraudteede jaoks, mis kombineeris adhesioonvedureid ja hammasratasvedureid, ja automaatsed möödasõidukohad (Abti pöörang) köisraudteedele. 
Ta juhatas isiklikult 72 mägiraudtee ehitust kõigis maailmajagudes. Nende hulgas on Vispi–Zermatti raudtee, Gornergrati raudtee, Furka–Oberalpi raudtee ja Monte Generoso raudtee (kõik Šveitsis).
Gotthardi raudtee seltsi presidendina pidas Carl Abt 1903. aastal eraraudteede riigistamisel Šveitsi riigiga läbirääkimisi. 
Kutsetöö ja leiutised tõid Abtile märkimisväärse jõukuse. Ta oli kunstitundja ja metseen. Aastatel 1904–1907 oli ta Šveitsi riikliku kunstikomisjoni liige ja 1905–1911 Šveitsi Kunstiühingu president.
Kunstikogu.
Roman Abt kogus eelkõige kullassepakunsti teoseid. Seejuures ei lasknud ta käest ühtki eriti ilusat või kunstiliselt huvipakkuvat münti ega medalit. 
22. mail 1936 pandi tema müntide ja medalite kogu oksjonile. 
Isiklikku.
Carl Roman Abt oli abielus Anna Josepha Felberiga.
Indrek Palu

Indrek Palu (sündinud 25. jaanuaril 1977) on eesti viiuldaja, helilooja ja muusikapedagoog.
Ta on õppinud Pärnu Muusikakoolis viiulit ja lõpetanud Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia "jazz"-viiuli erialal ning Eesti Teatri- ja Muusikaakadeemia elektronmuusika heliloomingu erialal.
Indrek Palu töötab Pärnu Koidula Gümnaasiumis instrumendi-, ansambli- ja arvutimuusika õpetajana.
Ta tegutseb nii akustilise kui ka elektriviiulimängijana nii solisti kui ka ansamblistina Repoo Ensemble'is, džässduodes Kristo Käo ja Marek Taltsiga ning saksofonist Ivo Lille ansamblis Ivo Lille Group. Teinud koostööd koreograaf Kristjan Rohiojaga (Tallinna Tantsuteater). 
Helilooja-interpreet tegutseb ka vabaimprovisatsiooni vallas, viimasel ajal koos flötist Leonora Palu ja laulja Priit Lehtoga. Koos Andrus Kallastuga (helilooja, dirigent, Pärnu Ooper ja Repoo Ensemble) on koostanud muusika kompositsiooniõpetuse gümnaasiumiastmele.
Kaija Kärkinen

Kaija Hannele Kärkinen (sündinud 9. septembril 1962 Sodankyläs) on soome laulja ja näitleja. Ta esindas Soomet lauluga "Hullu yö" 1991. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Itaalias, kus laul sai 6 punktiga 20. koha.
René Cassin

René Samuel Cassin (5. oktoober 1887 Bayonne – 20. veebruar 1976 Pariis) oli prantsuse jurist ja kohtunik.
Cassin lõpetas Aix-Marseille Ülikooli. Osales esimeses maailmasõjas, kus sai haavata. Aastatel 1920–1929 oli ta Lille'i Ülikooli õigusteaduste professor.
Aastatel 1924–1938 oli Cassin Prantsusmaa esindaja Rahvasteliidus ning tegutses desarmeerimise ja rahvusvaheliste konfliktide lahendamise nimel.
Teise maailmasõja ajal osales Cassin Prantsuse vastupanuliikumises. Ta oli esimesi, kes juunis 1940 ühines Londonis kindral Charles de Gaulle'iga. Liikumises Vaba Prantsusmaa tegeles ta juriidiliste küsimustega.
Osaluse eest Inimõiguste ülddeklaratsiooni teksti koostamisel sai Cassin 1968. aastal Nobeli rahuauhinna.
Cassin oli tegev ka ÜRO Inimõiguste Komisjonis ja Alalises Vahekohtus.
Christine Guldbrandsen

Christine Guldbrandsen (sündinud 9. märtsil 1985 Bergenis) on norra laulja.
Ta esindas lauluga "Alvedansen" Norrat 2006. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ateenas. Laul tuli 36 punktiga 14. kohale. Ta on avaldanud sooloalbumeid ning mänginud muusikalis "Hüljatud" Cosette'i rolli.
Teräsbetoni

Teräsbetoni on Soome "heavy metal"-bänd, mis loodi 2002. aastal.
Bändi muusika on üsna sõjakas. Tema laulude sõnad ülistavad paganlikku sõjamehe elustiili ja "metalli vennaskonda". Bändiliikmed ise on öelnud, et nad ei ole sealjuures surmtõsised ja võtavad asja mõnuga. Teräsbetoni muusikat on peamiselt mõjutanud Manowar ja teised sarnased bändid, nagu Dio ja Iron Maiden.
Teräsbetoni andis 6. aprillil 2005 välja oma esikalbumi "Metallitotuus" ('metalltõde'), mis tõusis Soome albumite edetabelis teisele kohale. Tänapäevani on seda müüdud üle 32 000 eksemplari.
2006. aasta juunis ilmus bändi teine album "Vaadimme metallia" ('nõuame metalli'), mis tõusis samuti Soome albumite edetabelis 2. kohale. Juba esimesel päeval müüdi seda peaaegu 15 000 eksemplari.
1. märtsil 2008 valiti Teräsbetoni lauluga "Missä miehet ratsastaa" ('kuhu mehed ratsutavad') Soome esindajaks 2008. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Eurovisiooni Soome eelvoorus 1. märtsil kogusid nad 38,9% häältest. 20. mail toimunud poolfinaalis said nad 79 punktiga 8. koha ja pääsesid finaali, kus kogusid 24. mail 35 punkti ja said 22. koha. See laul anti välja ka singlina, aga ei tõusnud Soome singlite edetabelis esikohale, vaid üksnes teisele kohale.
19. märtsil 2008 avaldas Teräsbetoni oma kolmanda albumi "Myrskyntuoja" ('tormitooja'), mis sisenes Soome albumite edetabelisse esikohal.
18. juunil 2011 esinesid nad Eestis Rabarockil.
2011. aasta augustis teatas bänd, et lõpetab ajutiselt tegevuse. Nad kinnitasid, et ei lähe laiali.
7. juulil 2013 korraldas bänd Turus oma tegutsemise 10. aastapäeva kontserdi. Turu valiti selle kohaks sellepärast, et bändi paljud varasemad kontserdid olid seal toimunud.
Gösser

Gösser on põhjakääritatud õlle mark, mida toodab Gössi linnaosas Leobeni linnas Steiermargi liidumaal Austrias asuv ja 1860. aastal asutatud Gössi õlletehas.
Gösser on eriti populaarne Austria lõunaosas.
Mount Whitney

Mount Whitney on mägi Ameerika Ühendriikides California osariigis Sierra Nevada mäestikus.
Mäe kõrgus on 4421 meetrit. Mount Whitney on USA kõrgeim mägi väljaspool Alaskat.
Mount Whitney asub ainult 122 km kaugusel Põhja-Ameerika madalaimast punktist Surmaorust (86 m alla merepinna).
Viljandi linnavolikogu

Viljandi linnavolikogu on valimisõiguslike Viljandi linnakodanike valitud kõrgeim võimuorgan Viljandis. Praegu on ametis XVII koosseis, mis valiti neljaks aastaks 17. oktoobril 2021. Volikokku kuulub 27 liiget.
Volikogu esimees on Helmen Kütt.
Linnavolikogu XVII koosseis.
Valimistulemuste alusel jaotusid kohad 27-liikmelises volikogus järgmiselt:
Linnavolikogu XVI koosseis.
2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel valiti Viljandi linnavolikogu XVI koosseis neljaks aastaks 15. oktoobril 2017. Volikokku kuulus 27 liiget. Mandaatide jaotus volikogus on järgmine: Sotsiaaldemokraatlik Erakond 9, Reformierakond 8, Isamaa ja Res Publica Liit 6, Eesti Konservatiivne Rahvaerakond 2, Keskerakond 2.
Ioánnis Theotókis

Ioánnis Theotókis ("Ιωάννης Θεοτόκης"; 1880 – 6. juuni 1961) oli Kreeka poliitik. Valiti seitse korda Kreeka parlamenti ja oli kolm korda Kreeka põllumajandusminister. Lühikest aega ka peaminister 5. jaanuarist 1950 kuni 23. märtsini 1950.
Marss (muusika)

Marss on valdavalt instrumentaalmuusika žanr. Marsi taktimõõt on 2/4 või 4/4.
Sõjajumal Marsi järgi hakati nii nimetama sõjaväemuusikat, mida kasutati sammumise reguleerimiseks.
Marsse on mitut liiki:
Tantsumuusika

Tantsumuusika on muusika tantsu saateks.
Tantsumuusika iseloom kujundab tantsulist liikumist. Tähtsal kohal on pulss, tempo ja mõnikord ka kindlad rütmifiguurid. 
Tantsumuusika järgi ei pea alati tantsima. Paljud heliloojad on kirjutanud tantsulisi palasid kontsertteostena esitamiseks.
Menuett

Menuett (prantsuse keeles "menuet") on tants ja tantsumuusika žanr. Menueti taktimõõt on 3/4, tempo mõõdukas.
Menuett on pärit Prantsusmaalt. Algul tantsis menuetti lihtrahvas, 17. sajandist sai sellest õukonnatants.
Gavott

Gavott on tants ja tantsumuusika žanr. Gavoti taktimõõt on 2/4 või 4/4, tempo suhteliselt liikuv.
Gavott on pärit Prantsusmaalt. Alguses tantsiti seda lihtrahva hulgas, alates 17. sajandist muutus õukonnatantsuks.
Masurka

 
Masurka (poola keeles "mazurek" Poola maakonna Mazury järgi) on Poola päritolu tants ja tantsumuusika žanr.
Masurka on kiire tempoga hüppetants 3/4 taktimõõdus. Kasutatakse palju punkteeritud rütme, iseloomulik on rõhk takti teisel või kolmandal löögil.
Tänu masurka erksale rütmile on see tants stiliseeritud kujul levinud paljude heliloojate loomingus.
Polka

Polka on Tšehhi päritolu tants ja tantsumuusika žanr. Taktimõõt on 2/4, tempo kiire.
Polkat iseloomustab kaheksandiknootides liikuv meloodia.
19. sajandil oli polka valsi kõrval üks populaarsemaid seltskonnatantse.
Meditsiinisemiootika

Meditsiinisemiootika on valdkond, mis tegeleb haigustega seotud märkide ja sümptomitega.
See on üks vanemaid semiootika harusid. 
Näiteks üks meditsiinisemiootiline märkide jaotus: prognostilised, anamnestilised, diagnostilised ja patognomoonilised märgid (King 1982: 80–81).
Termini 'semiootika' (kujul "semeiotics") esmakordne kasutus inglise keeles pärinebki arstilt, Henry Stubbe'ilt (aastast 1670), kes vastandas semiootika füüsikale ehk semiootilise arstiteaduse füüsikalisele (jaotus, mille John Locke oma 1690. aasta töös "An Essay Concerning Human Understanding" üldistas).
18. sajandil ja 19. sajandi esimesel poolel oli meditsiinisemiootika semiootika kõige arendatum osa. Ühtaegu oli patoloogiline semiootika (märgiõpetus) arstihariduse tähtis osa. Kirjutati: "Ilma semiootikata on haigusteõpetus arstile praktiliselt kasutu". 
Meditsiinisemiootika Tartu ülikoolis.
Tartu Ülikoolis oli 19. sajandil semiootika kateeder arstiteaduskonnas. Tartu Ülikooli patoloogia, semiootika, teraapia ja kliiniku õppetooli juhatas 1802–1817 Daniel Georg Balk. 1820. aastal asutatud füsioloogia, patoloogia ja semiootika kateedrit juhatasid Jean Jacques Friedrich Wilhelm Parrot (1821–1826), Johann Friedrich Erdmann (1827–1828), Martin Heinrich Rathke (1829–1835) ja Alfred Wilhelm Volkmann (1837–1842). 1826. aastal valiti sellele kohale ka Karl Ernst Baer, kes aga loobus.
Thure von Uexküll valiti 1994. aastal Tartu Ülikooli audoktoriks semiootika ja meditsiini alal.
Ambroosiuse laul

Ambroosiuse laul on vanim lääne kirikulaul, mis levis Itaalias umbes 5. sajandist.
Laul on nimetatud Milano piiskopi püha Ambrosiuse auks, kuigi Ambrosius ei olnud otseselt sellega eriti seotud.
Ambroosiuse laulu meloodilist stiili iseloomustab paljude väikeste meloodiaosade pidev kordamine ja vaba kombineerimine, võimalikud on ka väikesed muutused, figuurivariatsioonid. Lihtsa süllaabilise stiili kõrval leidub ülipikki melisme (kuni 200 nooti silbi kohta). Tuntum Milano kaudu levinud laululiik on ambroosiuse hümn, mis võeti kasutusele kogu ladinakeelses kirikus. Kuigi võib arvata, et suur osa ambroosiuse lauludest pärinevad juba 4.– 5. sajandist, on esimesed loetavad käsikirjad meieni jõudnud 10.–11. sajandist.
Ambrosius

Püha Ambrosius (umbes 338 – 4. aprill 397) oli Milano piiskop, keda peetakse neljanda sajandi kõige mõjukamaks vaimulikuks.
Ta valiti 374. aastal Milano piiskopiks veel enne, kui ta jõuti ristida.
Temaga seostatakse sümboolselt lääne kirikumuusika sündi. 
Tema loodud on hulk hümnitekste, mis on käibel siiani. 
Tema järgi on nimetatud ambroosiuse laul.
Aura vald

Aura on vald Soomes Päris-Soome maakonnas. Aura elanike arv 31. jaanuaril 2008 oli 3836. Aura hõlmab 95,59 km² suuruse maa-ala.
Dragsfjärdi vald

Dragsfjärd on endine vald Soomes Päris-Soome maakonnas.
Dragsfjärdi pindala oli 2248,61 km², sellest maad 271,93 km², elanike arv 3324 (1. jaanuar 2008).
1. jaanuarist 2009 on osa Kimitoöni vallast.
Kuusalu tee

Kuusalu tee (riiklik registreerimisnumber 11106) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 1,9 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee 24. kilomeetril Kuusalu külas. Tee läbib Kuusalu küla ja Kuusalu aleviku. Tee lõpeb Kuusalu aleviku südames Keskväljaku ringteel Kupu ja Kursi vallatee ristumisega. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kaht truupi. Bussipeatusi jääb teele üks: Kuusalu küla.
Tee on 0,8 km-ni asfaltkattega, edasi mustkattega. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 3000–6000 autot ööpäevas. Kiiruspiirang on Kuusalu liiklussõlmest kuni tee lõpuni (50 km/h). Sama teelõik on ka valgustatud.
Teega ristub esimesel kilomeetril mitu Kuusalu liiklussõlme ühendusteed.
Kahala tee

Kahala tee (registrinumbriga 11107) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas. Tee pikkus on 3,2 km.
Tee saab alguse Jõelähtme–Kemba tee kahekümne kaheksandal kilomeetril Kahala külas. Tee läbib Kahala, Hirvli ja Kursi küla. Tee lõpeb Hirvli–Vahastu tee alguses Kursi külas. Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga 5 truupi. Bussipeatusi teele ei jää.
Tee on Kahala liiklussõlme piirkonnas kaetud asfaltkattega, liiklussõlmest põhja pool (tee alguses) on pinnatud kruusatee, lõunapoolne teelõik on pinnatud mustkattega. Tee klassi kohta puuduvad andmed. Liiklussagedus on Kahala liiklussõlmest põhja pool vahemikus 200...500 autot ööpäevas, lõunapoolsel teelõigul vastavad andmed puuduvad. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Teega ristub teisel kilomeetril mitu Kahala liiklussõlme rampi.
Daniel Georg Balk

Daniel Georg Balk (23. juuni 1764 Königsberg Preisi kuningriik – 1826 Tula Venemaa keisririik) oli arstiteadlane, kelle erialaks olid patoloogia, meditsiinisemiootika, teraapia.
Sündis käsitöölise pojana Königsbergis. Õppis Collegium Fridericianumis ja Königsbergi ülikoolis (1780–1787), kust sai 1787. aastal meditsiinidoktori kraadi töö eest "De derivantibus" ehk "Nahka ja limaskesta ärritavatest vahenditest". Pärast doktorikraadi saamist läks ta arstina tööle Kuramaale Kuldigas, töötas Suwalki kreisarstina, 1796–1799 Jakobstadtis ja 1799–1802 Selburgis, kus omandas oma erialal hea reputatsiooni. 
Aastatel 1802–1817 oli Balk Tartu ülikooli esimeseks patoloogia ja teraapia professoriks ning Tartu Ülikooli kliiniku direktoriks. Aastatel 1803–1804 oli Balk ülikooli rektoriks ning 4 korda Tartu ülikooli arstiteaduskonna dekaan. 
1804. aastal avas Balk Riia mäel bürger Dahlströmi majas, kus ta ise elas, ametlikult haigete vastuvõtu. Tegu oli esimese polikliinikuga Vene keisririigis. Tartu ülikooli kliinikumi ("Clinicum Universitatis Dorpatensis") asutaja. Tartu linn jaotati viimaste kursuste üliõpilaste vahel ning elanikud said pöörduda vastava üliõpilase poole. Üliõpilased pidid külastama ka haigeid kodus.
Balk sunniti 1817. aastal ülikoolist lahkuma. Ta kolis Tulasse, kus ta 1826. aastal suri. 
Isiklikku.
Tema poeg, "Alexander" Friedrich August "Balk"/Balck (1802–1834) õppis Tartu ülikooli arstiteaduskonnas 1821–1825, oli arst Venemaa keiserlikus mereväes.
Martin Heinrich Rathke

Martin Heinrich Rathke (25. august 1793 Danzig – 15. september 1860 Königsberg) oli saksa arstiteadlane, anatoom ja embrüoloog.
Õppis 1814–1818 Göttingeni ja Berliini ülikoolides loodusteadusi ja arstiteadust, töötas seejärel praktiseeriva arstina Danzigis. Oli professor Tartus, seejärel anatoom Königsbergis. Kirjutas põhjapanevaid uurimusi loomaembrüoloogia ja võrdleva anatoomia alalt; avastas lindudel ja imetajatel lõpusepilud, kirjeldas selgroogsete loomade ja inimese loote suukoopas leiduvat väljasopistist (nn. Rathke tasku). Peterburi Teaduste Akadeemia liige (1852).
Tartu Ülikooli füsioloogia, patoloogia ja meditsiinisemiootika professor 1828–1835.
1960. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

1960. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus oli viies Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus 29. märtsil 1960 Londonis Suurbritannias. Selle võitis Prantsusmaa.
Kuigi aasta varasema võistluse võitis Holland, ei nõustunud Holland nii ruttu (pärast 1957. aasta võitu ja 1958. aasta võistluse korraldamist) uut võistlust korraldada. Kuna Suurbritannia tuli eelmisel aastal teiseks, pöörduti BBC poole ning võistlus korraldatigi Londonis.
Valgejõe tee

Valgejõe tee (riiklik registreerimisnumber 11108) on kõrvalmaantee Kuusalu vallas Valgejõe külas. Tee pikkus on 4,9 km.
Tee saab alguse Tallinna–Narva maantee 59. kilomeetril. Tee lõpeb sama maantee 63. kilomeetril. Tee ületab ühe silla (Valgejõe sild üle Valgejõe tee kolmandal kilomeetril) ja 1 truubi. Bussipeatusi jääb teele kaks: Soosilla ja Valgejõe.
Tee on kogu ulatuses asfaltkattega. Tee klass on V. Liiklussagedus on kuni 200 autot ööpäevas. Kiiruspiirangud on Valgejõe silla piirkonnas (70 ja 50). Tee ei ole valgustatud.
Teega ristub kolmandal kilomeetril Kotka–Valgejõe tee. Tee lõpus on liiklussõlmes 0,2 km täiendavat ühendusteed (registrinumber 1131).
Burdoon

Burdoon (prantsuse keeles "bourdon", undamine, undav orelivile, undav pillikeel) on muusikas mõiste, millega võidakse mõelda madalaimat orelivilet, pillikeelt, häält või registrit või selle tekitatud pikka ja undavat saateheli. Sõltuvalt muusikainstrumendi või muusika olemusest võib burdoon olla pidev või katkendlik. 
Sõna "burdoon" on kasutatud ka madalaima heliga kirikukella tähenduses.
Saartevaheline meri

Saartevaheline meri on maailmamere osa, mida ümbritsevad saarestikud, segades vaba veevahetust maailmamere ülejäänud osaga. Saartevaheliste merede suurim osa paikneb India ja Vaikse ookeani vahel Malai saarestikus. 
Saartevahelised mered:
Rahvusvaheline perepäev

Rahvusvaheline perepäev on 15. mail tähistatav päev. 
Perepäeva eesmärk on meelde tuletada perekonna kui kõige vanema ja olulisema institutsiooni tähtsust ja väärtust. 
Rahvusvaheline perepäev asutati ÜRO Peaassamblee poolt 1993. aastal ning juba järgmisel aastal tähistati seda esmakordselt.
Mandriliustik

Mandriliustik on ulatuslik ja paks liustik, mis tekib polaaraladel ja paikneb mere tasemel.
Erinevalt mäeliustikudest puudub mandriliustikul selget toitumis- ja ablatsiooniala (kuigi peamiselt toimub mandriliustiku toitumine kupli keskosas, aga ablatsioon servalalal) ning nende kuju ei sõltu pinnamoest, nad peituvad maapinna alusreljeefi.
Mandriliustikel on kuplilaadse jääkilbi kuju. Nende paksus on üsna suur (kuni 4 km Antarktikas ja kuni 3,2 km Gröönimaal). Gröönimaa mandriliustiku maht on umbes 2,8 mln km³, Antarktika jääkilbi maht on ligikaudu 12,5 mln km³. Mandriliustike liikumiskiirus on 0,03 – 0,35 meetrit ööpäevas, suurim kiirus on liustiku keskosas.
Pleistotseenis kattis mandrijää suurt osa Põhja-Ameerikast ning Euroopast, kaasa arvatud Eestit. Nende mõjul oli tekkinud erinevad pinnavormid (moreentasandikud, -künkad, otsmoreenid, voored jne).
Kornelius Petserist

Kornelius (ka "Kornili Petserist", 1501 Pihkva – 1570 Petseri klooster) oli Petseri kloostri ülem, kanoniseeritud 1690. aastal.
Kornelius sündis Pihkvas bojaari perekonnas ja sai ettevalmistuse mungaeluks Mirožki kloostris Pihkvas. 1529. aastal sai temast Petseri kloostri ülem. Tema tegevusajal kasvas oluliselt kloostri mõjukus, suurenes munkade arv ja laienes misjonitegevus. Liivi sõja alguses rajati kloostri ümber müürid, mis muutsid kloostri kaitserajatiseks.
1570. aastal saabus kloostrisse tsaar Ivan IV. Kornelius tuli talle vastu, kuid raevunud tsaar, kes arvas, et klooster on tema suhtes reetlik, tappis ta väidetavalt ise. Hiljem olevat tsaar oma tegu väga kahetsenud ja kloostrile selle märgiks kella annetanud.
1690. aastal maeti Korneliuse säilmed ümber. Seda on peetud tema kanoniseerimise ajaks.
Helle Kalervo Erviö

Helle Kalervo Erviö (27. juuni 1906 Pori – 18. mai 1951 Lahti) oli Soome vaimulik, kes teenis Eesti Ingerimaal ja pidas liivikeelseid jumalateenistusi ka Lätis.
Erviö lõpetas aastal 1925 Tamperes gümnaasiumi, seejärel oli ta ajateenistuses ning 1926. aasta sügisel asus ta õppima Helsingi ülikooli usuteaduskonna, mille lõpetas 28. mail 1930. Sama aasta 2. juunil ordineeris piiskop Jaakko Gummerus ta Tampere toomkirikus õpetajaks. 
Seejärel saadeti Erviö tööle Narva Rootsi-Soome Mihkli kiriku koguduse õpetajaks, samuti anti talle ülesandeks kolm-neli aastat külastada liivlaste kogudusi Lätis (Kūolka, Miķeļtornis, Mazirbe), kus ta viibis seal iga kord umbes kuu aega ja nii kestis see ligi kaheksa aastat. 
Esialgu tekkisid tal probleemid Eestis ametimääramisega, kuna seaduse järgi pidi pastor olema vähemalt 30-aastane. 1930. aasta augustis need siiski lahenesid ja ta kinnitati ametisse. 1930–1937 töötas ta enamasti Narvas, kuid pidas teenistusi ka Kallivere kiriku ingeri koguduses. 
Ta lahkus Eestist 1937. aastal, kui 1937. aastal jõustus Eestis seadus, et koguduste vaimulikud peavad olema Eesti vabariigi kodanikud.
Kolka

Kolka (liivi "Kūolka") on küla ("ciems") Kuramaal Lätis. Küla asub Talsi piirkonnas, Kolka ninal, ja on Kolka valla halduskeskus.
Kolkas on raamatukogu. Seal asub ka kalmistu. Külas asuvad Mazā skola, Kolka ja Delfini bussipeatus.
Kolka jääb Slītere rahvusparki. Külas kasvab kaks looduskaitse all olevat mändi, kaks hobukastanit ja üks sanglepp.
Siluri Kolka kihistik on nime saanud Kolka küla järgi, ka on sealne puurauk selle kihistiku stratotüüp. Lisaks on sealne puurauk veel Slītere kihistiku stratotüübiks.
Külast põhjas asub Kolka tuletorn. Kultuuriväärtustest asuvad külas Kolka luteri kirik, Kolka katoliku kirik ja Kolka õigeusu kirik. Küla põhjaosa lähistel on meres muinsuskaitsealune Kolka vrakk. Rannas asub Kristgals või Kristciems: 1907. aastal Dundaga mõisa poolt randa rajatud kalurite väikemajapidamiste rühm. 1902. aastal rajatud Roksti kalurite majapidamisest on säilinud kelder ja majapidamishoone. Pastnieki elamu on vana Kolka põhikooli hoone, mis ehitati aastal 1881 ja kus tegutses kool aastani 1929. Seejärel kolis kool ümber Dundaga mõisa omanike Osten-Sackenite suvemajja, kus tegutses aastani 1962.
Muinsusmälestisena on riikliku kaitse all küla rannas asuv Kolka I vrakk.
Ajalugu.
Kolkat on mainitud Rootsis Upplandis asuval kiviplaadil (Mervallastenen), mille vanus on täpselt teadmata, ent tõenäoliselt pärineb see aastast 1040. Aastal 1048 on Bremeni Adam maininud Kuramaale rajatud kirikut, mille asukoht kroonika põhjal oli Kolkas. Kindlam esmamainimine pärineb aastast 1387. Vanades allikates kasutatakse paiga kohta nime Domesnes, ent hiljem kasutatakse üha tihedamini ka nime Kolka, kuni 20. sajandi alguseks jäi kasutusele üksnes viimane. 1681. aastal asus seal kaks tuletorni, ent aastaks 1870 oli neid asendamas tulelaev. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Dundaga mõisale.
Aastail 2009–2021 kuulus küla Dundaga piirkonda.
Jaakko Hallas

Jaakko Hallas (sündinud 12. septembril 1948) on eesti tõlkija, toimetaja ja usundiloo tundja.
Hallas on lõpetanud Tartu Riikliku Ülikooli filoloogina. Ta töötas 2008–2011 TEA entsüklopeedia toimetuses humanitaarala (keeleteaduse, usundiloo ja filosoofia) toimetajana. Ta on ajakirjanduses avaldanud arvamusartikleid, peamiselt usundiloo ja mütoloogia küsimustes.
Isiklikku.
Tema abikaasa on luuletaja Katrin Väli (Katrin Hallas).
Loomulik valgustus

Loomulik valgustus on päikesevalguse juhtimine ruumi või varjatud alale. Seda tehakse peamiselt akende või muude avade ja peegeldavate pindade asetusega.
Traditsiooniliselt on rohkem ja suuremaid aknaid ehitatud maja ekvaatoripoolsele küljele, sest aasta jooksul tuleb rohkem valgust sealt suunast.
Friisi Akadeemia

Friisi Akadeemia ("Fryske Akademy") on teaduslik uurimisasutus, mis tegeleb friisi kultuuri ja friisi keele uurimisega. 
Akadeemia asutati 1938. aastal. See asub Leeuwardenis.
Reading

Reading on linn Inglismaal Berkshire'i krahvkonnas.
Linn asub Londonist 60 km lääne pool.
Readingis asub Readingi Ülikool.
Readingi Ülikool

Readingi Ülikool ("University of Reading") on ülikool Readingis Inglismaal.
See asutati esialgu Oxfordi Ülikooli osana 1892. aastal.
Oxford

Oxford on linn Lõuna-Inglismaal Oxfordshire'i krahvkonnas.
Oxfordis asub Oxfordi Ülikool.
Sõpruslinnad.
Oxfordi sõpruslinnad on
Voolukiirus

 
Voolukiirus on voolamise kiirus vedelikus fikseeritud mahu osas.
Päikese-soojuselektrijaam

Päikese-soojuselektrijaam on päikesekiirgust kontsentreeriv päikeseelektrijaam, mis kasutab päikesekiirguse neeldumist ainetes. 
Päikese-soojuselektrijaamadel on kõrgem kasutegur ja suurematel võimsustel väiksem maksumus võimsusühiku kohta võrreldes fotogalvaaniliste ehk päikesepatareidega elektrijaamadega.
Päikese-soojuselektrijaamad jagunevad:
Renmini Ülikool

Renmini Ülikool ehk Hiina Rahvaülikool (inglise keeles "Renmin University of China", tuntud ka kui "People's University of China") on ülikool Pekingis, Hiina Rahvavabariigis.
1950. aastal asutatud Renmini Ülikool on üks Hiina prestiižsemaid ülikoole.
Päikeseküte

Päikeseküte on päikeseenergia kasutamine tarbevee soojendamiseks või hoonete kütmiseks.
Päikeseenergiat kogutakse päikesekollektoris soojusena, kantakse torustiku abil tarbimiskohale või salvestatakse soojussalvestis hilisemaks kasutamiseks.
Eestis kasutatakse päikesekütet tarbevee soojendamiseks nii eramutes kui ka kortermajades.
Mägijõgi

Mägijõgi ehk mäestikujõgi on jõgi, mis osaliselt või tervikuna voolab mägedes. Suure langu tõttu on tavaliselt selle jõe voolukiirus üsna suur. Enamasti voolab ta kitsas jõeorus – kanjonis või kuristikus –, kus ülekaalus on põhja kulutavad protsessid (põhjaerosioon). Sageli paiknevad mägedes mägijõgede ülemjooksud, aga kesk- ja alamjooksul on nad tasandikujõed.
Kratos

Kratos on arvutimängude tegelane Sony Computer Entertainmenti mängusarjas "God of War".
Esmakordselt ilmus Kratos sarja avaosas "God of War". Seal kasutab Kratos Pandora laeka väge, et tappa sõjajumal Ares ja päästa Ateena. Tänuks selle eest teeb Athena ta uueks sõjajumalaks.
Soome Rootsi Rahvapartei

Soome Rootsi Rahvapartei või Rootsi Rahvapartei Soomes (rootsi keeles "Svenska folkpartiet i Finland", lühend "SFP"; soome keeles "Suomen ruotsalainen kansanpuolue", lühend "RKP") on Soome poliitiline erakond, mis esindab peamiselt soomerootslaste huvisid.
Partei asutati 1906. aastal.
Erakonna esimees on Anders Adlercreutz.
2011. aasta alguses oli parteil umbes 28 000 liiget.
Kuni juunini 2010 kandis partei nime Rootsi Rahvapartei.
Soome Rootsi Rahvapartei kohtade arv Eduskunnas alates 1907. aastast.
Aasta&lt;br&gt;
1907. 24&lt;br&gt;
1908. 24&lt;br&gt;
1909. 25&lt;br&gt;
1910. 26&lt;br&gt;
1911. 26&lt;br&gt;
1913. 25&lt;br&gt;
1916. 21&lt;br&gt;
1917. 21&lt;br&gt;
1919. 22&lt;br&gt;
1922. 25&lt;br&gt;
1924. 23&lt;br&gt;
1927. 24&lt;br&gt;
1929. 23&lt;br&gt;
1930. 20&lt;br&gt;
1933. 21&lt;br&gt;
1936. 21&lt;br&gt;
1939. 18&lt;br&gt;
1945. 14&lt;br&gt;
1948. 13&lt;br&gt;
1951. 13&lt;br&gt;
1954. 12&lt;br&gt;
1958. 13&lt;br&gt;
1962. 13&lt;br&gt;
1966. 11&lt;br&gt;
1970. 11&lt;br&gt;
1972. 9&lt;br&gt;
1975. 9&lt;br&gt;
1979. 9&lt;br&gt;
1983. 10&lt;br&gt;
1987. 12&lt;br&gt;
1991. 11&lt;br&gt;
1995. 11&lt;br&gt;
1999. 11&lt;br&gt;
2003. 8&lt;br&gt;
2007. 9&lt;br&gt;
2011. 9&lt;br&gt;
2015. 9&lt;br&gt;
2019. 9&lt;br&gt;
2023. 9
Soome parlamendis on 200 kohta.
Hüdroturbiin

Hüdroturbiin on jõumasin (turbiin), mis muundab langeva või voolava vee hüdroenergia pöörleva võlli mehaaniliseks energiaks. Hüdroturbiine kasutatakse enamasti samal võlli asuva sünkroongeneraatori käitamiseks.
Hüdroelektrijaamades kasutatakse peamiselt viit liiki hüdroturbiine:
Ajalooliselt esimene veejõumasin oli vesiratas. 
Kruviturbiin.
Kruviturbiin on hüdrauliline masin, mis muudab vee potentsiaalse energia tööks. Nime saanud oma kuju järgi. On ehitatud üles nii, et oleks võimalikult kalasõbralik.
Hüdroturbiini võimsus.
Võimsus turbiini võllil on arvutatav valemiga
formula_1
kus
formula_2 on turbiini kasutegur
formula_3 on vee tihedus kg/m3
formula_4 on raskuskiirendus m3
formula_5 on rõhukõrgus m,
formula_6 on vee vooluhulk m3
Elektrivarustus

Elektrivarustus on tarbijate varustamine elektrienergiaga.
Elektrivarustus võib olla:
Hoonesisene elektrivarustus on üldjuhul teostatud kohtkindlalt ehk elektripaigaldisena.
Sirelisuru

Sirelisuru ("Sphinx ligustri") on surulaste sugukonda sirelisuru perekonda kuuluv liblikas.
Nimi.
Sirelisuru ladinakeelne nimi tuleb tema rööviku välimusest ja tüüpilisest poosist, mille ta võtab, kui teda ähvardatakse.
Levila ja elukoht.
Sirelisuru elab Euroopas, Põhja-Aafrikas, Kaukaasias, Väike- ja Kesk-Aasias, Siberis, Mongoolias, Põhja-Hiinas ja Kaug-Idas. Ta saab elada nii metsas, rohumaal kui linnas.
Kirjeldus.
Ta on Eesti suurimaid liblikalisi tiibade siruulatusega kuni 12 cm. Liblika esitiivad on roostepruunid mustade triipudega. Tagatiivad on roosad või punased mustade triipudega. Tagakeha on mustade ja punaste täppidega. Rindmikul on must joonis, mille abil sirelisuru teistest liblikatest eristada saab. Esineb ka teistmoodi värvunud isendeid.
Sirelisurul on hästi arenenud lont. Sellega imeb ta taimeõitest nektarit, hõljudes ise õie lähedal õhus.
Kui isast sirelisuru häirida, siis teeb ta sisisevat häält. Selleks hõõrub ta vastamisi oma tagakehal asuvaid ogasid ja soomuseid.
Elutsükkel.
Aastas annab sirelisuru kaks põlvkonda järglasi: esimese aprillis-juunis ja teise juulis-augustis. Levila põhjaosas on ainult ühe põlvkonna aastas: juunis. Pärast paaritumist muneb emane kuni 200 muna, mille kinnitab paari-kolmekaupa toidutaime lehe alaküljele. Erinevalt enamikust liblikatest ei ole sirelisurul kindlat toidutaime, vaid tema röövik suudab toituda paljudel taimedel, sagedamini puudel ja põõsastel: lisaks sirelile saarel, õunapuul, pihlakal, kuslapuul, ligustril, sõstral ja angervaksal, samuti lodjapuul, hortensia, vaarikal, kitseenelal, ebajasmiinil ja teistel taimedel.
Röövik koorub 9–20 päeva pärast munemist. Röövik kasvab 9–10 cm pikaks. Ta on ereroheline valgete, roosade või helelillade triipude ja kollaste täppidega. Rööviku keha koosneb seitsmest segmendist. Pea all on näha kolm paari jalgu nagu putukatele tüüpiline, tagakeha all on veel neli paari jalgu. Jalad on hästi arenenud. Anaalsarv on alt hele, pealt must ja läikiv. Kaugelt vaadates võib röövik meenutada rullikeerdunud lehte, kusjuures anaalsarv meenutab lehevart.
Enne nukkumist hakkab röövik rahutult ringi kõndima ja tema tagaosa tõmbub pruuniks. Ta talvitub nukuna, mõned nukud talvituvad ka kaks korda.
Kornili

Kornili on slaavipärane nimi, mis ladinapäraselt ja eesti keeles esineb sageli kujul Kornelius.
Kornili nime all on tuntud mitmed õigeusu pühakud.