Lapatšo-tuutupuu

Lapatšo-tuutupuu ehk lapatšotabebuia ("Handroanthus impetiginosus", sünonüüm "Tabebuia impetiginosa") on bignoonialiste sugukonda iminõgeselaadsete seltsi kuuluv ja Ladina-Ameerikas kasvav kõrge troopiline puuliik. 
Kaubanduses on kasutatud nimetust sipelgapuu. Inglise keeles on puu tuntud nimetustega "purple trumpet tree", "ipe" ja "taheebo". Lapatšo-tuutupuu on valitud Paraguay rahvuspuuks ning tema koorest valmistatud droog on laialdaselt kasutusel ravimteena paljude terviseprobleemide korral. 
Taimeperekonna nimi "Handroanthus" on antud taimele 1970. aastal Brasiilia botaaniku Oswald Handro auks. "Anthus" tähendab kreeka keeles õit.
Botaaniline kirjeldus.
Lapatšo-tuutupuu on sileda koorega kuni 20 m kõrgune troopiline puu. Puu koor on pealt hall ning seest punakaspruun. Lehed on vastaku seisuga, 5–7 lehekesega, kujult munajad või elliptilised, kuni 19 cm pikkused ja kuni 8 cm laiused. Tänu suurele parkainete sisaldusele on puit kvaliteetne ning üks vastupidavamaid ja tugevamaid troopikas. Trompetikujulised õied võivad olla roosakad või tumepunased, seest kollased, vananedes muutuvad violetseks. Lapatšotabebuia viljaks on silinderjas kupar, mis võib olla kuni poole meetri pikkune.
Kasvukohad.
Lapatšo-tuutupuu on levinud Kesk- ja Lõuna-Ameerikas Mehhiko põhjaosast kuni Argentinani. Kasvamiseks vajab ta niisket mulda ja palju päikesevalgust. Mulla pH suhtes ei ole puu nõudlik – on võimeline kasvama nii happelises, neutraalses kui ka aluselises keskkonnas.
Droog.
Droogina kasutatakse puukoort ja vähesel määral ka koorealust niineosa (tihti sipelgapuu koore või "pau d'arco" nime all). Mõõdukas teematerjali hankimine pole puule ohtlik, kuna see taastub vigastustest hästi. Tee kuivmaterjal on omalaadse tekstuuriga, kuna kogutud saak on kuivatatud ja ribastatud.
Keemiline koostis.
Lapahool (naftokinoon) ja β-lapahoon (kinoon) on kaks erilist keemilist ühendit selle puu kudedes. Nendel ühenditel on mitmeid bioloogilisi omadusi, näiteks nad inhibeerivad topoisomeraaside (I ja II) tööd. Lisaks leidub taimes ka dehüdro-iso-α-lapahooli, deoksülapahooli, alüül-β-lapahooni ja eeterlikke õlisid (aniisaldehüüd, vanilliin, veratrumaldehüüd).
Kasutamine.
Meditsiinis.
Lapatšoteed on pikka aega kasutatud mitme haiguse raviks. Arvatakse, et see ravib mitmesuguseid kasvajaid ja seenhaigusi ning on põletiku- ja viirusevastane. Teed on kasutatud ka liigesepõletiku, astma, köha, bronhiidi, gripi, suhkurtõve, nahahaiguste, haavade, malaaria, tuberkuloosi, kõhulahtisuse ning "Candida" ja "Streptococcus"'e nakkuse korral, toimet siiski tõestatud pole. Seespidiselt kasutatavaks päevaseks annuseks on 2 teelusikatäit droogi. Koorest tehtud leotist saab kasutada ka välispidiselt kompresside ja mähiste tegemiseks, et kiirendada haavade või putuka- või maohammustuse paranemist. Tõmmise tegemiseks kasutatakse 5 grammi droogi.
Lapatšoteed juuakse ka organismi immuunsüsteemi toetamiseks. Tees on inimesele olulisi mineraalaineid: kaltsiumi, rauda, kaaliumi, tsinki, joodi ja magneesiumi.
Lapatšotee puhul on ka vastunäidustusi, mistõttu ei tohi seda teed tarvitada pikka aega ja suurtes kogustes, sest see takistab vere hüübimist. Kaks nädalat enne kirurgilisi protseduure ei ole soovitatav seda teed üldse juua. Teed ei tohi tarvitada ka raseduse ja rinnaga toitmise ajal.
Muud kasutusalad.
Lapatšo-tuutupuu on kasutusel ka ilupuuna, kuna tal on väga dekoratiivsed värvilised õied. Lisaks Ladina-Ameerikale on ta laialdaselt levinud ilupuuna näiteks India linnades. 
Indiaani kütid on teinud lapatšo-tuutupuu puidust ka vibusid. Indiaanlased uskusid, et puu annab nii neile kui ka nende vibule jõudu.