Christian IV

Christian IV (eestipäraselt ka Kristian IV; 12. aprill 1577 – 28. veebruar 1648) oli Taani ja Norra kuningas 1588–1648. Teda peetakse üheks Taani legendaarsemaks kuningaks, kuna enamiku tema valitsusajast oli Taani veel Skandinaavia tugevaim riik ning kuningas tegi selleks palju ära, et riigi senist seisundit ka säilitada. Christian IV võimu alla kuulus 1645. aastani ka Saaremaa.
Christian IV oli Taani ja Norra kuninga (1559–1588) Frederik II poeg.
Christian oli väga ambitsioonikas valitseja. Ülemvõimu nimel Läänemere piirkonnas toimunud Taani-Rootsi sõdades, sealhulgas 1611.–1613. aasta Kalmari sõjas, pidi Rootsi tunnistama 1613. aasta Knäredi rahulepingu allkirjastamisel Taani-Norra ülemvõimu Finnmargi üle ning Älvsborgi sadam jäi taanlaste valdusse kuni Rootsi poolt sõjakahjude tasumiseni neli aastat hiljem.
Christian IV püüdis ka Kolmekümneaastases sõjas Saksamaa saatuse otsustamisel olulist rolli mängida, kuid sai lüüa. 1625. aastal hõivas krahv Johann T'Serclaes von Tilly Braunschweigi hertsogkonna. Liiga väed korraldasid maal laastavaid rüüsteretki. Taani kuningas Christian IV (kes oli ka Saksa-Rooma riigi Holsteini hertsog ja Alam-Saksi "Kreisobrist") liitus keisrivõimu piiramiseks sõjaga. 1626. aasta augustis lõi Johann T'Serclaes von Tilly Braunschweigis 26.–27. augustil 1626 Lutteri lahingus juures Saksamaale tunginud Taani kuninga väge, hävitades rohkem kui poole põgenevast Taani armeest. Pärast seda põgenes kuningas Elbe taha. Lutteri lahingu kaotus oli korvamatu löök Christian IV-le, Taanile-Norrale ja luterlikele riikidele Alam-Saksi ringkonnas. Kõik Alam-Saksi riigid peale Mecklenburgi ja Holsteini keeldusid edasisest liidust Christianiga. Kui keisrivägede uus ülemjuhataja, geniaalne administraator Albrecht von Wallenstein, oli kuus kuud tagajärjetult Stralsundi linna piiranud, algasid rahuläbirääkimised Taaniga ja aasta hiljem sõlmiti Lübeckis viimasele soodne Lübecki rahuleping (1629), saades vallutatud maad tagasi tingimusel, et ta end enam ei sega Saksamaa siseasjadesse. Protestantide peamiseks kaitsjaks sai siis Rootsi kuningas Gustav II Adolf ning Taani jäi peagi ka põhjas Rootsi varju. 
 1643.–1645. aasta Torstensoni sõja lõpetanud 1645. aasta Brömsebro rahulepinguga loovutas Taani Rootsile Ojamaa saare, Saaremaa, Norrast Härjedaleni ja Jämtlandi maakonna ning 30 aastaks Hallandi. Rootsi sai tollivabaduse Taani väinades, välja arvatud Elbe toll, mida võeti Bremenisse saabunud laevadelt Bremeni peapiiskopi kasuks. Taani troonipärija Frederik III, Verdeni ja Bremeni peapiiskop, pidi need kaks ametikohta loovutama rootslastele. Nende tingimuste täitmise tagatiseks oligi Hallandi maakond. Taani-Rootsi sõda (1657–1658) Taani ja Rootsi vahel puhkes uuesti 13 aastat pärast Brömsebro rahu; 1658. aastal sõlmiti Roskilde rahu, mis sundis Taanit järgmistele järeleandmistele.
Christian IV oli valitseja, kes valitses üht Eesti ala kõige kauem: Saaremaal kestis tema võim kokku 57 aastat.
Abielud ja järglased.
30. novembril 1597 abiellus Christian IV Brandenburgi Anna Katharinaga (1575–1612), kellega sai seitse last: Frederik (1599, suri esimesel elukuul), nimeta poeg (1601), Christian (1603–1647, lasteta), Sophia (1605, suri esimesel eluaastal), Elisabeth (1608, suri kahe ja poole aastaselt), Frederik III (1609–1670), oli Taani kuningas (1648–1670 ja Norra kuningas (1648–1670) Frederik III ja Ulrik (1611–1633, tapeti vallalisena).
Kirsten Madsdatteriga oli poeg Christian Ulrik Gyldenløve (1611–1640).
Karen Andersdatteriga oli tütar Dorothea Elisabeth Gyldenløve (1613–1615) ja poeg Hans Ulrik Gyldenløve (1615–1645).
Kuninganna surm järel Christian IV abiellus kammerneitsi Kristen Munkiga, kellega sai 12 last (neist tuntuimaks sai memuaaride kirjutaja Leonora Christina Ulfeldt (1621–1698)). 
Vibeke Krusega oli poeg Ulrik Christian Gyldenløve (1630–1658) jatütar Elisabeth Sofie Gyldenløve (1633–1654).