tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
R (programmeerimiskeel)

R on kõrgtaseme objektorienteeritud interpreteeritav programmeerimiskeel. R on vaba tarkvara (GPL), mida kasutatakse laialdaselt statistikas. R töötab paljudel platvormidel, sh UNIXi-laadsetel operatsioonisüsteemides, nt Linux, Mac OS X ja Microsoft Windows.
R-i töötasid 1990. aastatel välja Ross Ihaka ja Robert Gentleman Aucklandi ülikoolist. Praegu arendab keelt vabatahtlike meeskond ("R core team").
Struktuur.
R on hierarhilise struktuuriga pakett: ta koosneb põhiosast ja lisapakettidest ("package"). Valik kõige olulisemaid pakette kuulub "soovitatavate pakettide" hulka ja installitakse tavaliselt koos põhiprogrammiga. R sisaldab oma tarbeks ka lihtsat paketihaldurit.
Võrdlus teiste keeltega.
R on S-keele variant ja väga sarnane S-PLUS-iga.
R-i tugevateks külgedeks on keerukate andmestruktuuridega hakkamasaamine. Keele objekt (muutuja) võib sisaldada nii arve, loogilisi suurusi, teksti, kui ka keerukamat infot, näiteks programmilõike.
Keelel on tugev vektor- ja maatriksarvutuse toetus, väga hea indekseerimine, rikkalik matemaatiliste meetodite kogu ning väga võimalusterohke graafika. R on kiiruse ja võimaluste poolest võrreldav Octave'i või MATLAB-iga.
R sisaldab ka tavalisi üldotstarbeliste keelte vahendeid suhtlemiseks operatsioonisüsteemiga ja tekstide töötlemiseks ning võimaldab kasutada C-s (või C++-s) ja fortranis kirjutatud koodi.
Komplekssed andmestruktuurid teevad keele suhteliselt aeglaseks ja mälunõudlikuks. Seepärast on keel muudes rakendustes vähe levinud.
Süntaks.
Hello world programm R-is:
 cat("Hello, world!\n")
Maatriksi indekseerimise näide:
Kasutusalad.
R-i kasutatakse palju statistikas ja bioinformaatikas (sh biomeetrias).
Maadevahe jõgi

Maadevahe jõgi (ka "Tõnija-Maadevahe peakraav") on jõgi Ida-Saaremaal. Jõe lähe on Kuiste külas ja see suubub Kunnati lahte. Jõe valgala pindala on 30,2 km². Jõgi voolab läbi Lepna tammiku. Maadevahe läbib enamasti soiseid niite ja metsi ning 1 km enne Kõiguste lahte jõudmist kaob maa alla.
Ühendus Pitkjärvega on maaparanduse tõttu katkenud.
Jõe nimi tuleb keskajast, mil see tähistas ordu- ja piiskopimaade piiri. Keskajani nimetati seda Tõnni jõeks.
Tõnni jõge on esmamainitud 1248. aastal, kui Saare-Lääne piiskop ja Liivimaa ordu jagasid Saaremaad. Tõnni jõe järgi on nime saanud ka Tõnija küla, mis jõe lähistel on aastasadade jooksul veidi Jõelähtme poole nihkunud.
Veeriku küla

Veeriku (Sassi) on küla Saaremaal Saaremaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Valjala valda.
Kõiguste laht

Kõiguste laht on laht Saaremaal Valjala ja Saaremaa valla piiril. Lahe sisemaapoolset osa nimetatakse Kunnati laheks.
Kõiguste lahes on pikka aega tehtud rannikumere põhjataimestiku seiret.
Lahe rannikul asuvad Kõiguste sadam ja Kõiguste bioloogiajaam.
Lahte suubub Maadevahe jõgi. Lahe veepeegli suurus on 2995 hektarit.
1114

1114. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 
Aastad: 1109 1110 1111 1112 1113 - 1114 - 1115 1116 1117 1118 1119
1115

1115. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 
Aastad: 1110 1111 1112 1113 1114 - 1115 - 1116 1117 1118 1119 1120
1116

1116. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 
Aastad: 1111 1112 1113 1114 1115 - 1116 - 1117 1118 1119 1120 1121
1117

1117. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 
Aastad: 1112 1113 1114 1115 1116 - 1117 - 1118 1119 1120 1121 1122
1118

1118. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 
Aastad: 1113 1114 1115 1116 1117 - 1118 - 1119 1120 1121 1122 1123
1119

1119. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad - 1110. aastad - 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 
Aastad: 1114 1115 1116 1117 1118 - 1119 - 1120 1121 1122 1123 1124
1120

1120. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1115 1116 1117 1118 1119 - 1120 - 1121 1122 1123 1124 1125
Veeriku

Veeriku on Tartu linnaosa, mis paikneb Tartu lääneosas.
Veeriku linnaosa piir kulgeb järgmiselt: linna piir - Tartu-Tallinna raudtee - Näituse tänav - L. Puusepa tänav - Tervishoiu tänav - N. Lunini tänav - Ülase tänav - Tulbi tänav - Kullerkupu tänav - Ravila tänav - Viljandi maantee.
Veeriku linnaosa piirneb Tähtvere, Vaksali ja Maarjamõisa linnaosaga ning Kambja vallaga ja Tartu linnaga.
Veeriku linnaosa pindala on 281 ha ja seal elab 1. jaanuari 2012 seisuga 5561 registreeritud elanikku. Asustustihedus (1979 in/km²) on Tartu keskmisest (2535 in/km²) väiksem.
2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Veerikul 5502 inimest, neist 3079 naist ja 2423 meest. Veeriku elanikest 612 olid vanuses 0–6 aastat, 618 vanuses 7–18 aastat, 3359 vanuses 19–64 aastat ja 913 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli 1958 in/km2. Veerikul elas 5,62% tartlastest.
Põhjapoolses osas võtab Ravila tööstuspark enda alla 31,3 hektarit. Linnaosa keskele koonduvad elektriliinid, kus Eesti Energia käsutuses on 7,6 ha maad.
Haridusasutustest asuvad seal Kannikese lasteaed ja Meelespea lasteaed ning põhiharidust andev Veeriku kool. Lastekaitsepäeval 2009 avati Veeriku pargis mänguväljak, mille loomisel oli võetus arvesse just laste ja noorte soove ja arvamust.
Visa spordihallis (Ravila 80) on võimalik mängida pallimänge, viia läbi poksi, judo ja jõutreeninguid ning mängida saalihokit. Tervise- ja spordiklubis Arena (Betooni 9) on ujula kahe basseiniga, võimlemissaal ja jõusaal.
Meediaseire

Meediaseire (ka "meediamonitooring") on ajalehtedest, raadio- ja telesaadetest ning "online"-meediast lühiülevaate tegemine. 
Meediaseire ajalugu ulatub väidetavalt 20. sajandi algusse ning pärineb USA-st, kus professor William French Adamsi abikaasa Flora Adamsi hobiks oli ajalehtedest ja ajakirjadest huvitavate artiklite väljalõikamine. Mõni aeg hiljem tehti proua Adamsile ettepanek sama tööd jätkata juba ametlikult teenust osutades. 1903. aastal asutas professor Adams ettevõtte Luce Press Clippings.
Tänapäeval kogutakse meediaseires meediaanalüüsi aluseks olevat andmestikku. Meediaseire üheks eesmärgiks on omada ülevaadet kõigist tarbijatele suunatud sõnumitest, sõltumata nende vormist, esitamise viisist, ajast, kohast ja teistest teguritest, mis sõnumi vastuvõtmist mõjutavad.
Meediaseire hõlmab sageli kolme valdkonda: reklaamikulutuste seire, reklaamide loovlahenduste seire ja sisu seire. Nende põhjal saab hiljem teha analüüse, näiteks tuua välja vaadeldava valdkonna suundumused mingil ajaperioodil.
Meie Maa

Meie Maa oli ajaleht, mis ilmus 1919–1944 ja 1989–2022 Kuressaares. Leht ilmus erinevatel aegadel kaks kuni viis korda nädalas. 
Meie Maa viimane väljaandja oli Saaremaa Raadio OÜ, mille omanikud on Arne Pagil, Veljo Kuivjõgi, Hugo Lõhmus ja Heli Salong.
1934. aastal panid Kuressaare vapsid ajalehe boikoti alla.
Kuressaare Ametikool

Kuressaare Ametikool on Eesti kutsekool, mis asub Kuressaares aadressil Kohtu 22.
Ajalugu.
6. novembril 1922. aastal asutati Kuressaare Ehitusinstruktorite Kool, kuhu võeti vastu esimesed 19 õpilast. Seda võib pidada nii Kuressaare Ametikooli kui üldse järjepideva kutsehariduse andmise alguseks Saaremaal. 1930. aastatel õpetati koolis peamiselt ehitus-, puidu- ja metallitööd. 1950. aastal lisati erialavalikusse põllumajanduserialad. 1970. aastail hakati andma keskharidust ning avati kodumajanduse-käsitöö-loomakasvatuse erialarühmad tütarlastele. 
1990. aastast on kooli nimi Kuressaare Ametikool. 1998. aastal liideti ametikool 1992. aastal Upal tööd alustanud Saaremaa Kutseõppekeskusega.
Kuninganna visiit.
16. mail 2008 külastas ametikooli Eestis riigivisiidil viibinud Hollandi kuninganna Beatrix.
Õpilased.
Ametikoolis õpib 850 õpilast. Õppijaid on kõikidest Eesti maakondadest. Vanim õppija on 2020–2021. õppeaastal 71-aastane.
Projektid.
Tänu PHARE projektidele on alates 1999. aastast koolist kujunenud piirkondlik koolituskeskus. Paljude Euroopa Liidu projektide toel pakutakse enamikule õpilaskonnast praktikat ka väljaspool Eestit.
R

R (r) on ladina tähestiku täht.
Seda tähte kasutatakse paljudes keeltes tremulantide ehk värihäälikute märkimiseks. IPA kasutab selle tähe variante eri tremulantide märkimiseks.
Füüsikas tähistatakse R-ga universaalset gaasikonstanti. Matemaatikas tähistab R reaalarvude hulka.
Kaliningradi oblasti lipp

Kaliningradi oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Kaliningradi oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 8. juunil 2006.
Lipu kirjeldus.
Kangas on jagatud kolmeks horisontaalseks laiuks, ülemine on punane, keskmine kollane ja alumine sinine. Ülemine ja alumine väli on ühelaiused, keskmine aga moodustab ülemisest (alumisest) laiust 1/3. Punase välja vardapoolses osas on kahe torni ja avatud väravaga hõbedane kindlus, mille kohale on paigutatud kuldne Jelizaveta Petrovna monogramm.
Sümbolite tähendus.
Lipuvärvid punane, valge (hõbedane) ja sinine pärinevad Venemaa lipult ning rõhutavad Kaliningradi oblasti kuulumist Venemaa Föderatsiooni koosseisu.
Punane sümboliseerib tööd, elujõudu, mehisust, eneseohverdust ja vene sõjameeste kangelaslikkust, kuid ka lahingutes langenuid.
Kollane tähistab suurust, rikkust, järjepidevust, vastupidavust ja jõudu. Kollane on ka merevaigu värv ning sümboliseerib Kaliningradi oblastit kui merevaigumaad, sest seal asub maailma suurim merevaigu leiukoht.
Sinine on ilu, armastuse, rahu ja eesmärkide poole pürgimise värv. Kuna Kaliningradi oblast asub Balti mere ääres, tähistab see ka merd ning oblasti ajaloolist seotust merega.
Valge (hõbe) viitab uskumustele ja puhtusele.
Avatud väravaga kindlus kehastab kindlat usku, vankumatust ja valmisolekut kaitseks. Avatud värav näitab aga külalislahkust ning sõbralikke kavatsusi lähedaste ja kaugemate naabritega.
Jelizaveta Petrovna monogrammil on aga ajalooline tähendus, sest just tema ajal, 18. sajandil liideti praegused Kaliningradi oblasti alad Venemaaga.
De Havilland Comet

De Havilland DH 106 Comet on Suurbritannia neljamootoriline reaktiivreisilennuk, mis on lennunduse ajalukku läinud kui esimene liinilende teenindanud reaktiivreisilennuk. Cometi sooritas esmalennu 1949. aastal.
Cometi esimene liinilend tehti 2. mail 1952 Londonist Johannesburgi. See oli ajalooline lend, sest pikkade vahemaade lendamisele kuluv aeg vähenes nüüd järsult. Näiteks Londonist New Yorki lendamiseks kulus endise 18 tunni asemel 12 tundi. Samuti oli uue reaktiivlennuki salongis oluliselt vaiksem kui propellerlennukite salongis ning lennul suuremal kõrgusel (kuni 12 000 m) ka raputas vähem. Järgmine liinidele tulnud reaktiivreisilennuk, Boeing 707, tegi oma esimese liinilennu alles kuus aastat hiljem (esmalend 20. detsembril 1957, liinilend 1958). 
De Havilland Comet eripäraks olid tiiva tüveosa sisemusse paigutatud 4 tsentrifugaalkompressoriga reaktiivmootorit (algselt de Havilland Ghost 50, tõukejõuga kokku 4 × 22,2 kN).
Ajalugu.
De Havilland Comet on ka üks õnnetumaid lennukitüüpe reisilennunduse ajaloos. Eeskujulikke tulemusi näidanud lennukid jäid liinilendudel järjest kadunuks. Comet lendas enamasti kontinentidevahelistel liinidel ning lennukid jäid kadunuks seetõttu just ookeani kohal, katastroofide põhjused jäid esialgu ebaselgeks. De Havilland Comet lennud peatati katastroofide tõttu korduvalt kuid põhjusi leidmata taastati jälle, kuni lõpuks seitsmenda õnnetuse järel lõpetati Cometi lennud jäädavalt.
Katastroofide põhjused selgusid mõni aeg hiljem, kuna järgneva põhjaliku uurimistöö põhjal suudeti paremini mõista suurtel kõrgustel valitseva madala temperatuuri ning lennuki salongi- ja välisrõhu vahe tõttu tekkinud kerestruktuuri sisemistest pingetest tingitud metalli väsimust. Osaliselt oli just De Havilland Cometi valus kogemus põhjuseks, miks reageeriti nii otsustavalt ülehelikiiruselise reaktiivreisilennuki Concorde õnnetusele 2000. aastal. Concorde oli samasugune uus väljakutse loodusele, nagu seda oli omal ajal Comet.
4. oktoobril 1958 võeti liinilendudele uuendatud Comet (Comet 4), kuid see ei osutunud varasema eelkäija halva maine tõttu edukaks. Lisaks oleks lend Londonist New Yorki endiselt nõudnud vahemaandumist tankimiseks Ganderi lennuväljal Newfoundlandil. Selleks ajaks olid edukalt liinilendudele võetud palju täiuslikumad USA reaktiivreisilennukid Boeing 707 ja Douglas DC-8, mis olid suuremad, kiiremad, suurema lennukaugusega ja ökonoomsemad. Pan Ami värvides 707 lendas esimest korda New Yorgist Londonisse juba kuu lõpus, ning 1960. aastal hakkas sellel liinil kasutama ka Douglas DC-8. Viimane Comet 4 ehitati 1964. aastal. Senine Cometite peamine kasutaja BOAC (British Overseas Airways Corporation) oli juba 1956. aastal Boeniguga sõlminud lepingu 707 ostmiseks. Esimene BOAC värvides Boeing 707 tõusis õhku 1960. aastal.
==Tehnilised andmed
Koroljov

Koroljov (vene keeles Королёв) on tööstuslinn Venemaal Moskva oblastis, mis on tuntud kosmoseuuringute keskuse järgi. Asub Kljazma jõe kaldal, 22 km Moskvast kirdes.
Linna kohal asus Podlipki küla (alates 1928 alev), mis sai linnaõigused 1938 ning nimetati Kaliningradiks. 1960 liideti Kaliningradiga Kostino linn. 1992 eraldati Jubileinõi linn. 1996 nimetati linn Sergei Koroljovi auks Koroljoviks. 2. juunil 2014 liideti Jubileinõi taas Koroljoviga.
1946. aastal rajati linna Nõukogude raketiinseneri Sergei Koroljovi juhitud uurimiskeskus, millest arenes välja üks maailma suurimaid kosmosetehnoloogia ettevõtteid RKK Energija (Ракетно-космическая корпорация «Энергия» имени С. П. Королёва). Linnas asub ka Venemaa kosmoseagentuuri kosmoselendude juhtimiskeskus (Центр Управления Полетами ehk ЦУП).
1121

1121. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1116 1117 1118 1119 1120 - 1121 - 1122 1123 1124 1125 1126
1122

1122. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1117 1118 1119 1120 1121 - 1122 - 1123 1124 1125 1126 1127
1123

1123. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1118 1119 1120 1121 1122 - 1123 - 1124 1125 1126 1127 1128
1124

1124. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1119 1120 1121 1122 1123 - 1124 - 1125 1126 1127 1128 1129
1125

1125. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1120 1121 1122 1123 1124 - 1125 - 1126 1127 1128 1129 1130
1126

1126. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1121 1122 1123 1124 1125 - 1126 - 1127 1128 1129 1130 1131
1127

1127. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1122 1123 1124 1125 1126 - 1127 - 1128 1129 1130 1131 1132
1128

1128. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1123 1124 1125 1126 1127 - 1128 - 1129 1130 1131 1132 1133
1129

1129. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad 1100. aastad 1110. aastad - 1120. aastad - 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 1160. aastad 1170. aastad 
Aastad: 1124 1125 1126 1127 1128 - 1129 - 1130 1131 1132 1133 1134
1104

1104. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1050. aastad 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad - 1100. aastad - 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad
Aastad: 1099 1100 1101 1102 1103 - 1104 - 1105 1106 1107 1108 1109
1103

1103. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1050. aastad 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad - 1100. aastad - 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad
Aastad: 1098 1099 1100 1101 1102 - 1103 - 1104 1105 1106 1107 1108
1102

1102. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1050. aastad 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad - 1100. aastad - 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad
Aastad: 1097 1098 1099 1100 1101 - 1102 - 1103 1104 1105 1106 1107
Johann Nepomuk Strixner

Johann Nepomuk Stixner (1782–1855) oli saksa litograaf.
Õppis 1797–1804 Münchenis H. J. Mittereri, J. Dorneri ja Johann Christian von Mannlichi juures peamiselt joonistamist ja graveerimist. 
Kuulsuse saavutas vastavastatud litotehnikaga (tehnika väljatöötaja oli Alois Senefelder). 
Tema esimeseks väljapaistvaks saavutuseks oli Albrecht Düreri sulejoonistuste reprodutseerimine keiser Maximilian I palveraamatust ("Albrecht Dürers Christlich-Mythologische Handzeichnungen", 1808). 
1809–1815 võttis osa Müncheni kuningliku kunstikogu joonistuste ning 1815. aastast Müncheni ja Schleissheimi kunstikogude maalide litografeerimisest. 
1820–1836 töötas Stuttgardis, hiljem taas Münchenis. Stixner oli oma aja parimaid litojoonistajaid.
1101

1101. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1050. aastad 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad - 1100. aastad - 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad
Aastad: 1096 1097 1098 1099 1100 - 1101 - 1102 1103 1104 1105 1106
Erker

Erker ehk ärkel on hoone seinast soklita eenduv katustatud osa. Sageli on erker kujundatud kaarekujuliselt või mitmetahulisena. Erkerit kasutatakse fassaadi elavdamiseks ja/või parema väljavaate loomiseks ning ruumi paremaks valgustamiseks.
Keskaegses sakraalarhitektuuris on erker vintskapilaadne seinast väljaulatuv katustatud raamistik, mille küljes ripub kirikukell. Eestis on säilinud erkerit võimalik näha Muhu Katariina kiriku lääneportaali kohal.
Rahvalik mõiste "ärklituba" on termini "ärkel" vääritimõistmise tulemus. Ärklitoaks peetakse tegelikult pööningul, katuse all või nn mansardkorrusel asuvat tuba, millel pole aga mingit otsest ega kaudset seost ärkliga. Tõelise ärklitoa üks esiletükkivamaid näiteid asub Tallinnas Kopli tn 50/1 maja fassaadil.
Sergijev Possad

Sergijev Possad on linn Venemaal Moskva oblastis, Sergijev Possadi rajooni keskus. Asub Moskvast 70 km kirdes.
Linn on asutatud 1742. aastal külade liitmise teel. Aastatel 1919–1930 kandis see nime Sergijev ja 1930–1991 Zagorsk.
Tähtsaim vaatamisväärsus on Troitse-Sergi suurklooster, mis on üks Vene Õigeusu Kiriku keskusi.
Masina- ja keemiatööstuse keskus.
Asub Moskva–Jaroslavli raudteeliinil.
Fatima kirik

Fatima kirik (ametlik nimi "Maria Königin des Friedens") on roomakatoliku kirik Saksamaal Kasselis (Memelweg 19). Kiriku nimi pärineb Fátima neitsi Maarja ilmutusest.
Gottfried Böhmi 1959. aastal valminud projekt on väga monumentaalse vormikeelega. Kirikuhoone on mõlemast otsast osalise klaasfassaadiga, mis on teosatud filigraanse klaasmosaiigina. Kirikuseinad on valatud spetsiaalsest betoonisegust, mille täidisena on kasutatud kruusa asemel purustatud punaste telliste puru. Kuna kirik asub mäenõlval Kasseli linna servas, annab kiriku kampaniil (kellatorn) juba mitme kilomeetri kauguselt ligitõmbava efekti, ulatudes ümbritsevatest eramukvartalitest tunduvalt kõrgemale.
Vologda oblasti lipp

Vologda oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Vologda oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 5. detsembril 1997.
Lipu kirjeldus.
Vologda oblasti lipuks on ristkülikukujuline valge kangas, mille lehvipoolses osas on vertikaalne punane laid, mis moodustab 1/5 lipu laiusest. Kanga vardapoolses ülanurgas on aga Vologda oblasti vapp, milleks on punasel kilbil hõbedasest pilvest väljuv käsi mis hoiab kuldset "Riigiõuna" ja kuldse käepidemega hõbedast mõõka. Vapi ülaosas on aga kuldne siniste lintidega imperaatori kroon.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Sümbolite tähendused.
Punane on võimu ja mehisuse ning valge õilsuse, puhtuse ja valguse värv.
Bratsk

Bratsk on linn Venemaal Irkutski oblastis. Asub Bratski veehoidla kaldal.
Bratski lähedale rajasid kasakad kindluse juba 1631. aastal.
Bratski linn on asutatud 1955. aastal seoses Bratski HEJ rajamisega.
Kinnine linn

Kinnine linn on endises Nõukogude Liidus ja praegusel Venemaal asula, kuhu ligipääs on võimalik vaid erilubadega.
Rahvakeeles nimetati Nõukogude ajal kinnisteks linnadeks kõiki linnu, kuhu sõitmine nõudis eriluba või oli muul viisil takistatud. Eriti rangelt olid ja on valvatud nn "suletud haldus-territoriaalsed moodustised" (nüüdisaegne ametlik nimetus vene keeles "ЗАТО – закрытое административно-территориальное образование", "ZATO – zakrõtoje administrativno-territorialnoje obrazovanije"), kuhu välismaalasi üldse ei lubatud. 
Kinnistes linnades toodetakse, säilitatakse või utiliseeritakse massihävitusrelvi ja radioaktiivseid aineid või on seal muud sõjalise tähtsusega objektid. Venemaal on nende asulate ("ЗАТО") nimekiri kirjas spetsiaalses seaduses.
Aastal 2002 elas Venemaal kinnistes linnades ja asulates 1,345 miljonit inimest. Kõige rohkem on kinnisi asulaid Murmanski oblastis.
Kinnise linna territooriumi piir ei pruugi kokku langeda teiste haldusüksuste territooriumi piiridega ning ühe linna haldusala võib ulatuda mitme oblasti või vabariigi alale. Näiteks Sarovi linn on ametlikult Nižni Novgorodi oblastis, kuid tegelikult kuulub linna haldusalasse ka Mordva Vabariigi territooriumi.
Venemaal on kinnise linna omavalitsusel piiratud otsustusõigus. Seaduses ettenähtud juhtudel (maa ost ja erastamine, välisinvesteeringud jms) tuleb otsused kooskõlastada Venemaa föderaalvõimuga.
Venemaal on seni alles 44 kinnist linna või asulat. 10 linna on Rosatomi alluvuses. Need on Železnogorsk ja Zelenogorsk Krasnojarski krais, Zaretšnõi Penza oblastis, Lesnoi ja Novouralsk Sverdlovski oblastis, Ozjorsk, Snežinsk ja Trjohgornõi Tšeljabinski oblastis, Sarov Nižni Novgorodi oblastis ning Seversk Tomski oblastis. Ülejäänud kinnised asulad on seotud sõjaväe või kosmonautikaga (näiteks Tähelinn ja Mirnõi). Peale selle näiteks Norilsk ja Dudinka ei kuulu küll kinniste linnade hulka, kuid välismaalased pääsevad sinna üksnes erilubadega. Samuti on piiratud pääs kogu Novaja Zemlja arhipelaagi, kus aastatel 1955–1990 viidi läbi 135 tuumakatsetust ning mis on radioaktiivselt reostatud.
Murmanski oblasti vapp

Murmanski oblasti vapp on Venemaa haldusüksuse Murmanski oblasti vapp.
Vapp kinnitati ametlikult 6. juunil 2004. Vapi autor on Pjotr Abarin.
Murmanski oblasti vapiks on nelinurkne, alt ümarate nurkadega ja terava tipuga heraldiline kilp, mis on jagatud siniseks ja punaseks väljaks. Ülemisel, sinisel väljal on kujutatud kuldseid virmalisi. Alumisel, punasel väljal on aga kuldne ankur ristatud hõbedase kirka ja mõõgaga.
Virmalised viitavad Murmanski oblasti paiknemisele polaarjoone taga.
Ankur tähistab merendust ja kalapüüki, kirka mäetööstust ja maagi kaevandusi ning mõõk tööviljakust ja sõjalist kuulsust.
Sinine on ilu ja ülevuse, punane mehisuse ja jõu, kuld rikkuse ning hõbe puhtuse värv.
Gümnaasium

Gümnaasium on Eesti põhikooli- ja gümnaasiumiseaduse (PGS) § 2 lg 2 kohaselt põhikoolile järgnev üldhariduskool, kus omandatakse üldkeskharidus. 
Gümnaasiumi nominaalne õppeaeg on kolm aastat (10.-12. klass). 
PGS § 5 lg 1 kohaselt on gümnaasiumil nii hariv kui kasvatav ülesanne, et noor saaks toimida "loova, mitmekülgse, sotsiaalselt küpse, usaldusväärse ning oma eesmärke teadvustava ja saavutada oskava isiksusena erinevates eluvaldkondades: partnerina isiklikus elus, kultuuri kandja ja edendajana, tööturul erinevates ametites ja rollides ning ühiskonna ja looduskeskkonna jätkusuutlikkuse eest vastutava kodanikuna." 
Sama paragrahvi teise lõike alusel on gümnaasiumi põhitaotlus, et õpilased leiaksid edasiseks haridusteeks sobiva tegevusvaldkonna, gümnaasiumi ülesandena on aga sõnastatud võimaldamine õpiteed kõrgkoolis või kutseõppeasutuses sujuvalt jätkata. 
Õpetamisel lähtutakse gümnaasiumi riiklikust õppekavast, mis sätestab ka lõpetamise tingimused (PGS § 31 lg 1). Gümnaasiumi lõpueksamid on riigieksamid ja koolieksam (PGS § 31 lg 2).
Põhikool

Põhikool on üldhariduskool Eestis, kus saab omandada põhiharidust. Põhikoolis on 1.–9. klass. 
Põhikool on 4.-6. klass 
Põhikool jagatakse kolmeks kooliastmeks:
Põhikool võib tegutseda asutusena, kus antakse haridust ainult ühel või kahel kooliastmel (algkool, progümnaasium). Põhikool võib kolmes või vähemas astmes olla ka liidetud üheks asutuseks lasteaia (lasteaed-põhikool, lasteaed-algkool) või gümnaasiumiga.
Põhikool võib halduslikult olla kas munitsipaal-, riigi- või erakool.
Vologda oblasti vapp

Vologda oblasti vapp on Venemaa haldusüksuse Vologda oblasti vapp.
Vapp kinnitati ametlikult 28. septembril 1995.
Vologda oblasti vapiks on Vologda kubermangu vapp. Selle kujundas O.V. Sviridenko.
Vologda oblasti vapiks on nelinurkne, alt ümarate nurkadega ja terava tipuga punane heraldiline kilp, mille vasakul küljel olevast hõbedasest pilvest väljub parem käsi kuldses rüüs. Käsi hoiab kuldset riigiõuna ja kuldse käepidemega hõbedast mõõka. Kilbi ülaosas on kuldne Venemaa keisrikroon, millest langevad sinised lindid.
Käsi mõõgaga tähistab õiglust, õiglast kohtumõistmist ja isamaa kaitset. Riigiõun sümboliseerib võimu, riiklust ja Vologda oblasti õigusi Venemaa Föderatsioonis. Keisrikroon on heraldikas väärikuse ja võimu sümbol ning näitab Vologda oblasti ajaloolist staatust (endine kubermang). Punane on võimu ja mehisuse, kuldne külluse ja võimsust ning hõbe õilsuse, valguse ja puhtuse värv.
Vologda vapi prototüübiks on 1700. aastal moodustatud ja 1708 Vologda polguks ümber nimetatud Novgorodi polgu embleem. 1712 kujutati seda embleemi polgu lipul.
Esialgu oli pilvest välja tulevas käes kõver saabel, mis tähistas riiki, ja üleval oli loorberipuu oks. Sellisel kujul registreeriti see vapp 1712. Selle juurde kuulus deviis "Läbi raua ja kulla", mis tähendas "Läbi lahingu võidu ja kuulsuse poole".
Hiljem vappi muudeti, et ta paremini sobiks heraldiks reeglitega. 1729–1730 anti välja Venemaa vappide uus väljaanne, kus Vologda vapp oli juba üsna tänapäevane, ainult krooni veel polnud ja mõõk oli valge kollase käepidemega. 2. oktoobril 1780 kinnitas Katariina II selle Vologda linna vapiks. 5. juulil 1878 muudeti vapp tänapäevaseks. Kaks aastat hiljem võeti vastu ka Vologda oblasti lipp, mille nurgas asub Vologda oblasti vapp.
2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

Eurovisiooni Lauluvõistlus 2004 oli 49. Eurovisiooni lauluvõistlus ja see toimus 15. mail 2004 İstanbulis Türgis (12. mail toimus poolfinaal). Õhtujuhid olid Meltem Cumbul ja Korhan Abay.
Poolfinaal peeti kolmapäeval ja finaal peeti laupäeval. Uue süsteemi alusel said neli suurriiki Suurbritannia, Prantsusmaa, Hispaania, Saksamaa (kui suurima vaatajate arvu ja kõige suuremat summat Euroopa Ringhäälingute Liidu kassase maksvate riikidena) ja kümme parima kohaga lõpetajat 2003. aastal pääsu finaali. Andorra, Albaania ja Valgevene osalesid võistlusel esimest korda, Serbia ja Montenegro osales võistlusel pärast 12-aastast pausi ja Monaco pärast 25-aastast pausi. 
Kõikidel riikidel oli õigus hääletada nii poolfinaalis kui ka finaalis. Riikidel, kes ei pääsenud poolfinaali, ei olnud võimalust hääletada. 2004. aastal kasutasid kõik 36 riiki telefonihääletust. 
23. märtsil 2004 peeti kaks loosimist, kus loositi poolfinaali ja finaali esinemisjärjekord. Kolmas loosimine toimus 12. mail 2004 poolfinaalis, kus avalikustati 10 finalisti. Väljakuulutamisega loositigi välja edasipääsenute esinemisjärjekord finaalis. 
Võistluse võitis Ukraina laulja Ruslana lauluga "Wild Dances", mis kogus 280 punkti. See oli Ukrainal teine kord osaleda Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Poolfinaali tulemused.
NB! – Riikide, kes pääsesid finaali, tulemusi ei avalikustatud enne finaali lõppemist.
"Hääletamisejärjekorras"
Zelenogorsk (Krasnojarski krai)

Zelenogorsk on kinnine linn Venemaal Krasnojarski krais, mis asub Krasnojarskist 150 km idas, Kani jõe kaldal.
Linn asutati 1956. aastal kinnise linnana.
Ametlikes dokumentides kandis Nõukogude ajal nime Zaozjornõi-13, hiljem Krasnojarsk-45.
Zelenogorskis toodetakse madalalt rikastatud tuumakütust tuumaenergeetika tarbeks.
Samas ettevõttes toodetakse ka heli- ja videokassette ning televiisoreid Thomson.
Kõrvukräts

Kõrvukräts (varem ka kõrvukas räts) ("Asio otus") on kaklaste sugukonda rätsu perekonda kuuluv lind.
Kõrvukrätsu keha üldpikkus on 35–39 cm, tiibade siruulatus 86–100 cm. Tiiva pikkus on 27,5–32 cm, kaal 240–330 g. Emaslind on isasest pisut suurem.
Sulestikult on isas- ja emaslind sarnased. Nende ülapool on ookrikarva tumepruunide triipude ja peente põiktähnidega. Õlgadel ja tiibade kattesulgedel on valgeid laike. Hoosuled on kollakad hallikate tippude ja pruuni põikmustriga, tüürsuled roostekarva taustal olevate tumepruunide vöötide ja peente tähnidega. Keha alapool on ruuge, ookrivärvi või valkjas, sellel on laiad pikivöödid ja kitsad tumepruunid vöödid. Tal on sihvakas keha, suhteliselt nõrk nokk ja nõrgad jalad, pikad tiivad ja pikk saba ning eriti pikad sulgkõrvad. Varbad on kuni küünisteni sulis. Nokk ja küünised on mustad, vikerkest kollane või oranž.
Levik.
Kõrvukrätsu levila asub Euraasias okasmetsade vööndist kuni vahemerelise vööndini, Põhja-Aafrika metsaaladel, Kanaari saartel ning Põhja-Ameerika metsa- ja preeriavööndis. Leviala põhjapiir ulatub kõrgetüvelise metsa piirini, sealhulgas Kesk-Skandinaaviasse. Idas ulatub levila Ohhoota mere, Primorje ja Hokkaidoni, lõunas Iraagi, Kesk-Aasia ja Himaalajani.
Eestis on kõrvukräts üsna ühtlaselt levinud, ent väikesearvuline haudelind. Enamasti on vanalinnud paiksed, noored rändavad talveks lõuna poole.
Kõrvukrätsu pesitsusaegset arvukust hinnatakse 500–4000 paarile, talvist arvukust 100–400 isendile.
Elupaigana eelistab okas- ja segametsi, väiksemaid metsatukkasid põldude vahel, suuremaid okaspuudega parke. Tegutseb öösel, harvem videvikus. Põhiliselt paigalind, osa isendeid liigub sügisel lõuna suunas.
Pesitsemine.
Kõrvukräts pesitseb puu otsas varese, haraka, kaelustuvi või orava mahajäetud pesas, harvem puuõõnes, üksnes erandjuhtudel maapinnal. Pesas on 4–5, headel hiireaastatel 7–9 muna ja kurn on täis aprillis. Haudeaeg kestab 25–30 päeva. Pojad kooruvad mai keskpaigas. Kuuvanuselt pojad lennuvõimestuvad ja lahkuvad pesast. Suured vanusevahed pesakonnas soodustavad kannibalismi.
Näriliste mass-sigimise aastail on täheldatud, et kõrvukräts pesitseb sügisel teist korda.
Toitumine.
Kõrvukräts toitub hiirtest, oravatest, karihiirtest, rästastest ja üldse väikestest värvulistest, nahkhiirtest ja suurtest sitikatest. Põhiosa tema toidust moodustavad siiski närilised, lindudel on tema toidus teisejärguline tähtsus, aga muud selgroogsed, näiteks konnad, sisalikud ja putukad esinevad toidus vaid juhuslikult.
Vaenlasteks on kõrvukrätsule suured kakulised, pistrikulised ja nugis. Hiirevaestel lumerohketel talvedel hukkub neid teinekord päris hulgaliselt, mis veenvalt näitab nende paigalist eluviisi.
Kõrvukräts on koos kõigi teiste kakulistega olnud Eestis looduskaitse all.
Poitou-Charentes

Poitou-Charentes [puat'uu šar'aant] oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa lääneosas.
Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Charente, Charente-Maritime, Deux-Sèvres ja Vienne.
2016. aastal liideti Poitou-Charentes, Akvitaania ja Limousini piirkond Uus-Akvitaania piirkonnaks.
Île-de-France

Île-de-France [ill döfr'aans] ('Prantsuse saar') on Prantsusmaa piirkond (1. järgu haldusüksus) riigi põhjaosas. Île-de-France on Prantsusmaa ajalooline keskus.
Oma 12 miljoni elanikuga on Île-de-France Prantsusmaa suurima elanike arvuga piirkond.
Île-de-France on Euroopa Liidu üks rikkamaid piirkondi. Selle sisemajanduse koguprodukt 2007. aastal oli 462 miljardit eurot, mis teeb ühe elaniku kohta 40 100 eurot.
Haldusjaotus.
Île-de-France on jaotatud kaheksaks departemanguks.
Pariis koos ümbritsevate departemangudega (Hauts-de-Seine, Seine-Saint-Denis ja Val-de-Marne) nimetatakse "väikeseks ringiks" ("petite couronne"), ülejäänud nelja (Essonne, Seine-et-Marne, Val-d'Oise ja Yvelines) "suureks ringiks" ("grande couronne").
Kuni 1968. aastani koosnes Île-de-France kolmest departemangust - Seine (75), Seine-et-Oise (78) ja Seine-et-Marne (77) - Pariis ise kuulus Seine'i departemangu. Kuid 1968. aasta rahvaloendusel oli Seine'i elanike arv 5 700 754 ja Seine-et-Oise'l 2 943 350 ja neid peeti liiga suureks. Seepeale jagati Seine ja Seine-et-Oise:
Champagne-Ardenne

Champagne-Ardenne oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa põhjaosas. Hõlmas suuremat osa Champagne'i ajaloolisest maakonnast.
Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Ardennes, Aube, Marne ja Haute-Marne.
2016. aastal liideti Champagne-Ardenne'i, Alsace'i ja Lorraine'i piirkond Grand Esti piirkonnaks.
Majandus.
Piirkonnast 61,4% oli põllumajanduslik maa, sh 282,37 km² viinamarjaistandusi. Piirkond oli Prantsusmaal esikohal odra ja lutserni tootmises. Seal toodeti ka šampanjat.
Tööstusharudest oli tähtsaim metallurgia.
Ajalugu.
Champagne'i krahvkonda valitsesid 12. sajandist Champagne'i krahvid, kes 1284. aastal omandasid pärimise teel Navarra kuningriigi. 1284. aastal abiellus Jeanne de Champagne'i Prantsusmaa kuninga Philippe IV-ga ja aastatel 1284–1328 oli Navarra kuningriik personaalunioonis Prantsusmaaga. 1336. aastal loovutas Jeanne II oma õigused Champagne'i krahvkonna üle kuningas Philippe VI-le ja 1361. aastal ühendati Champagne'i Prantsuse krooniga.
Franche-Comté

Franche-Comté oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa idaosas. Piirneb idas Šveitsiga.
Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Doubs, Jura, Haute-Saône ja Belfort.
2016. aastal liideti Franche-Comté ja Burgundia piirkond Burgundia-Franche-Comté piirkonnaks.
Limousin

Limousin oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa keskosas. 
Piirkond jaguneb kolmeks departemanguks: Corrèze, Creuse ja Haute-Vienne.
2016. aastal liideti Limousini, Akvitaania ja Poitou-Charentesi piirkond Uus-Akvitaania piirkonnaks.
Lorraine

Lorraine [lor'ään] oli piirkond (1. järgu haldusüksus) Prantsusmaa kirdeosas. Ta piirnes Belgia, Luksemburgi ja Saksamaaga.
Piirkond jagunes neljaks departemanguks: Meurthe-et-Moselle, Meuse, Moselle ja Vosges.
2016. aastal liideti Lorraine'i, Alsace'i ja Champagne-Ardenne'i piirkond Grand Esti piirkonnaks.
Centre-Val de Loire

Centre-Val de Loire (varem "Keskpiirkond") on Prantsusmaa piirkond (1. järgu haldusüksus) riigi keskosas. 
Piirkond jaguneb järgmisteks departemangudeks:
Paraná

Paraná on mitme koha nimi. 
Tuntumad sellenimelised kohad on Paraná jõgi Lõuna-Ameerikas, Paraná osariik Brasiilias ning Paraná Argentinas Entre Ríose provintsis.
Steal This Album!

"Steal This Album!" on USA "alternative metal"'i ansambli System of a Down 2002. aastal välja antud album.
Laulud.
Kõikide laulude autorid on Serj Tankian ja Daron Malakian, kui pole märgitud teisiti.
Abreviatuur

Abreviatuur (ladinakeelsest sõnast "abbreviatura" 'lühend' &lt; "abbrevio" 'lühendan') on tinglik lühend sõnade algustähtedest või üksikutest elementidest. Muusikas on see lühend või lihtsustus noodikirjas.
Näiteid: 
ÜRO (Ühinenud Rahvaste Organisatsioon), TV (televisioon), EL (Euroopa Liit), LAV (Lõuna-Aafrika Vabariik), A.D. ("Anno Domini" – ladina keeles 'Issanda aastal'), CV ("curriculum vitae" – ladina keeles 'elukäik, elulugu').
Metsotinto

Metsotinto (itaalia sõnast "mezzo-tinto" "poolmaalitud") on sügavtrükitehnika, mille puhul vask- või tsinkplaat esmalt karestatakse ning seejärel kujutist plaadile kandes kaabitakse kujutise heledamaks jäävad kohad madalamaks. 
Sõna metsotinto võib tähendada ka selles tehnikas teostatud graafikateost.
Vask- või tsinkplaadi pind karestatakse mehaaniliselt, kasutades kumeraotsalist hambulist kiigerauda.Plaadile joonistust kandes poleeritakse karestatud pinda kohati madalamaks. Mida siledamaks on see pind poleeritud, seda heledam toon jääb tõmmisele. Kõrgemate karedate pindade kohale jäävad trükkimisel tumedad toonid.Plaat võimaldab kuni 1000 kvaliteetset tõmmist. 
Metsotintotehnika sobib eriti motiividele, kus on ülekaalus tumedad pinnad ja maalilised, varjundirohked üleminekud. Erinevalt teistest tehnikatest, kus pind kujundatakse valgel taustal olevate mustade joonte abil, moodustavad metsotinto puhul kujutise mustal taustal olevad valged pinnad.
Metsotinto oma sujuvate must-valgete toonide üleminekuga võimaldab hästi edasi anda maaliteoste koloriidivarjundeid.
Ajalugu.
Metsotintotehnika leiutas Ludwig von Siegen (1609–1680) 17. sajandi keskpaigas. 18. sajandi Inglismaal, kus graafikaga tegeleti muidu suhteliselt vähe, saavutas uus tehnika seninägematu populaarsuse. Seetõttu on seda tehnikat nimetatud ka "la manière anglaise" ehk inglise maneer.
Valjala Martini kogudus

EELK Valjala Martini kogudus on luterlik kogudus Valjalas.
Kogudus kuulub EELK Saarte praostkonda. 
Koguduse õpetaja on Hannes Nelis, organist Tiiu Liventaal. Juhatuse esimees on Aive Mõistlik.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 12.00 Valjala kirikus.
Koguduse kantselei asub pastoraadis. Pastoraadihoone teisel korrusel toimuvad talviti jumalateenistused, sellest ka pastoraadihoone teine nimetus – talvekirik. 
Koguduse juures tegutseb pühapäevakool, toimuvad noorteõhtud.
17. detsembril 2000said koguduse liikmed teist korda 20. sajandi jooksul ise õpetajat valida (eelmine valitud õpetaja oli Gustav Kutsar). Õpetajat valis 2000. aastal 42 koguduse hääleõiguslikku liiget, kes andsid Hannes Nelisele oma toetuse ühehäälselt. Kõik teised viimase aastasaja jooksul kogudust teeninud õpetajad (k.a Toomas Paul ja Jaan Tammsalu) on kohale määratud.
Terrakota

Terrakota (itaalia keeles "terra cotta" 'küpsetatud maa') on põletatud savi või sellest tehtud kujukesed, nõud, drenaažitorud ja muud keraamilised esemed. Põletamine annab savile veekindluse.
Terrakota tähendab ka punase savi põletusjärgset oranžikas-pruuni värvust.
Ajalugu.
Terrakotat on kasutatud läbi ajaloo skulptuuride ja keraamiliste esemete valmistamiseks.
Algselt kuivatati savi päikese käes. Hiljem asetati savi kuumadele sütele kõvenema. Viimaks jõuti aga niivõrd kaugele, et õpiti valmistama savipõletusahjusid ja sellest ajast alates on savipõletustehnika püsinud peaaegu muutumatul kujul tänapäevani.
Kasutajad.
Terrakotasõdalased Hiinas (valmistatud 210–209 eKr) on olnud läbi ajaloo üks kõige tähelepanuväärsemaid terrakotaalaseid saavutusi. Sõdalased valmistati siis esimesele Qini imperaatorile Qin Shi Huangdile.
Terrakotat on kasutatud isegi majade ehitamiseks. Näitena võib tuua linnaehituse Victoria ajastu Birminghamist Inglismaalt.
Siiski ei ole terrakota ka Eestis tähelepanuta jäänud ja selle üks paremaid näiteid võiks olla Tartu Jaani kirik, mis on tänu oma 14. sajandist pärinevatele rikkalikele terrakota skulptuuridele ainulaadne nii Eestis kui ka kogu Euroopas.
Terrakota skulptuurina.
Võrreldes pronks- või marmorskulptuuriga on terrakotaskulptuuri loomisprotsess tunduvalt lihtsam. Samuti võrreldes kivist (graniidist, marmorist, ...) looduga on terrakotaskulptuur tunduvalt kergem.
Valjala kirik

Valjala Martini kirik on kirik Valjalas Saare maakonnas.
Valjala kirik on vanim säilinud kivikirik Eestis. See on ehitatud romaanikalt gootikale üleminekustiilis. Valjala kihelkonnakirik oli ühtlasi ka kaitserajatis.
Kirik on piiratud peaaegu ringikujulise kiviaiaga.
Valjala kirik on "Teeliste kirikute" nimekirjas, kiriku juures asub pastoraat.
Valjala kiriku portaali on kujutatud Valjala valla vapil.
Ajalugu.
On võimalik, et Valjala kiriku ehitamist alustati Pöide kirikuga samal ajal 1230. aastatel, kui kohalik vastupanu oli rohkem maha surutud ja uuel võimul oli piisavalt kindlustunnet ja ressursse, et alustada sellist ehitust. Algset Valjala kirikut ei rajatud nii suurejoonelisena kui Pöidet, mis viitab sellele, et kohalikul ülikkonnal polnud asja vastu tõsist huvi, ja teisalt sellele, et ristisõdijad arvestasid võimalike rünnakutega ka pärast esialgset vallutust ning koondasid ehitusalased jõupingutused vaid ühe kindlustatud tugipunkti rajamiseks. 
Esimene pühakoda oli väike ja meenutas kabelit: see koosnes nelinurksest ruumist (millega liitus poolringikujuline apsiid) ja lõunaküljel asuvast käärkambrist. 13. sajandi kolmandal veerandil kohandati hoone ümber kindluskirikuks. Alumine osa algkiriku müüridest on säilinud kooriruumi seintes ja käärkambris.
14. sajandil ehitati poolümara apsiidi asemele hilisgooti vormides polügonaalne koorilõpmik.
1922. aastal lõi äike kirikusse ja torni barokkstiilis kiiver hävis tules.
Sisustus.
Kirikus asuvad massiivne dolomiidist ristimiskivi (mis tõenäoliselt algselt kuulus Haapsalu linnusekirikule) ja Pöide kiriku ristimiskivi 14. sajandi I poolest. Kooriruumi põhjaseinal on säilinud algupäraste seinamaalingute fragmendid, mida peetakse vanimateks säilinud seinamaalinguteks Eestis. Tornimüüris on trapetsiaalsete hauaplaatide fragmente, mis kõik on muinsuskaitse all kunstimälestistena.
Ampiirvormides altariseina ja kantsli tegi Kuressaares tegutsenud tisler Nommen Lorentzon 1820. aastatel. Need ja 1935. aastal valatud tornikell on 1997. aastast arvel kultuurimälestisena. Altarimaalid on pärit 19. sajandist. Aknavitraažid lõi 1970.–1980. aastatel Dolores Hoffmann.
Oreli ehitas 1888. (mõne allika järgi 1870.) aastal Gustav Normann. Orel on ühe manuaali, pedaali ja kaheksa registriga. 2004. aastal remontis orelit põhjalikult Ago Tint.
Dwyane Wade

Dwyane Tyrone Wade Jr (sündinud 17. jaanuaril 1982 Chicagos Illinoisi osariigis) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 16 hooaega. Lõviosa karjäärist Miami Heati esindanud Wade tuli kolmekordseks NBA meistriks.
Karjäär.
Ülikoolikorvpalli Marquette'i eest mänginud Wade'i valis 2003. aasta NBA "draft"'i viienda valikuna Miami Heat. Esimesed 13 hooaega Miamis veetnud Wade tuli Heatiga kolmekordseks NBA meistriks. Kui 2006. aastal oli tiitli peaarhitekt Wade ise, siis 2012. ja 2013. aastal vedasid meeskonna võidule kolmik Wade, LeBron James ja Chris Bosh.
2016. aasta suvel sõlmis Wade kaheaastase lepingu kodulinnaklubi Chicago Bullsiga, kuid siirdus juba 2017. aasta sügisel edasi Cleveland Cavaliersi. Cavaliersis jõudis Wade veeta vaid mõned kuud, sest juba 2018. aasta veebruaris vahetati ta tagasi Miami Heati. Wade mängis oma esimese koduklubi eest veel poolteist hooaega, misjärel lõpetas NBA karjääri.
Karjääri jooksul 1054 kohtumises osalenud Dwyane Wade'i arvele jäi keskmiselt 22 punkti, 4,7 lauapalli, 5,4 resultatiivset söötu ja 1,5 vaheltlõiget mängus.
NBA finaalseeria MVP.
Dwyane Wade sai karjääri suurima tunnustuse 2006. aasta NBA finaalseerias, kui vedas Miami Heati ajaloo esimese meistritiitlini ja pälvis kõige väärtuslikuma mängija auhinna. Dallas Mavericks võitis kaks esimest kohtumist ning kuus ja pool minutit enne kolmanda mängu lõppu oli Miami Heat 13 punktiga kaotusseisus, kuid Wade'i juhtimisel lõpetas Heat mängu 22:7 spurdi ja võiduga. Seeria 3., 4. ja 5. mängus viskas Wade vastavalt 42, 36 ja 43 punkti ning tema finaalseeria keskmiseks saagiks jäi 34,7 punkti mängus.
Rahvuskoondis.
2004. aasta olümpiamängudel võitis ta USA korvpallimeeskonnas pronksmedali, 2008. aasta võistlustel aga kuldmedali. Lisaks võitis Wade USA koondise koosseisus pronksmedali ka 2006. aastal Jaapanis peetud korvpalli MM-ilt.
Tula oblasti vapp

Tula oblasti vapp on Venemaa haldusüksuse Tula oblasti vapp.
Vapi kinnitas 28. novembril 2005 Venemaa Heraldikanõukogu.
Voroneži oblasti vapp

Voroneži oblasti vapp on Venemaa haldusüksuse Voroneži oblasti vapp.
Vapp on kinnitatud 5. juulil 2005.
Keith Jenkins

Keith Jenkins (sündinud 1943) on briti ajaloolane, Chichesteri ülikooli ajaloo teooria professor. Tema enim tähelepanu pälvinud raamat on "Re-thinking History" (1991), milles ta kritiseerib ajalooteaduse vähest enesekriitilisust. Jenkinsi arvates on ajalugu paratamatult kirjanduslikku laadi konstruktsioon ning ajalooteadusel ei ole võimalik saavutada objektiivset tõe kajastamist.
Psühholoogiline kokkusobivus

Psühholoogiline kokkusobivus on kahe ja enam indiviidi vaheline vastastoime karakteristika, mille puhul antud indiviididele omaste püsivate iseloomujoonte ilmnemine ei too kaasa pikaajalisi ning lahendamata vasturääkivusi ilma välise sekkumiseta.
Kuigi mõiste on kasutusel psühholoogilises, ja eriti sageli, - populaarses psühholoogialähedases kirjanduses, kuni tänapäevani pole loodud üldist psühholoogilise kokkusobivuse teooriat. Siiski, uuringud selles suunas toimuvad. On teada T. Leary isiksustevahelise kokkusobivuse küsimustik, H.J.Eysenck’i hüpotees temperamentide kokkusobivusest, Russel L. Ackoff, Fred E. Emery hüpotees hoiakute kokkusobivusest, DMO test (L.Sobčik) jt. Üritusena luua selline teooria võiks pidada sotsioonikat, kuigi sotsiooniline tüüpidevaheliste suhete teooria jaguneb teesideks, millest igaüks omakorda vajab kontrollimist.
Võtmeprobleemide seast, mis on seotud psühholoogilise kokkusobivuse teooria loomisega, võiks äramärkida järgmisi:
Paraku psühholoogid loovutasid psühholoogilise kokkusobivuse probleemi sotsioloogidele, kes, loomulikult, lähenevad sellele esmajärjekorras sotsiaalsetest, mitte aga õigupoolest psühholoogilistest teguritest. See on osaliselt seotud koolkondade traditsioonidega: lääne psühholoogias domineeris biheivioristlik traditsioon, kus "suhted" peeti efemeerseteks, eksperimentaalsele kontrollile allumatuteks; nõukogude traditsioon aga toetus A.Leontjevi koolkonnale, kus liialdati sotsiaalsete tegurite osatähtsust kaasasündinud eelduste üle.
Antud alajaotusse on paigutatud viited publikatsioonidele, mis on pühendatud:
Tjumeni oblasti lipp

Tjumeni oblasti lipp on Venemaa haldusüksuse Tjumeni oblasti lipp.
Ametlikult võeti lipp kasutusele 15. aprillil 1996 ning muudeti 25. oktoobril 2008 vastu võetud uue "Tjumeni oblastis lipu ja vapi seadusega".
Lipu kirjeldus.
Tjumeni oblasti lipuks on ristkülikukujuline kangas, mis on jagatud kolmeks horisontaalseks laiuks, ülalt alla valge, sinine ja roheline. Kanga vardapoolses osas on aga punane võrdhaarne kolmnurk. Sinisel laiul on kõrvuti kolm kuldset krooni. Aastatel 1996–2008 kasutusel olnud lipul oli vardapoolne kuldse kontuuriga valge kroon, mis pärines Tjumeni oblasti vapilt. Kroonide kujundamisel on kasutatud oblasti põhjaosas elavate rahvaste ornamentikat.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 2:3.
Sümbolite tähendused.
Lipul olevad värvid on kombineeritud Venemaa ja Siberi värvidest.
Punane sümboliseerib elu, jõudu, ilu, vendlust ja ühtsust. Valge aga viitab rahule, puhtusele, tõele ja täiuslikkusele. Sinine on taeva ja ideaalide, roheline uuenduste, lootuste ja nooruse ning kuldne rikkuse ja tarkuse värv. 
Värvidel on ka teine tähendus, nimelt valge tähistab lund, sinine jõgesid ja järvi ning roheline metsa.