tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nigolas Loone

Nigolas Loone (kuni 1933. aastani Nikolai Treumuth; 2. november 1907 Valga – 9. mai 1937 Taagepera) oli eesti ajaloolane.
Elukäik.
Nigolas Loone õppis kuni 1925. aastani Valga Poeglaste Gümnaasiumis ning siirdus seejärel Tartu Ülikooli ajalugu õppima. 1933. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloomagistri kraadiga. Oli aastast 1930 Riigi Keskarhiivi ametnik, aastast 1933 osakonnajuhataja. Temast oli kujunemas Eesti silmapaistvaim ekspert 16.–17. sajandi Eesti ajaloo, eriti Poola aja teemal, kuid ta suri juba 29-aastaselt Taagepera sanatooriumis tiisikusse. Seetõttu lükkus edasi ka koguteose "Eesti ajalugu" kolmanda köite, mille tegevtoimetaja ta pidi olema, ilmumine.
Avaldas bibliograafilisi ülevaateid (sealhulgas koos Evald Blumfeldtiga "Eesti ajaloo bibliograafia 1877–1917" ja uurimusi Eesti ajaloo alalt.
Isiklikku.
Nigolas Loone oli abielus Leida Loonega, kes oli samuti ajaloolane. Nende poeg on filosoof Eero Loone.
Leida Loone

Leida Loone (kuni 1934. aastani Leida Rebane; 9. aprill 1911 Peterburi – 28. september 1969 Pangodi) oli eesti ajaloolane ja tõlkija.
Varasem elulugu.
1920. aastal võttis perekond Eesti kodakondsuse ja tuli Tartusse. Isa suri 1921. aastal ja ema kolis koos nelja lapsega Riisiperre. 1922. aastal siirdus pere Tallinna.
Töökäik.
Pärast Eesti taasokupeerimist Nõukogude Liidu poolt oli ta 1944–1945 ENSV Ajaloomuuseumi direktor. Nõukogude võimud vangistasid ta koos teiste muuseumitöötajatega ja süüdistasid teda riigikukutamise kavatsuses. Talle määrati karistuseks kolmeaastane vangistus, kuid ta vabastati vähem kui aasta pärast (Sirje Annist 2002). Aastatel 1947–1948 oli ta Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi vanemtöötaja, 1947–1950 Tallinna Õpetajate Instituudi ajalookateedri juhataja, 1947–1955 Tartu Õpetajate Instituudi ajalookateedri juhataja. Vallandati Tallinna Õpetajate Instituudist seni selgitamata motiividel.
Aastatel 1955–1966 oli ta Eesti NSV TA Majanduse Instituudi vanem teaduslik töötaja. Aastal 1965 osales ta Münchenis rahvusvahelisel majandusajaloo konverentsil.
Dotsent 1963, 1966. aastal sai ta ka doktorikraadi ajaloo alal. Seejärel töötas Tartu Riiklikus Ülikoolis, TRÜ ajaloo-keeleteaduskonna NSVL ajaloo kateedri professor 1966–1969 ning sai 1966 ajaloo-keeleteaduskonna parteiorganisaatoriks (1967–1969) ja professoriks (doktoritöö "Agraarküsimus Eestis feodaalse tootmisviisi vastuolude teravnemise ja kriisi perioodil (1760.–1820. aastad)" kaitses ta Moskva Riikliku Ülikooli juures 1965).
VEKSA liige 1959–1969, viibis nn teadusliku stipendiaadina Rootsis 1956, 1959 ja 1963.
1969. aastal hukkus ta liiklusõnnetuses.
Isiklikku.
Tema isa Aleksander Rebane oli rätsep ja ema Emilie Rebane oli pedagoog. Tema vend oli kriminaalõiguse professor Ilmar Rebane.
Tema abikaasa oli ajaloolane Nigolas Loone, nende poeg on filosoof Eero Loone.
Tema lapselaps on politoloog Oudekki Loone.
Eru laht

Eru laht (ka "Mungalaht") on Soome lahes paiknev laht, mis asub Pärispea ja Käsmu poolsaare vahel.
Lahte suubub Loobu jõgi.
Pihklased

Pihklased ("Myxini") on meres elavate koljuste klass. Välisehituselt meenutavad nad silmusid. Pihklaste klassi kuulub üks selts ja üks sugukond seitsme perekonnaga.
Pihklased on ainsad loomad, kel on küll kolju, kuid puudub selgroog. Pihklaste taksonoomilises kuuluvuses pole teadlased üksmeelele jõudnud, kuid fülogeneetilises tähenduses võib pihklasi hoolimata selgroo puudumisest siiski selgroogseteks nimetada.
Metskõrkjas

Metskõrkjas ("Scirpus sylvaticus") on mitmeaastane õistaim lõikheinaliste sugukonnast. 
Tavaliselt kasvab metskõrkjas niisketes ja märgades kohtades, näiteks veekogude kallastel.
Eestis tavaline.
Kirjeldus.
Taime vars on 50...100 cm pikk. Taime lehed on kergelt läikivad ja teravaservalised. Metskõrkjal on suured õisikud, mis koosnevad väiksematest osaõisikutest. Taim õitseb juunist septembrini. Taime vilja kutsutakse pähklikeseks.
Transvaal

Transvaal (hollandi keeles "Zuid-Afrikaansche Republiek" 'Lõuna-Aafrika Vabariik') oli iseseisev buuride loodud riik Lõuna-Aafrikas 1852–1902.
Transvaali riigipea oli president. Seadusandlikku võimu teostas 24-liikmeline parlament Volksraad.
Riigi pealinn oli Pretoria, kuid valitsus asus Potchefstroomis.
Transvaal sai nime Vaali jõe järgi. Riik asus jõe vasakul ehk põhjakaldal ja riigi nimi tähendab 'Vaali taga asuv'.
Transvaali riik loodi 17. jaanuaril 1852 Sand Riveri lepinguga, millega Suurbritannia tunnistas umbes 40 000 buuri asuniku sõltumatust Suurbritanniast.
Suurbritannia annekteeris Transvaali 1877. aastal. Pärast Esimest buuri sõda tagas Suurbritannia Pretoria konventsiooniga Transvaali autonoomia ja omavalitsuse. Täielik iseseisvus taastati 1884.
30. juulil 1888 võttis Transvaal vastu keeleseaduse, millega Transvaali ainus ametlik keel oli hollandi keel. Kõiki ülejäänud keeli peeti võõrkeelteks. Praktikas kasutati laialdaselt ka afrikaani keelt, inglise keelt ja bantu keeli.
Teise buuri sõja käigus annekteeris Suurbritannia 2. septembril 1900 Transvaali. Sõda jätkus partisanisõjana ja lõppes 31. mail 1902 Vereenigingi rahuga, millega Transvaal liidendati Suurbritanniaga.
Tänapäeval asuvad endise Trasvaali alal Lõuna-Aafrika Vabariigi Gautengi, Limpopo ja Mpumalanga provintsid.
Transvaali järgi on nimetatud Transvaali tänav Kuressaares.
Johannes Kert

Johannes Kert (3. detsember 1959 Petseri – 4. märts 2021 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (auastmelt kindralleitnant), poliitik ja riigiametnik.
Ta oli aastail 1996–2000 Eesti kaitseväe juhataja. Muu hulgas teenis ta vahemikus 2001–2002 Eesti maaväe ülemana ning oli 2002–2008 Eesti sõjaline esindaja NATO ja Euroopa Liidu juures. 2008. aasta jaanuaris läks ta reservi.
Oktoobrist 2014 oli ta Reformierakonna liige. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 8 ning osutus valituks ringkonnamandaadiga (752 häält).
Ta oli üks MTÜ Vaba Ukraina algatajatest ja Korp! Sakala vilistlane. Maetud Tallinna Kaitseväe kalmistule. 
Haridus.
Johannes Kert oli lõpetanud Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Kert lõpetas 1988. aastal rooduülemate kursuse Harkivi Kõrgema Tankivägede Kooli juures ning 1994. aastal kõrgemate riigiametnike strateegilise planeerimise kursuse George C. Marshalli nimelises Euroopa Julgeoleku-uuringute Keskuses Saksamaal. Ta oli õppinud Soome Vabariigi Maakaitse Kõrgkooli Eesti riigikaitse kõrgema juhtkonna erikursusel 1998–1999 ning Ameerika Ühendriikide Army War College'is Pennsylvanias 1999–2000.
Teenistuskäik.
Kaitseväelasena.
Johannes Kert oli tegevteenistuses Nõukogude sõjaväes rühmaülemana ja rooduülema kohusetäitjana 1983–1985. Ta oli Kaitseliidu liige alates 1990. Ta oli Kaitseliidu Tartu maleva pealik 1991, Kaitseliidu operatiivgrupi ülem 1991–1992, Kuperjanovi Üksik-jalaväepataljoni ülem 1992. Kert oli Kaitseliidu ülem 1993–1996. Kaitseväe juhataja kohusetäitja 1996 ning Kaitseväe juhataja 1996–2000, seejärel Kaitseväe juhataja nõunik ning Maaväe ülema kohusetäitja 2000–2001 ja Maaväe ülem 2001–2002. Ta oli Eesti sõjaline esindaja NATO ja Euroopa Liidu juures 2002–2008.
Kerdi teeneteks kaitseväe juhatajana on julgeolekuekspert ja riigikaitsekomisjoni liige Peeter Tali pidanud inimkeskse juhtimise juurutamist, Põhjamaade stiilis väljaõppesüsteemi rajamist. Samuti kaitseväe muutmist "tööliste ja talupoegade väest demokraatliku riigi rahvaväeks".
Ta lahkus tegevteenistusest 31. jaanuaril 2008.
Riigiametnikuna.
Alates 1. veebruarist 2008 oli ta kaitseministeeriumi nõunik. Ta nõustas ministeeriumi põhiliselt küberkaitse, kaitsejõudude mehitamise, Kaitseliidu arengu, kaitseministeeriumi haldusala personalipoliitika ja komplekteerimise asjus. Ta valmistas ette NATO Kollektiivse Küberkaitse Kompetentsikeskuse tööd (ta oli olnud ka selle idee algataja ning vedaja), esindab seda keskust rahvusvahelises juhtkomitees ja NATO komisjonides, analüüsis Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste komplekteerimise ja ajateenistusega seotud probleeme ning osales Kaitseliidu strateegilises arendamises protsessis ning kaitsealase arendus- ja teadustegevuse koordineerimises.
MS

MS või Ms või ms või .ms või m/s on lühend või kood, mis võib tähendada järgmist:
Marss-seilkuunar

Marss-seilkuunar, ka marsskuunar (inglise "topsail schooner"), on 2- või 3-mastiline kuunar, millel on fokkmasti ülaosas lisaks pikipurjestusele ka raapurjestus. 
Kirjeldus.
Marss-seilkuunari mastid koosnevad ühest alamastist ja ühest tengist. Fokktengis, mis on masti ülaosaa, on kaks raapurje: fokk-ülamarsspuri ja fokk-alamarsspuri. Fokk-alamasti tagaküljel on kahvelpuri. Teistes mastides on kahvelpurjed ja topseilid.
Marsspurjedele võib fokkmastis lisanduda fokkraa, mis kannab brefokiks nimetatavat raapurje. Sel puhul nimetatakse fokktengi ala- ja ülaosa fokkmarss- ja fokkpraamtengiks, purjesid fokkmarss- ja fokkpraapurjeks ning purjekat praamseilkuunariks. 
Vaata ka.
Lähedasi purjelaevatüüpe:
Keriloomade loend

"Siin on loetletud keriloomi.
Selles nimekirjas on keriloomade liigid ja teised -taksonid. Muud zooloogia mõisted on loetletud loendites zooloogia mõisteid ja anatoomia mõisteid. Kogu bioloogias käibel olevad mõisted on loetletud loendis Bioloogia mõisteid.
Kui taksonil on eestikeelne nimetus, siis see on paigutatud loendisse vastavalt oma kohale tähestikus. Taksoninimetuse järel on sulgudes ladinakeelne nimetus kursiivis. Edasi tulevad lühiandmed sugukondliku kuuluvuse (sgk) ja levila kohta, samuti leviku kohta Eestis:
Kallisto

Kallisto (kreeka keeles Καλλιστώ, ladina keeles Callisto) on vanakreeka mütoloogia tegelaskuju, üks paljudest Zeusi armukestest.
Kallisto kasvas üles jahijumalanna Artemise seltskonnas. Nagu teisedki Artemise kaaskondlased, oli ta vandunud neitsiks jääda. Zeus nägi teda, armus temasse, lähenes temale Ovidiuse sõnul oma tütre Artemise kujul ja võrgutas ta. Sellega tõmbas Kallisto endale Hera viha, kes pärast seda, kui Kallisto poja sünnitas, neiu karuks moondas. Teisendi järgi muutis Kallisto karuks Artemis, kui suplemise ajal avastas, et Kallisto on rase: neitsilikku jahijumalannat see pahandas. Poja nimi Arkas tähendabki kreeka keeles karu.
Kallisto isa oli Arkaadia kuningas Lykaon, kes muudeti hundiks selle eest, et ta pakkus Zeusile süüa inimese liha, kui jumal teda külastas. Hesiodose sõnul Arkas oligi see laps, kelle Lykaon oli tapnud ja tükkideks lõiganud. Pärast Zeus taaselustas lapse.
Kui poeg Arkas suureks kasvas ja jahile läks, juhtis Hera Kallisto tema ette, lootes, et kütt oma ema maha laseb. Viimasel hetkel haaras Zeus karu ja tõstis ta taevasse Suure Vankri tähtkujuks, mida antiikajal kutsuti Suureks Karuks (ladina keeles "Ursa Major").
Kallisto pojast Arkasest sai arkaadlaste esiisa. Kui ta suri, tõstis ka Zeus tema taevasse Väikese Vankri tähtkujuks, mida antiikajal kutsuti Väikeseks Karuks (ladina keeles "Ursa Minor"). Herale ei meeldinud, et tema võistlejale sellist au osutati, ja ta veenis Okeanost (või Thetist) mitte lubama karudel teiste tähtede kombel silmapiiri taha merre vajuda. Niisiis on need ainsad tähtkujud, mis Kreeka laiuskraadil antiikajal pilvitul ööl alati näha olid.
Pretsessiooni tõttu see tänapäeval enam nii ei ole. Kui veel Ovidiuse Roomas 1. sajandil vajusid silmapiiri taha üksnes Suure Karu vasaku jala tähed, siis tänapäeval käivad Roomas ja eriti Ateenas silmapiiri tagant läbi Suure Karu mõlemad jalad, nii et Ovidiuse sõnul saab Kallisto oma jalgu ja sääri meres jahutada. Seevastu Väike Karu on kogu aeg nähtav isegi nii madalail laiustel nagu Hongkongis ja Honolulus. Eestis on mõlemad alati näha.
Kallisto nimi tähendab kreeka keeles kõige ilusamat. On oletatud, et see on Artemise enese epiteet ja kunagine üks jumalanna on kaheks mütoloogiliseks tegelaseks lahknenud. Ateenas oli tõepoolest Artemis Kalliste tempel, kuid nähtavasti alles 3. sajandist eKr, sest ükski varasem Ateena kirjeldus templit ega selle preestreid ei maini. Artemis Kalliste tempel asus väljaspool Dipyloni väravat, Akadeemiasse viiva tee ääres.
Kallisto kunstis.
Aischylos kirjutas tragöödia "Kallisto", mis ei ole säilinud. Alkaios kirjutas komöödia "Kallisto", mis pole säilinud. Ateenas oli antiikajal Deinomenese skulptuur Kallistost. Arkaadlased näitasid turistidele Kallisto hauda.
Kujutavas kunstis on Kallistot (harilikult koos Artemisega) jäädvustanud Jacopo Amigoni, François Boucher, Gillis Congnet, Dosso Dossi, Gérard Lairesse, Sebastiano Ricci, Peter Paul Rubens, Antonio Tempesta, Johann Heinrich Tischbein vanem ja Palma il Vecchio. Tizianil on kaks sarnast maali hetkest, kus nümfid avastavad, et Kallisto on rase.
Francesco Cavalli kirjutas ooperi "Kallisto" (1651).
Põhja suusaalad 1948. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1948. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Šveitsis Sankt Moritzis viiel alal: murdmaasuusatamises (18 km, 50 km ja 4×10 km teatesõidus), kahevõistluses ja suusahüpetes. Võistlused olid ka kui 1948. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine.
18 km.
Kuupäev: 31. jaanuar
50 km.
Kuupäev: 6. veebruar
4x10 km teatesõit.
Kuupäev: 3. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 18 km.
Kuupäev: 31. jaanuar–1. veebruar
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 7. veebruar
Põhja suusaalad 1952. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1952. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Norras Oslos kuuel alal: murdmaasuusatamises meeste distantsidel 18 km, 50 km ja 4×10 km teatesõidus ning esimest korda oli olümpiamängude kavas ka naiste 10 km, kahevõistluses ja suusahüpetes. Võistlused olid ühtlasi 1952. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
18 km.
Kuupäev: 18. veebruar
50 km.
Kuupäev: 20. veebruar
&lt;br&gt;
4x10 km teatesõit.
Kuupäev: 23. veebruar
Murdmaasuusatamine naised.
10 km.
Kuupäev: 23. veebruar
&lt;br&gt;
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 18 km.
Kuupäev: 14. veebruar
&lt;br&gt;
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 18. veebruar
&lt;br&gt;
Trenčín

Trenčín (saksa "Trentschin", ungari "Trencsén") on linn Slovakkias, Trenčíni maakonna ja Trenčíni ringkonna halduskeskus. Asub Váhi jõe kaldal.
Ajalugu.
Linna on kirjalikes allikates esmamainitud umbes 150. aastal ("Leukaristos").
Prešov

Prešov (saksa "Eperies / Preschau", ungari "Eperjes", russiini "Пряшів") on linn Slovakkias, Prešovi maakonna ja Prešovi ringkonna halduskeskus. Asub Torysa jõe kaldal. Prešov on elanike arvult kolmas linn Slovakkias.
Slovakid moodustavad 94% elanikkonnast. Mustlasi on 1%, tšehhe 1%, russiine 1% ja ukrainlasi 1%. Teistest rahvustest ja teadmata rahvusega inimesi on kokku 2%.
Ajalugu.
1247. aastal on kirjalikes allikates esmamainitud ("Epuries").
Neft Daşları

Neft Daşları on 1940. aastate lõpus Bakuu lähistele Kaspia merre metallestakaadidele rajatud naftatootjate asula. 
Püsielanikke pole, naftatöölisi on 4000–5000.
Asula venekeelne, eesti keeles nõukogude ajal kasutatud nimi on Neftjanõje Kamni.
Uetersen

Uetersen on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Pinnebergi kreisis. 
Uetersen asutati 1234. aastal. Linnaõigused sai 1870. aastal.
13. mail 1987 alustas Mathias Rust Ueterseni lennuväljalt oma lennureisi, millega ta jõudis Islandi kaudu 28. mail Nõukogude Liitu Moskvasse.
Ganglioni tsüst

Ganglioni tsüst ehk ganglion või kooljaluu ehk eksostoos on paistetus, mis enamasti tekib liigeste või kõõluste piirkonda jalgadel või kätel. Tsüsti suurus varieerub olenedes selle vanusest ja nad muutuvad tavaliselt põletikulisteks. Kõige sagedasem esinemine on randmel ja sõrmedel või varvastel. 
Kooljaluuks (ka pätk või surnuluu) nimetatakse hobustel sageli kannaliigese juurde tekkivat luukasvajat.
Endla looduskaitseala

Endla looduskaitseala on kaitseala Pandivere kõrgustiku lõunaosas. Kaitseala piirneb kolme maakonnaga: Järva- (Järva vald), Jõgeva- (Jõgeva ja Põltsamaa vald) ja Lääne-Virumaa (Väike-Maarja vald). Kaitseala suurus on 10 110 hektarit.
Piirkonda hakati kaitse alla võtma 1980. aastal, kui loodi kohaliku tähtsusega Norra allikate ja Endla soo kaitseala, millest 1981. aastast moodustati Endla-Oostriku sookaitseala. 1985. aastal loodi sookaitseala ja Tooma Soojaama baasil Endla riiklik looduskaitseala iseloomulike sooalade ja Pandivere kõrgustiku karstiallikate kaitsmiseks. Kaitse rõhuasetus on ka looduskaitsealaks reorganiseeritud maa-alal samasugune.
Kaitsealal asub palju jäänukjärvi, millest suurim on Endla Sinijärv. Ühed tähtsaimad kaitseala objektid on rabad: Endla raba, Oostriku soo, Rummallika raba, Kanamatsi raba, Linnusaare raba, Kaasikjärve raba, Männikjärve raba, Toodiksaare raba ja Punaraba. Turbakihi paksus võib ulatuda kuni 8 meetrini. Linnusaare raba on loodusreservaat.
Kaitseala territooriumil pesitseb umbes 180 liiki linde, 42 liiki imetajaid, taimeliike on sealt leitud umbes 450.
Aastast 1997 kuulub Endla looduskaitseala Ramsari-alade nimekirja.
Vööndid.
Kaitseala vööndeid:
Põhja suusaalad 1960. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1960. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid USA-s Squaw Valleys kaheksal alal: murdmaasuusatamises meestel oli kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4×10 km teatesõit ning naistel 10 km ja 3x5 km teatesõit, kahevõistlus ja suusahüpped). 
Võistlused olid ka kui 1960. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
15 km.
Kuupäev: 23. veebruar 
30 km.
Kuupäev: 19. veebruar 
50 km.
Kuupäev: 27. veebruar 
4x10 km teatesõit.
Kuupäev: 25. veebruar 
Murdmaasuusatamine naised.
10 km.
Kuupäev: 20. veebruar 
3x5 km teatesõit.
Kuupäev: 26. veebruar 
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 15 km.
Kuupäev: 22. veebruar 
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 28. veebruar
Põhja suusaalad 1964. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1964. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Austria-s Innsbruckis kümnel alal: murdmaasuusatamises oli meestel kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4×10 km teatesõit ning naistel 5 km (uue alana), 10 km ja 3×5 km teatesõit, kahevõistlus ja suusahüpetes lisandus normaalmäele ka suur mägi. 
Võistlused olid ka kui 1964. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
15 km.
Kuupäev: 2. veebruar 
30 km.
Kuupäev: 30. jaanuar 
50 km.
Kuupäev: 5. veebruar 
4x10 km teatesõit.
Kuupäev: 8. veebruar 
Murdmaasuusatamine naised.
5 km.
Kuupäev: 5. veebruar 
10 km.
Kuupäev: 1. veebruar 
3x5 km teatesõit.
Kuupäev: 7. veebruar 
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 15 km.
Kuupäev: 2.-3. veebruar 
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 31. jaanuar 
Suur mägi.
Kuupäev: 9. veebruar
Rusikavõitlejate mäss

Rusikavõitlejate mäss ehk Bokserite ülestõus ehk Yihetuani ülestõus (ka "Ihetuani ülestõus"; hiina keeles 義和團運動 "Yìhétuán Yùndòng") oli rahvaülestõus Hiinas 1899–1901.
Ülestõus sai nime ülestõusnute embleemil olnud rusika järgi. 
Bokserite arvates tulenesid Hiina probleemid võõraste liiga suurest võimust Hiina üle.
Nende maalt välja ajamiseks asusid nad hävitama kõike, mis oli seotud lääne tsivilisatsiooniga, kohkumata tagasi välismaalaste ning ristitud hiinlaste tapmise ees. Bokseritega ühines osa Hiina armeest: nad hõivasid Pekingi, kus 1900. aasta suvel piirati sisse välismaalaste kvartal, mis suutis end aga rünnakute eest kaitsta.
24. augustil 1900 autasustati "bokserite ülestõusu ajal Pekingi diplomaatilise kvartali kaitsmisel ilmutatud vapruse eest" Tallinnas sündinud Ferdinand von Rahdenit (1863–1919) Georgi ordeni 4. järguga.
Harjumaa Omavalitsuste Liit

Harjumaa Omavalitsuste Liit on organisatsioon, mis ühendab Harju maakonna omavalitsusi.
Liidu esialgne põhikiri kinnitati 10. detsembril 1992 maavanem Mati Zernandi korraldusega nr 1239 ja organisatsioon registreeriti Harju maakonna ettevõtteregistris 29. detsembril 1992. 
Liidu teine põhikiri registreeriti Harju maavanema 5. juuli 1994 korraldusega nr 501. 
Liidu kolmanda põhikirja kinnitas volikogu oma 27. augusti 2003 otsusega nr 17. 
Neljas põhikiri kinnitati volikogu 17. mai 2006 otsusega nr 14 ning muudeti 17. veebruari 2007 otsusega nr 2.
HOL

HOL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Põhja suusaalad 1968. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1968. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Prantsusmaal Grenoble`is kümnel alal: murdmaasuusatamises oli meestel kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4x10 km teatesõit ning naistel 5 km, 10 km ja 3x5 km teatesõit, kahevõistlus ja suusahüpetes normaalmägi ka suur mägi. 
Võistlused olid ka kui 1968. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
15 km.
Kuupäev: 10. veebruar 
30 km.
Kuupäev: 7. veebruar 
50 km.
Kuupäev: 17. veebruar 
4x10 km teatesõit.
Kuupäev: 14. veebruar 
Murdmaasuusatamine naised.
5 km.
Kuupäev: 13. veebruar 
10 km.
Kuupäev: 9. veebruar 
3x5 km teatesõit.
Kuupäev: 16. veebruar 
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 15 km.
Kuupäev: 10.-11. veebruar 
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 11. veebruar 
Suur mägi.
Kuupäev: 18. veebruar
Põhja suusaalad 1972. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1972. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Jaapanis Sapporos kümnel alal: murdmaasuusatamises oli meestel kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4x10 km teatesõit ning naistel 5 km, 10 km ja 3x5 km teatesõit, kahevõistlus, suusahüpetes normaalmägi ja suur mägi. 
Võistlused olid ühtlasi 1972. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
15 km.
Kuupäev: 7. veebruar 
30 km.
Kuupäev: 4. veebruar 
50 km.
Kuupäev: 10. veebruar 
4×10 km teatesõit.
Kuupäev: 13. veebruar 
Murdmaasuusatamine naised.
5 km.
Kuupäev: 9. veebruar 
10 km.
Kuupäev: 6. veebruar 
3x5 km teatesõit.
Kuupäev: 12. veebruar 
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 15 km.
Kuupäev: 4..5. veebruar 
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 6. veebruar 
Suur mägi.
Kuupäev: 11. veebruar
Põhja suusaalad 1976. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1976. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid Austria Innsbruckis kümnel alal: murdmaasuusatamises oli meestel kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4×10 km teatesõit ning naistel 5 km, 10 km ja 3×5 km teatesõit, kahevõistlus ja suusahüpetes normaalmägi ka suur mägi.
Võistlused olid ka kui 1976. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
15 km.
Kuupäev: 8. veebruar 
30 km.
Kuupäev: 5. veebruar 
50 km.
Kuupäev: 14. veebruar
4x10 km teatesõit.
Kuupäev: 12. veebruar
Murdmaasuusatamine naised.
5 km.
Kuupäev: 7. veebruar
&lt;br&gt;Algselt kolmandaks tulnud Galina Kulakova diskvalifitseeriti, kuna jäi dopinguga vahele, .
10 km.
Kuupäev: 10. veebruar
4x5 km teatesõit.
Kuupäev: 12. veebruar
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 15 km.
Kuupäev: 8.-9. veebruar
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 7. veebruar
Suur mägi.
Kuupäev: 15. veebruar
Põhja suusaalad 1980. aasta taliolümpiamängudel

Põhja suusaalade 1980. aasta taliolümpiamängude võistlused toimusid USA-s Lake Placidis kümnel alal: murdmaasuusatamises oli meestel kavas 15 km, 30 km, 50 km ja 4×10 km teatesõit ning naistel 5 km, 10 km ja 3x5 km teatesõit, kahevõistlus ja suusahüpetes normaalmägi ka suur mägi. 
Võistlused olid ka kui 1980. aasta maailmameistrivõistlused.
Tulemused.
Murdmaasuusatamine mehed.
15 km.
Kuupäev: 17. veebruar
30 km.
Kuupäev: 14. veebruar
50 km.
Kuupäev: 23. veebruar
4×10 km teatesõit.
Kuupäev: 20. veebruar
Murdmaasuusatamine naised.
5 km.
Kuupäev: 15. veebruar 
10 km.
Kuupäev: 18. veebruar 
4×5 km teatesõit.
Kuupäev: 21. veebruar 
Kahevõistlus.
Normaalmägi + 15 km.
Kuupäev: 18. ja 19. veebruar
Suusahüpped.
Normaalmägi.
Kuupäev: 17. veebruar 
Suur mägi.
Kuupäev: 23. veebruar
Liezel Huber

Liezel Huber (neiupõlvenimi Liezel Horn; sündinud 21. augustil 1976 Durbanis Lõuna-Aafrika Vabariigis) on Ameerika Ühendriikide naistennisist. Liezel Huber on võitnud koos oma paarismängu partneri Cara Blackiga 2005. aasta Wimbledoni ja 2007. aasta Austraalia lahtiste meistrivõistluste paarismänguturniiri. Alates novembrist 2007 oli ta koos Cara Blackiga WTA paarismängu edetabeli juht.
2005. aastal lõi Liezel fondi USA lõunarannikul möllanud orkaani Katrina tõttu kannatada saanutele annetuste kogumiseks.
2007. aastal sai tennisist USA kodakondsuse.
Nikolai Zimjatov

Nikolai Semjonovitš Zimjatov (Vene keeles Николай Семёнович Зимятов, sündinud 28. juulil 1955 Rumjantsevos) on endine Nõukogude Liidu suusataja. Neljakordne olümpiavõitja (1980 ja 1984).
1978. aasta maailmameistrivõistlustel Lahtis sai Zimjatov 30 km hõbemedali kaasmaalase Sergei Saveljevi järel. 1980. aasta olümpiamängudel Lake Placidis tuli ta kolmekordseks olümpiavõitjaks (30 km, 50 km ja 4x10 km teatesõidus).
1984. aasta OM-il kordas ta 30 km oma olümpiavõitu ja kuulus 4x10 km teatesõidus hõbemedali võitnud Nõukogude Liidu meeskonna koosseisu.
Christian Gottfried Ehrenberg

Christian Gottfried Ehrenberg (19. aprill 1795 Delitzsch – 27. juuni 1876 Berliin) oli saksa loodusteadlane, zooloog, geoloog ja mikrobioloog, keda peetakse läbi aegade üheks viljakamaks teadlaseks. Sageli loetakse teda protistoloogia rajajaks.
1827. aastal nimetati ta Berliini ülikooli meditsiiniprofessoriks.
Ligi 30 aastat uuris ja tegi ta hulgaliselt vee-, mulla- ja setteproove, määras fossiile, samuti kirjeldas tuhandeid uusi liike, millest suur osa olid algloomad (viburloomad, tsiliaadid jne). Erilist tähelepanu osutas ta üherakulistele ränivetikatele. Oma teadustöö tulemused ja ülestähendused pani ta kirja umbes 400 teaduspublikatsioonis.
1877. aastal pälvis ta postuumselt Leeuwenhoeki medali.
Tunnetusteadus

Tunnetusteadus ehk kognitsiooniteadus (ka "kognitiivteadus", "kognitiivteadused"; inglise keeles "cognitive science", saksa keeles "Kognitionswissenschaft", soome keeles "kognitiotiede") on teadusharu, mille eesmärk on uurida tunnetuslikke võimeid. Selliste võimete hulka kuuluvad näiteks taju, mõtlemine, õppimine, motoorika ja keel. Tunnetusteaduse all mõistetakse enamasti interdistsiplinaarset valdkonda, mis lõikub psühholoogia, neuroloogia, informaatika, lingvistika ja filosoofiaga. Eksisteerivad ka näiteks teadusharud kognitiivne etoloogia, kognitiivne lingvistika, kognitiivne psühholoogia ja kognitiivne semiootika.
Fütosemiootika

Fütosemiootika on biosemiootika haru, mis uurib märgiprotsesse taimedel, või üldisemalt vegetatiivset semioosi. Vegetatiivne semioos on algeline märgiprotsesside tüüp, mis esineb elusorganismide rakulisel ja koelisel tasandil. Ennekõike kuuluvad fütosemiootika valdkonda rakkudevahelise kommunikatsiooni, geneetiliste ja epigeneetiliste informatsiooniprotsesside ja mälu, ensümaatilise äratundmise, transduktsiooni, orgaaniliste koodide ja spontaanse liikumisega seotud valikuprotsesside semiootiline uurimine. Seega kattub fütosemiootika suures osas endosemiootika ehk organismisiseste märgiprotsesside uurimisega.
Termini võttis kasutusele Martin Krampen 1981. aastal.
Lend CCCP-65856

Aerofloti lennuk registritunnusega CCCP (SSSR)-65856 oli kahe reaktiivmootoriga lennuk Tupolev Tu-134, mis lendas liinil Tallinn – Kišinjov ja mille lend lõppes katastroofiga.
Lennuk tõusis lendu Tallinna lennuväljalt 3. mail 1985 kell 10.38 regulaarsele liinilennule sihtkohaga Kišinjov Moldaavia NSV-s. Kütuse tankimiseks oli ette nähtud vahemaandumine Lvovi lennuväljal Ukraina NSV-s. Olles laskumisel Lvovi lähedal lauspilvisuses, lendas Tu-134 ristuval kursil kell 12.13 kokku Nõukogude sõjaväele kuuluva Antonov An-26 lennukiga (nr 101, registritunnus CCCP-26492), mis oli äsja tõusnud õhku Lvovi lennuväljalt. Mõlemad lennukid kaotasid õhus tiiva parema poole ja sabaosa ning kukkusid juhitamatult Zolotševi küla lähedal põllule. Ellujäänuid ei olnud.
Õnnetuse põhjus.
Õnnetuse põhjuseks loeti kogenematu dispetšeri (lennujuhi) Pavel Savtšuki viga, kes lohakalt töökohustusi täites andis Aerofloti Eesti NSV lennukile liiga vara käsu laskumiseks, jättes tähelepanuta ristuval kursil õhkutõusva An-26. Mõne sekundi jooksul, mil lennukite piloodid hädaohtu märkasid, ei olnud enam võimalik katastroofi vältida. Dispetšer vahistati ning ta suri teadmata põhjustel paar nädalat pärast seda.
Õnnetuses hukkunuid.
Katastroofis hukkus 94 inimest, neist Tu-134 pardal 79 ja An-26 pardal 15. Peaaegu poolesajal hukkunud reisijal oli elukoha sissekirjutus Eestis.
Katastroofi ohvrite hulgas olid Lvivi võistlustele sõitev noor lauatennise tulevikulootus Alari Lindmäe (sündinud 15. septembril 1967) ja kaks Nõukogude armee kindralit, kes olid teel Moskvasse Kõrgema Sõjanõukogu töökoosolekule. 
Tu-134 komandör (lennuki kapten) Nikolai Dmitrijev (sündinud 18. oktoobril 1931), oli suurte kogemustega ja kõrgesti hinnatud Aerofloti liinilendur, keda peeti üheks parimaks Nõukogude Liidus.
Variatsioonivorm

Variatsioonivorm ehk variatsioonid ehk teema ja variatsioonid on muusikas variatsioonil põhinev muusikavorm, milles muusikalist teemat, näiteks meloodiat, bassiliini, akordijärgnevust või muud muusikalist objekti korratakse muudetud kujul.
John C. Wiley

John Cooper Wiley (26. september 1893 Bordeaux, Prantsusmaa – 3. veebruar 1967 Washington) oli USA diplomaat.
Aastail 1938–1940 oli ta USA saadik Eestis (samal ajal oli ta ka saadik Lätis). Hiljem oli Wiley USA suursaadik Colombias (1944–1947), Portugalis (1947–1948), Iraanis (1948–1950) ja Panamas (1951–1953).
Alates 1934. aastast oli ta abielus Irena Baruch Wileyga (1906–1972), kelle mälestused "Kahekümne aastaga ümber maailma" on ilmunud eesti keeles 2013. aastal.
Meremärk

Meremärk (navigatsioonimärk) on veeliikluse liiklusmärk ja abivahend, millega märgistatakse ohutud laevateed ja ohtlikud kohad.
Meremärgi kavandamisel püütakse see teha ümbritsevast keskkonnast selgesti eristuvaks inimsilmale.
Ehituse väljatoomiseks ümbritsevast kasutatakse kõrgust ja kuju, värvi ja tulesid.
Detriit

Detriit (ladina "detritus –" 'peeneks hõõrutud') ehk pude on lagunenud orgaanilised jäänused vees, veekogu põhjas või mullas (varises). Detriidi hulka loetakse ka fekaalset päritolu materjal. 
Vees olevast detriidist moodustavad suurema osa planktiliste organismide ja põhjataimestiku jäänused.
Enamasti asustavad ja toituvad detriidist mikroorganismid (nt bakterid), kes detriidi lõplikult lagundavad (dekompositsioon). Detriidist toituvaid organisme nimetatakse detritofaagideks.
Referentsellipsoid

Referentsellipsoid on geodeesias kasutusel olev matemaatilisel mudelil põhinev Maa või ka teiste taevakehade kuju. Nende suhtelise lihtsuse tõttu eelistatakse mitmesuguste geograafilistel koordinaatidel põhinevate arvutuste tegemiseks referentsellipsoidi pinda. Kaartide, sealhulgas ka merekaartide loomisel kasutatakse kaardiprojektsiooni millega (kasutusel oleva) referentsellipsoidi pinnal olevad objektid kantakse tasapinnale ehk siis kaardile.
Erinevad referentssüsteemid.
On hulk referentsellipsoide oma Maa matemaatilise mudeliga. Seepärast ei lange ühe referentssüsteemi laius ja pikkus kokku teise referentssüsteemi laiuse ja pikkusega. Euroopa referentssüsteem põhineb Hayfordi ellipsoidil aastast 1910 ja aastal 1924 nim. Rahvusvaheliseks ellipsoidiks. Endises Nõukogude Liidus põhines referentssüsteem Krassovski ellipsoidil 1943. aastast. Satelliitnavigatsiooni süsteem Transit kasutab referentssüsteemina globaalset geodeetilist süsteemi WGS-72 1965. aastast. Selle asukoht ei lange kokku mõne muu referentssüsteemi alusel koostatud kaardi asukohaga, näiteks WGS84, vahe võib olla kuni üks kaabeltau. Eri süsteemide vahel kehtivad konstandid, mis lubavad määratud koordinaate ümber arvutada. Paljudel merekaartidel on antud parandid, mida tuleb rakendada satelliitsüsteemi abil saadud koordinaatide ümberarvutamisel.
Hulgajuurine vesilääts

Hulgajuurine vesilääts ("Spirodela polyrhiza") on võhaliste sugukonda vesiläätse perekonda kuuluv mitmeaastane ujulehtedega veetaim. 
Ujulehtede diameeter on kuni 10 millimeetrit. Sageli moodustavad veekogus kolooniaid. Taim õitseb – ehkki haruharva – juulist augustini.
Välisehituselt meenutab ta suuresti lemleid, kuid lehealuseid juuri pole tal mitte üks (nagu lemletel), vaid palju. 
Hulgajuurist vesiläätse võib leida paljudest veekogudest. Eestis tavaline.
Vesilääts

Vesilääts ("Spirodela") on võhaliste sugukonda lemleliste alamsugukonda kuuluv veetaimede perekond.
Taime läbimõõt võib olla kuni 10 mm. Nii on ta suurem kui lemle (2–5 mm, 1 juur taime kohta) või "Landoltia punctata" (3–6 mm, 2-3 juurt taime kohta). 2–5 taime võib olla üksteise külge kinnitunud. Vesiläätsed võivad veekogude pinnale moodustada rohuvaipu koos lemlede ja maailma kõige väiksemate õistaimede volfiatega.
Vesiläätsede pealmine külg on roheline, kuid alakülg võib olla punane või pruun. Iga taime küljest tuleb välja 7–12 juurt.
Vesiläätsed ujuvad vabalt veekogu pinnal. Nad eelistavad seisva veega veekogusid.
Liigid.
Vesiläätsi on kolm liiki:
Abajtõ Vaso

Abajtõ Vaso (osseedi "Абайты Васо"; ametlikult "Vassili Abajev"; vene "Василий Иванович Абаев"; 15. detsember 1900 Kobi küla, Gruusia – 18. märts 2001 Moskva) oli osseedi keeleteadlane, iranist. 
Abajtõ Vaso on uurinud osseedi ja iraani keelte etümoloogiat, osseedi folkloori. Temalt on ilmunud osseedi keele ajaloolis-etümoloogilise sõnaraamatu, osseedi grammatika ja töid üldkeeleteaduse alalt. Koostöös Georges Duméziliga uuris ta sküüdi keelte ja osseedi keele suhteid. Tema varased tööd on mõjutatud Nikolai Marri teooriatest.
Tshinvalis asub Abajtõ Vaso mälestussammas. Vaso oli paljude akadeemiate ja teaduslike seltside auliige.
Roostik

Roostik on kõrgete kaldaveetaimede ehk helofüütide kooslus. Roostikke moodustavad taimed paljunevad enamasti vegetatiivselt, moodustades suuri kloone.
Eestis on tavalisteks roostikku moodustavateks taimedeks pilliroog, kare kaisel, järvkaisel, meri-mugulkõrkjas, suur parthein, laialehine hundinui, ahtalehine hundinui, rooghein, päideroog, kalmus.
Roostikud on taimede osas liigivaesed, kuid tihti linnurikkad.
Eesti suurimad roostikud asuvad Matsalu lahes, mõnevõrra väiksema pindalaga roostikud kasvavad Peipsi ja Võrtsjärve kaldavööndis.
Kevin Rudd

Kevin Michael Rudd (sündinud 21. septembril 1957 Queenslandis Nambouris) on endine Austraalia poliitik ja diplomaat.
Ta oli 27. juunist kuni 18. septembrini 2013 Austraalia peaminister. 
Elulugu.
Rudd omandas kõrghariduse Australian National Universitys Aasia kultuuriloo alal. Ta spetsialiseerus hiina keelele ja Hiina ajaloole ning täiendas ennast hiljem Taiwanis.
Ruddi ametialane karjäär algas 1981. aastal Austraalia välisministeeriumis. Aastast 1998 on ta olnud Austraalia parlamendi liige; aastatel 2001–2005 oli ta varivalitsuse välisminister.
4. detsembrist 2006 kuni 24. juunini 2010 oli ta Austraalia Tööpartei esimees ning 3. detsembrist 2007 kuni 24. juunini 2010 Austraalia peaminister.
Esimese sammuna peaministriks vannutamise järel allkirjastas Rudd Kyōto protokolli.
2010. aastal enne parlamendivalimisi vähenes Ruddi toetus erakonna sees märgatavalt. Kuid ajakirjanduses ei jõutudki hakata rääkima sellest, et valitsuserakond on kriisis, kui 23. juunil kutsus Rudd kokku erakonna 115 sisevalimised, teatades ühtlasi tagasiastumisest peaministri kohalt. Sisevalimised toimusid juba järgmisel päeval ning sellel tohtisid osaleda erakonna kõik senatisse ja esindajatekotta kuuluvad rahvasaadikud. Ruddi vastu kandideeris senine asepeaminister Julia Gillard. Austraalia suurim ametiühing Austraalia Tööliste Liit teatas oma toetusest Gillardile, seda tegid ka mõned mõjukad erakonnaliikmed. Taibates, et tal pole lootust saada tagasi valitud, võttis Rudd oma kandidatuuri maha ning Gillard valiti vastaskandidaatideta erakonnajuhiks ja peaministriks.
2010. aasta Austraalia parlamendivalimistel valiti Rudd parlamenti tagasi ja Tööpartei moodustas taas valitsuse. 14. septembrist 2010 kuni 22. veebruarini 2012 oli ta Austraalia välisminister.
Rudd astus ametist tagasi, kutsudes ühtlasi kokku erakonna sisevalimised, millel Rudd kandideeris erakonna juhiks ja peaministriks. Valimised toimusid 27. veebruaril. 103 hääleõiguslikust erakonna rahvasaadikust toetas 71 Gillardit ja 31 Ruddi, üht saadikut ei lubatud hääletada, sest ta oli isapuhkusel.
26. juunil 2013 valiti ta uuesti tööpartei esimeheks ja päev hiljem vannutati ametisse peaministrina.
Isiklikku.
Kevin Rudd on alates 1981. aastast abielus ettevõtja Thérèse Reiniga (sündinud 1958). Neil on kaks poega ja üks tütar.
Heroiin

Heroiin ehk diatsetüülmorfiin ehk diamorfiin on poolsünteetiline opioid, mille keemiline valem on C21H23NO5.
Pulbrilisel kujul heroiini värvus on valge, kollakas, hall või pruun.
Heroiinil on ka meditsiinilisi rakendusi, kuid seda kasutatakse laialdaselt narkootikumina. Narkootikumina kasutajad tarbivad heroiinipulbrit nina kaudu sissehingamisel või süstivad heroiinilahust.
Heroiin tekitab kiiresti nii vaimse kui ka füüsilise sõltuvuse.
Heroiini tarvitamisel ilmneb kõrgenenud eufooriline meeleolu, uimasus, ebaadekvaatsed reaktsioonid, kitsad pupillid, aeglane hingamine, kerged kõnehäired. Joobe taandudes ilmneb apaatsus või pahurus.
Tootmine.
Heroiini toodetakse morfiini atsetüülimisel ning selle puhastamiseks kasutatakse mitmesuguseid mehaanilisi ja keemilisi meetodeid. Morfiini eraldatakse aga oopiumist, mis on unimaguna valmimata kupardest saadav kuivatatud piimmahl.
Umbes 87% maailma oopiumist pärineb Afganistanist. 2004. aastal kultiveeriti seal unimagunat 131 000 hektaril ning toodangu väärtuseks hinnati 2,8 miljardit USA dollari (näiteks 2003. aastal oli Afganistani seaduslikult saavutatud SKT seejuures ainult 4,6 miljardit USA dollarit).
Afganistanis tehakse küll suuri jõupingutusi moonikasvatamise vähendamiseks, ent näiteks 2010. aastal oli unimagunate kasvatamine lausa 6 korda tulusam, kui nisu kasvatamine ja see raskendab võitlust oluliselt. Samal aastal kultiveeriti Afganistanis moone 123 000 hektaril.
Teised suured oopiumitootjad paiknevad valdavalt Kagu-Aasias (Birmas, Tais, Vietnamis, Laoses ja Yunnani provintsis Hiina Rahvavabariigis). Veel kasvatatakse unimagunat Sinaloa osariigis Mehhikos ja Columbias. Kuni 2004. aastani oli Pakistan samuti üks suuremaid oopiumitootjaid.
Ajaloolist.
10. augustil 1897 sünteesis Bayeri firma keemik Felix Hoffmann pajukoore toimeainest atsetüülsalitsüülhappe ja 11 päeva hiljem leiutas ta diatsetüülmorfiini – ühe morfiini derivaadi, mida peetakse esimeseks disainerdroogiks. See on sünteetiline narkootikum, turunimega heroiin. Heroiini kasutust reklaamiti peavalude, halva enesetunde korral. Lastele soovitati heroiini anda soolevaevuste või uneprobleemide korral.(Ohler, 23:2017)
Vesikirp

Vesikirp ehk kiivrik ("Daphnia") on vesikirbuliste seltsi kuuluv väikeste vähiliste perekond. Vesikirbud moodustavad paljudes mageveekogudes suure osa zooplanktonist, olles seega tähtis lüli veeökosüsteemi toiduahelais. 
Enamik vesikirbuliike elab magevees, näiteks tiikides, jõgedes, järvedes, kuid ka happelistel sooaladel. Neid on kõige rohkem soojal ajal. Nende suurus on 0,2–5 mm. Vesikirpudele on omane hüplev liikumine ja äkiline tõuklemine, mille tagavad suhteliselt pikad kaheharulised tagatundlad. 
Morfoloogia.
Nende kehal on eristatav kiivritaoline pea, rindmik ja tagakeha. Rindmik asub kahepoolmelises kojas. Paljudel liikidel on jäik kitiinist kestaga kaetud koda läbipaistev. Kõht on alt avatud. Kõhu avas asetsevad rindmikujalad, mille harjastega soodustatakse veevoolu läbi rindmikujalgade. Vesikirpude iseloomulikeks elunditeks on liitsilmad, pikad kaheharulised harjastega tagatundlad (ujumiseks) ja paar tagakeha harjaseid. 
Eluviis.
Enamikul vesikirpudel on arenenud filtratsiooniaparaat, mistõttu on nad filtreerijad, kuid leidub ka röövloomi. Filtreerijate peatoiduks on ainuraksed vetikad, detriit ja bakterid, laborites on neile edukalt söödetud ka pärmseeni. Röövloomad toituvad zooplankteritest, sh liigikaaslastest. Vesikirbud püüavad süüa rindmikujalgade harjastega. 
Nad vahetavad oma kesta. 
Sobilikus keskkonnas paljunevad vesikirbud neitsisigimise teel. Vesikirbu suguküpsus saabub 6.-12. päevaga, misjärel võivad sündida uued järglased 3-4 päeva pärast. 
Sobimatus keskkonnas sünnivad isased vesikirbud. Emastel vesikirpudel tekivad viljastatud munad, mis jäävad sobilikumat keskkonda ootama. 
Vesikirbud elavad keskmiselt 40-56 päeva. 
Ökoloogia.
Vesikirbud on tähtsad toiduobjektid paljudele suurematele veeorganismidele, näiteks kaladele, eriti nende maimudele. Samuti on nad asendamatuks toiduks arvukatele putukavastsetele (näiteks kiilivastsetele) ja ainuõõssete hõimkonda kuuluvatele hüdradele. Seega moodustavad nad veekogus tähtsa toiduahela lüli. 
Vesikirpe on kasutatud ka veeseisundi indikaatoritena.
Süstemaatika.
Alamperekond "Daphnia" (kiivrik)
Alamperekond "Hyalodaphnia"
Alamperekond "Ctenodaphnia"
Eesti liike.
Eestis elab ligikaudu 80 vesikirbu liiki.
Arbuja

Arbuja ehk arbulööja on ennustaja, keda peeti hingede- ja elavate maailma vahendajaks.
Bojaar

Bojaarid olid idaslaavi vürstiriikide ja sealhulgas Moskva suurvürstiriigi kõrgemad aadlikud 18. sajandi alguseni.
Bojaariseisus arenes arvatavasti 6. ja 7. sajandil idaslaavi vürstide ihukaitsest (družiinast). Algul oli bojaar vürsti poolt antav nimetus, hiljem päritav seisus. Mõnes riigis oli bojaaride mõjuvõim nii tugev, et see takistas tsentraliseeritud vürstivõimu kujunemist. 
Kiievi-Vene riigi lagunemise järel, erineva ühiskonna arenguteega Ruteenia aladel tekkis bojaaridest väiketeenisaadel.
Bojaarid moodustasid Moskva vürstiriigis ja hilisemas Moskva suurvürstiriigis suurvürstile ja tsaarile nõuandva bojaaride duuma, mille suurus oli algul 30 liiget, kuid 18. sajandi alguseks ligi 100 liiget. 
Tsaar Ivan Julm lasi 16. sajandil, oma isevalitsust kehtestades palju bojaare hukata või küüditada, sest kahtlustas bojaare enda vastu suunatud vandenõus ja katsetes tsaari seisulikke õigusi kärpida. 1711. aastal kaotas tsaar Peeter I bojaariseisuse lõplikult. Bojaaride duuma ülesanded läksid üle senatile.
Vaata ka.
Rumeenia bojaarid
Göösid

Göösid (hollandi "geuzen") olid Madalmaade vabadusvõitlejad Hispaania vastu 16. sajandi teisel poolel.
Gööside nimetusest tuleneb ka laeva vöörilipu güüsi nimetus.
Hugenotid

Hugenotid olid Prantsusmaa kalvinistid 16.–18. sajandil.
Tagakiusamise tõttu põgenes umbes 500 000 hugenotti Prantsusmaalt teistesse maadesse. Enamik neist, kes ei saanud või ei tahtnud põgeneda, sunniti pöörduma katoliiklusse.
Indulgents

Indulgents ehk patukustutuskiri (ladina keeles "indulgentia") on katoliku kirikus patu ajaliku karistuse andestamine kiriku poolt seatud tingimustel. Mõistet on enamasti seostatud keskajal paavsti nimel raha või teiste kirikule osutatud teenete eest müüdud patukaristuse kustutamise kirjaga (patukustutuskiri).
Indulgents pole patu enese, vaid sellele järgneva karistuse kustutamine. Enamasti on selle karistusena nähtud hinge puhastustules viibimise aega, mida indulgents ehk andestus saab lühendada. Katoliku kiriku teoloogia järgi ei ole indulgentsi saanud kunagi lihtsalt raha eest osta, andestuse saamise nõudeks on inimese kahetsemine ja kahetsustegude sooritamine. Sellistena nähti keskajal ette kas raha maksmist kirikule või palverännakule või ka ristisõtta minekut. Kirik on Jumala nimel pattude andestamist põhjendanud sellega, et tal on kasutada "kiriku varandus" ehk pühakute ja teiste vagameeste heade tegude "ülejääk", mis jäi üle nende endi lunastamisest. Nendest tegudest lähtuvat armu võib kirik jagada aga patustele, kes oma tegusid kahetsevad ja heastada püüavad.
Pärast 13. sajandit muutus indulgentsidega rahategemine aga üha valdavamaks ja sagenesid nende kuritarvitamise juhtumid. Katoliku kirik püüdis neid puhuti küll reguleerida, kuid 16. sajandi alguseks oli paavsti poolt antavatest indulgentside jutlustamise lubadest saanud rahateenimise vahend. Kiriku poolt antavat lunastuse määra oli pidevalt ka laiendatud, nii et selleks ajaks sai indulgentside eest lunastada ka juba surnute patte, keda arvati puhastustules vaevlevat. Jutlustajatele, nagu Johann Tetzel, on omistatud ka väiteid, et indulgentsidega saab lunastada ka veel tegemata patte, mis läks kiriku doktriiniga juba otsesesse vastuollu. Indulgentside väärkasutamise mõistis karmilt hukka Martin Luther ja indulgentside problemaatikat on peetud ka üheks peamiseks põhjuseks, miks tema ja ta järgijad katoliku kirikust eemaldusid.
Indulgentsikorralduse reformimise vajadust mõistis ka katoliku kirik, mis Trento kirikukogul (1545–1563) allutas indulgentsikorralduse kardinalidest järelevalvajate hoole alla ja 1567. aastal likvideeris paavst võimalused teenida indulgentsidega rahalist kasumit. Indulgentside jagamine usklikele on jäänud aga katoliku kiriku praktikasse tänini.
Kaheväljasüsteem

Kaheväljasüsteem on põlluharimise korraldus, kus igal aastal külvatakse täis umbes pool põllupinnast ja teine pool jäetakse kesana puhkama.
Kaheväljasüsteem levis Eestis keskmisel rauaajal. Keskaegse feodaalkorra ajal oli see põhiline põllupidamisviis.
Kapiitel

Kapiitel oli orduametnike kogu, kus lahendati tähtsamaid küsimusi.
Karavell

Karavell oli 14.–16. sajandil levinud purjelaev veeväljasurvega keskmiselt 100 tonni. 
Esimesed väikesed kolme mastiga karavellid ehitati Hispaanias ja Portugalis 13. sajandil. 5–6 laevnikku mahutavaid aluseid kasutati kalapüügil ja rannikuäärseks kaubaveoks. Karavellide kõrgaeg olid 1430.–1530. aastatel, mil peaaegu kõikjal Euroopas kasutati neid laevu kaubaveoks. 
Karavellid ehitati kas kahe või kolme mastiga ning neil oli kõrge ahtriehitis. Esialgu kasutati kõigis mastides ladinapurjesid, hiljem hakati fokkmastis (esimastis) kasutama üht või kaht raapurje.
1492. aastal ületas kolmest karavellist (Santa Maria, Niña ja Pinta) koosnev laevastik Christoph Kolumbuse juhtimisel Atlandi ookeani. 1498. aastal purjetas Vasco da Gama karavelliga Euroopast Indiasse.
15. sajandil arenes karavellidest välja uus laevatüüp karakk.
Khaan

Khaan (turgi "khān", mongoli: "Хаан" / "qāān") on feodaalvalitseja või sõjalise juhi tiitel turgi ja mongoli rahvastel.
Khaani poolt valitsetavat riiki nimetatakse eesti keeles khaaniriigiks.
Konkistadoorid

Konkistadoorid (hispaania keeles "conquistador" - 'vallutaja') olid hispaania ja portugali seiklejad, kes osalesid XVI sajandil Ameerika vallutamisel.
Maaisand

Maaisand ehk maaemand on feodaalist või vaimulikust maavaldaja ehk senjöör/süserään.
Eestimaal.
Maahärra oli keskajal Saksa-Rooma riigis keskvõimust peaaegu sõltumatu feodaalriigi valitseja. Eesti alal olid maahärradeks Liivimaa ordumeister ning Tartu ja Saare-Lääne piiskop. Põhja-Eesti valitsejaks oli 1219–1346 Taani kuningas.
Soome ja Rootsi.
Soomes ja Rootsis oli maaisand (rootsi k. ) Rootsi kuningriigis keskajal kujunenud ametniku positsioon, kellele oli kõrgematelt valitsejatelt antud valitsemis- ja kohtuvõim alamate suhtes. 
Venemaa keisririigi Soome suurvürstiriigis oli administraatorist maaisanda ametikoha nimetus aastail 1837–1918 kuberner ning Soome iseseisvudes 1918. aastal taastati ajalooline ametikoha nimetus maaisand.
Tänapäeval on maaisand ehk maavanem Rootsis lääni kõrgeim haldusametnik. Soomes kaotati maaisanda ametikohad 2009. aasta haldusreformi ja Soome läänide likvideerimisega (va Ahvenamaa lään) ning maakonnapõhise haldusjaotuse moodustamist.
Vabrik

Vabrik või tehas (vanasti manufaktuur) on tööstushoone, kus töölised toodavad kaupu või juhivad masinaid, mis neid toodavad. 
Manufaktuur oli käsitööettevõte, kus töötasid palgatöölised. Manufaktuurid tekkisid Euroopas hiliskeskajast alates ja levisid senisest ulatuslikumalt varauusajal. Erinevalt enne manufaktuure olnud tootmisest, kus ühe toote valmistas meister algusest lõpuni oli manufaktuurides sisse viidud tööjaotus. See võimaldas inimese vilumuse kasvu ja tootmine manufaktuurides oli seetõttu tootlikum.
Maurid

Maurid on berberi hõimud, samuti araabia või berberi päritolu islamiusulised elanikud Pürenee poolsaarel ja Põhja-Aafrikas, samuti islami usku rahvad mujal maailmas, nagu Filipiinidel. Nimetus pärines ladinapärasest Mauretaania elanike nimetusest "mauri".
Mõisategu

Mõisategu on talupoegade kohustuslik töö mõisa põldudel. Teotöö jagunes nädala- ja abiteoks.
Ordumeister

Ordumeister on ordu kõrge ametnik.
Ordumeister on kõige üldisem nimetus mitmesuguste vaimulike ja ilmalike ordude ametikandjate kohta. Tavaliselt nimetatakse ordu kõrgeimat ametnikku suurmeistriks, ent tihti ka lihtsalt ordumeistriks. Saksa ordu kõrgeimat ametnikku on nimetatud kõrgmeistriks ("Hochmeister"). 
Saksa ordu harusid juhtisid maameistrid, sealhulgas Liivimaa orduharu maameister, keda on samuti ordumeistriks nimetatud; Eesti kontekstis seostubki ordumeistri nimetus eelkõige Liivimaa maameistriga.
Pagood

Pagood on mitmekorruseline, ülespoole kaarduvate katuseservadega tornikujuline tempel.
Pagood pärineb Indiast ja levis ulatuslikult ka Hiinas ning teistes Ida- ja Kagu-Aasia maades.
Palgatööline

Palgatööline (ka palgaline) on tööline, kes töötab rahalise palga eest ning kellele palk on peamine elatusallikas.
Pildirüüste

Pildirüüste (hollandi keeles "Beeldenstorm", saksa keeles "Bildersturm") on reformatsiooniga kaasnenud korratused, mille käigus lõhuti, eelkõige kirikutes, katoliku usu tunnuseid (altareid, pühapilte jne).
Reformatsiooni käigus Liivimaal toimus Tallinnas pildirüüste 1524. aastal, kui mitmesajapealine sakslastest ja eestlastest koosnev märatsev rahvahulk tungis linna kirikutesse, purustas seal pühapilte ja -kujusid, altareid ja reliikviaid, mida peeti vana usu sümboliteks. Sama sündis Tartus, Viljandis, Narvas ja Uus-Pärnus.