tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nakbah

Nakbah (araabia keeles النكبة an-Nakbah, 'õnnetus, hukatus, katastroof') oli sündmus, mille käigus umbkaudu 711 000 kuni 725 000 Palestiina araablast jättis kodu maha, põgenes või aeti välja oma kodudest tollal Suurbritannia mandaadi all olnud Palestiinas puhkenud kodusõjas 1947.–1948. aastal ja sellele järgnenud Araabia-Iisraeli sõjas 1948.–1949. aastal.
Termini "nakbah" võttis selles tähenduses esimest korda kasutusele Süüria ajaloolane Constantin Zureiq (قسطنطين زريق‎) oma raamatus "Ma'na an-Nakba" ("معنى النّكب", "Katastroofi tähendus") 1948. aastal.
Iga aasta 15. mail tähistavad palestiinlased selle sündmuse mälestuseks Nakbah' päeva. 
Ajalugu.
Kodusõda palestiinlaste (araablaste) ja kiiresti kasvanud juudi elanikkonna vahel puhkes, kui ÜRO Peaassamblee tühistas 29. novembril 1947 senise Suurbritannia mandaadi Palestiinas, otsustades asutada seal kaks iseseisvat riiki. Iisraelile määrati 14 100 ruutkilomeetri suurune ala (umbes 56 % Palestiinast), kus elas 498 000 juuti ja 497 000 palestiinlast (araablast); Palestiina riigile määrati 11 100 ruutkilomeetri, kus elas 725 000 palestiinlast ja 10 000 juuti. Jeruusalemmast pidi saama iseseisev rahvusvaheline haldusüksus. 
Pärast seda, kui juudid kuulutasid 1948. aasta 14. mail välja Iisraeli riigi, ründasid Transjordaania, Egiptus, Süüria, Liibanon ja Iraak Iisraeli ning kodusõda muutus Araabia-Iisraeli sõjaks. Sõda lõppes Iisraeli võiduga 1949. aasta kevadel ja vaherahulepingute sõlmimisega kõigi nimetatud riikidega. Sõja käigus okupeerisid Iisraeli väed 6700 ruutkilomeetrit Palestiina riigile määratud aladest ning Lääne-Jeruusalemma. Iisraeli territooriumilt või Iisraeli hõivatud palestiinlaste aladelt põgenes sõjategevuse ja sionistliku terrori eest või aeti kodudest välja üle 700 000 palestiinlase.
Nakbah' päev

Nakba-päev (araabia keeles يوم النكبة "Jawm an-Nakba") on 15. mail tähistatav päev, mil mälestatakse seda, kuidas umbkaudu 711 000 – 725 000 Palestiina araablast sunniti põgenema või aeti kodudest välja Suurbritannia mandaadi all olnud Palestiinas aastatel 1947–1948 toimunud kodusõja ja sellele järgnenud Araabia-Iisraeli sõja käigus aastatel 1948–1949. 
Sõna "nakba" (araabia keeles النكبة "an-Nakbah") tähendab õnnetust, hukatust, katastroofi.
Nakba-päeva tähistavad Palestiina araablased vaikuse hetkega, mälestades kodude mahajätmist, põgenemist ja üleelatud kannatusi. Iisraelis, Läänekaldal ja Gazas, Palestiina põgenikelaagrites, Araabia maadel ja mujal maailmas korraldatakse sel päeval protestimarsse ja meeleavaldusi. 
Nakba sümboliks on võtmed, mis Palestiina põgenike jaoks sümboliseerivad õigust tagasi pöörduda oma kodudesse ja küladesse, mis asuvad Iisraeli territooriumil. Paljud palestiinlaste külad – palestiinlaste andmetel 418 küla – on pärast 1948. aastat hävitatud.
Baas (arhitektuur)

Baas on samba, piilari või pilastri alaosa, millele toetub tüves. 
Baas on samba kohustuslik osa kõigis klassikalistes orderites, välja arvatud dooria orderis.
Samba baas toetub portikuses vahetult stülobaadile, arkaadis kõrgele pjedestaalile.
Baatoks

Baatoks (inglise keeles "buttocks, buttock-lines") on joon, mis tekib laevakere lõikumisel pikitasandiga paralleelse pinnaga.
Issaak Babel

Issaak Emmanuilovitš Babel (Исаак Эммануилович Бабель; sünninimi Issaak Manjevitš Bobel (Исаак Маньевич Бобель); 12. juuli (30. juuni) 1894 Odessa – 27. jaanuar 1940 Moskva) oli juudi päritolu vene kirjanik.
Tema tuntumad teosed on lühijutukogud "Ratsaarmee" (Конармия; 1926), kus ta kujutab tõetruult Semjon Budjonnõi 1. Ratsaarmees reporterina teenides nähtut, ja "Odessa lood" (Odessa jutustused; Одесские рассказы; 1931).
15. mail 1939 ta arreteeriti. 26. jaanuaril 1940 mõisteti Babel surma, süüdistatuna nõukogudevastases vandenõulises terroritegevuses ja spionaažis.
Nõukogude Liidu Ülemkohtu sõjakolleegium rehabiliteeris Issaak Babeli postuumselt 18. detsembril 1954.
Michael Jeter

Robert Michael Jeter (26. august 1952 Lawrenceburg, Tennessee – 30. märts 2003 Los Angeles, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Bill Irwin

William Mills Irwin (tuntud kui Bill Irwin; sündinud 11. aprillil 1950 Santa Monicas) on Ameerika Ühendriikide näitleja, koomik ja kloun.
X-põlvkond

X-põlvkond on vahel kasutatav nimetus põlvkonnale, kes on sündinud 1960. ja 1970. aastail pärast teise maailmasõja järgset beebibuumi.
Terminit kasutas esimesena fotograaf Robert Capa 1950. aastate alguses, viidates noortele meestele ja naistele, kes kasvasid üles vahetult pärast teist maailmasõda.
Termin sai laiemalt tuntuks tänu Douglas Couplandi 1991. aasta romaanile "Generation X: Tales for an Accelerated Culture".
Rock Against Communism

Rock Against Communism (tõlkes 'kommunismivastane rokk'; lühend: RAC või R.A.C.) on rokkmuusikastiil. RAC sai alguse 1970. aastate lõpus Suurbritannias nn valgete jõu (inglise "white power") muusika kontsertidest. RACi laulude sõnades leidub sageli kommunismivastaseid, natsionalistlikke ja neonatsidega seotud elemente.
Eesti tuntumaid RAC-bände on P.W.A..
Beregove (Bahtšisarai rajoon)

Beregove (ukraina keeles Берегове; eestipäraselt harva kasutatud nime "Rannaküla", venepäraselt Beregovoje; vananenud vene rööpnimega Замрук (Zamruk)) on Krimmi poolsaarel Bahtšisarai rajoonis asuv küla.
Külas on olnud Eesti kogukond (vt eestlased Krimmis). Küla asetses Krimmi poolsaare läänerannikul, 30 versta Sevastopoli linnast ja 40 versta Tauria kubermangu pealinnast Simferopolist. 
Grupp organiseeritult Venemaale asunud eestlastest, väljarändajatega, kes pärinesid Tiskre, Kakumäe ja Fischmeistri külast, Rae vallast, Almrest ja Vigalast, Kiiust ja isegi Tallinna linnast suundus Krimmi juunis 1861. aastal laevaga läbi Peterburi, mööda Nikolai raudteed Tveri, laeval mööda Volgat Tsaritsõni, siis 80 versta jala maad mööda Doni jõele, mööda Doni jõge sõideti aurulaeval Taganrogini, sealt laevaga Krimmi poolsaarele Kertši linna ning seejärel aurulaeval Kertšist Feodossijasse, Krimmi lõunarannikul. Kohalik Simferopoli kroonumaade valitsus andis neile asumiseks Krimmi läänerannikul asetseva mahajäetud tatari küla — Samruki, Simferopoli maakonnas.
Eesti kogukonna Samruki asunikud said Vene riigilt hingemaad kokku 1150 tiinu, mille ostuhinna pidid nad Vene riigile tasuma 44 aasta jooksul, makstes igal aastal 5% maa hinnast. Igale perele jagati ühe kuni nelja hinge maad, iga hinge peale keskmiselt 29 tiinu (tessatin, ka dessatin) on 2400 ruutsülda (1,0925 hektarit)). 1915. aastal oli Samrukis 35 perekonda eestlasi, kokku ligi 200 elanikku.
Küla postkontori seinal on mälestustahvel Eduard Vildele, kes 20. sajandi algul sealkandis "Prohvet Maltsveti" jaoks materjali kogus. Samruki asunikud ehitasid ka oma koolimaja 1878. aastal.
Dial Press

The Dial Press oli aastatel 1924–1985 tegutsenud Ameerika Ühendriikide kirjastus. Sama kaubamärki on kasutanud hiljem ka teised kirjastused.
Kirjastuse asutas 1924. aastal Lincoln MacVeagh. 1963. aastal ostis 60% selle aktsiatest Dell Publishing, kuid Dial Press jätkas tegutsemist iseseisva tütarettevõttena. 1969. aastal läks Dial Press täielikult Delli omandisse ja 1976. aastal müüdi koos Delliga Doubleday kirjastusele, mis 1985. aastal likvideeris Dial Pressi nii ettevõtte kui ka kaubamärgina. 
Alates 1995. aastast on Random House andnud Dial Pressi kaubamärgi all küll uuesti välja raamatuid, kuid eraldi kirjastusena see enam ei tegutse.
Esto-Altai

Esto-Altai (vene Эсто-Алтай) on Venemaal Kalmõkkias Jašalta rajoonis olev küla. 
Küla asutasid 1922. aastal eestlased, kes olid siia tulnud lähedalasuvast väliseestlaste külast Eesti-Haginsk.
Aastal 2002 elas külas 1368 elanikku.
Vinogradnoje

Vinogradnoje (vene Виноградное) on küla Venemaal Kalmõkkias Gorodovikovski rajoonis. 
Küla asutasid 1922. aastal eestlased, kes olid sinna läinud lähedalasuvast väliseestlaste külast Eesti-Haginskist.
2012. aastal elas külas 2232 elanikku.
Južnaja Lifljandija

Južnaja Lifljandija (vene Южная Лифляндия; 'Lõuna-Liiviküla') on Venemaa Primorje krai Bolšoi Kameni linna eraldiseisev mikrorajoon (vene "отдалённый микрорайон"). Varem oli Južnaja Lifljandija eraldi asula.
Asula (Liiviküla) asutasid 1899. aastal sinna väljarännanud eestlased .
Magnus (film)

"Magnus" on 2007. aasta Eesti mängufilm. Filmi režissöör on Kadri Kõusaar. Filmi tootsid Donus Films ja Vitamin K Film. See on esimene Eesti film, mille näitamise on Eesti kohus keelanud Eestis, Euroopa Liidu riikides ja teistes riikides.
Eestis keelas Harju Maakohus filmi näitamise ja levitamise, sest kohtu hinnangul kahjustas see peategelase prototüübiks oleva inimese huve. 23. märtsil 2009 otsustas Tallinna ringkonnakohus filmi avaliku näitamise keelu tühistada. Otsus vaidlustati Riigikohtus. Riigikohus saatis asja tagasi ringkonnakohtusse. Lõpliku otsusena keelati filmi näitamine kuni 31. detsembrini 2025.
See on esimene Eesti film, mis on jõudnud Cannes'i filmifestivali ametlikku programmi ("Un Certain Regard").
Naksitrallid I

"Naksitrallid I" on Eesti 1984. aasta animafilm. Filmi režissöör on Avo Paistik. Filmi tootis Tallinnfilm.
Film on tehtud Eno Raua samanimelise tetraloogia "Naksitrallid" ainetel.
Oruveski

Oruveski küla on endine küla Eestis Lääne-Virumaal Haljala vallas Kadrina kihelkonnas. Tänapäeval asub ametlikult Palmse koosseisus. Palmse küla keskusest asub Oruveski umbes 1 kilomeeter põhja pool ja Võsu alevik on 9 kilomeetri kaugusel. Oruveski asub Lahemaa rahvuspargi territooriumil. Oruveski asub Võsu jõe orus.
Loodus.
Oruveskil on kaks paisjärve. Järvesid läbib Võsu jõgi. Paisjärved on seotud 1 kilomeetri kaugusel olevate Palmse mõisa tiikidega. Mõisast viib paisjärve äärde kivitrepp, mis on Palmse mõisa vaatepaviljoni ehk bresti kõrval. Astangus-astmeline reljeef loob soodsad tingimused põhjavee väljumiseks allikatena, neid leidub ka Oruveski paisjärve juures. 
Oruveski paisjärve kuulub Ida-Eesti vesikonna Viru alamvesikonda. Veepeegli pindala on 3,5 ha, saarte pindala 0,1 ha, pindala kokku 3,6 ha, kaldajoone pikkus 1 673 m. Valgla pindala on 19 km².
Oruveski metsad kuuluvad segametsade vöötmetesse. Siinsetest metsadest on pooled palumetsad, umbes kolmandik nõmmemetsad (kasvavad luidetel) ja kümnendik laanemetsad (kasvavad viljakal pinnasel), jõgede kallastel levivad lodulepikud. Levinumad puuliigid on mänd (59%), kuusk (21%), kask (16%), lepp (2%). On veel palju liike: tamm, jalakas, saar, vaher, pärn, pihlakas, haab, kadakas. Lahemaa loodusilmelistes metsades leidub häid marja ja seenekohti. 
Oruveskil elab Eestile tavalisi loomi ja linde nagu näiteks rebased, jänesed, põdrad, kitsed, koprad ja lindudest tihased, varblased, kuldnokad, rähnid, varesed ja pardid. Oruveski paisjärves on tänu selle ajaloolisele taustale elamas karpkalad ning lisaks neile ahvenad, haugid, särjed ja kahepaiksed. 
Ajalugu.
18. sajandil oli Oruveskil vesiveski, millest on tänapäeval alles ainult kahe paisjärve vaheline tamm. Vesiveskiga jahvatati jahu ja vee jõul töötas ka saeveski, millega lõigati puitu. Veski toimis kuni Palmse mõisa likvideerimiseni ja 1918. aastal läks Eesti Vabariigi kätte. Oruveski veski läks seejärel eraomandisse ja töötas kuni 1941. aastani. Veski hakkas lagunema ja hävis suurvee ajal, sealne mölder saadeti NSV Liidu ajal Siberisse asumisele. Nõukogude korra ajal asus Oruveskil kalakasvatus, mistõttu on järves endiselt karpkalu. Oruveski metskond moodustati 1961. aastal. Enamus sellest jäi 1. juunil 1971 moodustatud Lahemaa rahvuspargi territooriumile. 1981. aastal nimetati metskond ümber Palmse metskonnaks ning see hakkas kuuluma Rakvere metsamajandi alla. 1991. aastal Palmse metskond likvideeriti ja selle territoorium jagati teiste suuremate lähedal olevate metskondade koosseisu. Kokku on metskonnal olnud 5 metsaülemat. Esimene metsülem oli Eino Uusmaa (töötas umbes 2 aastat) ja viimane metsaülem oli Peep Tõnisson (töötas 12 aastat).
Oruveskil on filmitud Georg Otsa muusikavideo laulule "Saaremaa valss" (1963).
Nööbi odüsseia

"Nööbi odüsseia" on Eesti 2002. aasta animafilm. Filmi režissöör on Mati Kütt. Filmi tootis Parunid ja Vonid.
Film on tõdemusest, et püksinööbist ei saa kunagi frakinööpi. Tegevustik toetub Homerose "Odüsseiale". Peategelaseks on mõtlev nööp, keda vabaduskihk ajab seiklema. Nööp esindab voluntaristide käsitlust vabadusest, kus vabadus oleneb vaid tahtja tahtest. Vormilt on teos valdavalt lamenukktehnikas, kus on kasutatud ära "ready-made" kunstivõtteid ja kitši atribuutikat.
Voldemar Madisso

Voldemar Madisso (aastani 1936 Voldemar Madisson; 28. juuni 1920 Aakre vald – 12. jaanuar 2015) oli Eesti sõjaväelane, insener ja eesti aktivist Kanadas ning oli Eesti iseseisvuse taastamise järel tegev Kaitseväe loomisel ja väljaõppel.
Ta lõpetas aastal 1938 Tõrva Gümnaasiumi. Seejärel oli ta ajateenistuses, ta õppis Sõjakoolis aspirantide kursustel (mille lõpetas 6. juulil 1940). Seejärel õppis ta Tartu Ülikoolis: aastatel 1940–1942 õigusteadust ja aastatel 1942–1943 majandust (kumbagi stuudiumi ta ei lõpetanud). Aastatel 1946–1950 õppis ta (ja lõpetas) Karlsruhe Tehnikaülikooli.
Saksa DV-ga Sõpruse Arendamise Nõukogude Ühingu Eesti osakond

Saksa DV-ga Sõpruse Arendamise Nõukogude Ühingu Eesti osakond oli 7. oktoobril 1965 asutatud organisatsioon, mis tegutses Välismaaga Sõpruse ja Kultuurisidemete Arendamise Eesti Ühingu juures. Ühingul oli eraldi linnaosakond Tartus. Ühingu esimees oli Lembit Kaik, Tartu linnaosakonna esimees oli Uno Palm.
Ühingu olulisemaid eesmärke oli Saksa DV kultuuri tutvustamine ja propageerimine Eestis ning Eesti NSV kultuuri tutvustamine Saksa DV-s.
Struktuur.
Ühingut esindasid kohalikul tasandil selle kollektiivsed liikmed, milleks olid erinevad asutused üle Eesti, sh tehased, haridus- ja kultuuriasutused jt. 1983. aasta seisuga oli ühingul 59 kollektiivset liiget Tallinnas, 33 Tartus ning 13 mujal Eestis.
Peale kooli

"Peale kooli" (inglise "After School", vene "После школы") on 2012. aastal USA telestuudio Walt Disney Pictures ja Venemaa Ostankino Pervõi Kanal koostöös valminud teleseriaal. Seriaali näidati kanalitel Pervõi Kanal / Disney Russia. Seriaali režissöörid on Oleg ja Vladimir Presnjakov. 
Mitmed seriaali võtted tehti Eestis.
Valgus Koordis

"Valgus Koordis" on 1949. aastal ilmunud Eesti kirjaniku Hans Leberechti jutustus. Teose sisuks on kolhooside moodustamine Eesti NSV-s. Raamatu puhul on esile toodud tegevuse küllalt täpset vastamist Nõukogude Liidu võimude seatud ideoloogilisele skeemile, kuidas tuli kollektiviseerimist kajastada.
Teose põhjal on loodud samanimeline film.
1949. aastal sai Leberecht teose eest Stalini preemia. Seda on tõlgitud 17 keelde. 1950. aastatel oli see enim tõlgitud eesti kirjanduse teos.
1980. aastate lõpul ilmus Edasis Akadeemilise Hans Leberechti Seltsi huumorilehekülg Valgus Koordis; see kaotati sealt ära pärast Leberechti lese kaebust.
Valgus Koordis (film)

"Valgus Koordis" on 1951. aastal Lenfilmi ja Tallinna Kinostuudio koostöös valminud mängufilm. Filmi režissöör on Herbert Rappaport. 
Film põhineb Hans Leberechti samanimelisel jutustusel "Valgus Koordis".
Setu vurle küüsis

"Setu vurle küüsis" on Eesti 1993. aasta animafilm. Filmi režissöör on Aarne Vasar. Filmi tootis Tallinnfilm.
Saatana pisar

"Saatana pisar" (originaalpealkirjaga "Слеза Князя тьмы", poola "Łza księcia ciemności") on Eesti-Poola koostöös 1993. aastal valminud mängufilm. Filmi režissöör on Marek Piestrak. Filmi tootsid Tallinnfilm, Zespół Filmowy "Oko", Eskomfilm.
Jalgrattataltsutajad

"Jalgrattataltsutajad" on Eesti 1963. aasta mängufilm. Filmi režissöör on Juli Kun. Filmi tootis Tallinnfilm.
Varia.
Filmi käis Nõukogude Liidu kinodes vaatamas 21,2 miljonit inimest.
Tänu Moskvast toodud staaridele läks filmil Venemaal hästi. Eestis olid aga vaatajanumbrid vähesed ja kriitikud tegid filmi maha.
Sprott võtmas päikest

"Sprott võtmas päikest" on Eesti 1992. aasta animafilm. Filmi režissöör on Mati Kütt. Filmi tootis Tallinnfilm. See on saksakeelne veealune animaooper.
Ilija

Ilija (ka Illa või Ilja) on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija (Neris) vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Ілія". Paralleelnimena on käibel ka nimekujud "Ільля" ja "Ілья".
Jõe pikkus on 62 km, valgla on 1220 km². Jõe langus on 1,8 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 8,8 m³/s. Jõe laius on ülemjooksul 5–10, alamjooksul 20 meetrit.
Ilija algab Łahojski rajoonist Minski kõrgustikult ja suubub Vilejka rajoonis Vilija veehoidlasse. Suurim lisajõgi on Kamienka, piki Kamienka sängi ja Ilija alamjooksu kulgeb Vilija-Minski kanal.
Ilija org on 2–3 kilomeetrit lai. Lamm on madal ja soostunud. Ülemjooksul on jõe sängi 25 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega reguleeritud ja õgvendatud.
Ilja

Ilja (vene keeles Илья, vene transliteratsioonis ka Ilya) on venepärane mehenimi.
2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 82. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ilja 2117 mehel.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ilja 2158 mehel ja alla viiel naisel. Ilja oli keskmiselt 27 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 27). Ilja oli populaarsuselt 79. mehenimi. Lisaks oli eesnimi Ilya 347 mehel. Ilya oli populaarsuselt 340. mehenimi.
Dzvinasa

Dzvinasa (ülemjooksul ka Sytnica) on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi "Дзвінаса", ülemjooksul "Сытніца".
Jõe pikkus on 54 km, valgla on 614 km². Jõe langus on 1,2 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 4,3 m³/s. Jõe laius on 5–15 meetrit.
Dzvinasa algab Łahojski rajoonist Minski kõrgustikult maaparanduskraavide ühinemisel. Ülemjooksul on jõgi 3,3 kilomeetri ulatuses maaparandustööde käigus õgvendatud. Dzvinasa suubub Vilejka rajoonis Vilija jõkke. Suurim asula jõe kaldal on Pleščanicy alev, seal asub jõel ka veehoidla.
Olgred Aule

Olgred Aule (22. november 1916 Tartu – 13. märts 2015 Heidelberg) oli eesti majandusteadlane ja linnaplaneerija. 
Elulugu.
Ta lõpetas 1934. aastal Tallinnas Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja 1937. aastal Tartu Ülikooli (õppis majandusteaduskonnas). Ta oli korporatsiooni Vironia liige.
Olgred Aule õppis aastatel 1938–1941 Berliini majanduskõrgkoolis (Wirtschaftsschule Berlin) ja 1950–1952 Kölni ülikoolis. Riigiteaduse doktor (1953, Köln). 
Ema päritolule tuginedes põgenes perekond Aule 1941. aastal Saksamaale, kuid naasis juba järgmisel aastal Eestisse. Kaks aastat hiljem põgenesid nad uuesti Saksamaale.
Olgred Aule võitles teises maailmasõjas (astus vabatahtlikuna Saksa maaväkke, sai Itaalias kolmel korral haavata, sõja lõpu poole viidi üle eesti diviisi), oli 1945–1950 Venemaal sõjavangis (pääses Saksamaale, kuna teda peeti baltisakslaseks). 
Ta oli aastail 1952–1957 Kölni ülikooli ehitusmajanduse osakonna teadur, 1958–1963 Müncheni majandusuuringute instituudi teaduslik referent, 1963–1976 ehituse ja korterimajanduse osakonna juhataja ning 1976–1980 samas instituudis teadur, ühtlasi Saksa ehitusministeeriumi komisjonide teaduslik nõustaja. Temalt on ilmunud uurimusi ehitusmajanduse teemal.
Olgred Aule oli organisatsiooni International Association of Construction Coordinators (IACC) asepresident, Saksamaal asunud Balti Seltsi juhataja ja seltsi ajakirja Mitteilungen aus baltischem Leben toimetaja.
Isiklikku.
Tema isa oli Eesti poliitik ja pangandustegelane Eduard Aule, ema Sophie Aline (neiupõlvenimega Jehnich). Olgred Aule oli pere noorim laps, tal oli õde Ruth Mary ning vennad Ilmar, Erik ja Olaf. Olgred Aule abiellus 1952. aastal.
Surnud 13. märtsil

"Siin loetletakse 13. märtsil surnud tuntud isikuid."
Elias Gräntzin

Elias Gräntzin (ka Elias Grentzien, Elias Grantzin, Elias Grenzius; umbes 1600 Saksamaa – 20. detsember 1656 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.
Ta oli aastatel 1632–1639 Viru-Nigula koguduse adjunkt, aastatel 1639–1656 oli ta sama koguduse õpetaja. 
Tema vaimulikuks olemise ajal jagas piiskop Joachim Jhering visitatsioonil kogudusele (aastal 1643) eestikeelseid aabitsaid. Ta andis Kongla nõia tuleriidale saatmise otsusele komisjonis allkirja.
Elias Gräntzin suri detsembris 1656, kuid ta maeti aastal 1657, pärast nelipühi Tallinnas.
Looming.
Ta on kirjutanud pühendusluuletuse ja hauakõne Rootsi kuningale Gustav II Adolfile (peetud 6. novembril 1634, ilmus trükitult 1637).
Eksoplaneet

Eksoplaneet on planeet, mis ei tiirle ümber Päikese, vaid mõne teise tähe, tähe jäänuki või pruuni kääbuse. 
Esimene kinnitatud eksoplaneedi avastamine toimus 1992. aastal. 2003. aastal leidis kinnitust et 1988. aastal oli vaadeldud teist eksoplaneeti. Seisuga 1. märts 2024 on 4155 planeedisüsteemis 5640 kinnitatud eksoplaneeti, millest 895 süsteemis on rohkem kui üks planeet. James Webbi kosmoseteleskoop (JWST) peaks plaanide kohaselt avastama rohkem eksoplaneete ja andma rohkem teavet nende omadustest, nagu koostis, keskkonnatingimused ja elupotentsiaal. Kosmoses leidub ka planeete, mis ei tiirle ühegi tähe ümber. Kui selline planeet on aga gaasist hiidplaneet, loetakse see tihti väikese massiga pruuniks kääbuseks (nagu seda on WISE 0855−0714).
Eksoplaneetide tuvastamiseks on palju meetodeid. Transiitfotograafia ja Doppleri spektroskoopia on leidnud kõige rohkem eksoplaneete, kuid need meetodid kannatavad vaatluse kallutatuse tõttu, mis soodustab planeetide tuvastamist tähe lähedal; seega asuvad 85 % avastatud eksoplaneetidest loodete lukustusvööndis. Mitmel juhul on tähe ümber täheldatud mitut planeeti. Umbes iga viienda päikesesarnase tähe ümber tiirleb elu võimaldavas piirkonnas, maasuurune planeet. Eeldades, et Linnuteel on 200 miljardit tähte, võib oletada, et Linnuteel on 11 miljardit potentsiaalselt elamiskõlblikku Maa-suurust planeeti, mis tõuseb 40 miljardini, kui arvestada arvukate punaste kääbuste ümber tiirlevaid planeete. Kepleri kosmoseteleskoobiga avastas paar tuhat võimalikku eksoplaneeti, millest 11% võib olla väärpositiivne tulemus. 
Lähimad eksoplaneedid asuvad Maast 4,2 valgusaasta (1,3 parseki) kaugusel ja tiirlevad Päikesele lähima tähe Proxima Centauri ümber. Peaaegu kõik tänapäevaks avastatud eksoplaneedid asuvad Linnuteel, kuid leidub ka mõningaid tõendeid võimalike galaktikaväliste planeetide olemasolust. 2014. aasta märtsi seisuga on kõige väiksema massiga eksoplaneet PSR B1257+12 A, mis on peaaegu kaks korda massiivsem kui kuu. NASA eksoplaneetide arhiivis toodud planeetidest on kõige massiivsem DENIS-P J082303.1-491201 b, mis on umbes 29 korda massiivsem kui Jupiter. Mitme planeedi definitsiooni järgi on see aga planeedi jaoks liiga massiivne ja seetõttu võib tegu olla hoopis pruuni kääbusega. Eksoplaneetide hulgas leidub planeete, mis paiknevad ematähele nii lähedal, et teevad selle ümber tiiru vaid mõne tunniga, ja planeete, mis on nii kaugel, et ühe tiiru tegemine võtab tuhandeid aastaid. Mõni asub ematähest nii kaugel, et on raske väita, kas planeet on ematähega gravitatsiooniliselt seotud või mitte.
Eksoplaneetide avastamine on andnud hoogu juurde Maa-väliste tsivilisatsioonide otsingutele, seda eriti planeetide puhul, mis tiirlevad ematähe ümber elu võimaldavas piirkonnas, kus on võimalik vedela vee (ja seega ka elu) olemasolu planeedi pinnal. Planeedi elukõlbulikkuse määramisel on aga olulised ka hulk muid tegureid.
Mihklirahu

Mihklirahu on Saare maakonnas Vilsandi lähedal Vilsandi rahvuspargis asuv saar (rahu). Saare pindala on 1,9 hektarit ja rannajoone pikkus 868 meetrit.
Mihklirahu asub 200 meetrit Juksirahust kirdes.
Ēvele

Ēvele on küla ("ciems") Lätis Valmiera piirkonnas, Ēvele valla keskus.
Asulasse jäävad Ēveles skola, Ēveles pienotava, Ēveles ambulance, ja Ēvele bussipeatus. Külas on raamatukogu.
Ēvele on nime saanud Höwelnite suguvõsa järgi. Külas asub 19. sajandil ehitatud luteri kirik, mille aastal 1874 valminud orel on regionaalse tähtsusega kunstimälestis. Ka kirik ise on kaitse all. Selle kõrval asub valla vanim ehitis, 1609. aastal valminud Ēvele kirikumõisa preestrimaja, mida praegu kasutatakse rahvamajana. Sinna jääb ka Ēvele mõisa hoonetekompleks. Mõisa ait ja park on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Looduskaitse all on Risttee kuusk, Vabadusetamm ümbermõõduga 4,37 meetrit, Mācītājmuiža tamm ümbermõõduga 4,25 meetrit, Euroopa lehis, Mācītājmuiža pärn ümbermõõduga 5,3 meetrit, kuus tamme, mänd ümbermõõduga 2,79 meetrit, viis pärna, Euroopa lehis ümbermõõduga 3,64 meetrit ja Zīversi kraavi paju ümbermõõduga 5,15 meetrit. Ēvele jääb osaliselt Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.
Aastail 2009–2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.
Hügelkultuur

Hügelkultuur (saksa keeles "Hügelkultur", "Hugelkultur") on kompostimise meetod, milles kasutatakse kõrgendatud peenraid, mis asuvad kõduneval puitmaterjalil ja muul biomassil. Selline meetod aitab väetada taimekasvupinnast, imab endasse vett, soojendab – teisisõnu soodustab künkal ja lähedal asuvate taimede kasvu.
Kirjeldus.
Hügelkultuur jäljendab metsa all toimuvat looduslikku protsessi. Mahakukkunud puudest saavad tihti n-ö hälli halud, mis kõdunedes seemnetele ja istikutele tuge annavad. Puu kõdunedes läheb see poorsemaks, mis suurendab veeimamisvõimet, võimaldades vett imada nagu käsn. Vesi imendub vajaduse korral peenrasse tagasi ja soodustab sellega taimede kasvu.
Kuhi-hügelkultuuripeenar on ideaalne aladele, kus pinnas on väheviljakas või väga kokku pressitud. Neid on kergem hooldada, tingituna sellest, et nad on maapinnast kõrgemal. Peenrad on tüüpiliselt 0,9 m (3 jalga) laiad, 1,8 m (6 jalga) pikad ja 0,9 m (3 jalga) kõrged.
Ajalugu.
Hügelkultur ("hügelbeet") on saksa päritolu sõna, mis tähendab kõrgendatud peenart. Seda praktiseeriti saksa ja Ida-Euroopa kultuurides sajandeid. Ideed on edasi arendanud Sepp Holzer, Austria permakultuuri ekspert. Hilisemad permakultuuri üle arutlejad Paul Wheaton ja Geoff Lawton soovitavad tungivalt hügelkultuuripeenraid täiusliku permakultuuri disainiga.
Lähemalt.
Hügelkultuuripeenrad erinevad kuju ja suuruse poolest, mis sõltuvad konkreetsest eesmärgist ja sellest, kui palju on peenra kallal vaeva nähtud.
Peenra põhjas on palgid, puuhalud, oksad, taimejäänused ja kompost ning seda katab muld, hein, multš jms.
Kui pinnas on aasta läbi märg, siis võib peenra rajada maapinnale. Kuiva pinnase korral on mõistlik kaevata 30 cm sügavune kraav ning palgid ja peenra põhi maa alla panna.
90 cm kõrgune veest küllastunud peenar kannatab kolm nädalat põuda, enne kui seda kindlasti kasta on vaja. 1,8 meetri kõrgune veest küllastunud peenar peaks vastu pidama terve hooaja.
Ehitamisel tasub meeles pidada, et kompostimise käigus peenar liigub ja vajub natuke. Kui on soov 1,8 meetri kõrgust peenart saada, tuleks esialgne kuhi teha 2,1 meetri kõrgune.
Koosmeel

Koosmeel (läti keeles "Saskaņa") on Läti vasaktsentristlik erakond. 
Erakond asutati valimisliiduna 21. novembril 2009 ning 10. veebruaril 2010 ühineti ühtseks parteiks.
Erakonna juht on endine Riia linnapea Nils Ušakovs.
Surnud 14. märtsil

"Siin loetletakse 14. märtsil surnud tuntud isikuid."
Vehkleja (film)

"Vehkleja" on 2015. aastal esilinastunud Soome-Eesti-Saksamaa koostööfilm. Film põhineb osaliselt Eesti vehkleja ja treeneri Endel Nelise elulool.
Sisu.
1952. aastal saabub Haapsalu meistersportlane Endel ja asub tööle kohaliku kooli kehalise kasvatuse õpetajana. Esialgu on tal raske õpilastega kontakti saavutada ja kui ta asutab kooli suusatamisklubi, teatab koolidirektor talle, et andis kõik suusad sõjaväele. Hoolimata kooli direktori vastuseisust õnnestub Endlil saada luba hakata lastele vehklemist õpetama. Pikapeale saab vehklemisest eneseväljendamise vahend nii lastele kui ka nende õpetajale. Lüüasaanud koolidirektor hakkab salaja Endli minevikus sorima, et selgitada välja, miks ikkagi on Nõukogude Liidu meistersportlane väikelinna tulnud.
Varia.
2015. aastal kogus film Eesti kinodes 40 376 vaatajat.
Pherekydes

Pherekydes (Φερεκύδης; u 580 eKr – u 520 eKr) oli Syrose saarelt pärit kreeka mõtleja. Pherekydesele omistatakse "Pentemychose" (Πεντέμυχος) nime all tuntud kosmogoonia, mis ühendab Hesiodose-aegse mütoloogilise maailmapildi eelsokraatilise filosoofiaga. 
Pherekydest peetakse esimeseks, kes väljendas filosoofilisi mõtisklusi proosavormis.
Tema tööd ei ole säilinud, kuid need olid laialdaselt tuntud Hellenistlikul perioodil ning on sedakaudu tuntud ka meile.
City Arena Tallinn

City Arena Tallinn on Tallinnas aadressil Tatari 58 asuv siseseikluspark. Pargi suurus on 1400 m². See on ühtlasi Baltimaade suurim siseseikluspark. Parki haldas City Arena OÜ, mis on äriregistrist kustutatud 23.05.2017.
Pargis on muu hulgas siseseiklusrada SegTrack Segway, ronimisseikluspark Spider Park ja minigolfirada Neon Minigolf.
Võru Spordikeskuse staadion

Võru Spordikeskuse staadion (ka Võru staadion) on Võrus asuv jalgpalli- ja kergejõustikustaadion. Staadion kuulub Võru Spordikeskusele.
Staadion on ehitatud kuni 1600 pealtvaatajale. 
Staadion on Võru FC Heliose kodustaadion (varem JK Võru).
Sergei Baruzdin

Sergei Baruzdin (vene keeles Сергей Алексеевич Баруздин; 22. juuli 1926 Moskva – 4. märts 1991 Moskva) oli vene kirjanik. Põhiliselt oli ta tuntud laste- ja noorsookirjanikuna.
Sergei Baruzdini esimene jutustus ilmus lasteajakirjas 1938. aastal. Ta võttis osa Teisest maailmasõjast. Üleliidulisse Kommunistlikku (bolševike) Parteisse astus ta 1949. aastal. 1958. aastal lõpetas Sergei Baruzdin Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. 1957–1965 oli ta Vene NFSV Kirjanike Liidu juhatuse sekretär, alates 1967. aastast oli ta Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu sekretär. Alates 1965. aastast töötas Sergei Baruzdin ajakirja Družba Narodov peatoimetajana.
Laimdota Straujuma valitsus

Laimdota Straujuma on juhtinud kaht Läti valitsust.
Hansa Shipping OÜ

Hansa Shipping AS on aastal 1999 Tallinnas asutatud Eesti laevanduskontsern. Ettevõte tegeleb prahtimisega (inglise "chartering"), laevameeskonna juhtimisega (inglise "crew management") ja laevade tehnilise teenindamisega (inglise "ship management services").
Imre Siil

Imre Siil (sündinud 24. märtsil 1957) on Eesti kirjanik, diplomaat ja riigiametnik.
Lõpetas Kose Keskkooli 1974. aastal. Ta õppis 1974–1977 Eesti Põllumajanduse Akadeemias ja 1977–1982 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas 1982. aastal eesti keele ja kirjanduse erialal.
Töötas 1984–1992 Eesti Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis teadurina, kaitses 1992. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja foneetika ja tehiskõne alal ning sai filosoofiamagistri kraadi. 1985–1991 oli ühtlasi Teaduste Akadeemia informaatika ja tehnilise füüsika osakonna teadussekretär. 1990. aastatel õpetas külalislektorina Tartu Ülikoolis foneetikat.
1992–1995 töötas Riigikantselei sekretariaadi direktorina (aseriigisekretärina), 1996 Riigikantselei direktorina ja 1997–2003 Eesti Informaatikakeskuse direktorina. Olnud Eesti e-riigi üks käivitajaid ja eestvedajaid ning Eesti Informaatikanõukogu liige ja sekretär, samuti Tiigrihüppe Sihtasutuse nõukogu liige, Eesti Õigustõlke Keskuse nõukogu ja Avatud Hariduse Liidu esimees. 
2004. aastal asus ta tööle Välisministeeriumisse. Ta on esindanud Eestit Prantsusmaal Euroopa Nõukogus, töötanud diplomaadina Helsingi ja Bukaresti suursaatkonnas ning Eesti konsulina Rumeenias, Moldovas ja Bulgaarias.
Tartu Noorte Autorite Koondise esimees 1978–1981, Eesti Kirjanike Liidu liige 2014. aastast. 
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Lemme Siil.
Michael Pärt Musik OÜ

Michael Pärt Musik OÜ on Eesti-Islandi muusikatööstusettevõte. Ettevõtte asutas eesti muusikaprodutsent Michael Pärt.
Ettevõtte on muu hulgas teinud muusikat filmidele. Samuti on ta plaadistanud mitmete popartistide muusikat (nt Islandi artist Björk).
Michael Pärt

Michael Pärt (sündinud 17. augustil 1977 Tallinnas) on eesti muusikaprodutsent.
Ta on ettevõtte Michael Pärt Musik OÜ asutaja ja Arvo Pärdi Keskuse üks kaasasutajaid, Arvo Pärdi Keskuse nõukogu esimees.
Tema isa on helilooja Arvo Pärt.
AS Olerex

AS Olerex on 1994. aastal asutatud Eesti kütusefirma.
Ettevõtte omanikud on Antti Moppel ja Andres Linnas.
Ettevõtte kuulub kontserni, mille valdusfirmaks on 1996. aastal asutatud Aqua Marina (selle alla kuuluvad ka AS Olerex Terminal ja Kool Latvija).
Ajalugu.
Venemaa naftafirma Lukoili Eesti tanklate omandamise järel 2015. aastal kasvas Olerex Eesti suurimaks tanklaketiks. Hiljem omandati ka väiksem Favora kett.
2016. aastal sisenes Olerex ka Leedu turule. 2019. aasta seisuga on ettevõttel Leedus kolm tanklat ja sealhulgas ka nende suurima käibega tankla. Välismaal tangitud kütuse osakakaal kogukäibest oli tõusnud 14 protsendini.
Kui Alexela Oil omandas 2018. aastal Euro Oili tanklakett, siis tõusti sellega tanklate arvult Eesti turuliidriks, aga käibelt on Olerex endiselt suurim ning Alexela Oili edestavad käibelt ka Circle K ja Neste.
2018. aasta lõpu seisuga kuulus ettevõttele Eestis 95 tanklat ning seal töötas üle 650 inimese. Ettevõtte sama aasta käive oli 384,1 miljonit eurot ja selle juures teeniti kasumit 2,3 miljonit eurot.
2019. aastal omandab ettevõtte ka Muuga sadamas naftaterminali.
2023. aastal määras Keskkonnaamet Olerexile biokütuste osakaalu nõude korduva täitmata jätmise eest 8 miljoni eurose rahatrahvi. Tartu maakonnakohus vähendas 2024. aasta kevadel trahvisumma 1 miljoni euroni ja Riigikohus sama aasta sügisel 300 000 euroni. Samas mõistis Riigikohus Olerexi süüdi liiga väikse hulga biokütuse turule toomises 2022. aastal.
AS Olerexi müügitulu 2023. aastal oli ligi 560 miljonit eurot ja ärikasum oli 5,9 miljonit eurot.
Ettevõtte sõsarfirma Lätis on Kool Latvija, mille alla kuulus 2024. aasta keskpaiga seisuga 70 tanklat, millega oldi Läti viie suurima tanklaketi seas.
Sotsiaalne vastutus.
Olerex on Eesti rallikrossi meistrivõistluste nimisponsor.
Ersen

Ersen on Eesti kirjastus. Kirjastuse peakontor asub Tallinnas. Kirjastust haldab ettevõte Bestkaup OÜ.
Kirjastus on välja andnud nii eesti- kui ka ingliskeelseid raamatuid.
Raudwara Publishing House OÜ

Raudwara Publishing House OÜ (lühemalt Raudwara) on aastast 2007 tegutsev Eesti kirjastus. 
2011. aastal sai Raudwara Eesti kirjastuste edetabelis teise koha.
Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend

Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). 
Kantonid.
Departemangus on kokku 23 kantonit. Vallad Lunéville (kogupindalaga 16,34 km²) ja Nancy (kogupindalaga 15,01 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Briey.
Audun-le-Romani kanton
Briey kanton 
Chambley-Bussières'i kanton
Conflans-en-Jarnisy kanton 
Longuyoni kanton 
Longwy kanton 
Herserange'i kanton 
Homécourti kanton
Mont-Saint-Martini kanton
Villerupti kanton
Lunéville.
Arracourt'i kanton
Baccarat' kanton
Badonvilleri kanton
Bayoni kanton
Blâmonti kanton 
Cirey-sur-Vezouze'i kanton
Gerbévilleri kanton
Lunéville-Lõuna kanton
Lunéville-Põhja kanton
Nancy.
Dieulouardi kanton
Haroué kanton
Jarville-la-Malgrange'i kanton
Laxou kanton
Malzéville'i kanton
Nancy-Ida kanton
Nancy-Lääne kanton
Nancy-Lõuna kanton
Nancy-Põhja kanton
Neuves-Maisons'i kanton
Nomeny kanton
Pompey kanton
Pont-à-Moussoni kanton
Saint-Maxi kanton
Saint-Nicolas-de-Porti kanton 
Seichamps'i kanton
Tomblaine'i kanton
Vandœuvre-lès-Nancy-Ida kanton
Vandœuvre-lès-Nancy-Lääne kanton
Vézelise'i kanton
Toul.
Colombey-les-Belles'i kanton
Domèvre-en-Haye kanton
Thiaucourt-Regniéville kanton
Toul-Lõuna kanton
Toul-Põhja kanton
Benno Pludra

Benno Pludra (1. oktoober 1925 Mückenberg (tänapäeval Lauchhammer) – 27. august 2014 Potsdam) oli saksa laste- ja noorsookirjanik.
Benno Pludra oli pärit metallivalaja perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel 1942. aastal töötas ta kaubalaevastikus. 
1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja lõpetas 1946. aastal õpetajate kursused. Seejärel töötas ta mõnda aega kooliõpetajana ning õppis 1947–1948 Tööliste-Talupoegade Teaduskonnas. Aastatel 1948–1950 õppis Benno Pludra Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikoolis ja Berliini Humboldti Ülikoolis germanistikat, ajalugu ja kunstiajalugu. Sel ajal hakkas ta kirjutama lühijutte ja avaldama ajalehtedes reportaaže.
1950. aastal katkes ta ülikooliõpingud ja asus Berliinis tööle ajalehe Der Rundfunk toimetajana. Alates 1952. aastast oli Benno Pludra vabakutseline kirjanik. Ta oli üks Saksa DV tuntumaid laste- ja noorsookirjanikke.
Johannes Feldbach

Johannes-Voldemar Feldbach (3. veebruar 1901 – 3. september 1972 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane, kirjandus- ja teatrikriitik.
Johannes Feldbach sündis Virumaal Vaivara vallas Perjatsi kooli õpetaja pojana. Keskhariduse omandas ta 1910–1918 Jamburgi (tänapäeval Kingissepp) kommertskoolis. Teenis aastatel 1919–1922 Punaarmees, võttis osa võitlusest Judenitši vägede vastu. Seejärel töötas ta kooliõpetajana Leningradis ja Leningradi oblastis. Kõrgema hariduse sai Johannes Feldbach Leningradis 1933–1938 A. Herzeni nimelises Pedagoogilises Instituudis, lõpetamise järel töötas vene keele ja kirjanduse õpetajana Baškiiri ANSV-s ja Moskva oblastis. 
Johannes Feldbach tuli 1944. aastal Eestisse. Töötas aastatel 1944–1969 Tartu Riiklikus Ülikoolis vanemõpetajana, algul vene keele, hiljem vene kirjanduse kateedris. Ta oli 1949–1952 veel ka ajalehe Tartu Riiklik Ülikool vastutav toimetaja.
NLKP liige oli Feldbach alates 1948. aastast, Eesti NSV Kirjanike Liitu astus ta 1949. aastal. 1960–1962 oli ta kohakaasluse alusel Kirjanike Liidu Tartu osakonna vastutav sekretär. 
Esimesi ilukirjanduslikke katsetusi avaldas Johannes Feldbach Leningradi ajakirjas Leegid (pseudonüüm Juhan Nurmvee). Sõjajärgsetel aastatel esines ta rohkesti teatrikriitikuna, avaldas kirjutisi vene ja vene nõukogude kirjandusklassika kohta.
Härjassaare mägi

Härjassaare mägi on Sakala kõrgustiku ja Viljandi maakonna kõrgeim koht. 147 meetri kõrgune küngas on 2 meetrit kõrgem Rutu mäest, mida 2015. aastani peeti Sakala kõrgustiku ja Viljandimaa kõrgeimaks tipuks.
Küngas asub Sudiste küla kaguosas. Tegemist on kõrgema vahelduva reljeefiga metsase alaga. 1930. ilmunud Pärnumaa koguteoses on see piirkond märgitud Härjassaare mägedena.
Tüümuse makrofaagid

Tüümuse makrofaagid on toimiva tüümusega sündinud loomade makrofaagide liik, mis arvatakse paiknevat tüümuse stroomas, koores, säsis ja tüümuse kortikomedullaarses tsoonis ning on valdavalt residentrakud.
Tüümuse makrofaagide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Tüümuse makrofaagide päritolu pole selge, arvatakse, et need on migreerunud luuüdist.
Tüümuse makrofaagide talitlus pole selge, arvatakse et nende funktsiooniks on teatud, näiteks potentsiaalselt antigeensete, molekulide fagotsütoos, ka seondumine tümotsüütidega ja nende aktiveerumise esile kutsumine. Nende rolliks võib olla ka autoreaktiivsete tümotsüütide eliminatsioon ning antigeenide esitlemine T-rakkude vastavatele populatsioonidele. Nende funktsiooniks võib olla ka DNA degradatsioon.
Uuringus uuriti roti tüümust, rottidel kellel indutseeriti diabeet, asendusid tüümuse makrofaagid kudede makrofaagidega. 
Inimese normaalne tüümus sisaldab lisaks tüümuse makrofaagidele ka makrofaage, mis migreeruvad tüümusse teiste elundite struktuuridest, näiteks luuüdist.
"In vitro" võivad tüümuse makrofaagid haakuda HI-viiruse osakestega.
Osade raskekujulist müasteeniat põdevate müasteenikute tüümuses on tuvastatud polioviirusega nakatunud makrofaage.
Tüümuse makrofaagid ei suuda vastu seista looduslikest piirnormidest suurematele radioaktiivse kiirguse doosidele ja tõenäoliselt nekrotiseeruvad, doosist ja kestusest sõltuvalt võivad taastuda.
Vaba riigilinn Aachen

Vaba riigilinn Aachen, prantsuspäraselt Aix-la-Chapelle, oli Saksa-Rooma riigi vaba riigilinn ning spaa Kölnist läänes ja Madalmaadest kagus, Alam-Reini-Vestfaali ringkonnas. Palverännakud, Saksa-Rooma keisri kroonimine, arenenud tööstus ja erinevate keisrite antud privileegid tegid sellest ühe õitsvaima Saksa-Rooma riigi kaubalinna.
Ajalugu.
Aastal 1306 sai Aachen vahetult keisrile alluvaks ja kuulutati Saksa-Rooma riigi vabaks riigilinnaks. Aachenil oli osa liidus, mis säilitas aastatel 1351–1387 Maasi ja Reini vahel rahu. Aastal 1450 viis mäss tsunftide vastuvõtmiseni omavalitsust jagama. 16. sajandil algas Aacheni tähtsuse ja õitsengu allakäik. See oli liiga lähedal Prantsusmaa piirile, et olla kaitstud, ja liiga kaugel Saksa-Rooma riigi tuumikust, et olla mugav pealinn. Aastast 1562 kuni Saksa-Rooma riigi lõpuni leidsid keisri valimine ja Maximilian II kroonimine aset Frankfurdis. Reformatsioon tõi Aachenisse häda. Aastal 1580 võttis protestantism võimust; järgnenud riigivanne kehtestati aastal 1598 Kölni peapiiskop-kuurvürsti Ernsti poolt. Linna usuline retsidiiv viis aastal 1613 uuele, Matthiase riigivandele ja aastal 1614 sundis Ambrosio Spínola Hispaania armee tõrksa linna tagasi katoliku rüppe. Aastal 1656 hävitas suur tulekahju 4000 maja. See õnnetus lõpetas Kolmekümneaastase sõja algatatud hävingu.
Aachen võõrustas mitut rahukonverentsi, näiteks neid, mis lõpetasid Devolutsioonisõja ja Austria pärilussõja. Aacheni rahuga 2. maist 1668 sunniti Louis XIV lahkuma Inglismaa, Hollandi ja Rootsi Kolmikliidu poolt Devolutsioonisõjast Lõuna-Madalmaade vastu. Leping sundis kuningat taastama Burgundia krahvkonna, mille ta oli vallutanud, ja omandatud 12 flaami kindlusega rahul olema. Teine Aacheni rahu 18. oktoobrist 1748 lõpetas Austria pärilussõja. Lunéville'i rahu järgi liidendati Aachen Prantsusmaaga kui Roeri departemangu peamine linn. Hiljem andis Viini kongress Aacheni Preisi kuningriigile.
Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym

Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (esialgu Anhalt-Zeitz-Hoym) oli Saksa vürstkond ja Saksa-Rooma riigi osariik aastatel 1718-1812. Anhalt-Bernburgi vürsti Viktor I Amadeusi surm aastal 1718 põhjustas tema valduste jagamise, kus juures tema teine poeg Lebrecht päris "Anhalt-Zeitz-Hoymi".
Vürstkonna nimi muudeti aastal 1727 Anhalt-Zeitz-Hoymist Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymiks. Vürst Friedrichi surm 24. detsembril 1812 põhjustas valitseva dünastia hääbumise ja territooriumi pärisid Anhalt-Bernburgi vürstid.
Anhalt-Zeitz-Hoymi vürstid 1718–1727.
"Vürstkonna nimi muudeti Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymiks"
Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymi vürstid 1727–1812.
"Läks Anhalt-Bernburgile"
Anhalt-Dornburg

Anhalt-Dornburgi vürstkond ("Fürstentum Anhalt-Dornburg") asus aastatel 1667–1742 tänapäeva Saksamaa territooriumil. See loodi aastal 1667 pärast vürst Johann VI surma ja Anhalt-Zerbsti jaotamist, kui vürst Johann VI noorematele poegadele loodi Anhalt-Mühlingen ja Anhalt-Dornburg. Vürstkond kestis aastani 1742, kui vürstid Christian August ja Johann Ludwig II pärisid Anhalt-Zerbsti.
Anhalt-Dornburgi vürstid 1667–1742.
"Ühendati Anhalt-Zerbstiga aastal 1742".
Anhalt-Harzgerode

Anhalt-Harzgerode ("Fürstentum Anhalt-Harzgerode") oli vürstkond ja Saksa-Rooma riigi osariik. See loodi aastal 1635 pärast Anhalt-Bernburgi jaotamist, kusjuures Christian I noorem poeg Friedrich sai valitsevaks vürstiks. Vürst Friedrichi poja Wilhelmi surm aastal 1709 põhjustas valitseva dünastia hääbumise ja Anhalt-Harzgerode taasühendati Anhalt-Bernburgiga.
Anhalt-Harzgerode vürstid.
"Läks Anhalt-Bernburgile"
Antwerpeni markkrahvkond

Antwerpeni markkrahvkond (või Antwerpeni mark) koosnes alates 11. sajandist Antwerpeni ja Breda linnu ümbritsevast alast.
Päritolu.
Saksa-Rooma riigi keisri Otto II ajal loodi piki Lääne-Frangi riigi piiri (see piir kattus Schelde jõega) mitu marki. Esialgu oli mark piiratud piiriga Schelde jõel, aastal 994 lisas Utrechti Ansfried margile Texuandri.
Ajalugu.
11. sajandil oli Antwerpeni mark üks Alam-Lotringi hertsogi vasalle. Keiser Heinrich IV andis aastal 1076 margi Bouilloni Godefroyle. Pärast tema surma Akko piiramisel esimeses ristisõjas nimetati markkrahviks Limburgi Hendrik I.
Aastal 1106 ühendati Alam-Lotringi hertsogkond ja Antwerpeni markkrahvkond. Pärast seda, kui keiser Heinrich VI aastal 1190 Schwäbisch Halli riigipäeval hertsogkonna kaotas, jäid alles vaid selle tiitlid ja need anti Brabanti hertsogile.
Koosseis.
Markkrahvkond koosnes (pärast Breda kaotamist) Antwerpeni, Herentalsi ja Lieri linnadest ning Arkeli, Rijeni, Geeli, Zandhoveni, Turnhouti ja Hoogstrateni kvartalitest.
Radikaaldemokraatlik Partei (India)

Radikaaldemokraatlik Partei oli Indias aastatel 1940–1948 tegutsenud erakond.
Partei asutati M. N. Roy ja tema toetajate poolt, kes kuulusid varem India Rahvuskongressi ja olid koondunud seal Radikaalsete Kongresmenide Liigaks. Erinevalt ülejäänud Rahvuskongressist pooldasid nad India osalemist Teises maailmasõjas liitlaste poolel, sest nägid fašismis ohtu demokraatiale kogu maailmas. Roy kandideeris 1940. aastal Rahvuskongressi juhiks, kuid kaotas, lahkudes pärast seda erakonnast ja asutades uue.
1946. aastal kiitis erakond oma kongressil heaks Roy koostatud "Radikaaldemokraatia printsiibid", mille edasisel arutamisel jõuti järeldusele, et partei poliitika ei sobi kokku RDP poolt toetatud "organiseeritud demokraatia" ideaaliga. Sellest tulenevalt saadeti erakond 1948. aastal laiali ning asutati Radikaalne Humanistlik Liikumine, mis jätkas Roy ideede propageerimist.
Roy, kes oli pettunud nii kodanlikus esindusdemokraatias kui ka kommunismis, seadis ülimaks väärtuseks üksikisiku vabaduse ja nägi uue poliitilise süsteemi alusena üleriigilise rahvakomiteede võrgustiku loomist, mis haaraks kogu elanikkonda ja mille kaudu riik oleks pidevalt kogu ühiskonna demokraatliku kontrolli all.
"Selleks, et muuta demokraatia efektiivseks, peab võim jääma alati rahva kätte ning peavad olema viisid ja meetodid, et rahvas saaks oma suveräänset võimu kasutada efektiivselt, mitte perioodiliselt, vaid päevast-päeva," kirjutas Roy oma teesides.
"Mõistes, et vabadus on kokkusobimatu võimu kontsentreerumisega, taotlevad radikaaldemokraadid võimu laialdasimat hajutamist," rõhutas ta.
Karepa oja

Karepa oja on oja Lääne-Viru maakonnas.
Karepa oja saab alguse Selja soost. Oja on umbes 9,4 km pikk, kulgeb Selja, Tidriku ja Karepa küla maadel ning suubub Karepal Soome lahte.
Karepa ojja suubub Ristimäe oja. Karepa oja kuulub heledaveeliste ja vähese orgaanilise aine sisaldusega jõgede tüüpi.
Karepa ojas on aasta läbi keelatud kalapüük, välja arvatud silmupüük torbikuga ja silmumõrraga ning vähipüük mõrra ja nataga.
Baltisches historisches Ortslexikon

Baltisches historisches Ortslexicon (saksa keeles 'Baltimaade ajalooline kohaleksikon') on kaheosaline teatmeteos, mis käsitleb Eesti ja Läti ala asustusajalugu perioodil 1184–1918. Selle teose andis välja Balti Ajaloo Komisjon, mis tegutseb Saksamaal.
Baltisches historisches Ortlexikon tugineb eranditult kirjalikele allikatele.
Teose esimene osa käsitleb Eestit (Eestimaa kubermang ja Liivimaa kubermangu põhjaosa) ning ilmus 1985. Teine köide käsitleb Lätit (Liivimaa kubermangu lõunaosa ja Kuramaa kubermang) ning ilmus 1990.
Teos võtab kokku tähtsamad andmed Eesti ja Läti asulate, kihelkondade, mõisade, pastoraatide jms. asutamise, arengu ja nimede kohta. Toodud on ka jõgede, järvede ja saarte nimed.
Teose märksõnad lähtuvad saksakeelsetest nimekujudest.
Bakili Muluzi

Elson Bakili Muluzi (sündinud 17. märtsil 1943 Machingas) on Malawi poliitik.
Ta oli 24. maist 1994 kuni 24. maini 2004 Malawi president. Temast sai pärast üheparteisüsteemi kaotamist Malawi esimene mitmeparteilistel valimistel valitud president.
Bakili Muluzi oli Ühendatud Demokraatliku Rinde asutaja ja esimees.
Jaan Reinhold

Jaan Reinhold (sündinud 13. jaanuaril 1970 Valgas) on Eesti diplomaat.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo erialal ja on korporatsiooni Revelia vilistlaskogu liige. Enne välisteenistusega liitumist tegi Reinhold ajakirjanikuna kaastööd raadiojaamale Vaba Euroopa.
2006–2010 oli ta asejuht Vilniuse suursaatkonnas, seejärel välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostöö osakonna äridiplomaatia ja analüüsi büroo direktor.
2011–2014 töötas Reinhold peakonsulina Shanghais ning seejärel kuni 2017. aastani erakorralise ja täievolilise suursaadikuna Kasahstanis, Kõrgõzstanis, Tadžikistanis ja Türkmenistanis ning 2017–2019 välisministeeriumi idapartnerluse erivolitustega diplomaatiline esindajana ja sihtasutuse Eesti Idapartnerluse Keskus direktorina.
Aastatel 2019–2024 oli Reinhold erakorraline ja täievoliline suursaadik Araabia Ühendemiraatides, Kuveidis, Bahreinis, Saudi Araabias ja Kataris, resideerimisega Abu Dhabis. 2023–2024 oli ta ühtlasi alaline esindaja Rahvusvahelise Taastuvenergia Agentuuri juures.
President Alar Karise otsusega 26. märtsist 2024 nimetati Jaan Reinhold Eesti erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Austraalias. 7. augustil 2024 esitas ta volikirja Austraalia kindralkuberner Sam Mostynile. Canberras resideerides on Reinhold suursaadik ka Uus-Meremaal, Fidžis, Samoas, Tongas ja Vanuatus. Uus-Meremaa kindralkubernerile Cindy Kirole esitas ta Wellingtonis volikirja 9. oktoobril 2024.