tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalniečiai

Kalniečiai (poola keeles "Kalnica") on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas osalt Žaliakalnise vallas, osalt aga Eiguliai valla territooriumil. Kalniečiai asub Nerise kaldal, see piirneb põhjas Eiguliaiga, idas Dainavaga, lõunas aga Žaliakalnisega. 
Kalniečiaisse on ehitatud valdavalt korterelamuid. Sealsele arhitektuurile on iseloomulik maju ühendavate vaid jalakäijatele mõeldud teede võrgustik, mis ühendavad maju ka bussipeatuste, turgude, koolide ja lasteaedadega. Samuti on linnaosa omapäraks see, et majade värv erineb tänavati, ka on majanumbrid suured (3x4 meetrit). Linnaosas asub Leedu suurim haigla Kaunase haigla, mis allub Leedu tervishoiuülikoolile. Haridust annavad kaks gümnaasiumit.
Aastal 1980 rajati linnaossa kaubanduskeskus Vitebskas ja kauplus Šiaurinė. Aastail 1981–1988 rajati sinna kaubanduskeskus Kalniečiai, mis oli tol ajal üks suuremaid kaubanduskeskusi Baltikumis.
Ajalugu.
XIX sajandi keskpaigas rajati piirkonda läbiv Kaunase ja Ukmergė vaheline maantee, mille äärde hakkasid kerkima piirkonna esimesed majad. Algselt kandis piirkond nime Kalnytė. XX sajandi alguses rajati sinna Kaunase kindluse VII fort. Kaunasega ühendati need alad aastal 1919.
Piirkonda hakati arendama aastal 1954, mil sinna ehitati mitu lasteaeda, kurtide laste internaatkool, nägemispuudega laste kool, lastekodu ja raamatukogu.
Aastail 1975–1985 ehitati linnaossa korterelamuid. Linnaosa projekteerisid A. Steponavičius, G. Miškinienė ja A. Krasilnikova. Arhitektid said projekti ja selle teostamise eest NSV Liidu Ministrite nõukogu preemia.
Kalniečiai park.
Linnaosa territooriumile Eiguliai valla aladele jääb Kalniečiai park. Selle pindala on 20,7 hektarit, selle kavandas arhitekt Raimonda Augustienė. Varem oli park suurem, ent aastal 1994 tagastati osa pargi aladest endistele omanikele ja sinna on tänapäeval ehitatud eramud. Aastal 1999 kavandati sinna ka spordikompleks, ent hiljem otsustati Žalgirio Arena rajada hoopis Nemunase jõe saarele.
Pargis asub allikatest vett saav paisjärv. Aastail 2005–2006 hakkas see kinni kasvama, olukorra leevendamiseks lasti aastal 2006 sinna Kintai kalakasvatusest pärinevaid valgeamuure.
Pilliroo tänav

Pilliroo tänav on kohalik tee (tänav) Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav algab Rohula tänavalt, ristub Sambliku tänava ja Möldre teega ning lõpeb linnapiiril. Väljaspool linna jätkub samanimeline Saue valla kohalik tee Laagri alevikus. Tallinnast Laagrisse ulatub samanimeline aadressiobjekt (liikluspind), mis kattub mõlema kohaliku teega.
Palusambla tänav

Palusambla tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Nugise tänav

Nugise tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Nugise tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava varasem nimi oli Auto tänav (alates 8. novembrist 1927).,
Möldre tee

Möldre tee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Möldre tee sai praeguse nime 20. detsembril 1996 Möldre talu järgi. Enne seda oli tänava nimi alates 15. veebruarist 1984 Palusambla tänav.
Mägra tänav

Mägra tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Mägra tänav sai nime 27. juunil 2001.
Lõikuse tänav

Lõikuse tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Liipri tänav

Liipri tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Liipri tänav sai nime 19. augustil 2008. Tänav on saanud nime tänava ääres olnud suurte liiprihunnikute järgi. Varem oli Liipri tänav Raudtee tänava osa.
Lemmiku põik

Lemmiku põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Lemmiku põik sai nime 1927. aastal. Tänav on saanud nime Lemmiku tänava järgi.
Laaniku tänav

Laaniku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Laaniku tänav sai nimi 20. detsembril 1996.
Külvi tänav

Külvi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Kärbi tänav

Kärbi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Käolina tänav

Käolina tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Käolina tänav sai nime 20. detsembril 1996.
Karusambla tänav

Karusambla tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Hirve tänav

Hirve tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Hirve tänav sai praeguse nime 13. novembril 1925. Tänava endine nimi oli Trammi tänav (vene keeles "Трамвайная улица") ehk Tramvai tänav.
Hirve põik

Hirve põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Hirve põik sai nime 7. oktoobril 1952. Tänav on saanud nime Hirve tänava järgi.
Adra tänav (Tallinn)

Adra tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Adra tänav sai nime 12. veebruaril 1952. Tänav on saanud nime lähedal asuva Põllu tänava nimest ajendatult.
Vladimir Suure mälestusmärk

Vladimir Suure mälestusmärk (ukraina keeles Пам'ятник Володимиру Великому) on aastal 1853 püstitatud Kiievi vanim skulpturaalne monument. Monument asub Dnepri kaldal Vladimiri mäel.
Mälestusmärgi autorid on arhitekt Aleksandr Thon (kujundas mälestusmärgi pjedestaali), skulptor Vassili Demut-Malinovski (tema tegi bareljeefid) ja skulptor Peter Jakob Clodt von Jürgensburg (kes modelleeris Vladimir Suure skulptuuri).
Sandovo rajoon

Sandovo rajoon (vene keeles "Сандовский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Sandovo alev.
Rajoon piirneb põhjas Vologda oblastiga, idas Vesjegonski rajooniga, lõunas Molokovo rajooniga, edelas Maksatihha rajooniga, läänes Lesnoje rajooniga ja loodes Novgorodi oblastiga.
Rajooni pindala on 1603 km².
Rajoonis on 216 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja viie külaasunduse koosseisu.
Põllumeeste kogud

Põllumeeste kogud olid Põllumeestekogude kohalikud (valdade) iseseisva poliitilise ühingu õigustega allorganisatsioonid. Põllumeeste kogude eeskujuks olid valdade peremeeste kogud. Nad olid arvukaim liik Eesti poliitilisi ühinguid, kujutades endast nii poliitilisi kui ka kutseühinguid.
Põllumeeste kogud kaotati 1938. aasta "Ühingute ja nende liitude seaduse" alusel seoses põllumeeste konventide asutamise ja 1939. aasta valdade reformiga ning likvideeriti 1939. aastal.
Eiguliai kalmistu

Eiguliai kalmistu (leedu keeles "Eigulių kapinės") on kalmistu Kaunases Eiguliais. Kalmistu asub Nerise kaldal aadressil Jonavos g. 269.
Surnuaed rajati 1880. aastal. Algselt oli see külakalmistu. Kaunase kalmistuks kujunes see piirkonna linnaga liitmisel aastal 1959 ja tänapäeval võtab kalmistu enda alla 12 hektarit maad. Kalmistu on kujunenud Leedu tsirkuseartistide matmispaigaks.
Kultuurimälestistena on kaitse all kümme kalmistul asuvat hauda.
Maksatihha rajoon

Maksatihha rajoon (vene keeles "Максатихинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Maksatihha alev.
Rajoon piirneb põhjas Lesnoje rajooniga, kirdes Sandovo ja Molokovo rajooniga, idas Bežetski rajooniga, kagus Rameški rajooniga, lõunas Lihhoslavli rajooniga, edelas Spirovo rajooniga ning läänes Udomlja linnaringkonaga.
Rajooni pindala on 2766,16 km².
Rajoonis on 293 asulat, mis jagunevad ühe linnaasunduse ja kolme külaasunduse vahel.
Lesnoje rajoon

Lesnoje rajoon (vene keeles "Лесной район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Lesnoje küla.
Rajoon piirneb põhjas Novgorodi oblastiga, idas Sandovo rajooniga, lõunas Maksatihha rajooniga ja läänes Udomlja linnaringkonnaga.
Rajooni pindala on 1633 km².
Rajoonis on 144 asulat, mis kuuluvad nelja külaasunduse koosseisu.
Spirovo rajoon

Spirovo rajoon (vene keeles "Спировский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti keskosas. Rajooni keskus on Spirovo alev.
Rajoon piirneb kirdes Maksatihha rajooniga, idas Lihhoslavli rajooniga, lõunas Toržoki rajooniga ja läänes Võšni Volotšoki rajooniga.
Rajooni pindala on 1497 km².
Rajoonis on 141 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja nelja külaasunduse koosseisu.
Erika Siilivask

Erika Siilivask (1923. aastani Erika Leontine Vassar; 26. mai 1902 Jõksi – 27. august 1993 Tallinn) oli eesti pedagoog ja koolijuht.
Haridus.
Õppis Kanepi kihelkonnakoolis ja Võrumaa Rahvahariduse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis. 1928. aastal lõpetas ta Tartu Kõrgema Kunstikooli Pallas joonistusõpetajana.
Töökäik.
1928. aastast töötas Võrumaa koolides asendusõpetajana.1941. aastal oli ta Võru Maakonna Täitevkomitee hariduse osakonna juhataja. 1943. aasta märtsist juulini oli ta Magnitogorski lastekodu õppealajuhataja. 1943 sügisest Uvelka lastekodu direktor. Aastatel 1944–1946 oli ta Võrumaa haridusosakonna juhataja, 1945–1946 Võrumaa Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee liige.
Aastatel 1946–1961 oli ta Tartu 3. Keskkooli direktor.
Ta on maetud Võru kalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg oli ajaloolane Karl Siilivask.
Atul Gawande

Atul Gawande (sündinud 5. novembril 1965 New Yorgis Brooklynis) on Ameerika Ühendriikide arst ja aimekirjanik, mitme meditsiiniteemalise aimeraamatu autor.
Päritolu ja haridustee.
Ta on pärit India päritolu immigrantide perest. Tema vanemad olid arstid. 1987. aastal lõpetas ta Stanfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga bioloogias ja politoloogias. Rhodesi stipendiaadina sai ta 1989. aastal Oxfordi Ülikoolist magistrikraadi filosoofia, politoloogia ja majandusteaduse alal. Aastatel 1990–1992 ja 1993–1995 õppis ta Harvardi Ülikooli õppeasutuses Harvard Medical School, kust sai meditsiinidoktori (M.D.) kraadi. Magistrikraadi avaliku tervishoiu alal sai ta 1999. aastal Harvardi Ülikooli õppeasutusest Harvard School of Public Health. 2003. aastal lõpetas ta residentuuri. 2006. aastal sai ta MacArthuri fondilt MacArthuri stipendiumi.
Töö ja muu tegevus.
Ta töötab professorina Harvardi Ülikooli õppeasutustes Harvard School of Public Health (tervishoiupoliitika ja -halduse osakonnas) ja Harvard Medical School ("Samuel O. Thier Professor of Surgery"). Ta tegutseb ka praktiseeriva kirurgina üld- ja endokrinoloogilise kirurgia valdkonnas ühes Bostonis asuvas haiglas. Ühtlasi on ta Ariadne Labsi tegevdirektor.
Varem on ta töötanud Bill Clintoni 1992. aasta presidendikandidaadi valimiskampaanias. 1998. aastast oli ta The New Yorkeri kaastööline). 2012. aastal esines ta TED konverentsil Long Beachis California osariigis.
Konnakotkad

Konnakotkad on rühm kotkaid. 
Pärast lahutamist perekonnast "Aquila" moodustab see rühm eraldi perekonna "Clanga". 
Sellesse rühma kuuluvad
Neist väike-konnakotkas ja suur-konnakotkas elavad ka Eestis.
Redžep-paša torn

Redžep-paša torn (Serbia keeles: "Реџеп–пашина кула у Жепи") on ajalooline kivist torn või torni tüüpi linnus Bosnia ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigis. Torn asub Rogatica vallas, Žepa jõe vasakul kaldal. Selle rajamisaastast täpsemad andmed puuduvad. Tornitüüp on aga levinud Bosnias XVII sajandist alates, mil XIX sajandi alguses oli rohkem kui kakssada sellist rajatist, mis oma klassikaliselt Osmani stiilselt välimuselt on Ottomani perioodi ainelise kultuuri pärandeid. Kuna hoone keldris on olnud vangitürm, on seda ajaloolist tornilinnust peetud feodaalide rajatud kaitseehitisiks alistatud talupoegade ülestõusude vastu. Samuti see on olnud läänimaadele saabunud maaomaniku eluasemeks, millele viitavad ülemise korruse aknad ja kamina olemasolu.
Redžep-paša torn kuulutati rahvusmälestiseks märtsis 2007. aastal. 
Torni kirjeldus.
Redžep-paša torn on kuppelkatusega kolmekorruseline hoone, mis on ehitatud täpselt lõigatud lubjakiviplokkidest. Akende ja usteaugud on tehtud tahutud kiviplokkidest, laed olid puidust. Kohaliku kivimaterjali värvus varieerub alumiste hooneosade valgest ülemiste pruunikaspunaseni. Torni seinad on ehitatud sissepoole kaldega umbes 4 kraadi. Katus oli puidust konstruktsiooni ja sindlitega ning selle sfäärilise kolmurga (või püramiidi) kujulise kivist kupli keskkoha kõrgus on umbes 4,50 m.
Torni põhi on nelinurkne 1959. aastast pärinevate välismõõtudega 6,54 x 6,65 m. Keldriseinte paksus on umbes 1,10 m. Tornil on koos keldriga neli korrust ja igal korrusel oli üks tuba. Korruste seinte paksus on umbes 90 cm ja esimese korruse kõrgus umbes 2,20 m. Arhitektuuriliselt laheduselt kahe esimese korruse ruume kasutati kaitse eesmärgil ja kolmas korrus oli mõeldud eluasemeks, sest siin on neljas seinas aknad ning lõunapoolses rõdu ja läänepoolses kamin. Ida- ja põhjapoolses seinas olevad ristkülikukujulised aknad on mõõtmetega 47 x 74 cm. Läänepoolsete akende vahele on ehitatud kamin, mille kivist korstna kõrgus on üle 5 m. 
Redžep-paša tornis on olnud kaks tulekahju. II maailmasõja ajal tsiviilpõgenikud leidsid siit pelgupaiga, mil torn sai pommitamise ja sellest süttinud tulekahju tagajärjel kannatada. 1969. aastal ajalooline tornlinnus vahepeal restaureeriti. Viimase sõja ajal Bosnias ja Hertsegoviinas torni kõik puidust osad, sealhulgas põranda ja lae talad ning katusekonstruktsioon hävisid tulekahjus juulis 1995. aastal.
Malvaste kabel

Malvaste kabel on õigeusu kabel Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Tahkuna poolsaare Malvaste külas Malvaste kalmistul.
Puidust õlgkatusega kabel on arvele võetud kultuurimälestisena.
Kabel ehitati 20. sajandi I veerandil.
Bibliotheca Baltica

Bibliotheca Baltica on organisatsioon, mille eesmärkide seas on edendada Läänemere maade raamatukogude omavahelist koostööd ja aidata kaasa nendes raamatukogudes talletatud info paremale kättesaadavusele.
Organisatsiooni loomise mõte käidi välja juunis 1992, kui ARS BALTICA raames toimus sümpoosion nimega Bibliotheca Baltica.
Organisatsioon korraldab iga kahe aasta tagant rahvusvahelist sümpoosionit. Organisatsioon annab välja oma ajakirja.
Aasta muuseumisõber

Aasta muuseumisõber on auhind, mida annab 2007. aastast välja Eesti Muuseumiühing.
Aasta muuseumisõbra auhinna väljaandmise eesmärk on avaldada avalikku tunnustust isikule või isikutele, kes oma tööalase või ühiskondliku tegevusega on silma paistnud Eesti muuseumide toetamisel – osalenud muuseumide arendamisel, muuseumides tehtava töö kajastamisel või aidanud kaasa muul moel Eesti muuseumide maine tõstmisele. 2023. aastal valiti muuseumisõbraks aktiivne muuseumikülastaja, kes külastas seitsme kuuga kõiki muuseumikaardisüsteemiga liitunud Eesti muuseume.
Kiidjärve raamatukogu

Kiidjärve raamatukogu on raamatukogu Põlva maakonnas Põlva vallas Kiidjärve külas Kiidjärve mõisa pargis. Raamatukogu on ühes majas seltsimajaga. Raamatukogu-seltsimaja valmis 2003.
Raamatukogu juhataja on Krista Pikk.
Tribonianus

Tribonianus (475–545) oli Ida-Rooma jurist. Ta oli pärit Pamfüülia maakonnast, tema emakeel oli kreeka keel ning ta oli väga kõrgelt haritud. Tribonianus oli keiser Justinianuse (525–565) tähtsaim õigusnõustaja. Tribonianus oli Justinianuse koodeksi põhiline koostaja ja tõenäoliselt ka selle koostamise algataja. Talle kuulus kõrgeim ametikoht imperaatori alluvuses – "magister officiorum".
Aastatel 530–532 ja 534 kuni surmani oli Tribonianus Justinianuse Püha palee kvestor (ladina keeles "quaestor sacri palatii"). Rahvale Tribonianus ei meeldinud, ta pidavat olema rahaahne. Sellel ametikohal süüdistati teda, ilmselt alusetult, äraostetavuses ja usulises ebaortodokssuses. Süüdistus tulenes eeldatavasti tema huvist ilmaliku filosoofia ja astronoomia vastu.
Aastal 529 sai ta 16-liikmelise komisjoni liikmeks, mis koostas esimese "Codex constitutionum"’i. Pärast seda sai temast komisjoni esimees, ning aastal 533 pKr avaldasid nad Digestid ja aastal 534 teise koodeksi. Digestidesse koguti väljavõtteid ja lausa fragmente Rooma juristide aastate 100– 250 vältel tehtud töödest. Lisaks teostas Tribonianus järelevalvet "Institutiones"’e kirjutamisel 533. aastal. Tribonianus oli Justinianuse õigusnõustaja ning seetõttu vastutas ta "Novellae constitutiones post codicum"’i eest, mis jõustusid aastatel 534–565.
Vadim Vassiljev

 
Vadim Valerjevitš Vassiljev (vene keeles Вадим Валерьевич Васильев; 
sündinud 6. veebruaril 1969 Barnaulis) on vene filosoof.
Ta töötab 2003. aastast Moskva Riikliku Ülikoolis filosoofiaprofessorina.
Tema peamised uurimisalad on uusaja filosoofia, analüütiline filosoofia, metafüüsika, eetika ja teadvusefilosoofia. Tal on uurimusi ka saksa klassikalise filosoofia ja kaasaja filosoofia alalt. Ta on vene keelde tõlkinud Kanti ja Chalmersit. 
2009. aastal avaldas ta raamatu teadvuse raskest probleemist "Трудная проблема сознания". Ta on 2009. aastal MRÜ filosoofiateaduskonna juurde loodud Moskva teadvuse uurimise keskuse asutajaid (koos Dmitri Volkoviga). 
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1993. aastal M. V. Lomonossovi nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna. 1995. aastal kaitses ta MRÜ-s teaduste kandidaadi kraadi filosoofias. Väitekiri käsitles Immanuel Kanti metafüüsikat ("Дедукция категорий в метафизике Канта"). 2002. aastal sai ta filosoofiadoktori kraadi doktoritööga "Учение о душе в западноевропейской философии XVIII века".
Ta töötab 1997. aastast MRÜ filosoofiateaduskonna välismaa filosoofia ajaloo kateedris (aastatel 1997–2003 dotsendi ja 2003. aastast professorina). 2004. aastast on ta kateedrijuhataja.
Ühtlasi on ta Moskva teadvuse uurimise keskuse kaasdirektor (teine kaasdirektor on Dmitri Volkov).
Vaba tahte probleem.
Oma viimases raamatus "В защиту классического компатибилизма: Эссе о свободе воли" ('Klassikalise kompatibilismi kaitseks. Essee vabast tahtest'; 2017) peab ta vaba tahte probleemi lahendamist klassikalise kompatibilismi kaudu perspektiivseks, kuigi selle järjekindel rakendamine viib kompatibilismi ja libertarismi seisukohtade ühtlustumiseni.
Isiklikku.
Ta valdab vene, inglise, saksa ja prantsuse keelt.
Kohtla-Järve Keskraamatukogu

Kohtla-Järve Keskraamatukogu on keskraamatukogu Ida-Viru maakonnas Kohtla-Järvel aadressil Pärna tänav 27.
Raamatukogu asutati 1947 Kohtla-Järve linnaraamatukoguna. Keskraamatukogu staatus on aastast 1967.
Raamatukogul on kolm haruraamatukogu:
Transitiivne graaf

Graafiteoorias eristatakse "tippudest transitiivset graafi" ja "servadest transitiivset graafi". Suunatud graafide puhul on kasutusel ka veel kolmas transitiivsuse tähendus.
Tippudest transitiivne graaf on graaf formula_1 kus selle iga kahe tipu formula_2 ja formula_3 vahel eksisteerib automorfism mis kujutab tipu formula_2 tipuks formula_3. Teisisõnu, graaf formula_1 on tippudest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm formula_7 töötab transitiivselt oma tippude hulgal formula_8. Sedasama transitiivsust nimetatakse ka automorfismide transitiivsuseks, graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist "tippude positsiooniks" formula_9 graafis formula_1. 
Servadest transitiivne graaf on graaf formula_1 kus selle iga kahe serva formula_12 ja formula_13 vahel eksisteerib automorfism mis kujutab serva formula_12 servaks formula_13. Teisisõnu, graaf formula_1 on servadest transitiivne siis kui selle automorfismide rühm formula_7 töötab transitiivselt oma servade hulgal formula_18. Sedasama transitiivsust nimetatakse ka graafi sümmeetriaks, orbiidiks ning graafi struktuursest aspektist "servade positsiooniks" formula_19 graafis formula_1.
Tippudest ja servadest transitiivsed on näiteks Peterseni graaf, Heawoodi graaf ja Hamiltoni graaf. Servadest transitiivseks jääb ka Petrseni graafi täiend kuid mitte Heawoodi ja Hamiltoni graafi täiendid. Folkmani graaf on vaid servadest transitiivne.
Suunatud graafide puhul tähendab transitiivsus tippudevahelist "suunatud servade ühesuunalist jada".
Tõrvajõe kanjon

Tõrvajõe kanjon on Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Tõrvajõe alamjooksul (pärast Tõrvajõe juga) asuv kanjon. Kanjoni laius on 20–30 m ja sügavus kuni 10 m.
Vullikrunn

Vullikrunn (saksa keeles "Wulfsgrund", ka "Suurkari") on 0,25 hektari suurune saar (kari) Soome lahes. Saar kuulub Harju maakonda Viimsi valda Rohuneeme küla koosseisu.
Kari jääb 2 kilomeetrit Aegnast loodesse. Kari tähistab Aegna tulepaak. Saare rannajoone pikkus on 266 meetrit.
Saar on kivise pinnamoega.
Kalamaja kalmistupark

Kalamaja kalmistupark on park Põhja-Tallinna linnaosas Kalamaja asumis. Park asub endise Kalamaja kalmistu maa-alal.
Pargi pindala on 6,7 hektarit ja see on registreeritud Keskkonnaregistris looduskaitseobjektina.
Pärnu Metsakalmistu

Pärnu Metsakalmistu on kalmistu Pärnus aadressil Videviku tänav 6.
Viljandi Metsakalmistu

Viljandi Metsakalmistu on kalmistu Viljandis. Kalmistu pindala on umbes 13,72 hektarit.
Ajalugu.
Uus linnakalmistu (kõikide linnakodanike, mitte ainult kindla koguduse liikmetele mõeldud) kavatseti asutada juba kevadel 1928. Esialgu polnud koht kindel, pakuti kohti nii Kösti veski lähedale (praeguse Metsakalmistu kant) kui ka linnast välja Tartu poole Viiratsi ja juudi kalmistu vahele.
Sügisel 1928 otsustatigi rajada uus kalmistu Kösti veski lähedale, mille linna volikogu kinnitas 24. oktoobril 1928.
Kalmistu asutati lõpuks 1943. aastal.
Piirkonnakohus

Piirkonnakohus on esimese astme kohus mitmes riigis (nt USA-s ja Iirimaal). Piirkonnakohtutest järgmise instantsi moodustavad ringkonnakohtud. Eesti kohtusüsteemis terminit "piirkonnakohus" ei kasutata, selle asemel toimivad esimese astme instantsidena maa- ja linnakohtud.
Viljandi vana kalmistu

Viljandi vana kalmistu on kalmistu Viljandis.
Ajalugu.
Kalmistu asutati 1773. aastal, kui vastavalt Venemaa keisrinna Katariina II ukaasile 19. detsembrist 1772 keelustati kirikutesse ja kirikuaedadesse matmine ja eraldati Viljandi mõisa maast maa-ala praeguste Vaksali tänava ja Riia maantee äärde. Kalmistu pühitses kasutusse toonane Viljandi koguduseõpetaja Heinrich Ernst Schröder 28. juulil 1773.
Kalmistu kuulutati 2020. aastal riiklikuks kultuurimälestiseks.
Kirjeldus.
Kalmistu kogupindala on umbes 7,75 hektarit.
Viljandi vana kalmistu on liitkalmistu, kus on Viljandi Jaani ehk luterliku linnakoguduse, Viljandi Pauluse ehk luterliku maakoguduse ja Viljandi Eelkäija Ristija Johannese ehk õigeusu koguduse kalmistu. 
Eraldi kinnistutena on neist Viljandi vana õigeusu kalmistu, lisaks veel kalmistu äärealadel olevad väiksemad Viljandi Garnisoni kalmistu ja Viljandi Saksa sõjaväekalmistu. Need on põhiosast füüsiliselt vallide ja hekkidega eraldatud, kuid pole iseseisvad mälestised ja on kaitstud põhikalmistu koosseisus.
Viljandi Vabadussõjas langenute kalmistu on küll eraldi kinnistu ja ajaloomälestis, kuid kaitstud on see samuti põhikalmistu koosseisus.
Kabelid.
Kalmistul paikneb kolm kabelit: 1775. aastal valminud kõrge kelpkatusega matusekabel, 1908. aastal perekond Pallitseri hauakabel kalmistu Jaani koguduse osas ja 1928. aasta paiku ehitatud Toomas Pihlaku hauakabel kalmistu Pauluse koguduse osas.
Hauatähised.
Kalmistul on säilinud hulgaliselt väljapaistvaid hauatähiseid, valmistatud Viljandi kivitöömeistrite Hans Kivistiku ja W. Wiiki poolt, samuti neli kujur August Weizenbergi ja kaks kujur Anton Starkopfi kavandatud hauaskulptuuri. Muinsuskaitseameti eestvõttel inventeeriti aastatel 1998–2000 hauatähiseid ning kõrge kunstiväärtus omistati neist 135-le.
Keila kalmistu

Keila (vana) kalmistu on endine kalmistu Harju maakonnas Keilas.
Kalmistu rajati 1823. aastal seetõttu, et Keila kirikuaed, Keila kiriku juures oli jäänud kitsaks. Hiljem laiendati seda aastatel 1849 ja 1872. 
Kalmistu sai täis Teise maailmasõja ajal. Üksikuid matuseid oli veel pärast 1945. aastat.
1966. aastal hävitati mahajäetud kalmistu buldooseriga tasandades ja muudeti pargiks, mille nimeks sai Alice Tisleri nimeline park. Hiljem ehitati sinna veetorn, selle ehituse tõttu kaevati üles mitmed hauad. Tühi veetorn lammutati 2016. aastal. 
Juunis 1991 avati kalmistu mälestuseks rist. Pärast Eesti iseseisvuse taastamist nimetati park ümber Keskpargiks. Pargi kohal olnud endine kalmistu tunnistati 2006. aastal kultuurimälestiseks. Seal on ka koorijuhi Jakob Maabergi mälestuskivi, mis avati juunis 1988.
Vene toiterjer

Vene toiterjer (Venemaal kasutusel ka nimetused Vene kääbusterjer, Moskva Toy Terjer, Moskva kääbusterjer) on üks maailma väiksemaid koeratõuge.
Iseloom.
Seda tõugu koerad on väga energilised, lojaalsed, tasakaalukad ja elava karakteriga. Vene toiterjerid võivad kaaluda 1–3 kg ning turja kõrguseks on 18–26 cm. Otsides väikest ning rahulolevat koerakest, keda saab “koerte käekotis” endaga kaasas kanda on Vene toiterjer sobiv valik. Enamasti ei ole nende loomuses häbelikkus, närvilisus ega agressiivsus, vaid heatahtlikkus ja südamlikkus, mistõttu on nad väga head seltsilised. Toid armastavad üle kõige aega veeta koos perekonnaga ning eelistavad jalutada oma omaniku lähedal, samuti naudivad tegevusi, kuhu neid kaasatakse. Toi tõugu koerad on väikesed ja armsad, kuid tuleb meeles pidada, et neid peab kohtlema nagu koeri mitte imikuid ("small dog syndrome"). Vene toiterjer on väga populaarne oma kodumaal Venemaal, kuid nad on muutumas populaarsemaks ka mujal maailmas. 
Välimus.
Vene toiterjer on väga omapärase välimusega koeratõug. Neid klassifitseeritakse karvkatte pikkuse järgi pikakarvalisteks ja lühikarvalisteks. Aluskarva puudumise tõttu on nad külmakartlikud. Pikakarvalistel toidel on suhteliselt lühike karv, välja arvatud kõrvadel, mis on liblikakujulised. Kõrvade tippudes ja äärtes olevad karvad võivad olla sirged või kergelt lokkis. Kolmandaks eluaastaks saavutab karvkate lõpliku pikkuse, mis on 3–5 cm. Lühikarvalistel toidel on läikiv ning kehale ligi hoidev karv. Nii pikakarvalised kui ka lühikarvalised toid on kehaehituselt sarnased: tugev keha, pikad jalad ja kael, väike pea, suured silmad, väiksed valged hambad, must nina, suured kikkis kõrvad ja kooldunud saba. Levinuimad karvkatte värvused on "black&amp;tan", "brown&amp;tan", "blue&amp;tan" ehk must pruuni või sinaka varjundiga. Lühikarvaliste karvkate vajab harjamist kord nädalas, kuid pikakarvaliste karvkate vajab harjamist kord päevas. Tõuge saab ristata ning pesakonda võib sündida nii pikakarvalisi kui ka lühikarvalisi kutsikaid, kuid pikakarvalised toid omavahel lühikarvalisi kutsikaid ei saa, aga lühikarvalistel võivad sündida pikakarvalised kutsikad. 
Tõu ajalugu.
On teada, et Vene toiterjer on vana tõug, kuid kindla ajaloo suhtes ei ole siiamaani üksmeelt saavutatud. Vene toiterjer põlvneb inglise toiterjerist, kes oli 20. sajandi alguses Venemaal väga tuntud, kuid mõnekümne aasta möödudes suri see tõug põhimõtteliselt välja. Lühikarvalised ja pikakarvalised terjerid olid eraldi tõud 1988. aastani, mil nad liitusid nime alla vene toiterjer. 1990. aastatel sai tõug populaarsemaks ka väljaspool Venemaad.
Arnold Niggol

Arnold Niggol VR II/3 (1. november (vkj)/ 13. november 1898 Põltsamaa alevik, Uue-Põltsamaa vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 3. juuni 1919 Tartu) oli Eesti sõjaväelane (kapral).
Lõpetas Põltsamaa kihelkonnakooli ja jätkas õpinguid Tartus. 
Mobiliseeriti Esimeses maailmasõjas Vene sõjaväkke jaanuaris 1917, teenis Petrogradis 7. ratsapolgus. Sama aasta lõpul astus teenistusse formeeritavasse Eesti Ratsapolku.
Vabadussõjas oli ta vabatahtlikuna jaanuarist 1919 laiarööpmelisel soomusrongil nr 1. Osales rongi dessantroodu luurajate komandoga koosseisus Tartu vabastamisel. Sai haavata vasakust säärest, paremast reiest ja õlast lahingus 24. mail 1919 Valga–Pihkva raudteel Košeljahha juures (hilisem Liivamäe jaam) punaste soomusrongi vallutamise katsel.
Arnold Niggol suri veremürgistuse tõttu 3. juunil 1919 Tartus haiglas.
Julius Kasper

Julius Kasper VR II/3 (21. juuni 1897 – 6. veebruar 1946) oli Vabadussõja veteran (ohvitseri asetäitja) ja metsavend.
Osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas Kuperjanovi partisanide pataljonis ja 6. jalaväepolgus. Autasustatud Vabaduaristi II liigi 3. järgu, 25.000-margase rahalise autasu ja tasuta maaga.
Elas Lustiveres kuni 1937. aastani, seejärel siirdus Tartumaale, kus oli Kiidjärve veski osanik ja mölder. 
Alates 1944. aastast kuni hukkumiseni oli metsavend.
Ameerika Fonogrammitootjate Liit

Ameerika Fonogrammitootjate Liit (inglise keeles Record Industry Association of America, lühendina RIAA) on Ameerika Ühendriikide muusikatööstuse katusorganisatsioon, mis ühendab plaadifirmasid ja leviorganisatsioone. RIAA enda hinnangul loovad ja levitavad selle liikmed umbes 85% kogu USA-s seaduslikult salvestatud ja müüdavast muusikast.
RIAA rajati 1952. aastal. Selle algsed eesmärgid olid autoritasude haldamine ja autoriõiguslike probleemide lahendamine, koostöö ametiühingutega ning uuringud plaaditööstuse ja riiklike regulatsioonide asjus. RIAA on tegelenud ka salvestusstandarditega nagu eri kiirusel toimivate vinüülplaatide mõõtmed ning annab välja USA-s müüdavate kogumikplaatide ja singlite kuld- ja plaatinaplaate. 2001. aastast on RIAA kulutanud lobitegevusele USA-s igal aastal 2-6 miljonit USA dollarit. Organisatsiooni peakorter asub Washingtonis.
Erioperatsioonijõud (Venemaa)

Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude erioperatsioonijõud (vene keeles "Силы специальных операций Вооружённых Сил Российской Федерации", "ССО ВС РФ") on Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude koosseisus olev struktuuriüksus.
Ajalugu.
Erioperatsioonijõudude moodustamist alustati 2009. aastal. 2013. aastal moodustati Erioperatsioonide väejuhatus (KSSO). Alates 2015. aastast osalesid Süüria kodusõjas.
Türi kirikuaed

Türi kirikuaed on Järva maakonnas Türil Türi kirikut ümbritsev kirikuaed. Kirik, kirikuaed ning selle piirdemüür ja kabel on nimetatud Kultuurimälestiseks.
Kirikuaed on rajatud tõenäoliselt koos kirikuga (13. sajandi teisel poolel) ning seda ümbritseb igast küljest Maakividest müür. Kirikuaia kalmistu oli aktiivses kasutuses kuni 18. sajandi lõpuni, hiljem maeti harvem. Kalmistul on säilinud mitmeid hauamonumente. Kirikuaia lääneservas paikneb Baranoffide suguvõsa matusekabel.
Kiriku kohal asub endine ohverdamispaik, mis pärineb tõenäoliselt 11. sajandist. Ohverdamispaiga täpne ulatus ei ole teada.
2010. aastal avati kirikuaias mälestuskivi, kuhu on võimalik lahkunute mälestuseks küünal asetada.
Piirdemüür.
Kirikuaeda ümbritseb krohvitud väravapostide ja sepisväravatega piirdemüür. Kirikuaia piirdemüür koos väravatega pärineb tõenäoliselt 19. sajandist. Müüris on kolm väravat: lääne-, lõuna- ja idaküljel. Neist vanemad on kiriku sissepääsude ees kirikuaia lääne- ja lõunaküljel.
Osa kirikuaia piirdemüürist moodustab kabeli välissein.
Kabel.
Kabelihoone asub kalmistuaia servas esifassaadiga kiriku peasissepääsu poole. Hoone pärineb 19. sajandi esimesest poolest ning koosneb kahest selgelt eristuvast ehitusjärgust. Neist vanem on põhjapoolne väiksemate mõõtmetega matusekabel, mille ukseava kohal viiluväljal on kujutatud Baranoffide suguvõsa vapp. Matusekabeli lõunaküljel on suurem juurdeehitus, mida on tõenäoliselt kasutatud kalmistukabelina.
Kabel restaureeriti aastatel 2010–2011.
Ernst Alles

Ernst Johannes Alles (7. aprill 1904 Vana-Põltsamaa vald, Viljandimaa – 31. juuli 1941 Paide) oli eesti põllumees, esimene Põltsamaa vallavanem, Põltsamaa põllumeeste konvendi liige.
Lasti maha punaste terroristide poolt. Maetud Päinurme kalmistule.
Stepan Erzja

Stepan Erzja (ka Stepan Erzia; kodanikunimega Stepan Nefjodov; 8. november 1876 Bajevo – 24. november 1959 Moskva) oli ersa skulptor, kes elas Argentinas ja Venemaal.
Ta sündis aastal 1876 Bajevos Alatõri maakonnas Simbirski kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Ardatovi rajoonis Mordva vabariigis). Aastal 1892 kolis perekond Alatõri, kus ta oli õpipoisiks mitmetes ikoonimaali stuudiotes. Aastatel 1893–1897 elas ta Kaasanis, kus ta sai esimesed kogemused kujutava kunsti alal, maalides Volga äärsetes linnades ja külades kirikuid.
Kašini rajoon

Kašini rajoon (vene keeles "Кашинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Kašini linn.
Rajoon piirneb põhjas Kessova Gora rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, kagus Kaljazini rajooniga, lõunas Kimrõ rajooniga, läänes Rameški rajooniga ja loodes Bežetski rajooniga.
Rajooni pindala on 2010 km².
Kašini rajoonis on 397 asustatud punkti ning nad kuuluvad ühe linna (Kašini) ja 11 külaasunduse koosseisu.
Jaan Konks

Jaan Konks (10. detsember 1902 Juhasselja, Taali vald, Pärnumaa – 4. aprill 1988 Tartu) oli eesti ajaloolane.
Haridus.
Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Osales Vabadussõjas.
Töökäik.
Tartu Ülikooli ajalooteaduskond.
1944. aasta sügisel tehti talle ettepanek hakata taas keskkooli (nüüd Tartu 3. Keskkooli) direktoriks või ülikooli õppejõuks. Ta valis ajalooõppejõu karjääri Tartu Riiklikus Ülikoolis.
Gudžiūnai vald

Gudžiūnai vald (leedu keeles "Gudžiūnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kėdainiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 93,5 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1735 inimest. Valla keskus on Gudžiūnai alev, kus aastal 2011 elas 491 inimest. Teine eritüübiline asula on Gudžiūnai raudteejaam, kus aastal 2011 oli 34 elanikku. Vallamaja asub aadressil Dotnuvėlės g.1, vallavanem on Regimantas Valiauskas. Vallas asub ka Alksnupiai huutor, kus aastal 2011 elanikke ei olnud.
Josvainiai vald

Josvainiai vald (leedu keeles "Josvainių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kėdainiai rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 185 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3018 inimest. Valla keskus on Josvainiai alev, kus aastal 2011 elas 1057 inimest. Vallamaja asub aadressil Kėdainių g. 9, vallavanem on Algimantas Sirvidas.
Lisaks küladele on vallas ka mõni huutor.
Kullamägi

Kullamägi on mitme Eesti kõrgendiku nimi:
Eesti Islami Kogudus

Eesti Islami Kogudus on Eestis tegutsev islami kogudus.
Eesti Vabariigi esimesel perioodil tegutses kaks islami kogudust (Tallinnas ja Narvas).
Kogudus taasregistreeriti 1990. aastal.
Islamimaailmas harva ettetuleva nähtusena tegutsevad selles koguduses koos nii sunniidid kui ka šiiidid. 
1995. aastal eraldus kogudusest kolmeteistkümne inimese suurune rühmitus ning registreerus iseseisva juriidilise isikuna ühenduseks Eesti Muhameedlaste Sunniitide Kogudus. Selle rühma lahkumine ei pingestanud Eesti Islami Koguduse sunniitide ja šiiitide suhteid. 
1. jaanuari 2000. aasta seisuga kuulus Eesti Islami Kogudusse veidi üle 1400 inimese. Koguduse juhatuse esimees oli aastatel 1994–2020 Timur Seifullen. Usulisi toiminguid juhtis koguduses 18 aastat mulla Hasjan Murtazin, pärast tema surma oli koguduse peaimaam ja Eesti ülemmufti Ildar Muhhamedšin, kes tagandati ametist Eesti islami koguduse nõukogu otsusega 18. märtsil 2024.
Automorfism

Automorfism formula_1 on süsteemi (objekti) "isomorfism iseendaga". Tegemist on süsteemi sümmeetriat tuvastava ja selle struktuuri säilitava atribuudiga. 
Automorfismide rühm.
Süsteemi kõikide automorfismide hulk moodustab "automorfismide rühma" formula_2. Reeglina jaguneb rühm formula_2 "automorfismide transitiivsuspiirkondadeks", mida ka "sümmeetriaklassideks", "orbiitideks" ning struktuursest aspektist ka "positsiooniks" formula_4 süsteemis nimetatakse.
Automorfismide transitiivsuspiirkondi ehk positsioone süsteemis moodustavad nii süsteemi elemendid kui ka selle elementidevahelised suhted.
Automorfismid graafis.
Automorfismide transitiivsuspiirkonnad muutuvad eriti oluliseks "graafi struktuuri" ja selle "sümmeetriaomaduste" tuvastamisel ja identifitseerimisel vastavalt "tipupositsioonide" formula_5 ja "tipupaaripositsioonide (binaarpositsioonide)" formula_6 näol. 
Graafi struktuuri ja selle positsioonide tuvastamine on teostatav seosmaatriksite korrutiste ja spetsiaalsete heuristiliste võtete baasil 
Viited.
&lt;/references&gt;
EMK Haapsalu kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Haapsalu kogudus on Haapsalus tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab Haapsalu metodisti kirikut.
Kogudus asutati 9. märtsil 1918 ja ametlikult registreeriti 1920.
EMK Rakvere kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Rakvere kogudus on Rakveres tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab Rakvere Metodisti Kirikut.
1914 moodustati Rakveres Tapa metodisti koguduse osakond.
EMK Tallinna kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Tallinna kogudus on Tallinnas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudus kasutab Tallinna Metodisti Kirikut. Sealsamas kirikus tegutseb ka EMK Tallinna vene kogudus.
Kogudusel on kolm pastorit: Toomas Pajusoo, Joel Aulis ja Olav Pärnamets (emeeritus).
EMK Kärsa kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Kärsa kogudus on Põlva maakonnas Põlva vallas Kärsa külas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab Kärsa kirikut.
Kogudus registreeriti ametlikult 30. jaanuaril 1991.
Kogudust teenis 1991-2001 Olavi Ilumets ja aastast 2001 teenib kogudust Rein Laaneser.
EMK Tartu II kogudus

EMK Tartu II kogudus oli Tartus tegutsenud Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus asutati 1. märtsil 1931 Tartu karskusseltsi Sinine Rist juurde. Mõni aeg hiljem liideti Tartu II kogudus I kogudusega (EMK Tartu kogudusega).
EMK Keila kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Keila kogudus on Keilas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab ruume aadressil Põllu tänav 5.
Kogudusele panid aluse EMK Tallinna koguduse venekeelse tööga tegelevad liikmed. Koguduse esimene avalik jumalateenistus toimus 24. aprillil 1993.
Koguduse pastor on selle asutamisest saadik olnud Viktor Batšinski.
EMK Kuressaare kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Kuressaare kogudus on Kuressaares tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus; ühtlasi esimene metodisti kogudus Eestis. Kogudus kasutab Kuressaare metodisti kirikut.
Kogudus asutati 26. augustil 1910 Martin Prikase eestvedamisel. 1924 oli koguduses 366 liiget. 28. oktoobril 1912 õnnistati toonases linnaservas sisse metodistide pühakoda, mis hilisemate ümberehituste läbi laiendatuna on tänini kasutusel.
EMK Räpina kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Räpina kogudus on Räpinas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. Kogudus kasutab Räpina metodisti kirikut.
Kogudus asutati 16. märtsil 1988. Kogudus kasvas välja EMK Tartu koguduse nendest liikmetest, kes elasid Räpinas.
Ioánnis Kasoulídis

Ioánnis Kasoulídis (kreeka keeles "Ιωάννης Κασουλίδης"; sündinud 10. augustil 1948 Nikosias) on Küprose poliitik. Ta oli 28. veebruarist 2013 kuni 1. märtsini 2018 Küprose välisminister. 2004–2013 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Ta õppis arstiteadust Lyoni Ülikoolis, lõpetades ülikooli aastal 1974. Aastatel 1975–1981 töötas ta arstina Londonis; ta spetsialiseerus aastal 1981 geriaatriale. Aastatel 1981–1993 töötas ta arstina Nikosias.
EMK Aseri kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Aseri kogudus on Aseris tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudusele pani aluse EMK Jõhvi koguduse misjonitöö. Kogudus asutati 12. juulil 1995.
Koguduse pastor on Dmitri Semjonov.
EMK Jõhvi kogudus

EMK Jõhvi kogudus on Jõhvis tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) vene kogudus. 
Kogudus asutati 9. mail 1971.
Aastast 2000 on koguduse põhikeel vene keel, kui kogudusest eraldusid eesti keelt rääkivad inimesed ja asutasid Jõhvi Petlemma koguduse.
Koguduse koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 10.00 Jõhvis aadressil Sompa 5a.
EMK Jõhvi Petlemma kogudus

EMK Jõhvi Petlemma kogudus on Jõhvis tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Koguduse asutasid 2000. aastal EMK Jõhvi kogudusest eraldunud eesti keelt kõnelevad liikmed (EMK Jõhvi kogudus jätkas venekeelsena).
Koguduse pastor on Artur Põld.
Koguduse koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 13.30 Jõhvis aadressil Sompa 5a.
EMK Kohtla-Järve Kolgata kogudus

EMK Kohtla-Järve Kolgata kogudus on Kohtla-Järvel tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudus kasvas välja EMK Jõhvi kogudusest. Kogudus asutati 1994. aastal.
Koosolekud toimuvad pühapäeviti kell 11.00 aadressil Torujõe 5.
Koguduse pastor oli kõigepealt Sergei Sutškov. 2025. aasta seisuga on pastor Andrus Kask.
EMK Kunda Betaania kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Kunda Betaania kogudus on Kundas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) venekeelne kogudus. 
Kogudus asutati 23. mail 1925. Kogudus taasasutati 1994.
EMK Narva kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Narva kogudus (vene keeles Нарвская община Эстонской Методистской Церкви) on Narvas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) peamiselt venekeelne kogudus.
Kogudus asutati 1924. aastal. Nõukogude ajal kuulusid koguduse liikmed EMK Rakvere kogudusse. Kogudus jätkas taas tegutsemist 1967. aastal.
EMK Paide kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Paide kogudus on Paides tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Kogudus asutati 8. aprillil 1934.
EMK Paldiski kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Paldiski kogudus on Paldiskis tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudus alustas tegevust 1993.
Koguduse pastor on aastast 1999 Boris Zujev.
EMK Ruusmäe kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Ruusmäe kogudus on Võru maakonnas Haanja vallas Ruusmäe külas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudus registreeriti ametlikult alles 1979, ehkki kooskäimist alustati juba Eesti esimesel iseseisvusperioodil.
EMK Reeküla kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Reeküla kogudus on Saare maakonnas Saaremaa vallas Reekülas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudus alustas EMK Kuressaare koguduse osakonnana 1910. Koguduse oma kirikuhoone õnnistati 1935.
Koguduse pastor Taavet Hindrek Taimla.
EMK Sakussaare kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Sakussaare kogudus on Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Sakussaares tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudus registreeriti ametlikult 2001. Enne seda tegutseti aastast 1997 tööpunkti vormis.
EMK Sillamäe Jumala Õnnistuse kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Sillamäe Jumala Õnnistuse kogudus on Sillamäel tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Kogudusele pani aluse venekeelse EMK Jõhvi koguduse misjonitöö. Kogudus asutamiskoosolek toimus 2. juulil 2001.
Koguduses tegutseb pühapäevakool ja laste laulugrupp.
EMK Tapa kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Tapa kogudus on Tapal tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus.
Koguduse asutas 15. juulil 1912 Karl Kuum.
EMK Viitka kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Viitka kogudus on Võru maakonnas Võru vallas Viitkal tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) kogudus. 
Kogudus tekkis EMK Võru koguduse misjonitöö tulemusena.
Koguduse pastor on aastast 2003 Tea Land.
Vesiravila tänav

Vesiravila tänav on väljaarendamata tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Vesiravila tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on saanud nime Eesti esimese vesiravila järgi.
Tuhkru tänav

Tuhkru tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Tuhkru tänav sai nime 16. mail 1958. Tänava nimi on Saarma tänava paarisnimi.
Tarna tänav

Tarna tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Tänav sai nime 16. mail 1958. Enne seda oli praegune Tarna tänav Kõrgepinge tänava osa.
Soodi tänav

Soodi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Soodi tänav sai nime 8. oktoobril 2014.
Saarma tänav

Saarma tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Saarma tänav sai nime 16. mail 1958. Enne seda oli tänava nimi Siili tänav. Enne juunipõõret Saare tänav.
Saarma põik

Saarma põik on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Räitsaka tänav

Räitsaka tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Räitsaka tänav sai nime 26. septembril 1958.
Rõika tänav

Rõika tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Rõika tänav sai nime 14. mail 1946.
Rahe tänav

Rahe tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Rahe tänav sai nime 26. septembril 1958.
Pikse tänav

Pikse tänav on väljaarendamata tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Pikse tänav sai nime 27. juunil 2001.
Pakase tänav

Pakase tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Pakase tänav sai nime 31. juulil 1959.
Pagi tänav

Pagi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Pagi tänav sai nime 8. oktoobril 2014.
Ojaveere tänav

Ojaveere tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Ojaveere tänav sai nime 16. mail 1958. Tänav on saanud nime selle järgi, et asub Mustjõe ääres.
Nurklik tänav

Nurklik tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Nurklik tänav sai nime 16. mail 1958. Tänav on saanud nime oma kuju järgi.
Mustjõe põik

Mustjõe põik on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Mustjõe põik sai nime 16. mail 1958. Tänav on saanud nime Mustjõe tänava järgi.
Mustjuure tänav

Mustjuure tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Mustjuure tänav sai nime 12. juunil 2002.
Lammi tänav (Tallinn)

Lammi tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Lammi tänav sai nime 8. oktoobril 2014.
Külma tänav

Külma tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Külma tänav sai nime 31. juuli 1959.
Kõrgepinge tänav

Kõrgepinge tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe, Veskimetsa ja Väike-Õismäe asumis.
Kõrgepinge tänav sai nime 16. mail 1958. Tänav on saanud nime tänavaäärse kõrgepingeliini järgi.
2022. aastal liideti Kõrgepinge tänavaga Väike-Õismäe asumis paiknev Ehitajate tee ja Paldiski maantee vaheline kergliiklustee, mis seni oli olnud nimeta.
Härmatise tänav

Härmatise tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Härmatise tänav sai nime 26. septembril 1958.
Halla tänav

Halla tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Halla tänav sai nime 26. septembril 1958.
Kessova Gora rajoon

Kessova Gora rajoon (vene keeles "Кесовогорский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblastis, asudes oblasti idaosas. Rajooni keskus on Kessova Gora asula.
Rajoon piirneb põhjas Sonkovo rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, lõunas Kašini rajooniga ja läänes Bežetski rajooniga.
Rajooni pindala on 962 km².
Kessova Gora rajoonis on 175 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja seitsme külaasunduse koosseisu.
EMK Uue Alguse Kogudus

Eesti Metodisti Kiriku Uue Alguse Kogudus on Tallinnas tegutsev Eesti Metodisti Kiriku (EMK) venekeelne kogudus. Kogudus kasutab Tallinna Peeteli kirikut aadressil Preesi tänav 5.
Koguduse pastor on Stanislav Ossipov.
Võšni Volotšoki rajoon

Võšni Volotšoki rajoon (vene keeles "Вышневолоцкий район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Võšni Volotšoki linn (ei kuulu Võšni Volotšoki rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb kirdes Udomlja linnaringkonnaga, läänes Maksatihha rajooniga, kagus Spirovo rajooniga, lõunas Toržoki rajooniga, edelas Kuvšinovo rajooniga, läänes Firovo rajooniga ja loodes Bologoje rajooniga.
Rajooni pindala on 3389,14 km².
Võšni Volotšoki rajoonis on 346 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja 14 külaasunduse koosseisu.
Kultuuri- ja Haridusministeerium

Kultuuri- ja Haridusministeerium oli Eesti ministeerium, mis korraldas riiklikult Eesti kultuuri- ja haridusvaldkonda. Ministeerium eksisteeris aastatel 1993–1996. 
Ministeerium moodustati 1993. aastal Vabariigi Valitsuse 22. jaanuari 1993. aasta määruse alusel, mis nägi ette Eesti Kultuuriministeeriumi ja Eesti Haridusministeeriumi ühendamise 25. jaanuarist 1993. 
1. jaanuarist 1996 lahutati taas Haridusministeerium ja Kultuuriministeerium. Kultuuri- ja Haridusministeeriumi haldusalas olnud Kooliamet ja Keeleamet jäid Haridusministeeriumi valitsemisalasse ning Spordiamet ja Muinsuskaitseamet Kultuuriministeeriumi valitsemisalasse. Senine kultuuri- ja haridusminister Jaak Aaviksoo sai haridusministriks ning ministrina Tiit Vähi valitsusse kuulunud Jaak Allik sai kultuuriministriks.