tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keskkonnaajaloo keskus

Keskkonnaajaloo keskus (KAJAK) on 2011. aastal asutatud Tallinna Ülikooli ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskuse teadusvõrgustik, mis edendab keskkonnaajaloo uurijate tegevust Eestis.
Keskuse peamised uurimisteemad on toidukultuuri ajalugu, keskkonnaajalugu ja arheoloogia ning inimeste ja loomade vahelised suhted ajaloos.
Keskus korraldab ettekandekoosolekuid, teaduskonverentse, seminare ja avalikke loenguid; edendab oma tegevusvaldkonnaga seotud doktoriõpet, bakalaureuse- ja magistriastme keskkonnaajaloo loengukursusi ja seminare; aitab avaldada uurimistulemusi ja allikmaterjale ning koordineerib keskkonnaajalugu tutvustavate teoste tõlkimist; osaleb rahvusvahelistes uurimisprojektides ja teeb koostööd teiste samalaadsete institutsioonidega välismaal. Keskuse rahastus on valdavalt projektipõhine.
Keskus koosneb eelkõige Eestis tegutsevatest uurijatest, kes huvituvad keskkonna ja inimkultuuri koosmõjust ning nende vastastikusest toimest ajaloo vältel. Lisaks Tallinna Ülikooli ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskuse töötajatele kuuluvad KAJAK-i koosseisu partnerliikmetena teadlased paljudest Eesti teadusasutustest.
2017. aasta alguse seisuga on KAJAK-il 40 liiget.
Keskust juhib Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudi teadur Kadri Tüür. Juhatusse kuuluvad Tallinna Ülikooli ajaloo, arheoloogia ja kunstiajaloo keskuse vanemteadur Priit Raudkivi ja Rootsi kuningliku tehnikainstituudi (KTH) teadur Kati Lindström.
2015. aastal septembris ilmus keskusel koostöös ajakirjaga Horisont keskkonnaajaloo erinumber.
Tallinna kultuuritegu

Tallinna kultuuritegu oli tunnustusauhind, mida andis välja Tallinna Kultuuriväärtuste Amet aastatel 2005–2009. 
Statuudi järgi oli Tallinna kultuuritegu Tallinna kultuurielus tähelepanu äratanud sündmus, teos, loominguline saavutus või organisatoorne panus, mis paistis silma nii originaalsuse kui ka mõtteerksuse poolest ning oli uuenduslik ja linna kultuurielu rikastav. 
Tallinna kultuuriteo auhinda anti välja kahes kategoorias: loovisiku panuse eest Tallinna kultuuriellu ja kollektiivi panuse eest Tallinna kultuuriellu. 
Auhinnale võisid kandidaate esitada kõik isikud ja organisatsioonid. Auhinna saajad otsustas esimesel aastal Tallinna Kultuuriväärtuste Ameti juurde moodustatud komisjon, hiljem Tallinna Linnavalitsuse ajutine komisjon. Auhinnafond oli 100 000 krooni (u 6391 eurot), 2008. aastal 200 000 krooni (u 12 782 eurot), 2011. aastal 6000 eurot.
+1

"+1" on Liis Lemsalu teine album. See ilmus 30. novembril 2017. Albumi andis välja Sargentas OÜ.
Albumil on 10 eestikeelset laulu ning lisaloona tema 2017. aasta Eesti Laulu võistlusel osalenud ja seal neljanda koha saavutanud "Keep Running". 
Laulud.
Märkus. Laulude pealkirjade ja autorite nimede allikaks on albumi buklett, laulude pikkused võivad eri CD-mängijates mõnevõrra erineda.
Muusikud.
Liis Lemsalu ansambli koosseis: Mairo Marjamaa, Hans Kurvits, Kalle Pilli, Martti Laas, Timm Vichmann.
Villem Lapimaa

Villem Lapimaa (sündinud 6. detsembril 1977) on Eesti jurist, ametilt kohtunik. 
Ta lõpetas 1996. aastal Tallinna Reaalkooli hõbemedaliga ja 2002. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. 
21. novembril 2005 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul ta esimese astme kohtunikuks. Ta asus tööle Tallinna Halduskohtusse, olles 2006–2014 halduskohtu esimees. 
17. novembril 2014 nimetas Vabariigi President Riigikohtu üldkogu ettepanekul ta teise astme kohtunikuks alates 1. jaanuarist 2015. Ta töötab seniajani Tallinna Ringkonnakohtus halduskolleegiumis. 17. maist 2017 kuni 16. maini 2024 oli ta Tallinna Ringkonnakohtu esimees. 
Ta töötab õppejõuna Tartu Ülikoolis. Ta on olnud "ad hoc" kohtunik Euroopa Inimõiguste Kohtus.
Söe arboreetum

Söe arboreetum on arboreetum Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Tõrve ja Kassivere külas. Ala pindala on 114,6 ha. Ala on kaitse alla võetud.
Matsi dendraarium

Matsi dendraarium on dendraarium Harju maakonnas Anija vallas Kehra külas Matsi talu juures. Dendraariumi pindala on 1,7 ha. Dendraarium on kaitse alla võetud alates 1989. Dendraarium rajati 1965.
Jänese matkarada

Jänese matkarada on Tartu linnas asuv matkarada, mis kulgeb Emajõe kallasrajal. 
Rada rajati 2000. aastate algul. Raja tegemine maksis 1,2 miljonit krooni.
Kiideva–Puise matkarada

Kiideva-Puise matkarada on matkarada Lääne maakonnas Kiideva ja Puise küla vahel Matsalu lahe põhjakaldal. Rada on 3,4 km pikk.
Matkaraja teele jääb muu hulgas Lõpre tamm.
Kudjape–Upa loodusrada

Kudjape–Upa loodusrada on loodusrada Saare maakonnas Kudjape asulas. Rada algab Kudjape kalmistu juurest. Rada on 5 km pikk. Rada kulgeb läbi laialehise metsa ja loomänniku.
Penijõe matkarada

Penijõe matkarada on matkarada Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Penijõe küla juures. Matkarada jääb Matsalu rahvuspargi alale. Raja pikkus on 3,2–7 km. Rada kulgeb mööda roostikke ja niite. Rajal asub 8 m kõrgune vaatetorn.
Fortnite Battle Royale

"Fortnite Battle Royale" on 2017. aasta septembris PC-le, PS4-le, Xbox One-ile, Nintendo Switch-ile ja telefonidele välja antud videomäng. Mäng on tasuta allalaaditav internetist, kuid mängu PvE versioon "Save The World" on tasuline. Mängu töötas välja Epic Games.
"Fortnite Battle Royale" on mängumood "Fortnite"-is, kus 100 inimest võistlevad üksteisega ellujäämise nimel kas üksi, kahekesi või neljakesi. Mängus on ka torm, mis liigub ringikujuliselt, muutudes järjest väiksemaks, ajades mängijaid üksteisega kokku. Tormi sisse jäädes kulub mängijal elusid, mis võib lõppeda surmaga. Mängus saab võita ainult üks inimene või üks meeskond. 
Mängus saab ka kulda koguda.
Mängu teeb eriliseks just see, et seal on võimalik ehitada eri materjalidest treppe, seinu, koonuseid ja katuseid. Mängus on mitmesuguseid relvi, sama valdkonna relvad on eri värvi ehk eri tugevusega.Värvid on: Hall ehk Common, Roheline ehk Uncommon, Sinine ehk Rare, Lilla ehk Epic ja Kollane/Kuldne ehk Legendary. Relvi saab ka kulla eest paremaks teha rääkides erinevate karakteritega.Mängus saab ka craftida osade eest mida maast saab. Mängust on võimalik saada ja osta ka mängusisest raha – V-Buckse. V-Bucksidega saab mängija osta Tegelasi (skins), Tantse (emotes),seljakotte (Back Blings), kirkasid (pickaxes) ja Puritiibe (Gliders)
Vepriai meteoriidikraater

Vepriai meteoriidikraater (leedu keeles: "Veprių krateris") on meteoriitset päritolu impaktkraater Ukmergė rajoonis Leedus Vepriai alevi juures. Tegemist on suurima meteoriidikraatriga Leedus.
Kokkupõrke põhjustas umbes 300-meetrise läbimõõduga 160 ± 10 miljonit aastat tagasi (juura ajastul) Maa atmosfääri sisenenud asteroid. Asteroid langes Paleosoikumi liivakivi ja lubjakivi kihtidele, tekitades suhteliselt sügava löögijälje. Plahvatusel vabanenud energia oli hinnanguliselt võrdne 200 000 Hiroshimale heidetud tuumapommi omaga. Juura ajastul asus kraatris väike järv. Hiljem täitus kraater setetega (savi, liiv) ja jääaeg tasandas sealse maastiku lõplikult, nii et tänapäeval on Vepriai meteoriidikraater täielikult mattunud. 
Pinnasekihtide alla mattunud kraater avastati 1978. aastal, mil puursüdamikest avastati impaktiiti.
Signe Lahtein

Signe Lahtein (kuni 1998 Signe Valk; 10. mai 1977 Põltsamaa – 2. aprill 2018 Tartu) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1995. aastal hõbemedaliga Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 2001. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli infoteaduse eriala bakalaureuseõppe.
1990. aastate teisel poolel alustas ta tööd Õhtulehe reporterina. Veel töötas ta ajakirjades Meie Pere, Kroonika, Naisteleht ja Nipiraamatus. Aastatel 2015–2018 oli ta heategevusliku telesaate "Kodutunne" saatejuht.
Hukkumine liiklusõnnetuses.
Signe Lahtein sattus 22. märtsi hilisõhtul Tallinna–Tartu maanteel Adavere tuuliku lähistel liiklusõnnetusse, kui tema juhitud sõiduauto põrkas kokku suure veokiga. Ta oli 22. märtsist 2. aprillini koomas ning suri saadud vigastuste tõttu 2. aprillil 2018 haiglas. Ta maeti Jüri kalmistule.
Etihad Airwaysi sihtkohad

Etihad Airwaysi sihtkohtade nimikiri pole täielik.
Luxembourgi lennujaam

Luxembourgi lennujaam, asukoha järgi nimetatud ka kui Findeli lennujaam (IATA: LUX, ICAO: ELLX), on Luksemburgi ainus rahvusvaheline lennujaam. See on Luxairi ja Cargoluxi kodulennujaam.
Saare matkarada

Saare matkarada (ka Saare õpperada) on matkarada Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Saare külas. Rada jääb Silma looduskaitsealale ja kulgeb Sutlepa mere kallastel. Raja pikkus on 1 km.
Rudolf Sarap

Rudolf Sarap (13. märts 1923 Omsk, Vene SFNV – 30. august 1995 Tallinn) oli eesti kultuuritegelane.
1950. aastal lõpetas ta kiitusega Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. Hiljem õppis aspirantuuris Moskva Riikliku A. Lunatšarski nimelises Teatriinstituudis ja sai filosoofiakandidaadi kraadi.
Aastatel 1951–1955 oli ta Tallinna Riikliku Kunstimuuseumi direktor.
Hiljem oli ta ühiskonnateaduste õppejõud Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Konservatooriumis oli ta marksismi-leninismi kateedri juhataja ja professori kohusetäitja.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Sajan Sančat

Sajan Sančat (tõva kirillitsas Саян Санчат; sündinud 27. märtsil 1974 Krasnojarskis) on Venemaa endine poksija, rahvuselt tõvalane.
Ta lõpetas 1996. aastal Novosibirskis kehakultuurikolledži.
Harrastajana.
Ta oli sulgkaalus (kuni 57 kg) Venemaa meister aastatel 1996 ja 1998. Ta oli esimene tõvalasest poksija, kes on tulnud Venemaa meistriks.
Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) pronksmedali 9. maailmameistrivõistlustel (Budapest, 1997), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile István Kovácsile (Ungari) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja ning 32. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 1998), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Ramaz Palianile (Türgi) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja. 
Elukutselisena.
Ta poksis oktoobrist 2000 kuni märtsini 2004 elukutselisena. Ta pidas kokku 22 kohtumist, millest võitis 18 (neist 10 nokaudiga) ja kaotas 4 (neist 2 nokaudiga) kohtumist.
Ta oli 10. novembrist 2001 kuni 13. juunini 2003 WBC maailmameister sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg).
Treenerina.
Pärast sportlaskarjääri töötas poksitreenerina Novosibirskis, hiljem Kõzõlis.
Soontaga matkarada

Soontaga matkarada on matkarada Valga maakonnas Tõrva vallas Soontaga külas. Rada jääb Soontaga looduskaitsealale. Raja pikkus on 2,9 km.
Loosalu–Paluküla loodusrada

Loosalu–Paluküla loodusrada on loodusrada Rapla maakonnas Rapla vallas. Rada jääb Kõnnumaa maastikukaitsealale. Raja pikkus on 7,7 km.
Matkarajale jäävad Loosalu raba ja Loosalu järv.
Sepa mägi

Sepa mägi on kõrgendik Saare maakonnas Muhu vallas Päelda külas; ühtlasi kõrgeim koht Muhu saarel. Kõrgendik ulatub 25,1 m üle merepinna.
Jan Lätt

Jan Lätt (sündinud 17. märtsil 1976 Tartus) on eesti ettevõtja ja karikaturist.
Haridus.
Õppis Tartu Kunstigümnaasiumis, mille lõpetas 1994. aastal. Seejärel lõpetas Tartu Ülikooli majandusteaduskonna 2002. aastal rahvamajanduse erialal. 2001–2003 õppis Tartu Ülikooli suhtekorralduse magistrantuuris ja 2005–2007 Tartu Ülikooli ettevõtluse ja tehnoloogia juhtimise magistrantuuris. 
Töö.
2005–2012 oli Lätt Eesti Krediidipanga Tartu regiooni juht. Veel on ta töötanud Hansa Liising Eesti ASis; Henkel Balti OÜs, kus ta oli Baltikumi suurklientide müügijuht ja finantsjuhina rahvusvahelises mobiilimaksete ettevõttes Fortumo OÜ. 
Looming.
Jan Lätti ühed esimesed joonistused avaldas Liivimaa Kroonika 17. septembril 1993 koomiksis "Tuhkatriinu", kokku ilmus seda koomiksit kuuel korral. Tema karikatuure on avaldanud ka Tartu Postimees. 2017. aastal illustreeris ta Andre Sevastjanovi lauamängu "Doktor, mul on mure".
Jõukilogramm

Jõukilogramm (tähis kgf) on jõu mõõtühik MKSA-süsteemis. 1 kgf on võrdne jõuga, mis annab kehale massiga 1 kg standardse raskuskiirenduse, s.o 9,80665 m/s2.
Jõukilogrammi arvväärtus njuutonites:
 1 kgf = 9,80665 N.
Välislingid.
Netisläng

Netisläng (ka netikeel; inglise keeles "Internet slang", "netspeak") on keelevariantide perekond ("language variety"), mida kasutatakse internetisuhtluses ja mis varieerub vastavalt kasutajatele ja suhtlusolukordadele.
Netislängi alla paigutatakse osalt vahendid ja võtted, mis on otseselt seotud arvuti (sh nutitelefon ja tahvelarvuti) omadustega ja võetud kasutusele just netisuhtluses (nt klaviatuuri abil sisestatud emotikonid). Teiselt kuuluvad siia tavasuhtluse vahendid ja võtted, mida netisuhtlus on muutnud populaarseks ja mis leiavad seal eriti laia kasutust (nt akronüümid ja muud lühendused nagu "LOL" "laugh out loud"). Lisaks on osa netislängi jooni suulise keele ja suulise dialoogi jooned, mis on üle kantud kirjalikku suhtlusse.
Netisläng sündis Interneti algusaegadel ja osalt väljaspool netti. Nt Useneti kasutajate keel ja leetspeak teatetahvlisüsteemis (BBS, IRC jne). Tegu on pidevalt ja kiiresti muutuva keelevariandiga, mis omandatakse üldjuhul tegeliku keelekasutuse käigus, kuigi on kirjutatud ka netislängi stiilijuhiseid ("Wired Style").
Slängi termini kasutamine selle nähtuse kohta on tinglik. Släng ("slang") viitab üldjuhul kindla sotsiaalse või erialase inimrühma erisõnavarale või kinnisfraasidele. Netislängi puhul on tegu ka grammatiliste erijoontega (eesti netisüntaksi erijoon on öeldise (eriti "olema") sage puudumine: "Sul auto load muidu olemas? Ta jube tore inimene."). Lisaks on suur osa kindlates rühmades kujunenud keelenditest ja suhtlusvõtetest läinud rühmaülesesse kasutusse.
Keskne motiiv netikeelendite kasutamiseks on olnud tekstitootmise lihtsustamine ja kiirendamine, osalt ka vajadus mahutada võimalikult palju infot sisaldav tekst ettenähtud väiksesse ruumi (Twitter jm). Oluline mõju netislängile on arvuti tarkvaral ja riistvaral (klaviatuuril olevad märgid, ekraani suurus, sõnumi tähemärkide maksimaalne hulk, jms).
Netislängi leidub kõige enam ja kõige järjekindlamalt argises spontaanses netidialoogis (kiirsuhtlus), Facebookis, jututubades, netimängudes, blogides jms.
Netislängi jooni kasutatakse ka suhtluses väljaspool internetti ja tavasuhtlust, nt telefonisõnumites ja ilukirjanduses.
Netislängi mõju keelekasutusele on nähtud erinevalt. Osa autoreid (eriti keelekorraldajad) on näinud selles ohtu kirjakeelele ja selle reeglite valdamisele. Osa autoreid näeb netislängis (sh selle keelevigades) keele rikastamise ja uuendamise abinõu.
Olulisi netislängi jooni.
Allikad:
Füüsikaline atmosfäär

Füüsikaline atmosfäär ehk normaalatmosfäär (tähis atm) on mittesüsteemne (SI-väline) rõhuühik. Rõhk 1 atm võrdub 760 mm kõrguse elavhõbedasamba (760 mm Hg) rõhuga normaaltingimustel (temperatuuril 0 °C ja raskuskiirendusel 9,80665 m/s2).
SI-süsteemi ühikutes 
1 atm = 101 325 Pa =  1013,25 hPa (hektopaskalit).
Muudes rõhuühikutes
1 atm  =  760 torr  =  760 mm Hg  =  1013,2 mbar  =  101,325 kPa.
Valeri Sõdorenko

Valeri Petrovõtš Sõdorenko (ukraina keeles Валерій Петрович Сидоренко; sündinud 23. septembril 1976 Energodaris Zaporižžja oblastis) on Ukraina endine poksija.
Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Maikro Romerole (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta võitis kukk-kaalus (kuni 48 kg) 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. 
Isiklikku.
Tema kaksikvend on samuti tuntud Ukraina poksija Volodõmõr Sõdorenko.
Rudgy Pajany

Rudgy Pajany, kodanikunimega Jérôme Pajany (sündinud 6. juulil 1990 Dakaris Senegalis) on prantsuse laulja, kes on spetsialiseerunud 1960.-1980. aastate muusika taasesitustele. 
Tema tuntumateks singliteks on "Mistral Gagnant" (2013) ja "En Silence" (2015).
Armfelt

Armfelt (ka Armfeldt) on Rootsi ja Soome aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esiisa oli Jämtlandist pärit Erik Larsson (surnud 1659), kes aadeldati Rootsi kuninga poolt 1648. aastal ja introdutseeriti Rootsi rüütelkonda 1650. aastal nr 458 all. 
Suguvõsa liikmed kanti Soome rüütelkonda 1818. aastal nr 37 all.
Singapura kass

Singapura kass on kassitõug. See on üks väiksemaid kassitõuge maailmas. Singapura kassi iseloomustavad suured silmad ja kõrvad ning pruunikirju karv.
Ajalugu.
1975. aastal töötasid Tommy ja Hal Meadow Singapuris ning kui nad USA-sse naasid, nägid nad tänaval kolme pruunikirju karvaga kassi. Tänu nendele kassidele registreerisid selle tõu TICA 1979. aastal ja CFA 1982. aastal.
Täpik-maasidrik

Täpik-maasidrik on Ameerikas elav lind sidriklaste sugukonnast. 
Toitumine.
Enamasti on nende toiduks putukad, seemned, marjad. Söögisedel varieerub aastaajaliselt. Söövad palju putukaid, sealhulgas mardikaid ja liblikaid, eriti suvel, roomajaid, liblikaid, ämblikke, tigusid ning ka väikeseid puuvilju. 
Pesitsemine ja paljunemine.
Pesitsevad enamasti mäenõlvadel või avatud metsades või äärmisel juhul on pesakohaks madal põõsas. Isane kaitseb territooriumi lauldes, samal ajal kui emane teeb pesa. 
Pesa teevad nad okstest, rohttaimedest ja muudest materjalidest.
Mune on kurnas 3-5, harva 2-6. Hauvad emased umbes 12-14 ööpäeva. Pojad jäävad pessa umbes 9-11 ööpäevaks.
Weimari linnukoer

Weimari linnukoer on jahikoeratõug.
Isaste turjakõrgus on 59–70 cm ja emastel 57–65 cm. Isaste kehakaal on 30–40 kg ja emastel 25–35 kg.
Bipes biporus

Bipes biporus on roomajaliik. Ta on üks neljast taanduriliste liigist, kellel on jalad.
Teda leidub peamiselt Mehhikos Baja California poolsaarel.
Kirjeldus.
"Bipes biporus" on roosa ussisarnane roomaja, kelle kehapikkus on 18–24 cm ja laius 6–7 mm ning kes elab vähemalt 3 aastat. Vangistuses elas täiskasvanuna püütud isend 3-aastaseks, kuid suguküpsus saabub alles ligikaudu 4-aastaselt. Soomused paiknevad kehal rõngastena, mis annab talle vihmaussisarnase välimuse. Selline naha ehitus hõlbustab looma lõõtspillitaolist liikumist maa-alustes urgudes. "Bipes"'i perekonna liikidel on taanduriliste seas ainsana jäsemed. Esijäsemed on tugevad ja kaevamiseks spetsialiseerunud. Tagajäsemetest on säilinud vaid rudimentaarsed luud. "Bipes biporus"'el on perekonnast ainsana esijalgadel viis küünistega varvast.
Paljunemine.
Liik on ovipaarne. Emasloom muneb juunis või juulis 1–4 muna. Emased saavutavad suguküpsuse ligikaudu 45. elukuuks. Nad munevad ainult maa-alustes urgudes. Muna lükatakse kahe kuu pärast maapinnale ja seal kooruvad nad mõne tunni jooksul.
Levik.
"Bipes biporus"'t on leitud Mehhiko osariikidest Baja Californiast, Baja California Surist, Guerrerost ja Chiapasest.
Käitumine.
"Bipes biporus" väljub harva oma urust. Öösel viibib ta maapinnale lähemal, päeval sügavamal maa all.
Toitumine.
Ta on oportunistlik karnivoor, kes sööb peamiselt sipelgaid ja termiite, aga ka teisi selgrootuid, putukate vastseid ja mune ning kõike muud, mis suhu mahub. "Bipes biporus" sööb oma saaki alati maa all.
Marssal (Bulgaaria)

Marssal (bulgaaria keeles "маршал") oli Bulgaaria sõjajõudude kõrgeim auaste.
Ajalugu.
Bulgaaria tsaaririigis kehtestati auaste 1916. aastal. See aukraad on antud kahele Bulgaaria tsaarile.
Pabaiskase vald

Pabaiskase vald (leedu keeles "Pabaisko seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ukmergė rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 98 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1170 inimest. Valla keskus on Pabaiskase alev, kus aastal 2011 oli 234 elanikku. Vallamaja asub aadressil Pergalės 1. Vallavanem on Gediminas Lapukas.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Guangzhou Baiyuni rahvusvaheline lennujaam

Guangzhou Baiyuni rahvusvaheline lennujaam (IATA: CAN, ICAO: ZGGG) on peamine lennujaam Guangzhous, Hiina Guangdongi provintsi pealinnas. 
Baiyuni lennujaam on China Southern Airlinesi, FedEx Expressi, 9 Airi, Hainan Airlinesi ja Shenzhen Airlinesi kodulennujaam. 
Guangzhou Baiyuni rahvusvahelist lennujaama läbis 2017. aastal 65 806 977 reisijat.
Beiruti Rafīq al-Ḩarīrī rahvusvaheline lennujaam

Beiruti Rafīq al-Ḩarīrī rahvusvaheline lennujaam (araabia: ماتار بیروت رفيق الحريري الدولي, "Maṭār Bayrūt Rafīq al-Ḥarīrī ad-Dwaliyy") (IATA: BEY, ICAO: OLBA) on ainus töötav kommerts lennujaam Liibanonis. Lennujaam on Liibanoni riikliku lennufirma – Middle East Airlines (enamasti MEA) kodulennujaam.
Germania (lennufirma)

Germania, ametlikult Germania Fluggesellschaft mbH, on eraomandis olev Saksamaa lennufirma, mille peakontor asub Berliinis. Lennufirma teenindas 2009. aastal 2,5 miljonit reisijat ning lennufirmal on umbes 850 töötajat 2014. aasta suve seisuga.
Kunstnike raamat

Kunstnike raamat on mitme, tavaliselt eri valdkonna kunstniku koostöös sündinud kunstiline raamat, mis toob esile nende kunstnike loomingulise isikupära ja mis valmib tavaliselt ainueksemplarina.
Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu säilitus- ja digiteerimiskeskuse juhataja Rene Haljasmäe sõnul: "Kunstnike raamat on erinevate meistrite (näiteks graafiku ja köitja) koostööd valminud raamat ning mis on tavaliselt ainueksemplarid."
Air Greenland

Air Greenland A/S, ka Greenlandair, on Gröönimaa riiklik lennufirma, mis kuulub SAS Groupile, Gröönimaa valitsusele ja Taani valitsusele. 
Lennufirmal on 27 lennukit ning lennufirma opereerib lende 67 sihtkohta. Lennud toimuvad ainult Gröönimaale, Islandile ja Taani.
Georgian Airways

Georgian Airways (varem Airzena) on Gruusia lennufirma, mille peamiseks asukohaks on Thbilisi rahvusvaheline lennujaam. Firma peadirektoriks on Givi Davitashvili ning ettevõtte peakontor asub Thbilisises. 
Ajalugu.
Lennufirma Airzena loodi 1993. aasta septembris. Esialgu tegi Airzena tšarterlende Araabia Ühendemiraatidesse, Itaaliasse, Hiinasse, Egiptusesse, Indiasse, Süüriasse ja regulaarseid lende Austriasse Viini. 1999. aastal sai Airzenast Gruusia riiklik lennufirma. 2004. aasta augustis muutis Airzena oma nime Georgian Airwaysiks. 20. sajandi esimeses pooles võttis firma juhtkond vastu otsuse moderniseerida firma lennukiparki ning nad rentisid Saksa ettevõttest Hapag-Lloyd kaks lennukit Boeing 737-500. Sellest ajast alates on Georgian Airways jätkanud oma lennukipargi arendamist ning moderniseerimist.
Lennukipark.
Lennufirma Georgian Airways lennukipark koosneb 2018. aasta jaanuarikuu seisuga alljärgnevatest õhusõidukitest. 
Sihtkohad.
Georgian Airways korraldab lende algusega Gruusiast järgmistesse maailma linnadesse: London, Tel Aviv, Kiiev, Moskva, Jerevan, Bathumi, Peterburi, Ateena, Thessaloníki, Köln, Barcelona, Bologna, Praha, Brüssel, Berliin, Bratislava, Kaasan, Pariis, Amsterdam, Viin.
Meeskond.
Piloodid.
Kõiki Georgian Airwaysi lennukeid juhivad mitmekülgse lennukogemusega kõrgelt kvalifitseeritud piloodid. Kõik meeskonnad läbivad nii esialgse teoreetilise ja praktilise kui ka kuue kuu pikkuse korduva simulaatori treeningu Boeingu ja CRJ lennukitega järgnevates koolituskeskustes: 
 * Pan American Flight Academy (Miami, Florida)
 * ICARE Training Centre (Prantsusmaa)
 * UAB Cam&amp;Cons (Vilnius, Leedu)
Georgian Airwaysi piloodid on sertifitseeritud II ja III kategoorias, mis lubab neil opereerida ebasoodsates ilmastikutingimustes. 2018. aasta seisuga töötab firmas 36 kõrgelt kvalifitseeritud pilooti, kelle keskmine vanus on 30–45 aastat.
Salongipersonal.
Georgian Airwaysi lennusaatjad läbivad samuti esialgse ja korduva treeningu Gruusia Lennundusülikoolis (Georgian Aviation University) ning koolituskeskustes Saksamaal, Tšehhis ja Ukrainas. Salongipersonali koolitus kestab kuni kuus kuud ning hõlmab teoreetilisi loenguid ja praktikume sellistes valdkondades, nagu lennuohutus ja lennuintsidentide vältimine, turvalisus, hädaolukorra protseduurid ja evakueerimine, esmaabi ja reisijate teenindus. Lennusaatjaskonda valitakse inimesi erinevate testide tulemuste alusel, mis viiakse läbi vastavalt rahvusvahelistele standarditele.
Partnerid.
Üks ettevõtte prioriteete on partnerluse loomine suuremate lennuettevõtjatega üle kogu maailma. Georgian Airways on sõlminud 16 suurlennufirmadega Interline'i lepingu. Selline partnerlus muudab nende reisijate jaoks reisimise lihtsamaks ja aitab jõuda hõlpsasti igase paika üle maailma. 
Georgian Airways partneriteks on:
Ars Fennica kunstiauhind

Ars Fennica (soome keeles "Ars Fennica -palkinto") on Soome kunstiauhind, mida antakse välja aastast 1991. Auhinna suurus on alates 2021. aastast 50 000 eurot, enne seda oli kuni 40 000 eurot. Auhinda on antud Põhjamaade, Baltimaade ja Venemaa Peterburi piirkonna kunstnikele.
Auhinda rahastab 1990 asutatud Henna ja Pertti Niemistö kujutava kunsti sihtasutus Ars Fennica. Sihtasutuse eesmärk on igakülgselt toetada kujutava kunstiga tegelejaid.
Saksa spits

Saksa spits on Saksamaa koeratõug. Seda tüüpi koeratõug hõlmab mitut tõugu. Esialgsest Saksa spitsist on aretatud mitmesuguseid tõugusid, mida registreeritakse kas eraldi tõugudena või Saksa spitsi sortidena.
Välimus.
Saksa spitsid on välimuselt sarnased, kuid erinevad värvi ja suuruse poolest. Saksa spitsid on tavaliselt mustad, kuldsed/kreemjad ja mustad või valkjad, kuid kääbusspitsil, keskmisel ja väikesel spitsil võib olla ka teistsuguseid värvikombinatsioone. Kõikidel Saksa spitsidel on hundi või rebase sarnane pea, topelt karvkate, kõrged kolmnurkse kujuga kõrvad ja seljale keerdunud saba. Kuigi väike spits ("Kleinspitz") ja kääbusspits ehk "Pomeranian" ("Zwergspit"z) näevad välja sarnased, ei ole nad tegelikult sama tüüpi koerad.
Saksa spits.
Rahvusvaheline künoloogiaföderatsioon (FCI) jaotab Saksa spitsi viieks rühmaks:
Pekingi rahvusvaheline lennujaam

Pekingi rahvusvaheline lennujaam (IATA: PEK, ICAO: ZBAA) on peamine rahvusvaheline lennujaam, mis teenindab Pekingit. 
Pekingi rahvusvaheline lennujaam on viimase kümne aasta jooksul kiiresti kasvanud reisijate arvu poolest. 2018. aastal läbis lennujaama üle 100 miljoni reisija.
Lennujaamal on neli lennurada.
Pekingi rahvusvaheline lennujaam on Hiina Rahvavabariigi rahvusliku lennufirma Air China peamine kodulennujaam, kust lennufirma lendab umbes 120 sihtkohta Pekingist. China Eastern Airlines, Hainan Airlines ja China Southern Airlines kasutavad lennujaama kodulennujaamana.
Pabaiskas

Pabaiskas on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Pabaiskase valla halduskeskus. Alev asub Žirnajai järve kaldal (pindala 1,924 km², suurim sügavus 26 m). 
Pabaiskases on põhikool, seltsimaja, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1836 valminud katoliku kirik, kalmistul asuv kabel ja Pabaiskase lahingu mälestusmärk.
Aastal 1435 toimus Žirnajai järve idakaldal Pabaiskase lahing, järgmisel aastal lasi lahingus võidu saavutanud Žygimantas Kęstutaitis lahinguväljakule kiriku rajada. Kiriku juurde tekkinud küla on saanud nime poola keelest ("Pobojowisko" tähendab lahinguvälja). Aastal 1558 sai asula alevi staatuse. Tsaariajal kandis alev venekeelset nimekuju Побойскъ, sealse juudi kogukonna suus oli alevi nimi Paboisk.Nõukogude perioodil kujunes Pabaiskasest kohaliku sovhoosi keskasula.
Jaaksoni tamm

Jaaksoni tamm on kaitsealune tammepuu Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Mänspe külas Jaaksoni talu lähedal. Puu võeti kaitse alla 1962.
Puu ümbermõõt on 345 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 25 m.
Mihkli põhja tamm

Mihkli põhja tamm (ka Mihkli punane tamm) on kaitsealune tammepuu (punane tamm) Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Lilbi külas Mihkli talu juures. Puu võeti kaitse alla 1962.
Puu ümbermõõt on 254 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m.
Vaitkuškis

Vaitkuškis on küla Leedus Ukmergė rajoonis Pabaiskase vallas. Küla asub Šventoji jõe kaldal. 
Vaitkuškis on nime saanud mehenime Vaitkus järgi. Aastal 1771 sündis seal Rzeczpospolita riigitegelane Józef Dominik Kossakowski, aastal 1940 aga leedu õigusteadlane Genovaitė Dambrauskienė. Vaatamisväärsusteks on Vaitkuškise mõisa hoonetekompleks ja I aastatuhandel eKr ning I aastatuhande alguses pKr kasutusel olnud 30 meetri kõrgune Vaitkuškise linnamägi.
Nõukogude perioodil oli Vaitkuškis kohaliku sovhoosi keskasulaks.
Sellrain

Sellrain on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 909 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 62 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 1347 inimest. Vald paikneb 14,40 km Innsbruckist edelas Sellraini orus. Melach voolab läbi selle. Enamik külaelanikke on talupidajad ja neil on ka teine töö naabruses Innsbruckis. Külas on kaks kirikut: St. Quirin ja St. Anna. Mõlemad on üle 300 aasta vanad.
Sistrans

Sistrans on vald ("Gemeinde") Innsbrucki ringkonnas Austria Tirooli liidumaal, 919 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 7,9 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 2230 inimest. Vald paikneb 4 km Innsbruckist kagus.
Imikala

Imikala ("Echeneis naucrates") on soojades meredes elutsev ahvenaliste seltsi imikalalaste sugukonda kuuluv kala, pikkusega kuni 1 meeter. Ta kinnitub peas oleva imiketta abil laevade, suurte kalade või merikilpkonnade külge ning reisib sedasi kinnitatult pikki vahemaid ise ujumiseks pingutamata peremeeslooma või laevaga kaasa.
Levik ja elupaik.
Seda liiki peetakse kogu troopikavööndi kalaks, sest ta esineb kõigis troopilistes ja soojades parasvöötme vetes üle kogu Maa, välja arvatud Vaikse ookeani idaosa. Teda võib leida ranniku lähedalt, aga ka kaugelt avamerelt, kuni 50 m sügavusel.
Imikala on tuntud selle poolest, et ta kinnitub aeg-ajalt oma imikettaks moondunud seljauime abil erinevate peremeesloomade või muude vees liikuvate objektide külge, nagu näiteks haid, raid, suured luukalad, merikilpkonnad, vaalad, delfiinid, laevad, ja vahel isegi akvalangistid.
Kirjeldus.
"E. naucrates" on keskmise suurusega kala, kes võib kasvada kuni 110 cm pikkuseks. Tema keha on piklik ja voolujooneline ning tema alalõug on selgelt esiletungiv (see ulatub ülalõuast tublisti ettepoole). Lõuad, suulagi ja keel on kaetud peente hammastega.
Peamine eristustunnus teistest kaladest on ovaalse kujuga imiketas, milleks on tugevasti moondunud seljauim, mis ulatub pealaest kuni selja esiosani.
Imikala keha põhitoon on tumehall kuni tumepruun, tumedama kõhualaga. Pikitriip, mis jookseb mööda kala külgtelge, on põhitoonist palju tumedam, kuid sellel pikitriibul on põhitoonist heledamad piirjooned.
Sabauim on must, äärest kitsalt valgete servadega.
Toitumine.
Imikala toidulaud sõltub kala vanusest ja sellest, kas ta on kinnitunud peremeeslooma külge või mitte.
Noores eas tegutseb ta vahel riffidel teisi vee-elukaid parasiitidest puhastava kalana ja tema toidulaud koosneb siis väikestest parasiitsetest vähkidest, kes elavad kalade küljes, nagu näiteks aerjalalised, kakandid ja karpvähid.
Peremeeslooma küljes olles toitub imikala peremeeslooma parasiitsetest vähkidest, peremeeslooma toidulaualt pudenevatest toidupalakestest või peenest toidust, mis püütakse peremeesloomaga kaasa liikudes vett läbi peente hammaste filtreerides.
Ilma peremeesloomata hoidub imikala ranniku lähedusse ja võib liituda teiste imikaladega. Tema toidulaud koosneb siis meres vabalt ujuvatest vähikestest, kalmaaridest ja väikestest kaladest.
Kasutamine kalapüügil.
Mõnes piirkonnas, näiteks Austraalias, Kariibi mere piirkonnas ja India ookeanis, kasutavad kalurid imikala ja teisi imikalalisi kalapüügivahendina. Imikala saba külge kinnitatakse peen nöör, lastakse ta siis eemale ja oodatakse, kuni ta kinnitub mõne peremeeslooma külge, et see siis paati sikutada.
Polli tamm

Polli tamm on kaitsealune tamm Viljandi maakonnas Viljandi vallas Paistu külas Polli talu lähedal. Puu võeti kaitse alla 1958. aastal.
Puu ümbermõõt on 620 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 20 m. Puu on halvas seisukorras.
Tõllamäe tamm

Tõllamäe tamm on kaitsealune tammepuu Viljandi maakonnas Viljandi vallas Loodi külas Tõllamäel. Puu võeti kaitse alla 1958.
Puu ümbermõõt on 646 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 25 m. Puu on heas seisukorras.
Priiuse tamm

Priiuse tamm on kaitsealune tamm Rapla maakonnas Raplas. Puu istutati 1816. aastal, tähistamaks Eestimaa kubermangu talupoegade vabastamist pärisorjusest. Puu võeti kaitse alla 1959. aastal.
Puu ümbermõõt on 268 cm (mõõdetuna 1,2 m kõrguselt) ja kõrgus 19 m.
Rabakivi tamm

Rabakivi tamm oli kaitsealune tamm Harju maakonnas Harku vallas Tiskre külas Rabakivi talu juures. Puu võeti kaitse alla 1959. aastal. Tänapäeval on puu täielikult ära kuivanud.
1998. aasta andmete järgi oli puu ümbermõõt 260 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 16 m.
Ruuga tamm

Ruuga tamm on kaitsealune tamm Võru maakonnas Rõuge vallas Väiku-Ruuga asulas Kõivu talu lähedal. Puu võeti kaitse alla 1958. aastal.
Puu ümbermõõt on 611 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 15 m.
Sinisilla tamm

Sinisilla tamm on kaitsealune tamm Võru maakonnas Rõuge vallas Uue-Saaluse külas Mäe-Kõivsaare talu juures. Puu võeti kaitse alla 1992. aastal.
Puu ümbermõõt on 449 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 16 m.
Taga-Roostoja tamm

Taga-Roostoja tamm on kaitsealune tamm Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Lõpe külas Rannapungerja jõe kaldal, üks Katmani tammedest. Puu võeti kaitse alla 1959. aastal.
Puu ümbermõõt on 557 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 27 m.
Tammevälja tamm

Tammevälja tamm on kaitsealune tamm Saare maakonnas Saaremaa vallas Vanalõve külas Tammevälja talu juures. Puu võeti kaitse alla 1959. aastal.
Puu ümbermõõt on 404 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m.
Vetepere tamm

Vetepere tamm (ka Tammsaare tamm) on kaitsealune tammepuu Järva maakonnas Järva vallas Vetepere külas Tammsaare-Lõuna talu alal. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 353 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m. Puu arvatav vanus on 160 a.
Triitsu tamm

Triitsu tamm on kaitsealune tamm Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Koosa külas. Puu võeti kaitse alla 1959. aastal.
Puu ümbermõõt on 517 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 18 m.
Square-1

Square-1 ehk Square One on Rubiku kuubiku laadne pusle.
Mänguasja leiutasid Karel Hršel ja Vojtěch Kopský umbes 1990. aasta paiku. Patenditaotlus anti sisse sama aasta 8. novembril.
Sellest on loodud ka neljarealine versioon Super Square One ning neljarealine täiendavate lõikekohtadega versioon Square Two.
Rekordid.
Seisuga 11. veebruar 2022 olid Square-1 lahendamise maailmarekordid järgnevad:
Samal ajal olid Eesti rekordid vastavalt:
Ruth Westheimer

Ruth Karola Westheimer (sünninimega Karola Ruth Siegel; 4. juuni 1928 Wiesenfeld – 12. juuli 2024 New York) oli Saksa juudi päritolu Ameerika Ühendriikide seksuaalterapeut, sotsioloog ja raadiosaatejuht. Ta oli tuntud pseudonüümiga Dr. Ruth. 
Vaid 1,4 meetri pikkune Westheimer oli popkultuuri ikoon, meediastaar ja enimmüüdud kunagistel tabuteemadel kirjutatud raamatute autor. 
Saksamaal Ruth Siegelina sündinud Westheimer elas lapsena üle holokausti, kuid tema vanemad hukkusid tragöödias. Hiljem kolis ta Šveitsi juudi pagulaslaste lastekodusse. 1950. aastal kolis ta Pariisi ja õppis psühholoogiat, kuid pärast USA-sse emigreerumist asus ta elama New Yorki. 
Harlemis Planned Parenthoodi kliinikus töötades otsustas ta jätkata õpinguid inimese seksuaalsuse alal. 
1980. aastal hakkas Westheimer pakkuma nõu iganädalases raadiosaates nimega Sexually Speaking. Saade sai nii populaarseks, et oli 1984. aastaks üleriiklikult tuntud. Ta juhtis vestlussaateid ning avaldas rohkem kui 40 raamatut, sealhulgas "Sex for Dummies" ehk "Seks võhikutele".
Valgjärve tammed

Valgjärve tammed on kaks kaitsealust tamme Põlva maakonnas Kanepi vallas Valgjärve külas Valgjärve mõisa pargis. Puud võeti kaitse alla 1959.
Ühe puu ümbermõõt on 484 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 23 m. Teise puu ümbermõõt on 499 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 24 m.
Maria (kala)

Tuur Maria on teadaolevalt suurim Eesti vetest püütud kala. 
Mariaks nimetatud emane Atlandi tuur püüti 24. mail 1996. aastal Muhumaa lähedalt Seanina neeme juurest. Rekordsuur tuur oli 2,9 meetrit pikk ja kaalus 136 kilo. Kala vanuseks hinnati 45 aastat.
Kalast saadi 28 kilogrammi musta kalamarja, milles oli ligikaudu 1,5-1,7 miljonit marjatera ning suhteline viljakus seega 11-12 000 marjatera kala 1 kilogrammi kohta. Kala oli pikemat aega nälginud, magu ja sool tühjad ning rasvavarud puudusid, tema kogukaal oli pikkusega võrreldes väike. Vanust hinnati rinnauime esimese kiire aastaringide järgi, mida eri viisidel lugedes võis vanuseks saada 40-55 aastat. Ihtüoloog Tiit Paaveri sõnul on liiginimi "atlandi tuur" antud juhul pisut eksitav, kuna tõenäoliselt oli Maria mitte eksikülaline, vaid sündinud Läänemeres - suurt erinevust Prantsuse ja Hispaania tuuradest näitasid ka DNA-uuringud.
Mariat näidati avalikkusele Eesti Loodusmuuseumis 17. juulil 1996, peied peeti samas 26. juulil keskkonnaminister Villu Reiljani kõne ja Vello Orumetsa laulu "Jää hüvasti, Maria!" saatel. Tuura mari serveeriti peiedel, liha jõudis restorani Gloria. Tuur Maria topis on eksponeeritud Eesti Loodusmuuseumis Tallinnas, mulaažid Kuressaare, Tartu ja Helsingi muuseumites (kõik valmistas Studio Viridis). 
Loodusteadlase Peeter Ernitsa idee alusel valmis 1996. aastal režissöör Andres Söödi dokumentaalfilm "Emakala surm" (stuudio Eesti Telefilm).
Maria püüdmise järel avaldati korduvalt kahetsust, et teda ei õnnestunud elus hoida ning kasutada Läänemere tuurade asurkonna taastamiseks. Samas on hilisemates uuringutes selgunud, et Läänemeres elab kaks tuuraliiki: euroopa tuur ("Acipenser sturio") ja atlandi tuur ("Acipenser oxyrinchus"), kelle hulka kuulub ka kohalik läänemere tuura populatsioon, sealhulgas Maria. Kuna 1996. aastal peeti neid veel samaks liigiks, oleks juhul, kui Mariat oleks kasutatud sugukalana, teda tõenäoliselt paaritatud euroopa tuuraga ja tulemuseks olnuks Läänemere tuurapopulatsiooni hübridiseerumine.
Villem Lapimaa (tennisist)

Villem Lapimaa (28. mail 1952 Tallinn – 3. juuni 2024) oli eesti tennisist ja sporditreener.
Ta lõpetas 1970. aastal Tallinna 20. Keskkooli ning hiljem õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudi kehakultuuriteaduskonnas.
Tennisetreeninguid alustas 9-aastaselt, olles treener Jüri Põldoja õpilane. 
1970. aastal tuli Villem Lapimaa üksikmängus Nõukogude Liidu noortemeistriks. 
Aastatel 1970, 1972 ja 1973 saavutas Nõukogude Liidu võistkondlikel meistrivõistlustel hõbemedali. 
Aastatel 1972–1978 Eesti NSV meistrivõistlustel paarismängudes 1 hõbeda ja 5 pronksi. Villem Lapimaa on mänginud 16 korda Eesti tennisekoondises. 
1970. aastal sai NSV Liidu meistersportlaseks. Ta on olnud spordiseltsi Kalev liige.
Vidiškiai vald

Vidiškiai vald (leedu keeles "Vidiškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ukmergė rajooni territooriumil. 
Valla pindala on 99 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2727 inimest. Valla keskus on Vidiškiai alev, kus aastal 2011 oli 427 elanikku. Vallamaja asub aadressil Ukmergės g. 23, vallavanem on Virgilijus Štaras. 
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Draviidi keeled

Draviidi keeled on keelkond, millesse kuuluvaid keeli kõneldakse peamiselt Lõuna-Indias, vähem Ida- ja Kesk-Indias, samuti Sri Lankal ning vähesel määral Edela-Pakistanis, Lõuna-Afganistanis, Nepalis, Bangladeshis ja Bhutanis, Malaisias, Indoneesias ja Singapuris. Suurima kõnelejate arvuga draviidi keeled on telugu, tamili, kannada ja malajalami keel. Mõned väiksemad draviidi keeli kõnelevad rahvarühmad väljaspool draviidi keelte peamist levikuala kuuluvad India ametlikku hõimurahvaste loendisse, nagu näiteks Ida-India kuruhhid ja Kesk-India gondid.
Ehkki mõned teadlased on väitnud, et draviidi keeled võisid jõuda Indiase rahvasterändega 4.-3. aastatuhandel eKr või varemgi, ei ole neid kuigi kerge ühegi teise keelkonnaga seostada ning nad võivad igati olla Indias pärismaised.
Epigraafilisi tõendeid draviidi keeltest leidub alates 2. sajandist eKr, nagu võib näha koopaseintelt leitud tamili-brahmi kirjadest Madurai ja Tirunelveli piirkondades Tamil Nadu osariigis. Vaid kahe draviidi keele ala jääb täielikult väljapoole 1947. aasta järgseid India piire brahui keel Pakistanis ja vähemal määral Belutšistani piirkonnas Afganistanis ning kuruhhi keele dhangari murre Nepalis ja Bhutanis. Draviidi kohanimed Araabia mere rannikul ja draviidi grammatika mõju (näiteks klusiivsus) indoaaria keeltes nagu marathi, konkani, gudžarati, maarvari ja sindhi keel näitavad, et kunagi kõneldi draviidi keeli India subkontinendil märksa laiemalt.
Labor (saade)

"Labor" on Vikerraadio teadussaade, mis on kavas pühapäeviti kell 17.05. Esimene "Labori" saade oli eetris 25. septembril 2005. Saatejuht on Priit Ennet. Kuni maini 2006 juhtis saadet üle nädala ka Mart Ummelas.
Tunnustus.
2006. aastal pälvis saatesari "Labor" Eesti teaduse populariseerimise auhinna konkursil 2. preemia kategoorias "Teaduse ja tehnoloogia populariseerimine audiovisuaalse ja elektroonilise meedia abil".
Hollandi lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Hollandis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Horvaatia lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Horvaatias asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Hiina lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Hiinas asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Iisraeli lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Iisraelis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Jaapani lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Jaapanis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Katari lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Kataris asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Lõuna-Aafrika Vabariigi lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Lõuna-Aafrika Vabariigis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Liibanoni lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Liibanonis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Luksemburgi lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Luksemburgis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Maldiivide lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Maldiividel asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Malta lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Maltal asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Prantsusmaa lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Prantsusmaal asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Rootsi lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Rootsis asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Singapuri lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Singapuris asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Venemaa lennujaamade ja lennuväljade loend

"Siin loetletakse Venemaal asuvaid lennujaamu ja lennuväljasid."
Rathinda amor

Rathinda on päevaliblikate perekond sinilibliklaste sugukonnas. Perekond koosneb ühest liigist Rathinda amor.
Elupaik.
Liik on omane Lõuna-Aasiale, eriti India Lääne-Ghatidele, Lõuna-India tasandikele, Bangladeshile ja Sri Lankale. Elutseb keskmise ja tugeva vihmasajuga džunglites ning võsametsades. Eelistab alustaimestikku, kuid teda võib näha ka metsateedel ja lagendikel.
Kirjeldus.
Liblika tiivaulatus jääb vahemikku 26-28 mm. Liblikal on mõlemal tagatiival kolm lühikest "saba" ehk kannust. Ülemine pool tiibadest on tumepruun ühe valge laiguga mõlema esitiiva keskel ja kahe oranži laiguga mõlema tagatiiva allosas. Tiibade alaosa on kollakas pruun peenikeste tumedepruunide triipudega ja kaetud täppidega. Mõlema tiiva serval on oranž ja valge triip.
Liblikal on nõrk lennuvõime. Hoiab maapinna lähedale ja üldiselt ei püsi õhus kaua. Maandudes keerab ümber, astub kõrvale ja raputab oma kannuste kiude. See võib olla kiskjate segadusse ajamiseks, et nad ei saaks aru, kummal pool on liblika pea.
Elutsükkel.
Röövikud on kahvaturohelised ja nende keha katavad harjased, ogad ja karvatutid. Pea lähedal asuvad osad on hargnenud kaheks, viimastel osadel on kaks väljapoole suunatud oga.
Nukk on roheline, kuid nukust liblika koorumise lähenedes muutub see pruuniks. Kõhu tagumine osa on roosa ja sile. Nukk on tagakeha tipuga lehestiku külge kinnitunud. 
Toitumine.
Liblikas toitub seebipuulistest, mürdilaadsetest ja mangodest, samuti madaraliste, kaksiktiibviljaliste, piimalilleliste, ja rihmvõõrikuliste sugukonna taimedest.
Rootsi Etnograafiamuuseum

Rootsi Etnograafiamuuseum (rootsi keeles "Etnografiska museet") on Stockholmis aadressil Djurgårdsbrunnsvägen 34 asuv etnograafiamuuseum.
Aastast 2016 on muuseumi eesotsas (rootsi keeles "överintendent") Ann Follin.
Muuseum sai iseseisvaks üksuseks 1900. Varem oli see Kuningliku Teaduste Akadeemia üksus. 1935 nimetati muuseum Rootsi Etnograafiamuuseumiks.
Muuseumis on üle 200 000 arhivaali.
Karen Ellemann

Karen Ellemann Kloch (sündinud 26. augustil 1969 Charlottenlundis Gentofte vallas Pealinnapiirkonnas) on Taani poliitik, ta kuulub liberaalsesse erakonda Venstre. Ta oli aastatel 2009–2010 Taani sotsiaalminister, aastatel 2010–2011 Taani keskkonnaminister, olles ühtlasi Taani Põhjamaade koostööminister.
Isiklikku.
Tema isa oli Taani välisminister Uffe Ellemann-Jensen, isapoolne vanaisa oli Folketingi liige Jens Peter Jensen. Ta on lahutatud ja tal on kaks last. Tema vend on Jakob Ellemann-Jensen.
Vidiškiai

Vidiškiai on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Vidiškiai valla halduskeskus. Alev asub Šventoji jõe kaldal merepinnast 80–90 meetri kõrgusel.
Vidiškiais on põhikool, postkontor ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on 1858. aastal ehitatud Vidiškiai kirik ja sealse kalmistu aastal 1880 valminud kabel. Alevis on õppinud ja mõnda aega elanud Leedu teisitimõtleja ja vaimulik Alfonsas Svarinskas. 
Ajalugu.
Vidiškiaid on kirjalikes allikates esmamainitud 1502. aastal, sealset mõisa aga 1596. aastal. Asula nimi tuleneb ilmselt isikunimest, nii on teada, et seal elas aastal 1562 keegi Jurgis Vidiškis, kes annetas sealsele abikirikule 300 krossi. Aastal 1664 valmis uus kirikuhoone, mille juures XVIII sajandi alguses hakkas tegutsema ka kihelkonnakool.
Aastal 1840 põles sealne kirikuhoone maha ja nii rajati 13 aastat hiljem tänapäevane kirikuhoone, millest aastal 1856 sai kihelkonnakirik. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Видзишки. Alevis oli ka Kowarski, Kurkle, Towjany, Woitkuszki ja Żmujdki vallast moodustatud politseiringkonna keskus.
Nõukogude perioodil oli Vidiškiai kohaliku kolhoosi ja rajooni maaparandusosakonna keskasulaks.
Kadeni mänd

Kadeni mänd on kaitsealune mänd (ristimänd) Võru maakonnas Rõuge vallas Kadõni (varasema nimega Kadeni) külas Pärlijõe kaldal Veski talu alal. Puu võeti kaitse alla 1992.
Puu ümbermõõt on 305 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 15 m.
Kandle mänd

Kandle mänd (ka Kandlemänd) on kaitsealune mänd Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Meelste asulas Tahkuna tee ääres. Puu võeti kaitse alla 1958.
Puu ümbermõõt on 340 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 15 m.
Prohveti mänd

Prohveti mänd on kaitsealune mänd Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Liikatku külas Otsa talu alal. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 307 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 14 m.
Punde puntrakuusk

Punde puntrakuusk (ka Väikuni viieharuline kuusk) on kaitsealune kuusk Võru maakonnas Antsla vallas Pihleni külas. See on Eesti jämedaim kuusk. Puu ümbermõõt (rinna kõrguselt) on 4,0 m.
Puu võeti kaitse alla 2006.
Kaasiku Kalmumägi

Kaasiku Kalmumägi on muinasaegne matusekoht Lääne maakonna Lääne-Nigula valla Kaasiku ja Nõmme küla territooriumil.
Muistise kirjeldus.
Arheoloogiliselt kaevamata kivikalme asub männimetsaga kaetud liivaseljandiku läänenõlval, mis on tänadeks ajaks ulatuslikult liivakaevandamistega rikutud. Seljandiku kõrgema osa pikkus on ida-lääne suunas ligikaudu 60 m pikk, laius aga 20–30 m, kõrgus maapinnast kümmekond meetrit. Paremini säilinud osa on ligi 30 m pikkune ja 10 m laiune.
Konnametsa männid

Konnametsa männid on kaks kaitsealust mändi Võru maakonnas Võru vallas Võrumõisa asulas. Puud võeti kaitse alla 1958.
1998. aasta andmetel on ühe puu ümbermõõt on 273 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja teise puu oma 249 cm ning mõlema puu kõrgus 21 m.