tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Artistry

Artistry on nahahooldustoodete ja kosmeetika kaubamärk, mille alla kuuluvaid tooteid toodab Access Business Group ja turustab Amway.
Kaubamärki turustatakse 108 riigis, näiteks Koreas, Jaapanis, Itaalias, Hiinas, Kanadas, Soomes, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Saksamaal, Norras ja Eestis. 
2000. aastal oli Artistry toodete nimistus üle 400 toote.
2005. aastal võttis Amway kasutusele kaks Artistry sõsarkaubamärki: NAO Cosmetics ja E. Funkhouser. Need olid suunatud noorematele ostjatele. Esimene neist oli kasutusel Põhja-Ameerika turul ja teine ülejäänud turgudel. 2010. aastal lõpetati nende brändide turustamine.
Kuni 2005. aastani oli Artistry reklaamnäoks belglanna Ingrid Vandebosch. Pärast teda sai selleks Kanada modell Kim Tyo. 2008. aastal teatas Alticor, et Artistry Crème LuXury esindusnäoks sai näitleja Sandra Bullock. 2015. aastal oli kaubamärgi turundusnägu näitleja Teresa Palmer.
Tabassaraani rajoon

Tabassaraani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 50 486, neist 79,06% tabassaraanid ja 18,39% aserbaidžaanlased.
Hunzahhi rajoon

Hunzahhi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Hunzahh.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 31 908, neist 97,48% avaarid.
Kazbeki rajoon

Kazbeki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Dõlõm.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 45 772, neist 85,87% avaarid ja 10,34% tšetšeenid.
Buinakski rajoon

Buinakski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Buinaksk.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 78 407, neist 61,12% kumõkid, 23,51% avaarid 13,38% dargid.
Gumbeti rajoon

Gumbeti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Mehelta.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 22 388, neist 98,6% avaarid.
Skripofiilia

Skripofiilia on otseselt maksevahenditena mittemõeldud väärtpaberite (osatähtede, võlatähtede jms) uurimine ja kogumine.
Skripofiiliaga tegeleja on skripofiil.
Evi Mitt

Evi Mitt (sündinud 4. jaanuaril 1936) on eesti matemaatik ja matemaatikapedagoog.
1954. aastal lõpetas Tartu 3. Keskkooli. 1959. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) matemaatika-loodusteaduskonna matemaatiku kvalifikatsiooniga.
Töötas Võnnu Keskkoolis matemaatikaõpetajana.
1965. aastast töötas ta TRÜ matemaatika õpetamise metoodika kateedris assistendina, hiljem dotsendina.
1973. aastal sai ta Tartu Riiklikust Ülikoolist pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Hulgateooria ja matemaatilise loogika elemendid koolimatemaatikas" (juhendaja Olaf Prinits).
Ta on koostanud matemaatikaõpikuid, ülesannete kogusid ja õppevahendeid ning korraldanud matemaatikaolümpiaade.
El Salvadori lipp

El Salvadori lipp on El Salvadori riigilipp.
Tsiatsungõlmaa harjutusala

Tsiatsungõlmaa harjutusala  (võru keeles "tsiatsungõlmaa" 'seasongermaa') on Kaitseväe harjutusala Võrumaal, Võru valla Juba külas. Tsiatsungõlmaa harjutusala kuulub eraldiseisva harjutusalana Nursipalu harjutusvälja koosseisu.
Harjutusalal asub 300-meetrise laskerajaga poolkinnine lasketiir ja kaks õppevälja taktikalisteks lähiharjutusteks.
Harjutusala pindala on 32 ha. Harjutusala valitseja on Kaitseväe logistikakeskus.
Tsiatsungõlmaa harjutusala rajati 1993. aastal.
2013. aasta veebruaris avati Tsiatsungõlmaa harjutusalal elektroonilise sihtmärgisüsteemiga lasketiir, mida peeti sel ajal Balti riikide moodsaimaks. 
Kuna Ameerika liitlastele on Tsiatsungõlmaa nime hääldamine keeruline, siis on sealne vastuvõtulinnak nimetatud endise kohaliku küla järgi kui Reedo.
Theodor Kalep

Theodor Ferdinand Kalep (venepäraselt "Фёдор Георгиевич Калеп", lätipäraselt "Teodors Kaleps"; 24. jaanuar 1866 Paunküla vald, Kose kihelkond, Harjumaa – 26. aprill 1913 Riia) oli eesti päritolu Vene ehitus- ja masinaehitusinsener ning leiutaja.
Ta lõpetas 1886. aastal Tallinna Reaalkooli. Ta õppis aastatel 1886–1893 Riia Polütehnikumis masinaehitust ja 1893–1895 Riia Polütehnilises Instituudis arhitektuuri ning lõpetas kooli diplomeeritud masinaehitusinsenerina.
Ta töötas 1898. aastast Riias, tänapäevase haldusjaotuse järgi Zasulauksi asumis paiknevas masinaehitus- ja malmivalutehases Motor ning oli hiljem selle kaasomanik ja juhataja.
Ehitustarindid.
Kalep projekteeris 1905. aastal tehasele uued hooned, mis olid kaetud kahekihiliste kaksikkõverate puidust koorikutega äärepikkusega 18×18 m (see on umbes pool Tallinna Lennusadama angaari ühe katusekoorikkupli äärepikkusest ja umbes veerand selle pindalast).
Lennukid ja nende mootorid.
Kalep alustas 1909. aastal ettevõtte ümberkujundamist lennukitehaseks. Tehas oli Venemaal esimene lennukeid ja nende mootoreid tootev ettevõte.
Theodor Kalep leiutas kaks lennukimootorit, võttes ühe eeskujuks lennuki Wrigth mootori ja teise eeskujuks prantslaste Gnome Omega mootori.
Ta konstrueeris 1911. aastal uue õhkjahutusega lennukimootori ning veel ühe eripärase konstruktsiooniga lennukimootori Kalep. Viimast hakati 1912. aastal katsetama ja 1913. aastal võeti see sõjalennukites kasutusele.
See oli rotatiivne mootor, ehk silindrid paiknesid ringikujuliselt ja väntvõlli asemel käisid ringi hoopis silindrid. Mootor oli üleni terasest ja sellel olid malmist kolvid. Gnome-mootoril oli aga palju puudusi. Nimelt purunesid sellel tihti klapid ja klapivedrud. See oli tingitud sellest, et need olid valmistatud tavalisest terasest. Kalep aga hankis klappide ja vedrude tootmiseks kroomnikkelterast, mis on tunduvalt vastupidavam. Kui Gnome-mootori põhiosa koosnes neljast detailist, siis Kalepi mootoril oli neid kaks ning terve Kalepi mootori koostamiseks kulus 85 detaili vähem. Tänu sellele arendas Kalepi mootor 50 hobujõu asemel 60 hobujõudu. Kalep sai mootorile patenditunnistuse. Lisaks tehti katse, kus pandi kõrvuti tööle Kalepi ja Gnome-mootor. Katse tulemusena selgus, et Kalepi mootoril ei juhtunud 1450 pöörde juures midagi, prantslaste mootoril purunes aga juba 1250 pöörde juures mitu detaili. Theodor Kalepi mootor oli niivõrd hea, et tehas andis kaasa garantii: 50 tundi tööd ilma mootorit lahti võtmata ja 10 tundi vahetpidamata tööd. See mootor jõudis seeriatootmisse aga alles pärast Kalepi surma, mil sellest tehti 60-, 80- ja 100-hobujõulisi versioone. 80-hobujõulised mootorid leidsid kasutust Vene sõjalennukitel.
Isiklikku.
Tema isa Georg Kalep oli postijaamapidaja, kes vahetas tihti elu- ja töökohti. Theodori sünni ajal pidas isa Palvere postijaama, mistõttu on mitmes allikas tema sünnikohana ekslikult kirjas Palivere.
Theodor Kalepi onupojatütar oli naislendur Elvy Kalep.
Ilona Tragel

Ilona Tragel (kuni 1990. aastani Ilona Kard; sündinud 24. novembril 1968 Tartus) on eesti keeleteadlane ja sõudja.
Elulugu.
Ilona Tragel lõpetas 1987. aastal Tartu 10. Keskkooli ja asus 1988. aastal õppima Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust. 1992. aastal vahetas ta eriala ning asus samas õppima soome keelt ja kirjandust. Selle järgnesid magistriõpingud üldkeeleteaduse erialal Tartu Ülikoolis (1997–1999) ja Helsingi Ülikoolis (1998–1999). 1999. aastal alustas ta Tartu Ülikoolis Haldur Õimu juhendamisel doktoriõpinguid ja 2003. aastal kaitses doktoritöö "Eesti keele tuumverbid".
Ilona Tragel töötas keeleõpetajana juba õpingute ajal. Ta on olnud soome keele õpetaja Tartu Keeltekoolis (1988–1994), Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudis läänemeresoome keelte õppetoolis (1995–1998) ja Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes (2000–2002). Pärast doktorikraadi omandamist asus ta tööle Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudis teadurina ning juhatas Tartu Ülikooli keelekeskust (2004–2014). 2005–2008 töötas ta keeleteaduse ja -tehnoloogia doktorikooli projektijuhina ning 2008–2011 eesti ja soome-ugri keeleteaduse osakonnas teadurina. 2011. aastal valiti Ilona Tragel üldkeeleteaduse dotsendiks, aastatel 2021–2024 oli ta kaasprofessor ja 2024. aastast on professor. 
Aastatel 2014–2018 õpetas ta Pekingi Välisõpingute Ülikoolis eesti keelt ja kultuuri.
Ilona Trageli juhendamisel on valminud mitu doktoritööd.
Alates 2024. aastast töötab ta osakoormusega ka Vanalinna Hariduskolleegiumis.
Ilona Tragel kuulub mitmesse erialaseltsi, näiteks on ta SLE (Euroopa Keeleteaduse Ühingu) liige (alates 2009), ICLA (Rahvusvahelise Kognitiivse Keeleteaduse Ühingu) liige (alates 1999). Ta on ECLA (Eesti Kognitiivse Lingvistika Ühingu asutajaliige ja juhatuse liige). Ta on olnud mitme Eesti-sisese ja rahvusvahelise konverents korraldajate seas.
Teadustöö.
Ilona Trageli peamised uurimisalad on verbisemantika, kognitiivne keeleteadus ja konstruktsioonitähendus, lauseliikmed ja nendevahelised suhted. Hiljutised olulisemad publikatsioonid:
Spordisaavutused.
Ilona Tragel on tulnud üheksa korda Eesti meistriks sõudmises:
Abzelilovski rajoon

Abzelilovski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Askarovo.
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 91 asulat.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 44 795, neist 88,6% baškiirid, 8,6% venelased ja 1,6% tatarlased.
Külli Habicht

Külli Habicht (sündinud 24. juulil 1964) on eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Ta õppis aastatel 1982–1987 Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele ja kirjanduse erialal, sellele järgnes samas aspirantuur (1989–1992). 1993–1995 jätkas ta õpinguid magistrantuuris ning alates 1997. aastast doktorantuuris Huno Rätsepa juhendamisel. 2001. aastal kaitses ta doktoritöö "Eesti vanema kirjakeele leksikaalsest ja morfosüntaktilisest arengust ning Heinrich Stahli keele eripärast selle taustal".
Ta on töötanud Tartu Riikliku Ülikooli eesti keele kateedri laborandina (1987–1988), aastatel 1988–1993 eesti keele labori insenerina, laborandina ja teadurina. Aastatel 1993–1996 oli ta eesti keele õppetooli assistent ning 1996–1997 samas erakorraline lektor. Aastatel 1998–2003 oli ta eesti keele õppetooli lektor ja erakorraline teadur. 2003. aastal valiti Habicht dotsendiks ning alates 2003. aastast on ta töötanud samas eesti keele dotsendina ja (vana kirjakeele) vanemteadurina.
Külli Habicht on Emakeele Seltsi liige (alates 1985), riigieksameid ettevalmistava komisjoni liige (alates 2002) ja SLE (Euroopa Lingvistikaühingu) liige. Alates 2004. aastast kuulub ta ka Emakeele Seltsi keeletoimkonda. Tema juhendamisel on valminud mitmed doktoritööd.
Teadustöö.
Külli Habichti peamised teaduslikud huvid on seotud vana kirjakeele ja tänapäeva kirjakeele morfosüntaktilise varieerumisega (nt tuumverbikonstruktsioonid, kaassõnade, modaalpartiklite ja küsipartiklite grammatiseerumine ning hiljuti ka kõneviis vanas kirjakeeles)., &lt;ref name="S/IS"&gt;Subjektiivsus ja intersubjektiivsus eesti keele registrites ja tekstiliikides, Töörühm&lt;/ref&gt;
Hiljutised olulisemad teaduspublikatsioonid:
Muid teoseid:
Alšejevski rajoon

Alšejevski rajoon ("Älşäy rajoon") on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Rajevski.
Rajoonis on 20 külaasundust, kus on kokku 104 asulat.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 39 880, neist 39,3% baškiirid, 32,4% tatarlased, 22,7% venelased, 2,5% ukrainlased ja 1,6% tšuvašid.
Rajoonis asub eestlaste asutatud Linda küla.
Askino rajoon

Askino rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Askino.
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 74 asulat.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 19 343. 2010. aasta seisuga olid elanikest 68,9% baškiirid, 19,4% tatarlased ja 10,6% venelased.
Libesti

Libesti on vedel aine, mida kasutatakse seksuaalvahekorra ajal.
Seda määritakse genitaalidele, et vähendada suguelundite hõõrdumist omavahel.
Tavaliselt eritub sugulise erutuse ajal suguelunditest loomulikku libestit. Mõnel inimesel ei eritu seda piisavalt või ei eritu üldse.
Veepõhised.
Sisaldab enamjaolt vett ja glütseriini. Libiseb hästi ja ei kahjusta kondoome ja mänguasju.
Kuivab ja imendub.
Õlipõhised.
Väga palju ei kasutata, sest need võivad põhjustada ärritust suguelunditel ja tekitada plekke.
Kasutatakse enamjaolt massaažiks.
Silikoonipõhised.
Kallimad, libisevad hästi ja ei lahustu vees.
Orgaanilised.
Neid on mitmesuguseid.
Uri Rosenthal

Uriël Rosenthal (sündinud 19. juulil 1945 Montreux's) on Hollandi poliitik (Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest). Ta oli 14. oktoobrist 2010 kuni 5. novembrini 2012 Hollandi välisminister.
Ta sündis aastal 1945 Hollandi juudi põgenike perekonnas (kes aastal 1942 põgenesid Prantsusmaa kaudu Šveitsi) Montreux's (asub Riviera-Pays-d'Enhaut' ringkonnas Vaud' kantonis, Genfi järve ääres Šveitsis). Õige pea pärast Uri sündimist naasis perekond Hollandisse. Ta lõpetas Haagis lütseumi ja Amsterdami Ülikooli poliitteaduste alal, kus ta omandas sotsiaalteaduste bakalaureuse ja aastal 1970 sotsiaalteaduste magistri kraadi. Aastal 1978 kaitses ta Erasmuse Rotterdami Ülikoolis sotsiaalteaduste alal filosoofiadoktori väitekirja. Ta oli aastast 1980 Erasmuse Rotterdami Ülikool poliitteaduste ja avaliku halduse professor ning aastatel 1987–2011 avaliku halduse professor Leideni Ülikoolis.
Araneus angulatus

Araneus angulatus, rahvapärase nimetusega Kõpu must, on Euroopa ja ühtlasi Eesti üks suuremad ämblikke.
Kõpu must on nime saanud Kõpu poolsaare järgi, kus teda esineb Eestis kõige arvukamalt. Ta eelistab avaraid männimetsi ja pehmet kliimat, sellepärast esineb teda kõige arvukamalt Lõuna-Euroopas. Mõnikümmend aastat tagasi oli Kõpu must Eestis väga haruldane, nüüd esineb teda rohkem. Kõpu musta kehapikkus ulatub 2 sentimeetrini, koos jalgadega 5–7 sentimeetrini.
Grassmanni seadus

Grassmanni seadus on reeglipära vanakreeka ja sanskriti keeles, mis sätestab, et kui aspireeritud konsonandile järgneb silbialguline aspireeritud konsonant, kaotab esimene neist oma aspiratsiooni. Seadus on nime saanud Hermann Grassmanni järgi, kes selle 1863. aastal sõnastas. Sarnast nähtust kirjeldas sanskriti osas juba Pāṇini.
Näiteid vanakreeka keelest:
Reduplikatsiooni puhul, mille abil kreeka ja sanskriti keeles moodustatakse perfekti vormid, jääb reduplitseeritud silbi konsonant Grassmanni seaduse järgi aspireerimata, kui tüve alguskonsonant on aspireeritud. Näiteks 'ma kasvan' → 'ma olen kasvanud'.
Malle Hunt

Malle Hunt (sündinud 17. mail 1960 Tallinnas) on eesti merendusterminoloog.
1978 lõpetas ta Maardu Keskkooli ja 1985 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna eesti keele ja kirjanduse erialal.
Aastatel 1978–1994 töötas ta Eesti Keele Instituudis arvutuslingvistika sektoris. Aastatel 1994–2014 oli ta Veeteede Ameti teatmeteoste talituse juhataja. Juunist 2014 on ta Veeteede Ameti keelekonsultant.
Aastast 1998 on ta Merekeele nõukoja liige ja Veeteede Ameti kontaktisik. Alates 2009. aastast on ta Mereviki toimetaja ja administraator.
Jarno Habicht

Jarno Habicht (sündinud 24. aprillil 1976 Tartus) on eesti tervishoiuametnik ja rahvaterviseteadlane.
Haridus.
1994. aastal lõpetas ta Gustav Adolfi Gümnaasiumi. 2000. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna.
2010. aastal kaitses Tartu Ülikoolis meditsiinidoktori kraadi väitekirjaga "Health care utilisation in Estonia: socioeconomic determinants and financial burden of out-of-pocket payments".
Töö.
Aastatel 2001–2003 töötas ta Eesti Haigekassa tervishoiu spetsialistina. Aastatel 2003–2011 oli ta Maailma Terviseorganisatsiooni (WHO) Eesti esinduse juht, aastatel 2011–2015 WHO esindaja Moldovas, 2015. aastast WHO esindaja Kõrgõzstanis. 2016. aastal avaldas ta soovi hakata juhtima Põhja-Eesti Regionaalhaiglat.
Isiklikku.
Tema isa on kirjanik ja tõlkija Juhan Habicht.
Lenina

Lenina, vanasti Раманаў või Раманава (Ramanaŭ, Ramanava) on agrolinnake ja endine alev Valgevenes Mahiloŭ oblastis Horki rajoonis, Lenina külanõukogu halduskeskus. Asula asub Horki linnast 17 kilomeetri kaugusel.
Lenina asub Miareja jõe kaldal merepinnast 206 meetri kõrgusel. Asulas on keskkool, muusikakool, kultuurimaja ja raamatukogu. Asula on nime saanud Vladimir Lenini järgi. Vaatamisväärsuseks on Teises maailmasõjas langenute memoriaalkompleks. 
Ajalugu.
Asulat on esimest korda mainitud aastal 1523. Aastal 1529 läks see Ostrogskite valdusse ja neilt abielu kaudu edasi Radziwillidele. Administratiivselt kuulus see Viciebski vojevoodkonda ja Orša maakonda. Aastal 1647 sai Ramanavast alev, kus oli 56 maja. Alevis asusid toona kõrts, viinavabrik, õigeusu kirik ja veski.
XVII sajandil rajati alevisse vallikraavide ja muldvalliga ümbritsetud puidust kindlus. Kindluses asusid elumaja, staarostkonna haldushoone, pagaritöökoda ja vangla. Kindluse värava ees asus majandushoov, millel paiknesid kahekorruseline varakamber, kelder, aidad ja tallid. Kindluse juurde kuulusid veel pruulikoda, rehi ja söökla. Kindluse ees asus turuplats, mille ääres asus ka aastal 1759 valminud katoliku kirik.
Poola jagamisel läks alev aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Orša maakonda. Aastast 1772 hakkas alev kuuluma Dandukov-Korsakovidele. Aastaks 1880 oli alevis avatud postijaam. Seal asusid õigeusu kirik ja juutide palvemaja, alevis asusid ka vesiveski ja viinavabrik. Aastal 1897 peeti seal neli korda aastas laata. 
XX sajandi alguses oli Ramanavas üle tuhande elaniku. Aastal 1918 muudetui alevi nimi Leninaks. Aastal 1924 läks Lenina Valgevene NSV koosseisu, kus sellest sai küla.
Enne Teist maailmasõda oli Leninas 335 elanikku. Saksa okupatsiooniväed tapsid 186 sealset elanikku ja septembris 1943 põletasid maha kõik küla majad.. Sama aasta oktoobris toimus küla all lahing, kus osalesid ühel pool Saksamaa, teisel poolel aga Poola, Prantsusmaa ja Nõukogude Liidu relvajõud.
Aastal 1960 sai Leninast kohaliku sovhoosi keskasula. Aastal 1968 avati külas seal toimunud lahingu mälestuseks memoriaalkompleks.
Arhangelskoje rajoon

Arhangelskoje rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Arhangelskoje.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 71 asulat.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 17 801. 2010. aasta seisuga olid elanikest 45,4% baškiirid, 38,5% venelased, 1,6% tatarlased ja 2,4% tšuvašid.
Aurgazinski rajoon

Aurgazinski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Tolbazõ.
Rajoonis on 21 külaasundust, kus on kokku 137 asulat.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 34 141. 2010. aasta seisuga olid elanikest 42,2% tatarlased, 29,3% tšuvašid, 18,9% baškiirid, 6,4% venelased, 1,2% ukrainlased ja 1% mordvalased.
Utšalõ rajoon

Utšalõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Utšalõ.
Rajoonis on 1 linna-asundus ja 18 külaasundust, kus on kokku 88 asulat.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 71 963. 2010. aasta seisuga olid elanikest 64,3% baškiirid, 18,2% venelased ja 15,9% tatarlased.
Tuimazõ rajoon

Tuimazõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Tuimazõ.
Rajoonis on 1 linna-asundus ja 18 külaasundust, kus on kokku 114 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 38,5% tatarlased 33,7% baškiirid, 22,8% venelased, 1,5% tšuvašid ja 1,5% marid.
Inger Kraav

Inger Kraav (neiupõlvenimi Inger Koemets; sündinud 21. juunil 1941) on eesti kasvatusteadlane.
1964. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia eriala. 1965–1970 õppis TRÜ pedagoogika eriala aspirantuuris. 1984. aastal kaitses Tartu Riiklikus Ülikoolis pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Особенности состава учащихся и их личностных взаимоотношений в классах с углубленным изучением отдельных предметов" (juhendaja Heino Liimets). 
Aastatel 1963–1965 töötas ta Nõo Keskkoolis õpetajana. 1966–1970 TRÜ aspirantuur, 1970–1972 TRÜ nooremteadur. Aastatel 1973–1984 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli pedagoogika osakonna vanemõpetaja, 1985–2011 dotsent, 2011. aastast emeriitdotsent.
Ta on olnud ka Ühiskondliku Pedagoogika Uurimise Instituudi isiksuse arengu sektsiooni juhataja ja hiljem ÜPUI nõukogu esimees.
Tema uurimisvaldkonnad on olnud lapse areng, kodukasvatus ja kasvatusväärtused ning laste sotsiaalne tõrjutus ja sotsiaalne integratsioon. Tema juhendamisel on kaitstud neli doktoritööd.
Isiklikku.
Tema isa oli kasvatusteadlane Enn Koemets (1911–1973) ja ema rahvaluuleteadlane Aino Koemets (Luiga) (1912–2004), vanaisa Georg Eduard Luiga oli ajakirjanik ja Päevalehe peatoimetaja. Abikaasa Endel Kraav on õpetaja. Lapsed: Mihkel Kraav on ajaloolane ja andmesidespetsialist, Siiri-Liisi Kraav on kasvatusteadlane, Ester Jääskeläinen (Kraav) on arst, onko-günekoloog. Õde Mai-Mirjam Alla oli sünnitusabiarst (1937–2006) ja õemees Madis Alla (1941–1989) füüsik, õepoeg Hendrik Alla on ajakirjanik.
Helgi Aart

Helgi Aart (kuni 1958 Helgi Kruume; 13. aprill 1935 Kullamaa vald Läänemaal – 27. oktoober 2021) oli eesti loomaarst, loomaarstiteadlane ja loomakaitsja.
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1958. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna. Ta lõpetas samal ajal kaugõppes ka Tartu Riikliku Ülikooli saksa filoloogina.
Ta kaitses Eesti Põllumajanduse Akadeemias 1984. aastal väitekirja "Эпизоотологические особенности заболевании эстонских пород крупного рогатого скота энзоотическим лейкозом и совершенствование мероприятий по борьбе с болезнью" (Eesti veisetõugude
ensootilisse leukoosi haigestumise episotoloogilised iseärasused ja haiguse tõrjemeetmete täiustamine) ning sai veterinaariakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1958–1963 õpetajana Peru koolis Märjamaa rajoonis ning aastatel 1958–1963 Haapsalus veterinaarlaboratooriumis ja toiduainetekontrolljaama juhatajana. Ta töötas aastatel 1969–1991 Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna õppejõuna. Alates 1991. aastast töötas ta era-loomaarstina.
Zeaksantiin

Zeaksantiin on ksantofüllide rühma kuuluv oranžikas-kollane värvipigment, toiduvärvina E161h. 
Zeaksantiini keemiline valem on C40H56O2. Zeaksantiinil ja luteiinil on ühesugune keemiline valem – nad on isomeerid, kuid mitte stereoisomeerid. 
Zeaksantiini esineb munarebus, maisis, saialilleõites, apelsinides, virsikutes jm. Toiduainetööstuses kasutatakse zeaksantiini toiduvärvina või lisaainena ning seda toodetakse looduslikust materjalist või sünteesitakse keemiliselt.
Květa Pacovská

Květa Pacovská (28. juuli 1928 Praha – 6. veebruar 2023) oli tšehhi kunstnik ja paljude lasteraamatute illustreerija.
Narva 6. Kool

Narva Täiskasvanute Kool on Riigikool Narvas aadressil Kalda 9 hoones, mis on heas seisus ja mida on kasutanud lähiajaloos mitmed haridusasutused. Kooli õppekeel on eesti keel.
Alates 31. juulist 1959 kuni 1. septembrini 2001 tegutses kool Narva 6. Keskkoolina, 1. septembrini 2014 tegutses kool gümnaasiumina ja 1. septembrini 2015 asus hoones aadressil Kreenholmi 25. 2015/16. õppeaastast liideti kool Narva Peetri kooliga.
30.mail 2024 haridus- ja teadusminister Kristina Kallas ning Narva linnapea Jaan Toots allkirjastasid lepingu Narva Täiskasvanute Kooli pidamise üleandmiseks riigile 1.septembrist 2024.
Narva Täiskasvanute Kool on ühe asutusena tegutsev põhikool ja gümnaasium, kus on loodud võimalused lõpetada põhikool või gümnaasium mittestatsionaarses õppes või eksternina.
Tahukas (ansambel)

Tahukas oli 1970. aastatel Viljandi kultuurimaja juures tegutsenud ansambel.
Ansamblis mängisid tolleaegsed Viljandi koolide õpilased, kellest hiljem kujunesid tuntud muusikud, sealhulgas Aarne Saluveer ja Neeme Punder.
Tšišmõ rajoon

Tšišmõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Tšišmõ.
Rajoonis on 1 linna-asundus ja 15 külaasundust, kus on kokku 104 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 55% tatarlased, 20,2% venelased, 18,7% baškiirid, 2,5% ukrainlased ja 1,5% mordvalased.
Baimaki rajoon

Baimaki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Baimak.
Rajoonis on 22 külaasundust, kus on kokku 92 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 83,3% baškiirid, 11,9% venelased ja 3,5% tatarlased.
Duvani rajoon

Duvani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Mesjagutovo.
Rajoonis on 13 külaasundust, kus on kokku 47 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 63,9% venelased, 20,4% baškiirid, 12,8% tatarlased ja 1,6% mordvalased.
Narva Juhkentali Kool

Narva Juhkentali Kool oli gümnaasium Narvas Joaoru linnaosas aadressil Raudsilla 1. 
Kool asutati 1960. aastal nimega Narva Polütehniline kool ("Нарвская Политехническая школа"). Hiljem nimetati see ümber Narva 7. Keskkooliks ("Нарвская средняя школа №7"). Kool lõpetas tegevuse 2006. aastal.
Narva Juhkentali Kool oli varasema Narva 7. Keskkooli õigusjärglane. See oli mõeldud 600 õpilasele. 
Kool suleti selle tõttu, et õpilaste arv pidevalt vähenes ja 2005/2006. õppeaastal õppis koolis vaid 231 õpilast.
2008. aastal üritas Narva Linnavalitsus müüa krundi ja hoone 15 miljoni krooni eest, ent kõik seitse katset seda teha kukkusid vaatamata hinna alandamisele läbi. Seepeale leidis linnavalitsus, et kui keegi hoonet ei osta, võib Narva Linnavolikogu otsustada koolihoone lammutada.
13. mail 2016 korraldati juba üheksas konkurss krundi müümiseks, seekord 330 000 euro eest. Konkursi tingimustele vastava ettepaneku tegi Tartu firma Vallikraavi Kinnisvara AS (omanikud Aivar Tuulberg ja Raivo Rand). Läbirääkimiste tulemusena selgus, et firma on nõus ostma krundi 331 500 euro eest ja ehitama sinna kaks mitmekorruselist elumaja. Kolme aasta jooksul investeeritakse 3,1 miljonit eurot. 2016. aasta suvel ostis krundi Tartu firma AS Vallikraavi Kinnisvara, mille kaasomanik on ehitusfirma Rand &amp; Tuulberg kaasomanik Aivar Tuulberg, 331 150 euro eest. Lepingu järgi pidi firma investeerima kuue aasta jooksul 3,11 miljonit eurot ja plaanis oli ehitada korruselamu. Krundi detailplaneering võtab aega oletatavasti kolm aastat.
2016. aasta lõpus endise Juhkentali kooli hoone lammutati.
Joaoru

Joaoru (ka Joaorg) on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. 
Joaoru linnaosa piirideks on Raja tänav põhjas, Aleksander Puškini tänav läänes, Narva jõe kaldajoon idas ja Tallinna–Peterburi raudtee lõunas.
Joaoru linnaosa piirneb põhjas Vanalinna, läänes Kalevi ja lõunas Kreenholmi linnaosaga.
Joaorust põhjasuunal asub Narva Hermanni linnus, kirde-, ida-, ja kagusuunal Narva jõgi, lõunapool Tallinna-Narva raudteeliin ja Narva bussijaam ja Narva raudteejaam, läänesuunal asus Narva linna ajalooline Peetri eeslinn (nüüd Narva Kerese linnaosa).
Ajalugu.
Joaoru nimi on tuntuks saanud 1920. või 1930. aastatel, varem on kohta kutsutud saksapäraselt Juhkentaliks Joala mõisa samanimelise poolmõisa järgi (saksa keeles "Joachimsthal", vene keeles "Іоахимсталь").
1819 asutas Paul Momma Narva jõe äärde Joala mõisa maadele ketrusvabriku, hilisema nimega Narva kalevivabrik. Mõisa alale jäid 1857. aastal loodud Kreenholmi Manufaktuuri ehitised.
Joaoru linnaosa areng on seotud 1870. aastal ehitatud Peterburi–Narva raudteega ning Kreenholmi Manufaktuuri tegevusega. Narva jõe läänepoolsele kaldale rajati paralleelselt vabrikuhoonetega teenistujate ja tööliste asum, mis moodustas omamoodi satelliitlinna Narvale. Administratiivselt kuulus Joaoru 20. sajandi alguses Joala valda Vaivara kihelkonda Virumaal, alates 1917. aastast kuulus Joaoru Narva alla.
Joaoru asumi varasemad hooned ehitati puidust, kuna Narva kindlusele oli keelatud lähemale kui 1,4 km ehitada kivimaju. 1864. aastal kustutati Narva Venemaa kindluste nimekirjast ja lubati kivihoonete rajamist endisesse keelutsooni. 1879. aastal asutati Joaoru jäärakusse Dmitri Zinovjevi malmivalu tehas, mis oli Narva linna lähikonna üks suuremaid metallitöötlusettevõtteid enne Esimest maailmasõda. Tehas, nüüdse Raja ja Linnuse tänava vahelise kolmnurkse alal, tootis veetorusid.
Ülejäänud Joaorus olid eramajad õuede ja aiamaadega, Narva linna lõunakülje ja raudtee vahel väljakujunenud Joaoru eeslinna peatänav oli lõuna poole viiva vana tee osa (praegune Aleksander Puškini tänav). Joaoru eeslinna kavandati Kreenholmi manufaktuuri töötajate elamud ning 1881. aastal luteri Aleksandri kirik ja Kulgu tehases valminud erivärvilistest tellistest õigeusu Narva Issanda Ülestõusmise peakirik. 
Joaoru linnaosa elanikkonna moodustasid algselt Narva-lähedaste suurvabrikute töölised. 1919. aasta 25. aprillil Viru rindel toimunud Punaarmee suurtükitulega süttis linnaosa ja hävines paarsada elumaja. 1924. aastal suleti Joaorus asunud Zinovjevi malmivalu- ja masinaehitustehas, 1926. aastal ettevõte pankrotistus, tehas lammutati osaliselt 1932. aastal ja selle ruumides avati Narva Linna Tööstuskool. Tööstuskooli hooned põlesid maha 1940. aastal. 
1936. aastal avasid Rootsi prints Gustaf Adolf ja krahv Folke Bernadotte Rootsi lõvi mälestusmärgi Põhjasõja Narva lahingu mälestamiseks. Aastail 1936–1938 ehitati Joaoru jäärakusse linnaarhitekt Erich Ottingu projekti alusel rannahoone, mis avati 1938. aastal. 
Linnaosas tegutses 2006. aastani Narva Juhkentali Kool.
David Storey

David Malcolm Storey (13. juuli 1933 Wakefield, Yorkshire, Suurbritannia – 27. märts 2017) oli inglise näitekirjanik, romaanikirjanik ja filmistsenarist.
Tema tuntumate teoste seas on 1976 ilmunud romaan "Saville", mille eest ta pälvis samal aastal Bookeri auhinna.
Storey teoste läbiv teema on ühiskonnaklasside vahelised suhted. Teda peetakse üheks juhtivaks sotsiaalrealismi esindajaks.
Storey oli abielus. Tal oli neli last. Ta elas Londonis.
Kurt Weill

Kurt Julian Weill (2. märts 1900 Dessau, Saksamaa – 3. aprill 1950 New York) oli juudi päritolu Saksamaa ja USA helilooja.
1933. aastal emigreerus ta Saksamaalt ja 1935. aastal läks USA-sse. Aastal 1943 sai ta USA kodakondsuse. 
Ta kirjutas muusika Berthold Brechti näidendile "Kolmekrossiooper" (1928) ja tegi Brechtiga koostööd ka teiste teoste loomisel.
Salme Ahelik

Salme Ahelik (kuni 1956 Salme Vismann; 10. mai 1929 Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 14. märts 2019) oli eesti jurist ja ajaloolane. 
Ta lõpetas 1948. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Ta kaitses Eesti NSV Teaduste Akadeemias 1965. aastal väitekirja "Медицинская помощь и социальное обеспечение в буржуазной Эстонии" (Arstiabi ja sotsiaalkindlustus kodanlikus Eestis) ning sai ajalookandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1953–1991 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis. Ta on peamiselt tegelenud 
tervishoiu ja sotsiaalkindlustuse ajalooga. 
Ta töötas aastatel 1991–1998 Justiitsministeeriumis õigusloomeosakonna juristina.
Otto Kuusik

Otto Kuusik (14. detsember 1930 Võisiku vald – 5. veebruar 2016) oli eesti spordiajakirjanik.
Ta lõpetas aastal 1949 Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1949–1950 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas.
Ta hakkas sportima poisipõlves Koplis Sergei Kurotškini eestvedamisel, keskkoolis ta mängis jalgpalli ja harrastas kergejõustikku.
Ta on tegutsenud kergejõustikukohtunikuna (tal on aastast 1957 vabariiklik kategooria). Ta oli 1952–1957 ajakirja Kehakultuur kirjanduslik kaastööline, 1958–1993 Spordilehe reporter ja osakonnajuhataja ning 1993–1995 Eesti Olümpiainfo toimetaja.
Bakalõ rajoon

Bakalõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Bakalõ.
Rajoonis on 17 külaasundust, kus on kokku 96 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 25,4% venelased, 22,3% baškiirid, 17,3% tatarlased, 3% tšuvašid ja 2,7% marid.
Bronnie Ware

Bronnie Ware (sündinud 15. veebruaril 1967) on Austraalia raamatuautor ja laulukirjutaja.
Tema raamat "Viis levinumat surmaeelset kahetsust” (originaal "The Top Five Regrets of the Dying") pälvis väga suurt tähelepanu. See raamat sündis tema isiklike kogemuste põhjal oma töös surijate eest hoolitsedes ja nende iga päevaga hääbuvas elus toimetulekus abiks olemisel.
Kõige enam levinud surmaeelsest kahetsusest tuleneb tema raamatu järgi soovitus: "Ela oma südame järgi. Ära kunagi muretse, mida teised ütlevad. /.../".
Kahetsused:
Välislingid.
Bronnie Ware'i veebileht
Fjodorovka rajoon

Fjodorovka rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Fjodorovka.
Rajoonis on 14 külaasundust, kus on kokku 68 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 31,9% tatarlased, 23,1% venelased, 20% baškiirid, 12,2% tšuvašid ja 10,4% marid.
Nurimanovi rajoon

Nurimanovi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Krasnaja Gorka.
Rajoonis on 12 külaasundust, kus on kokku 52 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 37,4% baškiirid, 28% tatarlased, 22,7% venelased ja 10,2% marid.
Matthias Diether

Matthias Diether (sündinud 2. detsembril 1974 Berliinis) on saksa kokk. 
Diether oli 2016. aasta 15. jaanuarist kuni 2018. aasta kevadeni Muhu saarel Pädaste mõisa restorani Alexander ja Tallinnas Alexander Chef's Table'i peakokk. Augustis 2018 avas ta Tallinnas Noblessneri sadamas restorani 180 Degrees by Matthias Diether. 
Ta on olnud kolm aastat Dubai gurmeerestoranide Ritz Carlton, Emirates Palace ja Shangri-La ning kaks aastat Iirimaa restorani Turnberry Resort peakokk. 2010. aastal avas ta oma signatuuriga "first floor" restorani Berliinis. Dietheri restoranid on kaheksa korda saanud Michelini tärni. Diether töötab ka Pädaste mõisale kuuluvas Tallinna restoranis Neh.
Diether alustas kokakarjääri 1995. aastal Saksamaa restoranides. Tema arvates on nüüdisaja restoranides kõige tähtsam tooraine, mitte teeninduslik väljanägemine. 
Isiklikku.
Diether veetis lapsepõlve Lõuna-Saksamaal. Kokakunsti tutvustas talle ema ning Dietheri sõnul oli selles oma osa ka isa kokkamisoskustel.
Now That's What I Call Pop

Now That's What I Call Pop on 2015. aastal ilmunud eri esitajate kogumikalbum. Albumi kolmel CD-l on kokku 66 laulu.
Ufa rajoon

Ufa rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Ufa.
Rajoonis on 19 külaasundust, kus on kokku 89 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 45,2% venelased, 33,9% tatarlased, 14% baškiirid, 2% tšuvašid ja 1,2% ukrainlased.
Vali Press

OÜ Vali Press on Jõgeva maakonnas Põltsamaal tegutsev ettevõte, mille tegevusvaldkond on kujundus-, kirjastus-, trüki- ja köitmisteenused. Ettevõte on asutatud 1994. aastal.
Külvar Mand

Külvar Mand (sündinud 29. mail 1965 Paides) on Eesti arst (anestesioloog) ja poliitik. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal ja läbinud 1996. aastal Ameerika Ühendriikides erakorralise meditsiini õppe.
Töö.
1992. aastast töötas anestesioloogina Rakvere Haiglas ja Järvamaa Haiglas. 2000. aastast töötas Pärnu Haiglas anestesioloogina ja erakorralise meditsiiniabi teenistuse juhatajana.
2001. aastal sai ta Pärnu kiirabijuhina tuntuks metanoolimürgistuse saanud ohvrite abistamisega.
Aastatel 2003–2005 oli ta Sotsiaalministeeriumi abiminister.
Aastatel 2005–2007 oli ta Pärnu Haigla juhatuse liige. Hiljem on ta töötanud Ida-Tallinna Keskhaigla ja Järvamaa Haigla anestesioloogina, samuti Soomes Savitaipale tervisekeskuses.
2022. aasta augustis valiti ta Järvamaa Haigla juhatuse liikmeks ja peaarstiks.
Ühiskondlik ja poliitiline tegevus.
2002. ja 2005. aasta kohalikel valimistel valiti ta Res Publica nimekirjas Pärnu Linnavolikogu liikmeks.
2003. aastal valiti ta Res Publica nimekirjas isikumandaadiga Riigikogu X koosseisu liikmeks. Ta oli Riigikogu liige 2003. aasta märtsist oktoobrini ja kuulus sotsiaalkomisjoni. Tema volitused lõppesid seoses sotsiaalministeeriumi abiministri ametikohale asumisega.
2007. aastal valiti ta Isamaa ja Res Publica Liidu eestseisuse liikmeks ja IRLi Pärnumaa piirkonna esimeheks.
2013. aasta detsembrist on ta Koeru vallavolikogu esimees ja hiljem aseesimees.
Sporditegevus.
Autoralli Eesti meistrivõistlustel E-klassis on ta Kristo Puusepa kaardilugejana võitnud neli pronksmedalit (2002, 2003, 2006 ja 2008). Tegeleb auto- ja motospordi võistluste meditsiinilise julgestusteenuse korraldamisega. Ta on Rahvusvahelise Mootorrattaspordi Föderatsiooni litsentsiga arst.
Kriitika.
2025. aasta 9. aprillil kajastati ETV "Pealtnägija" saates Järvamaa Haiglas Külvar Mandi kui haigla juhatuse liikme ja peaarsti juhtimisel kahe ja poole aasta jooksul tekkinud ja kumuleerunud probleeme. Paarkümmend endist ja praegust Järvamaa haigla töötajat on esitanud haigla peaarsti Külvar Mandi kohta mahuka kaebuse; muu hulgas olevat Mand juurutanud illegaalset skeemi, kuidas minna mööda tervishoiutöötajate seaduses olevast pügalast, mis kohustab maksma ületundide eest pooleteisekordset tasu. Süüdistusi on palju ja osa neist nii tõsised, et Terviseamet kaalub menetluse alustamist. Mand ise on nimetanud kaebusi ja etteheiteid fabritseerituks ning üksikute vallandatud ja koondatud inimeste kättemaksuks selle eest, et ta hakkas haigla juhtimises korda looma.
Välislingid.
[[Kategooria:Eesti anestesioloogid]]
[[Kategooria:Eesti poliitikud]]
[[Kategooria:X Riigikogu liikmed]]
[[Kategooria:Eesti omavalitsustegelased]]
[[Kategooria:Eesti kaardilugejad]]
[[Kategooria:Tartu Ülikooli arstiteaduskonna vilistlased]]
[[Kategooria:Eesti Punase Risti III klassi teenetemärgi kavalerid]]
[[Kategooria:Sündinud 1965]]
Maurice Paléologue

Maurice Paléologue (13. jaanuar 1859 Pariis – 18. november 1944 Pariis) oli Prantsusmaa diplomaat, ajaloolane ja esseist. 
Ta pärines väidetavalt Bütsantsi keisrite Palaiologoste dünastiast.
1914–1917 oli ta Prantsusmaa suursaadik Venemaa Keisririigis.
1928. aastast oli ta Prantsuse Akadeemia liige.
Värske õhu müümine

Värske õhu müümine on kogutud ja pakendatud värske õhu müümine. 
Õhku müüakse klaasist pudelis või purgis või plekkpurgis.
Värsket õhku ostetakse eriti palju suure õhureostusega piirkondades, näiteks Pekingis ja Shanghais. 
Aastal 2013 hakkas hiina multimiljonär Chen Guangbiao müüma värske õhu plekkpurke, et juhtida tähelepanu õhu kvaliteedi probleemidele Hiinas. Ta müüs enda väitel kümne päevaga 10 miljonit purki.
2014. aasta esimesel poolel teatati, et Hiina Guizhou provintsi võimud hakkavad kevadel turistidele pudelites müüma ökoturismi piirkondadest, sealhulgas Fanjingi ja Leigongi mägedest pärit õhku. Idee andis provintsi võimudele president Xi Jinping. Samal ajal oli kavas pudelites müüma hakata ka Zhejiangi provintsist Linani maakonnast Tianmu mägedest pärit õhku, mida esialgu jagati tasuta. Eeskujuks võeti värske õhu müük Fuji mäe juures.
Aastal 2014 müüs Pekingi kunstnik Liang Kegang oksjonil puhkusereisilt purgi Provence'is kogutud puhast õhku, protesteerides sellega Hiina õhureostuse vastu.
Novembris 2015 alustas Kanada kompanii Vitality Air, mille kaasasutaja on äriidee autor Moses Lam, Kaljumäestikus Banffi rahvuspargist kogutud õhu müüki Hiinas. 500 pudelit värsket õhku müüdi läbi nelja päevaga. Seda müüakse ka Põhja-Ameerikas ja Indias. Ta kogub õhku iga paari nädala tagant; lahtised anumad on õhu käes 10 tundi järjest..
Alates 2015. aasta lõpust müüb Briti kompanii Aethaer, mida juhib Leo De Watts, Hiina jt maade klientidele luksuskaubana tuuleõhku, mis on kogutud kell 5 hommikul Suurbritannia värske õhuga maapiirkondadest 580-milliliitristesse klaaspurkidesse. Klaasnõusid hoitakse tuule käes lahti 10 minutit. Need viiakse kõrge ridva otsas kalavõrgust võrgus villimiskohta. Mõned kliendid tellivad spetsiaalselt näiteks mäe otsast või oru põhjast kogutud õhku. Pärast avamist jätkub õhku sissehingamiseks mõneks sekundiks. Neid ostetakse sageli suveniirideks ja kingitusteks ning jäetakse avamata. Hongkongis müüakse õhupurke tänaval. Pudelisse kogutud õhku liigitatakse ilmastikuolude ja asukohtade järgi, nt mäe-, oru-, tuulise ilma, öine õhk. Õhu kogumiseks pudelisse kasutatakse ritva, pudelit ja võrku. Ridvaga hoitakse pudelit ja võrku õhus. Pudelisse koguneb õhk. Võrk pannakse pudeli ümber ning kinnitatakse ridvaga, et pudeliõhku ei satuks prahti.
Enn Lillemets

Enn Lillemets (sündinud 1. mail 1958) on eesti luuletaja, näitleja, lavastaja ja kultuuriloolane. 
Ta lõpetas 1976 Tartu 8. Keskkooli Vello Saage kirjandusklassis, 1983 eesti filoloogia erialal Tartu Riikliku Ülikooli ning 1989 Jaan Toominga ja Ülo Vilimaa käe all Eesti Teatriliidu Vanemuise draamastuudio ning on täiendanud end 1991 Kopenhaageni Ülikoolis förja (fääri) kultuuri erialal.
Lillemets on töötanud aastatel 1980–1982 ja 1988–1992 Eesti Kirjandusmuuseumis ja 1989–2000 näitlejana Tartu Lasteteatris (ka lavastanud), hiljem tegutsenud vabakutselisena. 
Ta on avaldanud luulekogusid ("Olemise valge koer ehk Ingli kolju", 1994; "Joon haljast valgust nagu vett", 2016) ja kultuuriartikleid ning koostanud kunstinäitusi ja raamatuid (Peet Vallak "Hinge taud. Novelle", 1983; "Betti Alver. Usutlused. Kirjad. Päevikukatked. Mälestused", 2007, koos Kristi Metstega), raadio- ja telesaateid. 2020. aastal valmis tema lavastatud dokumentaalfilm "Betti Alver. Ilmauks on irvakil" (Stuudio Navona).
Jaanus Juul

Jaanus Juul (24. august 1946 Tallinn – 12. veebruar 2016) oli eesti pianist ja helilooja.
Ta lõpetas 1964. aastal muusikateooria erialal Tallinna Muusikakooli (Uno Naissoo õpilasena) ja 1972. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Anatoli Garšneki klassis).
Ta oli aastatel 1972–2006 teatris Estonia ooperi- ja operetikontsertmeister ja 2006. aastast klaverihäälestaja.
Ta on esinenud Salongimuusika Trios. Aastatel 1977–1997 juhtis ta Kehtna operetirahvateatrit. Ta on kirjutanud sümfonieti, teinud orkestratsioone ja ansambliseadeid. 
Ta oli 1977. aastast Eesti Teatriliidu liige.
Isiklikku.
Ta oli 1999. aastast abielus viiuldaja Kadri Juuliga. Tema vend on tšellist ja muusikapedagoog Ivo Juul, õde Riina Juul on vioolamängija ja muusikapedagoog; nende isa Karl Juul (1911–1971) oli harrastusviiuldaja.
Šarani rajoon

Šarani rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Šaran.
Rajoonis on 13 külaasundust, kus on kokku 92 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 33% tatarlased, 24,9% baškiirid, 19,7% marid, 11,6% venelased ja 9,7 tšuvašid.
Sterlitamaki rajoon

Sterlitamaki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Sterlitamak.
Rajoonis on 20 külaasundust, kus on kokku 111 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 35,6% venelased, 23,2% tatarlased, 21,6% baškiirid, 12,3% tšuvašid, 2,6% ukrainlased ja 2% mordvalased.
Ziantšurinski rajoon

Ziantšurinski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Isjangulovo.
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 78 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 70,6% baškiirid, 15,1% venelased, 11,8% tatarlased ja 1% tšuvašid.
Puujala

Puujala oli küla Virumaal Iisaku kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 
1977. aastal jagati Puujala küla Kaatermu, Kuremäe ja Puhatu küla vahel.
Küla on esmamainitud 1594. aastal kui Pwyalcka kyla. 1796. aastal on küla nimetatud kujul "Pujalg", umbes 1900. aastal on kujul "Пуяла".
Soompea

Soompea oli küla Virumaal Iisaku kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 1977 liideti Soompea küla Kuremäe külaga.
Asulat on nimetatud 1536 nime all Soempe ja 1796 Soompä.
Išimbai rajoon

Išimbai rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Išimbai.
Rajoonis on 1 linnaasundus, 13 külaasundust, kus on kokku 87 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 42,2% venelased, 41,5% baškiirid, 12,3% tatarlased ja 1,8% tšuvašid.
Klaanemaa

Klaanemaa (rootsi keeles Lilla Derskogen 'väike Metsküla', eestirootsi hääldus: [lihl deeškun]) oli küla Läänemaal Noarootsi kihelkonnas Metsküla (rootsi keeles (Stora) Derskogen) lähedal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb Klaanemaa küla ala Lääne maakonna Lääne-Nigula valla Vanaküla piiresse.
Küla rootsikeelset nime on mainitud 1615 (Lille-Deerskou) ja eestikeelset nime 1798 (Klanema). Carl Russwurm arvas, et küla eestikeelne nimi on sõna "Kivilaanemaa" lühendus.
Jermekejevo rajoon

Jermekejevo rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Jermekejevo.
Rajoonis on 13 külaasundust, kus on kokku 51 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 36,4% tatarlased, 28,6% baškiirid, 14,6% tšuvašid, 11,8% venelased, 3,4% mordvalased ja 3% udmurdid.
Palastvere

Palastvere (allikates ka Palasvere) oli küla Tartumaal Torma kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas. 1977 liideti Palastvere küla Kõnnu külaga.
Küla on mainitud 1493 (Pallastever), 1599 (Paliasfer), 1839 (Pallastfer).
Janauli rajoon

Janauli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Piirneb läänes Udmurtiaga ja põhjas Permi kraiga. Rajooni halduskeskus on Janaul.
Rajoonis on 18 külaasundust, kus on kokku 104 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 43,3% baškiirid, 22,8% tatarlased, 14,1% udmurdid, 11,7% venelased ja 6,9% marid.
Ants Sõber

Ants Sõber (30. november 1928 Tudu, Virumaa – 30. juuni 1995 Tallinn) oli eesti helilooja.
Haridus.
Aastatel 1942–1945 õppis ta Rakvere 1. Keskkoolis, 1945–1947 Rakvere Õpetajate Seminaris. 1949. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli muusikateooria erialal ning samal aastal Tallinna Õpetajate Seminari matemaatika ja füüsika erialal.
1954. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi professor Heino Elleri kompositsiooniklassis.
Töö.
Aastatel 1949–1954 töötas ta Tallinna 1. Keskkoolis matemaatika ja füüsika õpetajana.
Pärast konservatooriumi lõpetamist aastatel 1954–1957 töötas ta Eesti NSV Kultuuriministeeriumi Kunstide Valitsuse teatri- ja muusikaosakonna vaneminspektorina, 1957–1970 Eesti Raadio muusikasaadete peatoimetajana. 1970–1973 oli ta Eesti Heliloojate Liidu konsultant, 1973–1988 Estonia teatri direktor.
Helilooming.
Heliloojana on ta kirjutanud soolo- ja koorilaulutsükleid, vokaalsümfoonilisi teoseid, kaks sümfooniat, kaks orelikontserti, kammerteoseid ja lavamuusikat.
Männisalu (Väike-Maarja)

Männisalu (aastani 1936 "Naraka") oli küla Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. 1977 liideti Männisalu küla Eipri külaga.
1936 andis Vao valla vallavolikogu külale uue nime (Männisalu) arvatavasti varasema nime (Naraka) halva kõla tõttu; sarnane sõna näiteks närakas.
Küla on mainitud 1490 (Diedrich Virkes von Narenkave), 1492 (Narenkane), 1646 (Narrakall), 1844 (Narraka). 1586. aastast on teade, et Naraka küla (Naroga) kuulus Porkuni mõisale.
Metsakuru

Metsakuru on olnud mitme Eesti küla või küla osa nimi:
Ira Einama

Ira Einama (sündinud 16. detsembril 1940 Lähtepea külas Illuka vallas Virumaal) on eesti kunstiajaloolane ja muinsuskaitsja.
Ta õppis aastatel 1954–1959 Tallinna Polütehnikumis ning 1962–1971 Leningradis Ilja Repini nimelises Maali-, Skulptuuri- ja Arhitektuuriinstituudis, mille lõpetas kunstiteadlasena.
Aastatel 1959–1965 töötas ta projekteerimisinstituudis Tööstusprojekt ning 1971–1977 Eesti NSV Riiklikus Kunstimuuseumis restaureerijana. Ühtlasi oli ta aastatel 1975–1988 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi õppejõud. 
Aastatel 1979–1984 töötas ta Kultuuriministeeriumi Muuseumide ja Kultuurimälestiste Inspektsioonis ning 1987–1989 Tallinna Linna RSN TK Kultuurivalitsuse inspektorina. Aastatel 1989–1995 oli ta Tallinna Kultuurimälestiste Inspektsiooni direktor.
Aastatel 1996–2012 töötas ta Tallinna Kunstikoolis direktori asetäitjana ja majandusjuhatajana ning tegutses selle kõrvalt giidina. 
Looming.
Kunstnikuna on ta osalenud 1975. aasta noorte kunstnike teoste näitusel Tallinna Kunstihoones.
Ta on kunstiteemadel sageli sõna võtnud ajakirjanduses, 1970.–1980. aastatel ilmus temalt rohkesti artikleid kultuurilehes Sirp ja Vasar. Aastatel 1979–1985 oli ta mitme ETV kunstisaate ("Vikerkaar", "Ede Kurrel", "Anu Raud", "Skulptor Juhan Raudsepp", "Kunstigalerii" jms) saatejuht ning klaasikunstiteemalise dokumentaalfilmi "Põlemine" (1982) kaasstsenarist. Ta on teinud eesti kunstnikest ja kunstiüritustest ka raadiosaateid.
Gafuriiski rajoon

Gafuriiski rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Krasnousolski.
Rajoonis on 16 külaasundust, kus on kokku 95 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 46% baškiirid, 22,8% venelased, 21,7% tatarlased ja 7,8% tšuvašid.
Hermani

Hermani on küla Järva maakonnas Järva vallas. Küla moodustati 2015 Käsukonna külast eraldatud alast.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Imavere valda.
Ajalugu.
Küla ajalugu seostub Hermani ehk Vana-Käsukonna mõisaga (saksa keeles Hermannshof). 1920. aastatel moodustati võõrandatud mõisa aladele Hermani (Vana-Käsukonna) asundus, mis 1977 liideti Käsukonna külaga.
Mijaki rajoon

Mijaki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Baškortostanis. Rajooni halduskeskus on Kirgiz-Mijaki.
Rajoonis on 15 külaasundust, kus on kokku 96 asulat.
2010. aastal oli rajooni elanikest 43% baškiirid, 39,6% tatarlased, 9,3% tšuvašid, 6,1% venelased ja 6,1% ukrainlased.
Härjanurme mõis

Härjanurme mõis (saksa keeles "Herjanorm") oli rüütlimõis Kursi kihelkonnas Tartumaal.
Mõis rajati vahemikus 1795–1805 Puurmani mõisast eraldatud aladest. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi jääb mõisa ala Jõgeva maakonda Jõgeva valda.