Sarco

Sarco (ka Pegasos) on 3D-prinditud kaheosaline seade, mille alumiseks osaks on kandekonstruktsioon koos juhtimisseadmete ja vedela lämmastiku kanistriga (4 l) ning ülemiseks osaks on eemaldatav kapsel. Seadme nimi „sarco“ on lühend sõnast sarkofaag. Seade on mõeldud kasutamiseks inimestele, kes soovivad kasutada enda „õigust surra“.
Sarco idee juurutas praktikasse eutanaasia õiguse eest võitlev Philip Nitschke 2017. aastal. Nitschke ütles 2021. aastal, et otsis ja sai õigusnõu seadme seaduslikkuse kohta Šveitsis.
Seadme disain ja tootmine.
Sarco on 3D-prinditud masin, mille algsed mõõtmed olid 1000x500x500. Projekteerimistarkvara võimaldab valmistada erineva suurusega seadmeid, vastavalt kliendi mõõtudele.  Nitschke on öelnud, et disaini eesmärk on meenutada kosmoselaeva oma, et luua selle kasutajatele tunne reisist "teise maailma".
Seadme ülemine, kapsli osa on mõeldud ühtlasi kirstuna kasutamiseks, kuna seda saab aluselt eemaldada ja kasutada surnu matmiseks, ilma et oleks vaja surnukeha seest välja võtta.
Sarco kasutajad saavad valida kas tumeda või läbipaistva kapsli. Läbipaistev vaade valitakse juhul, kui selle kasutaja soovib masinat transportida kindlasse kohta, et näha lahkumise viimase teatud vaadet.[7] Leiutaja leidis, et paljudele inimestele on oluline koht, kus ta sureb.
Protsessi kirjeldus.
Sarco kapsel tagab selle sees hapniku taseme kiire languse, säilitades samal ajal madala süsinikdioksiidi taseme, mille kasv põhjustab inimeses instinktiivselt paanikahoo. Kõrge süsinikdioksiidi kontsentratsioon veres tekitab hüperkapniliseks häirereaktsiooniks, mis ilmneb lämbumistundes – see tekitab automaatselt paanikahoo ja käivitab organismi alateadlikult toimiva ellujäämisvõitluse. 
Seadme käivitamisel hakkab selle sees lisanduma inertgaasi lämmastiku hulk ning väheneb hapniku sisaldus õhus, millest johtuvalt inimene tunneb kerget peapööritust, kaotab hapnikupuuduse tõttu teadvuse ning organismis lõpevad selle elutegevust üleval hoidvad protsessid.
Kui protseduur on alanud, kuid selle kasutaja mõtleb ümber, siis saab ta protsessi peatada, vajutades lihtsalt nuppu "Stopp".
Philip Nitschke jõudis sellise lahenduseni seetõttu, et seni kasutasid paljud suitsiidiks enesetapukotti, mida ta nimetas "kilekoti faktoriks". Kuna see tekitas paljude jaoks klaustrofoobia ning on olemuslikult ebaesteetiline ning püüdiski ta leiutada humaansemat vahendit soovitava eesmärgi saavutamiseks. 
Kasutusõiguse võimaldamine.
Juurdepääsu Sarcole kontrollitakse vaimset seisundit  hindava veebipõhise testiga. Kui taotlejad saab testi läbimisel nõutava hinnangu, saab ta juurdepääsukoodi Sarco seadmele, mis töötab 24 tundi.
Vastukajad.
Mitchell Hamline'i õiguskooli bioeetik Thaddeus Pope ütles, et arutelu Sarco üle võib anda tulemuseks uue viisi, kuidas seadusandjad läheneda kasutusea lõpetamise võimalustele. Ta leidis koguni, et "see võib olla suurem või olulisem kui tegelik Sarco ise. " ja et dr Nitschke "illustreeris meditsiinilise mudeli piiranguid ja sundis meid mõtlema."
Kriitikud on seadet kirjeldanud kui "ülistatud gaasikambrit" ja teised on väljendanud muret, et see muudab enesetapu glamuurseks ja võib põhjustada „enesetapunakkuse", mis kutsub esile täiendavaid surmajuhtumeid.