Jaak Jõerüüt

Jaak Jõerüüt (sündinud 9. detsembril 1947 Tallinnas) on Eesti proosakirjanik, luuletaja, näitekirjanik, diplomaat ja poliitik.
Ta on töötanud ajakirjaniku ja toimetajana. Jõerüüt oli tööl ka Eesti NSV Kirjanike Liidus ning hilisemal on ajal on tähelepanu pälvinud tema osalus Kirjanike Liidu kaadripoliitikas. On avaldanud mitu luulekogu ja proosaraamatut.
Jõerüüt on olnud Eesti suursaadik Soomes, Itaalias, Maltal, Küprosel, ÜRO juures, Lätis ja Rootsis. Aastail 2004–2005 oli ta Eesti kaitseminister.
Elulugu.
Tegevus Nõukogude ajal.
Jaak Jõerüüt on õppinud Tallinna 10. Keskkoolis aastail 1955–1966 ja Tallinna Polütehnilises Instituudi majandusteaduskonnas, mille lõpetas 1973. aastal (ökonomistina).
Jõerüüt on töötanud raamatukoguhoidjana, ajakirjanikuna ajalehes Õhtuleht 1969. aastal ja ajalehes Rahva Hääl aastatel 1966–1973. Seejärel oli ta assistent Tallinna Polütehnilise Instituudi statistika kateedris aastatel 1973–1974 ja teadur Eesti NSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis aastatel 1975–1976.
Aastatel 1976–1977 töötas Jõerüüt toimetajana kirjastuses Eesti Raamat, seejärel Eesti NSV Kirjanike Liidus: organisatsioonilise sekretärina (1977–1981), juhatuse sekretärina (1981–1986) ja juhatuse aseesimehena (1988–1989). Jõerüüt osales juhtorganite liikmena ja partei allorganisatsiooni büroo sekretärina Kirjanike Liidu kaadripoliitikas, mida otseselt suunas EKP Keskkomitee tippjuhtkond. Aastatel 1989–1990 oli Jõerüüt Eesti NSV kultuuriministri asetäitja, 1989. aastast Eesti Loomeliitude kultuurinõukogu esimees. 1990. aastast oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu saadik.
Diplomaatiline karjäär.
Aastatel 1993–1997 oli Jõerüüt Eesti suursaadik Soomes, 1998–2002 Itaalias ja Maltal, 1999–2004 Küprosel. Aastatel 2002–2004 töötas ta Eesti Vabariigi välisministeeriumi siseauditi juhina. 2004. aasta juulist kuni novembrini oli Jõerüüt suursaadik ÜRO juures. 2006–2011 oli ta Eesti suursaadik Lätis ja 2011–2014 Eesti suursaadik Rootsis. 16. oktoobril 2015 läks ta diplomaatilisest teenistusest pensionile.
Poliitiline tegevus.
Jaak Jõerüüt oli aastatel 1978–1989 NLKP liige. Eesti NSV Kirjanike Liidu partorgina oli Jaak Jõerüüt okupatsiooniajal mitmete kirjandusinimeste-kolleegide karistajaks poliitiliste eksisammude eest, sealhulgas 40 kirjale allakirjutamise eest, millest ta ise oli keeldunud. Sirje Kiin kirjutab oma toonases päevikus, et tagurlikult suhtunud Jõerüüt arvas, et kirjas oli midagi "mäda" ja "sellel on juures mingi kahtlane dissidentlik hõng".
Aastatel 1990–1993 kuulus ta Eesti Liberaaldemokraatlikku Parteisse ja 2004–2012 Reformierakonda. Jõerüüt oli Eesti Kongressi liige.
22. novembril 2004 nimetas president Arnold Rüütel Jõerüüdi kaitseministriks Juhan Partsi valitsuses Margus Hansoni asemel, kelle kodust oli varastatud portfell tööalaste dokumentidega. Pärast valitsusevahetust jätkas Jõerüüt kaitseministrina Andrus Ansipi esimeses valitsuses kuni oktoobrini 2005. Tema kaitseministriks olemise ajal tehtud tähtsaim tehing oli 60 Pasi XA-180 soomuki ostmine Soomelt 112,7 miljoni krooni eest. Kaitseministrina külastas ta 2005. aastal "Le Bourget’" lennuväljal toimunud lennundusnäitust.
Novembris 2012 astus Jaak Jõerüüt Reformierakonnast välja.
Ministrikohalt tagasiastumine.
Jõerüüdi tagasiastumist kaitseministri kohalt on peetud kummastavaks. Jaak Allik: "See on pretsedenditu ja kardan, et ka kauaks pretsedendituks jääv juhtum, kus valitsusliige lahkub protestiks selle vastu, mis tema haldusalas, aga laiemalt ka kogu riigis on toimunud". Diplomaadina ajakirjanduslikust avalikkusest eemal seisnud Jõerüüt sattus ministriks saades ajakirjanduse ja opositsiooni surve alla ning leidis end mitte "riigikaitse komandosillal", vaid keset ministeeriumi ja Kaitseväe juhtkonna vahelisi vastuolusid. Lisaks toimus nimetatud perioodil mitmeid lahkumisega seostatavaid sündmusi. Jaak Jõerüüdi kaitseministriks oleku ajal läks kaduma mälupulk Kaitseministeeriumi andmetega 300 000 mehe kohta. See tuli ilmsiks mälupulga leidmise ja Kaitsepolitseiametisse viimisega 13. juunil 2005. 27. septembril saatis Kaitsepolitsei mälupulga edasi Andmekaitse Inspektsiooni, kes algatas väärteomenetluse isikuandmete kaitse seaduse rikkumise kohta. Enne seda, 26. septembril 2005 esitas Jõerüüt tagasiastumisavalduse põhjendusega, et tema alluvusse kuulunud Kindral Laidoneri Muuseumi direktor Indrek Tarand kandis Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio vahelisel jalgpallimatšil T-särki kirjaga "Kommarid ahju!". Üks särgil kommariks nimetatud isikutest oli Jõerüüt, kes kommenteeris: "See pilt vapustas mind. Kui poliitilises võitluses hakatakse tõsiselt ja muretult kasutama ahju ajamise teemat, siis minu jaoks on see piir ületatud." Oktoobri alguses sai Jõerüüdi asemel kaitseministriks Jürgen Ligi.
Osalemine 2016. aasta presidendivalimistel.
Jõerüüt andis ajalehes Postimees ise teada oma valmisolekust kandideerida Eesti presidendiks. Ükski poliitiline jõud teda otseselt presidendikandidaadiks ei seadnud, võimalike presidendikandidaatide nimekirja sattus ta meedia valimisteemaliste arutluste ajal meedia kaudu. Jõerüüti kutsuti küll Vabaerakonna koosolekule ärakuulamiseks. Valimiste lõppstaadiumis langes Jõerüüt ka meedia koostatud nimekirjades tagaplaanile ning teda ei käsitletud enam võimaliku presidendikandidaadina. Valimiskampaania ajal käsitleti meedias kriitiliselt Jõerüüdi kui NLKP liikme ja Kirjanike Liidu partorgi osa parteivõimu, eeskätt EKP Keskkomitee suuniste ja NLKP kaadripoliitika püüdlikul elluviimisel. Jõerüüt keeldus alla kirjutamast nn 40 kirjale, nimetades seda "mädaks". Ta oli otseselt tegev NLKP liikmetest kolleegide poliitilisel karistamisel ja ametikohtadelt kõrvaldamisel, sealhulgas nii seoses 40 kirjaga kui ka ajakirjas Looming ilmunud luuletusega, mille esitähed andsid kokku "sinimustavalge". Elulooraamatus "On nagu on" (Küsimused Aita Kivi) AS Ajakirjade Kirjastus 2017) väldib Jõerüüt nende okupatsiooniaegsete teravate konkreetsete etteheidete käsitlemist, mis kerkisid esile presidendivalimiste ajal ajakirjanduses ja jätab oma tegevuse Nõukogude Eesti tippjuhtide käsualusena NLKP-s praktiliselt kõrvale.
Suhtumine religiooni.
2000. aastatel on Jaak Jõerüüt avalikult toonitanud, et tal on sidemeid usuringkondadega. 2011. aastal teatas Jaak Jõerüüt: "Pirita kloostris on toimunud mõned minu elu väga tähtsad sündmused, aga need on olnud isiklikud ja nende lähem kirjeldamine ei ole vajalik." 2014. aasta oktoobris avalikustas Jaak Jõerüüt Postimehes, et kuulub katoliiklaste hulka.
Suhtumine Rail Balticusse.
Jaak Jõerüüt on Rail Balticu küsimuses esitanud põhimõtteliselt vastandlikke seisukohti, võttes 2014. aastal Postimehes sõna Rail Balticu vastaste vastu, 2018. aastal aga samas ajalehes Rail Balticu vastu, pidades vajalikuks anda allkiri ka laia tähelepanu pälvinud 400 kirjale selles küsimuses.
Isiklikku.
1974. aastast on Jaak Jõerüüt abielus Viivi Luigega. Tema onu oli majandusteadlane Ivar Jõerüüt.
Märkused.
1980. aastate aastate algul, pärast Karl Vaino ja Rein Ristlaane võimuletulekut, toimus Eestis suur kaadrivahetus kultuuriasutustes ja -organisatsioonides. 1983. aastal läksid NLKP liikmed, Eesti NSV Kirjanike Liidu juhatuse sekretärid Jaak Jõerüüt ja Arvi Siig EKP Keskkomitee ideoloogiasekretäri Ristlaane juurde ultimatiivse sooviga, et Kirjanike Liidu juhatuse esimees Paul Kuusberg peab lahkuma või lahkuvad nemad, ja leppisid temaga kokku, et juhatuse esimeheks saab Vladimir Beekman. Vt Vladimir Beekman. "Alles see oli." Tallinn, Tänapäev 2008, lk 161. 
Kirjanike Liidu partorgina osales Jõerüüt 1982. aastal Sirje Kiini väljaviskamisel NLKP-st. (Vt Sirje Kiin. "Poliitiline autobiograafia".) Sirje Kiin kaotas seetõttu töökoha ja tema kirjutisi keelati avaldada. 
Välislingid.
Elust
Ministrikohalt tagasiastumine
Presidendivalimised
Muu