tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suure-Lähtru

Suure-Lähtru on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Seal asub Suure-Lähtru mõisaansambel.
Allikotsa

Allikotsa on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Asub Matsalu rahvuspargi alal.
Putkaste (Lääne-Nigula)

Putkaste on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Kurt Waldheim

Kurt Josef Waldheim (21. detsember 1918 – 14. juuni 2007) oli Austria poliitik.
Kurt Waldheim oli aastatel 1972–1981 ÜRO peasekretär ja 1986–1992 Austria president.
Teise maailmasõja ajal teenis Waldheim Wehrmachtis ohvitserina, mistõttu oli ta enamikus välisriikides ametiajal ja ka pärast seda "persona non grata". Waldheimi valimisega seotud skandaal (Waldheimi afäär) soodustas muuhulgas Austria ühiskonnas levinud ohvriteesi ümbermõtestamist.
Väike-Lähtru

Väike-Lähtru (1977–1997 "Lähtru") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Väike-Lähtru külas on kasutuseta ja avariilises seisukorras Väike-Lähtru õigeusu kirik.
Küla territooriumi idaosa läbib põhja-lõuna suunas Palivere–Oonga tee. Idaosas asub ka asustus. Küla lääneosa katab mets.
Jõesse

Jõesse on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Kaare

Kaare on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Külas asub Rannajõe ohvriallikas.
Niinja

Niinja on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Trygve Halvdan Lie

Trygve Halvdan Lie (16. juuli 1896 Kristiania – 30. detsember 1968) oli Norra poliitik, esimene ÜRO peasekretär.
Lie isa oli puusepp, kes 1902 jättis oma pere maha, emigreerus USA-sse ega tulnud enam kunagi tagasi.
Lie astus 1911 Norra Tööparteisse ja pärast Oslo ülikooli õigusteaduskonna lõpetamist valiti ta 1919. aastal partei sekretäriks.
1921 abiellus ta Hjørdis Jørgenseniga. Neil oli kolm tütart: Sissel, Guri ja Mette.
1919–1921 oli ta ajakirjandusväljaande Det 20 århundre ('20. sajand') toimetaja. 1922–1935 oli ta Norra ametiühingute konföderatsiooni jurist. 1931–1935 oli ta Norra töölisspordiliidu juht.
1935. aastal määrati ta Norra justiitsministriks Johan Nygaardsvoldi sotsiaaldemokraatlikus valitsuses, 1937 valiti Akershusi esindajana Stortingisse, 1939–1941 töötas kaubandus- ja varustusministrina. 
Noore sotsialistina kohtus Lie ka Vladimir Leniniga Norra Tööpartei esinduse visiidil Moskvasse.
1935. aastal andis ta Lev Trotskile varjupaiga Norras. Nõukogude Liidu survel pandi Trotski 1937 koduaresti ja saadeti hiljem riigist välja Mehhikosse.
Kui Saksamaa Norra 1940 okupeeris, andis Lie kõigile Norra laevadele käsu seilata liitlaste sadamasse. 1941 sai Liest Norra pagulasvalitsuse välisminister kuni 1946. aastani.
1946. aastal valiti ta ÜRO peasekretäriks ja 1950. aastal teiseks ametiajaks. 1952. aastal astus ta ametist tagasi. Hiljem oli ta Norra tööstus- ja kaubandusminister.
Putkaste (Hiiumaa)

Putkaste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast kirdes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Putkaste on pindalalt Käina osavallas väiksuselt teine küla Mäeküla järel.
Putkastest põhjas asub Villemi, läänes Allika, edelas Mäeküla küla ja Käina alevik, lõunas Laheküla ning idas Kogri küla.
Nimi.
Soome keeleteadlane Heikki Ojansuu on pakkunud kohanime lähtekohaks soome talunime "Putko", mis tuletub tegusõnast "putkama". Ralf Saxén on pakkunud kohanime lähtekohaks vanarootsikeelset isikunime Bodhger või Bodge. Marja Kallasmaa on pakkunud ka võimalust, et kohanimi lähtub samanimelisest kohast Läänemaal. Kohanime on 1606. aastal mainitud kujul "Putkas".
Ajalugu.
Putkaste küla on varasemas ajaloos mainitud kui Saulepi küla. Putkastes asus üks vanematest eramõisatest Hiiumaal, mida on mainitud 1529. aastal Saulepi mõisana. 1944. aastal moodustati mõisa baasil sovhoos, mis 1977. aastal muudeti sovhoostehnikumiks.
1920. aastatel moodustati Putkaste mõisa likvideerimisel asundus, mis 1977–1997 kuulus Käina koosseisu.
Taristu.
Putkaste piirneb lõunas Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega ja edelas Kärdla–Käina maanteega. Külas asub bussipeatus. Küla keskel asuvad elumajad ja teedevõrgustik.
Kultuur.
Putkaste mõisas loodi 1858 külakool ja 1934–1938 tegutses põllutöökool. Putkastes tegutseb külaselts ja vanurite hooldekodu. Külast oli pärit kuulitõukaja Taavi Peetre.
Soomepoisid

Soomepoisid olid Teises maailmasõjas Soome poolel vabatahtlikena võidelnud eestlased. 
Esimesed soomepoisid olid 1939. ja 1940. aastal Eestist Soome põgenenud mehed, kes soovisid anda oma panuse hõimunaabrite võitlusele pealetungiva Punaarmee vastu Talvesõjas. Jätkusõjas kuulus enamik soomepoisse 200. jalaväerügemendi (JR 200) koosseisu, Eesti vabatahtlikke võitles ka näiteks mereväes ja kaugluurerühmades. Kokku võitles Eesti mehi "Soome vabaduse ja Eesti au" nimel, nagu ütles nende moto, umbes 3500 meest, kellest hukkus Soomes umbes 200. Mereväes moodustasid eestlased lausa 10%. 
Augustis 1944 oli neil võimalus tulla Eestisse oma kodumaa eest võitlema, mida enamik ka tegi. 19. augustil jõudsid nad Paldiski sadamasse. Suhted Saksa okupatsioonivägede ja Soomest naasnud vabatahtlike vahel ei olnud usalduslikud ning Saksa väejuhatus hajutas soomepoisid eri väljaõppelaagrites ja rindel. 
Tartu rindel osalesid soomepoisid, 46. Relva-SS Grenaderirügemendi III pataljonina augusti lõpus alanud Saksa poole vasturünnakus, mille tulemusena rinne stabiliseerus septembri keskpaigani. Pupastvere lahingus, 28. augustil sai haavata 170 ja langes 34 meest. 40 mehele anti vapruse eest raudristid. 
Viimase lahingu Tallinna eest pidasid just soomepoisid koos pitkapoistega 22. septembril 1944 Pääskülas. Järgnenud Nõukogude okupatsiooni ajal paljud neist represseeriti.
Viimane Eestis elanud soomepoiss Artur Roopalu suri 13. novembril 2024. 2024. aasta novembri seisuga elavad veel kolm soomepoissi Kanadas ja üks Rootsis.
Aadma

Aadma on küla Hiiumaal Hiiumaa vallas Käina osavallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda. Külast põhja jääb Ühtri, läände jäävad Taterma ja Kuriste, lõunasse Muda ja Jausa ning itta Kleemu küla.
Nimi.
Koha nimi lähtub üksjalakohast ja seostub isikunimega Aadam. Seda nime käänatakse väliskohakäänetes (nt Aadmale).
Ajalugu.
Aadmat on esmamainitud 1565. aastal ("Adama" üksjalakohad). 1637. aastal kuulusid talud Putkaste mõisale ja 1781. aastast asus külas Aadma mõisa keskus.
1686. aastal on Aadmat mainitud kujul "Adamma". Veel 1699 nimetati "Adama" küla, 1726 oli Putkaste mõisa all "Adma" küla. Hiljem oli Aadma karjamõis saksakeelse nimega "Ahdma" ja küla kadus mõisa kõrvalt. 1797 eraldati Aadma iseseisvaks mõisaks.
1920. aastatel tekkis mõisa maadele asundus, mis 1939. aastal nimetati külaks. 1940. aastal kuulus Aadma küla Käina valda Läänemaal.
Nõukogude ajal oli küla 1971. aastani kolhoosi "Ühendus" keskus.
Talud.
1726. aasta Läänemaa adramaarevisjonis oli Aadmal 11 talu. Aadma mõisa rajamise järel küla kadus. Pärast Eesti iseseisvumist jaotati mõisa maad 1920. aastatel 24 elamukrundi vahel.
Transport.
Küla läbib 2019. aasta seisuga nädalas kolm maakonnabussiliini.
Männamaa

Männamaa on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla keskosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Männamaa küla piirneb põhjas Nõmmerga, loodes Leigri, läänes Õngu, lõunas Pärnselja ja idas Kaigutsi külaga.
Nimi.
Kohanimi lähtub varasemate kirjapanekute alusel arvatavasti isikunimest Mandes või Ment. Kohanime on esmamainitud 1609. aastal.
Loodus.
Männamaa lääneosa hõlmab Tihu looduskaitseala. Külas asuvad Tihu järv ja Männamaa karjäär. Küla läbivad Luguse jõgi, Tulimurru jõgi, Männamaa kraav, Pärnselja kraav ja Tihu kraav.
Ajalugu.
Tihu metsavahikoha lähistelt on leitud kaks Karlova tüüpi kivikirvest. Seda tüüpi kirveid kasutati nöörkeraamika kultuuri perioodil 2900–1800 eKr.
Küla kuulus algul Putkaste mõisale, hiljem Aadma mõisale. 1609. aastal oli Putkaste mõisas talunik Monnema Mick Hansopoick. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli Männamaa külas 9 talu.
1835. aastal oli Männamaal 15 talu. Elanikud said perekonnanimedeks nimed Greis, Jõepa, Jõhvik, Kaar, Kaev, Kask, Känd, Leisti, Ligema, Maasik, Makspuu, Marjasoo, Markus, Männapso, Nisu (Nisso), Oago, Panselg, Pihl, Piirselg, Pikpõld, Pärnpuu, Raim, Ristilt, Rukki, Toompuu, Tuhl, Tönts, Vakk, Villi ja Volperg. 
Nõukogude ajal oli Männamaa Ühenduse kolhoosi keskus. Eesti Üliõpilaste Ehitusmalev ehitas 1969. aastal külla ait-kuivati.
Kultuur.
Männamaa külas asub 1919. aastal ehitatud Küüru tuulik, mis on ehitismälestis. Külas asub ka Hiiumaa kõrgeim ehitis, 120 meetri kõrgune Männamaa mast, mis on püstitatud 2008. aastal.
1984.–1999. aastal tegutses külas Männamaa algkool-lasteaed. Külas oli varem aktiivne kultuurimaja, kus on asunud nii söökla, baar, kino, sidejaoskond, raamatukogu kui ka erinevad poed. 1970. aastatel ehitatud hoone on toodud ära ka Kultuurimälestiste registri XX sajandi arhitektuuri loendis.
Külas asuval katkukalmel kasvas mänd, mis hävis 1960. aastal. Külaselts paigaldas 26. aprillil 2018. aastal männi pärimuse püsimiseks mälestuskivi. Kalme võimalikul asemel on toimunud arheoloogilised uuringud, mille käigus küll inimluid ei leitud, kuid dokumenteeriti kivi läheduses õhuke kultuurkiht.
Külas tegutseb Männamaa külaselts.
Männamaa külast on pärit arheoloog Monika Reppo.
Taristu.
Männamaa idaosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee. Küla läbib loodest kagusse Kotkasoo tee.
Luguse

Luguse on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast lõunas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Luguse küla piirneb põhjas Selja, läänes Kleemu, lõunas Utu ja idas Nasva külaga.
Nimi.
Kohanimi tuletub Leo Tiigi arvates isikunimest Luukas. Kohanime on esmamainitud 1599 kujul "Luckas".
Loodus.
Küla paikneb Luguse jõe suudme lähedal. Küla läbivad Rebasselja ja Tulimurru peakraavid.
Küla lõunaosas asus varem Aruküla, mis ajalooliselt kandis Põderlaiu nime.
Ajalugu.
Luguse küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. 1583 on mainitud Põderlaiu küla, mille koosseisus asus 1599 Luckase talu. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni järgi elasid Põderlaiu külas talunikud Lukasse Pert, Lukasse Jack ja Lukasse Matzi Proos. 1835 oli Põderlaiu külas 14 talu.
Külas asub endine karjäär.
Taristu.
Luguse küla idaosa läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus asuvad Luguse ja Kleemu t bussipeatus. Küla keskosast algab Vaemla–Kassari–Luguse tee ja lõunaosast Luguse–Aadma tee. Küla läbib ka Luguse–Kakumaa tee.
Kultuur.
Külas asub Luguse baptistikoguduse palvela. Luguselt pärines Eesti ettevõtja Aadu Luukase isa. 2013. aastast peetakse võrkpallis Luguse jaaniturniiri.
Orjaku

Orjaku on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kassari lõunaosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Orjakust põhjas asub Käina laht ja lõunas Jausa laht. Küla piirneb loodes Nasva ja idas Kassari külaga.
Nimi.
Orjaku on Hiiumaa üks vanemaid kohanimesid, mida on esmamainitud 1254. aastal kujul "Oryocko", "Oriwocko". Lauri Kettunen pakkus kohanime lähtekohaks mõistet "Orjaaugu" ja liide "-ku" võis varem märkida naissugu. Võimalik, et sõna "ori" tähendab suurt puud. 
Loodus.
Orjaku kuulub Käina lahe–Kassari maastikukaitseala koosseisu. Orjaku alale jääb Kadaklaid, Lõunarahu, Põllurahu, Ristlaid, Veskirahu ja Väike Vasikrahu. Külas asub Tõllukivi. 2000 rajati linnuvaatlustorn.
Talud.
Orjaku ajaloolised talud 
Ajalugu.
Orjaku kuulus ajalooliselt Orjaku mõisa alla ja oli keskajal omaette saar. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas 20 talu. 1835. aastal oli külas 26 talu, maad mõisastati ja elanikud asustati Utu külla. 1920. aastatel rajati mõisa maadele Orjaku küla ja Mereküla, mis 1977. aastal liideti Orjakuga.
Nõukogude ajal kuulusid küla alad Mere kolhoosile ja hiljem Kassari kolhoosile.
Taristu.
Orjakul asub jahisadam. Küla läbib Vaemla–Kassari–Luguse tee.
Kultuur.
Külas asuvad pärandkultuuri objektideks arvatud Orjaku sadama laohoone ja Orjaku ülemine tulepaak. Külas asub ka Orjaku sadama ülemine tulepaak. Orjaku sadamas toimub Tuulekala festival. Orjaku sadam on suviti populaarne kontserdipaik.
Kassari küla

Kassari on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kassari keskosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Küla piirneb põhjas Esiküla, läänes Orjaku ja idas Tagukülaga.
Nimi.
Küla nimi on tuletatud praeguseks poolsaarestunud Kassari saare nimest. 
Loodus.
Kassari küla jääb tervikuna Käina lahe – Kassari maastikukaitseala koosseisu. Külal on rannajoon nii Käina lahe kui ka Väinamerega. Külas asub Sääretirp.
Kassari mõisapargis kasvavad harilikud saared, harilikud pärnad, kanada paplid, lõhnavad paplid jt puuliigid. Külas on kastaniallee.
Ajalugu.
Nimele vaatamata pole Kassari küla ajalooline, vaid moodustatud asundusena 1920. aastatel Kassari mõisa maadele. 1939. aastal muudeti asundus külaks, sellest eraldati Uusküla, mis 1977. aastal liideti taas Kassari külaga.
Külas tegutses 1965. aastani Kassari algkool. Külas asus ka Kassari kruusakarjäär.
Taristu.
Kassari keskosa läbib idast läände Vaemla–Kassari–Luguse tee. Põhjast lõunasse kulgeb Esiküla–Kassari tee ja küla lõunaosas asub Sääre tee.
Külas asub Kassari sadam.
Kultuur.
Külas asuvad Hiiumaa muuseumi Kassari näitusemaja ja Kassari mõisa tuuleveski. 1997. aastal püstitati külla skulptor Kalju Reiteli loodud Hiiumaa vägilase Leigeri kuju. Külla jäävad Kassari kiigeplats ja Kassari rand.
Ettevõtlus.
Kassari külas asub mitu puhkeasutust, söögikoht Ilus Villem ja Lemmena Mesindustalu.
Esiküla

Esiküla on küla Hiiu maakonnas Kassari põhjaosas Hiiumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Külas asuvad Ristete tuulik ja Kassari kabel.
Nimi.
Kuna Kassaris asub ka Taguküla, on tegemist vastandnimedega.
Asend.
Esikülast lõunasse jäävad Kassari küla ja Taguküla. Põhjas asub Vaemla küla.
Loodus.
Küla paikneb tervikuna Käina lahe-Kassari maastikukaitsealal. Küla kirde- ja loodeosas kasvab mets ning põhjaosas on soine rannikumadalik. Põhjaosast ulatub välja Laisna poolsaar, mis lahutab Käina ja Vaemla lahtesid. Küla kirdeosas asuvat territooriumi nimetatakse Vesimaaks.
Elanike arv.
Asustus on koondunud küla keskossa. 
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Pühalepa kihelkonda ja alates 18. sajandist Kassari mõisa koosseisu. Küla on esmamainitud 1688 ("Kassarske Förbyn ell. Eszeküll"). 1977. aastal liideti Esikülaga Kiisi.
Taristu.
Vaemla külaga Hiiumaal ühendab asulat üle Laisna silla kulgev Vaemla–Kassari–Luguse tee. Samast teest saab alguse ka Esiküla–Kassari tee ning sinna lõppeb Kassari surnuaia tee.
Kultuur.
Esikülas asub Kassari rahvamaja.
Taguküla

Taguküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kassari idaosas Väinamere ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Taguküla piirneb põhjas Esiküla ja läänes Kassari külaga.
Nimi.
Kuna Kassaris asub ka Esiküla, on tegemist vastandnimedega. Küla on esmamainitud 1688. aastal kujul ’’Kassarske Baakbyyn ell. Taggokülla’’.
Loodus.
Küla paikneb tervikuna Käina lahe-Kassari maastikukaitsealal. Külast idas asub Taguküla laid. Suuremad küla piires asuvad laiud on ka Ülemastelaid ja Alamastelaid.
Küla edelaosas asub Mäealuse piirkond.
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Pühalepa kihelkonda ja alates 18. sajandist Kassari mõisa koosseisu.
Taristu.
Taguküla lääneosa läbib Vaemla–Kassari–Luguse tee, kus asub bussipeatus. Küla keskosa läbib Tagalautri tee.
Kultuur.
Külas asub Aino Kallase suvemaja, kus on puhanud Aino Kallas, Oskar Kallas ja teised kultuuritegelased. Külast oli pärit näitleja Ivan Triesaulti ema.
Mäda

Mäda ("pus") on mädapõletiku korral tekkiv kollakashall või kollakasroheline kehavedelik, mis koosneb mädakehakestest (neutrofiilsetest granulotsüütidest), lõhutud koest, (septilise mädapõletiku korral) mädabakteritest ja seerumist.
Mäda konsistents (viskoossus) ulatub vesisest paksuni. 
Värvus ulatub kahvatukollasest roheliseni (pseudomonase korral on see koguni sinakasroheline). 
Lõhn sõltub bakterite liigist. Näiteks "Escherichia coli" korral meenutab mäda lõhn rooja lõhna. 
Koe lagunemist põhjustavad leukotsüütide (neutrofiilsete granulotsüütide) proteolüütilised ensüümid ning septilise mädapõletiku korral ka mädabakterid.
Kleemu

Kleemu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Kleemu piirneb põhjas Kaigutsi, läänes Ühtri ja Aadma, lõunas Jausa ning idas Utu ja Luguse külaga.
Nimi.
Kohanimi võib lähtuda isikunimest Klement. 
Loodus.
Küla läbib Luguse jõgi.
Ajalugu.
Kleemu kujunes külaks 20. sajandi alguses. 1977–1997 kuulus küla Utu koosseisu.
Taristu.
Küla keskosa läbib Luguse–Aadma tee.
Kultuur.
Külas asuvad Kleemo telliseahi ja Torgama talukoht.
Nõmmerga

Nõmmerga on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast loodes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Nõmmerga küla piirneb idas ja põhjas Nõmba, põhjas Leigri, lõunas Männamaa, Kaigutsi, Kolga ja Ristivälja külaga.
Nimi.
Kohanimi on algselt koosnenud kahest osast: nõmm ja kare 'sööt, murukamar, põllupeenar'. Kohanime on esmamainitud 1664 kujul "Nemkar".
Loodus.
Nõmmerga lääneosas voolab Luguse jõgi ja idaosa piirneb Vaemla jõega. Küla läbib ka Rebasselja peakraav.
Ajalugu.
Nõmmerga koht kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla ja oli Nõmme küla koosseisus. 1664–1665 Putkaste mõisa vakuraamatus esineb talunik Nemkar Peter. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel olid Putkaste mõisas vabadikud Nömkare Jack ja Nömkare Hans.
1835 sai Nõmme küla esimese talu pere omale perekonnanimeks Nõmmerga. 
Nõmmerga moodustus külana peale Teist maailmasõda, liideti peatselt naaberküladega ja taastati 1997 taas külana. Külas varem alalisi elanikke polnud. 2019 elas külas 4 elanikku.
Taristu.
Nõmmergat läbib kagust loodesse Käina–Hüti tee, millega ristub Kaupsi tee.
Kultuur.
Nõmmergas asub pärandkultuuriobjektina endine talukoht.
Tallinn (täpsustus)

Tallinn on Eesti Vabariigi pealinn, kohaliku omavalitsuse üksus, mis hõlmab suurema osa Tallinna paikkonnast.
Tallinna järgi on nime saanud:
Endometriit

Endometriit ehk emakasisekestapõletik ehk emakakestapõletik ehk emaka limaskesta põletik on endomeetriumi põletik imetajatel.
Inimese endometriit.
See põletik esineb sagedamini pärast sünnitust, aborti või abrasiooni.
Sünnitusjärgne endometriit võib tekitada sünnitusjärgse sepsise (lastevoodipalavik).
Kui peale endometriidi esineb müometriit (emaka lihasseina põletik), siis räägitakse metriidist ehk emakapõletikust.
Põhjused.
Haigustekitajad on tavaliselt tupest pärit bakterid. Harva on tegemist nakkusega vere kaudu.
Endometriiti soodustavad põletikud emakakaela piirkonnas (tservitsiit), tupe piirkonnas (kolpiit), kasvajad ning pessaar.
Nakkus võib aset leida ka ravi või diagnostika käigus.
Kliiniline pilt.
Tavaliselt on patsientidel lokaliseeritud rõhuv valu emakas, eriti emakapõhjas ning veritsus ja palavik.
Kui põletik kandub üle munasarjadele ja munajuhale, siis on patsiendil tugevad valud ja kõrge palavik.
Analüüsides on iseloomulik kõrged põletikunäitajad.
Ravi.
Endometriiti ravitakse tavaliselt haiglas antibiootikumidega.
Spasme ja valusid ravitakse butüülskopolamiini ja põletikuvastaste ravimitega.
Kui emakaõõnde koguneb mäda (püomeetra), tuleb seda dreenida.
Pärast põletiku ägedat faasi tuleb välistada kasvaja. Selleks kasutatakse tavaliselt abrasiooni ja patodiagnostikat.
Emakas

Emakas ehk uterus (ladina "uterus") on enamiku emaste imetajate (sealhulgas naise) ja mõningate teiste selgroogsete paaritu suguelund, milles loode tiinuse (raseduse) korral areneb.
Emakas allub organismi hormonaalsele talitlusele, teda mõjutavad munasarja, neerumanuse (inimestel neerupealis), raseduse ajal ka platsenta hormoonid.
Emaka areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Roomajatel.
Madudel.
Emastel madudel paikneb paaritu emakas munajuhade lähedal. Munajuhade kaudu liiguvad viljastatud munad enne väljutamist emakasse. 
Imetajatel.
Emasloomadel.
Emasloomadel koosneb emakas emakasarvedest, emakakehast ja emakakaelast. Emakasarvi on kaks vasak ja parem emakasarv ("cornu uteri: sinistrum et dextrum")- nende ning emakakaela vahel paikneb emakakeha.
Verevarustuse tagavad sisemisest häbemearterist lähtuv emakaarter. Emakaarteriga anostomoseeruvad munasarjaarter ja tupearteri emakaharu. 
Lümfivoolu tagavad mediaalsed niudelümfisõlmed ning aordi-nimmelümfisõlmed.
Emaka närvivarustuse hulka loetakse loomadel vaagna-, emaka-tupe ja munasarjapõimiku närvikiud.
Naistel.
Naistel asub suurim silelihas emakas väikevaagnaõõnes kusepõie ja pärasoole vahel. Emaka ülemine osa on emakapõhi ("fundus uteri"), keskmine emakakeha ("corpus uteri") ja alumine osa emakakael ("cervix uteri"). 
Munajuhad suubuvad emaka ülemistesse nurkadesse.
Emaka suurus ja tema seina morfoloogia sõltuvad naise vanusest ja ka funktsionaasest faasist. 
Harilikult loetakse emaka kaaluks 50 grammi, raseduse lõppfaasis aga kuni 1 kilogramm.
Histoloogiline ehitus.
Emakasein koosneb kolmest kestast:
Pärnselja

Pärnselja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Pärnseljast põhjas asub Männamaa, läänes Mänspe, edelas Kaderna, lõunas Lelu ja Ühtri ning idas Kaigutsi küla.
Pärnselja küla rahvast koos Ühtri, Taterma ja teiste Hiiumaa metsakülade inimestega kutsuti hiidlaste seltside jaotuses toobrihiidlasteks, kuna nendes külades elasid tuntud puust esemete valmistajad. 
Nimi.
Marja Kallasmaa järgi muutus talunimi hiljem külanimeks. Kohanimi lähtub puunimetusest pärn ja seljak. Nimi Pärn võis olla ka Muinas-Eesti mehenimi. . Kohanime on mainitud 1699 kujul "Pernsellia", 1726 "Perna Selja" ja 1798 "Pernselja".
Loodus.
Küla läbib põhjast lõunasse Luguse jõgi, kuhu suubub Pärnselja kraav.
Ajalugu.
Pärnselja on ajalooliselt kuulunud Putkaste ja hiljem Aadma mõisa alla. 1699 elas Putkaste mõisas talunik Pernsellia Simon. 1835 kuulus talu Männamaa küla koosseisu ja taluperemees Tooma Simmo sai omale perekonnanimeks Raim, Jausast pärit sulane Andruse Mihkel aga Kask. Ala oli peale Teist maailmasõda liidetud naaberküladega ja taastati omaette külana 1997.
Nõukogude ajal asus külas prügila.
Taristu.
Küla läbib põhjast lõunasse Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee ja idast läände Pärnselja tee, mis ristub Viita–Mäe teega. Küla loodeosa piirneb Taimeaia teega.
Utu

Utu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast lõunas Jausa lahe ääres. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Utu piirneb põhjas Luguse, läänes Kleemu ja lõunas Jausa külaga.
Nimi.
Kohanimi pärineb sõnast utt 'lammas', kuid võimalik, et see võib olla ka talupoja lisanimi. Küla on nimetatud ka Karjakülaks. Kohanime on esmamainitud 1844 kujul Utto.
Loodus.
Utus asub Luguse jõe suue.
Ajalugu.
Küla tekkis 19. sajandi keskel, kui Orjaku mõisa talupojad asustati lambakarjamaale. Küla oli olemas 1844.
Taristu.
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus on bussipeatus. Küla põhjaosa läbib Luguse–Aadma tee ja lõpeb Risti–Utu tee.
Taterma

Taterma on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla keskosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Taterma piirneb põhjas ja idas Lelu, lõunas Ligema, kagus Kuriste ja idas Aadma külaga.
Taterma küla rahvast koos Pärnselja, Ühtri ja teiste Hiiumaa metsakülade inimestega kutsuti hiidlaste seltside jaotuses toobrihiidlasteks, kuna nendes külades elasid tuntud puust esemete valmistajad. 
Nimi.
Küla nimetus oli varem Tatermaa. Kohanime aluseks on kas teravili tatar või tatarlaste rahvus. Kohanime on esmamainitud 1636 kujul Taterma.
Loodus.
Taterma idaosa piirneb Mustika peakraaviga. Külas asuvad kaitsealused Taterma kadakad.
Ajalugu.
Taterma kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elasid Agapäe vakuses vabadik Tatterma Siemo ja saunik Tatterma Jüri.
1835 said elanikud omale perekonnanimedeks nimed Mägi, Põld ja Tatter. 
Taristu.
Küla läbib lõunast läände Valgu–Lelu–Leemeti tee, kus lõpevad Nurste–Kuriste tee ja Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee.
Kultuur.
Külas asub Emmaste Jumalasünnitaja Sündimise kirik ehk Kuriste kirik. Samuti paikneb seal Kuriste kalmistu ja tegutseb Kuriste Haridusselts.
Ettevõtlus.
Külas tegutseb Taterma taimeaed.
Niidiküla

Niidiküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast idas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Niidiküla piirneb põhjas Kaasiku, läänes Kogri ja Vaemla ning idas Jõeküla külaga. Küla lõunaosa piirneb Vaemla lahega.
Nimi.
Kohanimi tuleneb sõnast niit. Varem oli koht tuntud kui Niidi küla.
Loodus.
Niidiküla rannik hõlmab Käina lahe–Kassari maastikukaitseala. Küla idaosa piirneb Vaemla jõega.
Ajalugu.
Niidiküla rajati pärast Esimest maailmasõda. Niidiküla kuulus 1977–1997 Vaemla koosseisu.
Taristu.
Niidiküla keskosa läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus asub Niidi bussipeatus.
Nõmme (Hiiumaa)

Nõmme on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Nõmme küla piirneb põhjas Moka ja Kolga, läänes ja lõunas Selja külaga ning idas Käinaga.
Nimi.
Kohanimi lähtub sõnast nõmm ja on esmamainitud 1611 kujul "Neme". 
Loodus.
Nõmme küla piirneb läänes Rebasselja peakraaviga.
Ajalugu.
Nõmme küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. See on kirjalikes allikates mainituna varaseim Nõmme-nimeline piirkond Hiiumaal. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli Nõmme külas 13 talu.
1835 said külaelanikud omale perekonnanimeks Auk, Aunapuu, Brand, Hannuse, Harroso, Jõgi, Jürgmann, Keskküla, Kiivramees, Kopamees, Koppel, Kukal, Kääramees, Laevameister, Laid, Lammast, Leitus, Mets, Metsavaht, Mägi, Nõmmerga, Paljas, Paulus, Punk, Punnis, Põld, Rebale, Saarna, Sarapuu, Suuster, Tammeveski, Teares, Toffer, Treialt, Uuskar, Viilukas ja Viitamees. 
Nõmme kuulus 1977–1997 Käina koosseisu.
Taristu.
Nõmme piirneb kagus Suuremõisa–Käina–Emmaste maanteega, küla lääneosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee, kust algab Kaupsi tee. Küla läbib Veskimetsa tee.
Kultuur.
Nõmme külas asuvad Kopa tuulik ja Käina kalmistu. Külast pärines eesti ettevõtja Aadu Luukase ema.
Ettevõtlus.
Nõmme külas tegutseb autoremondiettevõte Nõmme Auto.
Kaigutsi

Kaigutsi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Kaigutsi piirneb põhjas Nõmmerga, läänes Männamaa, lõunas Ühtri ja Kleemu ning idas Selja ja Kolga külaga.
Nimi.
Kohanime on mainitud 1591. aastal kujul "Kaickotz", 1782 "Kaiguts" ja 1798 "Kaigust". Lauri Kettuneni andmetel tuletub kohanimi ilmsest rahvaetümoloogiast, sõnadest "kaigas" ja "ots". Kohanimi võib seotud olla ka isikunimega.
Loodus.
Küla lõunaosa piirneb Rebasselja peakraaviga.
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Käina kirikumõisa alla. Esimesed kirjalikud allikad Kaigutsist pärinevad 1591. aastast. 
1835. aastal oli külas 17 talu, elanikud said järgmised perekonnanimed: Aksli, Bag, Elbag, Hanspu, Kans, Kaswatik, Keskel, Kiesel, Kisa, Kisson, Kitsik, Kiwwis, Laasberg, Leo, Loiken, Loikson, Maivel (Maiwel), Mall, Matsel, Minnem, Mäehans, Mäelts, Nudil, Parbo, Perdlaas, Pähn, Pääro, Raudsepp, Wak (Vakk), Weld, Witsik ja Wääsoo. 
Hansu talus tegutses enne 1865. aastat külakool.
1949. aastal loodi Kaigutsi kolhoos, mis 1950. aastal liideti Männamaa kolhoosiga kolhoosiks Kaigutsi Pioneer, hiljem aga teiste kolhoosidega liitumisel Ühenduse kolhoosiks.
Taristu.
Küla keskosa läbib Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee. Küla idaosa piirneb Kaupsi teega. Külas asub kaks bussipeatust.
Kultuur.
Kaigutsis asub kolm tuulikut: Peetri, Miku ja Mäevälja. 
Külas elas Hiiumaa kuulus naljamees Miku-Kaarel ehk Kaarel Tisler-Ulpus (1862–1938). 
2008. aastal püstitati külla Miku-Kaarli mälestuseks skulptor Maire Põldma tehtud puuskulptuur.
Küla vanim säilinud hoone on Nuudi talu.
Külas asuvad kaitsealused turbavõtukohad Kaigutsi turbaaugud.
Moka (Hiiumaa)

Moka on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Moka piirneb põhjas Allika ja Mäeltse, läänes Kolga ja Nõmme ja idas Mäeküla külaga ning lõunas Käinaga.
Nimi.
Kohanime tähendus pole selge. See võib tuleneda mõne Läänemaa ümberasuniku või kohaliku talupoja lisanimest. Küla on esmamainitud 1688 kujul "Måckakülla".
Ajalugu.
Moka küla kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla. Küla kujunes 17. sajandil. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli külas 17 talu.
1835 said külaelanikud omale perekonnanimedeks nimed Aamisepp (Amisep), Andrusson, Brand, Hansmann, Hinno, Hinsberg, Johanson, Jürisson, Kattaka, Kingissepp (Kinkisep), Kurrae, Laid, Leitus, Murro, Nukki, Nõmm, Paljas, Saarna, Seffer, Steinberg, Tamm, Treialt, Uuskar, Uustalu (Ustallo) ja Viitamees (Widamees). 
Moka küla koosseisu kuulus 1977–1997 Allika I küla.
Taristu.
Moka küla piirneb idas Käina–Hüti teega, küla läbib Moostre–Moka tee.
Villemi

Villemi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast põhjas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Villemist põhjas asub Tammela, läänes Ristivälja, edelas Allika, lõunas Putkaste, kagus Kogri ja idas Kaasiku küla.
Nimi.
Kohanimi võib lähtuda isikunimest Villem või Villamaa külanimest. Kohanime on esmamainitud 1709. aastal kujul Willemä by.
Loodus.
Villemi küla põhjaosa läbib Vaemla jõgi, keskosas on Ristivälja peakraav. Külas asub Antu kivi.
Ajalugu.
Villemi kuulus ajalooliselt Vaemla mõisa alla. Kohanimi esines 17. ja 18. sajandil Lelu küla all, kuid omaette küla oli olemas 1709. 1835 oli külas kaheksa talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Alt, Heinapuu (Heunapu), Jõpiselg (Jõpiselja), Karjamaa, Koddir, Kogerman (Koggerman), Kõrv (Kõrw), Laandna, Laasmaa, Laur, Läkk (Läk), Nõel, Paakspuu (Pakspu), Rida (Ridda), Rüütelmann (Rütelman), Sooba, Tampõld (Tampõlt), Under ja Vöörtmann (Wörtman).
Villemi kuulus 1977–1997 Vaku küla koosseisu.
Taristu.
Villemi läänepiiriks on Kärdla–Käina maantee, mille edelaosas asuvad Ristivälja ja Allika bussipeatus. Küla lõunaosa läbib Allika–Vaemla tee.
Kultuur.
Villemi külast pärinesid astronaut Nicole Aunapu Manni isapoolsed esivanemad.
Ristivälja

Ristivälja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kärdla ja Käina vahel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Ristivälja piirneb põhjas Nõmba, läänes Nõmmerga, edelas Kolga ja Mäeltse, lõunas Allika ning idas Villemi külaga.
Nimi.
Kohanimi lähtub arvatavasti talunimest. Kohanime on esmamainitud 1886. aastal kui "Ristiwälja".
Küla idaosas asub Kreiandi ja põhjaosas Siberi.
Loodus.
Ristivälja põhjaosa läbib Vaemla jõgi ja lõunaosa Ristivälja jõgi.
Ajalugu.
Ristivälja ala kuulus ajalooliselt Putkaste mõisa alla, kus 19. sajandil kujunes Ristivälja talu, mida on esmamainitud 1886. aastal. 20. sajandil kujunenud külaga liideti Teise maailmasõja ajal Kreiandi küla ja Valli küla.
Ristivälja kuulus 1977–1997 Mäeltse koosseisu.
Taristu.
Ristivälja piirneb idas Kärdla–Käina maanteega ja läänes Käina–Hüti teega. Küla lõunaosas kulgeb Ristivälja–Kolga–Käina tee ja keskosas Kreiandi tee.
Ettevõtlus.
Ristivälja külas asuvad Hiiumaa jäätmejaam ja Lepaniidi talupood.
Vaemla

Vaemla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Vaemla piirneb läänes Laheküla, põhjas Kogri, idas Niidiküla ja lõunas Esiküla külaga.
Nimi.
Kohanime tähendus on selgusetu, kuid kui selle aluseks on eesti keel, võib nimi lähtuda nimisõnast vaim ’pisike olend või ese’. 1453 on mainitud isikut Peter Somelepis tho Vaymonen, kuid kohanimi on kindlasti mainitud 1565 kujul Waymäll.
Loodus.
Vaemla lääneosa jääb Kassari lahe ja idaosa Vaemla lahe äärde. Küla rannaala kuulub Käina lahe–Kassari maastikukaitseala koosseisu. Vaemla jõgi ei voola küla alal. Külas asub kaitsealune Vaemla mõisa park, kus esineb haruldasi puid (Vaemla mägivaher, Vaemla hõbevaher).
Ajalugu.
Vaemla mõisa alal kujunes 1920. aastatest Vaemla asundus, mis alates 1977 on küla.
Taristu.
Küla põhjaosa läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kust algab Vaemla–Kassari–Luguse tee.
Kultuur.
Vaemlas asub kaitsealune Vaemla mõisa park. Külas asub nõukogude vägede kasarmuks ehitatud elamu varemed. Külast pärines helilooja Aado Velmet.
Ettevõtlus.
Külas tegutseb OÜ Hiiu Vill hallatav Vaemla Villavabrik, kus saab jälgida vanadel masinatel villatöötlemist.
Selja (Hiiumaa)

Selja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Käinast läänes. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Käina valda.
Naaberkülad on põhjas Nõmme, loodes Kolga, läänes Kaigutsi, lõunas Luguse ja Nasva. Küla piirneb idas Käina alevikuga.
Nimi.
Kohanime aluseks on sõna seljandik. Kohanime on esmamainitud 1665 kujul "Selja".
Loodus.
Selja asub Käina lahe ääres ja küla ala hõlmab Käina lahe-Kassari maastikukaitseala.
Ajalugu.
Selja on ajalooliselt olnud jaotatud Käina kirikumõisa ja Putkaste mõisa vahel. 1665 on mainitud talunikku Selja Tönniß. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni andmetel oli külas 7 talu, mille peremehed olid Anno Matzi Peter, Anno Matzi Thomas, Kirgisare Klase Hans, Lülle Proso Tönno, Sülda Mats, Tönnise Jacko Jüri ja Aidavälja Hans.
1835 oli pastoraadi all 10 talu ja küla elanikud said järgmised perekonnanimed: Antam, Elson, Hanspu, Jõekald, Jälle, Kajus, Kivi, Liivmann (Liwmann), Liwoh, Murga, Mäehans, Perdlaas, Petersil, Primann, Roos, Truu, Ulpmann, Valg (Walg), Vitsik. Mõisa all oli 7 talu, mille elanikud said perekonnanimedeks nimed: Hoia, Kurrae, Niidi, Põld, Rehe, Silde ja Tomson. 
Taristu.
Selja küla läbib kirdest edelasse Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus asub Selja bussipeatus. Külas lõpeb Kärdla–Käina maantee ja algab Käina–Ühtri–Aadma–Kuriste tee.
Kultuur.
1873. aastal sündis Selja küla Käina köstrimajas köstri ja orelimeistri Johannes Tobiase paljulapselise pere teise lapsena helilooja Rudolf Tobias. 27. mail 1973 avati hoones Rudolf Tobiase Majamuuseum.
Külas asutati 18. sajandi lõpus kirikuõpetajate leskede ülalpidamiseks pansionaat, millest kujunes hiljem haigla.
Külas asub ehitismälestisena kultuurimälestiste riiklikku registrisse kantud Ole tuulik.
Balti tiigrid

Balti tiiger on nimetus, mida kasutati Eesti või välismaal ka Balti riikide kohta tervikuna, kirjeldamaks Balti riikide kiiret majanduskasvu 2000. aastatel. Termin on võetud kasutusele analoogselt Aasia "tiigritega", mida kasutatakse alates 1960. aastatest Ida- ja Kagu-Aasia riikide (Hongkongi, Taiwani, Singapuri, Lõuna-Korea) kohta.
Balti riikide majandusnäitajaid.
SKP elaniku kohta.
Rahvusvahelistes dollarites ostujõu pariteedi (PPP) alusel.
Hüdromeetra

Hüdromeetra ("hydrometra") on vesise lima või muu vesise vedeliku kogunemine emakasse. 
Naistel leiab see aset klimakteeriumi ajal emakakaela kinnikleepumise tõttu.
Mukomeetra

Mukomeetra (ka: "mukometra"; ladina "mucometra") on lima või limase vedeliku kogunemine emakasse.
Emiliano Mercado del Toro

Emiliano Mercado del Toro (21. august 1891 Cabo Rojo, Puerto Rico – 24. jaanuar 2007 Isabela, Puerto Rico) oli maailma vanim mees alates 19. novembrist 2004 ning alates 11. detsembrist 2006 ka maailma vanim inimene kuni oma surmani. 
Ta on ka seni vanimaks elanud Esimese maailmasõja veteran, ent ta ei osalenud otseses lahingutegevuses. 
Toro elas Puerto Ricos. 
Toro tunnustati vanimaks elavaks meheks Guinnessi rekordite raamatu poolt. Seda au taotles tema eluajal endale aga ka Poola Esimese maailmasõja veteran Paweł Parniak, kes väitis end olevat sündinud 27. veebruaril 1890 (suri 2006. aastal). Poolakas Józef Piotrowski, kes väidab end sündinud olevat 7. septembril 1887, jätkab aga maailma vanima inimese tiitli taotlemist.
Koidula (Setomaa)

Koidula on küla Võru maakonnas Setomaa vallas. Asub Petserist paar kilomeetrit loodes Eesti-Vene piiri ääres.
Külas asub Koidula piiripunkt ja seal lõppeb Karisilla–Petseri maantee. Külast läände jääb Koidula raudteejaam. 
Külas asub arheoloogiamälestiseks arvatud kalmistu.
Küla lõunapiiri märgib Piusa jõgi.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Hürova

Hürova on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Küla lõunaosa läbib Võru–Mõniste–Valga maantee ning lõunapiir kulgeb mööda Mustjõge. Maantee ületab jõge Mõniste sillal.
Aleksander Rebane

Aleksander Rebane (ka Aleks Rebane; ka Aleksander K. Rebane; sündinud 19. augustil 1958) on eesti füüsik.
Aleksander Rebase teadushuvid on seotud mittelineaarse optika, ajalis-ruumilise holograafia, orgaaniliste materjalide spektroskoopia ja biomeditsiini fotoonikaga.
Ta on Montana Osariigi Ülikooli füüsikaprofessor.
Elukäik.
Aleksander Rebane lõpetas 1976. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu ülikooli "cum laude" füüsika erialal. Seejärel õppis ta Eesti NSV TA Füüsika Instituudi aspirantuuris, mille lõpetas 1984. aastal. Järgmisel aastal (1985) kaitses ta samas füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Koherentne koste ja ajalis-ruumiline holograafia fotokeemilise spektraalsälkamisega lisanditsentrites".
Rebane täiendas end külalisteadurina Bayreuthi Ülikoolis (1987–1988) ja Lõuna-California Ülikoolis Los Angeleses 1990. aastal. Ta oli aastatel 1986–1990 TA Füüsika Instituudi vanemteadur, aastatel 1990–1996 Zürichi Šveitsi Föderaalse Tehnikakõrgkooli füüsikalise keemia laboratooriumi vanemassistent (lektor). Samas habiliteerus Aleksander Rebane 1996. aastal füüsikalise keemia alal ("dr. habil.").
Alates 1996. aastast töötab ta Montana Osariigi Ülikoolis kaasprofessorina ja alates 2003. aastast füüsikaprofessorina ("full professor").
Rebane on mitme erialaseltsi seltsi, sealhulgas Ameerika Füüsikaseltsi, Ameerika Optikaseltsi, Euroopa Füüsikaseltsi, Eesti Füüsika Seltsi ja Saksa Füüsikaseltsi liige.
Teadustöö.
Aleksander Rebase uurimisvaldkonnad on ajalis-ruumiline holograafia, molekulide spektraalsälkamise spektroskoopia, ülilühikeste laserimpulsside mittelineaarne optika, optiline infosalvestamine ja kahefootonilised protsessid molekulides.
Tal on ilmunud üle 200 teaduspublikatsiooni. Ta on saanud üheksa Nõukogude Liidu autoritunnistust ning kaks USA ja rahvusvahelist patenti.
Rebane sai 1993. aastal Rahvusvahelise Optikakomisjoni preemia. Samuti pälvis ta 1996. aastal Leopold Ruzicka auhinna Zürichi Šveitsi Föderaalselt Tehnikakõrgkoolilt tunnustusena tööde eest ajalis-ruumilise holograafia alal, nimelt esmatööde eest holograafia, spektraalselektiivse augupõletamise ja aeglahutusega spektroskoopia ühitamisel, samuti kui ülilühikeste impulsside uute rakendusvaldkondade alustrajavate uurimuste eest. Need tööd said kõik alguse TA Füüsika Instituudis ning alates 1990. aastatel jätkusid juba Zürichis.
2007. aastal pidas Aleksander Rebane Eestis TTÜ Küberneetika Instituudis loengu "Kahefootoniline neeldumine orgaanilistes värvainetes: spektroskoopia ja rakendused".
Isiklikku.
Aleksander Rebane on pärit füüsikute perekonnast. Nii akadeemikust isa Karl Rebane kui ka ema Ljubov Rebane ja õde Inna Rebane on füüsikud.
Ta valdab nelja keelt: inglise, saksa, eesti ja vene.
Kallaste (Rõuge)

Kallaste on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Kallaste küla läbib Võru–Mõniste–Valga maantee.
Küla lõunapiir jookseb mööda Mustjõge ning küla idapiir kulgeb Ahelo jõe ääres.
Leisi valla vapp

Leisi valla vapp on Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Leisi valla vapp.
Vapp kinnitati 10. juunil 1996.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil hõbedane allasuunatud harkrist ja saatena üleval kaks Georgi risti ning all ankur - kõik hõbedased.
Põhjendus.
Sinine värvus sümboliseerib merd, valge aga paest pinnast. Harkrist tähistab Leisit kui teede sõlmpunkti. Ristid märgivad valla kahte kirikut ja kahte konfessiooni. Ankur osutab Triigi sadamale.
Koemetsa

Koemetsa on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Küla keskusest kirdes asub Ubajärv. Külast voolab läbi Ahelo jõgi. Sellega liitub järvest alguse saav Ubajärve oja.
Külas asub looduskaitse all olnud Tutiga pettäi.
Suur osa küla territooriumist on kaetud metsaga. Samuti jäävad küla alale mitmed sood. Nende seas näiteks Arukülä Suursuu, Kupasuu, Ubajärve raba, Pikäsilla soo, Purrõtõsuu ja Turbasuu.
Vastse-Roosa

Vastse-Roosa on küla Võrumaal Rõuge vallas Eesti-Läti piiri ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Asub Vaidva jõe alamjooksul Mõniste–Ape maantee ääres. Küla kohal on jõge paisutatud ning sinna on moodustatud Vastse-Roosa veskijärv.
Külas asus Vastse-Roosa mõisa süda.
Vaatamisväärsused: Metsavenna talu, eesti-läti kalmistu, mõisapark ja vesiveski (1909).
Endise Vastse-Roosa algkooli funktsionalistlikus stiilis hoone (1936, insener Hans Kõll) seinal avati 1999 mälestustahvel koolijuhatajale ja ühiskonnategelasele Theodor Petaile.
Külas asub ka kauplus ja suvekohvik.
Vastse-Roosas filmiti mängufilmi "Tõde ja õigus", kuhu ehitati selleks tarbeks filmi-Vargamäe.
Lümanda valla vapp

Lümanda valla vapp on Saare maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Lümanda valla vapp.
Vapp on kinnitatud 16. novembril 1993.
Vapi kirjeldus.
Lümanda valla vapil on kujutatud sinisel kilbil hõbedane teravik, milles roheline Saaremaa robirohu leht.
Põhjendus.
Lipuvärvused ja kujundid tähistavad Saaremaad, merd, liivarandu, lubja põletamist, Viidumäe looduskaitseala ja selle unikaalset taime - Saaremaa robirohtu.
Mõniste

Mõniste on küla Võrumaal Rõuge vallas, endise Mõniste valla keskus.
Mõniste piirkonda on rahvapäraselt nimetatud kui "Mehkamaa".
Mõnistes on teenuskeskus, kus asuvad Mõniste raamatukogu, postkontor, perearstikeskus ja hooldekodu. Selle lähedal asub ka Coop kauplus.
Asula piiresse jäävad Mõniste mõisa park ja Wulfide suguvõsa kalmistu. Mõniste mõisa pargis asub Mõniste järv. Pargi alal asusid ka Mõniste vasallilinnus ja Mõniste mõisa hooned, mis on hävinud. Võru -Valga maantee ääres on karudega skulptuur – meenutus nõukogude ajastul moes olnud maanteekaunistustest.
1977 liideti Mõnistega Aidamäe küla.
Küla läänepiir kulgeb mööda Mustjõge.
Küla läbib Võru–Mõniste–Valga maantee ning sealt saab alguse Mõniste–Ape maantee.
Kuutsi

Kuutsi on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Kuutsil asuvad Mõniste Talurahvamuuseum, Mõniste rahvamaja, Mõniste Kool ja Kuutsi raamatukogu.
Külas asub ohvrikivi. Küla lääneosa, endise Mõniste raudteejaama ümbrus, on tuntud ka Mehka nime all.
Küla põhjapiiril voolab Mustjõgi.
Mustjala valla vapp

Mustjala valla vapp on Saare maakonnas endise Eesti haldusüksuse Mustjala valla vapp.
Vapp kinnitati 2. augustil 1998.
Vapi kirjeldus.
Pikuti sirgelt ja põigiti laineliselt poolitatud kilbi 1. ja 4. väli on roheline, 3. väli sinine. 1. väljal paikneb kaldasendis roheline tähtrist, mille haardes neli sinist sõõri.
Põhjendus.
Vapivärvid tähistavad paest pinnast, merd ja metsarohkust ja vapiväljade jaotus viitab valla pankrannikule, tähtrist koos sõõridega sümboliseerivad kadakaokkaid ja -marju.
Sakurgi

Sakurgi on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Orissaare valla vapp

Orissaare valla vapp on Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Orissaare valla vapp.
Vapp kinnitati 29. augustil 1995.
Vapi kirjeldus.
Põigiti poolitatud kilbi hõbedasel ülapoolel kolm rootsupidi ühendatud sinist tammelehte, mis tõusevad kilbi poolitusjoonelt. Vapi sinisel alumisel poolel on samasugused hõbedased tammelehed allapööratud kujul.
Põhjendus.
Vapivärvid viitavad maale ja merele ning Saaremaa vapile. Tammelehed tähistavad tugevust, väärikust ja põlisust. Samuti viitavad ka Orissaare valla harukordsele tammederohkusele.
Parmupalu

Parmupalu on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Külas asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
1977. aastal liideti Parmupaluga Pardsi (Partsi) ja osa Luhtu külast.
Pihtla valla vapp

Pihtla valla vapp on Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Pihtla valla vapp.
Vapp kinnitati 12. juunil 1997.
Vapi kirjeldus.
Kahest ümberpööratud S-lõikest moodustunud kaldjaotusega vasakult poolitatud sini-kuldsel kilbil kaks lõikest lähtuvat vastandvärvides tähtristi.
Põhjendus.
Pihtla valla maad on kunagi taevaste vägede poolt ära märgitud (Kaali järv – meteoriidikraater), mida on silmas peetud ka valla lipu kujundamisel. Sinine on taeva ja vee, aga samuti vaimsuse ja puhtuse võrdkuju. Kollane on tule, energia, vilja ja jõukuse sümbol. Diagonaalteljel olevad tähtristid kujutavad muistset sündmust, mil taevast langev täht lõikus maapinda. Langemiskohta jäi sügav kraater, millest veega täitudes tekkis omapärane järv. Tähtrist meenutab ka ristiusu peamist sümbolit – risti.
Villike

Villike on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Singa

Singa on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Külas asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
Tundu

Tundu on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Tundu küla läbivad Peeli ja Vaidva jõgi.
1977. aastal liideti Tundu külaga Pihkura, Piili (Peeli), Sae (1970 Soe) ja osa Luhtu külast.
Saru

Saru on küla Võrumaal Rõuge vallas Võru–Mõniste–Valga maantee ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Külas asuvad Saru ristipuud.
Saru küla lääneservas asub OÜ Saru Lauavabrik, mis kuulub AS Viljandi Aken ja Uks (111 töötajat seisuga 30.09.2023).
Külas asub II maailmasõjas hukkunute ühishaud.
Alaveski talus tegutseb Alaveski loomapark.
Küla läänepoolset osa tuntakse Konnuvere nime all. Veel edasi lääne poole asub Lauavabriku (nimi lauatehase järgi).
Külas paiknes Saru raudteepeatus (teivasjaam, 1896–1970).
Küla lõunapiir jookseb mööda Mustjõge. Jõeäärne ala kuulub Koiva-Mustjõe maastikukaitseala koosseisu.
Küla idapiir jookseb Ahelo jõe ääres. Jõel asub Saru Alaveski järv ning jõgi suubub küla piires Mustjõkke.
Tursa

Tursa on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Tiitsa

Tiitsa on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Hüti (Rõuge)

Hüti on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Küla läbib Vaidva jõgi, mis ühineb küla loodenurgas Mustjõega.
Küla läbib Mõniste–Ape maantee.
Hüti (Hiiumaa)

Hüti on küla Hiiumaal Hiiumaa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda, kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Küla piirneb idas ja kirdes Heiste, põhjas Paope, läänes Kiivera ning lõunas Sülluste külaga.
Nimi.
Küla nimi tuletub klaasikoja mõistest kas saksa keelest "Glashütte" või rootsi keelest "Glashytta". 
Loodus.
Külas asub Hüti looduskaitseala. Küla läbib Paope oja.
Talud.
Hüti talud 1917 
Ajalugu.
Küla kuulus ajalooliselt Lauka mõisa alla. Hütil asus 17. sajandil Eesti esimene klaasikoda – Hüti klaasikoda.
1725–1726 Läänemaa adramaarevisjonis elas piirkonnas talunik Hütte Peter. Hiljem asus külas metsavahikoht. 1835. aastal asus Hütis kaks talu, mille üks peremees sai perekonnanimeks Küttim ja teine Püssim, sulased aga Klemm ja Valk (Walk). 1917. aastal asus külas 4 talu.
Taristu.
Hüti küla asub Lääne-Hiiumaa oluliste teede ristumiskohas. Külas ristub Käina–Hüti tee Kõrgessaare–Hüti–Puski teega, külast lähtuvad Paope–Hüti tee, Hüti–Laasi tee ja Kiivera–Sülluste tee.
Kultuur.
Klaasikoja endises asukohas tegi aastatel 1958–1961 väljakaevamisi Maks Roosma. Kunstnik Valev Sein rajas 2008. aastal klaasikoja asukohta pudelipuu, mille asendas 2013. aastal monumendiga "Soovide puu".
Peebu

Peebu on küla Võrumaal Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Oe

Oe on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
Oel on sündinud Bernard Kangro ja Karl Pärsimägi.
Küla põhjapiirile jääb Valga–Koidula raudteelõik.
Kobela

Kobela on alevik Võru maakonnas Antsla vallas. Asub Antslast läänes Vahtsõkivi järve ääres.
Kobela alevikus asub arhitekt Toomas Reinu projekteeritud ja 1973. aastal valminud Linda rahvamaja. 
Alevikus oli 2005. aastal 458 elanikku.
Kobelas asub ettevõte Linda Nektar, mis toodab puuvilja- ja marjaveine ning siidreid.
Savilöövi

Savilöövi on küla Võru maakonnas Antsla vallas.
1977. aastal liideti Savilöövi külaga Haavikolga.