Päikesepaneel

Päikesepaneel on päikesekiirgust muundav elektrienergia allikas, mis on koostatud päikesemoodulitest. Moodulid ise on moodustatud päikeseelementidest ehk fotogalvaanilistest elementidest (inglise keeles "photovoltaic cell", lühend "PV cell"). Sageli nimetatakse ka päikesemoodulit päikesepaneeliks, nii võib päikesepaneel koosneda ka ühestainsast moodulist.
Üldiseloomustus.
Päikesepaneeli algne komponent (vähim koostisosa) on päikeseelement – suurepinnaline fotoelement, mis muundab päikesekiirguse energiat vahetult elektrienergiaks. Ühe elemendi pinge on 0,5 V ja saadava elektrivoolu tugevus oleneb peamiselt elemendi valgust neelava pinna suurusest, kuid ka kasutatavatest pooljuhtmaterjalidest ja elemendi ehitusest.
Suuremate pinge- ja võimsusväärtustega elektritoiteallika saamiseks ühendatakse elemendid jadamisi päikesemooduliks ja moodulid omakorda päikesepaneeliks. Moodulite võimsus võib olla mõnest millivatist (nt käekellas) kuni paarisaja vatini. Paneelid ühendatakse omakorda vajaliku võimsuse saamiseks paneelisüsteemiks. 
Päikesepaneelidest moodustatud süsteem (PV-süsteem) on võimalik ühendada kohaliku vahelduvvooluvõrguga. Et päikesemoodulid ja -paneelid on alalisvooluallikad, ühendatakse nad vahelduvvooluvõrku läbi vaheldi ehk inverteri. Niisuguse muundusseadme abil on võimalik saada elektritarvititele vajalikku vahelduvvoolu ka eraldi paneelisüsteemist. Harilikult kuulub siis fotoelektrilisse süsteemi energiasalvestina akupatarei, samuti mõõte- ja lülitamisseadised. Need kokku võivad moodustada kompaktse (ka teisaldatava, kaasaskantava) päikesegeneraatori.
Olulised parameetrid ja omadused.
Paneelide tunnussuurusi mõõdetakse standardtingimustes: energiatihedus 1000 W/m2, valguskiirguse spekter, mis sarnaneb 35. laiuskraadi suvise päikesevalguse omaga temperatuuril 25 °C. 
Päikesepaneelide kõige olulisemad tunnussuurused on järgmised:
Päikeseelementide tootmiskulu on perioodil 2006–2011 langenud üle kahe korra. Sellega kaasnevalt on langenud seadmekomplektide hind ka lõpptarbija jaoks.
Katusel paiknevad paneelid.
Üks kõige levinumaid viise paneelide paigaldamiseks on nende katusele monteerimine, kuna nii kasutatakse ära muidu tühjalt seisev pind. Võrreldes maapinnal paiknevate paigaldistega on katusele monteeritud päikesepaneelide süsteem odavam, sest kinnitamine on lihtsam. Tihti osutuvad mureallikateks läheduses paiknevad kõrged puud, mis paneelid varju jätavad. Et säilitada päikesepaneelide maksimaalset väljundvõimsust, tuleb nende pinda aeg-ajalt puhastada. Tavaliselt piisab sellest, kui paneelidele vihma sajab.
Maapealsed paigaldised.
Paneelisüsteemide maapealset paigaldust kasutatakse enamasti just päikeseelektrijaamades, mis paiknevad suurel territooriumil ja toodavad energiat kümnetes või sadades megavattides. Niisugustes jaamades võib olla sektsioonidesse ja rühmadesse ühendatuna sadu tuhandeid mooduleid võimsusega 50–1000 W. 
Maapealsetes paigaldistes saab paneelid paigutada maapinna suhtes erinevate nurkade alla ja sellega optimeerida paneelide tootlikkust. Sellistes nn päikeseparkides on tihti kasutusel päikesejärgimissüsteem, mis tuvastab päikese asukoha ja korrigeerib paneelide asendit, et need paikneksid alati päikese poole. Nii saadakse suurem kasutegur – kuni 20 %. 
Päikesepaneelid kosmoseaparaatidel.
Päikesepaneelid on toiteallikaks enamikule meie päikesesüsteemis opereerivatele tehiskaaslastele. Esimest korda kasutas päikeseenergiat ameeriklaste satelliit Vanguard-1 1958. aastal. Vanguard-1 kere külge kinnitati päikesepaneelid, mille efektiivsus oli 10 % ja koguvõimsus alla 1 W. Esimestel päikeseenergiat kasutavatel tehiskaaslastel olid paneelid kinnitatud kere külge, kuid aja jooksul kasvas vajadus energia järele ja kere pindalast jäi väheseks.
Selle probleemi lahendamiseks töötati välja paljudest paneelidest koosnev lahtivolditav süsteem. Viimaste aastakümnete jooksul toimunud tehnoloogiline areng on andnud selleks järjest kergemaid ja töökindlamaid mehhanisme. Suur hüpe on toimunud ka päikesepaneelide tehnoloogias, mille tulemisena on tänapäevastel päikeseelementidel kasutegur üle 35%.
Taaskasutamine.
Päikesepaneelide klaasist ja metallist detailid on võimalik uuesti kasutusse võtta. Samuti on taaskasutatavad kuni 95% paneelide pooljuhtmaterja]idest.
Alates 2010. aastast toimuvad Euroopas iga-aastased konverentsid, mis toovad kokku tootjad, taaskäitlejad ja uurijad, et arutleda taaskasutuse tulevikumeetodite üle.