tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Siti lahing

Siti lahing on 4. märtsi 1238 toimunud lahing Siti jõel, mis läks Venemaa ajalukku kui üks traagilisemaid ja samas ka kõige olulisemaid. Pärast lühikest ägedat lahingut venelased hävitati peaaegu täielikult ja hukkunuid oli vene kroonikute endi väitel 3000 meest. 
Suurvürst Juri II Vsevolodovitš, Jaroslavli vürst Vsevolod Konstantinovitš ja Rostovi vürst Vasilko Konstantinovitš hukkusid Siti lahingus. Vladimiri vürsti maharaiutud pea anti Batu-khaanile.
Seejärel vallutasid mongoli-tatarlaste väed Vladimiri-Suzdali vürstiriigi.
Siti lahinguga lõppes ka Vene alade ühendatud vastupanu mongolitele.
Kivastik

Kivastik on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivastik 48 inimesel: 27 mehel ja 21 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivastik meeste puhul 4419. ja naiste puhul 6388. kohal.
Keskmiselt oli selle nime kandja aga 43 aasta vanune.
Perekonnanimi Kivastik oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 2,98 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartu maakonna Torma kihelkonna Avinurme ja Tarakvere mõisavaldades talupoegadele perenimeks Kiwastik.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivastik uueks nimeks kokku 2 korral, kui loobuti nimedest Koloschmit ja Koloshmidt.
Ї

Ї (ї) on kirillitsa täht, mis hääldub /ji/. See on kasutusel ukraina keeles ja russiini keeles.
See on loodud kreeka tähestiku ioota eeskujul, millele on lisatud treema. Ukraina keeles võeti see kasutusele 1885–1886 ilmunud ukraina-saksa sõnaraamatus.
Sarnane täht Ï on ka ladina kirjas.
Majoraadi park

Majoraadi park on Raadi alevis Tartu vallas Tartu maakonnas asuv haljasala, mis piirneb lõunast Tartu linna piiri ja Eesti Rahva Muuseumi haljasalaga, idast Vana-Narva maanteega, läänest Raadi endise nõukogudeaegse sõjaväelennujaama alaga ja põhjapoolses küljes asub niit. Pargi pindala on 13,86 hektarit ja sihtotstarve on üldkasutatav maa. Park avati 2015. aastal osaliselt endise Raadi kruusakarjääri aladel. Kujundusel on kasutatud pargiteid, vormitud maapinna profiili, alles jäetud varasemaid puid ja istutatud uusi, paigaldatud pingid, rajatud veesilmad ja kivikülv.
Ahhaa

Ahhaa (ka: Ahaa või Ahhaa!) oli 1980. aastate teises pooles tegutsenud raaliklubi õpilastele, õpetajatele ja kõigile arvutisõpradele.
Raaliklubi algatati sügisel 1985, mil kuulutati välja selle keskuseks Tallinn ja Eesti Raadio saatesari "Raaliklubi", mille toimetajaks oli Leho Männiksoo. Ühing ootas nii individuaalseid kui kollektiivseid liikmeid ja lubas hakata korraldama kokkutulekuid, foorumeid jne. Põhikirja vormistamine võttis siiski aega, täiendatud põhikirja tutvustati raadiosaates ning korduvaid ja korrigeeritud üleskutseid raaliklubiga liituda avaldati ka hiljem.
Informaatikaõpetaja Jaak Loonde tutvustas end ajakirjanduses raaliklubi "peaprotsessorina".
1990. aastal nimetati raaliklubi ümber Noorte Arvutikasutajate Seltsiks "Ahhaa".
Arved von Mühlendahl

Arved (Arvid) Jakob Johann von Mühlendahl (19. oktoober (ukj 1. november) 1904 Tallinn − 19. september 1944 Põhjameri) oli eesti juurtega baltisaksa päritolu Saksamaa mereväeohvitser (mereväekapten). Allveelaeva U-867 komandör.
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Põlvnes eesti juurtega aadlisuguvõsast. Tema isa oli juristiharidusega Paul Alexander von Mühlendahl (1859−1938), ema Pada mõisast pärit Ebba Natalie von Dehn (1873−1946). Asus 1912. aastal Tallinna Rüütli- ja Toomkooli, kus õppis 1919. aastani. Kuna Mühlendahlid lahkusid siis Saksamaale, jätkas ta samal aastal õppinguid Harzis Blankenburgi gümnaasiumis (kuni 1920). 1923. aastal sooritas ta eksamid Hannoveri reaalgümnaasiumi juures.
Mereväeteenistus.
1923. aastal astus ta ohvitserikandidaadina ("Offiziersanwärter") Saksamaa mereväeteenistusesse. Kuni 1938. aastani omandas ta mereväelase hariduse ja teenis erinevates komandodes. 1938−1940 oli ta Läänemere jaamakomando staabiohvitser. Pärast Prantsusmaa alistumist 1940. aastal määrati ta teenima Prantsusmaa käsundusadmirali staapi. 1941−1943 oli ta staabiohviter Lõuna mereväegrupikomandos ("Marine-Gruppenkommando Süd").
U-867 komandör.
Omandas 1943. aasta märtsist oktoobrini allveelaevniku hariduse. Sama aasta detsembris nimetati ta uue allveelaeva U-867 komandöriks. 1944. aasta septembris läks ta oma laevaga Kielist merele, olles üks II maailmasõja vanimaid allveelaevakomandöre. Tema patrullmissioon kestis vaid 11 päeva: 19. septembril uputas tema allveelaeva Briti lennuk ja Mühlendahl hukkus koos 60 meeskonnaliikmega. 
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. 1932. aastal naitus ta Eestimaalt pärit paruness Ellen Olga von der Pahleniga (1909−1943). Pärast viimase surma abiellus 1943. aastal sakslanna Irmgard Holstiga (1913−2007). Esimesest abielust oli tal poeg − tema järeltulijad elavad siiani Saksamaal − ja kaks tütart.
WD-40

WD-40 on määrdeõli kaubamärk Ameerika Ühendriikides, mida toodab Californias, San Diegos asuv ettevõte WD-40. WD-40 lahus arendati välja Rocket Chemical Company tellimusel 1953. aastal, enne kui sellest kujunes välja WD-40 nimeline firma. Alates aastast 1961 sai WD-40 kaubanduslikult kättesaadavaks. Toode töötab esmalt määrdeainena, mis eemaldab ka niiskust. See on tänapäevani edukas toode, mille puhastulu kasvab: 27 miljonilt dollarilt 2008. aastal 70,2 miljonile dollarile 2021. aastal. 2014. aastal lisati see San Diegos asuvasse rahvusvahelisse õhu- ja kosmosekuulsuste halli.
Ajalugu.
1961. aastal kirjutati toode üles kui uus tarbekaup. 1965. aastaks kasutasid seda lennufirmad, sealhulgas Delta ja United; näiteks United kasutas seda DC-8 ja Boeing 720 lennukite hooldamisel ja kapitaalremondil. 1969. aastal kasutasid lennufirmad WD-40 varianti nimega WD-60 turbiinide puhastamiseks, kerge rooste eemaldamiseks kontrollliinidelt ja metallosade käitlemisel või ladustamisel. 1969. aastaks hakati WD-40 turustama Inglismaal põllumajandustootjatele ja mehaanikutele. 1973. aastal WD-40 Company, Inc, läks esimese aktsiaemissiooniga börsile. NASDAQi aktsia sümbol on (Nasdaq: WDFC).
Kasutamine.
WD-40 kasutatakse peamiselt mehaaniliste ajamite puhul. Määrdeainena ei ole WD-40 kõige parem, kuid ajutise lahendusena on sobilik.
Lahus on tõhus rooste eemaldaja, lisaks eemaldab niiskust.
Kivilaan

Kivilaan on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivilaan 66 inimesel: 31 mehel ja 35 naisel. Perekonnanimede levikult on Kivilaan meeste puhul 3739. kohal ja naiste puhul 3595. kohal.
Kivilaan oli levinuim nimi vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,06. Selle nime kandja oli keskmiselt 45 aasta vanune. Perekonnanimi Kivilaan oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 6,37 inimest.
19. sajandi algul pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Eestimaa ja Liivimaa kubermangus nime Kivilaan ei pandud.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivilaan uueks nimeks kokku 6 korral, kui loobuti nimest Kustasson kahel juhul, samuti nimedest Braun,Eichelmann, Tõnstein ja Voimann.
Hugo Maide

 
Hugo Maide (26. mai 1932 Tallinn – 3. märts 2020) oli eesti kalandus- ja merendustegelane.
Haridus.
Ta lõpetas 1951. aastal Tallinna Kalandustehnikumi tehnik-tehnoloogina ja 1972. aastal Kaliningradi Kalatööstuse Tehnilise Instituudi tööstusliku kalapüügi erialal mehaanikainsenerina, laevajuht.
2S7 Pion

2S7 Pion (vene keeles 'pojeng') on NSV Liidus valmistatud liikurhaubits. GRAU indeks 2S7, NATO M1975.
Modifikatsioon 2S7M Malka.
Dmõtro Martšenko

Dmõtro Martšenko (ukraina keeles Дмитро Олександрович Марченко; sündinud 25. veebruaril 1978 Voznessenskis) on Ukraina sõjaväelane, kindralmajor. 
Sõjaväeteenistus.
2023. aastal moodustati mehitamata õhusõidukite kasutamisele spetsialiseerunud väeüksus, mida hakkas juhtima kindralmajor Martšenko.
Kivisild (perekonnanimi)

Kivisild on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivisild 303 inimesel: 133 mehel ja 170 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivisild meeste puhul 545. kohal ja naiste puhul 426. kohal.
Kivisild oli levinumaks nimeks vanuserühmas 15–19 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 3,17. Nime kandja oli keskmiselt 43 aasta vanune. Perekonnanimi Kivisild oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 10,98 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Suure-Jaani kihelkonna Aimla, Jaska ja Olustvere mõisavaldades ning Juuru kihelkonna Härgla ja Märjamaa kihelkonna Paeküla mõisavallas talupoegadele perenimeks Kiwwisild ja Kiwisild.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivisild uueks nimeks kokku 22 korral, kui loobuti nimedest Stumpf neljal ning Gentalen kahel juhul, samuti nimedest Budtkin, Ebarik, Kirisberg, Krasman, Laveng, Stillverk, Tomasov jne.
Kreeka esiaeg

"See artikkel räägib Kreeka ajaloost alates vanimatest inimasustuse jälgedest kuni laiema kirjaliku pärandi alguseni. 
Paleoliitikum.
Oma asendi tõttu võis Kreekal olla tähtis roll inimese asumises Euroopasse, ent potentsiaalsed arheoloogilised leiukohad hävisid kliimamuutuste, tektoonika, maavärinate , pinnamoe ja üleujutuste tõttu.
Vanem ja keskmine paleoliitikum.
Kreeka vanimaks leiukohaks peetakse alates 2018. aastast Marathousa 1 Megalópoli lähedal Peloponnesosel; koht on ammu teada, aga alles nüüd on kindel, et see kuulub vanemasse paleoliitikumi. Hominiinid, kes jätsid sinna jäljed, võib-olla ürgelevandi "Palaeoloxodon antiquus" tükeldamisest söömiseks, peatusid järvekaldal. Kütid kasutasid elevandi luid tööriistadena ning töötlesid neid vastavalt. Kivianalüüs näitas suuri sarnasusi näiteks Bilzingslebeni leiukoha ja Schöningeni leiukohtadega, samuti näiteks Itaalia leiukohtadega, mis on dateeritud umbes 400 000 aasta vanuseks. 
Rodiá (Tessaalia) leiukoha killud ja terad koos väheste pihukirvestega on dateeritud 200 000 kuni 400 000 aasta vanuseks. Võib-olla kuulub Rodafnídia leiukoht Lesbosel Acheuli kultuuri. Niteks Kokkinopilósi leiukohal Epeiroses on Moustier' kultuuri tunnused. 
Seni on inimeste jäänuseid vähe välja kaevatud. Aastal 1960 leiti Petrálona koopast Chalkidike poolsaarelt umbes 30-aastase mehe kolju. Surnule pandi ajutiseks nimeks "Archanthropus europaeus petraloniensis". Aastal 1981 dateeriti see 160 000 kuni 240 000 aasta vanuseks, kaks aastakümmet hiljem vähemalt 300 000 aasta vanuseks. Mõlema dateeringu järgi võib teda pidada hiliseks heidelbergi inimeseks.
Traakia Kreeka-osast on leitud eelkõige raienuge ("chopper"), mis olid veeristööriistad. Traakia Türgi-osast, täpsemalt Küçükçekmece laguuni (Küçükçekmece järve) põhjakaldalt (Yarımburgazi koobastest) on leitud umbes 1600 artefakti, millest vanimad on dateeritud 400 000 aasta vanuseks.
Spaleer

Spaleer (inglise keeles "espalier," hääldus "es-pal-yer" või "es-pal-yay") on vana aianduskultuurne tehnika, kus üritatakse puitunud taime painutada lapikult (kahedimensiooniliselt) kindlale raamile. Taimed on tavaliselt paigutatud erinevate mustritega kas seinale, aiale või postide vahele. 
Spaleer ei ole ainult lehtdekoratiivne, vaid ka väga praktiline aedades, kus on vähe ruumi aga soovitakse meelepärast viljapuud kasvatada või luua õhuke, kuid kõrge hekk.
Ajalugu.
Sõna "espalier" on prantsuspärane (sama kasutatakse ka inglise keeles), see tuleb itaaliakeelsest sõnast "espalliera", mis tähendab kohta, kuhu oma õlga toetada. 
Esimesed tähelepanekud on pärit Vana-Egiptusest, kus hauakambritest on leitud jooniseid, mis viitavad puude kasvatamisele sarnases stiilis (põhiliselt viigimarju). Laialdasemalt on tuntud, et spaleeri tehnika kujunes välja hoopis 16. sajandil Vana-Roomas, kus sooviti lossiaedades kasvatada eksootilisi vilju ning katta kivist seinu, selleks suunati taimed vastu päiksepoolsemat seina. Nii kasvades sai terve taim ühtlaselt päikest ja oli võimalik kasvatada ka selliseid taimi, mille viljad muidu külmas kliimas ei valmiks. Hilisem ja meile tuntum erinevate mustritega hekk kujunes välja umbes keskajal. Viinamarjaistandused on seda tehnikat juba sadu, kui mitte tuhandeid aastaid kasutanud.
Kasvatamine.
Spaleerpuude kujundus hakkab pihta juba puukoolis, kui istikud on alles noored ja väiksed. Kui aga osta noored puud, mille oksad on painduvad, saab ka ise soovitud spaleerpuud kujundama hakata. Taim tuleks istutada võimalikult seina või aia äärde, taimede vahe peaks olenevalt puust ja soovitud mustrist olema 3–5 meetrit, siis on võradel ruumi kasvada. Esimestel aastatel on soovitatav kasutada tugesid, nii saab taime paremini vormida. Kui oksad on juba tugevad ja soovitud muster käes, pole tugede kasutamine enam vajalik. Peale paari aastat piisab ainult 1–2 korda aastas piiramisest (parim on piirata siis, kui lehti pole). Eesti kliimasse sobivad kõige paremini pärn, (ilu)õunapuu, pirnipuu ja maguskirss; lisaks võib spaleeris kasvatada ka pihlakat, pooppuud, tamme ja hobukastanit. Soojemas ja tuulevaikses kohas on võimalik ka mõnda eksootilisemat vilja kasvatada. Kindlasti ei tohiks peljata pügamist, kõik mitte sobivad oksad võib ära lõigata.
Nurme (perekonnanimi)

Nurme on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Nurme 280 inimesel: 132 mehel ja 148 naisel. Perekonnanimede levikult oli Nurme meeste puhul 553. ja naiste puhul 536. kohal. Levinuim oli see Lääne maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,87.
Oks (perekonnanimi)

Oks on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Oks 352 inimesel: 178 mehel ja 174 naisel. Perekonnanimede levikult oli Oks meeste puhul 360. ja naiste puhul 416. kohal. Levinuim oli see Lääne maakonnas, kus sellenimelisi oli maakonna 10 000 elaniku kohta 7,83.
UNESCO maailmapärand Iraanis

Iraani alal on UNESCO maailmapärandi nimistus 26 objekti ja kuuskümmend üks objekti kandidaati.
Nimistusse on kantud 24 kultuuripärandi objekti: 
kaks looduspärandi objekti:
Mehisuse ja vapruse eest

"Mehisuse ja vapruse eest" (ukraina keeles "За мужність та відвагу") on Ukraina riiklik autasu.
Ajalugu.
Esimene autasustamine.
6. mail 2022 autasustati esimest korda selle autasuga järgmisi väeosi: 24. üksik mehhaniseeritud brigaad, 28. üksik mehhaniseeritud brigaad, 30. üksik mehhaniseeritud brigaad, 72. üksik mehhaniseeritud brigaad, 92. üksik mehhaniseeritud brigaad, 93. üksik mehhaniseeritud brigaad Holodnõi Jar ja 128. üksik Taga-Karpaatia mägiründebrigaad.
Buksiim

Buksiim on eksliibrise erivorm, mis esitab isiku ees ja perekonnanime esemestatud tähtede kaudu isiku elu ja tööd.
Sõna "buksiim" mõtles välja humorist Kalju Kass, kui karikaturist Juuro Kuusik ajalehe Edasi toimetusest hakkas tuntud inimeste nimetähtedest looma kujundeid, mis iseloomustasid nende tegevusalasid.
Nauding (ajakiri 1931)

Nauding oli erootika sugemetega ajakiri, mis ilmus 1931. aastal Nõmmel.
Ajakirja andis välja mitmekülgne Hendrik Saar (kirjanikunimega Kivilombi Ints), kes oli samas ka ajakirja ametlik toimetaja, koos skandaalse Ned de Baggoga. Toimetus asus Tallinnas Koidu tänav 72, kuid kuulutusi võttis Ned de Baggo vastu Nõmmel, Metsa tänav 25.
Ajakirja trükiti Elmar Antov trükikojas Nõmmel, mille hinnaks oli 50 senti ja seda ilmus vaid üks number.
Kivinukk

Kivinukk on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivinukk 61 inimesel: 28 mehel ja 33 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivinukk meeste puhul 4227. kohal ja naiste puhul 3868. kohal.
Kivinukk oli levinuim nimi vanuserühmas 70–74 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,08. Selle nime kandja oli keskmiselt 39 aasta vanune. Perekonnanimi Kivinukk oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,87 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Järva maakonna Türi kihelkonna Lokuta mõisavallas talupojale perenimeks Kiwwinuk.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kivinukk uueks nimeks ühel korral, kui loobuti nimedest Grünthal.
2022. aasta meeste võrkpalli Euroopa liiga

2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga oli 18. korda toimunud meeste võrkpalli Euroopa Liiga, kus osales 17 Euroopa meeste võrkpallikoondist. Euroopa Liiga on jagatud kahte tugevusgruppi: Euroopa Kuldliiga ja Euroopa Hõbeliiga.
Turniir toimus 24. maist 19. juunini 2022.
Alagrupiturniiri protseduur.
Edasipääseja selgitamine:
Euroopa Kuldliiga.
Alagrupiturniir.
A-alagrupp
B-alagrupp
C-alagrupp
Euroopa Hõbeliiga.
Alagrupiturniir.
A-alagrupp
B-alagrupp
2022. aasta naiste võrkpalli Euroopa liiga

2022. aasta võrkpalli Euroopa Liiga oli 13. korda toimunud naiste võrkpalli Euroopa Liiga, kus osales 14 Euroopa naiste võrkpallikoondist. Võistlusi korraldas Euroopa võrkpalliliit CEV. Euroopa Liiga on jagatud kahte tugevusgruppi: Euroopa Kuldliiga ja Euroopa Hõbeliiga.
Alagrupiturniiri protseduur.
Edasipääseja selgitamine:
Euroopa Kuldliiga.
Alagrupiturniir.
A-alagrupp
B-alagrupp
C-alagrupp
Parim teine koht
Euroopa Hõbeliiga.
Alagrupiturniir.
A-alagrupp
Kastna peitleid

Kastna peitleid on peitleid, mis avastati 2012. aastal Kastna külast Tõstamaa vallas Pärnumaal.
Leid sisaldas 17 Rooma keiser Marcus Aureliuse (161–180 pKr) ja tema abikaasa Faustina noorema ajal 2. sajandil vermitud pronksist sestertsi. Kompleks kujutab arheoloogi ja numismaatiku Mauri Kiudsoo sõnul endast suurimat omataolist peitleidu Eestis. Rooma rauaajast (aastatel 50–450) pärit arheoloogilisi leide on Eesti aladel suhteliselt vähe.
Varudi-Vanaküla aardeleid

Varudi-Vanaküla aardeleid on aardeleid, mis avastati 2015. aastal Varudi-Vanaküla küla juurest Rakvere vallas Lääne-Virumaal.
2015. aastal leiti Lääne-Virumaalt Uhtna lähedal Varudi-Vanaküla küla juurest kokku 51 Rooma münti, neli sõrmust, käevõrude katkeid ja pronksrõngas. Varudi-Vanaküla aardeks nimetatud leid on seni suurim Rooma müntide leid Eestis. Varudi Vanaküla aardeleiust tuli välja 11 rinnalehte, sõrmuseid ja sõlgi. Lisaks müntidele ja sõrmustele leiti Uhtnast ka tõenäoliselt 12. sajandist pärit mõõgakatke. Aardeleid on eksponeeritud Virumaa Muuseumide varakambris.
Endise Uhtna mõisa aladelt Lääne-Virumaal, Kunda jõe lammilt leitud Rooma müntide koostis on väga sarnane seal valmistatud pronksehete koostisega ja kinnitust leidis oletus, et Rooma pronksmünte kasutati Eesti aladel ehete valmistamise toorainena. Arheoloog ja Tallinna Ülikooli arheoloogia teaduskogu numismaatikakogu hoidja Mauri Kiudsoo nentis, et muinasaegsete eestlaste jaoks ei olnud Rooma müntide puhul tegemist raha kui maksevahendiga. Enne Varudi-Vanaküla aarde ei olnud avastamist Eestist leitud piisavalt hulgal pronksmünte, mille valmistamiseks kasutatud materjali koostist oleks saanud võrrelda sealt leitud ehete materjaliga.
Kiudsoo hinnangul oligi Varudi-Vanaküla aare tõenäoliselt peaaegu 2000 aastat tagasi Uhtna kandis elanud sepa toormetalli tagavara. Kokku leiti Uhtnast 51 Rooma münti, neli sõrmust, käevõrude katkeid ja pronksrõngas. Tegemist on seni suurima Rooma müntide leiuga Eestis, ning ajaloolase Risto P. Kooviti määrangutele tuginedes on leitud 51 Rooma vermingust 14 münti kindlasti sestertsid ning 30 kindlasti provintsiaalrooma mündid ehk siis vermingud, mis ei ole löödud mitte Roomas asunud rahapajas, vaid mõnes keisririigi provintsis.
Suur osa Uhtnast leitud provintsiaalmüntidest on vermitud Rooma keiser Caracalla valitsemisajal (211–217). Sellised münte on aardes 15 ja kogu leiukompleksi hiliseim verming on Rooma keiser Maximinus I valitsemisajal (235–238) Tarsoses vermitud münt. Seega võis aare kõige varem maasse jääda 3. sajandil, aastal 235. M. Kiudsoo sõnul on tegemist esimeste Eestist leitud provintsiaalmüntidega ning et sarnaseid verminguid ei ole Põhjamaadest varem leitud. Kiudsoo hinnangul võisid mündid Eestisse jõuda üle Musta mere ja Dnepri veetee. “ Üheksat neist [provintsiaalmüntidest] on võimalik siduda Väike-Aasiaga ehk Türgi lõunaosas paiknenud Tarsosega Kiliikias, üht Sagalassose linnaga Pisidiase piirkonnas,” sõnas Kiudsoo. Tarsos asub tänapäeva Türgi lõunaosas, Rooma ajal oli Tarsos Kiliikia provintsi pealinn. Sagalassos asub tänapäeva Türgi edelaosas.
1973. aasta sügisel avastati Varudi Vanakülas ehitustöödel aardeleid, milles peale hõbeehete oli meie aladel haruldane hõbekang – grivna, mida Vana-Venes kasutati rahaühikuna.
Robbi koolitulistamine

Robbi koolitulistamine oli 2022. aasta 24. mail Ameerika Ühendriikides Texases Uvalde'i maakonna halduskeskus Uvalde'is asuvas Robbi algkoolis toimunud tulistamine, mille tulemusel hukkus 22 ja sai vigastada 18 inimest. See on Ameerika Ühendriikide ajaloo kolmas ohvriterohkeim koolitulistamine Virginia Techi ja Sandy Hooki järel ning Texase osariigi ajaloo ohvriterohkeim koolitulistamine.
Tulistaja, Salvador Ramos, tulistas sama päeva hommikul oma vanaema, kes sai raskelt vigastada. Seejärel suundus Ramos kooli ning tulistas enne kooli juures 12 minutit ning sisenes seejärel lukustamata ukse kaudu koolimajja. Majja sisenemisel tulistas ta kahe politseiniku suunas, kes said vigastada ning koolipiirkonna relvastatud politseinik ei üritanud Ramost takistada. Ramos lukustas ennast klassiruumi, kus tappis kõik tulistamises hukkunud isikud. Tulistaja jäi klassiruumi umbes tunniks ajaks, kuniks sündmuspaika saabunud piiripatrulli eriüksuslased klassiruumi sisenesid ning ta maha lasid. 
Politseid kritiseeriti nende tegevuse eest tulistamisele reageerimisel, sest politseinikud ootasid enne klassiruumi ründamist 78 minutit ja ei proovinud enne seda tulistajaga tulevahetusse astuda. Samuti piiras politsei koolimaja ümber, mis tekitas vägivaldsed konfliktid politsei ja tsiviilisikute vahel, kes proovisid koolimajja siseneda ja lapsi päästa. Hiljem esitasid kohalikud ja osariigi võimud ebatäpseid versioone politsei tulistamisele reageerimise kohta ning liialdasid politseinike tegevuste osas. Texase osariigi avaliku turvalisuse ministeerium nõustus hiljem, et politsei viivitamine klassiruumi ründamisel oli viga. 
Robbi koolitulistamine tekitas Ameerika Ühendriikide ühiskonnas taas arutelud riigi relvakultuuri, relvaseaduste karmistamise ja politsei tegevuse suhtes. Mõned poliitikud soovitasid kehtestada seadused, mis võimaldaks õpetajatel koolis relva kanda, kuid mõned poliitikud soovisid karmistada relvaostjate taustakontrolli ja relvaseadusi.
Ohvrid.
Üheksateistkümne II–IV klassi õpilase ja nende kahe õpetaja nimed ja vanus on loetletud allpool:
Buxheimer Orgelbuch

Buxheimer Orgelbuch ('Buxheimi oreliraamat') on umbes 1460.–1470. aastatel Buxheimis Unterallgäu ringkonnas kirja pandud käsikirjaline koodeks, milles on 256 mitmehäälset originaalkompositsiooni või seadet klahvpillile. Käsikirjas leiduvad teosed on valdavalt anonüümsed, üksikud palad on omistatud toonastele tuntud heliloojatele nagu John Dunstable, Guillaume Dufay, Gilles Binchois, Walter Frye ja Conrad Paumann.
Ilmalike kantsoonide, tantsulugude ja laulude kõrval on käsikirjas ka umbes viiskümmend vaimulikku-liturgilist muusikapala ja umbes kolmkümmend prelüüdi, milles figuratiivse ülahäälega osad vahelduvad puhtalt akordiliste osadega. Teosed on kas kahe- või kolmehäälsed, üksikud ka neljahäälsed.
Ray Liotta

Raymond Allen Liotta (; 18. detsember 1954 Newark – 26. mai 2022 Santo Domingo) oli Ameerika Ühendriikide näitleja ja produtsent. Tema tuntuimad rollid olid filmides "Unistuste väli" (1989) ja "Omad poisid" (1990), samuti kehastas ta tegelaskuju Tommy Vercettit videomängus "" (2002).
1986. aasta filmis "Something Wild" kehastas ta karakterit Ray Sinclair, selle rolli eest tunnustati teda Kuldgloobuse nominatsiooniga. Samuti mängis ta filmides "Sissemurdmine" (1992), "Võmmipesa" (1997), "Hannibal" (2001), "Kokaiin" (2001), "John Q" (2002), "Identiteet" (2003), "Jälgi ja kanna ette" (2009), "Räpane amet" (2012), "New Yorgi varjus" (2012), "Ühe abielu lugu" (2019) ja "The Many Saints of Newark" (2021).
Ta mängis 1998. aasta telefilmis "The Rat Pack" Frank Sinatrat. Telesarjadest on tuntuim "Shades of Blue" (2016–2018). 2005. aastal pälvis ta sarjas "Kiirabihaigla" tehtud episoodilise rolli eest ka parima draamasarja külalisnäitleja Emmy auhinna.
Surm.
Liotta suri 67-aastaselt 26. mail 2022, olles filmi "Dangerous Waters" võtetel Dominikaani Vabariigis. Enne surma oli ta kihlatud Jacy Nittologa.
Suurtükiväekool

Suurtükiväekool (saksa keeles "Artillerieschule") on Saksamaa maaväe kaudtule valdkonnale spetsialiseerunud sõjaline õppeasutus Saksamaal.
RM-70

RM-70 ("raketomet vzor 1970") on algselt Tšehhoslovakkias valmistatud mitmelasuline raketiheitja.
Debreceni rahvusvaheline lennujaam

Debreceni rahvusvaheline lennujaam (IATA: DEB; ICAO: LHDC) on Ida-Ungari kõige olulisem ja suurima reisijate arvuga lennujaam. See on üks viiest Ungari rahvusvahelisest lennujaamast. Reisijate arvu poolest on see teine Ungari lennujaam Budapesti Ferenc Liszti rahvusvahelise lennujaama järel. Alates 2001. aastast käitab lennujaam rahvusvahelisi lende. 2020. aastal läbis lennujaama 122 742 reisijat. 
Lennujaam asub kesklinnast 7 km lõuna suunas ja 5 km Debreceni raudteejaamast lõuna suunas. 
Lennujaama kutsung on Debrecen Info sagedusel 125,9 MHz. 
Ajalugu.
Lennujaama ajalugu ulatub 20. sajandi algusse. Esimene ametlik lend (postilend) toimus 1930. aastal. Sestpeale toimusid regulaarselt lennud Budapesti ja Debreceni vahel ning lennud teistesse suurematesse lennujaamadesse Ungaris. Sellel ajal oli lennujaam kasutuses ka militaarlennujaamana. Teise maailmasõja ajal kasutati lennujaama Ungari sõjalennukite baasina. Aastatel 1951–1990 kasutati lennujaama Nõukogude Liidu sõjalennukite hoiustamiseks. Pärast 1990. aastat kasutasid lennujaama harrastus- ja spordipiloodid. 
1994. aastal otsustas Debreceni linn koostada lennujaama arengukava. 2001. aastal alustati lennujaama ehitustöid. 29. mail 2001 sai lennujaamast avalik lennujaam, mis jäi suletuks liinilendudele. 29. detsembril 2002 avati lennujaam ka rahvusvahelistele liinilendudele. Alates 22. aprillist 2004 on lennujaam avatud piiriületuseks. 1. mail 2006 taastati lennud Budapesti ja Debreceni vahel. Lennuliinid suleti sama aasta oktoobris. 
18. juunil 2012 alustas Wizz Air lende Lutoni lennujaama kolm korda nädalas. Alates 2013. aastast kasvas lendude arv viie lennuni nädalas. 15. detsembril 2012 alustas Wizz Air lendamist Eindhovenisse Hollandis. 2014. aastal ehitati lennujaama juurde lennuakadeemia koos lennusimulaatoriga, kus treenitakse koostöös Debreceni Ülikooliga tulevasi piloote Wizz Airi jaoks. 16. detsembril 2015 sai Debreceni lennujaamast Wizz Airi 22. baas. 
Tänapäev.
2019. aastal jõudis reisijate arv 600 000 reisijani, aasta hiljem läbis lennujaama ligi 120 000 reisijat. 
Pärast koroonakriisi leevenemist 2021. aastal taasavas Wizz Air oma baasi Debreceni lennujaamas. Alates 5. juunist 2021 toimuvad lennud taas Debreceni ja Eindhoveni vahel ning alates 12. juunist 2021 taastusid lennud Debreceni ja Londoni vahel. 
14. ja 15. detsembril 2021 avas Wizz Air kaks uut lennuliini Kiievisse ja Brüsselisse ning taastas lennuliinud Tel Avivi ja Moskva vahel. Lennud Kreekasse taastusid sama aasta suvel. 
Lähiaastatel on plaanis Debreceni lennujaama laiendus. Plaanitakse ehitada juurde uus terminal, avada uus õhkutõusurada ning luua uus ala lennukite jaoks.
Juliane Koepcke

Juliane Margaret Beate Koepcke (10. oktoober 1954 Lima, Peruu) on saksa terioloog, kes oli 1971. aastal LANSA lennu 508 ainus ellujäänu, elades üle ligi 3-kilomeetrise kukkumise.
Koepcke sündis Limas, tema vanemad Hans-Wilhelm ja Maria olid Kieli ülikooli lõpetanud zooloogid, kes olid Limasse kolinud 1950. aastal, et sealset faunat uurida. 1968. aastal, kui Koepcke oli 14-aastane, rajasid ta vanemad Amazonase vihmametsa Panguana uurimisjaama ja nad kolisid sinna, kus ta õppis ka džunglis ellujäämist. Haridusametnike vastuseisu tõttu oli ta sunnitud tagasi tulema Limasse, kus ta õppis Alexander von Humboldti nimelises saksa koolis.
Lennuõnnetus.
Detsembris 1971 oli Koepcke koos ema Mariaga Limas. Ema oli tahtnud Panguanasse tagasi lennata 19. või 20. detsembril, kuid Koepcke tahtis ka osaleda kooli lõputseremoonial 23. detsembril. Ema nõustus ja selle asemel otsustasid nad lennata 24. detsembril, kuid siis olid kõik lennud välja müüdud peale ühe – firma Líneas Aéreas Nacionales S.A. oma. Isa soovitas neil sellega mitte lennata lennufirma halva maine tõttu, kuid sellest hoolimata broneerisid nad kohad. Lennuk väljus Limast 24. detsembril 1971 natuke enne keskpäeva suunaga Iquitosesse vahepeatusega Pucallpas. Lennu ajal sattus lennuk 6,4 km kõrgusel äikesetormi ja turbulentsi kätte, kuid hoolimata ohtlikust ilmast otsustas meeskond lendu jätkata. Lennukile lõi välk sisse ja see purunes õhus. Koepcke, turvavööga kinnitatud, kukkus kolm kilomeetrit Amazonase vihmametsa ja jäi ellu.
Järgmised 11 päeva veetis Koepcke džunglis, jälgides isa õpetusi džunglis ellujäämise kohta, jõudes 9 päeva pärast laagriplatsile, kus ta leidsid misjonärid. Nad andsid talle esmaabi ja viisid ta asustatumasse kohta, kus ta viidi helikopteriga haiglasse. Haiglas sai ta uuesti isaga kokku ja aitas pärast paranemist otsijaid lennukirusude ja surnukehade otsingul. Tema ema surnukeha leiti 12. jaanuaril 1972. Selgus, et ta oli õnnetuse üle elanud, kuid suri enne päästjate saabumist.
Õpingud ja karjäär.
Koepcke, kes varem ei olnud Saksamaal olnud, kolis isa soovil 1972. aastal Frankfurti, kus ta elas tädi ja vanaema juures. Saksamaal elades taastus ta täielikult ja sarnaselt vanematega astus Kieli ülikooli. Ta lõpetas ülikooli 1980. aastal ja kaitses doktorikraadi 1987. aastal Müncheni Ludwig Maximiliani Ülikoolis Peruu vihmametsa nahkhiirekoloonia teemal. 1989. aastal abiellus ta entomoloog Erich Dilleriga. Ülikoolis õppides ja pärast lõpetamist tuli ta Peruusse tagasi teadustööd tegema ja 2000. aastal, pärast isa surma, võttis ta üle Panguana uurimisjaama.
Teosed.
10. märtsil 2011 avaldas kirjastus Piper Verlag Koepcke autobiograafia "Als ich vom Himmel fiel" ('kui ma taevast kukkusin'), mille eest anti talle 2011. aastal Corine kirjandusauhind ("Corine – International Book Prize").
1998. aastal tootis filmilavastaja Werner Herzog Koepcke loost filmi "Wings of Hope". Detsembris 1971, kui Herzog oli filmi "Aguirre, Jumala viha" ("Aguirre, der Zorn Gottes") jaoks võttepaika otsimas, oleks ta äärepealt reisinud sama lennuga, millega Koepcke lendas, kuid viimasel minutil ta plaanid muutusid.
Kingnokk

Kingnokk (ka "abu markub"; "Balaeniceps rex") on pelikaniliste seltsi kingnoklaste sugukonda kuuluv linnuliik. Ta on kingnoklaste sugukonna ainus elusolev esindaja.
Nimi tuleneb tema suurest nokast, mis kujult meenutab puust kinga.
Välimus.
Linnu sulestik on hallikassinine, silmad on suured ja kollast värvi ning peas on sulgedega hari. Iseloomulik tunnus on suur nokk, mis on poegadel hästi näha paarikümmend päeva pärast munast koorumist ning on välja kujunenud 43. elupäevaks. Noka otsas on terav kõver konks. Samuti on lindudel pikad peenikesed jalad suurte taldadega, millega on lihtsam soises pinnases kõndida. Täiskasvanud lind kaalub 4–7 kg. Kehapikkus on 110–140 cm pikk, isased linnud on emastest suuremad ning neil on ka suurem nokk. Tiiva siruulatus 230–260 cm. Noorlinnud on täiskasvanutest tumedama sulestikuga.
Levik ja arvukus.
Kingnokk on levinud Ida-Aafrikas Lõuna-Sudaanist kuni Sambiani ning tegemist on paikse linnuga.
Kingnoka koguarvukus maailmas on hinnanguliselt 3300–5300 ning see on vähenemas. Kingnokk võib vabas looduses elada 35-aastaseks.
Pesitsemine ja elupaik.
Kingnokal on oma kindel territoorium, kuhu ta oma pesa ehitab ja seda kaitseb. Linnud on sigimise poolest monogaamsed. Kingnokk ehitab suuri ja lapikuid pesasid tavaliselt soodes vee peale või ujuvale taimestikule, pesa suurus võib ulatuda kuni 3 meetrini. Pesas on 1–3 muna, millest tavaliselt võib ainult üks poeg välja kooruda umbes kuu hiljem. Noorlinnud saavad lennuvõimeliseks umbes 100 päeva hiljem ja suguküpseks kolmeaastaselt. Kingnokad on oma poegade suhtes väga kaitsvad ning tavaliselt ehitavad nad pesi raskesti ligipääsetavatesse kohtadesse.
Toitumine.
Kingnokk on loomtoiduline, ta toitub tavaliselt kaladest, kahepaiksetest ja madudest, kuid toidulauale võivad jõuda ka väiksemad krokodillid. Nende taktikaks toidu saamisel on püsida liikumatult paigal ja oodata saaklooma või liikuda vees väga aeglaselt. Samuti liikudes hapnikuvaestes veekogudes annab võimaluse lihtsamini süüa saada, sest kalad ujuvad veepinna lähedal hapniku hankimiseks.
Käitumine.
Kingnokad elavad üksikult. Harva võib neid näha toidu nappuse tõttu ühes piirkonnas liikumas või siis sigimisperioodi ajal. Tavaliselt kingnokad häält ei tee, kuid pesitsemise ajal või teise linnuga kohtumisel klõbistavad nad nokka.
Ohustatus.
Kingnokk on ohustatud liik ning ta on kantud punasesse raamatusse. Kohalikud elanikud püüavad neid toidu ja raha teenimise pärast. Lisaks saadakse raha ka turismi pealt jõeekskursioonide kaudu.
Omad poisid

"Omad poisid" (inglise keeles "Goodfellas") on Martin Scorsese lavastatud 1990. aasta Ameerika Ühendriikide mängufilm. Filmi stsenaariumi kirjutasid Nicholas Pileggi ja Scorsese ning filmi produtsent oli Irwin Winkler. 
Filmi stsenaarium põhineb Pileggi 1985. aasta dokumentaalsel maffiateemalisel raamatul "Wiseguy". Peaosi mängivad Robert De Niro, Ray Liotta, Joe Pesci, Lorraine Bracco ja Paul Sorvino. Film jutustab gangster Henry Hilli ning tema sõprade ja pere tõusust ja langusest aastatel 1955–1980.
Scorsese pani esialgu filmi pealkirjaks "Wise Guy" ja lükkas filmi loomist edasi, kuid koos Pileggiga sai hiljem pealkirjaks "Goodfellas". Selleks, et valmistuda enda rollideks, vestlesid De Niro, Pesci ja Liotta tihti Pileggiga, kes jagas nendega ka raamatu kirjutamisest üle jäänud uurimismaterjali. Pesci ütluse kohaselt andis Scorsese näitlejatele proovides improviseerides vabaduse teha, mida nad soovisid. Lavastaja märkis kõik improviseeritu üles ning valis hiljem välja enda lemmikud, mille ta lisas lõplikku stsenaariumisse, mille järgi näitlejad filmivõtetel näitlesid.
"Omad poisid" esilinastus 9. septembril 1990. aastal 47. Veneetsia filmifestivalil, kus Scorsese pälvis parima režissööri Hõbelõvi. Film esilinastus Ameerikas 19. septembril 1990. Linateose eelarve oli 25 miljonit dollarit ja film teenis 47 miljonit piletitulu. Pärast esilinastust kiideti filmi arvukalt: filmiarvustuste veebilehe Rotten Tomatoes kohaselt oli tegemist Martin Scorsese karjääri kõrgpunktiga. "Omad poisid" oli nomineeritud ka kuuele Oscarile, sealhulgas parima filmi ja parima lavastaja kategoorias ning Pesci võitis parima meeskõrvalosatäitja Oscari. Film võitis viis Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinda, k.a parima filmi ja parima lavastaja kategoorias. 
Linateost "Omad poisid" peetakse üheks ajaloo parimaks filmiks, eriti kriminaalfilmide seas. 2000. aastal luges Ameerika Ühendriikide Kongressi raamatukogu filmi "kultuuriliselt, ajalooliselt ja esteetiliselt tähtsaks" ning lisas selle säilitamiseks riiklikku filmiregistrisse. Linateose sisu ja stiili on järele tehtud mitmes filmis ja telesarjas.
Irukandji meduus

Irukandji meduus on üks ülimürgiste täringmeduuside liike. 
Täiskasvanud isend on umbes kuupsentimeetri (1 cm³) suurune. Nad on ühed kõige väiksemad ja mürgiseimad meduusid maailmas. Nad elavad Austraalia põhjapoolsetes merevetes. Nad suudavad oma ohvreid nõelata, põhjustades Irukandji sündroomina tuntud seisundi, mis võib lõppeda surmaga. On teada umbes 16 Irukandji liiki, millest tuntuimad on "Carukia barnesi", "Malo kingi", "Malo maxima", "Malo filipina" ja "Malo bella".
Irukandji sündroomile andis 1952. aastal nimetuse Hugo Flecker, kes kirjeldas esimesena nende meduuside põhjustatud mürgistuse sümptomeid. Sündroom sai nimetuse Irukandji rahva järgi, kes asustavad rannikuriba Queenslandi osariigi linnast Cairnsist põhja pool. Nõelata saanud inimesed haigestuvad raskelt, kuid jäävad enamasti ellu. Kohalik toksikoloog Jamie Seymour tegi meduusist dokumentaalfilmi "Killer Jellyfish".
2015. aastal avastasid Põhja-Queenslandi teadlased tõendeid selle kohta, et Irukandji meduusid jahivad aktiivselt oma saaki.
Kitsing

Kitsing on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kitsing 244 inimesel: 121 mehel ja 123 naisel. Perekonnanimede levikult on Kitsing meeste puhul 629. kohal ja naiste puhul 686. kohal.
Kitsing oli levinumaks nimeks vanuserühmas 5–9 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,75. Perekonnanimi Kitsing oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus seda kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 5,93 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Põltsamaa, Kambja, Peetri, Saarde, Viljandi, Tarvastu ja Kõpu kihelkonna seitsmes mõisavallas perekonnanimeks Kitzing ja Kitsing.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis kahel korral perekonnanimi Kitsing, vastavalt nimede Aasmäe ja Kirsipõld vastu.
Hõbelõvi

Hõbelõvi (itaalia keeles "Leone d'argento") on Veneetsia filmifestivali auhind parimale filmilavastajale. Seda on regulaarselt välja antud alates 1998. aastast.
Aastatel 1953–1994 anti auhinda ebaregulaarselt mitmele filmile, mis olid nomineeritud Kuldlõvile, kui teisejärgulist auhinda. Vahel on auhinda antud ka debüütfilmide, lühifilmide ja lavastamise eest.
Ante Pavelić

Ante Pavelić (14. juuli 1889 Bradina – 28. detsember 1959 Madrid) oli Horvaatia fašistlik poliitik ja jurist. Ta oli Ustaša liikumise asutaja ja juht. Aastatel 1941–1945 oli ta Sõltumatu Horvaadi Riigi juht tiitliga "poglavnik" 'peamees'.
Ta sündis aastal 1889 Bradinas Bosnias ja Hertsegoviinas Austria-Ungaris. Ta lõpetas aastal 1910 Zagrebi Ülikooli õigusteaduskonna.
Kui kuningas Aleksandar I aastal 1929 diktatuuri välja kuulutas, asus ta Itaaliasse ning hiljem Viini, seejärel uuesti Itaaliasse, kus ta elas valenimede all.
6. aprillil 1941 tungis Saksamaa Jugoslaaviasse. Ta oli 10. aprillist 1941 kuni 8. maini 1945 Sõltumatu Horvaadi Riigi juht (poglavnik).
Töö (ajaleht)

Töö ": politikaline, majandusline, teadusline ja ilukirjandusline nädalaleht" oli aastatel 1908–1909 Tallinnas välja antud Eestimaa Ametiühingute ajaleht.
Ajaleht ilmus 1908. aasta detsembrist kuni 1909. aasta detsembrini, algul kord kuus, seejärel aga nädalalehena, kokku 20 numbrit. Nädalaleht suleti Venemaa keisririigi valitsusasutuste korraldusel 1909. aastal.
Ajalehe toimetamises osalesid Eesti sotsiaaldemokraatliku liikumise menševikest (August Rei) ja bolševikest (Johannes Elbe, Jaan Saks, Jaan Anvelt, Villem Buk, Juhan Lilienbach, Hans Pöögelmann jt) liikmed.
Kiil (perekonnanimi)

Kiil on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kiil 320 inimesel: 146 mehel ja 174 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kiil meeste puhul 480. kohal ja naiste puhul 416. kohal.
Kiil oli levinumaks nimeks vanuserühmas 80–84 aastat, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 2,98. Nime kandja oli keskmiselt 43 aasta vanune. Perekonnanimi Kiil oli kõige sagedasem Saare maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 22,90 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Kodavere, Võnnu, Karja, Püha, Kihelkonna, Ambla, Hanila, Valjala, Kaarma, Pühalepa, Sangaste ja Nissi kihelkonna 16 mõisavallas perekonnanimeks Kiel ja Kiil.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kiil uueks nimeks ühel korral, kui loobuti nimest Treiberg.
Karim Bagheri

Karim Bagheri (pärsia keeles کريم باقری; sündinud 20. veebruaril 1974 Tabrīzis) on endine Iraani jalgpallur (poolkaitsja).
Ta mängis sellistes klubides nagu Persepolis, Bielefeldi Arminia ja Charlton Athletic.
Iraani jalgpallikoondises mängis ta aastatel 1993–2010 kokku 87 korda ja lõi 50 väravat. Ta on Ali Daei järel Iraani koondise läbi aegade paremuselt teine väravakütt. Iraani koondisega osales ta 1998. aasta maailmameistrivõistlustel ning 1996. ja 2000. aasta Aasia meistrivõistlustel.
Asunik (ajakiri, 1910)

Asunik ": Eesti wäljarändajate ja asunikkude häälekandja" oli 1910. aastal Tallinnas ilmunud ajakiri.
Ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja oli Jakob Lukats (1878–1947). Väljaanne oli 36-leheküljeline ja ilmus korra nädalas.
Toimetus asus Tallinnas aadressil Uus tänav 11. Ajakirja trükiti Tallinnas V. Ehrenpreisi trükikojas.
Saksamaa maavägi

Saksamaa maavägi (saksa keeles "Heer") on Bundeswehri struktuuriüksus.
Õppeasutused.
Maaväe väljaõppe väejuhatusele alluvad õppeasutused:
Băile Olănești

Băile Olănești on linn Rumeenias Vâlcea maakonnas. Linn asub ajaloolises Olteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Râmnicu Vâlceast ligikaudu 15 km loodes.
Linna haldusalasse kuulub kaheksa küla: Cheia, Comanca, Gurguiata, Livadia, Mosoroasa, Olănești, Pietrișu ja Tisa.
Băile Olănești on kuurortlinn, seal asuvad mineraalveeallikad ja soojaveeallikad.
Asulat on ürikutes esmamainitud 1527. aastal. Kohalikke mineraalveeleiukohti on esmamainitud 1760. aastal. 1873. aasta Viini maailmanäitusel sai Băile Olănești allikatest pärit mineraalvesi kuldmedali. 1895. aastal hävitas üleujutus kõik kuurordi hooned. Uuesti avati taas ülesehitatud kuurort alles 1904. aastal.
Linnaõigused sai Băile Olănești 1953. aastal.
Adele Nõmpere

Adele Nõmpere trükikoda (kuni 1937. aastani Adele Nõmberg) asus Tallinnas, Suur-Ameerika tänav 3-a.
Trükiti peamiselt pisitrükiseid nagu teatrikavad, hinnakirjad, jms, kuid ka mõningaid ajakirju ja ajalehti.
Peamine trükikoja tegevus toimus 1934–1940. Ettevõte natsionaliseeriti 26. juulil 1940. Peale natsionaliseerimist sai nimeks Natsionaliseeritud Adele Nõmpere trükikoda.
Johan Nurmberg

Johan Nurmberg (17. juuli 1879 Nurmissaare, Vana-Tänassilma, Viljandi kihelkond – 22. september 1937 Viljandi) oli Eesti trükikoja omanik ja seltskonnategelane.
Johan Numberg õppis Viljandi Friedrich Kuhlbarsi elementaarkoolis. 
1896. aastal asus elama Viljandisse ja omandas trükitöölise kutse Ado Peeti trükikojas. Seejärel võitles Vene-Jaapani sõjas ja I maailmasõjas. 
1910. aastal kolis Tallinna, kus abiellus Liisa Moosega. Töötas ladujana mitmes Tallinna trükikojas ja töödejuhatajana Ühiselu trükikojas. 
Naasnud Viljandisse, ehitas endale aadressil Trepimäe 6 asuva villa-elamu. 
1918. aastal ostis ta Viljandis Tartu 9 hoovis asunud Ado Tõllasepa trükikoja, mida pidas mitukümmend aastat. 
Hiljem ehitas suure äri- ja eluhoone Viljandis Tallinna tänav 11. 
Oli agar seltsitegelane, võttis osa mitmesuguste seltskonna- ja majandusorganisatsioonide juhtimisest. Saatnud rahvaluulet nii Jakob Hurdale kui ka Matthias Johann Eisenile . 
Nurmbergil oli Viljandis aadressil Lossi 31 asuv trükikoda ja köitetuba, kus kuni 1940. aastani anti välja ka ajalehte Oma Maa.
Parima meeskõrvalosatäitja Oscar

Parima meeskõrvalosatäitja Oscar (inglise keeles "Academy Award for Best Supporting Actor") on Oscari-filmiauhinna üks kategooriatest. Auhinnaga tunnustab Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia parimat meesnäitlejat, kes mängis kõrvalosa filmis, mis esilinastus eelneval kalendriaastal. Auhinnatseremoonial annab auhinna võitjale üle traditsiooni kohaselt eelneva aasta parima naiskõrvalosatäitja Oscari võitja.
Esimest korda anti auhinda välja üheksandal Oscari tseremoonial 1937. aastal, kui võitis näitleja Walter Brennan rolli eest filmis "Come and Get It". Algselt said võidukad näitlejad nii mees- kui ka naiskõrvalosatäitja kategoorias kuju asemel mälestustahvli, 1944. aasta Oscari tseremooniast alates on võitjad saanud täissuuruses kuju.
2022. aasta seisuga on auhinda välja antud 77 näitlejale. Brennan on kolme auhinnaga selle kategooria edukaim näitleja. Kaks korda on auhinna pälvinud näitlejad Mahershala Ali, Michael Caine, Melvyn Douglas, Anthony Quinn, Jason Robards, Peter Ustinov ja Christoph Waltz.
Neli korda ehk enim on auhinnale nomineeritud Brennan, Jeff Bridges, Robert Duvall, Arthur Kennedy, Jack Nicholson, Claude Rains ja Al Pacino.
Kiisa (perekonnanimi)

Kiisa on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kiisa 109 inimesel: 50 mehel ja 59 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kiisa meeste puhul 2087. kohal ja naiste puhul 1897. kohal.
Kiisa oli levinuim nimi üle 85-aastaste vanuserühmas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 1,92. Perekonnanimi Kiisa oli kõige sagedasem Lääne maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,40 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Tartu maakonna Otepää ja Tartu-Maarja kihelkonna Päidla ja Ropka mõisavallas perekonnanimeks Kiesa.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus võeti Kiisa uueks nimeks ühel korral, kui loobuti nimest Uttendorf. Perekonnanime Kiisa vahetati kahel korral, uueks võetud nimeks oli mõlemal juhul Aedna.
Țicleni

Țicleni on linn Rumeenias Gorji maakonnas. Linn asub ajaloolises Olteenia piirkonnas, maakonnakeskusest Târgu Jiust ligikaudu 19 km lõunakagus.
Țicleni linn moodustati 1968. aastal, kui ühendati kolm naftatööstuse tööliste asulat.
Mágocs

Mágocs (saksa keeles "Magotsch") on linn Ungaris Baranya komitaadis Hegyháti kreisis. Linn asub komitaadikeskusest Pécsist ligikaudu 31 km põhjas.
Mágocsit on esmamainitud 1251. aastal, linnaõigused sai 1. juulil 2009.
Eesti torupill

Torupill on õhukotiga puhkpill.
Ajalugu.
Millal torupill Eesti aladele jõudis, ei ole täpselt teada. Varaseimad teated torupillimängust Eestis ulatuvad 16. sajandisse, kuid tõenäoliselt kasutati juba varem. Kuni 18. sajandi lõpuni oli torupill eestlaste peamine tantsu- ja tavandimuusikapill. Torupillimuusika avaldas olulist mõju Eestis uuema rahvalaulu kujunemisele. 
Torupilli mängiti peamiselt tantsuks, aga ka mitmesuguste kommete juures saateks (näiteks pulmades). Harvem mängiti töötegemise ajal (näiteks viljalõikusel). Pill püsis kauem kasutuses saartel ja rannikualadel. 19. sajandil taandus torupill viiuli ja lõõtspilli ees, kuid tuli uuesti kasutusele 1970. aastatel rahvamuusikaansamblites.
Ehitus.
Torupill koosneb neljast põhiosast:
Nahast õhukotti hoiab pillimees kaenla all ja surub sealt küünarnukiga vajutades õhku välja. Sõrmilisse ja bassitorudesse minevat õhuvoolu reguleeritakse käsivarre surve abil.
Rag'n'Bone Man

Rory Charles Graham (esinejanimega Rag'n'Bone Man, sündinud 29. jaanuaril 1985) on inglise laulja ja laulukirjutaja. Ta on tuntud oma sügava baritoni poolest. Tema esimene hittsingel "Human" ilmus 2016. aastal ning samanimeline debüütalbum ilmus 2017. aastal.
F-teadus

F-teadus (inglise keeles "φ-science") on osa teadusest, mille eesmärk on maailma formaalne kirjeldamine. F-teaduse mudeli ülesanne on teadusharude, näiteks keemia erinevate iseloomude mõistmine ja ilmestamine. 
Päritolu.
F-teaduse mudelit kasutas esimesena eesti teadusfilosoof Rein Vihalemm oma teaduskäsitluse täpsustamiseks peamiselt keemia ajaloos ja keemiafilosoofias. Oma töö lihtsustamiseks pidas Vihalemm vajalikuks eraldi määratleda teaduse teoreetilise ja täielikult kirjeldatava ning piiritletud osa f-teadusena. Teadus ei koosne vaid loodusseadustest, matemaatilisest füüsikast, füüsikateooriast jms, vaid sisaldab erinäolisi komponente. F-teadus tegeleb ainult enda poolt loodusseaduste objektidena konstrueeritavaga. 
F-teaduse mudel on paika pandud füüsika ehk nn etalonteaduse järgi, millest on tulnud ka f-täht nimetusse "f-teadused". F-teadus kujutab endast ideaalset teaduse mudelit. 
Teaduste liigitamine.
F-teaduse mudel on vajalik eraldi teoreetilise mudelina teadusharude eristamiseks, kuna füüsikat ennast pidevalt areneva teadusena ei saa aluseks võtta. Vihalemma f-teaduse mudelist lähtudes liigitatakse teadus kolmeks:
1) täielikult f-teadusena kirjeldatav, nagu füüsika,
2) osaliselt f-teadusena kirjeldatav, nagu keemia või bioloogia,
3) vaid väga väikestes piirides või üldse mitte f-teadusena kirjeldatav ehk sotsiaal- ja humanitaarteadus.
Teaduse pideva arengu ja uute avastuste tõttu võivad need piirid nihkuda ning teaduste liigitused muutuda. Tänapäevase käsitluse järgi liigitub füüsika täielikult f-teaduse alla ja on selle põhinäide, kuid tulevikus ei pruugi see nii olla. Keemia koosneb kahest poolest, millest üks liigitub f-teaduse alla, kuid teine (kirjeldav-klassifitseeriv-ajalooline pool) ei sisalda ainult f-teaduslikult modelleeritavat. F- teadusest sõltumatu materjal ei taandu füüsikale ning seda pole võimalik täielikult f-teaduslikult konstrueerida, seega ei saa olla täppisteadus. Keemiaga sarnaselt on mitmeosaline ka bioloogia. Kuigi bioloogias on üldtuntum pool, mis pole f-teaduslik, sisaldab siiski ka bioloogia teadusena mitmeid ühisusi füüsikaga.