tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jääksoode arengusuunad

Jääksoode arengusuunad on võimalik jagada kaheksasse looduslikku või poollooduslikku rühma (nt osaliselt kinni aetud või tammitatud kraavide puhul) lähtudes hüdromorfoloogilistest parameetritest.
Need kaheksa märgalalise arengusuunaga kasvukoha tüüpi on kantud Euroopas väärtustatud elupaikade nimekirja.
PAK

PAK võib tähendada järgmist:
Pak võib tähendada järgmist:
PaK võib tähendada järgmist:
Elektrotehnika instituut

TTÜ elektrotehnika instituut on Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna struktuuriüksus, kus tegeletakse elektrienergia mehaaniliseks liikumiseks, valguseks, soojuseks jne muundamise küsimustega. 
Õpetatakse ja uuritakse:
Instituudi huviorbiiti kuuluvad ka elektrienergia säästmine ja reaktiivvõimsuse kompenseerimine, võrgusõbralikud toiteallikad ning eritüübilised elektrimasinad.
Elektrotehnika instituut asub aadressil Ehitajate tee 5, VII korpus, kolmas ja neljas korrus.
Õppetöö.
TTÜ energeetikateaduskonnas on elektrotehnika (varasema nimetusega elektriajamite ja jõuelektroonika) õppekava. Lisaks mitmetele energeetikateaduskonna õppekavadele on instituudi õpetatavad õppeained mitmetes mehaanikateaduskonna, infotehnoloogia teaduskonna ja ehitusteaduskonna õppekavades.
Erialaliidud.
TTÜ elektrotehnika instituut on Eesti Elektritööde Ettevõtjate Liidu liige, Šveitsis paikneva rahvusvahelise jõuelektroonika keskuse ("European Center of Power Electronics", ECPE) kompetentsikeskus, Eesti Moritz Hermann Jacobi Seltsi liige ja lisaks mitmete rahvusvaheliselt tuntud firmade poolt volitatud koolitusasutus.
Basileus

Basileus oli Vana-Kreeka maakonnajuht. 
Nendest said hiljem kuningad (imperaatorid). Basileusteks valiti peamiselt aadlikke.
Vienne'i departemang

Vienne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Uus-Akvitaania piirkonnas.
Departemang moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 4. märtsil 1790 varasematest Poitou ja Anjou provintsidest. 
Teise maailmasõja ajal oli departemang jagatud kaheks. Üks osa kuulus Prantsuse Riigi koosseisu, teise osa olid okupeerinud sakslased. Departemangus asus 20 000-meheline Saksa okupatsioonivägi.
2015. aastani kuulus departemang Poitou-Charentesi piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Kaari Simson

Kaari Simson (sünninimi Kaari Kivikas; sündinud 12. detsembril 1977) on eesti tippjuht, aastatel 2011–2015 oli ta IT-firma Playtech Eesti haru direktor.
Kaari Simson kuulub Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.
Haridus.
1996. aastal lõpetas Kaari Simson Nõo Reaalgümnaasiumi. 1996–2002 õppis ta Tartu Ülikoolis politoloogiat (kõrvalerialad psühholoogia ja avalik haldus) ning 2003–2005 magistrantuuris konverentsitõlget. Tema magistriprojekt oli "Väike inglise-eesti-inglise joogafilosoofia seletav sõnastik sanskritikeelsete vastetega".
Simson on täiendanud ennast Oslo Suveülikoolis rahvusvahelise poliitika alal. Samuti on ta õppinud aasta vältel Uppsala ülikoolis rahvusvahelise konflikti analüüsi ning semestri jooksul Peterburis Euroopa Ülikoolis magistriprogrammis Venemaa välispoliitikat.
Karjäär.
2006–2009 oli Simson Fujitsu Servicesi personalijuht, 2010–2011 ASi Playtech Eesti personalidirektor ning 1. oktoober 2011 – 15. november 2015 Playtech Eesti juht.
Harrastused.
Isa eeskujul on Simson tegelenud orienteerumisega ja osalenud Eesti koondise liikmena mitmetel juunioride maailmameistrivõistlustel orienteerumises ja suusaorienteerumises. Kolme aasta vältel oli ta orienteerumisklubi Ilves president.
Simson huvitub joogast, on tõlkinud ja korraldanud joogakursusi.
Alpinismiharrastus.
1994. aastal võttis ta osa eesti esimesest ekspeditsioonist Alpides asuvale Matterhornile (4477 m) (grupi juht Erika Ader), mille käigus 7 Eesti alpinisti tõusid mööda klassikalist Hörnli marsruuti selle kuulsa mäe tippu, teiste seas ka 16-aastane Kaari Kivikas.
Isiklikku.
2002. aastast on Kaari Simson abielus Egert Simsoniga, neil on poeg Eik Martin ja tütar Mia Laura.
Kaari Simsoni isa on ettevõtte Ilves Extra omanik ja endine orienteeruja Arvo Kivikas.
Vaucluse'i departemang

Vaucluse departemang (hääldus ["vo'klüz"]) on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Provence-Alpes-Côte d'Azur'i piirkonnas.
Nimi tuleneb oru ladinakeelsest nimest "Vallis Clausa". Orus asub Vaucluse'i allikas ("fontaine de Vaucluse").
Departemang jaguneb halduslikult 17 kantoniks ja 151 vallaks:
Departemangu alla kuulub ka eksklaavina Valréas' kanton Avignoni ringkonnas, mida ümbritseb täielikult Drôme'i naaberdepartemang pöhjas (mis paikneb ka teises piirkonnas - Auvergne-Rhône-Alpesis), Vaucluse'ist eraldab ligi kilomeetrine maariba. Seda nimetatakse "Paavstienklaaviks" (enclave des Papes), kuigi Vaucluse'le on see eksklaav ja Drôme'le enklaav. See pärineb 14. sajandist Avignoni vangipõlve ajast, kui 1316. aastal valiti paavstiks Johannes XXII, kes oli aga ligi 70-aastane ja suhteliselt haiglane, talle ei ennustatud pikka paavstipõlve. Kui ta aga külastas Valréasi linna ja maitses seal talle pakutud kohalikku veini, meeldis see talle nii väga, et ta ostis linna endale, et tagada omale veinivarustatus, ning oli seejärel paavstiks kokku 18 aastat. Hiljem lisas paavst Clemens VI Valréas eksklaavi ka Visan', Grillon' ja Richerenches'i naaberkülad, pannes nii aluse paavstieksklaavile. 1791. aastal Prantsuse revolutsiooni ajal revolutsionääride survel korraldatud plebistsiidiga hääletati Prantsusmaaga liitmise poolt, mida aga paavstivõim ei tunnustanud enne 1814. aastat. Paavstienklaav liidetigi algselt Drôme'i departemanguga, kuid kohalike elanike soovil liideti siiski Vaucluse'ga.
Vari departemang

Vari departemang [var] on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas.
Departemang on küll nime saanud Vari jõe järgi, kuid pärast departemangude piiride muutmist 1860. aastal see jõgi enam selle departemangu territooriumile ei jää.
Departemang jaguneb halduslikult 23 kantoniks ja 153 vallaks:
Raadioteater

Raadioteater on Eesti Raadio juures tegutsev üksus, mis muu hulgas vahendab kuuldemänge.
Raadioteater sai alguse 24, veebruaril 1928, mil tollases Raadio-Ringhäälingus läks eetrisse esimene raadioseades kuuldemäng – "Koidikul" (August Tammani näidend).
Raadioteater on osalenud mitmel rahvusvahelisel raadioteatrite festivalil. 2016. aastal tunnistati üleeuroopalisel konkursil raadiodraama kategoorias parimaks Andres Noormetsa kuuldemäng “Asjad”.
Raadioteater vahendab ka saatesarja "Ööülikool".
2020. aastast on raadioteatri etendused kuulatavad ERR-i uues audiovideo portaalis Jupiter. 
Raadioteatri loominguline juht on alates 2023. aasta sügisest Laura Kalle.
Rahvusvaheline Frédéric Chopini konkurss

Rahvusvaheline Frédéric Chopini konkurss on aastast 1997 Narvas toimuv rahvusvaheline noorte pianistide konkurss. Konkursil mängivad noored pianistid peamiselt Frédéric Chopini loomingut.
Konkursi algatas 1997 Poola suursaadik Jakub Wolasiewicz. Esimesel konkursil esinesid ainult Eesti pianistid, alates teisest konkursist (aastal 1999) on võistlus rahvusvaheline.
Aastast 2002 on konkurss Euroopa Noorte Muusikute Võistluste Liidu (EMCY) liige.
Tarn-et-Garonne'i departemang

Tarn-et-Garonne [t'arn e ga'ron] on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. Departemangule on nimi pandud Tarni ja Garonne'i jõe järgi. 
Departemang moodustati Prantsuse esimese keisririigi ajal Napoleon I keiserliku dekreediga 21. novembril 1808. 2015. aastani kuulus departemang Midi-Pyrénées' piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Jevgeni Mravinski muusikafestival

Jevgeni Mravinski muusikafestival on aastast 1995 Narvas ja Narva-Jõesuus toimuv festival, mida korraldatakse 20. sajandi silmapaistva vene dirigendi Jevgeni Mravinski auks.
Festivali korraldaja on Narva linna kultuuriosakond, kunstiline juht on dirigent Anatoli Štšura.
Festivalil mängitakse sümfoonilist, koori- ja kammermuusikat. 
Festivali aukülaline on olnud Jevgeni Mravinski lesk Aleksandra Vavilina-Mravinskaja (1928–2021), kes oli siis ka Peterburi Mravinski Ühingu president.
Teater Randlane

Teater Randlane on aastast 1978 Haapsalus tegutsev harrastusteater; praegu õiguslikult mittetulundusühing.
Aastal 1979 pälvis rahvateatri nimetuse. 
Teater on korraldanud Haapsalu Valge Daami päevade jaoks vabaõhulavastust "Haapsalu legend".
Pyrénées-Orientalesi departemang

Pyrénées-Orientales (ka "Ida-Püreneed") on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas. Departemang on saanud nime Pürenee mäestiku järgi.
Departemangu on nimetatud ka Roussilloniks ja Prantsuse Katalooniaks.
Departemang moodustati 22. detsembril 1789. Selleks eraldati osa Roussilloni provintsist ja Languedoci provintsist Fenouillèdes. Viimane on departemangu oksitaanikeelne osa. 2015. aastani kuulus departemang Languedoc-Roussilloni piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult järgmiselt:
Gottfried Schnabel

Gottfried Schnabel (5. aprill 1721 Nachterstedt Ascherslebeni juures – 3. juuni / 14. juuni 1788) oli Eesti vaimulik.
Ta sündis Nachterstedtis Ascherslebeni maakonnas (praeguse haldusjaotuse järgi Seelandi Nachterstedti linnaosas Salzlandkreisis Saksi-Anhalti liidumaal Saksamaal). Ta õppis aastast 1741 (immatrikuleeriti 28. septembril 1741) Halle ülikoolis. Ta oli koduõpetaja Haljalas oma venna Christoph Schnabeli juures, oli Tartus ühendatud kroonu- ja linnakooli rektor. Ordineeriti 27. detsembril 1761 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1761–1767 Pärnu-Jakobi koguduse õpetaja, 1767–1788 aga (introdutseeriti 24. juulil / 4. augustil 1767) Helme Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema vend Christoph Schnabel oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.
Sarthe'i departemang

Sarthe'i departemang [sart] on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Pays de la Loire'i piirkonnas.
Departemang on nime saanud Sarthe'i jõe järgi.
Departemang jaguneb halduslikult:
Rannarootsi muuseum

Rannarootsi muuseum (rootsi keeles "Aibolands museum") on 1992. aastal Haapsalus asutatud muuseum, aastast 2002 Eesti Kultuuriministeeriumi hallatav riigimuuseum. 
Muuseumi esimene näitus avati 1998. aastal.
Muuseum on oma eesmärgiks seadnud "tegeleda Lääne-Eesti saarestikul ja mandriosal asunud eestirootslaste ajaloo ja kultuuripärandi uurimise, säilitamise ja tutvustamisega".
Muuseumi ruumides asub Eestirootslaste Kultuuri Seltsi asutatud teadusraamatukogu.
Rapla kirikumuusika festival

Rapla kirikumuusika festival on aastast 1993 toimuv vaimulikku muusikat esitlev ja tutvustav festival.
Festivali algataja ja peakorraldaja oli algusaastatel Raimo Kivistik.. Alates 2010. aastast on festivali kunstiline juht Pille Lill ning korraldaja Muusikute Fond PLMF.
Enne 1997. aastat toimus festival Rapla Maarja-Magdaleena kirikus, hiljem toimusid festivaliüritused ka teistes kirikutes, mõnikord ka mõisates.
Festivalil on esitatud mitme heliloojate suurvorme, näiteks Enn Võrgu oratooriumi "Valvake".
Plokk

Sõna "plokk" kasutatakse mitmes tähenduses.
Kristjan Raua majamuuseum

Kristjan Raua majamuuseum oli aastatel 1984–2008 Tallinnas Nõmmel aadressil Kristjan Raua tänav 8 tegutsenud muuseum; Eesti Kunstimuuseumi filiaal.
Muuseum asus majas, mille on kunstnik Kristjan Raua eskiisjooniste põhjal Kristjan Raua pere jaoks projekteerinud arhitekt Herbert Johanson. Kristjan Raud elas selles majas aastatel 1929–1943. Eramu natsionaliseeriti 1953. aastal ja võeti kasutusele üürimajana. Majamuuseumi rajamise idee tekkis Kristjan Raua 100. sünniaastapäeva tähistamisega 1965. aastal. Maja tühjendati üürnikest ja tehti tookordsele kultuuriministeeriumile eraldatud summadega muuseumi tarvis korda.
Muuseum asutati 15. augustil 1977. 1980. aastate alguses tehti majas Kristjan Raua tütretütre, arhitekt Krista Pihelga projekti järgi kapitaalremont. 12. novembril 1984. aastal avati majas Kristjan Raua majamuuseum Eesti Kunstimuuseumi filiaalina.
Kristjan Raua lesk Elviira Raud ja tütar Helge Pihelga kinkisid muuseumile 300 Kristjan Raua teost, sadakond dokumenti, diplomit, ürikut, aga ka majja kuulunud mööbliesemed ja Kristjan Raua maalitarbed. Eesti Vabariigi taastamise raames aset leidnud erastamise ja tagastamise käigus anti maja ja krunt kunstniku tütrele tagasi, ent nii maja kui ka krunt jäid edasi tasuta muuseumi kasutusse. 2008. aastaks oli maja seisukorras, mis nõudis remonti. Samuti nappis toonase majandussurutise tõttu vahendeid muuseumi käigus hoidmiseks ja Eesti Kunstimuuseumi juhatus otsustas maja omanikele tagasi. Muuseum suleti 31. märtsil 2008. 
Muuseumi püsiekspositsioon kajastas kunstniku elu- ja loometeed. Muuseumis oli täielikult taastatud elutoa ja ateljee esialgne ilme. Muuseumis korraldati ka väikesi eesti kunsti näitusi ning viidi läbi pedagoogilisi programme (lastele ja täiskasvanutele). Kristjan Raua kogu hoitakse Eesti Kunstimuuseumis.
Pseudomorfoos

Pseudomorfoos on nähtus, mille puhul mineraali kristalne väliskuju vastab ühele mineraalile, keemiline koostis aga teisele.
Pseudomorfoos võib tekkida kahel viisil. 
Kui mingi mineraal lahustub täielikult ja kandub lahusena ära, säilib kivimis selle mineraali väliskujule vastav tühik. Kui hiljem niisugune tühik täitub mingi lahusena kohale toodud uue ainega, esineb nn täitumispseudomorfoos.
Kui aga mineraal puutub kokku mingi aine lahusega, mis temaga reageerib, võib üheaegselt toimuda mineraali lahustumine ja selle asemele uue väljasadenemine, nn metasomatoos.
Seejuures juhtub mõnikord, et osa varem eksisteerinud mineraali elementidest jääb ka uue mineraali koostisse ja tekib nn moondumispseudomorfoos. Mõnikord aga ei jää endisest mineraalist uue mineraali koostisse ühtegi elementi ja sel juhul on tegemist asendumispseudomorfoosiga.
Paramorfoosiks nimetatakse sama koostisega mineraali pseudomorfoosi varem eksisteerinud mineraali järgi. Näiteks läheb rombilises süsteemis kristalliseeruv α-tridümiit (SiO2) sageli üle normaaltingimustes püsivamasse α-kvartsi trigonaalsesse polümorfsesse modifikatsiooni, kusjuures säilib kristallide plaatjas pseudoheksagonaalne kuju.
Segakoor Raudam

Segakoor Raudam on 1922. aastal Tallinnas asutatud segakoor.
Koor moodustati algul Eesti Raudtee ametnike baasil. Praegu kooris enam raudteelasi ei ole.
Koori repertuaar on mitmekesine, ehkki valdavalt esitatakse Eesti heliloojate teoseid.
Koor tegutseb Salme Kultuurikeskuses, varem käidi koos Tallinna Raudteelaste Klubis.
Koori on tunnustatud järgmiste aunimetustega:
Agregaat (mineraloogia)

Mineraalne agregaat on looduslikes protsessides tekkinud mineraaliterade kogum.
Agregaadid, mis koostiselt võivad olla nii mono- kui ka polümineraalsed, jaotatakse morfoloogiliste tunnuste põhjal mitmesse tüüpi. Levinuimaks agregaatide tüübiks on teralised agregaadid, mis koosnevad üksteisega juhuslikult kokku kasvanud, väga erineva täiuslikkusega väljakujunenud kristallide teradest. Teraliste agregaatidena esinevad paljud tardkivimid ja maavarad.
Sageli annab agregaati moodustavate terade kuju sellele veel täiendava ilme. Plaadikujulistest mineraalide teradest koosnevat agregaati nimetatakse lehtjaks või soomuseliseks, piklikest teradest koosnevat agregaati teibaliseks, nõeljaks või kiuliseks jne.
Druus

Druusid on mineraalsed agregaadid, mis tekivad, kui tühikute seinad kattuvad hästi väljakujunenud kristallidega, mis on suvaliselt orienteeritud.
Kui kristallide kasvutsentrid paiknevad lähestikku ja kristallid saavad kasvada peamiselt ühes, seintega risti olevas suunas, tekivad enam-vähem paralleelselt orienteeritud kammi- või harjataolised agregaadid.
Raudteeamet

Raudteeamet oli aastatel 1999–2004 Eesti Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi haldusalas tegutsenud valitsusasutus. 
Amet loodi 1999. aasta 1. mail eesmärgiga reguleerida raudteetranspordi turgu ja -järelevalvet. Raudteeamet alustas tööd 20 töötajaga, peadirektori kohusetäitja oli Raivo Agabus. Ameti töö alustamist takistas puudulik raudteeseadus.
Hilisem peadirektor oli Oleg Epner.
Asutus teostas riiklikku järelevalvet ka raudteetranspordi valdkonnas.
Amet lõpetas tegevuse 31. märtsil 2004.
Sekretsioon (geoloogia)

Sekretsioonid tekivad kui enam-vähem ümarate piirjoontega tühik täitub seintest keskkoha suunas kolloidse või kristalse ainega.
Paljud tühikud täituvad seejuures kontsentriliste kihtide kaupa, kusjuures mõnikord need kihid erinevad üksteisest värvuse, sageli ka mineraloogilise koostise poolest. Suuremates sekretsioonides on keskkoht tühi ja tühiku seinad on kaetud druuside või nõrgvormidega.
AS Repo Vabrikud

AS Repo Vabrikud oli Püssis asutatud puitplaatidega tegelev ettevõte, mis tegutses aastatel 1992–2022. See kuulus Šveitsi kontserni Sorbes AG.
Ettevõtte eelkäija oli 1974. aastal Püssis asutatud Püssi Puitplaatide Kombinaat.
2022. aasta 29. septembril esitas ettevõte pankrotiavalduse. Energia hinnatõus ja sellega koos kerkinud puidu maksumus olid vähendanud ettevõtte konkurentsivõimet oma müügiturgudel, sest selle toodangu hind oli kerkinud kõrgemaks teistest Euroopa plaaditootjatest.
Pankrotiavalduse esitamise ajal oli ettevõttes tööl 148 töötajat ja see oli üks suuremaid tööandjaid Lüganuse vallas.
Riia Eesti Põhikool

Riia Eesti Kool (läti keeles "Rīgas Igauņu pamatskola") on Riias tegutsev eesti- ja lätikeelne kool. 
Kooli eesmärk on anda Lätis elavatele eesti lastele, aga ka eesti keelest ja kultuurist huvitatud läti peredest lastele võimalus õppida algklassides osa aineid eesti keeles. Kool on Läti Haridus- ja Teadusministeeriumi haldusalas ja tegutseb Läti riikliku õppekava alusel. Suur osa õppetööst toimub läti keeles. Eesti keelt õpetatakse kui võõrkeelt. 1.–6. klassini on kolm eesti keele tundi nädalas, 7.–9. klassi õpilastel on üks keeletund lisaks.
Eesti keele õpetamisel püütakse lähtuda iga õpilase tegelikust keeleoskuse tasemest. Koolis tähistatakse nii Eesti kui ka Läti tähtpäevi ning tutvutakse rahvakalendriga seotud kombestikuga. Üritused on kakskeelsed. Koolis õpitakse eesti rahvatantse ja -laule. Õppeaasta lõpeb ekskursiooniga Eestisse, kuhu osa õpilasi suvel ka keelelaagrisse sõidab.
2015/2016. õppeaastal õppis koolis 185 õpilast, neid õpetas 20 õpetajat.
Ajalugu.
19. sajandi lõpus loodi Riia Peeter-Pauli kiriku koguduse juurde kaheklassiline algkool, kus õppetöö toimus eesti keeles.
Riia Eesti Põhikooli ajalugu ulatub 20. sajandi algusse. 1908. aastal asutatud Riia Eesti Hariduse ja Abiandmise Seltsi juurde loodi samal aastal 6-klassiline algkool. Kool tegutses kuni 1915. aastani seltsi ruumides. Selles õppis asutamisaastal 77 õpilast, 1913. aastal aga juba 116 õpilast. Kool avati uuesti pärast Esimest maailmasõda 1922. aastal juba neljaklassilisena. Kool tegutses Eesti Vabariigi saatkonna hoones (Skolas 13) ja seal õppis esialgu 39 õpilast. Õpilaste arv kasvas kiiresti ja vajati rohkem ruumi. 1925. aastal andis Riia linnavalitsus eestlaste kätte ruumid aadressil Citadeles 23, kus Riia linna 1. Eesti algkool tegutses kümme aastat (1925–1935). 1935. aastal kolis kool uude hoonesse aadressil Strēlnieku 4a, kus kuueklassiline kool sai tegutseda kuni 1940. aastani.
Teise maailmasõja puhkemisel kool suleti ja avati uuesti 1989. aastal Läti Eesti Seltsi eestvedamisel. Algul oli taasavatud koolis kaks klassi ja kaks õpetajat, kuid kool kasvas järk-järgult põhikooliks. Direktoriks kinnitati Läti Rahvusooperi repetiitor Enn Raja. Esialgu tegutses kool Eesti seltsi majas, kuid 2003/2004. õppeaasta lõpuks kolis koolipere teisele poole jõge, aadressile Atgāzenes 26. Ajavahemikul 2004–2011 tegutses kool keskkoolina. 2011. aasta sügisel enam keskkooliklasse ei avatud ja jätkati taas põhikoolina.
Riigi Kesklaboratoorium

Riigi Kesklaboratoorium oli aastal 1919 asutatud riigiasutus (labor), mis keskendus rakendusuuringutele. Aastal 1923 liideti labor Riikliku Katsekojaga.
Kesklaboratoorium varustas näiteks tööstusettevõtteid kemikaalidega, tegi keemilisi analüüse (nt uuris eri kütuseid), loodusvaradega seotud uuringuid (nt uuris põlevkivi ja fosforiidi keemilist koostist, tervisemuda radioaktiivsust).
Riiklik Katsekoda

Riiklik Katsekoda oli 1923. aastal Tallinna Tehnikumi juures tegevust alustanud asutus. Riiklik Katsekoda moodustati Riigi Kesklaboratooriumi ja Kaubandus-Tööstusministeeriumi haldusalas olnud katsekoja liitmisel.
Katsekoja tegevusala oli lai: tehti keemilisi, füüsikalisi, mehaanilisi jt katseid, samuti normiti ja uuriti mõõteriistu ja masinaid. Katsekojal oli keemia-, mehhanotehniline, elektrotehnika ja soojustehnika osakond. 
Alates 1925. aastast andis katsekoda välja Riiklise Katsekoja Teateid.
Aastatel 1936–1944 (1936 kaotati Tallinna tehnikum) tegutses katsekoda Tallinna tehnikainstituudi (praegune Tallinna Tehnikaülikool) juures. Pärast Nõukogude võimu lõppemist taasavati katsekoda 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli juures.
Rahvusringhäälingu nõukogu

Rahvusringhäälingu nõukogu on peamiselt poliitikutest koosnev Eesti Rahvusringhäälingu kõrgeim juhtimisorgan.
Nõukogu planeerib ERR-i tegevust, korraldab ERR-i juhtimist ja teostab järelevalvet juhatuse tegevuse üle. Kord aastas esitab Riigikogu kultuurikomisjonile kirjaliku ja suulise aruande oma tegevusest. Riigikogu kultuurikomisjoni ettepanekul nimetab Riigikogu ühe esindaja igast Riigikogu fraktsioonist Riigikogu koosseisu volituste lõppemiseni ning neli asjatundjat Rahvusringhäälingu tegevusvaldkonna tunnustatud asjatundjate hulgast, kelle volitused kestavad viis aastat. Riigikogu koosseisu volituste lõppemisel jäävad Riigikogu liikmetest nõukogu liikmed nõukogusse Riigikogu uue koosseisu liikmete nõukogusse nimetamise otsuse jõustumiseni.
Esimehed.
Alates 1994. aastast oli nõukogu esimees Rein Veidemann. Suvel 1996 kinnitati nõukogu koosseisu Paul-Eerik Rummo, kes valiti nõukogu esimeheks. 1998 valiti Paul-Eerik Rummo teist korda nõukogu esimeheks. Seoses ringhäälinguseaduse muudatusega kinnitati 11. aprillil 2000 uus ringhäälingunõukogu koosseis, esimeheks sai Tiit Sinissaar.
12. mail 2003 valiti nõukogu esimeheks Andres Jõesaar, kes juhtis ERR nõukogu kuni novembrini 2010, mil ta seoses liiklusõnnetuse põhjustamise kahtlustuse saamisega ei pidanud enam võimalikuks ERR nõukogu esimehena jätkata. Uueks rahvusringhäälingu nõukogu esimeheks sai Hagi Šein. Andres Jõesaar jäi nõukogu lihtliikmeks.
Aastatel 2012–2017 oli nõukogu esimeheks Agu Uudelepp. 2017. aastal valiti uueks esimeheks taas Rein Veidemann.
Juhatus.
Rahvusringhäälingu nõukogu valis 22. mail 2007 Rahvusringhäälingu juhiks Margus Allikmaa. 
5. juunil 2007 kinnitati ERR-i juhatus koosseisus Margus Allikmaa (juhatuse esimees), Hanno Tomberg (programmid), Joel Sarv (finantsvaldkond), Jaak Raie (haldusvaldkond) ja Urmo Männi (tehnikavaldkond). 
2008. aasta lõpus Urmo Männi lahkus töölt ning tema asemikuks juhatuses sai märtsis 2009 Tiina Kaalep, kelle kureerida oli programmi sisu nagu ka Tombergil.
Rahvusringhäälingu nõukogu valis 15. märtsil 2017 Rahvusringhäälingu juhiks Erik Roose.
2019. aasta seisuga on haldusdirektoriks Janar Vilde.
Nõukogu koosseisud.
ERR-i nõukogu (varem: Ringhäälingunõukogu) koosseisud (alates 1994. aastast)
07.05.2017 – 11.11.2020.
08.05.2012 – 28.01.2013.
15.12.2011 kinnitati Peeter Kreitzbergi asemel nõukogu liikmeks Jaak Allik.
17.05.2011 nimetatid nõukogu liikmeteks Igor Gräzin, Peeter Kreitzberg, Priit Sibul ja Priit Toobal.
08.06.2010 kinnitas Riigikogu Villu Reiljani asemel nõukogu liikmeks Karel Rüütli.
11.04.2000 – 12.05.2003.
Seoses ringhäälinguseaduse muudatusega kinnitati 11.aprillil 2000 uus ringhäälingunõukogu koosseis:
1998.
Suvel 1998 kinnitati nõukogu koosseisu Andres Langemetsa, Tõnu-Reid Kuke ja Eduard Schultsi asemel Märt Väljataga, Märt Kubo ja Andres Taklaja. Paul-Eerik Rummo valiti teist korda nõukogu esimeheks.
1996.
Suvel 1996 kinnitati nõukogu koosseisu Mikk Mikiveri, Jüri Võigemasti ja Rein Veidemanni asemel Jüri Sillart, Juhan Sillaste ja Paul-Eerik Rummo. Paul-Eerik Rummo valiti nõukogu esimeheks.
1995 talvel kinnitati nõukogu koosseisu Toivo Tasa asemel Andres Langemets.
Orthodox Celts

Orthodox Celts (inglise keeles 'õigeusklikud keldid') on serbia ansambel, mis mängib rokimõjulist iiri folkmuusikat. Vaatamata nende kodumaal tavatule žanrivalikule on Orthodox Celts üks Serbia tuntumaid rokkbände ning on mõjutanud ka nooremaid serbia ansambleid, nagu Alfapop (algselt Tir na n'Og) ja Irish Stew of Sindidun.
Ansambel sai alguse 1992. aastal Belgradis, esimene plaat tuli välja 1994. Orthodox Celts alustas tegevust traditsioonilise iiri muusikaga, kuid ajapikku hakkas kasutama aina enam omaloomingut. Laulude sõnad on enamasti kirjutanud laulja Aleksandar "Aca Celtic" Petrović, muusika viiulimängija Ana Đokić. Kõik nende laulud on inglise keeles, kuid ansamblil on ka instrumentaalpalu. Tavapäraselt tähistab Orthodox Celts püha Patricku päeva suure kontserdiga Belgradis. Samuti esineb bänd Belgradi õllefestivalil igal aastal selle algusest saati 2003. aastal (ainus erand oli 2004. aastal, mil osa festivaliprogrammist jäi ära tehniliste probleemide tõttu).
Tänapäeval mängivad Orthodox Celtsis Aleksandar Petrović, Dejan Lalić, Nikola Stanojević, Vladan Jovković, Dejan Grujić, Dušan Živanović ja Bojan Petrović. Varem on ansamblisse kuulunud ka Ana Đokić, Dejan Jevtović, Milena Simijonović, Ivan Brusić ja Dejan Popin. Bändi plaadid on ilmunud plaadifirmades Take It Or Leave It, ITMM, Metropolis Records ja Automatik.
Konkretsioon

Konkretsioonid on enam-vähem sfäärilised mugulad, mis tekivad purdsetetesse (liivadesse, savidesse ja muldadesse) diageneesi protsessis.
Enamasti tekivad konkretsioonid mingi võõrkeha, näiteks orgaaniliste jäänuste ümber, kasvades vastandina sekretsioonidele keskelt väljapoole.
Konkretsioonid on tavaliselt radiaalkiirelise ehitusega.
Konkretsioonidena esinevad kõige sagedamini fosforiit, püriit, markasiit jt.
Rütmikud

Rütmikud oli aastatel 1965–1967 tegutsenud ansambel. Ansambel läks laiali pärast solist Tõnis Mäe sõjaväkke minekut.
Ansambel viljeles mitmeid stiile, eriti "rock'n'roll"'i.
Ansamblisse kuulusid:
Ooidid

Ooidid on väikesemõõdulised sfäärilised või läätsjad mineraalsed moodustised, mis on tekkinud vees hõljuvate võõrkehade, näiteks liivaterade, orgaaniliste jäänuste kildude või õhumullide ümber. Ooidid on tavaliselt kontsentrilis-kihilise ehitusega.
Eriti sageli esineb ooididena kaltsiumkarbonaat, mille kuhjatised moodustavad ooid- või läätslubjakivid.
Rühm T

Rühm T (ka: Rühm-T) oli aastatel 1986–1996 tegutsenud kunstirühmitus.
Raoul Kurvitza ja Urmas Muru poolt ellu kutsutud gruppi kuulusid teiste seas ka Peeter Pere, Ene-Liis Semper, Tarvo Hanno Varres, Tiina Tammetalu, Anu Kalm, Lilian Mosolainen . Nii Pere, Kurvitz kui ka Semper on hiljem esindanud Eestit Veneetsia biennaalil.
Näitustel eksponeerisid rühmituse liikmed näiteks ekspressionistlikke, postmodernistlikke, postkontseptualistlikke teoseid; väljendusvahenditena kasutati maali, installatsioone, performanseid, fotot, videot. Rühm T tekkis diskussioonina kunstnike tootmise võimalikkusest. Kõik, kes olid saanud valmis kunstnikeks, pidid astuma rühmast välja.
1980. aastatel kultiveeris Rühm T ekspressionistlikku maali ja maakunstist lähtuvat installatsiooni. Rühm T tõi Eestisse perfomansi-kunsti. 1992–1993 valmisid rühmituse kunstnikel video- ja arvutiinstallatsioonid ning hulk tele- ja ajakirjandusprojekte. Rühm T katsetas ka keelemängude ja arvutikeskkonna hüpertekstiga.
Paragenees

Paragenees on ühtsete tekketingimustega mineraalide koosesinemine maakoores.
Tähtsamateks mineraalide parageneesi määravateks teguriteks on keskkonna keemiline iseloom, antud maa-ala geoloogiline arenemislugu, mineraalide kujunemist mõjutanud füüsikalis-keemilised ja termodünaamilised tingimused jms.
Parageneesi seadusi uurib iseseisev teadusharu - geokeemia.
Rändteater

Rändteater ehk Lavakunsti Ühing "Rändteater" oli aastatel 1926–1928 Tallinnas tegutsenud teatritrupp, mille repertuaaris olid eeskätt sõnalavastused.
Ajalugu.
August Sunne eestvedamisel pidasid mitmed näitlejad Vanemuisest lahkumise ja rändteatri loomise plaane. Rändteater koosnes Vanemuisest lahkunud näitlejatest, kes pidasid au sees printsiipe, millele ka Karl Menning oli tuginenud.
Lavakunsti Ühing "Rändteater" registreeriti 14. detsembril 1926. Teater pühendus maarahvale etenduste andmisele. Rändteatri esimene ringreis algas 19. jaanuaril 1927. Mängiti täissaalidele ning oma üllatuseks avastati, et maal ja väikelinnades oli suur nõudmine just tõsisema repertuaari järele. Menule ja innule vaatamata oli noor teater majanduslikes raskustes.
Pärast August Sunne lahkumist Rändteatrist hakati rääkima teatri ühendamisest Draamastuudio Teatriga. 1928. aastal ühineski teater Draamastuudio Teatriga (praegune Eesti Draamateater).
Rõika-Meleski peeglivabrik

Rõika-Meleski peeglivabrik (ka "Rõika-Meleski klaasivabrik") oli aastatel 1792–1914 Viljandimaal (Rõikal ja Meleskis) töötanud ettevõte, mis tootis peegleid.
Ettevõte ("Spiegel-Glas-Fabrik unter Woizek") kuulus pikka aega (1792–1913) Amelungide perekonnale. Carl Philipp Amelung Hohenbüchenist (1769–1817), Heinrich Carl Berens von Rautenfeld (1767–1831) ja Peterburi ärimehed moodustasid 1792. aastal ettevõtte Rautenfeld, Amelung ja Co. Ettevõte rentis Põltsamaa mõisa mahajäänud klaasitööstuse ning hakkas 1794. aastal ehitama Rautenfeldi õemehe Georg Karl Heinrich von Bocki (1758–1812) Võisiku mõisa maadele uusi vabrikuid. Tootmist juhtis Carl Philipp Amelungi isa, Anton Christian Amelung (1735 Heitlingen – 1798 Tartu), kes oli tollal Euroopas klaasitootmise alal üks osavamaid mehi ja kes toodi koos vajalike oskustöölistega (40 perekonda) Saksamaalt Grünenplani peeglivabrikust (praegu Baden-Württembergi liidumaa). Carl Amelungi poeg Carl Georg Amelung (1795–1851) asutas 1822. aastal Vändra klaasivabriku ("Glasfabrik Carolinenhof"), mille direktor oli Robert Amelung (1802–1861), kes jätkas perekonna traditsioone.
Aastal 1794 avati Rõikal peeglitöökoda ja aastal 1796 Meleskis klaasikoda. 19. sajandi algul töötas ettevõttes (saksa keeles "Spiegelfabrik Katharina Lisetta") üle 500 inimese ja tollal oli see Eesti suurim käitis. Vabrikute aastatoodang oli 19. sajandi algul 32 000 peeglit. Toodang eksporditi peamiselt Venemaale, Rootsi ja Lõuna-Ameerikasse.
Aastatel 1864–1866 klaasivabrik rekonstrueeriti, ehitati uus Siemensi klaasiahi ja klaasi puhumine asendati tahvelvaluga. Meleski klaasivabriku 1866. aastal rajatud Meleski klaasivabriku hoone Meleski külas ja Rõika peeglivabriku veskihoone, Rõika peeglivabriku veski tamm, Rõika peeglivabriku ait Lalsi külas on säilinud. Vabrik müüdi 1903. aastal Peterburi ärimehele Tubinile.
Eesti iseseisvumise järel omandas ettevõtte eesti ärimees Jüri Toss ning 1922. aastal alustas Meleski vabrik pudelite valmistamist. Rõikal peegleid enam ei tehtud, selle vahetas välja jahu-, villa- ja metsatööstus.
1924. aastal rentis klaasivabriku Johannes Lorup, kel olid Saksamaalt ja Tšehhist omandatud laialdased klaasivalmistamise teadmised. Aastail 1924–1928 tegutses Meleskis klaasitöönduskool.
20. oktoobril 1940 liideti Meleski klaasivabrik Johannes Lorupi klaasivabrikuga, mis oli 1940. aastal natsionaliseeritud. 1. jaanuarist 1960 läks Meleski klaasivabrik Tartu Ehitusmaterjalide Tehase alluvusse ja aastatel 1960–1991 tegutses Meleskil Tartu Ehitusmaterjalide Tehase Meleski klaasitsehh ning Sangastes ja Tartus vastavalt Sangaste ja Tartu klaasitsehh.
Hans Georg von Mackensen

Hans Georg Viktor von Mackensen (26. jaanuar 1883 Berliin – 28. september 1947 Konstanz) oli Saksamaa diplomaat, riigisekretär ("Staatssekretär"), suursaadik ja SS-Gruppenführer.
Elu.
Ta kuulus tuntud sõjaväelaste perekonda. Ta isa oli kindralfeldmarssal August von Mackensen ja vend kindral Eberhard von Mackensen.
Väiksena viibis ta tihti koos Saksa keisri Wilhelm II poja prints August Wilhelmiga, kellega koos läks 1902 1. jalakaardiväerügemendi ohvitseriks ja õppima. Väljaõpe kestis 1907 aastani. Paralleelselt õppis ta ka ülikoolis õigusteadust.
Esimeses maailmasõjas oli ta prints August Wilhelmi adjutant ja ülendati seal hauptmanniks. Pärast sõda töötas ta Preisimaa kohtuministeeriumis ja 1919 maist Saksamaa välisministeeriumis. Septembrist 1923 oli ta II klassi saatkonnanõunik Saksa Rooma saatkonnas ja augustist 1926 kuni aprillini 1929 Brüsselis.
10 augustil 1926 abiellus ta Leinfelderhofis Vahingeni lähedal välisminister Konstantin Freiherr von Neurath'i tütre Winifred Christine Helene Freifrau von Neurath'iga.
Juulis 1931 sai temast saatkonnanõunik Madridis. Mais 1933 astus ta NSDAP-sse. Alates 1933. aasta detsembrist töötas I klassi saadikuna Budapestis.
Alates detsembrist 1933 kuni 15. aprillini 1937 töötas ta saadikuna Budapestis, 4. veebruaril 1938 sai suursaadikuks Roomas. 
30. jaanuaril 1942 sai ta SS-Gruppenführeri auastme.
Carnival Triumph

Carnival Triumph on laevakompaniile Carnival Corporation &amp; plc kuuluv Destiny/Triumphi-klassi ristluslaev, mis ehitati Fincantieri laevatehases Itaalias 1999. aastal ning mida käitab maailma suurim kruiisiettevõte Carnival Cruise Lines.
Carnival Triumphi sõsarlaevad on Carnival Destiny ning Carnival Victory.
Juhtumid.
10. veebruaril 2013 Mehhiko lahel puhkes laeva mootoriruumis tulekahju, mille tõttu see kaotas juhitavuse.
Juubelidoktor

Juubelidoktor (rootsi keeles "jubeldoktor") on Rootsis isik, kellel on olnud doktorikraad 50 aastat või kauem.
Lühendatult märgitakse seda "Fil. jubeldr" või "FjubD".
Maja (täpsustus)

Maja võib tähendada mitut asja:
Malle Krunks

Malle Krunks (aastani 1969 Malle Kuller; sündinud 23. mail 1949 Nissi vallas) on eesti keemik ja materjaliteadlane, endine vehkleja.
Haridustee.
Ta lõpetas aastal 1967 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1972 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiateaduskonna elektroonika erimaterjalide tehnoloogia erialal. Oli TPI aspirant 1981–1985 ja kaitses keemiakandidaadi väitekirja Uurali Polütehniline Instituudis aastal 1985.
Teenistuskäik.
Töötab Tallinna Tehnikaülikoolis alates 1972. aastast. Oli füüsikalise keemia kateedri insener 1972–1979 ja nooremteadur 1979–1985; optoelektroonika materjalide labori vanemteadur 1985–1995; materjalitehnika/materjaliteaduse instituudi vanemteadur 1995–2005, juhtivteadur 2005 ja 2009–2016, uurija-professor 2006–2008; materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi professor 2017–2024. Aastast 2025 on ta TTÜ inseneriteaduskonna emeriitprofessor ning materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi vanemteadur.
Malle Krunks oli TTÜ keemia- ja materjalitehnoloogia teaduskonna dekaan 2015–2016 ning materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi direktor 2016–2021.
Teadustöö.
Ta on töötanud külalisteadurina Helsingi Ülikoolis, Helsingi, Budapesti ja Kieli Tehnikaülikoolis ning Hannoveri Päikeseenergeetika Instituudis.
Sportlaskarjäär.
Kuulus Eesti floretikoondisse 1967–1972. NSV Liidu meistersportlane 1969.
Mart Saare majamuuseum

Mart Saare majamuuseum on aastal 1964 avatud muuseum; Viljandi muuseumi filiaal. Muuseum asub Karjasoo külas Hüpassaare talus.
Muuseumis saab tutvuda helilooja Mart Saare elukäigu ja loometööga. Praegune püsiekspositsioon pärineb aastast 1982, mil tähistati helilooja 100. sünniaastapäeva.
Muuseumil on kokku 512 säilikut, millest 153 on eksponeeritud, 117 on inventeeritud.
AS Saaremaa Piimatööstus

AS Saaremaa Piimatööstus on Saaremaal asuv piimandusettevõte.
Ettevõtte alguseks loetakse aastat 1886, mil avati Kuressaare linnutapamaja. 
Pärast Eesti taasiseseisvumist ettevõte erastati (1995). Aastast 1996 tegutses Saaremaa Liha- ja Piimaühistu omanduses, hõlmates ka lihatööstust (AS Saaremaa Liha- ja Piimatööstus). Aastast 2007 on ettevõte eraldiseisev, kandes nime AS Saaremaa Piimatööstus.
Salme Teater

Salme Teater on aastast 1947 Tallinnas Salme kultuurikeskuses tegutsev harrastusteater.
1957. aastal anti Jaan Tombi nimelise kultuurihoone juures tegutsevale draamaringile isetegevusliku teatri nimetus. Hiljem nimetati teater ümber Jaan Tombi nimeliseks rahvateatriks. Selle nimega tegutses teater kuni 1987. aastani, mil trupp nimetati ümber Salme Teatriks. Teatril on oma õppestuudio.
Esimesed lavastused valmisid Kaarli Aluoja ja Leo Kalmeti käe all. Aastatel 1967–1971 juhtis näitetruppi Nikolai Kraus. 1971–1982 juhtis peanäitejuhina kollektiivi tööd Ellu Puudist ning 1984–2013 oli kollektiivi juht ja lavastaja Aime Lutsar. 2016. aastast juhib Salme Teatrit Kristjan Arunurm.
Etendused toimuvad Salme Kultuurikeskuse mängusaalides (Salme 12 Tallinnas) ja mujal. Teatritrupp on osalenud paljudel rahvusvahelistel festivalidel.
Salong-Teater

Salong-Teater on Tallinnas tegutsev erateater, mis annab etendusi koos Tallinna Lasteteatriga "Trumm".
Teatri ajalugu ulatub aastasse 1992, mil Dajan Ahmetov asutas teatritrupi "Ahmetov Management". Aastal 1993 sai lasteetendusi andev trupp nime Trumm ja aastal 1994 täiskasvanutele etendusi andev trupp nime Salong-Teater.
Seitsmes Meel

Seitsmes Meel oli aastatel 1986–1990 tegutsenud Eesti rokkansambel.
Koosseis ja tegevus.
Ansambli eestvedaja ning ühtlasi solist, kitarrist, laulude muusika ja sõnade autor oli Henry Laks. Ansamblisse kuulusid veel Kalle Vilpuu (kitarr), Imre Eenma (basskitarr), Tõnu Väärtnõu (klahvpillid) ja Toomas Leemets (löökpillid). 1987. aastal olid ansambli liikmed ka Tarmo Adson (kitarr) ja Ilmar Laisaar (klahvpillid).
Ansambli loomise mõte tekkis Tartu muusikapäevadel 1984. aastal, kui Henri Laks ja Kalle Vilpuu sattusid juhuslikult juttu ajama.
1987. aastal pälvis ansambel Tartu muusikapäevadel ajakirjanike preemia ja publiku lemmikansambli auhinna. 1988. aasta suvel liitus ansambliga stuudiotegevuses ka Alo Mattiisen.
Esimesel Rock Summeril 1988. aastal oli Seitsmes Meel viimane esineja. Rokkfestivali külastas toona Tallinna Lauluväljakul umbes 100 000 inimest.
Miks ansambel 1990. aastal kuulsuse tipul olles tegevuse lõpetas? Imre Eenma: "Need olid huvitavad ja natuke skisofreenilised ajad. Kõik sai vabaks ja kõigil tekkis äkki väga palju tegemist." Kalle Vilpuu: "Toonane lahkuminek oma kuulsuse tipul jäigi mõistatuseks, aga nii läks"
2013. aasta suvel tuli ansambel uuesti kokku, et esineda Käsmu kontsertidel. Kontserte anti ka 2014. ja 2015. aastal. Lavale naasmiseks andis tõuke kurb sündmus: klahvpillimängija Tõnu Väärtnõu oli õnnetu kukkumise tagajärjel surma saanud. Tõnu oli aastaid proovinud bändikaaslasi uuesti kokku tuua, kuid eri põhjustel polnud see õnnestunud. 
Looming.
Ansambli tuntumad lood on "Tule kui leebe tuul", "Salaja", "Õpetaja", "Hoia mu poole", "Tuisueit", "Kingitus" jt.
"Tule kui leebe tuul” valiti 2009. aastal telesaates "Eesti otsib lemmiklaulu" kõigi aegade parimate armastuslaulude hulgas 4. kohale.
Seitsmenda Meele loomingust on jäädvustatud väike osa ja seegi vaid 1989. aastal välja antud kassetil. Mõned lood on Henri Laksi sooloplaatidel.
Diskograafia.
Albumid.
Lood:
Obinitsa muuseum

Obinitsa muuseum on 1995. aastal Obinitsas avatud muuseum. Alates 2019. aastast kuulub muuseum Setomaa Muuseumide koosseisu.
Muuseumis on väljapanekud Setumaa ajaloo ja kultuuri kohta. Nende seas on näiteks setu naiste käsitööloomingut, arheoloogiaväljapanek, tsässon. Muuseumi eesmärk on koguda ja säilitada eelkõike Meremäe valla piirkonna külade ajalugu, esemeid ja kultuuripärandit. 
2012. aasta seisuga on muuseumi kogudes ligi 2000 eksponaati. Valdav osa muuseumi esemetest on ajavahemikust 1910–1940. Esindatud on talumajapidamise esemed: voodirõivad, käterätikud, pühaserätid, põranderiided, laudlinad, kööginõud, puutööriistad, mööbel. Esinduslik on ka setu rahvarõivaste kogu: hammed, sukmanid, räbikud, vööd, peavööd, kaatsad, pealinikud, põlled, sukad, kasukad, saapad, vildid jne.
Ajalugu.
Praeguses muuseumihoones asus enne 1994. aastat Obinitsa raamatukogu, selle juhataja oli Liidia Sillaots. Aprillis 1994 kolis raamatukogu uutesse ruumidesse Obinitsa lasteaia hoones. Sama aasta augustis oli tühjaks jäänud raamatukogu hoones I Setu kuningriigi päevade raames pühaserättide näitus. Sellest sai alguse Liidia Sillaotsa soov luua Obinitsasse väike koduloomuuseum. 3. juunil 1995 pühitseti sisse Obinitsa muuseumitarõ. Samal päeval viidi Seto lauluema kuju juurde maakive, millele panna mälestustahvlid kohalikele suurleelotajatele: Hemmo Mastile, Nasta Lustile, Okse Luigele ja Tepa Vahvikule. Muuseumitarõ all orus olev Obinitsa paisjärv pühitseti Obinitsa koguduse preestri Rafael Hindrikuse poolt.
Sideamet

Sideamet oli 1. augustil 1998 Eesti Vabariigi Elekterside Riigi Inspektsiooni (kasutati ka nime "Riigi Elekterside Inspektsioon" (lühend "REI")) baasil asutatud Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi valitsemisalas olnud valitsusasutus. 2007. aastal liideti Sideameti üksused Tehnilise Järelevalve Ametiga.
Sideamet esindas Eestit mitmes rahvusvahelises organisatsioonis (näiteks ITU, CEPT, UPU)..
SP Muusikaprojekt

OÜ SP Muusikaprojekt (ka: SP Muusika) on 1994. aastast tegutsev Eesti muusikakirjastus.
Kirjastus on keskendunud Eesti süvamuusika väljaandmisele. Välja on antud näiteks Eesti uuema koorimuusika salvestisi, Cyrillus Kreegi "Reekviem".
Laius-Tähkvere mõis

Laius-Tähkvere mõis (ka Tähkvere mõis; saksa keeles "Flemmingshof") oli riigimõis Tartumaal Laiuse ja Torma kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõis Jõgeva maakonna Jõgeva valda.
Varasemal ajal kuulus Laius-Tähkvere Laiuse lossi lääni. 1623. aastal läänistas Rootsi kuningas Gustav Adolf Laiuse lossi maad ooberst Henrik Flemingule. 1650. aastal päris lääni tema poeg Erik Henriksson Fleming. Mõisamaade reduktsiooniga tükeldati endise Laiuse lossi maad ning osa lossi alla kuulunud mõisaid riigistati, nende hulgas ka Laius-Tähkvere mõis. 
1865. aastal jagati suur osa mõisa maast kasutamiseks väikerentnikele, kellest enamiku moodustasid vene õigeusklikud. Talude müümine algas Tähkveres 1877. aastal, esimesena osteti päriseks Aosilla ja Veia hajatalud. Mõis likvideeriti lõplikult 1904. aastal, kui selle maad anti 14-liikmelise rentnikkude ühingu kätte.
19. sajandil kuulusid Laius-Tähkvere mõisapiirkonda järgmised külad: Kasepää, Kilbavere, Kodismaa, Koimula, Ookatku, Mustvee, Näduvere, Pedasi, Sadala, Tuimõisa, Tõreda. 
Omaaegne mõisasüda jäi Laiuse kihelkonda, nagu ka Kodismaa, Pedasi ja Tuimõisa külad, ülejäänud külad jäid Torma kihelkonda.
Fotogrupp Stodom

Fotogrupp Stodom oli aastal 1964 loodud fotograafide rühmitus.
Rühmitusse kuulusid teiste seas Peeter Tooming, Rein Maran, Andrei Dobrovolski, Kalju Suur, Tatjana Dobrovolskaja, Boris Mäemets.
Rühmitus korraldas aastal 1966 Eesti NSV esimese foto- ja kujutava kunsti ühisnäituse. Aastal 1972 korraldasid nad Eesti NSV esimese audiovisuaalse näituse.
Fotogrupi töödest on tehtud mitu retrospektiivnäitust (nt 1991, 1994).
Stuudio 22

Stuudio 22 (ka Studio 22) on aastal 1972 loodud kunstiinimeste rühmitus; Eesti Kunstnike Liidu alaliit. Rühmituse asutas Tõnis Vint. 
Rühmitus tegevus on seotud eriti vanade kultuuride ja Kaug-Ida kunsti teemaliste loengute ja aruteludega. 
Rühmitusse kuulub erinevate kunstialade inimesi: maalijaid, fotograafe, muusikuid, filmiloojaid jne.
Rühmituse esimene ühisnäitus oli aastal 1989 Tallinna Kunstihoone galeriis. Näituse pealkiri oli "Hermeetria 22".
Lepo Sumera Ühing

Lepo Sumera Ühing (ka: Sumera Ühing) on aastal 2000 asutatud ühing, mille põhitegevus on Lepo Sumera loomingu tutvustamine ja jäädvustamine.
Ühingu eestvõttel algatati Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis asuva Lepo Sumera arhiivi korrastamine.
Ühing korraldab 2003. aastast rahvusvahelist Lepo Sumera heliloomingukonkurssi, mille eesmärk on Lepo Sumera pärandi ja originaalse orkestriloomingu väärtustamine. Noortele, alla 35-aastastele heliloojatele mõeldud konkursile oodatakse 9–13 minutit kestvaid uusi orkestriteoseid.
Sõleke

Sõleke on 1976. aastal asutatud laste ja noorte tantsukollektiiv.
Kollektiivi asutas Ene Jakobson Tallinna 44. Keskkooli rahvatantsurühmana. 1978. aastast tegutseb kollektiiv Tallinna Huvikeskuses Kullo. 
2000. aastal loodi kollektiivi juurde ka laste tantsuteater Päikeselapsed.
Kollektiiv viljeleb eriti eesti tantse, samuti "show"-tantsu.
Uus Kunstnikkude Koondis

Uus Kunstnikkude Koondis oli aastatel 1930–1940 Tallinnas tegutsenud kunstnike ühendus, kuhu kuulusid peamiselt saksa ja vene päritolu kunstnikud. Need kunstnikud olid 1930. aastal lahku löönud Eesti Kunstnikkude Liidust.
Aastatel 1930–1936 korraldas ühendus 4 näitust. 
Liikmed.
Ühendusse koondusid peamiselt Eestis elavad teistesse rahvustesse kuuluvad kunstnikud. 1932. aastal kuulus koondisse 15 kunstnikku: M. Ananitš, Aleksander Eller, Osvald Eslon, Erwin Foerster, A. Heftler, M. Kalašnikov (Root), Sergei Nedler, Boris Ottenberg, August Roosileht, E. Rotberg, N. Roth, B. Smirnov, Jenny Uttar, Arnold Vihvelin.
Seyðisfjörður

Seyðisfjörður on vald Islandi idaosas Austurlandi piirkonnas.
Valla peamised sissetulekuallikad on turism ja kalandus.
Sellel on üks sõpruslinn, Vantaa (Soome).
Johann Gustav Stockenberg

Johan(n) Gustav Stockenberg (u 1660 – u 1710 Tallinn) oli Rootsi kujur ja kiviraidur. 
Elukäik.
Stockenberg rändas Kopenhaagenist Tallinna umbes 1683. aastal. Ta elas Tõnismäel.
Isiklikku.
Tema pojapojapoeg Gustav Emmanuel Stockenberg oli Eesti vaimulik.
VAT Teater

VAT Teater on Eesti teater, mis on asutatud 1987. aastal Tallinnas. See on Eesti vanim kutseline erateater. 
Teatrile panid 1987. aastal aluse Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise eriala lõpetajad, kelle eesotsas olid Aare Toikka (alates 1993 teatri kunstiline juht), Tiina Rebane (alates 1995 teatri juhatuse esimees) ja Peeter Jalakas. Teatri loomisel võeti eesmärgiks viljeleda ja arendada kultuurialast tegevust, pidades sihtrühmana silmas eelkõige lapsi ja noori.
Teater tegutseb 2022. aasta jaanuarist Tallinnas aadressil Sakala 3 asuvas teatrimajas.
Nimi.
Teater asutati nimega VAT Tudengiteater, 1988. aastast kannab see nime VAT Teater. Teatri nimes sisalduval akronüümil VAT pole kindlat tähendust. See võeti kasutusele reklaamitrikina, parodeerides Nõukogude ajal riiklike teatrite nimedes olnud lühendit RAT ('riiklik akadeemiline teater'). Naljatamisi on välja VAT tähenduseks pakutud variante "Väike Aga Tubli", "Väga Akadeemiline Tallinna [Teater]", "Volli, Aare ja Teised", "Vängete Aumärkidega Tunnustamata" ja "Väga Armas Teater".
Töötajad.
VAT Teatri truppi kuulub 2025. aasta novembri seisuga 15 inimest.
Haridustegevused.
2010. aastate algusest alates moodustavad olulise osa VAT Teatri tööst nii lastele kui ka täiskasvanutele suunatud hariduslikud töötoad, mis on seotud mõne kindla lavastusega või teatrieluga üldiselt. Publikut kaasatakse mitmesuguste rakendusteatri võtetega, näiteks foorumteatri meetodil.
Haridustegevused hõlmavad lisamaterjale, mängulisi töötube ning muid algatusi, projekte ja üritusi. Teatriskäiku käsitletakse tervikliku protsessina: toimub eelhäälestus, mõtestatud kohalolek teatris ja tagasiside, mille käigus ei teadvustata teatrit pelgalt nähtusena, vaid analüüsitakse nähtut nii üksikisiku (iseenda) seisukohalt kui ka suuremasse pilti (maailma tasand) paigutatult. Paljude lavastuste jaoks koostatud lisamaterjalid on abiks nii enne kui pärast etendust kogetu kirjeldamisel ja analüüsimisel.
Viru Eesti Selts Kalevipoeg

Viru Eesti Selts "Kalevipoeg" oli aastatel 1876–1940 Viru- ja Järvamaa haritlasi ja taluperemehi ühendav selts. Seltsi eesmärk oli rahvahariduse edendamine.
Selts asutati Michael (ka: Mihhail) Lindenbergi eestvõttel 1876. aastal Rakveres. 17. veebruaril 1876 avas selts ka eriprogrammiga Kalevipoja Seltsi 3-aastane kooli ("Kalevipoja" kool). Aastal 1880 alustas selts nädalalehe Valgus väljaandmist. Aastal 1883 seltsi hoone hävis tulekahjus ja pärast seda aastatel 1884–1940, töötas selts Salatsel kohaliku haridusseltsina.
Vikerlased (ansambel)

Vikerlased oli aastatel 1965–2000 Tallinnas tegutsenud rahvamuusikaansambel. 
Aastal 1971 pälvis ansambel Eesti NSV rahvakollektiivi nimetuse. 
Ansambli dirigent ja ühtlasi ka kunstiline juht oli Uno Veenre.
Ansgar Focke

Ansgar-Bernhard Focke (sündinud 22. aprillil 1982 Wiesbadenis) on Saksamaa poliitik.
Elu ja karjäär.
Ansgar Focke lõpetas 2000. aastal Lohnes majandusgümnaasiumi. Aastatel 2000–2003 õppis ta kindlustusagendiks. 2006 aastal avas ta oma kindlustuse ja rahanduse firma. Seejärel on ta töötanud sõltumatu kindlustusagendina. Alates 2007.aastast elab Focke Delmenhorstis.
Poliitika.
Ansgar Focke on Kristlik-Demokraatliku Liidu liige 1999. aastast ja alates 1998. aastast kuulub ta noorteorganisatsiooni Junge Union. 2000. aastast on Focke CDA liige ja alates 2005 - CDL ja CDU / CSU (MIT) liige. 2003. aastast kuni septembrini 2009 ta oli Oldenburgi maa rahvaliidu Junge Union esimees. Selles ametis ta oli Saksa kampaania: "Nostalgia ?Ei, aitäh" üks asutajatest. 
2003. aastal Focke sai CDU juhatuse liikmeks Oldenburgis ja seal ta nüüd töötab eksperdina. Alates novembrist 2008 oli ta CDU tegevdirektor. Detsembris 2008 valiti Focke (93,8% häältest) Oldenburg maa CDU esimeheks.
2001. aastal Ansgar Focke oli kõige noorem kandidaat ja oli otseselt valitud linnavolikokku. Ta oli tagasi valitud 2006 aastal viieks aastaks.
Ansgar Fox oli parim kandidaat Junge Unioni valimistel 2008. aastal. Alates 27. jaanuarist 2008 ta on Saksa Liidu Parlamendi CDU fraktsiooni esindaja. Aastatel 2008–2013 töötas ta petitsioonikomisjonide ning sotsiaal-, pere-, naiste ja tervise küsimuste Komitees. CDU-s ta on noorte rühma esindaja.