tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Raivo Uukkivi

 
Raivo Uukkivi (sündinud 9. märtsil 1962 Tallinnas) on Eesti poliitik.
Haridus.
Raivo Uukkivi on lõpetanud Tallinna 2. Keskkooli 1980. aastal, Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehaanikainseneri erialal ning omandanud haldusjuhtimises magistrikraadi Tallinna Tehnikaülikoolis. 
Töö.
Raivo Uukkivi on töötanud Jüri sovhoosi peainsenerina, AS Tallinna Vesi juhatuse liikmena ja ühe direktorina ning Tallinna Prügila AS juhatuse liikmena, kelle juhtimisel rajati ja pandi tööle moodne Tallinna prügila Jõelähtme vallas.
Rae valla volikokku valitud 2002, 2005, 2009, 2013, 2017. 
Harju maakonna Rae vallavanemana oli Raivo Uukkivi ametis 2004. aasta oktoobrist kuni 2010. aasta jaanuarini.
Pärast 2009. aasta kohalikke valimisi töötas ta kuni 2010. aasta jaanuarini Rae vallavanemana ning alates 18. oktoobrist 2010 on Raivo Uukkivi Rae vallavolikogu liige. 
Novembrist 2011 kuni novembrini 2013 oli Raivo Uukkivi Lääne-Virumaal Vihula vallavanem ja alates 2013. aasta detsembrist Raasiku vallavanem. Raivo Uukkivi on kirjutanud vallavanemana töötamisest kolm raamatut, seega nii Rae (2009), Vihula (2013) kui Raasiku (2017) vallajuhina kogetust. Lisaks on kirjutanud kolm raamatut oma tööst Rae volikogu liikmena (2013 , 2017, 2021). 2009 ja 2013. aasta kohalikel valimistel kogus ta Rae vallas suurima häälte arvu, mis osutus suurimaks ka üleriigiliselt maaomavalitsuste klassis. 2013. aasta detsembrist kuni 2017. aasta oktoobrini oli ta Raasiku vallavanem. Tema juhitud meeskond tagas 2016. aastal Raasiku vallas 5000 elaniku kokkusaamise ja Raasiku valla iseseisvana jätkamise pärast 2017 kohalike volikogude valimisi.
Poliitiline tegevus.
Raivo Uukkivi kuulus Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda aastatel 2011–2017. Varem oli ta ligi kümme aastat Eesti Keskerakonna liige, kuid astus erakonnast välja 9. mail 2011. 
19. märtsil 2016 valiti Raivo Uukkivi Harjumaa sotsiaaldemokraatide üldkoosolekul Sotsiaaldemokraatliku Erakonna Harjumaa piirkonna aseesimeheks. 31. detsembril 2017 lahkus SDE-st. 
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Keskerakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 224 häält ning ei osutunud valituks.
Muu.
Raivo Uukkivi ja Ly Uukkivi on oma 35-aastasest kooselust koostanud teose "Teekond" ja 40. kooseluaasta puhul andnud välja täiendatud trüki "Teekond 40". Peres on kolm poega.
2018. aastal valiti Raivo Uukkivi aktsiooni "Sajandi 100 arukülalast" raames toimunud rahvaküsitluse tulemusel saja meeldejäävama arukülalase hulka.
Raivo Uukkivi hobideks on tervisesport (ujumine, suusatamine, jalgrattaga sõitmine), käsitöö (metall, puit) ja kodu arendamine. Kodukaunistuskonkursilt on saadud preemiaid nii Rae vallast (1999) kui ka vabariigi tasandil (2000).
1996. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1996. aasta maavõistlus poksis toimus 8. septembril Kirkkonummel. Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 8:4.
Helveskaal (kuni 48 kg): ? (Soome) – Eestil puudus selles kaalus esindaja ja Eestile arvestati loobumiskaotus
Kärbeskaal (kuni 51 kg): ? (Soome) – Eestil puudus selles kaalus esindaja ja Eestile arvestati loobumiskaotus
Kukk-kaal (kuni 54 kg): ? (Soome) – Jaan Beljajev (Eesti) tulemus on teadmata
Sulgkaal (kuni 57 kg): ? (Soome) – Kristjan Enno (Eesti) tulemus on teadmata
Kergekaal (kuni 60 kg): ? (Soome) – Roman Pavlenko (Eesti) tulemus on teadmata
I kergekeskkaal (kuni 63,5 kg): Albert Starikov (Eesti) – Mika Tossavainen (Soome) 3 – 0
II kergekeskkaal (kuni 67 kg): ? (Soome) – Andres Filatov (Eesti) tulemus on teadmata
I keskkaal (kuni 71 kg): ? (Soome) – Roman Aleksejev (Eesti) tulemus on teadmata
II keskkaal (kuni 75 kg): ? (Soome) – Sergei Petrunin (Eesti) tulemus on teadmata
Poolraskekaal (kuni 81 kg): Valeri Semiškur (Eesti) – Petri Hirvasniemi (Soome) 2 – 1
Raskekaal (kuni 91 kg): Sergei Razumovski (Eesti) – Jaakko Lundén (Soome) RSC 1
Üliraskekaal (üle 91 kg): Igor Šibalov (Eesti) – Soomel puudus selles kaalus esindaja ja Soomele arvestati loobumiskaotus
2006. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 2006. aasta maavõistlus poksis toimus 8. oktoobril Lohjas. Võistlus kavandati 11 kehakaalus, kuid kahes kaalus polnud osavõtjaid. Poksiti 4x2-minutilist raundi. Soome võitis 6:3.
Helveskaal (kuni 48 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus esindaja
Kärbeskaal (kuni 51 kg): Matti Koota (Soome) – Kote Tshaturia (Eesti) AB 2
Kukk-kaal (kuni 54 kg): Pasi Silvennoinen (Soome) – Nikolai Zaitsev (Eesti) 2 – 1
Sulgkaal (kuni 57 kg): Vladimir Nikiforov (Eesti) – Sakari Lähderinne (Soome) 2 – 1
Kergekaal (kuni 60 kg): Joonas Koivuranta (Soome) – Jevgeni Gorbatšov (Eesti) 3 – 0
I kergekeskkaal (kuni 64 kg): Nikolai Kodin (Soome) – Artur Kindsiko (Eesti) AB 2
II kergekeskkaal (kuni 69 kg): Igor Gulpa (Eesti) – Aki Selesmaa (Soome) 3 – 0
Keskkaal (kuni 75 kg): Aleksandr Rubjuk (Eesti) – Sami Selesmaa (Soome) 3 – 0
Poolraskekaal (kuni 81 kg): mõlemal võistkonnal puudus selles kaalus esindaja
Raskekaal (kuni 91 kg): Eemeli Katajisto (Soome) – Marko Virkunen (Eesti) 3 – 0
Üliraskekaal (üle 91 kg): Robert Helenius (Soome) – Dmitri Šolopahhov (Eesti) AB 1
Uspenski kalmistu

Uspenski kalmistu on kalmistu Tartus, osa Raadi kalmistust. Tuntud ka kui Tartu Jumalaema Uinumise kalmistu. Kalmistu on arvele võetud ajaloomälestisena.
Kalmistu asub Raadi kalmistu edelaküljel Kalmistu tänava ääres.
Kalmistu rajati 1773. aastal, kui Katariina II keelas matmise kirikutesse ja kirikuaedadesse. Peavärav on tehtud punastest tellistest historitsistlikus stiilis.
Sinna on maetud teiste seas Karl Menning, Leonhard Merzin, Ludvig Puusepp, Vladimir Riives, Hermann Rossländer ja Mihhail Rostovtsev.
Maarja kalmistu

Maarja kalmistu on kalmistu Tartus, Raadi kalmistu osa.
See on Tartu Maarja Koguduse kalmistu.
Maarja kalmistu paikneb Raadi kalmistu kesk- ja põhjaküljel.
Maarja kalmistul asuvad teiste hulgas mitmete eesti kultuuritegelaste hauad. 
Sinna on maetud 
Matthias Johann Eisen, Anna Haava, Jakob Hurt, Miina Härma, Johann Voldemar Jannsen, Elmar Kits, August Kitzberg, Karl Menning, Harri Moora, Hando Mugasto, Jakob Pärn, Terese Adele Mugasto, Peeter Volmer, Ado Reinvald, Juhan Simm, Karl Eduard Sööt, Peet Vallak, August Weizenberg, August Wiera, David Otto Wirkhaus, Hans Silbermann jpt.
Peetri kalmistu

Peetri kalmistu on kalmistu Tartus, Raadi kalmistute osa.
See on Tartu Peetri Koguduse kalmistu.
Peetri kalmistu saab alguse Kalmistu tänava poolsest peaväravast ja kulgeb Raadi kalmistu keskosa suunas.
Uus-Peetri kalmistu

Uus-Peetri kalmistu on kalmistu Tartus.
Kalmistu asub Puiestee ja Muru tänava ristumiskohas.
Uus-Peetri kalmistu on Tartu Peetri koguduse ajalises järjekorras kolmas kalmistu.
Kalmistu on rajatud 19. sajandi lõpul. Osale kalmistule laiendati 1960. aastal kõrvalasuva kooli staadionit.
Vana-Peetri kalmistu

Vana-Peetri kalmistu on kalmistu Tartus.
Kalmistu asub Puiestee tänava ja Ujula tänava ristumiskohas ürgoru nõlval, piirnedes jõe pool Kalmistu paljandiga.
Vana-Peetri kalmistu on Tartu Peetri koguduse kalmistu. Kalmistu rajati aastal 1892.
Sellele kalmistule on maetud teiste seas Konrad Mägi ja Ado Vabbe, aga samuti Aleksander Eisenschmidt, Enn Raa, Valve Janov, Tartu mööblitööstur Johan Busch ja lastearst Harry Busch.
Uus-Jaani kalmistu

Uus-Jaani kalmistu on kalmistu Tartus.
Kalmistu asub Puiestee tänava ääres Vana-Peetri kalmistust linna pool, piirnedes jõe pool Kalmistu paljandiga. 
Esimesed Uus-Jaani kalmistu matused pärinevad aprillist 1890. Esialgu nimetati seda uueks saksa koguduse surnuaiaks.
Kalmistule maetud isikuid.
Sellele kalmistule on maetud teiste seas 
Uus-Jaani kalmistul asub ka 1930. aastal Läti valitsuse poolt püstitatud Esimese maailmasõjas 1915.–1918. aastal langenud läti kütivägede 180 sõduri ja 98 läti põgeniku mälestuseks I maailmasõjas hukkunute ühishaua monumendiga. Autor on läti arhitekt A. Birzenieks, monumendi restaureeris 1976. aastal Elmar Rätsep.
Gleisi Hoffmann

Gleisi Helena Hoffmann (sündinud 6. septembril 1965 Curitibas) on Brasiilia poliitik, valitsuse kantseleiülem alates 8. juunist 2011 kuni 2. veebruarini 2014. Ta kuulub Töölispartei.
Kaksiktiibviljalised

Kaksiktiibviljalised ("Dipterocarpaceae") on sugukond taimi kassinaerilaadsete seltsist.
Enamik liike on vihmametsades kasvavad puud.
Süstemaatika.
Sugukonda kuulub 17 perekonda kokku umbes 500 liigiga.
Soorea

Soorea ("Shorea") on taimeperekond sugukonnast kaksiktiibviljalised.
Perekonda kuulub 196 liiki, enamik neist on troopiliste vihmametsade puud. Mõned neist kasvavad kuni 80 m kõrguseks.
Nende puude puitu turustatakse mitmete nimede all: meranti, lauan (või luan), lawaan, seraya, balau, bangkirai.
Soorealiikidelt saadavat vaiku, üldnimetusega dammaravaik, kasutatakse heledate valguskindlate maalilakkide valmistamiseks.
Philippe de Vitry

Philippe de Vitry (31. oktoober 1291 – 9. juuni 1361 Pariis) oli prantsuse helilooja, muusikateoreetik ja luuletaja. Ta oli meisterlik, uuenduslik ja mõjukas helilooja ning arvatav muusikateoreetilise traktaadi "Ars nova" autor. Teda peetakse muusikaajaloos uuele ajastule ("ars nova") alusepanijaks.
Elu.
Mõned keskaegsed allikad väidavad, et ta sündis Champagne'i piirkonnas, kuid hiljutised uurimused on näidanud, et ta võis olla pärit hoopis Vitry-en-Artois'st Arras' lähedal. Allikates viidatakse talle tihti nimetusega "Magister", selle põhjal arvatakse, et ta õppis Pariisi Ülikoolis. Hiljem oli ta kuningate Charles IV, Philippe VI ja Jean II õukonnas sekretär ja nõunik. Lisaks tegutses ta diplomaadi (muuhulgas paavsti õukonnas Avignonis) ja sõdurina. 1351. aastal sai temast piiskop Pariisi lähedal Meaux' piiskopkonnas. Liikudes kõigis tähtsamais poliitika-, kunsti- ja kirikuringkondades, oli ta tuttav mitmete selle aja suurkujudega, teiste hulgas Petrarca ja Nicole Oresmega.
Looming.
Muusikaajaloos on ta kõige tuntum traktaadi "Ars nova" autorina. Kirjutatud 1322. aasta paiku, andis see nime uuele ajastule muusikas. Viimasel ajal on pandud kahtluse alla, kas Vitry oli selle teose autor ning kas see traktaat üldse eksisteeris. Siiski on säilinud väike hulk tema muusikateoseid, mis on tähelepanuväärsed notatsiooniuuenduste tõttu, eriti mis puudutab muusika rütmi üleskirjutamist.
Vitry kirjutas šansoone ja motette, kuid neist säilinud on vaid mõned motetid. Iga motett on silmatorkavalt eripärane.
John Dunstable

John Dunstable (või Dunstaple; u 1390 – 24. detsember 1453) oli inglise vararenessansi helilooja.
Ta sündis arvatavasti tänapäevase Bedfordshire'i krahvkonna aladel Dunstable'is. Tema sünniaeg pole teada; oletatud on aega 1390. aasta paiku tema varaseimate säilinud teoste dateeringute järgi (1410–1420). Paljud tema elu detailid on oletuslikud. Tema muusikataustast ega -haridusest ei ole midagi teada. Ta oli kõrgelt haritud, aga pole teada tema seotust ühegi kõrgkooliga. Ta omas valdusi Cambridgeshire'is, aga ka Normandias. Erinevalt paljudest selle aja heliloojatest ei olnud ta arvatavasti vaimulik.
Ta oli üks 15. sajandi alguse tuntumaid ja mõjukamaid heliloojaid. Ta tegutses peamiselt mandril ning tema looming oli Madalmaade stiili otsene eelkäija.
Ta pööras oma muusikas erilist tähelepanu häälte kooskõla korrastamisele ning eelistas heakõlalisi intervalle.
Ahelväljasuremine

Ahelväljasuremine ehk ahelhävimine ehk väljasuremiskaskaad (inglise "extinction cascade") on olukord, kus ühe liigi väljasuremine põhjustab kooslustes troofiliste seoste ja teiste liikidevaheliste suhete muutumise, mis ahelreaktsioonina kutsub esile ka teiste liikide väljasuremise.
Kaitsealade võrgustik

Kaitsealade võrgustik (inglise "conservation network") on kaitsealade süsteem, milles üksikkaitsealad täiendavad üksteist ning moodustavad ühendusteede abil tervikliku võrgustiku, mis kaitseb elurikkust võimalikult täielikult ja suurel alal.
Kaudne kasutamisväärtus

Kaudne kasutamisväärtus ehk kaudne kasutusväärtus (inglise keeles "indirect use value") on väärtused ja hüved, mida saab kasutada, ilma et ressurssi füüsiliselt tarvitataks või hävitataks. 
Nende hulka kuuluvad näiteks vee kvaliteet ja objekti väärtus turismiobjektina.
Looduskaitsebioloogia

Looduskaitsebioloogia (inglise "conservation biology") on teadusharu, mis uurib elurikkust ja seda ohustavaid tegureid ning on aluseks praktilisele looduskaitsetööle.
Eestis on looduskaitsebioloogiat õpetanud ja sellealast teadustööd teinud Viktor Masing, Asko Lõhmus, Tiiu Kull, Marek Sammul jt.
Gleistunud muld

Gleistunud muld on muld, milles toimub gleistumine. See protsess algab ajutise liigniiskusega tingimustes. Gleistunud mulla tunnuseks on rooste täpid ja laigud.
Minimaalne elujõuline populatsioon

Minimaalne elujõuline populatsioon ehk väikseim elujõuline populatsioon (inglise "minimum viable population") on isoleeritud populatsiooni väikseim suurus, mis vaatamata ettenähtavas ulatuses toimivale geneetilisele, demograafilisele ja keskkonna stohhastilisusele ning looduskatastroofidele, teatud aja jooksul suure tõenäosusega säilib.
Väino Karo

Väino Karo (sündinud 5. augustil 1947 Tartumaal Luunja valla Viira küla Vastse-Luksepa talus) on eesti laulja (tenor) ning teatri-, kultuuri- ja kirjandustegelane.
Ta lõpetas 1967. aastal Tartu 1. õhtukooli ning hiljem Tallinna ja Moskva konservatooriumi. 
Karo on töötanud teatris Vanemuine. 1987 laulis ta Ülo osa viimases Eestimaal toimunud "Vikerlaste" lavastuses .
Eesti Demokraatliku Partei liikmena kandideeris Väino Karo 2003. aastal üksikkandidaadina Riigikokku.
Töötab Tartu krematooriumis ilmaliku matjana. 
Väino Karo kirjutas raamatud "Põlevik" (1993), "Kurjuse küüned" (1997), "Lülihaaval" (2000), "Tiidu trillerdusi ja muid vagantlikke vääratusi" (2007) ning "Head ei harju" (2008).
The Exploited

The Exploited on 1979. aastal loodud šoti punkansambel, mis on pärit Suurbritannia teisest punklainest.
Nad alustasid "street punk" ansamblina, enne kui muutusid kiiremaks "hardcore punk" ansambliks, ainult tugeva poliitilise mõjutusega. Oma 1987. aasta albumiga "Death Before Dishonour" muutusid nad "crossover thrash" ansambliks.
Erkki Toivanen

Erkki Matti Toivanen (18. mai 1938 Kuopio – 21. juuli 2011 London) oli eesti päritolu Soome ajakirjanik ja publitsist. 
Toivanen oli kauaaegne Yleisradio korrespondent Pariisis ja Londonis. Ta elas Londonis üle 40 aasta.
Toivase lapsepõlve keel oli eesti keel. Tema ema Adele, neiupõlvenimega Konga, sündis Narva-Jõesuus, kuhu ta ka maeti.
1968 sai Toivanen tele- ja raadiodiktoriks. 1968 hakkas ta Yle korrespondendiks ja saatejuhiks ning kuni 1972 töötas ta välisuudiste toimetajana. Elu jooksul kommenteeris ta nelja Eurovisiooni lauluvõistlust (1977, 1978, 1982 ja 1987) ning juhtis 8 järjestikuste suveolümpiamängude (1972–2000) kajastamist Soome televisioonis. 1987–94 töötas ta Yle TV1 uudistereporterina ja 1995–2000 erikorrespondendina.
Tema elukaaslane oli Lääne-India päritolu mänedžer Lennox Walker. Varasemast abielust sündis Toivasel tütar.
Eesti keeles on ilmunud tema teosed "Õhtusel jalutuskäigul Euroopas" (Varrak 2004) ja "Kahel pool kanalit" (Varrak 2006).
Eero Heinäluoma

Eero Olavi Heinäluoma (sündinud 4. juulil 1955 Kokkolas) on Soome poliitik, 2019. aastast Euroopa Parlamendi liige.
Ta oli 23. juunist 2011 kuni 2015. aastani Eduskunna esimees.
Heinäluoma kuulub Soome Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Aastatel 2005–2008 oli ta erakonna esimees.
Eero Heinäluoma jättis gümnaasiumi pooleli ja lõpetas selle 25-aastaselt õhtuses õppes. Ta alustas politoloogiaõpinguid ülikoolis, kuid need jäid pooleli. Aastatel 1983–2002 töötas ta Soome ametiühingute keskliidus. Eelkõige ametiühingute toel valiti ta 2002 SDP peasekretäriks ja kolm aastat hiljem esimeheks.
Ta on Eduskunna liige alates 2003. aastast. 2003. aasta parlamendivalimistel sai ta 7003 häält, 2007. aastal 10 948 häält ja 2011. aastal 9501 häält. 
23. septembrist 2005 kuni 19. aprillini 2007 oli ta Matti Vanhase esimeses valitsuses rahandusminister ja peaministri asetäitja.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 128 234 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks.
Yingluck Shinawatra

Yingluck Shinawatra (tai keeles ยิ่งลักษณ์ ชินวัตร; sündinud 21. juunil 1967) on Tai ettevõtja ja poliitik, partei Pheu Thai liider. 5. augustist 2011 kuni 7. maini 2014 oli ta Tai peaminister. 
Ta oli Tai esimene naispeaminister.
Endine peaminister Thaksin Shinawatra on Yingluck Shinawatra vend.
7. mail 2014 tagandas Tai konstitutsioonikohus ta ametist, süüdistades teda põhiseaduse rikkumises.
Mikk Jürjens

Mikk Jürjens (sündinud 11. jaanuaril 1987 Raplas) on eesti näitleja, režissöör ja produtsent.
Ta on lõpetanud 2006. aastal Rapla Ühisgümnaasiumi ja 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli XXIV lennu näitlejana, samast aastast töötab Tallinna Linnateatris. Jürjens on 2010. aastast Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige.
2012. aasta sügishooajal oli ta "Laulukarusselli" saatejuht.
Mikk Jürjens on 2025. aasta XXVIII üldlaulupeo lavastaja.
Filmograafia.
Jürjens on osalenud:
Isiklikku.
Ta on 2014. aastast abielus näitleja ja laulja Mari Jürjensiga. Nende pojad on kaksikud Jan ja Marius ning Gustav.
Ökosüsteemsed hüved

Ökosüsteemsed hüved (inglise "ecosystem goods") on looduslike protsesside tulemusena kujunevad ressursid, mida inimesed saavad kasutada ja millel on olemas turuväärtus. Ökosüsteemsed hüved on näiteks ravimtaimed, turismiobjektid.
Ökosüsteemsed hüved erinevad ökosüsteemsetest teenustest ehk keskkonnafunktsioonidest (inglise "ecosystem services") seeläbi, et hüvedele antakse mingi turuväärtus, ökosüsteemseid teenuseid aga väärtustatakse, kuid neid üldjuhul ei müüda (need ei oma turuväärtust).
Ain Kallis

Ain Kallis (sündinud 27. märtsil 1942 Paides) on eesti meteoroloog, klimatoloog ja teaduse populariseerija.
Elulugu.
Ta sündis teenistuja peres. Lõpetas 1961. aastal Paide Keskkooli hõbemedaliga, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli geograaf-meteoroloog-klimatoloogina ("cum laude") ja 1969. aastal Eesti Teaduste Akadeemia aspirantuuri. On mänginud võrkpalli Eesti noortekoondises 1960. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli võistkonnas (1961–1965).
Ain Kallis oli üks peamiselt bioloogiaüliõpilastest koosneva ansambli Rajacas loojaid 1966. aastal.
Töökohad:
Teadustöö.
Geograafiakandidaadi väitekirja meteoroloogia, klimatoloogia, agrometeoroloogia erialal "Päikesekiirguse mõju taimkatte produktiivsusele ja kasvule erinevatel geograafilistel laiustel¨, juhendaja Heino Tooming, kaitses 1974 Tartu ülikoolis.
Uurimisalad: aktinomeetria, meteoroloogia, taimefüsioloogia, Eesti kiirguskliima. Kuulus H. Toominga koolkonda. Õpetanud Tartu ülikoolis ja Tallinna Tehnikaülikoolis meteoroloogia ja klimatoloogia kursusi, osalenud ekspeditsioonides Tadžikistani. Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni ja üle 900 ilmateemalise kirjutise eesti perioodikas.
Taivo Kastepõld

Taivo Kastepõld (2. septembril 1942 Tartumaal Salu külas – 19. märts 2019) oli eesti ornitoloog.
Taivo Kastepõld õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloog-zooloogi erialal. 
Ta oli Matsalu looduskaitseala direktor ja aastail 1977–1992 rõngastuskeskuse direktor.
Aarne Vaik

Aarne Vaik (sündinud 15. märtsil 1942) on eesti muinsuskaitsetegelane ja Käsmu Meremuuseumi looja.
Ta on lõpetanud 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. Ülikooliajal osales ansamblis Rajacas.
Rein Tenson

Rein Tenson (24. august 1943 – 14. juuni 2021) oli eesti bioloog.
Sündis Tartus, pere kolmanda lapsena. Räpina Keskkooli lõpetas toimeka ja loodusehuvilise abituriendina 1962. aastal. Sellele järgnesid Tartu Riiklik Ülikool ja sõjaväeaastad. Ülikooli ajal oli Rein tuntud Tartu üliõpilaspäevade juhina – mäletatakse tõrvikurongkäike ja fosforiidivastaseid koosolekuid. Neil aastatel osales ta peamiselt bioloogiaüliõpilastest koosnevas ansamblis Rajacas, mille tuntuim laul on „Kuni su küla veel elab“.
Diplomitööks valis ta Taevaskoja samblike koosluste uurimise. Juhendajaks oli professor Hans Trass.
Ülikooli järel suunati ta tööle Aegviidu Metsamajandisse, looduskaitsespetsialistiks. Töö oli keeruline, sest kaitsealal olid Vene sõjaväebaasid, aga neile eestlaste piirangud, eriti jahikeeld, ei sobinud.
Aravuse forellimajandis tegi Rein oma elutöö, töötades algul kalakasvatajana ja hiljem majandi juhina – kokku ligi 40 aastat. Seal vajati majanduslikku mõtlemist ja koostöö-oskust teiste Eesti kalakasvandustega. Tema initsiatiivil sündis kogu Eestis populaarseks saanud MTÜ Eesti Kalaturism.
Eesti iseseisvusajaga koos saabunud põllumajandusreformi järel oli forellimajand esimene tootmisüksus Eduard Vilde nimelise kolhoosi 37-st üksusest, kus asutati omaette majandamisüksus - aktsiaselts. Sealt käidi mõõtu võtmas mitmelt poolt. Reinu kirjutatud kogemuslood olid ajakirjanduses oodatud.
2014. aastal anti kalakasvandus edasi uutele omanikele ja pere kolis Pärnusse.
Ilmar Kotta

Ilmar Kotta (sündinud 1. novembril 1947 Tallinnas) on eesti merebioloog, zooloog.
Ta lõpetas 1966. aastal Elva Keskkooli ja 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna.
Aastatel 1971–1986 töötas ta Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi nooremteadurina ning kuni 1991. aastani samas teadurina. 1991–1992 oli ta teadur Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudis ja 1992–2005 Eesti Mereinstituudis. Alates 2005. aastast on ta Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas ja Eesti Mereinstituudis vanemteadur.
Isiklikku.
Tema pojad on helilooja ja muusikateadlane Kerri Kotta ning zooloog ja merebioloog Jonne Kotta.
Liigikaitseline introduktsioon

Liigikaitseline introduktsioon (ka liigikaitseline sissetalumine, uusasustamine) (inglise "conservation introduction", "benign introduction") on tehistingimustes kasvatatud või loodusest kogutud isendite asustamine neile sobivasse elupaika väljaspool nende ajaloolist levilat.
Tulevikuväärtus

Tulevikuväärtus ehk võimalusväärtus (inglise keeles "option value") on elurikkuse või mingi muu ressursi potentsiaalne kasu inimühiskonnale tulevikus, näiteks mingis taimes leiduvad biokeemilised ained, mis võivad väärtuslikuks osutuda tulevikus. 
Tulevikuväärtusega õigustatakse mõnikord ka ohustatud liikide kaitsmist, kui pole veel täpselt teada, kas ja kui suurt teaduslikku huvi (lisaks kaitse põhieesmärgile – elurikkuse säilitamisele) võivad kõnealused liigid tulevikus pakkuma hakata.
Olemasoluväärtus

Olemasoluväärtus ehk olemisväärtus ehk eksisteerimisväärtus (inglise keeles "existence value") on hüve või rahulolu, mille inimesed saavad teadmisest, et mingi objekt on olemas. 
Olemasoluväärtust hinnatakse enamasti rahas, mida inimesed on nõus maksma, et nt mingi liik välja ei sureks või et ökosüsteemide terviklikkus ja ökosüsteemsed hüved ja teenused säiliksid.
Ninasarviklased

Ninasarviklased ("Rhinocerotidae") on kabjaliste seltsi kuuluv imetajate sugukond. 
Kirjeldus.
Nägemine on ninasarvikul keskpärane, kuid haistmine ja kuulmine suurepärased. Nad on paksunahalised nagu elevandidki. Vaatamata oma kehakaalule suudavad ninasarvikud galopeerida sama kiiresti kui hobune.
Liigid.
Sugukonda kuulub viis retsentset liiki. Neist kaks liiki (valge-ninasarvik ja must-ninasarvik) elavad Aafrikas ja kolm Aasias. 
Sel on kaks alamliiki – põhjapoolne ("Ceratotherium simum cottoni") ja lõunapoolne ("Ceratotherium simum simum").
Kuni 4,4 m pikk, 2 m kõrge ja kaalub 3–4 tonni. 
Valge-ninasarvikud toituvad peamiselt rohust, nende ülamokk on lai.
3–3,7 m pikk, 1,5–1,7 m kõrge ja kaalub 1–2 tonni. 
Must-ninasarvikud toituvad põõsaste ja puude okstest; nende ülamokk on kitsas ja terav.
On kolmest Aasias elavast liigist kõige suurem, olles kuni 4 m pikk ja kaaludes kuni 4 tonni. Tal on üks sarv ja sügavate vagudega hall nahk, mis meenutab soomusplaati. 
Elavad metsades ja toituvad rohust, lehtedest ja oksadest.
On natuke väiksem kui india ninasarvik, samuti hall, kuid pehmema nahaga, kuigi ka see näeb välja, nagu oleks ta soomustatud.
Väikseim, tema pikkus ei ületa 3 meetrit ja ta kaalub umbes ühe tonni. Erinevalt teistest Aasia ninasarvikutest on temal kaks sarve ja ainsa liigina on tal karvane nahk.
Väljasurnud liigid.
Pleistotseenis elas karvane ninasarvik ("Coelodonta antiquitatis").
Eluviis.
Ninasarvikud elavad 3- või 4-liikmeliste perekondlike rühmadena ja liiguvad rohtu süües aeglaselt mööda savanni.
Et putukatest vabaneda, võtab ta mudavanni. Kuivades moodustab muda kooriku, mis kaitseb ninasarviku nahka.
Meltsiveski allikad

Meltsiveski allikad on endised allikad Tartus, Meltsiveski tiigi lähedal.
Need allikad varustasid veega Meltsiveski tiiki. Neile allikatele ehitatud pumplal põhines Tartu veevärk 1920. ja 1930. aastail.
Allee efekt

Allee efekt (vanemas kirjanduses ka Allee reegel, Allee printsiip; inglise "Allee effect") on seaduspära, mille kohaselt kolooniatena elavate loomade iive alaneb nii väga väikese kui ka väga suure asustustiheduse korral. 
Allee efektist tuleneb, et ellujäämus on ebasoodsates tingimustes suurim keskmise (optimaalse) asustustiheduse puhul.
Jõhvi Issanda Ristimise kirik

Jõhvi Issanda Ristimise kirik (ka "Jõhvi Jumalailmumise kirik") on 1895. aastal ehitatud õigeusu kirik Jõhvis Ida-Virumaal.
Kirikuhoonet ja selle juures paiknevat kinnistut kasutab Eesti Vabariigi ja Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku vahel sõlmitud lepingu alusel Jõhvi Jumalailmumise kogudus.
Maakivist ja punasest tellisest historitsistlik kirik ehitati seoses Eestimaa kuberneri Sergei Šahhovskoi kavaga teha Jõhvist vene õigeusu keskus Kirde-Eestis ja kiriku pühitses sisse Riia ja Miitavi piiskop Arseni 13. augustil 1895. aastal.
Jõhvi lähedale Kuremäele asutati Pühtitsa Jumalaema Uinumise nunnaklooster.
Monument Aleksius II avati 14. septembril 2020. aastal.
Tuntud vaimulikke.
Kiriku (vene k "Богоявленская церковь") ehitustööd lõpetati eesti õigeusu preestri Antoni Orgusaare juhatusel, kes teenis Jõhvi õigeusu kogudust aastail 1894–1907. 1907. aastal viidi isa Antoni üle Sindi õigeusu kogudusse.
Pärast preestriks pühitsemist 17. aprillil 1950 teenis Jõhvi Issanda Ristimise kirikus koguduse esipreestrina seitse aastat Aleksei Ridiger, pärastine Vene Õigeusu Kiriku Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II.
Metapopulatsioon

Metapopulatsioon (inglise "metapopulation") on rändavate või passiivselt levivate isendite kaudu omavahel seotud ning nõnda tervikliku süsteemi moodustavate populatsioonide kogum.
Termini "metapopulatsioon" võttis 1970. aastal kasutusele Richard Levins. Levins nimetas metapopulatsioone kujundlikult kui "populatsioonide populatsioonid".
Metapopulatsioonile on iseloomulik osapopulatsioonide suhteline isoleeritus, samuti on suur nende kadumise tõenäosus. Tühjaks jäänud elupaigalaike (osapopulatsioone) võivad taasasustada teiste osapopulatsioonide isendid. Metapopulatsiooni dünaamika on määratud osapopulatsioonide kadumise ja taasasustamise vahekorraga. 
Metapopulatsioone moodustavad sageli lühiajalisi elupaiku asustavad liigid (nt jõekallastel kasvavad taimed).
Metapopulatsioonide struktuur.
Paljude liikide metapopulatsioonides saab eristada ühte või mitut lättepopulatsiooni (inglise "source population") ja mülgaspopulatsiooni (inglise "sink population"). Lättepopulatsioon on suhteliselt stabiilsem ja ennast taastootev, mülgaspopulatsioon sõltub ja eksisteerib üksnes sissetulevate isendite arvelt. 
Metapopulatsiooni suurust arvestades räägitakse põhi- ja satelliitpopulatsioonidest.
Post

Post või postiteenistus on süsteem kirjade ja muude esemete transportimiseks. Kõige sagedasemad postisaadetised on kirjalikud paberdokumendid, mis on tavaliselt ümbrikus, ajakirjandusväljaanded (ajalehed ja ajakirjad) ja väikepakid. Postiks nimetatakse ka posti teel transporditavaid saadetisi.
Postiteenistus võib olla riiklik või põhineda erafirmadel. Sageli seavad valitsused erapostifirmadele piiranguid. 19. sajandi keskpaigast on postiteenistused tavaliselt riiklikud monopolid, mille teenuste eest maksavad tarbijad ette. Maksu tasumist tõendab tihti saadetisele kleebitav postmark, kuid masspostituse jaoks kasutatakse ka frankeerimismasinat.
Tihtipeale osutab postiasutus kirjade kohaletoimetamise kõrval muidki teenuseid. Nii on postisüsteem mõnes riigis ühendatud telegraafi- ja telefoniteenistusega, teisal osutab see ka pangandusteenuseid ja menetleb passitaotlusi.
Eestis on postiteenuste turg avatud ning varasema monopoli Eesti Posti kõrvale on tekkinud teisigi postifirmasid, näiteks Itella SmartPOST ja Express Post.
Ajalugu Eestis.
Riiklik postiteenus sai Eestis alguse osana 1636. aastal asutatud Rootsi riiklikust postisüsteemist, mis juurutati Eesti- ja Liivimaal 1638. aastal kuninganna Kristiina eestkostevalitsuse postimääruse alusel.
Enne 1917. aastat oli Eesti Vabariigi territooriumil 157 postiasutust, lisaks kolm iseseisvat riigi telefonikeskjaama.
25. veebruaril 1918 võtsid Saksa okupatsioonivõimud Tallinna postkontori üle ja likvideerisid senise postisüsteemi.
Esimesed Eesti postmargid ilmusid müügile 22. novembril 1918 – lillemuster (5 kopikat) ja 30. novembril lillemuster (15 kopikat).
Michael Madsen

Michael Madsen (25. september 1957 Chicago, Illinois – 3. juuli 2025 Malibu, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Tema isapoolsed vanavanemad olid taanlased, tema ema oli iiri ja põlisameerika päritolu. Tema õde Virginia Madsen on samuti tuntud näitleja.
Näitlema hakkas Madsen kodulinna Chicago teatris Steppenwolf Theatre Company. Filmidebüüdi tegi ta 1983. aastal tehnotrilleris "Sõjamängud" ("WarGames"; 1983).
Madsen on tuntud eelkõige rollide järgi mitmes Quentin Tarantino filmis – "Marukoerad" ("Reservoir Dogs"; 1992), "Kill Bill – Pruudi kättemaks vol. 1" ("Kill Bill: Volume 1)"; 2003), "Kill Bill – Pruudi kättemaks vol. 2" ("Kill Bill: Volume 2"; 2004), "Vihane kaheksa" ("The Hateful Eight"; 2015) ja "Ükskord Hollywoodis" ("Once Upon a Time in Hollywood"; 2019).
Tema teised tuntumad rollid on filmides "Võitja tagasitulek" ("The Natural"; 1984), "Doors" ("The Doors"; 1991), "Thelma ja Louise" ("Thelma &amp; Louise"; 1991), "Päästke Willy" ("Free Willy"; 1993), "Mutant" ("Species"; 1995), "Päästke Willy 2" ("Free Willy 2: The Adventure Home"; 1995), "Donnie Brasco" (1997), "Surra veel üks päev" ("Die Another Day"; 2002), "Patu linn" ("Sin City"; 2005) ja "Õudne film 4" ("Scary Movie 4"; 2006).
Ta oli kolm korda abielus ja tal oli kuus last.
Vana-Kaarli kalmistu kabel

Vana-Kaarli kalmistu väravaehitis-kabel on Tallinna Vana-Kaarli kalmistul asuv sakraalehitis.
Kabel projekteeriti 1883. aastal baltisaksa arhitekti Friedrich Axel von Howeni poolt, kasutades eeskujuna Tõnismäel asuvat Tallinna Kaarli kirikut.
Jaama Püha Nikolause kirik

Jaama Püha Nikolause kirik on 1904. aastal rajatud õigeusu kirik Jaama külas Illuka vallas Ida-Virumaal.
Kirikuhoone ja selle juures paiknev kinnistu kuuluvad Eesti riigile, kuid on antud 50 aastaks Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Jaama Püha Nikolause koguduse kasutusse.
Arhitekt Vladimir Lunski jooniste järgi rajatud kirikuhoone pühitseti 13. augustil 1904, kuid hävines sõja ajal. Kiriku taastamiseni 1991. aastal toimusid jumalateenistused kalmistu kabelis, mis ehitati ümber kirikuks.
Kiriku eestseisja on iguumen Konstantin Novgorodtsev.
Kogudusemajas töötab ka raamatukogu ja õigeusufilmide videoteek, suviti toimub seal pühapäevakool.
Alajõe Jumalaema Sündimise kirik

Alajõe Jumalaema Sündimise kirik on õigeusu kirik Alajõel Alutaguse vallas Ida-Virumaal.
Historitsistlik telliskirik valmis arhitekt Rudolf von Knüpfferi projekti järgi 1889. aastal. ja kiriku pühitses sisse Riia ja Miitavi piiskop Arseni 7. septembril 1889. aastal.
Kiriku juures tegutses kaks õigeusu kihelkonnakooli ja õigeusu abikool Novaja külas.
Kirikuhoonet ja selle juurde kuuluvat kinnistut kasutab Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus.
Alajõe Jumalaema Sündimise kogudus.
Alajõe Jumalaema Sündimise koguduses (vene k. "Алайыэский (Олешницкий) православный приход") teenisid:
Issanda Ristimise kirik

Issanda Ristimise kirik on mitme kiriku nimi:
Elurikkuse tulipunkt

Elurikkuse tulipunkt ehk bioloogilise mitmekesisuse tulipunkt (inglise "biodiversity hotspot") on Maakera piirkond, kus esineb märkimisväärselt endeemilisi looma- ja taimeliike, ning mille elurikkust ohustab tugevasti inimtegevus. 
Enamik elurikkuse tulipunkte asub ekvaatorilähedastes piirkondes.
Mõiste "elurikkuse tulipunkt" pärineb inglise keskkonnateadlase Norman Myersi töödest.
Eesti Ulmeühing

Eesti Ulmeühing on Eesti mittetulundusühing, mille põhikirjaline eesmärk on tutvustada ja propageerida ulmet ning arendada eesti ulmet. Põhiliselt on Ulmeühing oma tegevuses keskendunud ulmekirjandusele.
Eesti Ulmeühing asutati 25. märtsil 1995. Selle praegune president on Veiko Belials, juhatuse liikmed on Kersti Taurus ja Joel Jans. 2019. aasta jaanuaris oli Eesti Ulmeühingul 80 liiget.
Alates 1998. aastast annab Ulmeühing välja iga-aastast auhinda Stalker, millega tunnustatakse eelmisel kalendriaastal eesti keeles ilmunud head ulmekirjandust. Auhind antakse välja statuudi alusel ning lugejahääletuse tulemuste põhjal. Auhinda antakse välja mitmes kategoorias, mis on aja jooksul muutunud ja mis sõltuvad eelmise aasta ulmekirjanduse saagist: romaanid, lühijutud, kogumikud, algupärane ja tõlkekirjandus.
Stalkeri üleandmine toimub Eesti Ulmeühingu igasuvisel ulmeüritusel Estcon. Esimene Estcon toimus 25.-26. juulil 1998. 2004. aasta Estcon oli ühtlasi Baltimaade ulmehuviliste kokkutulek Baltcon. Kokkutulekul esinevad ulmekirjanikud, -kirjastajad ja -tõlkijad, toimuvad kirjanduslikud töötoad, vahetatakse ja müüakse raamatuid ning filme.
2004., 2011, 2017. ja 2019. aastal korraldas Ulmeühing koostöös kirjastusega Fantaasia ulmejutuvõistluse. 2004. aasta jutuvõistluse paremik ilmus kogumikus "Terra Fantastica" (koostaja Raul Sulbi). Teise jutuvõistluse paremik ilmus kahes kogumikus: esiviisik "Täheaeg 9: joosta oma varju eest" ning esikümne teine pool kogumikus "Täheaeg 10". Jutuvõistlust on toetanud Eesti Kultuurkapital, Hasartmängumaksu nõukogu ja Tartu linna kultuurkapital.
Eesti Ulmeühinguga oli algselt seotud ka 1998. aastast ilmuv võrguajakiri Algernon, mis on nüüdseks iseseisvunud.
Lion (laev 1910)

Lion oli Briti mereväe sõjalaev. Seda ehitati aastatel 1909–1910 ja see oli esimene Lion-klassi lahinguristleja. Laeva hüüdnimi oli Splendid Cats. Selle klassi laevad ületasid eelnevaid oluliselt nii kiiruse, relvastuse kui ka soomuskatte poolest. Lion-klassi laevad arendasid kiirust kuni 28 sõlme tunnis (52 km/h). Selle relvastusse kuulus neli kahetorulist 343 mm kahurit, 16 102 mm kahurit ja kaks torpeedotoru.
Esimese maailmasõja ajal teenis Lion Grand Fleeti sõjalaevade hulgas lipulaevana, välja arvatud siis, kui teda parandati. Ta uputas Helgolandi lahe lahingus Saksamaa kergeristleja Cöln ning ta teenis Doggeri kalda ja Jüütimaa lahingu ajal viitseadmiral David Beatty lipulaevana. Nende kahe lahingu alguses sai laev nii raskelt kahjustada, et seda tuli üle kahe kuu remontida. Jüütimaa lahingu ajal sai ta juhisüsteemi tulekahju tagajärjel tugevalt kannatada, kuid tänu major Francis Harveyle jäi laev vee peale. Pärast laastavat tulekahju veetis laev patrullides Põhjamerel.
1920. aastal läks laev reservi ja müüdi vanarauaks aastal 1924 Washingtoni merelepingu (1922) nõuete alusel.
Kaika Püha Kolmainu kirik

Kaika Püha Kolmainu kirik oli õigeusu kirik Kaikal. Seda kasutas Kaika Püha Kolmainu kogudus.
Kaika kirik ehitati aastatel 1896–1900. Kiriku ehitus läks maksma 7000 rubla, raha saadi Pühimalt Valitsevalt Sinodilt, mis kasutas kiriku ehitamise rahastamiseks valdavalt Peterburi kaupmehe Fjodor Nikolajevi 6500-rublast annetust. Kirik pühitseti 11. novembril (vkj 29. oktoobril) 1900.
Kirik oli puidust, ristikujulise põhiplaaniga, kahe kupliga, rajatud kivist vundamendile. Kiriku kapitaalremont tehti aastatel 1925–1926.
Nõukogude võimu perioodil kirik lagunes, kuigi seda veel kasutati. Koguduse hooldaja preester Aleksander Antoni andmetel oli kiriku seisukord 1958. aasta lõpus järgmine: kirikuhoone oli hakanud vajuma, seinu kahjustas majavamm, lagi oli kõdunenud ja katus lasi vett läbi. Mitu akent oli purunenud, ikonostaas vajunud, uksed kinni kiilunud.
Veebruaris 1962 Kaika kogudus suleti ning Kaika kirik on edasi lagunenud. Kirik lammutati oktoobri lõpus 2025.
Kiriku juures asub Kaika kalmistu.
Kaika kalmistu

Kaika kalmistu on kalmistu Karula kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kaika külas Antsla vallas.
Kalmistu servas asub Kaika kirik.
Ökoloogiline koridor

Ökoloogiline koridor (ka roheline koridor, rändekoridor; inglise keeles "habitat corridor") on looduslike koosluste riba kultuurmaastikul või mingi teist laadi loomade jt liikide rändetee, mis ühendab kaitsealasid või üksteisest lahutatud elupaiku ja võimaldab liikidel levida. 
Ökoloogiliste koridoridega sarnanevad ökoloogilised astmelauad, mis aga asuvad kultuurmaastikul elupaigalaikudena ning moodustavad ühendamata "saarekestena" rändetee (ökoloogiline koridor on ühtne, katkematu).
Meres esinevaid ühenduskanaleid või -teid, mis on olulised populatsioonidevahelisel liikumisel, nimetatakse sinisteks koridorideks.
Roman Opałka

Roman Opałka (27. august 1931 – 6. august 2011) oli poola maalikunstnik.
Ökoloogilised astmelauad

Ökoloogilised astmelauad (inglise keeles "stepping stones") on üksteise järel asuvad sobilike elupaikade laigud, mis võimaldavad parema levimisvõimega liikidel läbida muidu ebasobivat (kultuur)maastikku.
Ökoloogiliste astmelaudadega sarnanevad ökoloogilised koridorid, mis aga moodustavad ühtse, katkematu rändetee.
Rundetårn

Rundetårn; eesti keeles ka Ümartorn on torn Kopenhaageni kesklinnas. Torni tipus asub observatoorium, kuhu viib tellistest laotud 209-meetrine spiraalne kaldtee. Observatooriumis on teiste seas töötanud Ole Rømer ja Peder Horrebow.
Rundetårn valmis aastail 1637–1642 kuninga Christian IV eestvedamisel. See torn oli esimene osa kolmeosalisest teaduskompleksist, kuhu kuuluvad observatoorium, üliõpilaste kirik ja ülikooli raamatukogu. 
Rundetårni geograafilised koordinaadid on .
Vaadeldav universum

Vaadeldav universum (ka "metagalaktika") on universumi osa, mida inimkonnal on võimalik tehniliste vahendite abil vaadelda. Vaadeldav universum on kerakujuline. Selle keskmes on inimesed, planeedi Maa elanikud. Selle raadius on umbes 46 miljardit valgusaastat.
Slobodaa

Slobodaa on keskaegse Venemaa ja Venemaa keisririigi suurlinnade linnasaras ehk eeslinn.
Ajaloost tuntumad slobodaad:
Viis viimast

 
"Viis viimast" oli sõnakõlks 1980. aastate lõpus, mis pärines ajakirjanik Toomas Sildami 1989. aasta Noorte Hääle hilissuvisest artiklist "Eesti poisid Mägi-Karabahhis". 
Eestimaal oli laulev revolutsioon ja Taga-Kaukaasias algas aasta varem Mägi-Karabahhi (aserbaidžaani keeles Dağlıq Qarabağ, armeenia keeles Արցախ) sõda. "Viis viimast" oli hellitusnimi Eesti poistele, kes seal vastu oma tahtmist teenisid. Nad olid 1988. aasta pogrommide ajal Sumgaitis, samal aastal meelerahutuste aegu Armeenia pealinnas Jerevanis, Askeranis 1989 ja pool aastat enne demobilisatsiooni Karabahhi piiri äärses linnas Agdamis, mis tehti armeenlaste poolt 1993. aastal maatasa (praeguseks kummituslinn). Teenistus kätkes armeenlaste ja aserbaidžaanlaste vahel tekkinud vihavaenu mahasurumist, viaduktide ja naftabaaside valvamist, komandanditunde, bussiliikluse konvoeerimist Agdami ja Šuši linna vahel. Nende väeosa oli pärit Valgevene pealinnast Minskist, NSV Liidu sisevägede operatiivpolgu number oli 3214.
Viis viimast olid Tarmo Ladva, Indrek Mätlik, Aivar Saar, Argos Vals, Marek Ivanov.
Holistlik mõtlemine

Holistlik mõtlemine (inglise "holistic thinking") on mõtlemisviis, mille puhul terviklikkuse ja/või kooskõla mõistmist peetakse olulisemaks kui üksikosade või nende summa mõistmist. 
Holistlik mõtlemisviis on olnud süsteemiteooriate sõnastamise ja rakendamise alus. 
Holistlikku lähenemist taotletakse ka mitmes teadusharus, näiteks maastikuökoloogias.
Planking

Planking (ingl. ~lauastumine) on tegevus, mille puhul inimene heidab avalikus kohas kõhuli, nii et kogu keha on sirgelt, nägu vastu maad, käed kõrvale asetatud, tegevus jäädvustatakse foto või videona ja viimaseid jagatakse vaatamiseks veebis.
Sulev Mäeltsemees

Sulev Mäeltsemees (sündinud 7. augustil 1947 Lihula vallas Läänemaal) on eesti geograaf.
Elulugu.
Sulev Mäeltsemees on taluniku poeg.
Haridus.
Ta lõpetas 1965 Vändra Keskkooli ja 1970 Tartu Riikliku Ülikooli majandusgeograafia erialal, 1975. aastal kaitses TRÜ-s kandidaadiväitekirja geograafias "Liiduvabariigi teenindusharude regionaalse arengu analüüs ja prognoosimine (ENSV) näitel".
Mäeltsemees stažeeris Saksamaa Liitvabariigis 1983. aastal Johann Wolfgang Goethe Ülikoolis ja 2003. aastal Speyeri ja Osnabrücki Ülikoolis.
Teadustöö ja (teadus)administratiivne tegevus.
Uurinud kohalikku omavalitsust, teeninduse territoriaalseid probleeme, regionaalpoliitikat, Euroopa Liidu majandust ning sotsiaalset turumajandust.
Osales Eesti kohaliku omavalitsuse ja nende üksuste liitude taasasutamises, on aastast 1997 Eesti Linnade Liidu vanematekogu peavanem. Tegutsenud Põhiseaduse Assamblee kohaliku omavalitsuse eksperdina. Euroopa Nõukogu Kohalike ja Regionaalsete Omavalitsuste Kongressi (CLARE) ekspertide rühma liige, Vabariigi Presidendi Akadeemilise Nõukogu riigihalduse ja kohaliku omavalitsuse arengu komisjoni liige, TTÜ nõukogu juhataja, Eesti Teadlaste Liidu volikogu liige, Eesti Majandusteaduse Seltsi nõukogu liige, Eesti Geograafiaseltsi revisjonikomisjoni esimees ja juhatuse liige, DAAD-i Eesti Stipendiaatide Seltsi esimees, 2004- ettevalmistatavate kohaliku omavalitsuse üksuste ühinemisega seotud õigusaktide ning vaidlusaluste küsimuste lahendamise kohta eksperthinnangu andmise Siseministeeriumi töörühma esimees. 
Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Francesco Quinn

Francesco Daniele Quinn (22. märts 1963 Rooma – 5. august 2011 Los Angeles) oli mehhiko-iiri-itaalia päritolu USA filminäitleja.
Francesco Quinni isa Anthony Quinn oli kahel korral Oscari filmiauhinna võitnud filminäitleja.
Ta on mänginud Oliver Stone'i 1986. aasta filmis "Rühm" (originaalpealkiri "Platoon").
Hõlmine lehtertapp

Hõlmine lehtertapp ehk miina ("Ipomoea lobata") on kassitapuliste sugukonda lehtertapu perekonda kuuluv rohttaimeliik.
Hõlmine lehtertapp on üheaastane ronitaim.
Ta kasvab pärismaisena Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, kuid on ilutaimena laialdaselt levinud.
Taim võib kasvada kuni viie meetri kõrguseks.
Hõlmise lehtertapu lehed on sõrmhõlmised; 10–12 cm pikkused. Õied on torujad, 2 cm pikkused. Need kinnituvad õievarre ühele küljele ja on suunatud samale poole. Esialgu on õied punased, seejärel kollased ja lõpuks valged.
Margus Allmann

Margus Allmann (27. juuli 1972 Tamsalu – 26. jaanuar 2011 Are vald) oli eesti muusikapedagoog ja orkestrijuht.
Ta lõpetas 1990. aastal Pärnu 4. Keskkooli.
Margus Allmann oli Pärnu Muusikakooli vaskpilliõpetaja ja puhkpilliorkestri juht.
Rednar Annus

Rednar Annus (sündinud 16. veebruaril 1970 Tallinnas) on eesti näitleja ja lavastaja. 
Ta lõpetas 1988. aastal J. Nikonovi nimelise Tallinna 17. Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (15. lend). 2010. aastal sai Helsingi Teatrikõrgkoolis magistrikraadi teatripedagoogika alal. 
Aastatel 1992–2001 oli Rednar Annus Vanalinnastuudio näitleja. Alates 2001. aastast on ta vabakutseline näitleja.
Ta on asutanud 2001. aastal projektiteatri Arena, olnud alates 2009. aastast Eesti Improteatri eestvedaja, korraldanud teatrialaseid töötubasid ja koolitusi. Aastatel 2004–2009 oli ta Tallinna 32. Keskkooli ja 2009–2010 Polygoni Teatrikooli teatriõpetaja, juhendanud näiteringe.
Ta mängis muu hulgas huumorisarjas "Wremja".
Tegevus poliitikas.
Rednar Annus on aastast 2021 erakond Isamaa liige. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas, sai 86 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Amar Annus on tema vend.
Võllamägi

Võllamägi (ka Võllastemägi) (saksa k. "Galgenberg") oli kõrgendik Tallinna vanalinnast lõunas, Liivalaia tänav 8 hoone taga kõrgendikul ja osaliselt ka hoone all, kus 14.–15. sajandi vahetusest kuni 18. sajandi teise pooleni viidi täide surma mõistetud süüdimõistetute hukkamisi, kuna Tallinna linna piires oli keelatud surmaotsuseid täide viia. 
Võllamäest Tondi poole asus Jeruusalemma mägi (Pärnu maantee 71), kus asus 1608. aastast, sinna viidi üle tollal omaette haldusüksuse Toompea võllas "Schlossgerich", mis paigutati Jeruusalemma mäe teise serva. 
Tallinna linna võllamägi tegutses samal kohal 1801. aastani, mil selliste hukkamismeetodite kasutamine kohtuotsuste täideviimiseks lõpetati. Võllas likvideeriti 1876. aastal.
Võllapuu Võllamäel.
Võllamäel ehitatud võllas oli kolme sambaga kiviehitis, "suurlinna võllas", sest selliseid ehitisi oli lubatud püstitada vaid suurtes linnades. Müüritud paest ovaalsel alusel seisis kolmnurgas kolm kivisammast. Iga võllasambapaari vahele oli asetatud võlla põikpuu, igale põikpuule võis puua kaks kurjategijat (peamiselt vargaid) ja ühelt sambalt teise sambapaari vahelise põikpuu keskele toetuvale põikpuule veel seitsmes nn Erzdieb – peavaras. Keskajal karistati poomissurmaga peamiselt suuremat kahju põhjustanud vargaid.
Lisaks võllaehitisele oli Võllamäe piirkonnas, hilisema Suur-Ameerika tänava ääres ka kaks nn. hukkamisratast, mille kodarate külge karistatav seoti; kolma terava tipuga hukkamiseks teibasseajamise läbi.
Võllaid oli vanas Tallinnas veelgi – Tallinna Lastestaadioni lähedal (Suur-Ameerika tänav 3, 3A) ja Viru värava ees (vähemalt 16. sajandil), kui seal veel puudus hoonestus.
Tee Võllamäele.
Tallinna raad oma ülesannete täitmisel "õiguslikkuse ja korra tagamisel" võis mõista vastavalt toime pandud kuriteo raskusele ja asjaoludest lähtudes karistuseks surmanuhtluse. Surmanuhtlust oli viit liiki – elusalt poomine, rattasurm, elusalt matmine (naistele), poomine ja pea maharaiumine. 
Surmamõistetud toimetati läbi Harju tänava – Harju väravate – Roosikrantsi tänava üle Tõnismäe mööda endist Vaestepatuste tänavat (praeguses mõistes Kosmose kino ja endise Sõnajala kaupluse vahelt EKE maja – praeguse Swedbanki) ette Võllamäele, kus linna timukas viis otsuse täide. Vaestepatuste tänava lõpus asus Roosikrantsi plats, kus asus hukkamiskoht.
Hukatud.
Võllamäel – tänapäeva Liivalaia tänaval, Liivalaia 8a juures, 1994. aasta suvel ehitustööde ajal arheoloog Ain Lavi juhendamisel läbi viidud arheoloogiliste väljakaevamiste käigus leiti Võllamäel kolmnurkse põhiplaaniga kivivõllase paeplaatidest trepi ja müürifragmentide vahelt vähemalt 110 inimese korratult paiknevad luud ning viis meetrit eemal asunud hauast seitse korratult asetsevat luustikku, millest enamikul puudus kolju ning käed olid selja taha seotud. Antropoloogide hinnanguil leidus nende seas 20–25-aastasi üheksateist, 16–20-aastasi kaksteist ja 13–16 aastasi neli.
Süsteemne mõtlemine

Süsteemne mõtlemine (ka süsteemne mõtlemisviis, süsteemne lähenemine, süsteemne lähenemisviis, süsteemne käsitlus, süsteemkäsit(l)us; inglise "systems thinking") on holismist lähtuv käsitlus, mis põhineb arusaamal, et süsteemi osad toimivad erinevalt, kui need on keskkonnast või teistest süsteemi osadest eraldatud. Seega süsteemi moodustavate elementide omavahelisest toimest ning seostest aru saades on võimalik mõista kogu tervikut.
Arvatakse, et teaduslike süsteemide (inglise "science systems") täielikuks mõistmiseks, miks mingi probleem või element (inglise "element") esineb või püsib, tuleb aru saada süsteemi osade suhestumisest tervikuga.
Süsteemset mõtlemist peetakse näiteks jätkusuutliku arengu eelduseks, sest see käsitleb majanduslikke, sotsiaalseid ja keskkonnaküsimusi vastastikku sõltuvatena.
Vilhelm Moberg

Karl Artur Vilhelm Moberg (20. august 1898 Lõuna-Småland – 8. august 1973 Grisslehamn) oli rootsi kirjanik.
Tema tuntuim suurteos on neljaosaline "Väljarändajate romaan" ("Utvandrarromanen"), milles ta käsitleb rootslaste väljarännet Ameerikasse 1850. aastail. Selle teema jaoks tutvus ta põhjalikult rootslaste arhiividega USA-s ning seda sarja on saatnud Skandinaavia raamatuturu suurim müügiedu. 1950. aastate lõpuks oli sarja kõigi köidete kogutiraaž jõudnud miljoni eksemplarini.
Väljarändajate romaanisarja põhjal on Rootsis aastail 1971–1972 valminud Jan Troelli kaheosaline film, kus peaosi mängisid Liv Ullmann ja Max von Sydow. Romaanisarja aineil on Benny Andersson ja Björn Ulvaeus kirjutanud 1995. aastal muusikali "Duvemåla Kristina" ("Kristina från Duvemåla").
Tänapäevalgi on paljud rootslased huvitatud piirkondadest, kuhu nende sugulased olid välja rännanud, ning tutvumisest Vilhelm Mobergi romaanisarja tegevuspaikadega.
1997. aasta Eesti-Soome maavõistlus poksis

Eesti-Soome 1997. aasta maavõistlus poksis toimus 20. septembril 1997 Tallinnas. 
Võistlus kavandati 12 kehakaalus, poksiti neli kaheminutilist raundi. Eesti võitis 8:4.