tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alküülhaliidid

 
Alküülhaliidid ehk alküülhalogeniidid ehk haloalkaanid on orgaaniliste ühendite klass, mida võib vaadelda tuletatuna alkaanidest, nii et üks või enam vesiniku aatomit on asendatud halogeeni (F, Cl, Br, I) aatomi(te)ga, see tähendab sisaldavad süsinik-halogeen sidet (tähistatakse C–Hlg või C–X). Siia kuuluvad alküülfluoriidid, alküülkloriidid, alküülbromiidid ja alküüljodiidid. 
Sõluvalt sellest, kas halogeeni aatom asub ühe, kahe või kolme alküülrühmaga (R) seotud süsiniku aatomi juures, liigitatakse alküülhaliidid primaarseiks (RCH2X), sekundaarseiks (R2CHX) ja tertsiaarseiks (R3CX). 
Kuna halogeeni aatom on elektronegatiivsem kui süsiniku aatom, siis C–X side on polariseeritud, nii et halogeeni aatomil on osaline negatiivne laeng ja süsiniku aatomil on osaline positiivne laeng. 
Alküülhaliidide molekulis on halogeeni aatom suhteliselt kergesti asendatav mitmete teiste funktsionaalrühmadega (näiteks nukleofiilne asendusreaktsioon). Võimalikud on HX elimineerimisreaktsioonid vastava alkeeni moodustumisega.
Levinumad alküülhaliidide saamise meetodid on alkeenide hüdrohalogeenimine (+HX), alkeenide halogeenimine (+X2) ja saamine alkoholidest OH-rühma asendamisel halogeeni aatomiga. 
Alküülhalogeniide kasutatakse ulatuslikult keemiatööstuses, olmekeemias, keemialaborites jm. Näiteid: kloroetaani C2H5Cl kasutati tetraetüülplii tootmiseks; diklorometaan CH2Cl2 ja 1,2-dikloroetaan ClCH2CH2Cl on kasutusel solventidena; kloroform CHCl3 on tuntud kui anesteetik ja kasutatakse tefloni (polütetrafluoroeteen) tootmisel.
Rootsi asehaldur Tallinnas

Rootsi asehaldur Tallinnas oli Rootsi kuninga asemik ja valitseja Tallinna linnas Rootsi valitsusperioodil.
Rootsi kuninga Eestimaa/Tallinna asehalduri residentsiks kohandati Toompea ordulinnus, kus asus ka Toompea Väikese linnuse linnusepealik. 
Aastatel 1561–1710, kuulus Tallinn iseseisva haldusterritooriumina Rootsi kuningriigi, Rootsi Eestimaa hertsogkonda ja Läänemereprovintside Eestimaa (kindral)kubermangu, mida valitses aastatel 1561–1674 Eestimaal kuberner ja aastatel 1674–1710 kindralkuberner.
Rootsi võimu kehtestamisega Eestimaal 1561. aastal, mil Harjumaa, Virumaa ja Järvamaa aadlikud (4. juuni) ning Tallinna linn (6. juuni) andsid end vabatahtlikult Rootsi krooni alla, määrati esimeseks Rootsi kuninga asehalduriks Tallinna linnas vabahärra Lars Ivarsson Fleming ja Eestimaa asehalduriks ning Rootsi kuninga asemikuks Klas Horn.
Varasel Rootsi ajal, kuni 17. sajandi I veerandini, oli Rootsi valitseja kohapealse esindaja ametinimetus "asehaldur" (saksa keeles "Statthalter", rootsi keeles "ståthållare").
[[Venemaa keisririik|Venemaa keisririigis]] [[1775]]. aastast sisse seatud [[Asehalduskord|uue halduskorralduse]] seaduse alusel moodustati [[Tallinna kubermang]]u asemele [[1783]]. aastal [[Tallinna asehaldurkond]], mille valitsejaks olid [[Liivimaa ja Eestimaa kindralkuberner|Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner]]id: [[1783]]–[[1792]], riigi[[krahv]] [[George Browne]] ja [[1792]]–[[1798]], [[vürst]] [[Nikolai Vassiljevitš Repnin|Nikolai Repnin]]. [[Asehalduskord|Asehalduskorra periood]] lõppes Venemaa keisrinna [[Katariina II]] surma ([[1796]]) järel, kui [[Venemaa keiser]] [[Paul I]] [[ukaas]]iga 26. veebruarist 1797 taastati asehalduskorraeelne halduskord ja taastati [[Eestimaa kubermang]].
Viited.
[[Kategooria:Tallinna ajalugu]]
[[Kategooria:Rootsi valitsusaeg Eestis]]
Viru-Nigula kihelkond

Viru-Nigula kihelkond (saksa keeles "Kirchspiel Maholm", lühend VNg) on ajalooline kihelkond ajaloolisel Virumaal ja Viru/Rakvere kreisis Eestimaa kubermangus. Kihelkonna saksakeelne nimi "Maholm" on tuletatud vanast Mahu kihelkonna nimest.
Kihelkond asutati 1220. aastatel Mahu kihelkonna põhjal ja selle aladele, mis oli osa ajaloolisest Virumaast.
Piirkonna ajalugu.
Viru-Nigula piirkonnas on ka Kunda kultuuri leiukoht Lammasmägi.
Kihelkond piirnes idas Lüganuse ja läänes Haljala ning Rakvere kihelkonnaga.
Kihelkonna aladest jääb umbes kolmveerand (koos keskusega) nüüdisaegse Lääne-Virumaa aladele ja veerand Ida-Virumaa aladele.
Viru-Nigula kihelkonna territooriumi loodeosa moodustab Lääne-Virumaa koosseisu kuuluva Viru-Nigula valla, lääneosa Selja mõisa ümbrus ulatub ka endise Haljala kihelkonna maadele. Kihelkonna loodepiiril asub Kunda linn. Endise kihelkonna edelaosas, Ulvi mõisa piirkonda ulatub Vinni vald oma idapoolse territooriumiga. Kihelkonna lääneserv koos Andja mõisa piirkonnaga kuulub tänapäeval Rakvere valda.
Viru-Nigula kihelkonna idapoolsed alad kuuluvad tänapäeval Ida-Virumaa koosseisu: põhjapoolsemad alad Kalvi, Koogu ja Aseri piirkonnad kuuluvad Aseri valda, moodustades viimase tuumiku; lõunapoolsed alad aga Sonda ümbruses endisesse Sonda valda. Viru-Nigula kihelkonna idapiiril asub Kiviõli linn.
Viru-Nigula kihelkond kandis algselt ka Mahu ehk Maumi kirikukihelkonna nime, seda nimetust kandis Virumaal see osa, mis asetses Räpäläst ida pool ja Lemmust ning Pudivirust põhja pool, ulatudes välja Soome laheni. Muistne Mahu kihelkond oli suurem hilisemast Viru-Nigula kirikukihelkonnast. 12. sajandi vallutuseelne Virumaa koosnes viiest kihelkonnast: Rebala, Mahu, Askele, Alutaguse ja Lemmu.
Liivi sõja ajal 1658. aastal rüüstas Vene tsaari Aleksei Mihhailovitši sõjavägi Viru-Nigulat, põletades ühtlasi ka tema kivist kiriku ja kirikumõisa.
Viru-Nigula kihelkonna mõisad.
Viru-Nigula kihelkonnas paiknes 18 mõisat – 1 kirikumõis, 10 rüütlimõisast peamõisat koos 6 kõrvalmõisaga ning 1 poolmõis. Sellele lisandus 9 karjamõisat.
Viru-Nigula kihelkonna vallad alates aastast 1866:
Luciano Spalletti

Luciano Spalletti (sündinud 7. märtsil 1959 Certaldos) on Itaalia jalgpallitreener ning endine jalgpallur. 
Jalgpallurikarjääri jooksul 1984–1993 mängis ta ainult Itaalia klubides, sh Spezias ja Empolis. Jalgpallurina oli tema positsioon poolkaitsja.
Treenerina alustas ta tööd 1990. aastatel. Aastast 2023 on ta Itaalia jalgpallikoondise peatreener. Enne seda on ta muuhulgas olnud AS Roma (2005–2009 ja 2016–2017), Peterburi Zeniti (2009–2014), Milano Internazionale (2017–2019) ja SSC Napoli (2021–2023) peatreener. Hooaegadel 2010 ja 2011–12 tuli ta Zenitiga Venemaa meistriks ning hooajal 2022–23 Napoliga Itaalia meistriks. Hooaegadel 2005–06, 2006–07 ja 2022–23 valiti Spalletti Itaalia kõrgliiga hooaja parimaks peatreeneriks.
Timo Soini

Timo Juhani Soini (sündinud 30. mail 1962 Raumas) on Soome poliitik. Ta oli alates 29. maist 2015 kuni 6. juunini 2019 Juha Sipilä valitsuse välisminister.
Timo Soini oli Põlissoomlaste partei esimees 1997–2017. Ta on olnud Euroopa Parlamendi liige (2009–2011) ja Espoo linnavolikogu liige.
Soini on Soomes tuntud populistliku poliitikuna. Ta oli (2008. aastal) ka Soome Euroopa Liidu liikmesuse vastu.
Soini oli põlissoomlaste presidendikandidaat 2012. aasta presidendivalimistel. Ta tuli 1. voorus 4. kohale, kogudes 9,4% häältest.
Religioon ja arvamused.
Soini on katoliku kiriku liige aastast 1988. Ta on samasooliste abielu, nendevaheliste suhete registreerimise, abordi ja surmanuhtluse vastu. Ta hindab paavsti antikommunismi ja ateismi eiramist.
Isiklikku.
Soini on alates 1996. aastast abielus arst Tiina Maarit Soiniga. Neil on poeg Toivo (sündinud 1997) ja tütar Silja (sündinud 1999). Soini elab koos perega Espoos.
UEFA Euroopa Liiga 2010–2011

UEFA Euroopa Liiga 2010–11 hooaeg on Euroopa Liiga teine hooaeg. Varem võistlus oli tuntud UEFA karika nime all.
Hispaania klubi Atletico Madrid oli tiitlit kaitsev meister.
Finaal.
UEFA Euroopa Liiga finaalmäng toimub 18. mail Dublinis.
Harilik kartul

Harilik kartul ("Solanum tuberosum") on maavitsaliste sugukonna maavitsa perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.
Hariliku kartuli söögiks tarvitatavat mugulat nimetatakse samuti kartuliks. Kartul kui kultuurtaim on pärit Lõuna-Ameerika läänerannikult. Suuremad kartulitootjad maailmas on Hiina, India, Venemaa, Ukraina ja Ameerika Ühendriigid, kogutoodang 330 mln tonni (2009).
Maavitsa perekonda kuulub ligikaudu 200 kartuliliiki. Nende hulgas vähemalt 26 kultuurliiki. Kultuurliikidest kõige tuntum on harilik kartul. Mõningaid teisi kartuliliike kasutatakse aretatavate kartulisortide saagikuse, tärklisesisalduse, külmakindluse ning haigustele ja kahjuritele vastupidavuse tõstmiseks.
Kirjeldus.
Harilik kartul on püstiste, kolme- või neljatahuliste, lühikarvaste vartega 30–100 cm kõrgune rohttaim. Mullas arenevad varre muudenditena arvukad mugulad. Lehed on katkestunult paaritusulgjad liitlehed. 
Viietised õied moodustavad harunenud keerisõisiku ning nad võivad olla valged, sinised, punakas- või sinakasvioletsed. Viljaks on mari, milles on palju seemneid. Mugul moodustub stooloni ehk maa-aluse võsundi tipust, kuhu kogunevad erinevad varuained. Viljad ja roheliseks muutunud mugulad on mürgised.
Mongolid

Mongolid (endanimetus "Монгол") on tänapäeva Mongoolias, Hiinas ja Venemaal elav rahvas. Mongoli päritolu inimesi on neis riikides kokku ligikaudu 11 miljonit. 
Mongoolia elanikest 92,6% on mongolid, keda on kokku umbes 2,8 miljonit. Keskajast kuni uusaja alguseni kuulusid halhimongolid, urjanhaid ja burjaadid idamongolite ning peamiselt Altai piirkonnas elutsevad oiraadid läänemongolite hulka. Mongoli keel on Altai keelte rühma kuuluv mongoli keelerühma idarühma kuuluv keel. Altai keelte rühma arvatakse turgi, mongoli ja tunguusi-mandžu keeled. 
2000. aastal loendati Hiina Rahvavabariigis 5,8 miljonit mongolit. Samas loendati 1992. aastal Hiinas vaid 3,6 miljonit mongolit. Enamik neist elab Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas või Liaoningi provintsis, vähemal määral ka lähedastes provintsides.
Venemaal kuuluvad idamongolite hulka burjaadid. Läänemongolide seas on Vene Altais elavad oiraadid ning Kaspia põhjakaldal asetsevad kalmõkid, kes moodustavad 53,3% Kalmõkkia autonoomse piirkonna asukaist. Ka tõva ja altai rahvad on mongolitele kultuuriliselt lähedased, ent kõnelevad turgi keeli. Kokku on neid umbkaudu 1 miljon inimest.
Väiksemad mongolite kogukonnad on ka USA-s, Tšehhi Vabariigis ja Suurbritannias.
Ajalugu.
Termin "mongolid" ilmus kroonikaisse esimest korda 8. sajandil, Hiina Tangi dünastia ajal, tähistades üht Shiwei hõimu. Uuesti kerkis see esile 11. sajandi lõpul Khitani valitsusajal. Pärast Liao dünastia langust 1125. aastal sai mongoleist stepi juhtiv hõim, kel oli võim ka Põhja-Hiina üle. Sõjad Jini dünastia ja tatarlastega nõrgestasid neid siiski suuresti. 13. sajandil sai sõnast mongolid üldnimetus suure rühma mongoli ja pooleldi turgi hõimude kohta, kes olid ühendatud Tšingis-khaani võimu alla. Mongolid jätkasid vallutusi ning lõid Mongoli impeeriumi, maailma suurima riigi.
Mongolite lähedased sugulasrahvad on kalmõkid, oiraadid, burjaadid, tõvalased ja teised altai keeli kõnelevad rahvad.
Usuliselt kuulub enamik mongoleist Tiibeti budismi ja šamanismi formaalselt tengrismi. On ka väiksemaid kristlikke ja islami rühmi.
Ajaloost tuntud mongolid on eelkõige kunagise Mongoli impeeriumi, suurkhaan Tšingis-khaan ja impeeriumi järglasriikide valitsejad: Hubilai, Subotai jt.
Plaan Delta

"Plaan Delta" on ansambli Dagö kuues stuudioalbum, mis ilmus 2011. aasta märtsis.
Laulud.
Muusika ja sõnade autor on Lauri Saatpalu, v.a neil lauludel, millel on teisiti märgitud.
Esitajad.
Album lindistati ja miksiti Pärnus, Muusik Stuudios, v.a Ingrid Lukase vokaal, mis salvestati Šveitsis, ning Dagmar Oja vokaal ja Otto-Karl Vendti trompetimäng, mis salvestati mõlemad Lumus Stuudios. 
Plaadiümbrise kujundas Asko Künnap.
Noisebleed

Noisebleed on Tallinnas tegutsev rokkansambel. 
Ajalugu.
Noisebleedi (toonase nimega B.A.G) asutasid 6. septembril 2006 kitarrist Grigori Rõzuki ja laulja Artjom Savitski. Kuu hiljem liitus bändiga trummar Brain Norralt. Noisebleed andis oma esimese avaliku kontserdi 20. oktoobril 2006. 21. oktoobril 2006 kutsuti bändi bassist Hannes Agur Vellend. Paar kuud hiljem liitus bändiga Hannese klassivend Kristjan Sootalu, kes hakkas Noisebleedis mängima teist kitarri. 
Noisebleed saavutas 2008. aasta üritusel Vägivallata Noorus Koolibändi võistlusel esikoha.
2011. aasta jaanuaris avaldas Noisebleed oma esimese minialbumi "Here To Stay", millel on viis lugu.
Mõisavald

Mõisavald oli 17. sajandil Eestis ja Lätis haldusüksuseks muutunud mõisa ümbritsev talupoegadega asustatud mõisa territoorium. Mõistet "mõisavald" kasutati eraldamaks talupoegade elamispiirkondi mõisaomanike kasutatud mõisasüdamest, kus asusid häärber ja mõisa abihooned.
Mõisavalda nimetati eesti keeles lühidalt vallaks. Vald tänapäevases mõistes kui haldusüksus loodi Eestimaal juriidiliselt 1816. aasta talurahvaseadusega, Liivimaal 1819. aastal kehtima hakanud talurahvaseadusega, Kuramaa kubermangus 1817. aastal. Valla kui talurahva omavalitsusüksuse teke algas koos vallakohtu moodustamisega, kuid vald (seaduse sõnastuses "möisakoggodus") jäi endiselt mõisniku kontrolli alla. Mõisniku otsustada oli valla üldkoosoleku kokkukutsumine ja mõisnik kinnitas ka vallakoosoleku otsused. Valla tähtsaim ametimees oli vallatalitaja, kelle õlul oli nii varaline arvepidamine kui ka kirjavahetus ja vallaelanike registreerimine.
Mõisa haldusvõim valla üle kadus alles 1866. aasta vallaseadusega ja asendati Venemaa keisririigi kubermangu asutuste järelevalvega. Vallaseaduse alusel 1866. aastal moodustatud valdade piirid ei kattunud paljudel juhtudel endiste mõisapiiridega, sest mitmed väiksed mõisapiirkonnad liideti üheks vallaks.
Valgustustihedus

Valgustustihedus (ingl k "illuminance") ehk valgustatus ehk valgustustugevus on valgussuurus, mis väljendab valgustatava pinna ühikule langevat valgusvoogu.
Valgustustiheduse ühik on luks, kusjuures 1 lx = 1 lm/m2. Seega kui 1 ruutmeetri suurusele pinnale langeb valgusvoog 1 luumen, siis on selle pinna valgustustihedus 1 luks.
Valgustustiheduse definitsioon.
valgustustihedus "E" (pinna punktis) on antud punkti sisaldavale pinnaelemendile langeva valgusvoo d"Φ" ja selle elemendi pindala d"A" jagatis: 
formula_1
Juhul kui valgustustihedus on pindala "A" ulatuses konstantne, pole vaja diferentsiaalsuurusi kasutada ja valgustustiheduse saab arvutada valemiga 
formula_2
Seesama lihtne valem on kasutatav samuti siis, kui valgusvoog pinna eri punktides pole küll ühesuurune, kuid "Φ" väljendab valgusvoo keskmist väärtust.
Valgustustihedust saab avaldada ka pinda valgustava allika valgustugevuse "I" kaudu:
formula_3
kus 
"r" on valgustatava pinna kaugus valgusallikast,
"ϑ" on nurk pinna normaali (ristsirge) ja valgusallika suuna vahel.
Nagu valemist näha, väheneb valgustustihedus koos kauguse "r" ruuduga. Valem kehtib punktvalgusallika korral (selliseks allikaks võib lugeda nt läbipaistva kolviga lambi hõõgniidi).
Arvutusnäide.
Laevalgusti jaotab valgusvoo 500 luumenit ühtlaselt alumisse poolruumi (ruuminurka "Ω" = 2π steradiaani), siis valgustugevus selles poolruumis
formula_4
ja valgustustihedus valgusti all nt 1.8 m kaugusel asuva laua pinnal normaali suunas ("ϑ" = 0) 
formula_5
Kui sama valgusvooga (500 lm) valgusallikas on laualambis, mis jaotab valgusvoo 90-kraadise nurga all (vastavalt ruuminurgas Φ =1,842 sr), siis valgustugevus "I" = 500/1,842 = 272 cd ning valgustustihedus pinna punktis, mis on valgusallikast 0,75 m kaugusel ja kiirtekimp langeb sellesse punkti nurga all "ϑ" = 45° (cos 45° = 0,707),
formula_6
Valgustustiheduse näiteid.
Valgustustihedus
Valgustustihedust mõõdetakse luksmeetriga.
27 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 27 sõidab Harkujärve küla ja Laagri aleviku vahel läbides Väike-Õismäed, Mustamäed ja Nõmmet. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub kõigil päevadel.
Liin 27 on töös iga päev, tööpäevadel valdavalt iga pooltund, tipptunni ajal kolm korda tunnis. Nädalavahetusel teenindab Tallinna Linnatranspordi AS liini sagedusega 1 või 2 korda tunnis.Väljumised 30-70 minuti tagant
Ajalugu.
Liini on pikendatud mõlemalt poolt viimase 15 aasta jooksul, seega kuigi bussiliin on märgitud kui Harkujärve–Laagri alevik, siis tegelikult sõidab buss nendest peatustest pikemalt. Bussiliini pikendati 2007. aasta 12. veebruaril esialgsest Harkujärve peatusest edasi Oja tee peatuseni, lisades 5 uut peatust Harku vallas. Samuti lisati mõlema suuna peale kokku 5 uut peatust Laagri suunal: 1. detsembril aastal 2012 pikendati teenindust Veskimöldre elamurajooni Laaniku peatuseni. Hilisem muudatus on seoses Pärnu maantee ja Veskitammi tänava ristmiku rekonstrueerimisega, kui 1. oktoobrist 2019. aastal alates ei teeninda bussiliin Harkujärve suunal enam Laagri peatust.
Marsruut.
Bussiliin 27 marsruudi pikkus suunal Harkujärve–Laagri alevik on 17,3 km 28 peatusega ning vastupidisel suunal 19,7 km, peatudes 32-s bussipeatuses. Suunal Harkujärve–Laagri alevik on marsruut järgmine: Sütemetsa tee, Kiriku tee, Järvekalda tee, Paldiski maantee, Õismäe tee, A.H.Tammsaare tee, Ehitajate tee, Pärnu maantee, Veskitammi tänav ja Möldre tee.
Peatuste loend.
Harkujärve &gt; Laagri alevik.
&lt;br&gt;
Evald Tordik

Evald Tordik (26. september 1923 Saru vald, Võrumaa – 5. jaanuar 1989 Tartu) oli eesti ooperilaulja (bass).
Ta lõpetas 1949. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi ja 1958. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Aleksander Arderi lauluklassi. 
Aastatel 1950–1953 oli represseerituna Nõukogude Liidu vangilaagris.
1957. aastast kuni surmani 1989 töötas Vanemuise ooperisolistina ning 1953–1957 Eesti Raadio Segakoori solistina; töötas solistina ka TPI naiskooris (nüüdne TTÜ Akadeemiline Naiskoor) ja meeskooris Gaudeamus. Andis tihti soolokontserte koos pianist Viiva Väinmaaga. 
Evald Tordik on maetud Tartu Vana-Jaani kalmistule.
Looming.
Kolme aastakümne vältel laulis ta 70 muusikalavastuses, sh poolesajas ooperis. Ta oli laia haardega laulja, kellel õnnestusid hästi nii koomilised kui ka süvapsühholoogilised, tõsised, põhjalikku analüüsi nõudvad rollid. Oli hinnatud solist suurvormide ettekandel, sh Mozarti "Reekviemi" esiettekanne NSV Liidus (1956; dirigent Roman Matsov), Šostakovitši XIV sümfoonia, Beethoveni "Missa solemnis" (1962, 1970) ja Bachi Missa h-moll (1968).
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Vanemuise teatri kauaaegne ooperisolist, muusikateadlane ja õppejõud Vivian Tordik (1933). Nende lapsed on laulja Liina Tordik (1966) ning kunstnik ja restauraator Jaanus Tordik (1961).
Vallo Toomet

Vallo Toomet (sündinud 24. veebruaril 1960 Otepääl) on eesti ajakirjanik ja suhtekorraldaja.
Ta lõpetas 1977. aastal Nõo Keskkooli ja 1982. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Aastatel 1991–1992 töötas ta Eesti Televisioonis reporteri ja saatejuhina, seejärel kuni 1995. aastani Reklaamitelevisioonis toimetajana. Aastatel 1995–1997 oli ta ETV uudistetoimetuse juhataja.
Ta on olnud muu hulgas TV1 ja Tallinna Sadama nõukogu liige. 2004. aastal mõisteti ta süüdi ümbrikupalkade maksmises TV1 töötajatele.
Alates 2001. aastast töötas Vallo Toomet Eesti Päevalehes; esialgu oli ta majandustoimetuse juht ja alates 2007. aastast uudistejuht. Alates aprillist 2011 märtsini 2012 oli ta Eesti Päevalehe peatoimetaja. 2012. aastal oli ta kaks kuud majandusajakirja Forbes eestikeelse väljaande peatoimetaja.. 2012. aasta lõpus sai ta Eesti Kaitseväe teavitusosakonna ülema asetäitjaks ja 2014. aastal kaitseväe peastaabi strateegilise kommunikatsiooni osakonna juhatajaks.
Isiklikku.
Tiina Toomet on Vallo Toometi abikaasa.
Atifete Jahjaga

Atifete Jahjaga (sündinud 20. aprillil 1975 Gjakovës) on Kosovo politseiametnik ja poliitik.
Ta oli 7. aprillist 2011 kuni 7. aprillini 2016 Kosovo president.
Ta ei kuulu ühtegi parteisse. Enne presidendiks saamist oli ta Kosovo politseiameti asejuht.
Mahamadou Issoufou

Mahamadou Issoufou (sündinud 1952) on Nigeri poliitik, kes oli 7. aprillist 2011 kuni 2. aprillini 2021 Nigeri president.
Ta on hariduselt insener ja on töötanud mäetööstuses.
Mahamadou Issoufou on erakonna Nigeri Partei Demokraatia ja Sotsialismi eest esimees.
17. aprillist 1993 kuni 28. septembrini 1994 oli ta Nigeri peaminister. Aastatel 1995–1996 oli ta parlamendi esimees. Alates 1999. aastast kuni presidendiks valimiseni oli ta opositsiooniliider.
Mahamadou Issoufou on kandideerinud alates 1993. aastast kõikidel presidendivalimistel. Märtsis 2011 peetud presidendivalimiste teises voorus sai ta umbes 58 protsenti häältest ja valiti presidendiks.
Märtsis 2016 valiti ta presidendiametisse tagasi. Tema teine ametiaeg algas 2. aprillil 2016.
Birgit Nilsson

Märta Birgit Nilsson (17. mai 1918 – 25. detsember 2005) oli rootsi ooperilaulja, dramaatiline sopran. 
Ta asutas fondi, mille varadest antakse alates 2009. aastast välja miljoni USA dollari suurust Birgit Nilssoni auhinda. 
Birgit Nilssoni on kujutatud 2016. aastal käibele lastud Rootsi 500-kroonisel pangatähel.
Tunnustus.
Põhjamaade Energiauuringute Keskus

Põhjamaade Energiauuringute Keskus (inglise keeles "Nordic Energy Research", rootsi keeles "Nordisk Energiforskning") on Põhjamaade Ministrite Nõukogu alluvuses töötav organisatsioon, mis toetab Põhjamaade energiaalast koostööd ja rahastab selles vallas tehtavaid uuringuid.
Toetatakse ühisprojekte, mis edendavad uuendusmeelseid, keskkonnasäästlikke ja jätkusuutlikke lahendusi, sealhulgas taastuvenergia, energia tootmise ja kasutamise tõhustamise, vesinikuenergia kasutuselevõtu, energiaturgude integreerimise ja kliimamuutuste uurimise vallas.
Põhjamaade Energiauuringute Keskus tegeleb lisaks rahastamisele ka projektide kooskõlastamise ja nõustamisega.
Põhjamaade energiauuringute programmi alustati 1985. aastal; 1999. aastal loodi selle põhjal Põhjamaade Energiauuringute Keskus.
Keskuse peakorter asub Oslos. Keskuse tegevjuht on Klaus Skytte. Varem on seda juhtinud näiteks Anne Cathrine Gjærde.
Põhjamaade Energiauuringute Keskus toimib koos NordForski ja Põhjamaade Innovatsioonikeskusega Põhjamaade Tippteaduse Algatuse sekretariaadina.
Anne Cathrine Gjærde

Anne Cathrine Gjærde on norra tehnikateadlane.
Ta on lõpetanud 1987. aastal Norra maaülikooli magistrikraadiga füüsika alal ning kaitsnud samas 1994. aastal doktoriväitekirja elektrotehnika alal.
2009–2014 töötas ta Põhjamaade Energiauuringute Keskuse direktorina ja alates 2018. aastast töötab ta Norra maaülikoolis.
Ingvar Kamprad

Feodor Ingvar Kamprad (30. märts 1926 – 27. jaanuar 2018) oli rootsi ettevõtja, IKEA asutaja.
Aastal 2010 paigutas Forbes Kampradi maailma rikkaimate inimeste edetabelis 11. kohale.
Oscar Temaru

Oscar Manutahi Temaru (sündinud 1. novembril 1944 Faa'as Tahitil) on Prantsuse Polüneesia poliitik, viiekordne Prantsuse Polüneesia president (2004, 2005–2006, 2007–2008, 2009 ja 2011–2013).
1960. aastatel osales ta Prantsuse mereväes Alžeeria sõjas.
1970. aastatel vastustas ta häälekalt Prantsusmaa tuumakatsetusi Polüneesias. 1977. aastal asutas ta iseseisvusmeelse Polüneesia Vabastusrinde, millest 1983. aastal sai Tavini Huiraatira.
Rauno Remme

Rauno Remme (26. jaanuar 1969 Tallinn – 15. märts 2002 Tallinn) oli üks esimesi Eesti multimeediakunstnikke.
Ta on helilooja, kelle loomingus muusikaga võrdsel kohal seisavad visuaalsed ja multimediaalsed kontseptsioonid. Ta on loonud muusikat kammeransamblitele ja sümfooniaorkestrile, elektroonilisi, elektroakustilisi ning video- ja multimeediateoseid, heli- ja videoinstallatsioone ning filmi- ja näidendimuusikat.
Rauno Remme oli alates 1993. aastast tegutseva Eesti Muusikaakadeemia elektronmuusika stuudio rajaja.
Rauno Remme õppis Tallinna Muusikakeskkoolis klaverit (aastatel 1975–1983, õpetaja Ülle Sisa), oboed (1980–1983, õpetaja Tulike Loorits), muusikateooriat ja heliloomingut (1980–1986, õpetajad Heino Lemmik ja Alo Põldmäe). Aastal 1991 lõpetas ta Jaan Räätsa juhendamisel "cum laude" Tallinna Konservatooriumi kompositsiooni erialal. Aastatel 1996–1997 õppis ta lisaks Tallinna Pedagoogilises Ülikoolis filmi- ja videokunsti ning läbis Eesti Kunstiakadeemias multimeediakursuse. Muusikaõpinguid jätkas Rauno Remme Eesti Muusikaakadeemia magistrantuuris Erkki-Sven Tüüri ja Lepo Sumera juhendamisel, kuid ei lõpetanud. Ta käis end korduvalt täiendamas Helsingi Ülikoolis ja Sibeliuse Akadeemias, aastal 1992 võttis ta osa uue muusika suvekursustest Darmstadtis. Aastal 1994 tutvus ta New Yorgi Ülikooli stuudioga ning samal aastal osales multimeediaekspositsiooniga Ohio Northern Universitys. Aastal 1996 sai tema videoteos „Piilutorn” Kaasaegse Kunsti Eesti Keskuse näitusel „Eesti kui märk” ühe peapreemiatest.
Aastatel 1989–1992 tegutses Remme Tallinna Konservatooriumi helikabineti juhatajana, kuni aastani 1999 oli ta EMA elektronmuusika stuudio juhataja ning kuni 2001. aastani samas õppejõud. Samuti tegutses ta helirežissöörina (Klesment Audio Productions/ARM Music, 2000–2001).
Isiklikku.
Tema abikaasa oli muusikakriitik Anneli Remme.
Eduard Nukk

Eduard Nukk (26. märts 1896 – 11. mai 1978 Tallinn) oli eesti ajakirjanik, luuletaja, laste- ja näitekirjanik. 
Tema esimene luuletus ilmus Postimehes 1914. Luulekogud "Rännakul" (1923), "Trioletid Amorille" (1924) ja "Eleegilised laulud" (1925) sisaldavad peamiselt loodus- ja lembelüürikat. Raske trioletivormi kasutamine ei teinud tasa tema luuletuste sisulist lihtsakoelisust. 
Alates 1926. aastast toimetas Nukk esimesena ja kaks esimest aastat üksinda Pärnu Päevalehte ning hoolitses lehe majandusliku külje eest.
1930. aastatel avaldas peamiselt lastejutte ja mõned näidendid täiskasvanutele ("Isamaa ilu hoieldes", 1935 jt).
Artur Lemba

Artur Lemba (24. september 1885 Tallinn – 21. november 1963 Tallinn) oli eesti pianist, helilooja ja pedagoog.
Klaverihäälestaja pojana puutus ta lapsest saati klaveriga kokku. Muusikalise algõpetuse sai ta oma vanemalt vennalt Theodor Lembalt. 
1894. aastal astus Theodor Peterburi konservatooriumi. Aasta pärast läks ema nooremate lastega Peterburi järele. 1899 astus Artur vanema venna eeskujul Peterburi konservatooriumi ja õppis seal professot van Arcki, hiljem professor Tolstovi klaveriklassis, kompositsiooni Nikolai Solovjovi ning muusikateoreetilisi aineid Aleksander Ljadovi, Aleksandr Glazunovi ja Nikolai Rimski-Korsakovi juures. Artur Lemba konservatooriumiaeg oli hiilgav. 1908. aastal lõpetas ta kõrgkooli klaveri erialal kuldmedaliga ja kompositsiooni erialal hõbemedaliga. Lisaks sai ta Rubinsteini-nimelise preemia, milleks oli kontsertklaver Schröder. Pidulikul lõpuaktusel esitas Lemba suure menuga oma 1. klaverikontserdi (1905), mis on jäänud tänapäevani üheks tema tuntumaks helitööks.
Lemba on esimese Eesti ooperi "Sabina" (1905) autor. Selle teisele redaktsioonile "Lembitu tütar" (1908) kirjutas libreto Otto Mägi, ümbertehtud variandi Anna Haava. Ta komponeeris veel ooperid "Kalmuneid" (1928), "Armastus ja surm" (1931) ja "Elga" (1934).
Isiklikku.
Koos vend Theodoriga (1876–1962) oli ta Eesti üks esimesi kutselisi pianiste, kes esinesid solistidena nii Eestis kui ka välismaal. Nende õde Ludmilla Hellat-Lemba (1879–1945) oli tunnustatud laulja ja laulupedagoog.
Aarne Männik (füüsik)

Aarne Männik (sündinud 6. aprillil 1972 Kohtla-Järvel) on eesti füüsik.
Õppis 1990–1995 Tartu Ülikooli füüsikaosakonnas keskkonnafüüsika erialal. Lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli keskkonnafüüsika instituudi magistritööga "Vee transport ja faasisiirded atmosfääri numbrilistes mesomudelites". Kaitses 2003 doktoritöö teemal "Numbrilise ilmaennustusmudeli HIRLAM mittehüdrostaatilise adiabaatilise tuuma teostus ja testimine".
Töötanud 2002–2003 Tartu Ülikooli keskkonnafüüsika instituudi erakorralise teadurina. 2004. aastast teadurina, uurimisvaldkonnaks atmosfääri mittehüdrostaatilised mudelid ja numbriline ilmaennustus. 2006 kuni praeguseni Tartu Ülikooli atmosfäärifüüsika labori atmosfääridünaamika numbrilise modelleerimise teadur.
Enn Võrk

Enn Võrk (kuni 1934. aastani Ernst-Ulrich Võrk; 14. märts 1905 Vaŭkavysk (Volkovõsk), Grodno kubermang – 20. september 1962 Tallinn) oli eesti organist, helilooja ja koorijuht.
Keskhariduse omandas ta Tallinna Poeglaste Humanitaargümnaasiumis, 1926. aastal lõpetas kompositsiooni erialal (professor Artur Kapi klass) Tallinna Konservatooriumi. Töötas 1926–1933 Tallinnas Jaani kiriku koorijuhi ja organistina ning 1928–1929 Raadio-Ringhäälingu orkestri dirigendina, 1933–1945 Tartu ülikooli muusikaõpetajana, 1945–1950 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete õppejõuna (aastast 1947 dotsent).
Tagandati 1950 õppejõuametist, varjas end. Valenime all Viljandimaal elades valmis tal aastail 1952–1956 ulatuslik Uue Testamendi apokalüptiliste tulevikupiltide põhjal loodud oratoorium "Valvake!".
Võrk oli 1955–1960 Eesti NSV Muusikafondis klaverihäälestaja ja 1960–1962 Tallinna Klaverivabrikus peainsener.
1955–1962 töötas ta Rapla kirikus koguduse organisti ja koorijuhina.
Juhatanud koore, näiteks Tartu üliõpilassegakoori ja Tartu Naistelaulu Seltsi koori.
Võrk on tuntud laulu "Eesti lipp" meloodia autorina; samuti on tema loodud laulu "Ma lillesideme võtaks" viis.
1. jaanuaril 1933 abiellus ta Tallinna Jaani kirikus Erika-Eha Kaldemaniga.
Mati Mäetalu

Mati Mäetalu (sündinud 10. mail 1965) on endine Eesti poliitik. 
Kuulus Eesti Reformierakonda alates 6. detsembrist 2009 kuni 4. jaanuarini 2017.
Valiti Kuressaare linnapeaks 7. aprillil 2011. Oli selles ametis 2013. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimisteni.
Enne linnapeaks saamist oli Mati Mäetalu Kuressaare hariduse ja kultuuri valdkonna abilinnapea.
Inuiti keeled

Inuiti keeled ehk idaeskimo keeled on eskimo-aleuudi keelkonna eskimo haru keelerühm, kuhu kuulub grööni keel, inuktituti keel ja injupiaki keel.
Laidoneri liin

Laidoneri liin on 1930. aastatel püstitatud Eesti Vabariigi idapiiri kindlusehitiste rahvapärane nimetus. 
Johan Laidoner oli küll Sõjavägede Ülemjuhataja, kuid pole teada, et ta oleks olnud rohkem kui oma ametikohustuste tõttu seotud just piirikindlustustöödega. Samuti pole teada, et sellist nime oleks kasutatud ametlikes dokumentides.
Tulevast Eesti Vabariigi kirde- ja kagupiiri kindlustati juba I maailmasõja ja Vabadussõja ajal ja järel, kuid need tööd ei ole olnud seotud hilisemate piirikindlustustöödega.
Eraldi kindlustati kirde- ja kagupiiri. Üldiselt kasutatakse Laidoneri liini nime kogu idapiiri kohta, kuid peamiselt mõeldakse selle all kirdepiiri kindlusehitisi. Kirdepiiril jõuti kindlusehitisi ehitada valmis oluliselt rohkem kui kagupiiril, seetõttu on kirdepiiri kindlustised paremini hoomatavad. Samuti asub suur osa neist praegu Eesti Vabariigi kontrolli all oleval territooriumil, samal ajal kui kagupiiri vähesed ehitised asuvad praegu Venemaa Föderatsiooni kontrolli all oleval territooriumil.
21. novembril 1933 otsustas Vabariigi Valitsus tarviliseks pidada Vabariigi idapiiri kindlustamise juba rahuajal. Peale majanduslike põhjuste raskendas piirikindlustiste ehitamist asjaolu, et polnud kindel, kuhu need tuleks ehitada. Nii arvas Jaan Tõnisson 19. juunil 1939, et piirikindlustised tuleks ehitada ka Saaremaale. Peaminister Kaarel Eenpalu vastas, et kindlustustöid tehakse seal, kus seda kõige rohkem vaja on, aga Saaremaa kindlustamine oleks asjatu rahakulutus.
Kirjandus.
Pilte
August Wilhelm Rücker

August Wilhelm Rücker (25. september/7. oktoober 1805 Suure-Jaani – 21. veebruar/5. märts 1881 Unipiha) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1823–1826 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Aastatel 1827–1844 töötas ta koduõpetajana Eestimaal, Liivimaal ja Kuramaal. Ordineeriti 23. aprillil/5. mail 1844 õpetajaks.
Rücker oli aastatel 1844–1851 Kolga-Jaani Johannese koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1851–1879 (introdutseeriti 9. detsembril/21. detsembril 1851) oli ta sama koguduse õpetaja. Jäi oktoobris 1879 emerituuri.
Isiklikku.
Tema isa Franz Ludwig Rücker ja vanaisa Ludwig Nikolaus Rücker oli samuti Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetajad.
Neo Perfomance Materials

Neo Perfomance Materials (enne 2015 Molycorp Inc.) on Ameerika Ühendriikide päritolu haruldaste muldmetallide ja haruldaste metallide tootmisega tegelev ettevõte, mille peakorter asub Greenwood Village'is Colorado osariigis.
Ettevõtte tootmine paikneb 26 kohas 11 riigis üle maailma, olles juhtivaid haruldaste muldmetallide ja haruldaste metallide tootjaid maailmas. 
Alates aprillist 2011 kuulus Molycorpile 90 protsenti Eesti ettevõtte Molycorp Silmet AS aktsiatest.
Molycorp pankrotistus 2015. aasta juunis. Pärast pankrotist väljumist sai ettevõtte uueks nimeks Neo Perfomance Materials. Molycorp Silmet nimetati 2016. aasta septembris ümber NPM Silmet AS-ks.
Franz Ludwig Rücker

Franz Ludwig Rücker (24. juuni / 4. juuli 1769 Kolga-Jaani – 10. märts / 22. märts 1860 Kolga-Jaani) oli baltisaksa päritolu Eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetajalt. Aastatel 1788–1791 (immatrikuleeriti 13. oktoobril 1788) õppis ta usuteadust Jena Ülikoolis. Ta ordineeriti 20. juulil / 31. juulil 1791 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1791–1851 (introdutseeriti 17. augustil / 28. august 1791) Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja. Aastatel 1820–1842 oli ta Viljandi praostkonna praost. Aastal 1838 oli ta konsistoriaalnõunik. Jäi emerituuri 20. aprillil / 2. mail 1851.
Isiklikku.
Tema isa Ludwig Nikolaus Rücker ja poeg August Wilhelm Rücker olid samuti Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetajad.
Ngaio Marsh

Dame Ngaio Marsh (23. aprill 1895 – 18. veebruar 1982) oli Uus-Meremaa teatrilavastaja ja kriminaalromaanide autor.
Marsh kirjutas 32 klassikalist inglise kriminaalromaani, kus tegutseb Scotland Yardi politseiinspektor Roderick Alleyn.
Ngaio Marshi peetakse koos Dorothy L. Sayersi, Margery Allinghami ja Agatha Christiega 1920. ja 1930. aastate silmapaistvamateks Briti naiskriminaalkirjanikeks.
1966. aastal anti kirjanikule Briti Impeeriumi Komandöri orden koos tiitliga "dame" (Order of Dame Commander of the British Empire).
Elulugu.
Ngaio Marsh sündis 1895. aastal Uus-Meremaal pangasekretäri Henry Edwardi ja harrastusnäitleja Rose Elizabethi (neiupõlvenimega Seager) ainsa lapsena. Hariduse omandas ta St. Margaret College'is, kus neiul tekkis teatrikunsti vastu suur huvi. Aastatel 1915–1920 õppis Ngaio Canterbury University College School of Artis maalimist, tegeledes samas edukalt ka näitlemisega. 1928. siirdus naine Londonisse, kus töötas sisekujundusteenuseid pakkuvas firmas. Pärast ema surma 1932. aastal naasis Ngaio Marsh Inglismaalt oma sünnimaale. 
Teise maailmasõja järgsel ajal kogus Marsh tuntust teatrilavastajana. Eriti kõrgelt hinnati tema William Shakespeare'i lavastusi. Kogu elu vallalisena veetnud Ngaio Marsh suri 86-aastaselt Christchurchis.
Amised

Amised (omanimetus "Pangcah" [pant͡saʜ] "inimesed", hiina keeles 阿美族, pinyin "āměi-zú"; ka amid, varem anušid) rahvas Taiwanil, saare põlisasukad. Nad kõnelevad amise keelt, mis kuulub austroneesia keelte hulka. 
Amised on üks 13 ametlikult tunnustatud Taiwani pärismaisest rahvast. Amiste traditsiooniline asuala hõlmab pika kitsa oru Taiwani Keskmägede ja Rannikumäestiku vahel, tasandiku Vaikse ookeani rannikul ida pool Rannikumäestikku ning Hengchuni poolsaare.
2000. aastal oli amiseid 148,992 – umbes 37,5% Taiwani põlisrahvaste koguarvust. Seega on amised Taiwani arvukaim põlisrahvas. Tänu oma asukohale rannikul elatuvad amid peamiselt kalapüügist. Traditsiooniliselt järgivad nad emapoolset pärimisõigust. Tavapärased amide külad olid põlisrahva kohta suhteliselt suured, neis oli keskeltläbi 500–1000 elanikku. Tänapäeval moodustavad amid enamiku Taiwani "linnapärismaalastest" ning on arenenud mitmeks "linnahõimuks", mis on levinud üle kogu saare.
Identiteet ja liigitus.
Amised nimetavad end üldiselt "Pangcah", mis tähendab "inimesed" või "meie sorti rahvas". Sellegipoolest kasutatakse tänapäeval Taiwanil eelkõige nimetust "amised", mis tuleneb sõnast "amis" ("põhi"). Miks "Pangcah"' kohta sellist nime pruugitakse, on siiani teaduslikult selgitamata. Üks oletus on, et seda nimetust tarvitasid algselt pujumad, kellest amised jäid põhja. Teise hüpoteesi järgi nimetasid Taitungi tasandiku asukad end amisteks, kuna nende esivanemad tulid sinna põhjast. See põhjendus on kirjas ka uuringuraportis "Banzoku Chōsa Hōkokusho", viidates, et selline nimekasutus võib pärineda amiste rühmalt, mis asus tänapäeva Chenkongist kuni Taitungi tasandikuni ja keda antropoloogid nimetavad Falangaw' amisteks. Nende lähim geneetiline sugulasrühm on filipiinlased..
Raamatu "Taiwanese Aboriginal History: Amis" ("Taiwani pärismaine ajalugu: amised") järgi jagunevad amised viide rühma:
Ehkki laialdaselt kasutusel, põhineb see liigitus üksnes geograafilisel jaotusel ja hõimude rändel. See ei ühti kultuuriliste, keeleliste ja füüsiliste erisustega.
Tavandid ja kultuur.
Traditsiooniline amise perekond on matriarhaalne, perepea on pereema.
Amiste tähtsaim püha on lõikuspidu. Amiste lõikuspeol näidatakse üles tänulikkust jumalate ees ja palutakse viljaõnne järgmiseks aastaks. See toimub igal aastal juulist septembrini.
Amiste laulud on tuntud keeruka kontrapunktaalse polüfoonia poolest. Paljud on seda kuulnud enese teadmata. Nimelt kasutas ansambel Enigma oma teisel plaadil "The Cross of Changes" laulus "Return to Innocence" amiste laulu. See oli 1996. aastal Atlanta olümpiamängude teemalaul. Refrääni laulsid Difang ja Igay Duana, kes esinevad ühes Taiwani põliskultuuritrupis. Maison des Cultures du Monde salvestas nende laulu ringreisi ajal ning avaldas CD, mida hiljem kasutas Enigma, mainimata lauljate ja laulu rahvuslikku päritolu. Vaidlus lahendati kohtus.
Amise keel

Amise keel ehk ami keel (varasem nimetus "anuši keel") on Taiwani keelte hulka kuuluv Austroneesia keel, mida kõneleb Taiwani saare idarannikul elav Taiwani põlisrahvaste hulka kuuluv rahvas amised. Seda kõneldakse Hualienist põhjas kuni Taitungini lõunas, samuti saare lõunatipus, ehkki vahel peetakse põhjamurdeid iseseisvaks keeleks.
Maakondades, kus elavad amised, teeb riigiraadio hiina keele kõrval saateid ka amise keeles (näiteks Hualieni ja Taitungi raudteejaamades). Alla 20 aastastest amistest kõnelevad amise keelt siiski vähesed ning on teadmata, kui paljud 180 978 (teistel andmetel 138 000) amisest seda räägivad.
Amise keel on murrete kontiinum. Põhjamurded (Sakizaya murre ja Nataorani murre) on piisavalt erinevad, et neid võiks nimetada eraldi keelteks. Amisi keel kitsamas mõttes hõlmab Tavalong-Vata'ani, kesk- ja lõunamurdeid, millest viimasesse kuuluvad ka Malani ja Hengchuni murre.
Amise keelt kirjutatakse ladina kirjas.
Taiwani keeled

 
Taiwani keeled on Taiwani põlisrahvaste keeled. 
Taiwani ametlikult tunnustatud põlisrahvad moodustavad praegu umbes 2% Taiwani rahvastikust. Sajandeid kestnud keelenihke tagajärjel on oma põliskeele kõnelejaid nende seas vähe. Umbes 26 Taiwani põliskeelest on vähemalt 10 välja surnud, 4–5 välja suremas ning mitu suuremal või vähemal määral ohus. 
Taiwani põliskeeled on tähtsad ajaloolise keeleteaduse seisukohalt, kuna tõenäoliselt kujunes Taiwanil kogu austroneesia hõimkond. Keeleteadlase Robert Blusti väitel moodustavad Taiwani keeled austroneesia keelte kümnest harust üheksa, samas kui kümnendasse harru (malai-polüneesia keeled) kuulub ligi 1200 keelt väljaspool Taiwani. Ehkki teised uurijad ei nõustu Blusti seisukohtadega kõigis üksikasjades, on austroneesia keelte Taiwani päritolu üldtunnustatud. Seda teooriat toetavad ka hiljutised uuringud inimpopulatsioonide geneetikas.
Taiwani keelte olukord.
Kõik Taiwani keeled on aegamisi taandumas kultuuriliselt domineeriva hiina keele ees. Viimastel aastakümnetel on Hiina Vabariigi valitsus alustanud põliskeelte toetusprogrammi, mille käigus taastati Taiwani keelte õpetus koolides. Keelte säilimise seisukohast ei ole loodetud edu saavutatud. 
Keelte loend.
Tihti on raske teha vahet keelel ja murdel, mistõttu teadlased pole Taiwani keelte liigituse suhtes täielikul üksmeelel. Veel enam on kahtlusi väljasurnud või assimileeritud hõimude keelte puhul, kuna meie teadmised neist on üpriski katkendlikud. Järgnevalt on loetletud tuntumad Taiwani keeled.
Süntaks.
Sõnajärg.
Enamik Taiwani keeli kasutab verbiga algavat sõnajärge (VSO või VOS). Erandiks on mõned Põhja-Taiwani keeled thao, saisiati ja kulon-paze keel, arvatavasti hiina keele mõjul.
Li (1998) loetleb rea Taiwani keelte sõnajärgesid:
Kirjandus.
==Välislingid =
Austroneesia keeled

Austroneesia keeled on hõimkond või keelkond, millesse kuuluvaid keeli kõneleb Kagu-Aasia ja Vaikse ookeani saartel ning vähemal määral ka Aasia mandriosas umbes 386 miljonit inimest.
See kuulub põhjalikult uuritud keelkondade sekka koos bantu, indoeuroopa, afroaasia ning uurali keeltega. Esimesena uuris austroneesia keeli ulatuslikult komparatiivset meetodit kasutades saksa keeleteadlane Otto Dempwolff. Teine saksa teadlane Wilhelm Schmidt võttis saksa keeles kasutusele sõna "austronesisch", mis tuleb ladina sõnast "auster" "lõunatuul" ja kreeka sõnast "nêsos" "saar". Nimi "austroneesia" on sama päritolu. Keelkonna nimi on asjakohane, kuna enamikku austroneesia keeltest kõneldakse saartel. Vaid mõned üksikud keeled nagu malai ja tšaami keeled pärinevad Aasia mandrilt.
Paljudel austroneesia keeltel on väga vähe kõnelejaid, ent suuremaid keeli kõnelevad kümned miljonid inimesed. Mõni austroneesia keel on ka riigikeel.
Eri allikad liigitavad keeli erinevalt, kuid austroneesia ja nigeri-kongo keeled on maailma kaks suurimat keelkonda: kumbagi neist kuulub umbes viiendik maailma keeltest. Austroneesia keelkonna geograafiline haare oli kõigist keelkondadest suurim enne indoeuroopa keelte levikut kolonialismi ajal, ulatudes Madagaskari saarelt Aafrika idarannikul Lihavõttesaare ehk Rapa Nuini Vaikse ookeani idaosas. Havai, rapanui ja Madagaskaril kõneldav malagassi keel on austroneesia keelkonna piirikeeled.
Robert Blusti (1999) järgi jagunevad austroneesia keeled mitmesse põhiharru, millest kõik peale ühe asuvad üksnes Taiwanil. Taiwani keeled liigitatakse üheksaks austroneesia keelte kõrgeimat järku alarühmaks. Kõik väljaspool Taiwani (sh selle ranniku lähedane tao keel) kuuluvad malai-polüneesia keelte hulka.
Austroneesia keeltes puudub grammatiline sugu.
Viru Koda

Maausuliste Viru Koda (lüh. Viru Koda) on organisatsioon, mis asutati 25. septembril 2010 Virumaal Torvastvere (Kadrina) kihelkonnas. Koja asutamine algas Ilumäe Hiieniinepuu juures toimunud palvusega. Maausuliste Viru Koda on Eesti põlisusuliste katusühenduse Maavalla koja viies kohalik koda.
Koda on mõeldud ühendama ja esindama Virumaa ja Vadjamaa põlise loonausu järgijaid ehk maausulisi. Viru koda soovib edendada viru maausku, elma ja samuti viru keelt. Tähelepanu pööratakse hiite ja teiste looduslike pühapaikade uurimisele, tutvustamisele ja kasutamisele. Koda hoiab silma peal põhiseadusliku usuvabaduse järgimisel, et vältida näiteks laste seadusevastast usulist pööramist üldhariduskoolides ja lasteaedades.
Liikmeskond.
Suurem osa koja liikmeid elab Virumaal ning nende hulgas on õpetajaid, talunikke, sõjaväelasi, ettevõtjaid, kunstnikke, toimetajaid ning teiste elualade esindajaid.
Põhikirja kohaselt võivad kojaga liituda Viru- ja Vadjamaaga seotud maausulised. Koda on vadjalastele avatud seetõttu, et Virumaa idaosa on vadjalaste ajalooline asuala ning Kuremäe Hiiemägi vadjalaste kõige püham paik. Lisaks on vadja keel üks maakeeltest ning vadjalased osa maarahvast.
Senine tegevus.
Viru maausulised on olnud hiite kaitsel tegusad juba kümmekond aastat. Seni Härjapea kojas tegutsedes on suuremad õnnetused ära hoitud Mahu Tammealuse hiies, Purtse Hiiemäel ning Kunda Hiiemäel. Jätkatud on Teine maailmasõja paiku katkenud hiiepühade pidamise tava.
Saarepealne Koda

Maausuliste Saarepealne Koda (lüh. Saarepealne Koda ühendab Muhu- ja Saaremaa maausulisi. Koda asutati 19 lehekuud 10215 (2002). Sama aasta pärnakuus võeti Saarepealne Koda Maavalla Koja liikmeks ning registreeriti Eesti Vabariigi kirikute ja koguduste registris.
Viited.
Maausuliste Saarepealne Koda
Hannoveri provints

Hannoveri provints (saksa "Provinz Hannover") oli Preisimaa kuningriigi ja Preisimaa vaba riigi provints aastatel 1868–1946.
Austria-Preisi sõja ajal püüdis Hannoveri kuningriik koos mõne teise Saksa Liidu liikmesriigiga säilitada neutraliteeti. Pärast Hannoveri poolthääletamist liidu vägede mobiliseerimiseks Preisimaa vastu 14. juunil 1866 nägi Preisimaa seda kui põhjust sõda kuulutada; Hannoveri kuningriik oli peagi löödud ja Preisimaa poolt annekteeritud. Troonilt tõugatud Hannoveri dünastia vara kasutas Otto von Bismarck jätkuva Ludwig II vastase sõja rahastamiseks. 
Aastal 1946 taasasutas briti sõjaline administratsioon "Hannoveri riigi", mis kattus endise Hannoveri kuningriigi territooriumiga; kuid Saksa juhtkonna õhutusel ühendati see aasta jooksul koos Oldenburgi, Braunschweigi ja Schaumburg-Lippe riikidega uueks Alam-Saksi liidumaaks, mille pealinnaks sai Hannover.
Hannoveri piirkonnad.
 Hannoveri provints jagati kuueks piirkonnaks, mida algul kutsuti "Landdrostei", ja mis 1. aprillil 1885 reorganiseeriti Preisi standardi järgi valitsuspiirkonnaks ("Regierungsbezirk").
1) Aurich
&lt;br&gt;2) Osnabrück
&lt;br&gt;3) Stade
&lt;br&gt;4) Lüneburg
&lt;br&gt;5) Hildesheim
&lt;br&gt;6) Hannover
Ilumäe hiiepärn

Ilumäe hiiepärn (ka Hiieniinepuu, Hiiepärn, Hiiepuu, Püha niinepuu ja Marie niinepuu) ja tema juurte alt varem voolanud Ilumäe Silmaallikas asuvad Lahemaal Haljala vallas Ilumäe külas Kõnnu mäel.
Selle kandi inimesed on aastasadu käinud seal palvetamas, ande toomas, ravimas ja pühi pidamas. Hiiepuu õõnes tüvi on pakkunud vihmavarju karjalastele.
Loodus- ja muinsuskaitse alla kuuluva hiiepuu küljes võime näha paelu – seoseid, mille on jätnud pulmalised ja teised puu austajad. Rahvapärimus mäletab, et vanasti on seal okstesse seotud värvilisi riidetükke ja puu juurde pandud uudsevilja, tapetud loomadest esimene keedetud tükk, piimasaadusi, mett, münte ja palju muudki. Viidi ka õlut:
"Ilumäe külas hiieniinepuu hallikale viidud osa talusaadustest jumalalepituseks. Kord saatnud peremees sulase kapaga õlut allikale viima, see aga joonud õlle ära. Teisel hommikul olnud laudas must lehm surnud."
Hiiepuu lähedal kasvavate Surnukuuskede juures peatus matuserong teel Ilumäe kalmistule.
Hiiepuu vanuseks on hinnatud 300–452 aastat. Oletatakse, et seal praegu kasvavad niined on varasema puu geneetilised järglased. Nõnda võib hiiepuu seal kasvanud olla juba igiammustest aegadest peale.
Silmaallikas.
Silmaallika vett peeti pühaks ja hiiepühade ajal kasteti sellesse leiba. Allika veel oli ravivägi. Eriti hästi mõjunud see silmakorrale (kui silmad õhtuti väsinud, nagu liiva täis ja jooksevad vett).
Pál-tänava poisid

"Pál-tänava poisid" (ungari "A Pál utcai fiúk") on Ungari kirjaniku Ferenc Molnári 1906. aastal ilmunud romaan.
Eesti keeles on teos ilmunud Julius Margi (1921) ja hiljem Reet Klettenbergi tõlkes (2014).
Stadio Alberto Braglia

Stadio Alberto Braglia on jalgpallistaadion Modenas Itaalias, jalgpalliklubi Modena FC kodustaadion.
Staadion avati 11. oktoobril 1936 ja see mahutab umbes 20 000 pealtvaatajat.
Staadionil on toimunud mitmed kontserdid, teiste seas U2, Pink Floydi, Stingi, Prince'i, Guns N' Rosesi ja Rage Against the Machine'i esinemised.
3. juunil 2011 toimus seal Eesti jalgpallikoondise kohtumine Itaalia jalgpallikoondisega.
Absoluutselt jäik keha

Absoluutselt jäigaks kehaks ehk jäigaks kehaks nimetatakse sellist keha, mille mis tahes kahe punkti vaheline kaugus jääb suvaliste mõjuvate jõudude korral konstantseks.
Kuigi absoluutselt jäiku kehi ei leidu, on tegemist väga kasuliku mudeliga, mida rakendatakse näiteks mehaanikas (eriti staatikas, tugevusõpetuses), termodünaamikas jm.
Katarina Brodin

Katarina Brodin (neiupõlvenimega Katarina Barck; 8. september 1943 – 24. mai 2022) oli Rootsi diplomaat. 
Ta oli aastatel 1995–1998 Rootsi suursaadik Eestis.
Aarne Männik

Aarne Männik (sündinud 18. veebruaril 1947 Tallinnas) on eesti helilooja.
Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna Muusikakooli koorijuhtimise erialal. Seejärel õppis ta kompositsiooni Eino Tambergi juhendusel 1966–1968 Heliloojate Liidu noortesektsioonis ja aastast 1968 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis, mille lõpetas 1973. aastal. 
Männik on aastast 1971 Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetaja. On tegutsenud ka koorijuhina.
Tallinna JK Kotkad

Tallinna JK Kotkad on Eesti jalgpalliklubi, mis asutati 1998. aastal.
Meeskonna koduväljak on Kotka staadion.
Peatreeneriks on Märt Kosemets.
Kohila JK Püsivus

Kohila JK Püsivus on Eesti jalgpalliklubi.
Kaubamärgistus

Kaubamärgistus on pakendil või kasutusjuhendil olev märgistus, mis annab informatsiooni kauba kohta. Tarbijale pakutava või müüdava kauba märgistus peab olema loetav, arusaadav ja üheselt mõistetav.
Igal kaubal või kauba juures peab olema märgistus vähemalt kauba nimetusega. Tulenevalt kauba liigist, omadustest ja otstarbest on märgistuses nõutav ka teave kauba koguse või mõõtmete ning koostise kohta, samuti hoiatused ja ettevaatusabinõud kauba kasutamise või hävitamisega seotud ohtude kohta, juhised kasutamiseks, säilimisaeg ja –tingimused ning põhilised tehnilised andmed. Mõnedele kaubagruppidele nagu toidukaubad, rõivad, jalatsid, kosmeetikatooted, mänguasjad, on kehtestatud märgistamise erinõuded ning nende märgistuses peab olema hoopis rohkem infot.
Välislingid.
Kaubakoodid ja Kaubamärgistused