tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Barbora Špotáková

Barbora Špotáková (sündinud 30. juunil 1981 Jablonec nad Nisous Tšehhoslovakkias) on Tšehhi endine kergejõustiklane, odaviskaja.
Špotáková võistles 2000. aastal Santiagos noorte maailmameistrivõistlustel seitsmevõistluses, kus ta sai neljanda koha tulemusega 5689. Kaks aastat hiljem 2002. aasta Euroopa meistrivõistlustel Münchenis osales ta odaviskevõistlustel, kus ta jäi tulemusega 51.71 17. kohale. 2004. aasta olümpiamängudel Ateenas viskas ta oda 58.20 ja finaali ei jõudnud. Järgmisel aastal sai ta kuuenda koha Euroopa heitjate talvistel karikavõistlustel ja teise koha Euroopa esiliiga karikavõistlustel tulemusega 59.74. 2005. aasta MM-il Helsingis jäi tema laeks kvalifikatsioonivõistlus tulemusega 58.74, millega ta oli esimene, kes finaali ei pääsenud. Samal aastal võitis ta Izmiris toimunud universiaadil tulemusega 60.73.
2006. aastal tuli Špotáková Tšehhi meistriks ja võitis Euroopa esiliiga karikavõistlused tulemusega 64.68. Samal aastal toimunud Euroopa meistrivõistlustel Göteborgis võitis ta hõbemedali 65.64-ga. Hooaja lõpus võitis ta IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlustel tulemusega 66,21. Aasta lõpus valiti ta Tšehhi aasta naissportlaseks. Špotáková võitis 2007. aasta maailmameistrivõistlustel Osakas kuldmedali isikliku rekordiga 67.07. Samal aastal IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlustel viskas ta uueks isiklikuks rekordiks 67.12 ja sai esikoha. Aasta lõpus valiti Špotáková Tšehhi aasta kergejõustiklaseks. 31. mail 2008 viskas ta Zaragozas isiklikuks rekordiks 69.15, mis oli kõigi aegade neljas tulemus. 
2008. aasta olümpiamängudel Pekingis tuli Špotáková olümpiavõitjaks tulemusega 71.42. Oma võiduviske sooritas ta viimases voorus, millega ta möödus Venemaa sportlasest Maria Abakumovast, kes oli seni esikohal tulemusega 70.78. Loomulikult oli see võidutulemus tema isiklik rekord ja ka Euroopa rekord. See tulemus jäi 28 cm maha Osleidys Menéndeze maailmarekordist ja oli kõigi aegade teine tulemus. 13. septembril 2008 IAAF-i kergejõustiku finaalvõistlustel Stuttgardis viskas ta uueks maailmarekordiks 72.28.
2014. aastal Zürichis tuli ta Euroopa meistriks tulemusega 64.41.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 64.80-ga pronksmedali.
2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel tuli ta teist korda maailmameistriks teisel katsel visatud 66.76-ga.
Kidad

 
Kidad ("Equisetopsida" ehk "Sphenopsida") on sõnajalgtaimede hõimkonda kuuluv taimede klass. Eluvormilt on kidad rohttaimed.
Ehkki enamasti vaadeldakse klassi sõnajalgtaimede hõimkonnas, siis mõnikord käsitletakse neid ka omaette hõimkonnana ositaimed ("Equisetophyta"; sünonüümid: "Sphenophyta" ja "Arthrophyta").
Kidade klassist on tänapäevani säilinud üksnes osjalised ühe perekonnaga – osi ("Equisetum"). 
Eestist on osjalisi teada 11 liiki.
Humoraalne regulatsioon

Humoraalne regulatsioon (ladina sõnast "[h]umor" '(keha)vedelik') on organismi talitluse regulatsioon verre või lümfi eraldatavate bioloogiliselt aktiivsete orgaaniliste ühendite kaudu.
Humoraalne regulatsioon koos neuroregulatsiooniga moodustab neurohumoraalse regulatsiooni.
José Sócrates

José Sócrates Carvalho Pinto de Sousa (sündinud 6. septembril 1957 Portos) on Portugali poliitik, aastatel 2005–2011 peaminister. 
Ta oli ka Sotsialistliku Partei esimees (peasekretär) 24. septembrist 2004 kuni tagasiastumiseni 5. juunil 2011 pärast partei kaotust parlamendivalimistel.
Ta on õppinud Coimbras ehitusinseneriks ja hiljem õppinud õigusteadust Lissabonis.
Poliitilist karjääri alustas ta nelgirevolutsiooni ajal. 1986. aastal sai ta Castelo Branco ringkonna presidendiks. 1987 valiti ta Portugali parlamenti. Aastatel 1999–2002 oli ta keskkonnaminister António Guterresi valitsuses. Pärast Sotsialistliku Partei võitu ennetähtaegsetel parlamendivalimistel 2005. aastal sai José Sócrates peaministriks. Ta oli peaminister alates 12. märtsist 2005, astus tagasi 23. märtsil 2011, kuna opositsiooniparteid ei toetanud tema kärpekava, kuid püsis ametis peaministri kohusetäitjana 21. juunini 2011.
José Sócrates jätkas tööd peaministrina ka pärast septembris 2009 toimunud parlamendivalimisi. Tema vähemusvalitsus astus ametisse 12. oktoobril 2009.
Andrei Silnov

Andrei Silnov (vene Андрей Александрович Сильнов; sündinud 9. septembril 1984 Šahtõs Rostovi oblastis) on Venemaa kergejõustiklane (kõrgushüppaja). 
2003. aastal võitis Silnov Venemaa kuni 23-aastaste sisevõistlused tulemusega 2.24, kuid jäi kuni 23-aastaste välisvõistlustel samal aastal 2.18-ga kuuendaks. Kuni 23-aastaste Euroopa meistrivõistlustel augustis Erfurdis sai ta üheksanda koha tulemusega 2.23.
Silnovi läbimurre rahvusvahelisel tasandil toimus 2006. aastal. 7. jaanuaril sisehooaja avavõistlusel Jekaterinburgis hüppas ta 2.28. Veebruari lõpus Saksamaal Arnstadtis viis ta oma isikliku siserekordi 2.35-le. Juunis võitis ta Malagas toimunud kergejõustiku superliiga Euroopa karikavõistlustel esikoha tulemusega 2.31, mis oli ka tema isiklik välisvõistluste rekord. 25. juulil Stockholmis toimunud IAAF-i Grand Prix' võistlustel parandas ta oma rekordit veel ühe sentimeetri võrra. Augustis Euroopa meistrivõistlustel Göteborgis tuli ta isikliku rekordiga 2.36 Euroopa meistriks. See tulemus oli ka ühtlasi EM-rekord. 2008. aastal Londonis peetud IAAF-i super-Grand-Prix' võistlustel hüppas ta uueks isiklikuks rekordiks 2.38.
2008. aasta OM-il Pekingis tuli Silnov olümpiavõitjaks. Ta oli väga heas hoos ja ületas kõik kõrgused kuni 2.36 esimesel katsel. See jäi ka tema laeks, sest pärast võidu selgumist proovis ta ületada ka olümpiarekordit 2.42, kuid see jäi alistamata.:
Kesk-Jüütimaa piirkond

Kesk-Jüütimaa on piirkond Taanis Jüütimaal. 
Piirkond loodi 2007 neljast endisest maakonnast.
Haldusjaotus.
Piirkonnas on 19 valda:
Gennadi Trošev

Gennadi Nikolajevitš Trošev (vene keeles Геннадий Николаевич Трошев; 14. märts 1947 Berliin – 14. september 2008 Perm) oli Venemaa sõjaväelane; kindralpolkovnik, Venemaa väejuht Tšetšeenia sõja ajal.
Ta sündis Berliinis Nõukogude okupatsioonitsoonis ohvitseri pojana ja tema lapsepõlv möödus Groznõis. 1969. aastal lõpetas ta Kaasani tankikooli, 1976. aastal soomustankivägede akadeemia ja 1988. aastal peastaabi sõjaväeakadeemia.
Ta teenis mitmel ametikohal tankivägedes. 1994. aastast oli ta Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonna Vladikavkazis paikneva 42. armeekorpuse ülem. 5. mail 1995 ülendati ta kindralleitnandiks. Esimese Tšetšeenia sõja ajal 1995–1997 oli ta Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonna 58. armee ülem ja ühtlasi Venemaa vägede ülem Tšetšeenias. 1997 määrati ta Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonna ülema asetäitjaks. Augustis 1999 käsutas ta väeüksusi, mis lõid tagasi mässuliste võitlejate rünnaku Dagestanis. Teise Tšetšeenia sõja ajal oli ta alates jaanuarist 2000 Põhja-Kaukaasia armeegrupeeringu Vostok ülem. Veebruaris 2000 ülendati ta kindralpolkovnikuks. Aprillist juunini 2000 oli ta Venemaa vägede ülemjuhataja Tšetšeenias ja maist 2000 detsembrini 2002 ühtlasi Põhja-Kaukaasia sõjaväeringkonna ülem.
Märtsis 2001 toetas ta kohtuprotsessis Juri Budanovit, kes hiljem sõjakuritegudes, sealhulgas 18-aastase tšetšeeni neiu Elza Kungajeva tapmises süüdi mõisteti.
Veebruarist 2003 oli ta Venemaa presidendi nõunik kasakate küsimuses. 2008. aastal ülendati ta Venemaa Föderatsiooni 2. klassi riiklikuks tegevnõunikuks.
Trošev hukkus lennuõnnetuses Permis, kuhu ta oli teel samboturniiri vaatama. Reisilennuk, mille pardal Trošev oli, kukkus maandudes Permi äärelinna. Kõik 88 lennukis viibinut hukkusid. Trošev maeti Krasnodari lähedale Severnõi asulasse.
Groznõis on tema auks ümber nimetatud Krasnoznamjonnaja tänav.
Martin Weinek

Martin Weinek (sündinud 30. juunil 1964 Leobenis Steiermargi liidumaal) on Austria teatri- ja filminäitleja, lavastaja ning veinimeister. 
Ta on telesarjas "Komissar Rex" inspektor Fritz Kunzi osatäitja.
Aastatel 1983–1986 õppis Martin Weinek professor Peter P. Josti juhendamisel dramaturgiat.
Alates 1986. aastast on M. Weinwek teinud Grupp 80 raames kaasa mitme Viini teatri lavastustes. Samal aastal mängis ta kõrvalosa (liftipoissi) filmis "Nachsaison" ("Pärast hooaega").
1987. aastal osales ta Recklinghauseni teatrifestivalil, kus mängis üht peaosa Georg Mittendreini lavastuses "Der Lechner Edi schaut ins Paradies" ja tänavapühkijat Dieter Berneri lavastatud filmis "Müllomania".
1989. aastal tegi ta kaasa telesarjas "Calavati Joe". 1990. aastast on ta lisaks näitlemisele proovinud aeg-ajalt kätt ka lavastajana.
Veinimeister.
Näitlejatöö kõrval peab Weinek koos abikaasa Evaga veiniaeda. Ka Eva õppis dramaturgiat ja töötas seejärel aastaid dramaturgina. 1993. aastal otsustasid abikaasad hakata koos hobi korras veini tegema. Nüüd on neil Heiligenbrunni lähistel kolme hektari suurune viinamarjaistandus, mille saagi nad ise veiniks teevad ja seda ka turustavad.
Seeme

Seeme (ladina "semen") on seemnetaimede (paljasseemne- ja katteseemnetaimede) elujärk levisena (diaspoorina), mille ülesanne on taimede paljunemine ja levimine. 
Taime seemned arenevad seemnealgmes asuvast enamasti tolmuteraga viljastatud munarakust ja teatud perioodi arenevad emastaimes, enne kui ühendus viimasega katkeb. Mõningail erijuhtumeil areneb seeme ka viljastamiseta (näiteks apomiksise korral). 
Tüüpiline seeme koosneb kolmest osast: embrüost (idust), idu toitekoest ja mitmekihilisest seemnekestast. 
Enamiku taimede seemned ei ole võimelised idanema kohe pärast valmimist, sest nad on puhkeperioodis. Seemnete sügavpuhkus lõpeb pärast normaalse idu väljakujunemist, inhibiitorite väljauhtumist või lagunemist, valguse või madala temperatuuri mõjul. Kui keskkonna tingimused ei võimalda idanemist pärast sügavpuhkust, viibivad seemned sundpuhkeseisundis sobivate tingimuste tekkimiseni. Seejuures säilib seemnete idanemisvõime mõnest nädalast 150 või enamgi aastani (lootos). 
Seemned toiduna.
Kuna seemned on enamasti toitaineterikkad, siis söövad neid paljud loomad, kaasa arvatud inimene.
Hele timpnarmik

Hele timpnarmik ("Hydnum repandum") on narmikuliste sugukonda timpnarmiku perekonda kuuluv seen.
Hele timpnarmik meenutab mõnevõrra kukeseent, kuid kübara all kannab ta nimele sobivalt narmaid. Kasvab tihti suurtes gruppides. 
Kirjeldus.
Kübar on kuni 12 cm lai, kumera või mõnikord keskelt nõgusa, ebaühtlaselt ümara, lainja servaga, palja või pisut karvase, valkja, kollaka või kreemi kübaraga. Jalg on 1–3 cm jämedune. Selle ülemine osa on kaetud lühikeste, laskuvalt paiknevate valkjate või kollakate narmastega, narmaline on ka kübara alakülg. Seeneliha on kollakasvalge ja tugev.
Kasutamine.
Hea maitsega söögiseen. Noored viljakehad on kupatamata söödavad ja heamaitselised. Vanemad võivad valmistada pettumuse. Kasutatakse nagu põdramokka. Sobib marineerimiseks ja külmutamiseks.
Kergejõustiku maailmarekordid

Kergejõustiku maailmarekordid on Rahvusvahelise Kergejõustikuliidu registreeritud kergejõustiku maailma tipptulemused. Maailmarekordid kinnitatakse vastavalt IAAF-i reeglitele ja neid võib püstitada võistlustel, mis on IAAF-i poolt heaks kiidetud. Kõikide jooksualade distantsid on meetermõõdustikus, välja arvatud 1 miili jooks.
Reeglid.
Maailmarekordite kinnitamiseks kergejõustikus on kindlasti vaja jälgida järgmisi nõudeid:
Iseseisvuspartei

Iseseisvuspartei on partei mitmes riigis:
Wolfgang Willrich

Wolfgang Willrich (31. märts 1897 Göttingen – 18. oktoober 1948 Göttingen) oli saksa kunstnik, kes joonistas muu hulgas Saksamaa sõdureid.
Relva-SS väeosade loend

See on loend Relva-SS väeosadest.
Diviisid.
Väljaspool üldist nummerdust:
Diviisid, mille loomine jäi pooleli:
Eesti sõjalennukite loend (1918–1940)

Eesti sõjalennukite loend on loetelu Eesti sõjaväe lennu-poolroodu, Lennuväesalga, Lennuväe, Lennuroodu, Lennuväerügemendi ja Õhukaitse lennukitest ajavahemikul 1918–1940.
Eesti tsiviillennukite loend (1921–1940)

Alates 18. juulist 1939 määras registreerimismärgi tähed Teedeministeeriumi Õhusõiduosakond õhusõiduki täiskaalu alusel. Õhusõidukitel täiskaaluga kuni 1000 kg oli registreerimismärgi esimene täht E, kuni 2500 kg – I, kuni 5000 kg – O ja üle 5000 kg – A.
Purilennukite registreerimismärgi esimene täht oli P (RT 1939, 60, 500).
Kirjandus.
Frederik Gerdessen, Toivo Kitvel, Johannes Tilk. Aeg. Mehed. Lennukid. Eesti lennunduse arengulugu kuni 1940. aastani. Tallinn, 2001.
Karl Julius Friedrich von Baer

Karl Julius Friedrich von Baer (9. veebruar 1822 Königsberg – 30. märts/11. aprill 1843 Tartu) oli Karl Ernst von Baeri vanim poeg, arstiteaduse üliõpilane.
Tema vanemad olid Karl Ernst von Baer (1792–1876) ja Auguste von Medem (1799–1864).
Ta õppis 1841–1843 Tartu ülikoolis arstiteadust ja loodusteadusi, Korporatsioon Livonia asutajaliige.
Enn Terasmäe

Enn Terasmäe (aastani 1936 Nikolai Roosa; 20. detsember 1899 Villevere, Kabala vald, Viljandimaa – 17. august 1990 Frankford, Ontario) oli eesti ja Kanada põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Aastatel 1918–1920 võttis Terasmäe osa Vabadussõjast. 1927. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli. 1929. aastal sai ta magistrikraadi agronoomias (väitekiri "Esimese vilja tasuvusest madalsool"), 1934. aastal sai doktorikraadi ("dr. agr.") väitekirjaga "Külviaja mõjust lõikustoodangule madalsool". Kuulus EYS Veljestosse, hiljem korporatsioon Rotaliasse.
19. maist 1938 kuni 1940. aastani oli Terasmäe põllutööministri abi.
1944. aastal põgenes Terasmäe Rootsi, kust 1952. aastal siirdus Kanadasse. Seal töötas ta Guelphi Ülikoolis, kus uuris taimede mikroelementide tarvet ja nende toimet taimekasvule, oli aastatel 1960–1965 samas taimekasvatusprofessor.
Isiklikku.
Enn Terasmäe poeg on geoloog Jaan Terasmäe.
Alfred Hain

Alfred Hain (18. november 1907 Tsooru vald, Võrumaa – 28. aprill 1990 Norrköping) oli eesti agronoom.
Lõpetas 1931. aastal Tartu Ülikooli Põllumajandusteaduskonna.
Kaarel Vahtras

Kaarel Vahtras (16. juuli 1912 Loksa, Harjumaa – 27. aprill 1990 Uppsala) oli eesti agronoom.
Lõpetas Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna.
Harald Meri

Harald Meri (23. detsember 1917 Raasiku – 5. aprill 1990) oli eesti (Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku) vaimulik, Türi pastor ja Järva praost.
Ta õppis EELK Usuteaduse Instituudis. Ordineeriti 20. detsembril 1961 õpetajaks.
Ta oli enne ordineerimist Harju-Jaani Ristija Johannese koguduses koorijuht. Ta on teeninud Vahastu kogudust, aastatel 1970–1978 Järva-Madise kogudust ning aastatel 1978–1990 Türi Püha Martini kogudust; lisaks oli ta aastatel 1978–1986 Järva praostkonna abipraost ja aastatel 1986–1990 praost.
Valiti Eesti Kongressi.
Harald Meri ja tema koduabiline Valve Klein jäid kadunuks 5. aprillil 1990. Nende surnukehad leiti 14. aprillil Türi külanõukogus asuva Toravere karjääri territooriumilt. Meri tapmises süüdistasid ajakirja Luup ajakirjanikud Virkko Lepassalu ja Raivo Palmaru 1997. ja 1999. aastal EELK õpetajat Arne Hiobit ja Ennu Gansenit, kuid tõendusmaterjali puudumise tõttu prokuratuur nende suhtes kriminaalasja ei algatanud. Politsei kontrollis ka versiooni, mille kohaselt oli tapmine seotud Meri võimaliku tunnistusega Nõukogude hävituspataljoni vastu 1941. aastal Kautla lahingus. 2000. aastal lõpetas politsei uurimise aegumise tõttu, selleks ajaks polnud ühtki mõrvas kahtlustatavat ega kindlaks tehtud motiivi.
Oskar Puhm

Oskar Puhm (17. aprill (4. aprill vkj) 1912 Tallinn – 28. märts 1990 Toronto) oli eesti vaimulik.
Lõpetas 1929. aastal eksternina Tallinna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi. Õppis Tartu Ülikooli loodusteaduskonnas 1929, usuteaduskonnas aastatel 1929–1933 (lõpetas), oli noorim Tartu Ülikooli usuteaduskonna lõpetanu (20-aastane), õigusteaduskonnas 1934. Üliõpilasselts Concordia vilistlane.
Oli prooviaastal Keila, Tallinna Jaani ja Petseri Peetri kogudustes. Ordineeriti 18. veebruaril 1934 pastoriks.
Lääne-Harju praostkonna vikaarina teenis Paldiski kogudust 1933–1934. Tallinna Jaani koguduse 1. pihtkonna abiõpetaja 1934–1935. Tallinna Peetruse koguduse õpetaja 1935–1936. Rannamõisa abikoguduse õpetaja 1936–1937. Ranna koguduse õpetaja 1937–1944. 1934. aastal valiti ta edumeelsete kodanike valimisliidu kandidaadina Paldiski linnavolikokku, kuid siis liitus vapsidega. Kaitseliidu Keila malevkonna spordipealik. 1941–1943 oli ta Haabersti algkooli juhataja.
1944 märtsis astus Soome armeesse, oli Eesti vabatahtlike rügemendi JR/200 välipastor. 1944 septembris asus Rootsi, sealt edasi USA-sse ning 1948 Kanadasse.
Toronto koguduse asutaja ja õpetaja 1948–1982. Kanada praostkonna praost 1977–1982. Konsistooriumi assessor 1976–1982. Praost emeritus 1982.
Toronto Peetri kogudus ehitas endale kiriku
Kirjandus.
Eesti Evangeeliumi Luteri Usu Peetri kogudus Torontos 1948–1958 (koguduse 10. aastapäeva puhul välja antud album)
Mikk Põlde

Mikk Põlde (6. juuni 1909 Tartu – 22. jaanuar 1990 Södertälje) oli eesti õigusteadlane.
Lõpetas 1927 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis Tartu Ülikooli Õigusteaduskonnas 1927–1931 (lõpetas 1931) ja majandusteadust 1933–1939 ja 1943–1944.
Oli 1932–1938 Tartu ja Tallinna ringkonnakohtu juures kohtuameti-kandidaat, 1938–1940 abiprokurör Tartu, Viljandi ja Tallinna ringkonnakohtu juures, 1941 Narva prefekt, 1942–1944 Rakvere prokuröri kohusetäitja. 
Põgenes 1944 Rootsi, oli Svenska Handelsbankeni ametnik Stockholmis.
Artur Reintamm

Artur Reintamm (24. jaanuar 1897 Saue vald, Harjumaa – 11. jaanuar 1989 Järfälla vald, Rootsi) oli eesti agronoom.
Ta oli 1941–1944 Eesti Tarbijateühistute Keskühistu juhatuse esimees, Eesti Komitee esimees 1965–1975, Vabade Eestlaste Põllumajandusliidu ja Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis esimees.
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse. 
Maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Midori

Midori on veebibrauser. Renderdamismootorina kasutab WebKiti ja graafilise kasutajaliidese loomiseks gtk2-te. Seisuga juuni 2008 alfastaatuses. Võimaldab kaarte, järjehoidjaid ja kohandatavat otsingumootori kasti. Laiendatav Javascripti abil.
Juhan Tekkel

Juhan Tekkel (ka Johan Tekkel; 24. detsember 1890 Vana-Suislepa, Viljandimaa – 22. detsember 1988 Rootsi) oli Eesti kohtunik.
Juhan Tekkeli kunagine sekretär Heinrich Mark kirjutas tema nekroloogis:
"Tal ei olnud juriidilist haridust, kuid oma intuitiivse õigustunde ja loogilise terve mõistuse tõttu täitis ta kogu iseseisvuse aja jooksul jaoskonna kohtuniku ülesandeid Tartus. Ta oli oma kolleegide ja ka kõrgemate kohtuinstantside poolt väga hinnatud kohtunik, kelle otsused peaaegu alati ka edasikaebamiste puhul püsima jäid. Tema kohtuistungid kulgesid väga kiires tempos, nii et mõnikord advokaadid temaga sammu pidada ei suutnud." 
Ta oli Tartu 3. jaoskonna (Ülejõe) kohtunik. Paguluses Rootsis töötas Juhan Tekkel Eesti Komitee sekretärina, hiljem pensionärina aeda harides. Oma pika elu jooksul säilitas Juhan Tekkel niivõrd hea tervise, et ei pidanud kunagi arsti abi tarvitama.
Rocca al Mare Kool

Rocca al Mare Kool on era-üldhariduskool Tallinnas Rocca al Mares, mis alustas tegevust 2000./2001. õppeaastal. 
Rocca al Mare Kooli missioon on
toetada maailma paremaks muutvaid unistusi ja nende teostamist. Kooli eesmärk on kujundada oma õpilastest terved, haritud, kultuursed, eetiliste väärtushinnangutega läbilöögivõimelised ja õnnelikud noored inimesed.
Rocca al Mare Kooli üks asutajatest ning nõukogu esimees on ettevõtja Hannes Tamjärv. 
Rocca al Mare Kooli AS-i juhataja on Rein Rebane. 10. augustist 2010 oli kooli direktor Kaido Kreintaal. 2015. aasta augustist oli kooli direktor Heiti Pakk ning 2020. aasta 31. juulist on kooli direktoriks Sirje Toomla .
Kool on pälvinud aasta betoonehitise auhinna (2001) ning aasta kiusuennetaja kooli auhinna (2020).
2005. aasta 1. septembril avas Rocca al Mare kool individuaalõppekeskuse Järvamaal Vodja piirkonnas ning 2015. aastal 1. septembril õppekeskuse Hispaanias Marbella piirkonnas.
Kool korraldab ja võõrustab oma kogukonnas mitmeid kultuuriüritusi, näiteks disainikonkurssi Roosad Käärid, klassidevahelist tantsuvõistlust RaM Tants ning heategevuslikku EAK autoriõhtut.
Arnold (aadlisuguvõsa)

Arnold (vene keeles "Арнольд") on Nassaust pärit aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Rootsis ja Venemaal.
Arnoldid rüütelkonna matriklis.
1841. aasta 28. veebruaril (vkj) immatrikuleeriti Eestimaa rüütelkonna matriklisse vennad Wittgenstein Reinhold Sergei Gregor von Arnold (1812–1880), Gustav Reinhold Alexander von Arnold (1813−1873) ja Karl Alexander Friedrich von Arnold (suri 1846). Suguvõsa Venemaa liin võeti 15. novembril (vkj) 1890 Simbirski kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Soome aadlisuguvõsade loend

See on Soome aadlisuguvõsade loend. 
(A) Aadel, (F) Vabahärra, (G) Krahv, (Furste) Vürst
Tokamak

Tokamak (lühend venekeelsest väljendist "тороидальная камера с магнитными катушками") on masin, millega toroidaalse (sõõrikukujulise) magnetvälja abil sulustada plasmat. Tokamaki leiutasid 1950. aastatel Nõukogude füüsikud Igor Tamm ja Andrei Sahharov, laiemale avalikkusele esitleti seda aastal 1968.
Sarnaselt teise laialt kasutatava magnetsulustamise seadme stellaraatoriga tekitatakse plasmat vangistava magnetvälja toroidne komponent vaakumkambrit ümbritsevate elektromagnetite abil. Kuna toimimiseks on tarvis tugevaid magnetvälju, need aga tingivad vajaduse suurte voolude järgi, eelistatakse tänapäeval võimsuskadude vähendamiseks magnetite valmistamiseks kasutada ülijuhtivaid poole. Laetud osakeste trajektooride stabiliseerimiseks kasutatakse pintšefekti, kui poloidse magnetvälja saamiseks juhitakse läbi plasma tugev elektrivool. Pintšefekti rakendamine on tokamaki kõige suuremaks põhimõtteliseks eripäraks võrreldes stellaraatoriga.
Kõige käepärasem moodus voolu tekitamiseks oleks see indutseerida muutuva magnetväljaga. Muutuvale magnetväljale panustamine tingiks aga kogu süsteemi impulssrežiimis toimimise vajaduse, mis tooks kaasa tehnilisi probleeme, sh materjalide kiirenenud väsimise.
Mõnevõrra parem ja praktikas ka rakendatav variant on kasutada kas elektromagnetilist mõjustamist (sarnane mikrolaineahju soojendamisprintsiibiga) või/ja suure energiaga neutraalsete (magnetvälja poolt mitte mõjustatavate) aineosakeste juhtimist plasmasse, kus need laengukandjatega põrkudes panevad viimased soovitud suunas liikuma ja omandaks samal ajal ka ise laengu.
Et saavutada seadme suuremat efektiivsust, eelistatakse nüüdisaegsetes lahendustes ära kasutada ka tokamaki plasmas selle ebaühtlase rõhu tõttu tekkivat nn "bootstrap"-voolu ("bootstrap current"). "Bootstrap"-voolu osakaal kogu poloidset magnetvälja tekitavast voolust ulatub mõningates tokamaki versioonides 80 protsendini .
Rootsi introdutseeritud aadlisuguvõsade loend

Rootsi introdutseeritud aadlisuguvõsade loend on Rootsi rüütelkonda introdutseeritud aadlisuguvõsade loend. 
1626. aastast jaotati Rootsi rüütelkond ja Soome rüütelkonna liikmed kolme klassi: esimene klass ehk härrasteklass (rootsi keeles "herreklass"), kuhu kuulusid krahvid ja vabahärrad, teise klassi ehk rüütliteklassi ("riddarklass"), nendest madalamad Rootsi Riiginõukogu perekonnad ja kolmandasse klassi ("svenneklass") ülejäänud aadlisuguvõsad.
Rootsi rüütelkond pidas Rootsi ja Soome aadlimatriklit Stockholmi Rüütlimaja aadlimatriklis.
Hilda Kasela

Hilda Kasela (17. september 1903 Antsla – 1. juuli 2010) oli eesti pikaealine; pärast Elisabet Pärksoni surma oli Hilda Kasela Eesti vanuselt teine inimene, temast 2 kuud vanem oli samuti Raplamaal elanud Maria Orutalu.
Vladimir Sazonov

Vladimir Sazonov (sündinud 11. detsembril 1979 Tartus) on Eesti assürioloog, infosõja uurija ja tõlkija.
Elulugu.
Sazonov lõpetas Tartus Annelinna Gümnaasiumi ja 2003. aastal Tartu Ülikooli ajalooteaduskonna, 2005. aastal omandas ajaloomagistri kraadi. Seejärel astus ta samas doktorantuuri, mille lõpetas 2010. aastal doktoritööga "Die Königstitel und -epitheta in Assyrien, im Hethiterreich und in Nordsyrien (Ugarit, Emar, Karkemiš) in der mittelassyrischen Zeit: Strukturelle Gemeinsamkeiten, Unterschiede und gegenseitige Beeinflussung" ("Kuninglikud tiitlid ja epiteedid Assüürias, Hetiidi riigis ja Põhja-Süürias (Ugarit, Emar, Karkemiš) Kesk-Assüüria ajastul: struktuursed sarnasused, erinevused ja vastastikune mõju"). Tema juhendajad olid Amar Annus ja Mait Kõiv. 2011. aastast on ta Tallinna Ülikooli doktorant.
Varem on Sazonov õppinud Tartu Ülikoolis ja Göttingeni Ülikooli Assürioloogia Instituudis sumeri, akadi, hetiidi, hurriidi, ugariti, vanapärsia ja teisi vanu keeli, Lähis-Ida arheoloogiat, sumeri ja akadi kirjandust ning religiooni. Ta on Baseli Ülikooli stipendiaadina õppinud ka Vana-Kreeka ajalugu.
2010. aastast on ta Tartu Ülikooli teadur, 2012 vanemteadur ja 2011. aastast Kaitseväe Ühendatud Õppeasutuste dotsent. Sazonov on pidanud loenguid Tartu ülikooli ajalooteaduskonnas, usuteaduskonnas ja Narva Kolledžis, samuti Kaitseväe Ühendatud Õppeasutustes. Ta on õpetanud Sumeri, Akadi, Hetiidi, Pärsia ja teiste Lähis-Ida rahvaste aja-, kultuuri- ja usundilugu ning arheoloogiat, samuti vanapärsia keele aluseid.
Looming.
Ta on tõlkinud eesti keelde Vana-Lähis-Ida kultuuritekste. Aastal 2005 ilmunud "Muinasaja kirjanduse antoloogia" sisaldab ka tema koos Raul Veedega tehtud eeposetõlget "Gilgameš ja Akka".
Sazonov on avaldanud arvukalt eestikeelseid artikleid Lähis-Ida ajaloo ja tänapäeva teemadel ajalehes Postimees, ajakirjades Ajalooline Ajakiri, Akadeemia, Horisont, Mäetagused, Tuna, Usuteaduslik Ajakiri jt. 2008. aastast on ta TEA entsüklopeedia kaasautor. Tema teadustöö hõlmab peamiselt kaht valdkonda: Sumeri ja Assüüria religiooni ja riiklikku propagandat ning Vene infosõda Ukraina ja lääneriikide vastu.
Liikmesus.
Vladimir Sazonov on üliõpilaskorporatsioon Sakala, 2006. aastast Eesti Akadeemilise Orientaalseltsi, 2007. aastast Eesti Akadeemilise Usundiloo Seltsi, 2009. aastast Eesti Akadeemilise Ajalooseltsi ning 2011. aastast Society of Biblical Literature ja Rahvusvahelise Assürioloogiaassotsiatsiooni (International Association for Assyriology) liige. 2001. aastast on ta Eesti Assürioloogia Seltsi liige, 2004–2008 oli ta selle esimees ning 2008. aastast on ta seltsi juhatuse liige.
Isiklikku.
Vladimir Sazonovi vanemad on arstid.
Peeter Espak

Peeter Espak (sündinud 24. aprillil 1979) on eesti orientalist, teoloog ja assürioloog.
Ta lõpetas 1997. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. 2010. aastal kaitses ta Tartu ülikooli usuteaduskonnas doktoritöö Lähis-Ida usundiloo ja ajaloo alal. Akadeemiliselt on ta Korporatsioon Sakala liige. 
Tartu Ülikooli orientalistikakeskuse vanemteadur 2009–2013, Tartu Ülikooli usuteaduskonna võrdleva usundiloo vanemteadur 2014–2017, alates 2018 Tartu Ülikooli orientalistikakeskuse sumeroloogia ja Lähis-Ida kultuuriloo vanemteadur. MTÜ Ühiskonnauuringute Instituut juhataja. 
2017‒2021 oli ta Teaduste Akadeemia Eesti Noorte Teaduste Akadeemia liige.
Teaduslikud tööd ja publitsistika.
Avaldanud üle 50 teaduspublikatsiooni peamiselt Lähis-Ida religiooni, mütoloogia ja ajaloo teemadel. Kirjutanud rohkelt esseesid, ajaleheartikleid ja arvamusi Eesti ajalehtedes ja ajakirjades.
Tai peaminister

Tai Kuningriigi peaminister on Tai valitsusjuhi ametinimetus. Ta on Tai valitsuse juht ja peamine täidesaatva võimu teostaja, sest kuninga roll on suures osas tseremoniaalne.
Esimene Tai peaminister oli Phraya Manopakorn Nititada, kes astus ametisse seoses üleminekuga konstitutsioonilisele monarhiale 1932. aastal.
Alates 1992. aasta põhiseaduse muudatusest peab riigi peaminister olema parlamendi liige. Peaministri valib parlament ja kinnitab ametisse kuningas. Tavaliselt nimetatakse peaministriks valimised võitnud erakonna juht. 
Valitsuses abistavad ja vajaduse korral ka asendavad peaministrit mitu asepeaministrit ning minister peaministri büroo juures.
Tooru õhtu

Tooru õhtuks või Tooru teeramise õhtuks on eesti rahvausundis nimetatud neljapäeva õhtut Kose kihelkonnas ja Harjumaa rannikul.
Tooru teeramise õhtul on käidud hiies püha pidamas, ei olevat tehtud tööd ja puhutud toorupilli ehk torupillisarnast vasikamaost pilli.
Matthias Johann Eisen kirjeldab oma raamatus "Eesti mütoloogia" Tooru teeramise õhtuid nii: 
"Taarale oli neljapäev pühendatud. Neljapäeval käidi hiies püha pidamas. Torupillimees puhus kivi ehk kännu otsas torupilli, rahvas laulis ja tantsis. Nimelt peeti niisuguseid pidusid suvel, mil nad öö otsa hommiku valgeni kestsid. Öösi tehti hiie ligidale tuli üles, mille ümber vanemad inimesed istusid, kuna nooremad lusti lõid. Saarlased arvasid, et Taara ise hiiepuu otsas viibib ja sealt noorerahva pidu pealt vaatab. Hiidlastest teatakse, et need praeguse Pühalepa kiriku kohal alasti olles ohverdanud, ohverdades noad kätte haaranud ja yksteist katsunud täkkida nii, et veri ilmuks. See veri oli jumalale ohvriks määratud, missugusele jumalale, seda enam ei teata. Ka Kärdla ligidal Hiieselja hiies tehtud niisama. Seal võtnud täkkimisest isegi naisterahvad osa. Täkkimise ajal mängitud agaralt torupilli."
Neljapäeva pühitsemist ja seotust hiite, Tooru ja torupilliga mainitakse ka Pilistvere kihelkonnast 1896. aastal kogutud pärimusteates: 
"Vanaaeg, kui veel ristiusku meie maal ei olnud, siis peeti püha Eestimaal neljapä ja hüiti seda tooru pühaks, kus sel päval siis hiiedelle ohverdati. Üks seesugune hiiepaik ja mets oli Kõo Koksvere külas, mis Siimotsi kopleks praegu on, et küll nüid ju hiied paar põlve maha on raiutud. Hiiepuude esimine raiuja oli Siimotsi Mihkel ja kõik külarahvas ootasid (veel siis!) õnnetust tulema selle talu omanikule, kes üks vanapoiss oli, aga õnnetus jäi tulematta kuni tänapäevani. Ka kõige küla õnnetus, mida kardeti, jäi hiiede pärast tulemata. Ka mängiti torupilli seal metsa ääres ja ohvred viidi metsa esimisest uudseviljast, esimisest lehmavasikast, esimisest lammatallest ja nõnda edasi kõigist; ka raha viidi sinna, mis esimene sai hiiedelle ohverdud. Kus ta sealt jäi, seda põle tarvis küsida: kõik liha, seda sõid hundid ja koerad, sest hunta oli sel ajal palju, ja ka vilja sõid varesed ja linnud, sest vargid sel ajal ei olnud nagu nüüd. Raha said järeltulijad üksi veel mõne jau kätte. Kena on seda kõik kuulda, mis vanarahvas nii sügavalt uskus, aga mis nüüd peaks uskuma, nii tühiseks peetakse. (H IV 7, 269/70 (29) &lt; Pilistvere, Kõo m. – H. Keller (1896))."
Pung

Pungad on soontaimede varrel paiknevad moodustised, millest sõltuvalt asukohast arenevad vars või varreharud. 
Esimesel puhul on tegemist varre tipus paiknevate tipupungadega, varreharud saavad alguse aga külgpungadest. Pungade peamine ülesanne on taime eluks ebasoodsate tingimuste lõppedes kiire kasvu tagamine varre või selle harude arenemise näol.
Kahe- ja mitmeaastaste taimede pungad on kaetud soomustega, enamiku üheaastaste taimede pungad on paljad. Punga eesosas paikneb kasvukuhik initsiaalrakkudega, sellest tahapoole jäävad lehealgmed.
Asukoha järgi liigitatakse pungad tipu-, külg- ja lisapungadeks. 
Ehituse järgi liigitatakse pungad kasvu-, õie- ja segapungadeks. 
Analoogia järgi nimetatakse pungaks ka zooloogias looma kehal olevat väljakasvu, millest areneb uus isend. See on mittesugulise paljunemise üks vorm ja see esineb üksnes lihtsa ehitusega loomadel.
Wolter von Plettenberg (staarost)

Wolter von Plettenberg oli 17. sajandi alguses Tartu staarost ja ökonoom, Poola aegses Liivimaa hertsogkonnas.
Plettenberg pärines Liivimaalt ja oli ordumeister Wolter von Plettenbergi kauge sugulane. Ta juhtis Tartu staarosti ja ökonoomina Poola-aegse Tartu kohtupidamist ja majanduselu. Sarnaselt mitme eelmise ökonoomiga oli ka tema protestant, mis tekitas teatud pingeid katoliiklike vaimulikega ning lähendas teda Tartu raele ja luterlikele jutlustajatele.
Plettenberg oli segatud ka Tartu ja Tartu jesuiitide vahelisse tülisse, kus viimased püüdsid sundida protestantlikke jutlustajaid loobuma eestikeelsete jutluste pidamisest, väites, et eestlaste sünnipärane ja loomupärane usk on katoliiklus. Jutlustaja ja Tartu raad pöördusid 1610. aastatel mitmel korral Plettenbergi poole palvega jesuiitidepoolne tagakiusamine lõpetada. Et aga neid toetas Poola kuningas Zygmunt III, siis polnud Plettenbergil selles küsimuses erilist tegevusvabadust ning ta püüdis konfliktis neutraalseks jääda.
1625. aastal oli ta Vastseliina staarostkonna staarost.
Tai valitsusjuhtide loend

Tai valitsusjuhtide loend loetleb Tai valitsust juhtinud isikud sõltumata nende ametinimetusest alates esimese valitsusjuhi ametisse astumisest 1932. aastal.
Rooma keiser (täpsustus)

Rooma keisriks on nimetatud mitme ajaloolise riigi valitsepaid:
Pärast Konstantinoopoli langemist 1453. aastal lisas Rooma keisri tiitli oma aunimetustele ka Türgi sultan.
Kambium

Kambium (varasemas eesti keeles ka "mähk"; ladina "cambium") on paljude kaheiduleheliste taimede ja okaspuude külgmine algkude (lateraalne meristeem), mis võimaldab neil jämedus- ehk teiskasvu. 
Kambium paikneb taimedel juurtes ja vartes juhtkudede läheduses (floeemi, ksüleemi vahel). 
Reeglina jagunevad kambiumirakud nii, et üks rakk läheb niineosa ja teine puiduosa koosseisu (seetõttu nimetatakse seda ka mõnikord kimbu- ehk fastsikulaar- ehk vaskulaarkambiumiks), pärastisel diferentseerumisel lülitub osa rakke ka põhikoesse. 
Taimedel leidub kambiumit ka peridermis, viimast nimetatakse siis korgikambiumiks.
Juurestik

Juurestik ehk juuresüsteem (varasemas eesti keeles ka: "juurekava") on mingi taime juurte kogum. 
Sõltuvalt põhiplaanist eristatakse sammas- ja narmasjuurestikku. Esimese puhul moodustub taimel idujuurest peajuur ja sellest harunevad külgjuured, narmasjuurestikul peajuur aga puudub või pole selgelt eristunud, ning juurestik moodustub peaosas külg- ja lisajuurest.
Tekkimise järgi eristatakse kaht juurestiku põhitüüpi: seemikjuurestikku ja lisajuurestikku.
Palmilised

Palmilised ("Arecaceae"; mõningais allikais käsitletud ka botaanikanomenklatuuri järgi ebakorrektse nimega "Palmaceae") on õistaimede sugukond palmilaadsete seltsist. Palmilisi on teada umbes 202 perekonda ligikaudu 2600 liigiga, millest tuumosa kasvab troopikas ja lähistroopikas. Oma levilas hõivavad nad peaaegu kõikvõimalikke kasvukohti vihmametsadest kõrbeteni.
Paljud palmiliigid on harunemata, suhteliselt sihvaka tüvega. Enamikule palmidele on eritunnuseks suured igihaljad liitlehed.
Palmid on ajalooliselt võidu, rahu ja viljakuse sümbolid. Tänapäeval seostakse palmidega troopikat ja puhkust.
Klassifikatsioon.
Perekonnad jagunevad viie alamsugukonna vahel:
Ludwig II (film 1972)

"Ludwig II" on itaalia režissööri Luchino Visconti lavastatud ajaloodraama, mis kujutab Baieri kuninga Ludwig II elu. 
Ludwig II teatakse tänapäeval peamiselt Richard Wagneri jumaldajana ning selle tõttu, et ta lasi ehitada nii mõnegi lossi, millest tuntuim on ilmselt Neuschwansteini loss. 
Nimitegelast mängib Helmut Berger, Richard Wagneri osas on Trevor Howard ja Austria keisrinna Elisabethi rollis Romy Schneider.
Kevin Kelly

Kevin Kelly (sündinud 1952) on ameerika teaduskirjanik. 
Tema raamat "Out of control: The New Biology of Machines, Social Systems, and the Economic World" ("Kontrolli alt väljas: Masinate, sotsiaalsete süsteemide ja majandusilma uus bioloogia", ilmunud esimeses versioonis 1994) käsitleb bioloogilise tasakaalu küsimusi – elussüsteemide vabaduse (ehk kontrolli alt väljumise) olemust ning bioloogilise ja ökoloogilise tasakaalu kujunemise võimalusi. 
Ta on ka küberkultuuri asjatundja ning filmi "The Matrix" tegijate üks ideelisi allikaid. Ta on töötanud mitmes ajakirjas.
Ta on aidanud arendada projekti "All Species Inventory" ("Kõikide liikide inventuur"), mille eesmärgiks on ühe põlvkonna jooksul (25 aastaga) koostada maailma kõigi elusolendiliikide veebikataloog.
Teaduskirjanik

Teaduskirjanik või aimekirjanik või teadusajakirjanik (ingl. "science writer" või "science journalist") on teaduslikest arusaamadest populaarteaduslikus stiilis kirjutav ajakirjanik või teadlane, tihti teadusajakirjandusele spetsialiseerunud inimene. 
Peamised žanrid, milles teaduskirjanikud kirjutavad, on populaarteaduslik ehk aimeraamat ja teaduslik essee. 
Mõnikord tehakse vahet populaarteaduslikul kirjandusel, mis kirjutab üldisematest, ja teadusajakirjandusel, mis kirjutab pigem uuematest teadusprobleemidest. Vahet võib teha ka selle järgi, et aimekirjanik kirjutab üldarusaadavamal viisil, teaduskirjanik aga ühtaegu arendab teaduslikke arusaamu. Vastavalt võib siis ka vahet teha populaarteaduslike teoste kirjutajal (aimekirjanikul) ja teaduskirjanikul (või teadusajakirjanikul). 
Teadusajakirjanikeks kitsamas mõttes peetakse neid, kellele ajakirjandus on põhitööks. Teaduskirjanikeks peetakse sagedamini loodusteadustest kui humanitaarteadustest kirjutajaid.
Eestis on teaduskirjanikena viljakad olnud teadlastest näiteks Henn Käämbre, Harry Õiglane, ajakirjanikest näiteks Tiit Kändler ja Arko Olesk, teaduskirjanike hulka võib arvata ka Ilmar Vene ja Lennart Meri ("Hõbevalge", "Hõbevalgem"). Eesti teaduskirjanike ühendusena on loodud Eesti Teadusajakirjanike Selts.
Maailmas on teaduskirjanikena tuntud näiteks David Attenborough, Philip Ball, Fritjof Capra, Richard Dawkins, Jared Diamond, Martin Gardner, Stephen Jay Gould, Stephen Hawking, Kevin Kelly, Stefan Klein, Desmond Morris, Matt Ridley, Carl Sagan ja teised.
Agaavilised

Agaavilised ("Agavaceae") on taimede alamsugukond aspariliste sugukonnast asparilaadsete seltsist. 
Varasemad taimede klassifitseerimissüsteemid käsitlesid agaavilisi eraldi sugukonnana. APG III süsteem paigutas selle aspariliste alamsugukonnaks.
Sugukonda kuulub 640 liiki umbes 23 perekonnast. APG III süsteem liitis agaavilistega järgmised sugukonnad: "Anemarrhenaceae", "Hostaceae", "Yuccaceae", "Anthericaceae", "Hesperocallidaceae" ja "Chlorogalaceae".
Agaavilised kasvavad põhiliselt troopilises ja lähistroopilises kliimas, kohati ka parasvöötme soojemates piirkondades.
Suur osa liike on sukulendid. Osal liikidest moodustavad lehed madala kodariku (agaavid), teised sarnanevad pigem puuga (lühilehine tääkliilia). Lehed on sageli pikad ja teravatipulised ning mõnikord ääristatud ogadega.
Agaaviliste sugukonda kuuluvad taimi kasutatakse näiteks haljastuses kõrbealadel ja teistes kuivades piirkondades, sest need ei vaja kastmist. Paljud liigid on väga dekoratiivsete õitega. Agaavilisi (sh agaave, tääkliiliaid ja rohtliiliaid) kasvatatakse palju ka toataimedena.
Paksulehelistest ja suure suhkrusisaldusega liikidest valmistatakse alkohoolseid jooke. Mõned liigid on väärtuslikud kiutaimed.
ERÜ

ERÜ on lühend, mis võib tähistada järgmisi Eestis tegutsevaid organisatsioone:
Scipio

Scipio on Vana-Rooma hüüdnimi ("cognomen"), mida kasutas üks Corneliuse hõimu ("gens") harusid. Seda on kandnud mitmed tuntud inimesed ja selle järgi on nimetatud mitmed kohad.
Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio

Publius Cornelius Scipio Nasica Serapio (183–132 eKr) oli Vana-Rooma poliitik ja ülempreester ("pontifex maximus").
Tema isa oli Publius Scipio Nasica Corculum ning ta oli ka Scipio Africanuse, Scipio Aemilianuse ja Tiberius Gracchuse lähisugulane. 141 eKr valiti ta tänu oma isa mõjule ülempreestriks. 138 eKr valiti ta ka Rooma konsuliks, kuid sattus pärast seda vangi, sest tema ajal oli vägesid halvasti juhitud. Kui Tiberius Gracchus valiti rahvatribuuniks, sattusid nad väga tõsisesse vastuollu ning 133 eKr, kui Gracchus tuli senatisse kõnet pidama, nõudis Scipio tema tapmist, mis ka toimus. Et pärast seda muutus tema elu Itaalias väga ebamugavaks, otsustas senat saata ta Väike-Aasiasse. Seal suri ta aga kõigest aasta hiljem, ilmselt mürgitatuna Gracchuste pooldajate poolt.
Vassili IV

Vassili IV (sünninimi vene "Василий Иванович Шуйский", "Vassili Ivanovitš Šuiski"; 22. september 1552 – 12. september 1612) oli Vene tsaar aastatel 1606–1610 pärast Vale-Dmitri I tapmist. Tema valitsemise ajal jätkus "Segaduste aeg".
Šuiski sündis Nižni Novgorodis bojaariperekonnas, kes põlvnes Suzdali vürstidest.
Ta tõusis troonile pärast Vale-Dmitri kukutamist ja tapmist 17. mail 1606 vandenõulaste poolt, keda ta juhtis. Kuulutati tsaariks 19. mail ja krooniti Novgorodi metropoliidi Isidori poolt 1. juunil.
Vassili ajal suruti maha Bolotnikovi ülestõus.
1607. aasta augustis alustas Poola Venemaa vastu järjekordset sõda, esitades uueks tsaarikandidaadiks Vale-Dmitri II. 1. mail 1608 sai Vassili Volhovi lahingus lüüa ja taganes Moskvasse. Sama aasta lõpuks oli suur osa Vene tsaaririigist juba Poola võimu all. Rahvas ja bojaarid lakkasid Vassilit toetamast ja ta võim oli sisuliselt olematu. Et võimul püsida, sõlmis ta 1609. aasta veebruaris Rootsi kuninga Karl IX-ga lepingu, et abivägesid saada, kuid vastutasuks oli sunnitud tegema Rootsile territoriaalseid järeleandmisi. Sobiva alternatiivse tsaarikandidaadi puudumine oli tõenäoliselt ainus põhjus, miks ta veel üldse võimul püsis.
Pärast lüüasaamist Poola vägedelt Klušino lahingus 24. juunil 1610 kukutasid kunagised poolehoidjad, Vorotinski ja Mstislavski bojaarisuguvõsa liikmed, Vassili ja tegid ta vastu tema tahtmist mungaks. Moskva liideti Rzeczpospolitaga ja Vene tsaariks sai Poola kuningapoeg Władysław. Vassili viidi sõjavangina Poolasse, kus ta suri 1612. aasta septembris Gostynini kindluses Varssavi lähedal.
1613. aastal troonile valitud Romanovid tunnistasid Vassilit pärast tema surma seadusliku tsaarina ja nõudsid läbirääkimiste ajal Poola võimudega korduvalt õigust matta ümber ta surnukeha Venemaale. 1634. aasta Polanówka rahulepingut järgides viidi Vassili säilmed lõpuks 1635. aastal Moskvasse ja maeti Peaingli katedraali kremlis, Moskva suurvürstide ja tsaaride viimsesse puhkepaika. 
Vassili Šuiski oli abielus Jelena Repninaga, keda on nimetatud bojaar Mihhail Repnini tütreks, kuid viimaste uurimuste järgi oli tollel vaid poeg Aleksandr. Jelena suri 1592. aastal.. Sellest abielust ei sündinud lapsi.
1608. aastal abiellus Vassili Maria Buinossova-Rostovskajaga, vürst Pjotr Buinossov-Rostovski tütrega. Abielust sündis kaks tütart: Anna (1609) ja Anastassia (1610). Mõlemad surid väikelastena ja nii polnud Vassili Šuiskil järeltulijaid. Maria suri 1626. aastal.
Vassili Šuiski

Vassili Šuiski nime on kandnud mitu Šuiskite vürstisuguvõsa liiget:
Tiberius Gracchus

Tiberius Sempronius Gracchus (168–133 eKr) oli Vana-Rooma poliitik, kes on peamiselt tuntud oma rahvatribuunina esitatud maareformi idee pärast.
Tiberius oli Tiberius Gracchus Maiori ja Cornelia Africana, Scipio Africanuse tütre poeg. Et Scipio naine Aemilia Paula oli Lucius Aemilius Paulus Macedonicuse õde ja Tiberiuse enda õde Sempronia oli Scipio Aemilianuse tütar, siis olid tal väga mõjukad sugulased.
Kolmandas Puunia sõjas teenis Tiberius oma õemehe Aemilius Scipio alluvuses sõjaväetribuunina. 137 eKr sai ta kvestoriks ning vastutas rahu sõlmimise eest Numantias. See sõda läks Roomale halvasti ning Gracchus päästis nõnda tegelikult armee totaalsest lüüasaamisest. Kuid Scipio Aemilianus pidas ta käitumist argpükslikuks, lasi rahu tühistada ning vallutas linna. Sestpeale olid nende suhted väga halvad.
133 eKr valiti Tiberius rahvatribuuniks ning ta asus tegelema lihtrahva jaoks pakilisima küsimuse, maaprobleemiga. Viimastel sajanditel oli enamik Rooma maadest koondunud jõukate isikute kätte latifundiumiteks, samas kui vaestel inimestel oli liialt väike maatükk, et end elatada. See hakkas mõjutama ka sõjaväe moraali, sest sõjaveteranid pidid saama maatüki, kuid selle suurus üha vähenes. Lahenduseks pakkus Tiberius riigistada enamik latifundiumite maadest ja jagada need siis sõjaväelastele ja teistele maasoovijatele. Ent enamik senati liikmetest, kes ise olid jõukad maaomanikud, olid sellele muidugi vastu. Tiberiuse peavastaseks tõusis teine tema sugulane, "pontifex maximus" Publius Cornelius Scipio Nausica Serapio, kes ühe Tiberiuse kõne ajal senatis nõudis tema tapmist. Senaatorid sööstsidki talle kallale ja tapsid ta.
Hiljem jätkas maareformi elluviimist Tiberiuse vend Gaius.
Gaius Servilius Ahala

Gaius Servilius Structus Ahala oli Vana-Rooma poliitik ja legendaarne kangelane.
Aastal 439 eKr, kui Spurius Maelius kavatses end kuulutada Rooma kuningaks ja vabariigi kukutada, valis Senat Cincinnatuse diktaatoriks ning too nimetas ratsaväe ülemaks ehk oma peamiseks abiliseks Ahala. Viimane nõudis, et Maelius ilmuks Senati ette ja et ta mõistetaks süüdi riigipöördes. Maelius püüdis aga senaatorite toetajate juurest pageda ja enda toetajate juurde pääseda. Ahala tormas aga talle järele ning tappis ta pistodaga. Hilisemad Rooma autorid, eriti Cicero, pidasid seda üheks silmapaistvaimaks Rooma patriotismi näiteks. Enamik Ahala elust ongi teada ainult hilisemate autorite, näiteks Titus Liviuse kaudu ja päris kindel pole seegi, kas ta tegelikult üldse elas.
Ahala nimi viitab tema etruski päritolule.
Libertaarimperatiiv

Libertaarimperatiiv on Undo Uusi sõnastatud filosoofiline norm. Ta sõnastas selle nii: "Tuleb alati püüda tegutseda kooskõlas teesiga, et omatakse libertaarset vaba tahet", st universaalse determinismiga ühitamatut vaba tahet.
Juhul kui meil on selline vaba tahe, on meie niisugune püüd kooskõlas tõega. Kui meil aga vaba tahet ei ole, ei muuda see püüd midagi, sest ta on niikuinii determineeritud. Seetõttu on see püüd igatahes "episteemiliselt" mõistlik, st mõistlik meie tunnetussituatsioonis.
Struktuurilt sarnaneb libertaarimperatiiv Pascali kihlveoga.
Essonne'i departemang

Essonne'i departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Île-de-France'i piirkonnas. Ta on saanud nime Essonne'i jõe järgi.
Departemang jaguneb poliitiliselt:
Departemangus on 21 kantonit (alates 2015):
Essonne

Essonne on jõgi Prantsusmaal, Seine'i vasakpoolne lisajõgi. 
Jõe pikkus on 97 km.
Essonne läbib peamiselt Loiret' ja Essonne'i departemangu; viimane ongi selle jõe järgi nime saanud. 
Essonne on saanud nime jõejumalanna Acionna järgi.
Yvelinesi departemang

Yvelines () on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas. Seda ümbritsevad põhjas Val-d'Oise'i, idas Hauts-de-Seine'i, kagus Essonne'i, edelas Eure-et-Loiri ja läänes Eure'i departemang.
Yvelines loodi 1. jaanuaril 1968 endise Seine-et-Oise'i departemangu lääneosast.
Departemang jaguneb halduslikult:
Eesti Rahvusraamatukogu peadirektor

Eesti Rahvusraamatukogu peadirektor on alates 13. märtsist 1991 Eesti Rahvusraamatukogu tegevjuhi ametinimetus.
Vastavalt Eesti Rahvusraamatukogu seadusele, mis kehtib alates 25. aprillist 1998, vastutab peadirektor rahvusraamatukogu toimimise ja arengu eest. Tema pädevuses on direktori ja struktuuriüksuste juhtide ametisse nimetamine, aga ka asutuse ametlik esindamine. Samuti vastutab peadirektor rahvusraamatukogu eelarveprojekti koostamise eest.
Peadirektori valib Rahvusraamatukogu nõukogu seaduse ja põhikirjaga ette nähtud korras. Tema ametiaeg on viis aastat. Peadirektori ametikoht täidetakse avaliku konkursi korras.
Alates 16. septembrist 2023 on Rahvusraamatukogu peadirektor Martin Öövel.
Rahvusraamatukogu tegevjuhid.
Võttes arvesse Eesti Rahvusraamatukogu järjepidevust tema funktsioone täitnud, kuid teisi nimesid kandnud raamatukogudega, on siin loetletud Rahvusraamatukogu direktorid alates 1919. aastast, mil ametisse astus Riigiraamatukogu raamatukoguhoidja kohusetäitja Hans Reinhold Roos.
Soome haldusjaotus

Soome jaguneb:
2009. aastani jagunes Soome kuueks lääniks.
Haldusüksused.
Vallad.
Elanike arv omavalitsusüksustes. Rahvastikuandmed on antud seisuga september 2008 (rahvastiku tihedus seisuga september 2007).