Shiatsu

Shiatsu (kanji: 指圧; hiragana: しあつ) on Jaapani teraapiavorm, mis on välja arendatud traditsioonilisest Hiina meditsiinist.
Nimetus "shiatsu" tuleb sõnadest "shi", mis tähendab 'sõrme', ja "atsu", mis tähendab 'vajutama', 'survet'. "Shiatsu" on kaasaegne teraapia, mille juured on traditsioonilises Hiina meditsiinis. Seda on kirjeldatud mõnikord ka kui Jaapani füsioteraapiat. Praktiline ravi ja filosoofia sarnanevad nõelravi omadega, kasutatakse sarnast meridiaanide (energiakanalite) süsteemi ja "tsubo"'t (survepunkte), ainult nõelu kasutamata. Erinevalt paljudest teistest teraapiatest on ravi saaja ravi ajal riietega ja massaaži tegemisel ei kasutata õli.
Ravi käsitleb lümfivedelikuringlust, vabastab kehas mürkaineid ja sügaval lihastes asuvaid pingeid, stimuleerib hormoon- ja immuunsüsteemi, mõjub autonoomsele närvisüsteemile, võimaldades samal ajal ravi saajal sügavalt lõdvestuda ja saada kontakti enda keha ravijõuga.
Tehnika.
"Shiatsu" põhiprintsiip on sõrmede surve kasutamine. "Shiatsu"'t on tihti nimetatud punktmassaažiks, kuigi tehniliselt ei ole see korrektne. Võib väita, et "shiatsu" on punktmassaaži versioon, kuna see kaasab punktide survega stimuleerimise. Kuid siiski see ei ole "shiatsu"'s ainuke kasutatav töötamisviis. "Shiatsu"'s kasutatakse mõnikord ka surve avaldamist suuremale alale, mitte ainult spetsiaalsetele punktidele nagu nõelravis; mõnikord on surve avaldatud täpselt punktide lähedale. "Shiatsu"'ga tegeleja kasutab oma sõrmi ja pöidlaid, et avaldada survet täpselt vastavatele kohtadele. Avaldamaks survet suuremale alale, kasutatakse ka peopesi, küünarnukke, põlvi, ja jalgu.
Lisaks survele kasutatakse "shiatsu"'s ka kerget venitust ja manipulatsioonitehnikaid. Need meenutavad rohkem kaasaegset füsioteraapiat kui jaapani massaaži. Kuid "shiatsu" erineb Lääne massaažist nii tehnika kui ka teooria poolest. Kui Rootsi massöörid kasutavad lihaste venitamiseks pikaajalisi, voolavaid käeliigutusi, kasutavad "shiatsu" praktiseerijad meridiaanidele ja "tsubo"'dele rütmilist, järkjärgulist ja astmelist survet. Mõnikord võidakse kasutada ka kergeid, hoidvaid haardetehnikaid, tavaliselt poepesadega, pannes käsi inimese peale nagu vaimses ravitsemises. Venitusharjutused ja muud parandavad tehnikad viivad keha tasakaalu, seda nii füüsiliselt kui ka energeetiliselt.
"Shiatsu" töötab põhiliselt energia ehk "chi"'ga, mis ringleb kehas spetsiaalsetes energiakanalites ehk meridiaanides. Hiina traditsiooniline meditsiin väidab, et meil kõigil on kehas elujõud või eluenergia "chi", mis reguleerib füüsilist, vaimset ja hingelist tasakaalu. See elujõud ("qi" või "chi" hiina keeles, "ki" jaapani keeles), hoiab meie kehas tasakaalu. "Chi" ringlemist võivad takistada kas väline trauma, nagu vigastus, või sisemine trauma, nagu näiteks stress ja depressioon. Meie tajume seda valu ja väsimusena, ilmneb "haiguse" seisund. "Shiatsu"'s kasutatakse füüsilist puudutust, et parandada häireid "chi" voolavuses.
Kogu "shiatsu" olemust iseloomustab puudutus. Puudutus on imepärane ja otsene viis oma armastuse ja kaastunde edasi andmiseks teiste inimestega suhtlemisel. Puudutus võib olla väga erineva kvaliteediga, kõikudes agressiivsest, ahistavast ja mehaanilisest kuni hellitava, hooliva ja intuitiivseni. Kõik elavad olendid reageerivad puudutusele ja "shiatsu" puudutus aitab seda vajadust täita. "Shiatsu"'s kasutatakse põhiliselt hoolivat puudutust, et käivitada inimese sees ennast ise raviv protsess.
"Shiatsu" hõlmab mitme lähenemisviisi segu. See sisaldab survet, haardesse haakimist, pühkimist, väristamist, pöörlemist, keerutamist, haaramist, vibreerimist, patsutamist, sikutamist, tõstmist, näpistamist, rullimist, silitamist, harjamist, ja teatud variatsioonides ka paljajalu-"shiatsu"'t, mis seisneb inimese seljal, ka jalgadel ja säärtel paljajalu jalutamist. "Shiatsu" on siiski valdavalt teraapia, mis antakse edasi kätega. "Shiatsu" on saanud läänemaades hinnatud alternatiivteraapiaks ja seda kasutatakse täiendava teraapiana harilike tervisehäirete ravis ja ka ennetamises. See on turvaline ja efektiivne ravi.
"Chi", "Qi" ja "Ki" mõiste.
"Chi" on põhiline mõiste traditsioonilises Hiina ja Jaapani meditsiinis ja seda peetakse elu tuumaks, mis hooldab ja toidab meie füüsilist keha, vaimu ja hinge. Traditsioonilises India meditsiinis kannab see nime "prana". Hiina sõna "qi" tõlgitakse kui 'hingetõmbed'. Jaapani sõnaraamat defineerib "ki" kui 'vaim, hing, süda'. Jaapani sõnavaras on sadu väljendeid, mis kasutavad sõna "ki". Enamik neist on igapäevases kasutuses, kui räägitakse inimese meeleolust, hoiakust või iseloomust.
"Chi" on kõikjal, liigub ja muudab oma suunda, seda saab iga päev kosutada, uuesti täita. Inimkeha on "chi" pideva liikumise väli, see ringleb kudedes, rakkudes, lihastes ja siseelundites. Energia ringleb, täitmaks alasid, kus on seda on puudu ja imemaks energiat aladelt, kus on seda ülemäära. Energiaringlus on kavandatud nii, et ta suudaks ennast ise reguleerida. Enamus energia tasakaaluhäireid paranevad iseenesest. Ravi kasutatakse üldiselt püsiva valu ja blokeeringu või teatud koha energiavaeguse puhul – see on koht, kus tulevad mängu "shiatsu" ja teised sarnased teraapiad.
Valik harjutusi aitab kogeda "chi"'d oma kehas ja tunda selle mõju kehale. "Chi" koosneb elektrilistest, magnetilistest, infrasoonilistest ja infrapunakiirguse vibratsioonidest, mida saab intuitiivselt tajuda ja vaimselt suunata. Seda saab pildistada, kasutades Kirliani fotograafiat. Nagu õhk, mida me oma elus hingamiseks vajame, on "chi" meie vitaalsuse allikas. See on jõud, mis meid juhib ja inspireerib elus edasi minema. Kui "chi" meie kehast lahkub, me sureme. Vanade Hiina filosoofia teooriate järgi pole elu ja surm muud kui "chi" süvendamine ja laialihajumine. "Chi" muutub kehaks, nii nagu vesi muutub jääks. Vesi külmub jääks, "chi" koaguleerub (kalgendub) füüsilise keha loomiseks. Kui jää sulab, saab temast vesi, kui inimene sureb, saab temast jälle hing.
Meridiaanid.
Energia ringleb inimese kehas teatud kanaleid ehk meridiaane mööda. Indias kutsutakse neid "nadi"'deks ehk 'jõgedeks'. Meridiaanid paiknevad võrgustikuna ja on omavahel ühenduses, nad on ühenduses meie elundite, naha, lihaste ja luudega. "Chi", mis meridiaanides ringleb, võib oma loomult olla rohkem "yang", kaitstes keha väljastpoolt, või rohkem "yin", kaitstes keha seestpoolt. Ühendused jooksevad sügavalt elundite seest suurematesse meridiaanidesse ja sealt väiksematesse meridiaaniharudesse nahas.
Kõigil 12 elundil on ühendus meridiaanide või energiakanalitega, meridiaane nimetatakse selle elundi järgi, mida ta ühendab. Meridiaanid on nagu energia jõekesed, mis varustavad meie keha energiatoidu ehk elujõuga. Kui elame tervislikult, voolab "chi" takistamatult ja pidurdamatult, energia jaotub mööda meridiaane ja nende harusid laiali. Meridiaanid hoiavad ära kahjulike energiate sisenemise meie kehasse (bakterite ja viiruste kujul). Kahjuliku energia olemasolu meie kehas avaldub väliste sümptomite kujul. "Shiatsu"'s võib leida selliseid kohti tundlike või valulike piirkondadena.
Kui meridiaan on mingil põhjusel blokeeritud või miski takistab energia voolu, ei jõua "chi" kohta, mida ta peaks toitma. Tulemusena kannatavad vastavad rakud, koed või elundid. Kui meridiaan on blokeeritud, saab mingi kehaosa liiga palju "chi"'d. See põhjustab ühe elundi liigset aktiivsust ja teise elundi passiivsust ja väsimust. Kui selle probleemiga ei tegeleta, võib haigus muutuda aina raskemaks ja süveneda. Probleemsete kohtade leidmine ja õigesti tõlgendamine on "shiatsu" üks eesmärke ja ravipõhimõtteid. Valupunktide asukoht räägib meile sümptomi päritolust, haiguse tegeliku põhjuse asukohast ja tasakaalu puudumisest terves energiasüsteemis, mis on haiguse põhjustajateks.
Mööda meridiaane liikudes leiab ka rohkem laetud ja plahvatusohtlikke energiapunkte, mida kutsutakse survepunktideks ehk "tsubo" jaapani keeles. See on punkt, kust on "chi"'d kõige lihtsam mõjutada. Stimuleerides erinevaid "tsubo"'sid, saab parandada energia tasakaaluhäireid. "Shiatsu" puhul tuleb mõjutatud meridiaani ja punkte mööda edasi liikuda, kuni korralik voolavus on taastatud. Kasutades erinevaid "shiatsu" tehnikaid, näiteks survet, venitamist, hõõrumist ja keha liikuvust parandavaid harjutusi, on võimalik blokeeringud vabaks lasta, meridiaan avada ja keha uue tasakaalustatud energiaga laadida.
Hiinlased kasutavad meridiaanide kohta terminit "jing luo", mis tähendab kanalit. Akupunktuuris on need nähtamatud kanalid tee, mida mööda "chi" meie kehas ringleb. Nõelravi punktid on asukohad, kus "chi" tõuseb keha pinnale lähemale. Akupunktuuris on iga meridiaan seotud ja nimetatud kindla elundi järgi. Neist põhilised on kops, neer, sapipõis, kõht, põrn, süda, maks, jämesool, peensool, kusepõis, "san jiao" (kolmiksoojendi) ja "pericardium" (südamekaitsja / kuue meridiaani ringlus). Lisaks on veel kaheksa erakorralist nõelravi kanalit, mida peetakse reservuaarideks, mis varustavad "chi" ja verega ülejäänud 12 regulaarset meridiaani.
Ajalugu.
"Shiatsu" on tekkinud Hiinas vähemalt 2000 aastat tagasi ajal, mil tekkisid esimesed seletused sellele, mis võib põhjustada tervisehäireid ning ravimid ja abinõud, mis muutusid dieediks või lausa eluviisiks. Juba siis tunti ka massaaži ja nõelravi. Traditsioonilist Hiina massaaži tunti kui "anma" ja see leidis kiiresti tee Jaapanisse, kus see omaks võeti. Jaapanlased hakkasid seda massaaži samuti "anma"'ks kutsuma. Teraapiavorm, mis tänapäeval on tuntud kui "shiatsu", on arenenud aja jooksul "anma"'st. "Anma" on olnud kasutusel sajandeid. Sellega on ravitud nii tavalisi tervisehäireid kui ka tõsisemaid haigusi.
Uued mõjutused meditsiinist ja lääne teaduse areng on muutnud "shiatsu" selliseks, nagu me seda tänapäeval tunneme. Läänemaades on kasutusel palju erinevaid "shiatsu"-stiile: paljajalu-"shiatsu", makrobiootiline "shiatsu", "namikoshi"-stiil, "ohashiatsu", "shiatsu-do" ja "zen-shiatsu". Kõik need stiilid on efektiivsed teraapiad, mis kasutavad "shiatsu" aluseks olevaid põhimõtteid, ainult erineva rõhuasetusega erinevatele tehnikatele ja filosoofiale. Jaapanis on registreeritud üle 87 000 "shiatsu"-terapeudi.