tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Albaania president

Albaania Vabariigi president on Albaania riigipea ja ühtlasi sõjaväe ülemjuhataja. 
Presidendi valib Albaania Parlament kolmeviiendikulise häälteenamusega viieks aastaks. Albaania põhiseadus määrab presidendile maksimaalselt kaks ametiaega. Ametisse astuv president peab parlamendi liikmete ees andma ametivande.
Praegu ametis olev president on Bajram Begaj.
Ivo Fridolin

Ivo Fridolin (sündinud 21. juulil 1971) on Eesti biomeditsiinitehnika insener ja Tallinna Tehnikaülikooli professor. 
Elukäik.
Ivo Fridolin lõpetas 1990. aastal Tallinna Polütehnikumi raadioside ja -levi eriala "cum laude" ja 1995. aastal Tallinna Tehnikaülikooli telekommunikatsiooni inseneriõppe diplomeeritud insenerina ("cum laude)". 2003. aastal kaitses ta Linköpingi Ülikoolis, Rootsi Kuningriigis doktorikraadi. 
2003. aastast töötab ta Tallinna Tehnikaülikoolis, aastast 2005 on ta professor (aastail 2005–2016 meditsiinifüüsika õppetooli juhataja ja professor ning biomeditsiinitehnika instituudi direktor). Aastast 2017 on ta Infotehnoloogia teaduskonna Tervisetehnoloogiate instituudi professor, aastast 2019 uurimisrühma Sensortehnoloogiad meditsiinis juht. Aastast 2021 on Ivo Fridolin Tallinna Tehnikaülikooli Infotehnoloogia teaduskonna Tervisetehnoloogiate instituudi Biomeditsiinitehnika keskuse juhataja.
Ivo Fridolin on Tallinna Tehnikaülikooli, Tervisetehnoloogiate instituudi nõukogu liige, IT-teaduskonna professorite atesteerimiskomisjoni liige, Tallinna Tehnikaülikooli Senati teaduskomisjoni liige ja Eesti Infotehnoloogia Tippkeskuse koordinaator.
Ta on ka Optofluid Technologies OÜ juhatuse liige ja tehnoloogia peadirektor (CTO).
Teadustöö ja looming.
Ivo Fridolini peamised uurimisvaldkonnad on meditsiinitehnika ja signaalitöötlus, sh biooptilised ja bioelektrilised signaalid, optiline tehnika dialüüsi kvaliteedi jälgimiseks.
Fridolin on Rahvusvahelise Meditsiinifüüsika Ühingu, Euroopa Meditsiinifüüsika Ühingu, Rahvusvahelise Biomeditsiinitehnika ja Meditsiinifüüsika Ühingu liige ning Eesti Biomeditsiinitehnika ja Meditsiinifüüsika Ühingu asutajaliige; samuti IEEE Engineering in Medicine and Biology Society, Eesti Inseneride Liidu (EIL), Rahvusvahelise Nefroloogia Seltsi (ISN), Euroopa Nefroloogia, Dialüüsi, Transplantatsiooni Assotsiatsiooni (EDTA/ERA) liige. Ta on Flandria Teadusfondi välishindaja, Euroopa Liidu Teaduse ja Innovatsiooni Raamprogrammi Horizon 2020 ekspert ning Euroopa Kunstorganite Ühingu Euroopa Ureemiliste Toksiinide Töögrupi (EUTox WG) toetajaorganisatsiooni ERA-EDTA liige. 
Ta on avaldanud üle 100 teadusartikli ning on 12 patentse leiutise autor või kaasautor. 
Fridolin on kirjutanud monograafia "Photon propagation in tissue and in biological fluids applied for vascular imaging and haemodialysis monitoring." ja koos Fredrik Uhliniga peatüki raamatus “Optical Monitoring of Dialysis Dose”.
Isiklikku.
Ivo Fridolin on abielus Herdis Fridoliniga, neil on pojad Mihkel ja Kaarel.
Albaania peaminister

Albaania Vabariigi peaminister on Albaania valitsusjuht.
Praegu ametis olev 33. peaminister on Sotsialistliku Partei liige Edi Rama, kes alustas oma esimest nelja aasta pikkust ametiaega 15. septembril 2013.
Toski murderühm

Tosk ("toskë" või "toskërisht") on albaania keele lõunamurrete rühm, mida kõnelevad toskid. Toski ja põhjamurrete vaheline piirjoon on Škumbini jõgi.
See on albaania standardkeele alus.
Geegi murderühm

Geeg (kohalikult "gegnisht", standardselt "gegë" or "gegërisht") on albaania keele põhjamurrete rühm, mida kõnelevad geegid. Geegi ja lõunamurrete vaheline piirjoon on Škumbini jõgi.
Nendel murretel ei ole ametlikku staatust.
Shkumbini jõgi

Shkumbin (ka "Shkembi") on jõgi Albaanias, mis saab alguse Valamara mäestikus ja voolab lääne suunas suubudes Aadria merre.
Jõe pikkus on umbes 181 km ja valgla pindala 2444 km².
Shkumbin voolab läbi nii mägiste kui ka tasaste alade ning läbib mitmeid linnu ja külakesi. Suurimad jõeäärsed linnad on Elbasan ja Peqin.
Jõgi on majanduslikult tähtis: seda kasutatakse põllumajanduses, kalanduses ja mõnes kohas ka väikeste hüdroelektrijaamade jaoks.
Shkumbini kallastel ja ümbruses on rikkalik looduskeskkond, kus leidub erinevaid taimeliike, linnuliike ja kalu. Mõned alad on looduskaitse all, et hoida jõe looduslikku voolurežiimi ja kaitsta elupaiku.
Bajorai (Vilnius)

Bajorai on Vilniuse linnaosa, mis asub linna põhjaosas Fabijoniškėse valla, osaliselt ka Verkiai valla territooriumil.
Linnaosa on kujunenud aastal 1987 Vilniusega liidetud samanimelise Avižieniai külanõukogus asunud küla lõunaossa. Bajorai piirneb idas Visoriaiga, lõunas aga Fabijoniškėse ja Pavilionysiga. Bajorai aladel paiknevad aianduskooperatiivid ja individuaalelamud.
Saltoniškės

Saltoniškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Žvėrynase valla territooriumil.
Saltoniškės piirneb lõunas Žvėrynasega, põhjas Šeškinėga, idas aga Šnipiškėsega.
Saltoniškės on tähtis liiklussõlm. Seal asuvad PLC Panorama nime kandev kaubanduskeskus ja Hanneri ärimaja. Seal asub politseimuuseum.
Piirkond kuulus XVI–XIX sajandini Radziwillidele. 1905. aastaks oli sinna kujunenud Saltoniškėse eeslinn, mis jäi Riešė valda ja kus oli 313 elanikku. 
Linnaosa loodeosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale.
Linnaossa ulatub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade arheoloogiline piirkond. Mitmed sealsed majad on muinsuskaitse all.
Žvėrynas

Žvėrynas (poola keeles "Zwierzyniec") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Žvėrynase valla territooriumil.
Žvėrynas piirneb läänes Karoliniškėsega, põhjas Saltoniškėsega, kagus üle Nerise jõe Lukiškėsega (jõel on Žvėrynase ja Liubartase sild), edelas aga Vingisega (jõel on Vingise pargi sild).
Linnaosas on katoliku kirik ja kaks õigeusu kirikut. Seal asub ka Vilniuse karaiimide palvemaja ehk kenesa. Žvėrynasesse jääb mitu saatkonda. 
Piirkond kuulus XVI–XIX sajandini Radziwillidele. Need rajasid sinna jahikaitseala, kus kaitsti metskitsi. Kaitseala leedukeelsest nimest on linnaosa ka nime saanud. Keskel asus kõrgemal kohal puidust mõis. Hiljem omandas selle ala Ludwig zu Sayn-Wittgenstein-Berleburg, kes rajas sinna uue mõisakompleksi. Kuni XIX sajandini piirkonda Saltoniškėsest ei eristatud, siis aga hakati vanemat ala Saltoniškėseks ning uuemat ja hoonestatud ala Žvėrynaseks nimetama.
XIX sajandil rajasid mitmed professorid, sealhulgas ka Joseph Frank, sinna suvilaid. Žvėrynases asus ka kindralkuberneri suveresidents. Aastail 1855–1866 asus seal jõesadam, mille ümbrusse samuti suvilaid rajati. Hilisemad omanikud olid Maria Hohenlohe-Schillingsfürst, F. Berg ja Vassili Martinson. F. Berg rajas 1891. aastal esimese linnaosa ülejäänud Vilniusega ühendava silla, mille juurest algas ka esimene sealne tänav. Martinsoni ajal kujunes praktiliselt välja ülejäänud Žvėrynase tänavavõrgustik.
XIX sajandi lõpus oli eeslinnas ligi 150 maja ja 2000 elanikku. Aastal 1892 rajati sinna restoran, aastail 1894–1895 tegutses seal trikotaaživabrik. 1898. aastal asus seal kaks veskit. Piirkond ühendati Vilniusega 1901. aastal. Toona üritati piirkonnale anda ka nime Aleksandrija, ent see rahva seas ei juurdunud. 1906. aastal ehitati senise puidust silla asemele uus, raudbetoonist sild.
Teise maailmasõja eel ehitati Žvėrynasesse tuberkuloosidispanser, ka rajati sinna Psüühikahäirete Keskuse psühhoteraapia osakond. XX sajandi alguses rajati sinna rohkem eramaju kui suvilaid.
Linnaosa loodeosa jääb Karoliniškėse maastikukaitsealale.
Suurem osa Žvėrynasest on muinsuskaitsealune piirkond. Paljud sealsed majad on muinsuskaitse all. Loodesse jääb kaitse all olev Žvėrynase vesiveski hoonetekompleks, mis pärineb XVII sajandist ja kus kahe veskitiigi juures paikneb kaks veskihoonet.
Valamara

Valamara (albaania keeles "Mali i Valamarës", arumeeni keeles "Valea Mari") on Albaania mägi Keskmäeahelikus. See paikneb Škumbini ja Devolli jõe kurude vahel. Arvestades suhtelist kõrgust, on see Euroopa üks kõrgeimaid mägesid.
Devoll

Devoll on jõgi Kagu-Euroopas Albaanias. 
Jõgi saab alguse Mirasi küla lähedalt ja voolab lääne suunas, suubudes Semani jõkke.
Devolli pikkus on ligikaudu 196 km ning valgla pindala 3240 km². 
Jõgi läbib mägiseid ja tasaseid alasid ning selle orus asuvad mitmed linnad ja külakesed, kus jõgi on oluline põllumajanduse ja veevarustuse jaoks. Olulisemad asulad on Përmet, Kelcyra, Cërrik ja Gramsh.
Devollil on ka majanduslik tähtsus, kuna jõe veega hüdroelektrijaamad toodavad osa piirkonna elektrienergiast. Jõe kallastel ja ümbruses leidub mitmeid looduslikke elupaiku, sealhulgas haruldasi taimeliike ja linnustikku, mistõttu mõned alad on looduskaitse all.
Brandýs nad Orlicí

Brandýs nad Orlicí (saksa keeles "Brandeis an der Adler") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Ústí nad Orlicí ringkonnas. Linn asub Tichá Orlice jõe ääres, Choceňist 4,5 km idas, Ústí nad Orlicíst ligi 9 km lääneloodes ka Pardubicest umbes 36 km idas.
Asulat on esmamainitud 1227. aastal.
Brandýs nad Orlicí vanalinn on alates 22. septembrist 1995 ajalooline linnakaitseala.
Lázně Kynžvart

Lázně Kynžvart (saksa keeles "Bad Königswart") on linn Tšehhis Karlovy Vary maakonnas Chebi ringkonnas. Lázně Kynžvart asub Saksamaa piirist 9,5 km kaugusel, Chebist umbes 19 km idakagus ja Karlovy Varyst ligikaudu 30 km edelas.
Lázně Kynžvart paikneb merepinnast 637 meetri kõrgusel.
Lázně Kynžvart on kuurortlinn, seal asuvad mitmed sanatooriumid.
Laose Kuningriik

Laose Kuningriik oli Laose konstitutsiooniline monarhia, mis sai sõltumatuks 9. novembril 1953. Monarhia kestis 1975. aasta detsembrini, kui riigi viimane kuningas Sisavang Vatthana Pathet Lao poolt kukutati. Pathet Lao kaotas riigis monarhia ning kehtestas marksistlik-leninistliku Laose Demokraatliku Rahvavabariigi, mis kestab tänapäevani.
Laos sai 1947. aasta põhiseadusega ühes Prantsuse Indohiina muude osadega omavalitsuse Prantsuse Liidu osana. Aastal 1953 sõlmitud Prantsuse-Laose lepinguga sai riik lõpuks sõltumatuks. Järgnevatel aastatel võitlesid võimu pärast kolm fraktsiooni ehk nn Kolm Printsi: neutralistid, keda juhtis prints Souvanna Phouma; vasakäärmuslased, keda juhtis prints Boun Oum, ning Põhja-Vietnami toetusel tegutsenud vasakäärmuslased ehk Pathet Lao, keda juhtisid prints Souphanouvong ja hilisem Laose peaminister Kaysone Phomvihane.
Lõpuks väljus Laose kodusõjast võidukalt Pathet Lao ning aastal 1975 kehtestati riigis sotsialistlik režiim, kuningriik kaotati.
Messenger (Facebook)

Messenger ("Facebook Messenger") on mobiilisõnumirakendus, mida kasutatakse kiirsuhtluseks, fotode, videote, helisalvestiste jagamiseks ja grupivestlusteks. Messengeri abil saab suhelda oma sõpradega, kellel on Messengeri või Facebooki konto.
Triglütseriidid

Triglütseriidid ehk tegelikud rasvad koosnevad ühest glütserooli molekulist ja kolmest esterdatud rasvhappeahelast . Need on kehas kõige olulisem energiasalvestuse vorm ja osa neist ladustatakse rasvkoe rasvarakkudes. Triglütseriidid ringlevad veres, lagunevad eelkõige lihasrakkudes ja kasutatakse energiaallikana.
Dieedist tuleb saada teatud kogus rasva, et saada piisavalt asendamatuid rasvhappeid ja rasvlahustuvaid vitamiine. Vitamiinid imenduvad soolestikust ainult koos rasvade ja asendamatute rasvhapetega ei saa organism ise sünteesida. Vereringes liiguvad triglütseriidid koos fosfolipiidide ja kolesterooliga lipoproteiinides, kaasa arvatud külomikronid, VLDL ("väga madala tihedusega lipoproteiin"), LDL ("madala tihedusega lipoproteiin") ja HDL ("kõrge tihedusega lipoproteiin").
Vere triglütseriidide taseme tõus võib pikka aega jätkudes põhjustada südame-veresoonkonna haigusi. Maksa lipiidide ainevahetuse häired, mis on seotud talje rasvumise või rohke alkoholi tarvitamise, suure süsivesikute tarbimise ja halvasti tasakaalustatud diabeediga, tõstavad tühja kõhu triglütseriidide taset veres.
Ken Rosewall

Kenneth Robert Rosewall (sündinud 2. novembril 1934 Sydneys) on endine Austraalia tipptennisist, kes on võistelnud nii harrastaja kui ka elukutselisena. Ta on võitnud 23 tenniseturniiri, sealhulgas 8 suure slämmi turniiri üksikmängus ja enne Open Era rekordilised 15 elukutseliste suure slämmi turniiri võitu. Paarismängus võitis Rosewall 9 suure slämmi turniiri. 
Tal oli tuntud tagakäsi ja tal oli pikk karjäär kõige kõrgemal tasemel alates 1950. aastate algusest kuni 1970. aastate alguseni. Rosewall oli tänapäevase meeste edetabeli oludesse ümberarvestatult maailmas kaheksal aastal meeste tennisemängija nr. 1. Rosewall oli 1960. aastate alguses mitu aastat maailma edetabeli esinumber. Rosewall oli esimest korda 20 parema seas 1952. aastal ja viimati 20 parema seas 1977. aastal. Rosewall on ainus mängija, kellel on korraga olnud elukutseliste suure slämmi turniirivõite kolme väljakukattega turniiridelt (1962–1963). Austraalia lahtistel meistrivõistlustel 1971. aastal sai temast avatud ajastu esimene meesmängija, kes võitis suure slämmi turniiri settigi loovutamata. Rosewall võitis amatööride maailmameistrivõistluste turniirid 1963. ja 1964. aastal ja WCT-d (tennise maailmameistrivõistlused elukutselistele meesmängijatele aastatel 1967–1989) 1971 ja 1972. aastal. 
Sündinud vasakukäelisena, õpetas isa teda paremakäelisena mängima. Ta treenis endale võimsa ja tõhusa tagantkäe, kuid tal polnud kunagi muud kui täpne, kuid suhteliselt pehme servimine. Ta oli 170 cm pikk, kaalus 67 kg ja sai kaasmängijatelt hüüdnime "Muscles" jõuliste lihaste puudumise tõttu. Ta oli aga kiire, vilgas ja väsimatu ning edukas võrgumängija. Rosewall elab nüüd Põhja-Sydneys, tal on kaks last.
Kratt (film)

"Kratt" on lavastaja-stsenaristi Rasmus Merivoo teine täispikk mängufilm. "Kratt" esilinastus Just Filmi festivali raames 13. novembril 2020. Eestis algas filmi kinolevi koroonapandeemiast tingituna kaheksa kuud hiljem, 30. juulil 2021. Filmi tootja on Eesti produktsioonifirma Tallifornia, produtsendid Tõnu Hiielaid ja Rain Rannu, operaator Jako Krull, filmikunstnik Krete Tarkmees, helirežissöör Jevgeni Berezovski, helilooja Tauno Aints ning monteerijad Kristin Kalamees ja Rasmus Merivoo. Filmi kaasrahastajad olid Eesti Filmi Instituut ja Kultuurkapital.
Sünopsis.
"Kratt" räägib loo lastest, kelle vanemad viivad nad maale vanaema juurde. Linnalapsed saavad maal hingata värsket õhku, leiavad endale uued sõbrad ning tutvuvad ebamugava füüsilise tööga. Kui laste teed ristuvad kadunud mõisahärra päevikuga, kus sees krati valmistamise õpetus, otsustavad nad pikemalt mõtlemata väärt koduabilise vanaemale sünnipäevaks kinkida. Kuid samal ajal on maal toimumas ka sotsiaalmeediarevolutsioon. Uus digitaalselt ühendatud noorus on asunud vana amortiseerunud vallavõimu välja vahetama. Suures hirmus iseenda lõpu ees teeb vana reaalsus kõik, mis suudab, et püsima jääda. Loodusseadused, saatus ja karma juhivad aga kõik teed omavahel risti ning tuleb see, mis tulema peab.
Tunnustus.
Kogupereõuduskomöödia "Kratt" on linastuse järel Ameerika filmiportaalis Rotten Tomatoes ainus Eesti mängufilm, mille "värskusaste" on 100%.
Eesti Filmi- ja Teleauhindadel oli mängufilm "Kratt" nomineeritud kahes kategoorias (2021): parim stsenarist (Rasmus Merivoo) ning parim naisnäitleja (Mari Lill), kellest viimane auhinna ka sai.
Rahvusvahelistel filmifestivalidel.
"Kratt" on linastunud ka mitmel rahvusvahelisel filmifestivalil ning saanud positiivset tagasisidet.
Jablonec nad Jizerou

Jablonec nad Jizerou (saksa keeles "Jablonetz an der Iser") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Semily ringkonnas. Jablonec nad Jizerou asub Jizera jõe ääres, Poola piirist natuke rohkem kui 8 km kaugusel, Rokytnice nad Jizeroust umbes 3 km lõunaedelas.
Jablonec nad Jizerou paikneb merepinnast keskmiselt 450 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1492. aastal. Alevi staatus anti Jablonec nad Jizeroule 1896. aastal. Linnaõigused sai Jablonec nad Jizerou 1971. aastal.
Sulg (perekonnanimi)

Sulg on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Sulg 403 inimesel (200 mehel ja 203 naisel). Perekonnanimede levikult oli Sulg meeste puhul 298. ja naiste puhul 335. kohal. Levinuim oli see Võru maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 9,62.
Arnoldstein

Arnoldstein (sloveeni "Podklošter", itaalia "Oristagno") on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas.
Arnoldstein asub Austria lõunapiiril Karni Alpide ja Karawankide mäestiku vahel koha lähedal, kus Gailitz (sloveeni "Ziljica", itaalia "Slizza") suubub Gaili jõkke (sloveeni "Zilja", itaalia "Zeglia"). Kolmikpunkt Itaalia Tarvisio ja Sloveenia Kranjska Goraga on linnast lõunas Ofeni mäel (sloveeni "Peč", itaalia "Monte Forno") (1509 m). Täna on selles kohas kolmikpunkti tähis.
Arnoldsteini pääseb Viinist A2 Süd Autobahni ja paralleelse Austria Lõunaraudtee ("Rudolfsbahn") kaudu, mis kulgeb Klagenfurtist Itaalia piirile, kus seda jätkab Itaalia Pontebbana liin Udinesse.
Arnoldsteinis on kuus linnaosa: Arnoldstein ("Podklošter"), Hart ("Ločilo"), Maglern ("Megvarje"), Pöckau ("Peče"), Riegersdorf ("Rikarja vas") ja Seltschach ("Sovče").
Ajalugu.
Arnoldsteini ümbrus oli asustatud juba antiikajal, kui Rooma tee piki Gailitzi oja ühendas Aquileiat "Virunumiga" tänapäeva Klagenfurti lähedal, mis oli Noricumi provintsi pealinn.
Arnoldsteini nimi tuleneb selle lossi väidetavast asutajast, kellestki rüütel Arnoldist, tõenäoliselt ministeriaal Bambergi piiskoppide teenistuses. Pärast kroonimist 1014. aastal andis keiser Heinrich II Bambergi piiskopkonnale Kärnteni hertsogkonnas suuri valdusi, mis olid algselt olnud Aquileia patriarhide valdused. Lossi on esmamainitud u 1085. aastal, piiskop Otto von Bamberg rajas Kärnteni vasallide kindlustamiseks 1106. aastal sinna benediktiini kloostri. Sellegipoolest pidid mungad 1176. aastal leppima Kärnteni Sponheimi hertsogite ilmalike foogtide ülemvõimuga. 14. sajandi keskpaigas laastas nende valdusi nii 1348. aasta Friuli maavärin kui ka Must surm.
Majandusliku olukorra parandamiseks võimaldas Arnoldsteini abt Bambergi piiskopi nõusolekul 1495. aastal Augsburg kaupmeestel Ulrich, Georg ja Jakob Fuggeril kasutada ümberkaudseid maagimaardlaid ning ehitada sulatusahje, peamiselt vase ja hõbeda jaoks. Oma Fuggerau ettevõttes tegeles Fuggerite perekond suures osas kaubandusega Veneetsia suunal, kuni Arnoldsteini klooster 1570. aastal territooriumi tagasi ostis. Võlg koos reformatsiooni tagajärgedega rikkus kloostri rahanduse peaaegu ära. Täna tähistab endise valukoja asukohta 1814. aastal ehitatud lasketorn.
Arnoldstein õitses taas vastureformatsiooni käigus. Hoolimata kõigist Austria Habsburgide katsetest valdusi vallutada kaotati klooster alles 1783. aastal keiser Joseph II dekreediga. Hoone põles 1883. aastal maha ja vaid varemed on alles. 1980. aastast on ruume järk-järgult restaureeritud.
Shanghai Rahvusvaheline Asundus

Shanghai Rahvusvaheline Asundus (inglise keeles "Shanghai International Settlement", hiina keeles 上海公共租界) oli rahvusvaheline asundus, mis tekkis aastal 1863, kui ühinesid Shanghai Briti ja Ameerika kontsessioonid. Nendes enklaavides olid Suurbritannia ja Ameerika Ühendriikide kodanikel 19. sajandil Qingi dünastiaga sõlmitud lepingute järgi erilised õigused, seal kehtisid eraldi seadused. Need lepingud tühistati aastal 1943, kui kokkuleppele jõuti veel Chongqing Shis asunud Guomindangiga.
Asundused asutati, kui Qingi dünastia sõjavägi sai esimeses oopiumisõjas (1839–1842) brittidelt lüüa. Nankingi rahulepinguga avati väliskaubanduseks viis lepingusadamat (mh Shanghai) ning lõpetati lõunas asunud Kantoni (Guangzhou) monopol ehk Kantoni süsteem. Britid rajasid endale baasi ka Hongkongi. Varsti pärast seda asutasid brittidest vastavalt põhjas ja lõunas enda asundused ka Ameerika Ühendriigid ja Prantsusmaa.
Erinevalt Hongkongi ja Macau kolooniatest, kus Suurbritannia ja Portugal olid täielikult suveräänsed, jäid Hiina kontsessioonid Hiina võimu alla. Aastal 1854 lõid kolm riiki enda huvide kaitsmiseks Shanghai munitsipaalnõukogu, kuid aastal 1862 lõi Shanghai Prantsuse kontsessioon lepingust lahku. Aasta hiljem ühinesid USA ja Briti kontsessioonid Shanghai Rahvusvaheliseks Asunduseks. Kuna aina rohkematel välisriikidel tekkisid Hiinaga suhted, kolis Shanghai Rahvusvahelisse Asundusse inimesi paljudelt maadelt. Aastal 1918 olid Hiinaga lepingulistes suhetes lausa 19 riiki, 1930. aastateks oli neist järel 14: Suurbritannia, Ameerika Ühendriigid, Jaapan, Prantsusmaa, Itaalia, Norra, Rootsi, Taani, Holland, Hispaania, Portugal, Peruu, Mehhiko ja Šveits.
1930. aastate lõpuni jäi Rahvusvaheline Asundus peamiselt brittide pärusmaaks, hiljem hakkas seal kasvama jaapanlaste mõju. Asunduse rahvusvahelist iseloomu peegeldab ka selle lipp, kus on kujutatud paljude riikide lippe.
Rahvusvaheline Asundus sai ootamatu lõpu detsembris 1941, kui vahetult pärast rünnakut Pearl Harborile vallutasid linna Jaapani sõjaväelased. Aastal 1943 lõppesid linnas ameeriklaste ja brittide privileegid ka "de jure", kuna sõlmiti leping vabariiklaste juhi Jiang Jieshiga. Leping hakkas "de facto" kehtima pärast Jaapani allaandmist ning Shanghai olukorra taastamist aastal 1945. Prantslased ütlesid enda eriõigustest lahti eraldi lepinguga veebruaris 1946.
Lisaks Shanghai Rahvusvahelisele Asundusele oli Hiinas ka Gulangyu Rahvusvaheline Asundus.
Kontsessioon (leping)

Kontsessioon (ingl.k. "concessio") on infrastruktuuri eest vastutava ametkonna poolt välja antud luba (leping), mis annab õiguse kasutada taristut sellega seotud teenuste osutamiseks. 
Kontsessioon ehk kontsessioonileping on lepinguline luba riigi loodusvarade, ettevõtete või tööjõu kasutamiseks (ka uute ettevõtete, sadamate, raudteede vms ehitamiseks).
Sher Bahadur Deuba

Sher Bahadur Deuba (nepali keeles शेरबहादुर देउवा; sündinud 13. juunil 1946) on Nepali poliitik. Ta on olnud Nepali peaminister viis ametiaega (1995–1997, 2001–2002, 2004–2005, 2017–2018, 2021–2022), lisaks on ta valimisringkonnast Dadeldhura 1 valitud parlamenti. Ta on aastast 2016 erakonna Nepali Kongress (NK) president.
Deuba sündis ja kasvas üles eraldatud Ashigrami külas Dadeldhura ringkonnas ning omandas põhi- ja keskhariduse Doti ringkonnas. Kõrghariduse sai ta Tri-Chandra kolledžis Katmandus. Ta käis ka London School of Economics and Political Science'is Londonis. Aastal 1991 valiti ta parlamenti ning temast sai ka Girijā Prasād Koīrālā valitsuse siseminister. Valitsus lagunes ning kui Man Mohan Adhikari üritas 1995. aastal parlamenti taas laiali saata, sai Deubast peaminister. Enda esimese ametiaja jooksul sõlmis ta India valitsusega Mahakali lepingu. Deuba teine ametiaeg algas juulis 2001, kui Koriala pärast kuningapalee veresauna tagasi astus. Teise ametiaja jooksul hakkasid riigis pead tõstma maoistid ning Deuba kuulutas välja eriolukorra ja määratles Nepali Kommunistliku Partei (NKP) terroriorganisatsiooniks. Oktoobris 2002 vabastas kuningas Gyanendra tema valitsuse ebakompetentsuse pärast ametist. Samal aastal visati ta ka Nepali Kongressist välja ning ta asutas uue partei, mille nimi oli samuti Nepali Kongress. Juba 4. juunil 2004 määras kuningas Gyenendra ta uuesti peaministriks, kuid pärast 2005. aasta Nepali riigipööret ta vahistati korruptsioonisüüdistuste tõttu. Deuba vabanes 13. veebruaril 2006.
Augustis 2016 leppisid Deuba ja Pushpa Kamal Dahal kokku rotatsioonivalitsuse moodustamises, leppe järgi pidid Nepali Maoistlik Kommunistlik Partei ja Nepali Kongress 9 kuu pikkuste vahetuste kaupa valitsust juhtima hakkama. Deuba neljas ametiaeg algas 7. juunil 2017. Oktoobris 2017 astusid kõik NKP ministrid tagasi ning sõlmisid eelolevateks valimisteks valimisliidu hoopis Nepali Ühendatud Marksist-leninistliku Kommunistliku Parteiga. 12. juulil 2021 andis Nepali Ülemkohus määruse, mille järgi pidi Deuba 28 tunni jooksul nimetatama peaministriks. Järgmisel päeval nimetas president Bidhya Devi Bhandari ta põhiseaduse artikkel 76(5) järgi peaministriks.
Ta on abielus Arzu Rana Deubaga ning neil on poeg.
Valimistulemused.
Ta on parlamenti valitud Nepali Kongressi esindajana valimisringkonnast Dadeldhura 1 aastatel 1991, 1994, 1999 ja 2017. Ta võitis oma ringkonnas nii 2008. kui 2013. aasta Asutava Kogu valimistel.
Bad Bleiberg

Bad Bleiberg (sloveeni: "Plajberk pri Beljaku") on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas. Algse kaevanduspiirkonnana, eriti plii (saksa: "Blei"), on Bad Bleiberg nüüd kuumaveeallika tõttu kuurort.
Bad Bleiberg asub Villachist läänes, kõrgorus Dobratschi ("Villacher Alpe") massiivi põhjanõlval, mis on Gailtali Alpide idapoolseim osa.
Linnaosad on Bleiberg ja Kreuth.
Ajalugu.
Saksamaa kuningas Heinrich II andis Frankfurdi sinodil 1. novembril 1007 Villachi ümbruse Kärnteni maad äsjaloodud Bambergi piiskopkonnale, üheskoos teiste valdustega nagu Griffen või Kanaliorg Tarvisio ümbruses. Kui keiser Friedrich II ajal Bamberg vürstlikuks piiskopkonnaks ülendati, said territooriumitest kiriklikud eksklaavid Kärnteni hertsogite territooriumil. 1759. aastal omandas keisrinna Maria Theresia lõplikult Bambergi valdused ja liidendas need Habsburgide Kärnteniga.
Kaevandust on esmamainitud Bambergi piiskoppide poolt välja antud 1333. aasta dokumendis kui "Pleyberg"; seda juhtis alates 15. sajandi lõpust Švaabi Fuggerite perekond. Georgius Agricola kirjeldas plii ja tsingi kaevandamist ja sulatamist oma 1556. aasta raamatus "De re metallica". Kaevandustegevus lõpetati 1993. aastal majanduslikel põhjustel, täna pakub turismikaevandus giidiga maa-aluseid tuure.
Praegune omavalitsus loodi 1850. aastal, see sai turulinna staatuse 1930. aastal. Kui kuumaveeallikas 1951. aastal üle ujutati, loodi avalik kümblusasutus ning Bleiberg sai 1978. aastal kuurortlinna ametliku "Bad" tiitli.
Altena

Altena on linn Saksamaal Nordrhein-Westfaleni liidumaal Märkischer Kreisis. Asub Lenne jõe orus.
Altena linn tekkis 12. sajandil rajatud Altena kindluse juurde.
2000. aastal oli linna elanike arv 22 215 ja 2020. aastal 16 527.
Kontsessioonid Hiinas

Kontsessioonid Hiinas oli hulk kontsessioone, mis eksisteerisid Hiinas keisririigi ajastu lõpus ja vabariigi ajastul. Kontsessioonid olid võõrjõudude poolt hallatavad ja sisuliselt okupeeritud alad, mida seostatakse tihti kolonialismi ja imperialismiga.
Kontsessioonid olid eksterritoriaalsed enklaavid võtmelinnades, millest said lepingusadamad. Tänapäevaks on kõik kontsessioonid lõppenud.
Oliver Daemen

Oliver Daemen (sündinud 20. augustil 2003 Oisterwijkis) on Hollandi piloot, kellest sai kolmas kosmoselennu sooritanud hollandlane ja 2021. aasta juuli seisuga maailma noorim kosmoses käinud inimene.
2021. aasta 20. juulil startis New Shepardi pardal neljaliikmelise meeskonna koosseisus ka 82-aastane ameeriklanna Wally Funk, kellest sai 2021. aasta juuli seisuga maailma vanim kosmoselendur.
Gentius

Gentius (vanakreeka keeles "Genthios") oli viimane Illüüria kuningas. Ta valitses 181 eKr–168 eKr. Ta oli eelmise Illüüria kuninga Pleuratus III poeg.
Ta residents oli Scodra. Pärast seda, kui dalmaadid 180 eKr iseseisvuse välja kuulutasid, alustas ta ulatusliku piraatluse korraldamist Egeuse merel. Aastal 171 eKr sõlmis ta Roomaga liidu Makedoonia vastu, kuid juba 169. aastal eKr läks ta kuningas Perseuse poolele üle ja alustas sõjategevust Rooma vastu, peamiselt merel.
Tal õnnestus võita kaks Rooma leegioni ning vallutada ja hävitada Rooma võimu all olnud Apollonia ja Dyrrachiumi linnad.
Preetor Lucius Anicius Gallus sai Gentiusest tema residentsi müüride all jagu ning järgmisel aastal viidi ta vangina Roomasse. Seejärel ta pagendati Iguviumi, kus ta hiljem suri.
Gentiust on kujutatud Albaania 50-lekise mündi tagaküljel ja alates aastast 2007 ka 2000-lekise rahatähe esiküljel.
Darja Dontsova

Darja Dontsova (pseudonüüm, vene keeles "Дарья Донцова"; kodanikunimi Agrippina Arkadjevna Dontsova ("Агриппина Аркадьевна Донцова"), neiupõlvenimi Vassiljeva ("Васильева"); sündinud 7. juunil 1952 Moskvas) on vene kirjanik, irooniliste kriminaalromaanide autor, stsenarist, raadio- ja telesaatejuht. 
Ta on võitnud mitmeid kirjandusauhindu. Venemaa Raamatupalati andmetel on Dontsova olnud Venemaal ilmunud ilukirjandusraamatute kogutiraažilt palju aastaid esikohal. 
Lapsepõlv.
Darja vanemad, kes olid suured muusikaaustajad, püüdsid ka lapsele õpetada muusikat ja kirjandust. Ta õppis muusikakoolis, ehkki olevat väidetavalt olnud erakordselt ebamusikaalne. Juba enne kooliminekut rääkis ta hästi saksa ja prantsuse keelt, sest tal oli kaks koduõpetajat (sakslane ja prantslane), kes ei rääkinud vene keelt. Koolis oli Darja hea humanitaarteadustes ja võõrkeeltes, aga matemaatika valmistas raskusi. 
Edasine elukäik.
1974. aastal lõpetas ta Moskva Ülikooli ajakirjanduskateedri, seejärel töötas paar aastat tõlgina NSV Liidu peakonsulaadis Aleppos (Süüria). 1977. aastal naasis ta Moskvasse ja sai ajalehe Вечерняя Москва ('õhtune Moskva') korrespondendiks, hiljem on ta töötanud saksa ja prantsuse keele õpetajana. 
1998. aastal diagnoositi Dontsoval rinnavähk ning tegi ta kolme aasta jooksul läbi 4 operatsiooni ja 18 keemiaraviseanssi. Haiglas viibides kirjutas ta kolm esimest detektiivromaani («Крутые наследнички», «За всеми зайцами» ja «Дама с коготками»), mis ilmusid 1999. aasta detsembris. 2008. aastal sai Dontsovast kosmeetikafirma Avon rinnavähivastase heategevuskampaania saadik. 
Aastatel 2007–2009 juhtis ta raadiosaadet "Жить хочется!" ('tahaks elada!').
Ta on Venemaa Kirjanike Liidu liige.
Kriitika.
On levinud arvamus, et Darja Dontsova nime all antakse välja mitte ainult tema enda, vaid terve kirjanikekombinaadi teoseid: 15 aasta jooksul ilmus Dontsovalt üle 180 romaani ja nii suure hulga romaanide kirjutamine ühe isiku poolt näib ebareaalne. 
Sageli on Dontsovat süüdistatud ka plagiaadis.
Ühiskondlik positsioon.
Jaanuaris 2024 toetas ta Vladimir Putini taaskandideerimist Venemaa presidendivalimistel. Veebruaris 2024, pärast Venemaa sissetungi Ukrainasse, toetas ta Vene võimude tegevust.
Isiklikku.
Dontsova isa Arkadi Vassiljev (1907–1972) oli samuti kirjanik, ema Tamara Novatskaja (1917–2008) oli Moskontserti lavastaja.
John Newcombe

John David Newcombe (sündinud 23. mail 1944 Sydneys) on Austraalia endine elukutseline tennisist. Ta on üks väheseid mehi, kes on olnud maailma edetabelis esikohal nii üksikmängus kui ka paarismängus. Ta on võitnud üksikmängus seitse ja paarismängus (siiani tema nimel oleva rekordina) 17 suure slämmi turniiri. 
Ta esindas Austraaliat viiel aastal Davise karikavõistlustel ajal, kui neid peeti sama oluliseks kui suure slämmi turniire. Ajakiri Tennis paigutas ta ajavahemiku 1965–2005 parimate meesmängijate edetabelis kümnendaks.
Enne tennisele pühendumist harrastas Newcombe poisikesena mitut spordiala. Ta oli aastatel 1961–1963 Austraalia juunioride meister ja kuulus 1964. aastal Austraalia Davise karika võitjate meeskonda. Oma esimese suure slämmi turniiri võitis ta 1965. aastal, võites Austraalia meistrivõistlused paarismängus koos kaasmaalase Tony Rochega. Samal aastal võitsid nad Wimbledonis paarismängu. Nad jätkasid koostööd ning võitsid veel kolm korda Austraalia meistrivõistlused paarismängus, neli korda Wimbledoni ja 1967. aastal USA meistrivõistlused ning 1967. ja 1969. aastal Prantsusmaa meistrivõistlused. Nad võitsid 12 suure slämmi turniiri, mis oli läbi aegade meeste paarismängu võistkonna rekord kuni 2013. aastani, mil selle ületasid Bob ja Mike Bryan.
Newcombe'i võimas serv ja võrk oli tema ründemängu selgroog. Ta tuli sageli välja teise serviässaga. Lance Tingay sõnul oli ta 1967. aastal maailma edetabeli tipptasemel harrastaja, kuigi Rex Bellamy asetas ta Roy Emersoni järel teiseks. Elukutselisena oli Newcombe maailma esitennisist 1970. ja 1971. aastal. Üksikmängus oli ta kahekordne Australian Openi võitja, kolmekordne Wimbledoni võitja ja kahekordne USA lahtiste meistrivõistluste võitja.
1968. aasta jaanuaris sõlmis ta kolmeaastase profilepingu Lamar Hunti tennisemeistrivõistlustega ja sai osa kaheksast esialgsest WCT mängijast "Handsome Eight" (Ilus kaheksa). WCT professionaalse tuurigrupi ja mängijate liidu liikmena keelas Rahvusvaheline Tenniseföderatsioon Newcombe'ile võistluse 1972. aasta Wimbledoni meistrivõistlustel ja ta liitus ATP boikotiga 1973. aastal.
Newcombe oli austraalia tennisistidest viimane, kes domineeris tennises kolmel aastakümnel (1950.–1970. aastatel).
Omaaegne tenniseedendaja ja suurepärane tennisist Jack Kramer lisas oma 1979. aasta autobiograafias Newcombe'i oma kõigi aegade 21 suurima mängija nimekirja. 
Newcombe oli Davise karikavõistlustel Austraalia meeskonna kapten aastatel 1995–2000.
Ta lisati 1985. aastal Sport Austraalia kuulsuste halli ja 1986. aastal tunnustati tema saavutusi rahvusvahelisse tennise kuulsuste halli nimetamisega.
Teplice nad Metují

Teplice nad Metují (saksa keeles "Weckelsdorf", ka "Wekelsdorf") on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Náchodi ringkonnas. Teplice nad Metují asub Metuje jõe ääres, Poola piiri lähedal, Náchodist 20 km põhjas ja Hradec Královést ligikaudu 49 km põhjakirdes.
Asulat on esmamainitud 1362. aastal. Linnaõigused sai Teplice nad Metují 1972. aastal.
Madagaskar (film)

"Madagaskar" (inglise keeles "Madagascar") on 2005. aastal valminud Ameerika Ühendriikide animafilm, mille režissöör on Eric Darnell ja Tom McGrath.
Preševo

Preševo (serbia keeles Прешево, albaania keeles "Preshevë") on linn Serbias Pčinja ringkonnas. See on riigi lõunapoolseim linn ja suurim linn Preševo orus. See on Serbia albaanlaste, kelle arv on viimastel aastakümnetel märkimisväärselt langenud, kultuuriline keskus.
Konrad Mauritz

Konrad Mauritz (23. jaanuar/4. veebruar 1881 – 10. jaanuar 1942) oli eesti ettevõtja ja ühiskonnategelane, korporatsioon Vironia liige.
Helmut

Helmut on mehenimi.
1. jaanuaril 2021 oli Eestis eesnimi Helmut 241 mehel (esinemissageduselt 405. mehenimi). Helmut oli keskmiselt 70 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 70). Kõige populaarsem on eesnimi Helmut üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 12,36, ja Põlva maakonnas.
Sandra Reinvald

Sandra Reinvald (14. oktoober 1999 Tartu – 16. juuli 2021 Tartu) oli eesti korvpallur.
Reinvald sai surma 16. juulil 2021 Tartus, jäädes jalgrattal raudteed ületades rongi alla.
Haridus.
Ta õppis aastatel 2017–2018 Audentese Spordigümnaasiumis ning lõpetas 2019. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi.
Alates 2019. aastast õppis ta Tartu Ülikoolis ajalugu ja oli Tartu Ülikooli Ajalooringi liige.
Sportlasena.
Reinvald mängis noorteklassis esimest korda Eesti karikavõistlustel 2010. aastal. Ta on noorteklassides võitnud neli korda Eesti karika ja tulnud viis korda Eesti meistriks.
Noorteklassis mängis ta neli korda ja täiskasvanute klassis ühe korra Eesti koondises.
Ta võitis täiskasvanute klassis Tartu Ülikooli / Kalevi naiskonnaga 2020/2021. hooajal 2020. aastal Eesti karika ja tuli 2021. aastal Eesti meistriks. Eesti meistrivõistlustel täiskasvanute klassis võitis ta 2019. aastal hõbemedali ja aastatel 2016–2018 kolm pronksmedalit.
Reinvaldi treenerid olid Kaire Asi, Janne Schasmin, Marko Parkonen ja Toomas Liivak.
Varikond

Varikond (inglise "varicond", sõnadest "variable" + "condensator") on kondensaator, mille mahtuvus muutub suures ulatuses sõltuvalt selle plaatidele rakendatavast pingest. 
Plaatidevaheline dielektrik on varikondis ferroelektrikust (senjettkeraamikast). Niisuguse materjali dielektriline läbitavus sõltub oluliselt elektrivälja tugevusest, milles ta asetseb. Kui kondensaatori plaatidevahelist pinget tõsta, suureneb väljatugevus dielektrikus, seetõttu ka dielektriline läbitavus ja kondensaatori mahtuvus suureneb.
Varikond on mehaaniliselt tugev (talub vibratsiooni) ja pikaealine. Puudusteks on mahtuvuse suur temperatuurisõltuvus, piiratud sageduspiirkond ja töötemperatuur. Neid on kasutatud pingestabilisaatorites, sageduskordistites, alalis- ja vahelduvvooluvõimendites.
Logomeeter

Logomeeter on magnetelektriline mõõteriist, mille näit sõltub kahe tema mähiseid läbiva elektrivoolu (alalis- või vahelduvvoolu) suhtest. Ühte mähist läbiva voolu määrab referentssuurus (näiteks oommeetri korral etalontakisti), teise raami mähist läbib mõõdetava suurusega vool. Näit ei sõltu toitepingest ja seetõttu annab logomeeter täpsema mõõtetulemuse kui muud magnetelektrilised mõõteriistad.
Logomeetriga saab mõõta takistust (oommeeter), mahtuvust (faradmeeter), faasinihet (faasimõõtur) ja muid suurusi, mida on võimalik väljendada kahe voolu suhtena. 
Ehitus.
Logomeetri liikuv osa koosneb kahest omavahel jäigalt kinnitatud raamist, millele on keritud mähised. Selline raamisüsteem saab teljel pöörduda püsimagneti magnetväljas, mille magnetahel sulgub läbi pooluskingade ja magnetmaterjalist südamiku. Südamik on elliptilise ristlõikega ebaühtlase magnetvälja saamiseks. Raamisüsteemi külge on kinnitatud osuti.
Raamsüsteemil puudub spiraalvedru (mis hariliku mõõtemehhanismi korral hoiab osuti nullis) ja vooluta olukorras saab süsteem teljel vabalt pöörduda.
Tööpõhimõte.
Voolu suund mähistes valitakse nii, et nende põhjustatud pöördemomendid oleksid vastassuunalised. Kui mähistesse anda vool, pöördub raamisüsteem magnetvälja ebaühtluse tõttu asendisse, milles raamide pöördemomendid on võrdsed ja vastassuunalised. Toitepinge muutumise korral muutuvad voolud mõlemas mähises võrdeliselt ja raamisüsteemi pöördenurk ei muutu.
Tiiu Uusküla

Tiiu Uusküla (sündinud 21. veebruaril 1947 Kadrinas) on eesti koduloolane. 
Ta on pikka aega jäädvustanud ja vahendanud Kadrina kodulugu.
Haridus.
Ta õppis Kadrina Keskkoolis 1954–1965, Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonnas 1967–1971 ja Vinni Näidissovhoostehnikumis raamatupidamise erialal 1979–1981. Viimase kõrvalt töötas ta 32 aastat Tarbekeemia Tootmiskoondises Flora, mis oli Kadrina üks suuremaid tööandjaid.
Ühiskondlik tegevus.
Uusküla on Neeruti Seltsi esimees ja Kadrina Keskkooli Vilistlaskogu juhatuse liige. Ta on endine Kadrina Raamatusõprade Ühingu allorganisatsiooni juht ja Kadrina valla raamatukogu nõukogu liige. On kuulunud Kadrina Muinsuskaitse Klubisse, mis taastas Kadrina Vabadussõja mälestussamba. Kuulub Kadrina Õpetajate-Pensionäride Seltsingusse.
On kuulunud ka kahes koosseisus Kadrina küla rahvasaadikute nõukokku ning olnud Kadrina Vallavolikogu kultuurikomisjoni liige.
Alates 2001. aastast on ta teinud kaastööd Kadrina vallalehele Kodukant.
Tunnustus.
Kadrina kandi koduloo uurimise ja talletamise eest anti talle 2021. aasta alguses esimene Kadrina valla elutööpreemia.
Isiklikku.
Tiiu Uusküla on fotograaf Heinrich Kruusvaldi tütar.
Mait Palts

Mait Palts (sündinud 10. augustil 1979) on eesti ettevõtja, jurist ning alates aastast 2011 Eesti Kaubandus-Tööstuskoja peadirektor.
Ta on töötanud Kaubandus-Tööstuskojas juba 2002. aastast. Lisaks on ta Eesti Standardikeskuse juhatuse esimees, SA Kutsekoda nõukogu esimees, Eesti Intellektuaalomandi ja Tehnoloogiasiirde Keskuse juhatuse liige ning Riigikaitse Edendamise SA juhataja.
Ann Siiman

Ann Siiman (kuni 2015 Ann Metslang; sündinud 19. septembril 1988 Tartus) on eesti filoloog, õppejõud ja keeletoimetaja.
Ann Siiman on Vikipeedia keeletoimetamistalgute eestvedaja (alates 2017). Samuti on ta suunanud tudengeid Vikipeediasse artikleid kirjutama.
2019.–2024. aastal oli ta Eesti Keeletoimetajate Liidu juhatuse liige.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2007. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja kaitsnud Tartu Ülikoolis bakalaureusekraadi (2010), magistrikraadi (2012) ning doktorikraadi ("Vormikasutuse varieerumine ning selle põhjused osastava ja sisseütleva käände näitel", 2019).
Töökäik.
2018.–2019. aastal töötas ta Tartu Ülikooli Miljon+ projektis digihariduse spetsialistina, 2019.–2021. aastal Tartu Ülikooli digihumanitaaria ja infoühiskonna keskuses digihumanitaaria projektijuhina ja alates 2021. aastast Tartu Ülikooli eesti keele lektorina.
SIG MCX

SIG MCX on Ameerika Ühendriikide tulirelvade perekond. Relvi toodab Šveitsi ettevõte SIG Sauer, neid valmistatakse nii valikulise tulerežiimiga kui poolautomaatseid. MCX relvi iseloomustab varasema SIG MPX püstolkuulipilduja eeskujul konstrueeritud gaasiga ümberlaadimise süsteem. SIG MCX relvade perekonda kuuluvad vintpüssid, karabiinid, lühikese vintrauaga püssid ja püstolid (kuigi viimased meenutavad rohkem laeta püstolkuulipildujaid).
Carpathia

Carpathia (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') oli Cunard Line'ile ehitatud ookeaniliinilaev, mille eesmärgiks oli Atlandi ookeani ületus. Karpaatide järgi nimetatud aurulaev ehitati Swan Hunter &amp; Wigham Richardsoni laevatehases Inglismaa sadamalinnas Wallsendis. See suundus oma esimesele reisile Liverpoolist Bostonisse 5. mail aastal 1903. 1904. aastal saadeti laev talviti teenindama Vahemerest lähtunud liine. Laeva pikkus oli 170 meetrit ja kiirus 14 sõlme.
1912. aastal aitas laev esimesena päästa Titanicu huku ellujäänuid, kellest 705 jõudsid päästepaatidest pardale.
Hukk.
Laev hukkus Esimese maailmasõja käigus 17. juulil 1918, pärast seda kui Saksa Riigi allveelaev U-55 oli seda kolm korda torpedeerinud. Inimkaotus oli 5 meeskonnaliiget. Vraki koordinaadid on 49° 28′ 0.12″ N, 19° 46′ 0.12″ W.
Saja õie kampaania

Saja õie kampaania (ka saja lille kampaania või saja õie liikumine; hiina traditsioonilises kirjas 百花齊放, hiina lihtsustatud kirjas 百花齐放, pinyinis "Bǎihuā Qífàng") oli periood Hiina Rahvavabariigis (HRV) aastatel 1956–1957, mil Hiina Kommunistlik Partei (HKP) julgustas kodanikke enda arvamust kommunistlikust režiimist valjuhäälsemalt väljendama. Tekkinud kriitikalaine järel hakkas HKP esimees Mao Zedong teisitimõtlejaid represseerima. Teisitimõtlejate vastane ideoloogiline puhastustöö kestis aastani 1959. Vaatlejate seas ei ole üksmeelt küsimuses, kas Maole tuli kriitikalaine ulatus tõesti üllatusena või oli kogu kampaania näitemäng, et dissidente tuvastada.
Kampaania ajal julgustati väljendama riikliku poliitika kohta erinevaid arvamusi ja pakkuma lahendusi. Kampaania põhines Mao kuulsatel sõnadel: "Saja lille ja saja mõttekooli õitseda laskmise poliitika eesmärk on edendada kunsti õitsengut ja teaduse arengut." Liikumine oli osaliselt vastus HKP tekitatud intellektuaalide demoraliseerimisele. Pärast lühikest liberaliseerumisperioodi toimus aastatel 1957–1959 laialdane kriitikute vaigistamise kampaania ehk nn parempoolsete-vastane kampaania. Kodanikke arreteeriti sadade ja tuhandete kaupa, kritiseeriti avalikult, määrati vangi-, ümberõppe- ja sunnitöölaagritesse või hukati. Ideoloogilise puhastustööga suruti peale maoistlikku ja parempoolsete-vastast mõtteviisi.
Maanus

Maanus on mehenimi.
1. jaanuaril 2021 oli Eestis eesnimi Maanus 110 mehel (esinemissageduselt 625. mehenimi). Maanus oli keskmiselt 40 aasta vanune (mediaanvanus oli 41). Kõige populaarsem on eesnimi Maanus vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,09, ja Saare maakonnas.
Wolf Hoffmann

Wolf Hoffmann (sündinud 10. detsembril 1959 Mainzis, Lääne-Saksamaal) on saksa muusik, kes on tuntud eelkõige "heavy metal"-ansambli Accept kitarristina. Hoffmann on mänginud kõigil Accepti albumitel ja kirjutanud suure osa ansambli lugudest. Ta on Accepti ainuke algkoosseisust jäänud liige pärast Peter Baltesi lahkumist novembris 2018.
Hoffmann on töötanud fotograafina. Ta on välja andnud kaks sooloalbumit, millel on rock- ja "metal"-versioonid klassikalise muusika tuntud teostest.
Finkenstein am Faaker See

Finkenstein am Faaker See (sloveeni: "Bekštanj") on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Villachi maaringkonnas. 
See asub Villachist ja Drava jõest lõunas, Karawankide mäestiku (koos Mittagskogeli ("Kepa") mäega) põhjanõlval, Sloveenia piiri lähedal. Omavalitsus ulatub Faaki järve lõunakaldale.
Omavalitsuse osad on Faak am See ("Bače"), Ferlach ("Borovlje"), Fürnitz ("Brnca"), Greuth ("Rute"), Gödersdorf ("Vodiča vas"), Korpitsch ("Grpiče"), Latschach am Faakersee ("Loče"), Mallestig ("Malošče") ja Sankt Stefan ("Šteben"). 2001. aasta rahvaloenduse järgi olid 5,6% rahvastikust Kärnteni sloveenid.
Ajalugu.
Omavalitsus on nimetatud Finkensteini lossi järgi, mis oli Kärnteni hertsogite valdus, mida on esmamainitud 1142. aasta dokumendis. Läänistatuna hertsogi ministeriaalidele, Finkensteini isandatele oli see oluline eelpost, kust avanes vaade Gaili orule ja Bambergi piiskoppide Kärnteni valdustele Villachi ja Federauni lossi ümbruses. 1335. aastal läksid hertsogivaldused Austria Habsburgidele.
1508. aastal andis keiser Maximilian I, kes oli 1493. aastast Kärnteni hertsog, Finkensteini oma vasallile Siegmund von Dietrichsteinile, kelle järglased hoidsid lossi 1861. aastani. 18. sajandist see lagunes, ainult vare on jäänud. See on täna 1150 istekohaga amfiteatri "Burgarena Finkenstein"i taustaks, mida kasutatakse peamiselt kontsertide korraldamiseks.
Finkensteini omavalitsus loodi 1850. aastal Mallestigis, turulinn sai sellest 1979. aastal. Oma asukoha reklaamimiseks Faaki järve kaldal on ametlik nimi 2000. aastast Finkenstein am Faaker See. Piirkond sõltub suuresti turismist, pealegi haldab Elan lumelauatehast Fürnitzis.
Saint-Malo

Saint-Malo (gallo keeles "Saent-Malô", bretooni keeles "Sant-Maloù") on Ille-et-Vilaine'i departemangu sadamalinn Prantsusmaal.
Suur hüpe

Suur hüpe (ka teine viisaastakuplaan) oli Hiina Kommunistlik Partei (HKP) poolt Hiina Rahvavabariigis aastatel 1958–1962 läbi viidud majandus- ja sotsiaalkampaania. Esimees Mao Zedong algatas kampaania, et riik agraarühiskonnast rahvakommuunide abil võimalikult kiiresti sotsialistlikku süsteemi viia. Mao andis käsu viljapõldude arvu mitmekordistada ja tööstus maapiirkondadesse kolida. Ametnikud, kes kartsid parempoolsete vastast kampaaniat, täitsid Mao liialdusega välja öeldud määrad ning kogusid kokku ka fiktiivsed "ülejäägid", mille tõttu jäid paljud talunikud nälga. Kõrged ametnikud ei julenud majanduskriisist kõva häälega rääkida ning riigiametnikud süüdistasid näljas halba ilma ega teinud olukorra parandamiseks eriti midagi. Suur hüpe tõi endaga kaasa kümneid miljoneid surmasid, hinnangud ulatuvad 15-st 55 miljonini. Suur Hiina näljahäda oli maailma ajaloo ohvriterohkeim näljahäda.
Hiina maapiirkondade inimeste elu hakkas põhiliselt mõjutama järk-järgult toimunud põllumajanduse kollektiviseerimine. Erapõllumajandus keelustati ning rikkujaid karistati revolutsioonivastastena. Suur hüpe oli üks kahest perioodist aastatel 1953–1976, kui Hiina majandus langes. Ökonomist Dwight H. Perkins on väitnud, et suure hüppe ajal tõid hiiglaslikud investeeringud tootluses kaasa vaid minimaalseid kasve ning et suur hüpe oli väga kallis katastroof.
1959. aastal andis Mao riigi igapäevase juhtimise pragmaatiliste mõõdukate Liu Shaoqi ja Deng Xiaopingi kätte ning HKP hindas suure hüppe tagajärgi 1960 ja 1962 toimunud konverentsidel (eriti Seitsme tuhande kaadri konverentsil). Mao ei taganenud enda seisukohtadelt ning süüdistas suure hüppe ebaõnnestumises halba teostust ja "parempoolseid". Ta algatas 1963. aastal sotsialistliku hariduse liikumise ja 1966. aastal kultuurirevolutsiooni, et opositsiooni vaigistada ning võim taas enda kätte koondada. Lisaks lagunesid 1975. aastal taifuuni Nina tõttu kümned suure hüppe ajal Zhumadianis ehitatud tammid, mille tagajärjel hukkus 1975. aasta Banqiao tammi lagunemise tõttu 10 000 – 240 000 inimest.
Johannes-Andreas Hanni

Johannes-Andreas Hanni (24. märts 1957 Valga – 6. november 1982 Keskvangla, Tallinn) oli sarimõrvar, kes tappis Eesti NSV-s kolm inimest, enne kui ta tabati.
Hannil oli biseksuaalseid kalduvusi: tal oli lisaks oma abikaasale Pillele rida armukesi kummastki soost. Seksuaalselt oli ta atraktiivne mees. Kohtueksperdid on meenutanud, et erilise kire suguakti ajal leidis Pille Johannes-Andreasega pärast esimese roima kordasaatmist (Hanni mõrvas Nõmmel peolt tulles tänaval mehe, lõikas tüki liha tema reielt ja praadis selle kodus, mainides Pillele, et olevat "ammu juba ihanud inimliha maitse ära proovida").
Isiklikku.
Tema isa oli eesti baptisti vaimulik Jaan Hanni.
Tema abikaasa oli Pille Hanni, kes veetis Harkus naistevanglas ligi kaksteist aastat. Ta andis 2009. aastal välja raamatu "Ma armastasin kiskjat".
Horní Cerekev

Horní Cerekev (saksa keeles "Oberzerekwe") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Pelhřimovi ringkonnas. Horní Cerekev asub Pelhřimovist 14,5 km lõunakagus ja Jihlavast ligikaudu 20 km lääneedelas.
Horní Cerekev asub merepinnast 586 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1352. aastal. Ürikutes on Horní Cerekevi esimest korda linnaks nimetatud 1361. aastal.
Hadõžensk

Hadõžensk on linn Venemaal Krasnodari krais Apšeronski rajoonis. Asub Pšiši jõe ääres, Krasnodarist 113 km kagus.
Asula rajati 1864. aastal Hadõženskaja staniitsana. Linnaõigused sai 1949. aastal.
Linnas on masinatehas, õlletehas ja puidutööstusettevõtted.
2021. aastal oli linnas 22 005 elanikku.
Gulkevitši

Gulkevitši on linn Venemaal Krasnodari krais, Gulkevitši rajooni keskus. Asub Kubani jõe vasakust kaldast 5 km kugusel, Krasnodarist 176 km kaugusel.
Asula tekkis 1875. aastal rajatud raudteejaama juurde. Linnaõigused sai 1961. aastal.
Linnas on ehitusmaterjalide tehased ja toiduainete tööstuse ettevõtted.
2021. aastal oli linnas 34 314 elanikku.