tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kolmikduubel

Kolmikduubel (ka kübaratrikk; inglise keeles "Triple-double") on korvpallitermin, mis tähendab, et korvpalluril on ühes mängus kolm statistilist näitajat kahekohalised (10 või enam). Kõige rohkem tehakse kolmikduubleid punktide, resultatiivsete söötude ja lauapallidega, kuid on ka mängijaid, kes on saanud 10 või enam blokeeringut või vaheltlõiget. 
USA korvpalliassotsiatsiooni NBA tegevmängijatest on parim kolmikduublite tegija Jason Kidd, kes on 79 korraga NBA läbi aegade kolmas.
Oscar Robertson suutis NBA-s ainsana ajada oma hooaja kolm statistilist näitu 10-ni. Hooajal 1961–1962 viskas "Suur O" 30,8 punkti, noppis 12,5 lauapalli ja andis 11,4 resultatiivset söötu. 
LeBron James on noorim mängija NBA ajaloos, kellel on õnnestunud teha kolmikduubel: 19. jaanuaril 2005 Portland Trail Blazersi vastu 27 punkti, 11 lauapalli ja 10 tulemuslikku söötu. Ta oli siis 20 aastat ja 20 päeva vana.
NBA kolmikduublite liidrid.
Pikk jada on kolmikduublid hooaegade kaupa. Larry Bird mängis 13 hooaega, sh esimesel ja viimasel hooajal sai ta kirja ühe kolmikduubli.
Austria Sotsiaaldemokraatlik Partei

Austria Sotsiaaldemokraatlik Partei (saksa keeles "Sozialdemokratische Partei Österreichs"; lühend "SPÖ") on Austria sotsiaaldemokraatlik poliitiline partei. Asutati 1889. aastal Austria Sotsiaaldemokraatliku Tööpartei ("Sozialdemokratische Arbeiterpartei Österreichs") nime all.
ASDP on üks tähtsamatest Austria parteidest konservatiivse Austria Rahvapartei kõrval. Partei oli edukas 1920. aastatel, aga 1930. aastate algupoolel kiusasid parempoolsed selle liikmeid.
Nii austrofašistliku diktatuuri (1934–1938) kui ka Saksa okupatsiooni ajal oli partei keelatud ja selle liikmeid kiusati pidevalt taga, kuid pärast Austria vabastamist Saksa okupatsioonist tõusis partei sõjajärgse Austria poliitikas tähtsaks jõuks.
ASDP praegune poliitiline olukord Austrias.
Jooksvalt hoiab ASDP Austria presidenditooli Heinz Fischeri näol, omab 69 kohta Nationalratis ja 23 kohta Bundesratis, tehes parteist tugevuselt teise partei. ASDP on valitsenud sõjajärgset Austriat aastatel 1945–1966 ja 1971–1999. Sellest ajast ollakse opositsioonis. Partei võitis 2002. aasta Austria parlamendivalimistel (Nationalrati) 36,5% häältest ja 69 kohta 183-st. Sellele eelnenud 1999. aasta Austria parlamendivalimistel 33,1% häältest ja 65 kohta 183-st.
Liidumaa tasandil domineerib ASDP Viinis, kus kõik linnapead 1919-1934 ja uuesti alates 1945. aastast on olnud ASDP liikmed, Burgenlandis (kõik kubernerid ("Landeshauptmann") alates 1964) ja Kärntenis (1945-1989 ja uuesti alates 2013). Salzburgis oli ASDP võimul 2004-2013 ja Steiermargis 2005-2015. ASDP on esindatud kõikide liidumaade parlamentides ("Landtag"), valitsuskoalitsiooni kuulub Burgenlandis, Kärntenis, Alam-Austrias, Ülem-Austrias, Steiermargis ja Viinis.
Partei rahvusvahelised kuuluvused.
ASDP kuulub Sotsialistliku Internatsionaali ja Euroopa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. Omab Euroopa Parlamendis 7 kohta ja on suurim Austria partei Euroopa Parlamendis.
Dolomiit

"See artikkel on mineraalist; kivimi kohta vaata artiklit Dolokivi."
Dolomiit on karbonaatne kivimit moodustav mineraal.
Karbonaatkivim "dolokivi" (sageli samuti dolomiidiks nimetatav), koosneb valdavalt dolomiidist.
Hans Christian Andersen

Hans Christian Andersen (2. aprill 1805 Odense – 4. august 1875 Kopenhaagen) oli taani kirjanik. 
Teda teatakse eeskätt rohkem kui 200 muinasjutu autorina, kuid ta kirjutas ka reisikirju, kuus romaani, poolsada näidendit ja üle tuhande luuletuse. Tema muinasjutte on tõlgitud 125 keelde, nende ainetel on loodud näidendeid, ballette ja filme.
Alates 1967. aastast tähistatakse Hans Christian Anderseni sünniaastapäeva rahvusvahelise lasteraamatupäevana.
Elulugu.
Hans Christian Andersen sündis Taanis Odense linnakeses lihtsas perekonnas ainsa lapsena. Tema isa uskus ennast olevat kõrgklassi päritolu, kuid tõendeid selle kohta ei leitud. Kingsepast isal oli algharidus ning ta luges pojale ette lugusid "Tuhandest ja ühest ööst". Ema ei olnud haridust saanud ja ta töötas pesunaisena. Isa suri 1816. aastal, ema abiellus paar aastat pärast seda uuesti. Hans saadeti kohalikku vaestekooli, kus ta teenis ka elatist algul kangru, hiljem rätsepa õpipoisina. Ta valmistas endale nukuteatri ning veetis palju aega nukkudele riideid meisterdades ja oma väljamõeldud näidendeid läbi mängides. Samuti luges ta palju. 
14-aastaselt siirdus ta Kopenhaagenisse, et leida tööd näitlejana. Kuninglikku Teatrisse ei tahetud teda algul võtta. Tuttavate abiga pääses ta lühikeseks ajaks õpilaseks balletikooli ning kuni häälemurdeni koorilauljaks. Ta saatis teatrile mõned oma näidendid, kuid need lükati tagasi. Andersenil õnnestus võita mõjuka riigiametniku ja Kuningliku Teatri juhi Jonas Collini soosing ning too kindlustas talle 1822. aastal õppekoha Slagelse ladina koolis. Samal aastal oli Andersen avaldanud oma esimese teose "Ungdoms-Forsøg", kasutades pseudonüümi Villiam Christian Walter (kombinatsioon William Shakespeare'i, Walter Scotti ja tema enda nimest). Kuni 1827. aastani käis ta koolis Helsingøris ja pääses siis Kopenhaageni ülikooli.
1820. aastatel avaldati tema loomingut suhteliselt vähe. Tema esimene näidend Kuninglikus Teatris etendus 1829. aastal. Järgmisel aastal ilmus esimene luulekogu. 
Alates 1831. aastast reisis ta Euroopas palju ringi ning kirjutas reisikirju.
Hans Christian Anderseni muinasjuttude esimene väljaanne "Lastele vestetud muinasjutud" ilmus 1835. aastal. Samal aastal ilmus ka tema esimene romaan "Improvisatoren", mis saavutas kiiresti rahvusvahelise edu.
Pärast seda, kui Andersen 1837. aastal Rootsit külastas, otsustas ta kirjutada luuletuse, mis väljendaks rootslaste, norralaste ja taanlaste seotust. Mõte sai teoks 1839. aasta juulis, kui sündis "Jeg er en Skandinav" ('Ma olen skandinaavlane'). Helilooja Otto Lindblad kirjutas luuletusele muusika ja see laul oli 1840. aastatel populaarne.
Looming.
"Pikemalt: Hans Christian Anderseni muinasjuttude loend"
Anderseni kuulsamaid kunstmuinasjutte
Dolokivi

Dolokivi ehk dolomiit on valdavalt dolomiidist koosnev karbonaatkivim.
Nimetus.
Seda kivimit nimetatakse reeglina dolomiidiks. Et dolomiit on eelkõige mineraal, on Rahvusvaheline Geoloogiaühing (IUGS) soovitanud lõpetada kivimi nimetamise dolomiidiks. Segaduste vältimiseks ja korrektsuse huvides on Vikipeedia sellest ka lähtunud. Sellele seisukohale on võimalik vastu vaielda, sest algselt defineeriti kivim ja seejärel mineraal, mistõttu võiks kivimil olla sellele nimetusele suurem õigus. Enamik geolooge nimetabki seda kivimit just dolomiidiks, mitte dolokiviks.
Et vältida segadust mineraalse dolomiidiga, lisati termin "dolostone". Termin "dolostone" kasutamine on vastuoluline, kuna dolomiidi nimetus pärineb 18. sajandi lõpul kivimite esimest korda ning on seega tehniline tähtsus. Geoloogilise sõnastiku järgi, mille on välja andnud Ameerika Geoloogia Instituut, pole soovitatav kasutada terminit "dolostone". Seda kasutatakse siiski mõnes geoloogiaväljaandes.
Kaltsiidi dolomiidiks muundamise geoloogiline protsess on tuntud kui dolomitistamine ja kõik vahetooted on tuntud kui "dolomiidist lubjakivi".
Dolomiidiprobleem viitab varem geoloogilises rekordis aset leidnud suured dolomiidide hoiused, mille tagajärjeks on nende moodustamise ühtne seletus.
Dolokivikoopad.
Nagu ka lubjakivide puhul, võib nõrga süsihappega lahustumise tõttu moodustada dolomiidi kivis looduslikud koopad ja lahuse torud. Dolomiidi kivimites võib moodustada ka kaltsiumkarbonaadi speleoteemid (sekundaarsed hoiused) stalaktiidide, stalagmiitide, voolukivi jne kujul. Dolomiit on tavaline kivimi tüüp, kuid üsna haruldane mineraal speleoteemides.
Nii Union Internationale de Spéléologie" (UIS) kui ka Ameerika National Speleological Society (NSS) kasutavad laialdaselt oma väljaannetes termineid "dolomiit" või "dolomiitkivi", viidates looduslikule aluspõhjale, mis sisaldab suure osa CaMg (CO3)2, milles on moodustunud looduslikud koopad või lahuse torud.
Sedimentoloogia

Sedimentoloogia on teadusharu, mis käsitleb sedimentatsiooni.
Sedimentoloogia uurib setete moodustumist, transporti, settimist ning diageneesi.
Sedimentoloogia on tihedas seoses settekivimite teaduse ehk litoloogiaga.
Sedimentatsioon (geoloogia)

 
Sedimentatsioon on protsesside kogum, mis hõlmab kivimite murenemist, setete transporti, settimist ja settekivimite moodustumist.
Tubala rändrahn

Tubala rändrahn on kaitsealune rändrahn Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kärdla–Käina maantee 5. kilomeetri alguses Tubala küla põhjaosas maanteest paarkümmend meetrit läänes. Ta asub metsaservas ja on maanteelt hästi nähtav.
Rändrahn on 6,8 meetrit pikk, 4,7 meetrit lai ja 3,5 meetrit kõrge. Tema ümbermõõt on 20 meetrit ja maht 67 kuupmeetrit. Ta on mahu järgi suuruselt 6. kivi Hiiumaal.
Kõpu Majaka Fond on kivist paarkümmend meetrit kagusse paigaldanud suure puuvaia, mis legendi järgi Hiiumaad merepõhjas paigal hoiab.
Rahnu koordinaadid on: .
Kärdla rannakivi

Kärdla rannakivi (Titekivi) on rändrahn, mis asub Hiiu maakonnas Kärdla supelrannas, "Rannapaargu" hoone läheduses. Kivi pikkus on 5,5 meetrit, laius 3,5 meetrit, kõrgus 3 meetrit ja ümbermõõt 14,8 meetrit. 
Kivi asub merepiiril. Harilikult saab kuiva jalaga minna kivini, kuid mitte ümber kivi jalutada.
Kivisse on raiutud kaks joont aastaarvudega 1893 ja 1967. Need jooned näitavad, kui kõrgele vesi neil aastail suure tormiga küündis.
Dr Hay dieet

Dr Hay dieet on toidu kombineerimisel põhinev toitumisrežiim, mille töötas välja Ameerika arst ja toitumisteoreetik dr William Howard Hay (1866–1940). 
Hay sündis Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis Hartstownis, õppis meditsiini New Yorgi ülikoolis, lõpetas selle 1891 ning tegeles arstipraksisega 16 aastat. Kui Hayl diagnoositi kõrgvererõhktõbi ja südame laienemine, hakkas ta otsima võimalusi tervisliku toitumise abil oma seisundit parandada. Aastaks 1911 töötas ta välja omanimelise dieedi, mille abil väidetavalt kaotas ise 3 kuuga kehakaalust 20 kg, ning hakkas seda soovitama nii suhkurtõve kui liigesepõletiku all kannatajatele. 
Hay hüpoteesi järgi põhjustab haigusi keha ebaõige keemiline tasakaal, mida põhjustab ainevahetuse happeliste jääkide kuhjumine. Selle peapõhjused on liha ja rafineeritud süsivesikute liigtarbimine, seedimiskeemia põhimõtete eiramine ning kõhukinnisus. 
Õige toitumise peamised põhimõtted Hay järgi: 
Valgu ja tärklise koossöömise vältimine on Hay dieedi tähtsaim osa. Valgud vajavad seedumiseks happelist keskkonda, mis aktiveerib valkude lõhustamiseks vajaliku ensüümi pepsiini. Tärklise või suhkru juureolek neutraliseerib keskkonda ja valgud ei seedu täielikult. Süsivesikud aga vajavad seedimiseks aluselist keskkonda; tärkliste lõhustumise protsess algab suus amülaasi osalusel. Happeline toit (loomsed valgud, hapud puuviljad) takistab seda. Mittetäielik seedimine võib kaasa tuua jääkainete ja toksiinide kuhjumise organismis ning mitmeid terviseprobleeme. Vale toitumine tekitab ülemäära happelise keskkonna ning kurnab liigselt keha loomulikku paranemis- ja taastumisressurssi.
Toiduainete rühmad:
Meedikud on Hay teooriaid kritiseerinud, väites, et mittetäieliku seedimise kahjulikud jäägid ei saa organismis kuhjuda, vaid väljutatakse loomulikul teel. Samuti on osutatud, et väga paljud levinud toiduained sisaldavad nii valke kui tärklist. Ka ei ole tõendatud, nagu oleks Hay dieedi abil võimalik tõhusalt kehakaalu vähendada. Sellegipoolest on Hay dieeti järginud paljud kuulsused, sealhulgas väidetavalt printsess Diana, ning sellest on mitmeid uuemaid modifikatsioone.
Larry Bird

Larry Joe Bird (sündinud 7. detsembril 1956) on endine elukutseline korvpallur ja treener, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 13 aastat. Kogu karjääri Boston Celticsit esindanud Bird tuli kolmekordseks NBA meistriks ja USA koondisega 1992. aastal olümpiavõitjaks.
Keskkool.
Larry Bird õppis aastail 1970–1974 Springs Valley keskkoolis. Viimasel keskkooliaastal viskas ta keskmiselt üle 30 punkti ja hankis üle 17 lauapalli mängus. Ühesainsas mängus suutis ta visata 54 punkti ja võtta 38 lauapalli.
Ülikool.
Larry Bird õppis Indiana ülikoolis ja mängis aastail 1976–1979 Indiana State'i korvpallimeeskonnas. 1979. aastal tüüris ta Indiana State'i NCAA finaalturniiri tiitlimänguni, mis kaotati 64 : 75 Magic Johnsoni juhitud Michigan State'ile. 
Meeskonna võitude ja kaotuste suhe oli Birdi ajastul rekordiline 81–13, sealhulgas kodus 50–1. 1979. aastal võitis Bird Naismithi ja John R. Woodeni nimelised auhinnad. 1978. ja 1979. aastal valiti ta USA parimate ülikoolikorvpallurite hulka.
Larry Bird hoiab siiani Indiana State'i rekordeid punktide (2850), vaheltlõigete (240) ja lauapallide (1247) arvestuses. Mängus keskmiselt visatud punktide poolest (30,3) on ta NCAA läbi aegade viies.
NBA.
Mängijana.
Aastatel 1979–1992 mängis Bird Boston Celticsis, juhtides meeskonna 1981., 1984. ja 1986. aastal NBA meistriks. Larry Bird moodustas koos Robert Parishi ja Kevin McHaleiga ühe parima tähtmängijate kolmiku NBA ajaloos.
Karjääri lõppedes oli Bird visanud 21 791 punkti (keskmiselt 24,3 mängus), hankinud 8974 lauapalli (10,0 mängus) ja andnud 5695 resultatiivset söötu (6,3 mängus). Birdi resultatiivseim hooaeg oli 1987/88, mil ta viskas keskmiselt 29,9 punkti mängus. Tema isiklik rekord oli 60 punkti Atlanta Hawksi vastu 25. märtsil 1985. NBA karjääri jooksul tegi Bird 59 kolmikduublit.
Treenerina.
Kuigi Birdil polnud varasemat treeneritöö kogemust, palgati ta aastateks 1997–2000 Indiana Pacersi peatreeneriks. Birdi juhendamisel teenis meeskond kolme aastaga 147 võitu ja 67 kaotust (68,7%). Indiana jõudis tema käe all 1998. ja 1999. aastal idakonverentsi finaali ja 2000. aastal NBA finaali, kus kaotati 2:4 Los Angeles Lakersile. 1998. aastal valiti Bird NBA aasta parimaks treeneriks.
Pahoehoe

Pahoehoe ehk pahoehoe-laava on siledapinnaline laavavool.
Termin "pahoehoe" tuleb havai keelest ja tähendab sileda pinnaga mittepurunenud laavat.
Mõnikord peetakse "pahoehoe" sünonüümiks terminit "köislaava", mis ei ole korrektne. Köislaava on küll pahoehoe-laava, kuid kõik pahoehoe laavavoolud ei kuulu köislaavade hulka. Köislaava on pahoehoe, mille pealispind on niivõrd kurrutatud, et meenutab üksteise kõrval asetsevaid köisi.
Pahoehoe on levinumatest laavavooludest kõige väiksema viskoossusega. Pahoehoe on vähem levinud kui teine tuntud laavavoolutüüp aa-laava. Erinevalt aa-laavast on tahkunud pahoehoe-laava peal enamasti hea käia. Sellele vaatamata võib pahoehoes olla tühikuid, mistõttu võib pealmine koorik käija jala all murduda. Vulkanoloog Peter Francis kirjeldab seda nii: "Kui see juhtub esimest korda, oled meeldivalt üllatunud, kui kahekümnendat korda, oled meeleheitel, edaspidine aga ei kannata enam trükimusta."
Et pahoehoe on laava kohta väikese viskoossusega, on edasitungiva voolu paksus enamasti vaid 10...20 cm. Edasitungiv laava jahtub ja peatub, tema seest ja pealt aga tulevad uued voolud, mistõttu pahoehoe koosneb paljudest väikestest laavavooludest. Et laava jahtub pealt kiiremini, tekib koorik, mis sisemuses oleva vedela laava edasiliikumise tõttu lükatakse kurdu. Teatud piiri ületamisel koorik puruneb ja tekib laavavool, mille omadused on aa-laava ja pahoehoe-laava vahepealsed. See võib areneda edasi aa-laavaks. Aa-laavast ei saa aga kunagi pahoehoe-laavat.
Kui aa-laava võib moodustuda nii basaltsest kui ka andesiitsest laavast, siis pahoehoe ei koosne kunagi andesiidist, vaid ainult basaldist. Andesiitne laavavool on pahoehoe moodustumiseks liiga viskoosne.
Kui pahoehoe-laava pealmine kiht jahtub piisavalt kaua, võib tekkinud koorik laavavoolu purunemisel püsima jääda, isegi kui laavavoolu veel vedel sisu ära voolab. Sedasi võivad tekkida laavakoopad, mis püsivad kooriku kokkulangemiseni.
Köislaava

Köislaava (inglise "ropy pahoehoe") on pahoehoe, mida iseloomustab tugevasti kurrutatud laavavoolu pind.
Köislaava pind meenutab üksteise kõrval asetsevaid köisi, sellest ka nimi.
Köislaava tekib, sest laavavool jahtub pealt kiiremini, mistõttu tekib koorik, mis sisemuses oleva vedela laava edasiliikumise tõttu lükatakse kurdu. Kurdude purunedes saab köislaavast aa-laava.
Velikije Luki

Velikije Luki on linn Venemaa Pihkva oblasti lõunaosas Lovati jõe ääres, Velikije Luki rajooni halduskeskus. 
Ajalugu.
Linna on esmamainitud 1166. aastal (Luki Lovati jõel). 1211 ehitati sinna kindlus. 1406. aastast kannab linn nime Velikije Luki, Vene riigi koosseisu kuulub alates 1478. aastast. Liivi sõja päevil paiknes seal Ivan IV peakorter. 1580. aastal vallutati linn Poola-Leedu vägede poolt. 1583. aastal taastati Vene võim. 17. sajandi algul vallutati linn Vale-Dmitri I, seejärel Vale-Dmitri II vägede poolt. 1611. aastal purustati linn täielikult; see taastati 1619. aastal. 
Teise maailmasõja ajal 1941–1942 peeti linna lähedal ägedaid lahinguid. 1942. aasta lõpus piirati linn koos 7000 Saksa sõduriga sisse, 1943. aasta jaanuaris õnnestus Punaarmeel linn sakslastelt tagasi võtta. Lahingutes hukkus, sai haavata või jooksis üle tuhandeid Eesti Laskurkorpuse võitlejaid.
Virbi tänav Tallinnas kandis aastatel 1979–1995 Velikije Luki nime.
2023. aasta 15. augustil avati Jossif Vissarionovitš Stalini massiivne pronksskulptuur.
Obsidiaan

Obsidiaan ehk vulkaaniline klaas on ränirikka koostise ja klaasja struktuuriga vulkaaniline kivim.
Obsidiaan on kivimiliselt enamasti rüoliidile vastava keemilise koostisega, kuid erineb sellest kristallilise struktuuri puudumise poolest. Obsidiaanile on omane karpjas murre. Obsidiaan on enamasti musta värvi, aga võib olla ka pruun, punakas või isegi roheline. Erikaal on umbes 2,6.
Sarnasuse tõttu mineraalidega peetakse obsidiaani mõnikord mineraaliks. See aga ei ole õige, sest mineraalidel peab olema kristallstruktuur (väga väheste eranditega) ja kindel või kindlates piirides muutuv (keemilise valemiga väljendatav) koostis, mida obsidiaanil ei ole. Mõnikord nimetatakse obsidiaani mineraloidiks.
Obsidiaan ei sisalda enamasti fenokristalle, ta on afüürilise struktuuriga. Enamasti ei esine ta mitte suurte massidena, vaid kihiliselt, olles ümbritsetud sarnase koostise, kuid väga vesikulaarse pimsi poolt.
Et klaas on metastabiilne materjal, kipub ka vulkaaniline klaas aja jooksul kristalliseeruma. See protsess on siiski väga aeglane ja võib võtta miljoneid aastaid. Kainosoikumieelsest ajast pärit vulkaanilise klaasi leiud on seetõttu väga haruldased.
Tuntuim obsidiaani leiukoht Euroopas on Lipari saartel. Kohati leidub obsidiaani rohkesti Ameerika Ühendriikides. California osariigis asub laavakuppel, mille nimi on Big Glass Mountain – suur klaasimägi, mida ta ka tõesti on. See "coulée"'ks nimetatav pinnavorm on mitmesaja meetri paksune, mis põhiosas koosneb vulkaanilisest klaasist. 
Vulkaanilist klaasi leidub ka Kuul, kuigi seal esineb ka meteoriiditabamustel tekkinud klaasi ja neid eristada on raske.
Kasutus.
Kui obsidiaanitükk purustada, tekivad teravaservalised klaasikillud, mistõttu on obsidiaani kasutatud väga ammustest aegadest. Obsidiaanist on tehtud nooleotsi, tööriistu, ehteid jne. Näiteks vaarao Tutanhamoni muumia silmad on tehtud obsidiaanist, mis arheoloogide arvates on pärit mõnelt Egeuse mere vulkaaniliselt saarelt.
Kivikogujate seas on väga populaarne nn lumiobsidiaan, mida leidub näiteks Yellowstone'i kaldeeras. Lumehelbeid meenutavad valged laigud on kristallisatsioonitsentrite ümber tekkinud sfäroliitse struktuuriga mikrokristalsed kogumikud. 
Ümardunud vulkaanilise klaasi tükke nimetatakse apatši pisarateks.
Apatši pisar

Apatši pisar ehk marekaniit on obsidiaanist ehk vulkaanilisest klaasist koosnev ümardunud purdosake.
Apatši pisaraid kasutatakse peamiselt ehetena. Nimetus pärineb Ameerika Ühendriikidest, mille edelapoolsemas lõunaosas elavad apatši indiaanlased.
Ansambel (muusika)

Ansambel (prantsuse keeles "ensemble", 'koos') on muusikas vähemalt kaheliikmeline rühm koos esinevaid pillimängijaid või lauljaid. Kuigi ka iga orkester on ansambel, kasutatakse muusikapraktikas ansambli sõna eelkõige kuni kümneliikmeliste kammermuusikakoosseisude ja väiksemate kammerorkestrite tähistamiseks.
Ooperis nimetatakse ansambliks vähemalt kahest lauljast koosnevat koosseisu.
Hinnanguna kasutatakse sõna 'ansambel', kui soovitakse kirjeldada koos musitseerivate instrumentalistide või lauljate ühist stiilitunnetust, rütmilist ajastatust, kõlalist tasakaalu ning võimekust sulatada inimeste individuaalsused üheks tervikuks.
Ansamblid liigitatakse vokaalansambliteks, instrumentaalansambliteks ja vokaal-instrumentaalansambliteks. 
Suuremaid ansambleid nimetatakse orkestriteks või koorideks.
Levimuusikas nimetatakse ansambleid ka bändideks.
Ansamblimuusika

Ansamblimuusika on muusika liik, mida esitavad ansamblid. 
Ansamblimuusika võib olla kirjutatud (vastavalt esitajate arvule) duole või duetile, triole või tertsetile, kvartetile, kvintetile, sekstetile, septetile või oktetile. 
Suurematele koosseisudele kirjutatud muusikat nimetatakse koori- või orkestrimuusikaks.
Douglas MacArthur

Douglas MacArthur (26. jaanuar 1880 Little Rock, Arkansas – 5. aprill 1964 Washington) oli USA sõjaväelane. 
USA armee kindralina juhtis ta Teise maailmasõja ajal USA relvajõude Vaikse ookeani sõjatandril. 
MacArthur oli USA avalikkuses väga tuntud ja kõrgelt hinnatud väejuht. 
Ta oli Jaapanile aatomipommi heitmise peamine pooldaja.
Oskar Ernst Emil Tomberg

Oskar Ernst Emil Tomberg (23. oktoober / 4. november 1866 Tudulinna – 6. veebruar 1938 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Oskar Tomberg sündis rentnik Johannes Tombergi ja Wilhelmine Tombergi kolmanda pojana. Ta õppis Tartu Kubermangugümnaasiumis ja 1884–1889 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Vaivara koguduses (venna Christoph Dietrich Georgi juures). Ordineeriti 3. veebruaril / 15. veebruaril 1891 Tallinnas õpetajaks.
Vaimulikutööd alustas 1891. aastal Koeru Maarja-Magdaleena koguduse abiõpetajana. Seejärel oli 1892. aastal Eestimaa vikaarõpetaja, 1892–1895 Tallinna Toompea Kaarli koguduse abiõpetaja ning 1896 – 15. oktoober 1932 Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja, 1917–1920 Ida-Harju praostkonna praost, alates 1932. aastast emerituuris.
1912. aastal koostas ta ülevaate Jõelähtme koguduse ajaloost, mis avaldati kiriku uue torni ja kella õnnistamise päevaks 4. novembril 1912.
Isiklikku.
Ta abiellus 1891 Margarethe Helene Elisabeth Hoffmanniga, kellega tal oli 11 last. Ainult 3 neist elasid abiellumiseni.
Tema vend Nikolai Adolf Tomberg oli luterlik vaimulik Kamenets-Podolskis, vend Christoph Dietrich Georg Tomberg oli Vaivara koguduse õpetaja. Tema äi Heinrich Ferdinand Hoffmann oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Tema poeg Herbert Tomberg oli arst.
Tefra

Tefra ehk vulkaaniline sete on vulkaanist väljapaiskunud materjal, mis lasub maapinnal pudeda settena.
Tefra on kokkuvõttev termin, millega tähistatakse materjali, mis on plahvatusliku vulkaanipurske käigus vulkaanist välja paisatud ja läbi õhu maapinnale sadanud. Tefra ei ole kompaktne kivim, vaid pude sete. Ignimbriit, rüoliit, obsidiaan, tuff jne ei kuulu tefra hulka. Siiski ei tule sellest aru saada nii, et tefra ei võiks kivimiliselt neist koosneda. Vastupidi, pimsist tefra tihti koosnebki. Täpselt samamoodi koosneb ka liiv peamiselt kvartsist, mida leidub ka kivimite koostises, kuid liiva ennast ei peeta pudeduse tõttu kivimiks, vaid setteks. Tuff on litifitseerunud tefra.
Tefra koostisosad võivad olla mitmesuguse suuruse ja kujuga. Suuruse alusel eristatakse vulkaanilist tuhka (terade läbimõõt kuni 2 mm), lapille (2...64 mm) ja vulkaanilisi pomme ning plokke (üle 64 mm). Tefra võib vulkaanist väljudes levida väga laialdasele alale, ülipeened osakesed võivad rännata atmosfääri ülakihtides ka üle maailma.
Et tefrakihid on laialdase levikuga, on nad heaks reeperiks stratigraafilisel korreleerimisel. See on pannud aluse teadusharule nimega tefrakronoloogia.
Tefral võib olla märkimisväärne mõju keskkonnale. Näiteks 1783. aasta Laki vulkaani purske keskkonnamõjud põhjustasid Islandil ulatusliku katastroofi, sest hukkus veerand saare elanikkonnast. Pärast Tambora ja Krakatau vulkaanipurskeid täheldati aga paari aasta jooksul kogu maailmas kliima järsku jahenemist.
Pulli asula

Pulli asula oli Kunda kultuuri asula, seni teadaolevatel andmetel Eesti vanim inimasula. Asulakoht asub Pärnu jõe paremal kaldal, Sindi linnast 2 km ülesvoolu Pulli küla lähedal.
Eesti alale saabusid vanimad asukad taganeva jääserva kannul tõenäoliselt niipea, kui tekkisid tingimused elamiseks (taimestik, loomastik). Algul asuti Eestisse ilmselt vaid hooajati, kuid äärmiselt õhukese kultuurikihiga ajutisi laagriplatse seni leitud ei ole. Seetõttu on vanimaks mesoliitikumi inimasustuse jäljeks siiani jäänud Pulli asula, kus rändavad kütid ja korilased peatusid mitmesaja aasta vältel. Asula kasutusaeg on radiosüsinikdateeringu alusel umbes aastatel 9000–8550 eKr. Juba sellel ajal oli paik pidevas üleujutusohus ja jäeti lõpuks sel põhjusel ka maha. Hiljem jäi asulakoht jõe ja siis järve vee ning setteliiva alla.
Erinevalt teistest hilisematest Kunda kultuuri leiukohtadest esineb Pulli asulas mustjas tulekivi, mille kõige lähemad leiukohad asuvad Lõuna-Leedus ja Põhja-Valgevenes. Seetõttu on arvatud, et Pulli asulas elanud inimesed pärinesid sealt.
Võis olla nii, et jääaegse jääkilbi taandumisel põhja poole saabusid inimesed piki Daugava jõge ja sealt piki Liivi lahe rannikut Pärnu jõe suudmeni; tol ajal oligi merekallas ja jõesuu umbes Sindi juures, tuhat – paar tuhat aastat hiljem aga juba Reiu kandis – seal ongi teine, Sindi-Lodja asulakoht, mis on umbes 1500 aastat noorem kui Pulli.
Esimene juhuleid – suur mustast tulekivist laastude löömisest ülejäänud nukleus – leiti Pullilt juba 1930. aasta paiku. Asulajäänused avastati 1967. aastal jõekalda paljandis liiva kaevandamisel, ligi 3 m paksuse liiva- ja savikihi alt. Asulat on kaevatud aastatel 1968–1973 ja 1975–1976 Lembit Jaanitsa juhatusel.
Kaevamistel on umbes 1000 ruutmeetri suuruselt alalt kogutud 1175 leidu, mille hulgas on enim mustast tulekivist väikeesemeid: otsakõõvitsad ja luust torke- ja lõikeriistade tulekivist pistikterad. Tulekivikilde, mis viitaksid kohapealsele tulekivi töötlemisele, on vähe. Võrdlemisi sagedaseks leiuks on ka peenelt retušitud tulekivist nooleotsad. Luuesemetest on enamasti säilinud katked. Samuti on leitud mitmesuguseid luutalvasid ja loomahammastest ripatseid. Pulli asulast leitud koerahammas on vanim tõend kodustatud koera esinemise kohta Eestis.
2022. aastal püstitati asulasse ka koera kuju, mille valmistas skulptor Simson von Seakyl.
Lõuna-Ameerika

Lõuna-Ameerika 
ÜRO liigituse järgi kuuluvad Lõuna-Ameerikasse:
Element

"Element" (ladina sõnast "elementum", 'osa, algosa') on mitmetähenduslik sõna:
Johann Gutslaff

Johann Gutslaff (ka Johanne(s) Gütslaff, Gutsleff) (sündinud Ida-Pommeris Daberis (praegune Poola linn Dobra Nowogardzka Lääne-Pomorze vojevoodkonnas); surnud 11. märtsil 1657 Tallinn, Eestimaa Rootsi kuningriik) oli baltisaksa pastor ja kirjamees. 
Johannes Gutslaff/Johann Gutsleff, õppis 1632–1633 Greifswaldi ja 1634 Leipzigi ülikoolis. 1639 õppis Academia Gustavianas.
1641. aastast töötas Urvaste koguduse pastorina. 
1644. aastal avaldas Urvaste koguduse pastor Johann Gutslaff Sõmerpalu mõisniku Hans Ohmi kulul raamatu "Lühike teade ja õpetus vääralt pühaks peetud Võhandu jõest Liivimaal". Raamatu teadaolevat ainueksemplari Eestis säilitatakse Tallinna Linnaarhiivis. J. Gutslaff tõlkis heebrea keelest lõunaeesti keelde osa vanast testamendist ja koostas lõunaeesti keele grammatika. 
1656–1658 aastate Vene-Rootsi sõja ajal, 1656. aastal asus Johann Gutslaff Tallinna, kus ta suri 1657. aastal katku. 
Johann Gutslaffi saksakeelse lõunaeesti keele grammatika tõlkis 1985. aastal oma diplomitööna ("Johannes Gutslaffi "Observationes grammaticae circa linguam Esthonicam") eesti keelde Marju Lepajõe.
Urvaste kirikusse on Johann Gutslaffile kui koguduse nimekaimale pastorile paigaldatud mälestustahvel. Tema ametisoleku ajal käigus olnud armulauapeeker oli kirikus kasutusel 2004. aastani. 
Isiklikku.
J. Gutslaff abiellus 1642. aastal, Urvaste koguduse pastori (1638–1641) Matthias Haberi (surn. 1641) tütre Annaga.
Tema poeg Eberhard Gutsleff vanem (1654–1724) oli baltisaksa teoloog, Tallinna Püha Vaimu koguduse abiõpetaja 1681–1700 ja koguduse pastor 1700–1724.
Guido Arezzost

Guido Arezzost (ladina keeles "Guido Aretinus"; itaalia keeles "Guido d'Arezzo", "Guido monaco" 'mungaks pügatud Guido'; 991 või 992 – pärast 1033. aastat) oli benediktiini munk Toscanas, keskaegne muusikateoreetik ja muusikaõpetaja. 
Tema peateos "Micrologus de disciplina artis musicae" oli Boëthiuse kirjutiste järel kõige loetum muusikaalane traktaat keskajal.
Guido uuendused muusikas.
Notatsioon neljal joonel.
Enne Guidot olid kasutusel juba kollane c-joon ja punane f-joon. Nii c-le kui ka f-le eelneb pooltoon, nii et laulja teadis nende järgi, kuhu pooltoon intoneerida. Guido uuendus oli vaid kolmanda joone paigutamine c ja f vahele, nii et iga joone vahel on terts ja seega määrab heli asukoha täpselt nii joon kui ka joonte vahe. Nagu Guido ise ütleb eessõnas "Prologus in antiphonarium":
"... kõrgused on korraldatud nõnda, et iga toon, kui palju seda laulus ka ei korrataks, on alati leitav ühel ja samal joonel [...] niisiis, kui palju ka helisid pole ühel joonel või ühes vahes, need kõik kõlavad sarnaselt."
Veel soovitas ta lisada ühe joone üles või alla, kui laulu ulatuse puhul ei peaks kolmest joonest piisama. Seepärast peetakse Guidot tänapäevase noodikirja leiutajaks.
Noodivõtmed.
Ka soovitas ta paigutada c- ja f-joonte algusse noodivõtmed (C-võtme ja F-võtme).&lt;br&gt;
Helirida.
Guido kasutatud heliastmik, mida ta monokordi abiga täpsustas, kirjeldas suhtelisi helikõrgusi:&lt;br&gt;
Γ A B C D E F G a ♭ (♮) c d e f g aa ♭♭ (♮♮) cc dd&lt;br&gt;
Kõige olulisem on, et selles helireas on kirjeldatud nii b ("b molle" ‘pehme b’, märk "b rotundum") kui h ("b durum" ‘kõva b’, märk "b quadratum"). Neid ei kasutatud küll kunagi koos samas meloodias, ent mõlema teadmine oli vajalik ühest heksakordist teise minekul ("mutatio").
Heksakordisüsteem.
Eelpoolnimetatud heliastmikule ehitas Guido kuuehelilised osaliselt kattuvad heliread, niinimetatud heksakordid, mis võisid alata kas c-, f- või g-noodist. Igas heksakordis oli vaid üks pooltoon, kolmanda ja neljanda astme vahel. Tervele helireale mahub seitse heksakordi ning need liigituvad järgmiselt:&lt;br&gt;
c d e f g a: b või h puudub üldse, see on "hexachordum naturale".&lt;br&gt;
f g a b c d: reas on "b molle", see on "hexachordum molle".&lt;br&gt;
g a h c d e: reas on "b durum", see on "hexachordum durum".&lt;br&gt;
Solmisatsioonisilbid.
Guidot peetakse ka noodinimede leiutajaks. Heksakordi igale toonile andis ta nimeks ühe silbi. Need võttis ta Paulus Diaconuse oodist "Ut queant laxis" Ristija Johannesele, mille meloodias (autoriks võib olla Guido ise) iga rida algas eelmisest kõrgema noodiga:&lt;br&gt;
"Ut queant laxis "&lt;br&gt;
"resonare fibris "&lt;br&gt;
"Mira gestorum "&lt;br&gt;
"famuli tuorum, "&lt;br&gt;
"Solve polluti "&lt;br&gt;
"labii reatum, "&lt;br&gt;
"Sancte Ioannes."
Tõlge: 
Et lodevate häälepaeltega õpilased võiksid lauldes sinu imelisi tegusid kiita,
lunasta, oo Püha Johannes,
ebapuhaste huulte süüteod.
"Ut" asendati silbiga "do" alles 17. sajandil Giovanni Battista Doni ettepanekul.
Teosed.
Samuti omistatakse talle Guido käsi solmisatsiooni õpetamise abivahendina.
Sindi-Lodja asulakohad

Sindi-Lodja asulakohad on kolm kiviaegset asulakohta Pärnu jõe vasakkaldal Reiu jõe suudme lähistel Pärnu maakonnas Eestis.
Sindi-Lodja I asulakoht Pärnu jõe vasakul kaldal Reiu jõe suudme juures avastati 2000. aastal ja seal kaevati vahemikus 2001–2003 läbi 115m² suurune piirkond. Leide saadi sealt suhteliselt vähe, mis osutab, et tegu võis olla asula äärealaga. Leiukihist saadud süsi dateeriti vahemikku 7050–6700 eKr.
Sindi-Lodja II asulakoht on Pärnu jõe ääres Reiu jõe suudmest umbes 400 m ülesvoolu. Asulakoht avastati 2000. aastal ja järgmisel aastal viidi seal läbi väikesemahulised kaevamised. Leide saadi suhteliselt palju ja kultuurikihis olnud puit dateeriti vahemikku 7200–6650 eKr.
Sindi-Lodja III asulakoht on samuti Pärnu jõe vasakkaldal, Sindi-Lodja II asulakohast 300 m kirdes. See avastati 2001. aastal ja sellest 75 m² kaevati läbi vahemikus 2001–2004. Kultuurikiht sisaldas rohkelt noorema kiviaja (neoliitikumi) erinevate perioodide leide. Savinõudest olid esindatud ennekõike tüüpiline ja hiline kammkeraamika, aga ka Narva keraamika ja nöörkeraamika. Kaldajoone nihkumise kronoloogia järgi hinnati asulakoha vanus vahemikku 3980–3230 eKr ehk varasesse neoliitikumi, ehkki leidus märke ka hilisneoliitilisest inimasustusest.
Uue Sindi-Lodja silla ehitusega seoses leiti Reiu jõe äärest 2024. aastal veel üks kiviaegne asulakoht.
Reiu jõgi

Reiu jõgi (saksa "der Reidenhofsche Bach") on Pärnu jõe alamjooksu vasakpoolne lisajõgi. Reiu jõe pikkus on 73 km ja valgla pindala 917 km².
Reiu jõgi paikneb Pärnu madalikul ning on neerukujulise vesikonnaga. Algab Soka järvest Lätis ja suubub Pärnu jõkke vasakult kaldalt 9,1 km kaugusel suudmest.
Jõel on palju lisajõgesid, mis enamikus suubuvad paremalt kaldalt: Veelikse oja (11 km), Jurga oja (8 km), Külge oja (18 km), Kalita oja (11 km), Humalaste jõgi (14 km), Sigaste oja (11 km), Surju oja (17 km), Lähkma jõgi (40 km), Vaskjõgi (26 km) ja Ura jõgi (50 km).
Reiu jões leidub jõeforelli, haugi, särge, säinast, roosärge, lutsu, ogalikku, ahvenat, kiiska jt.
Koonga valla vapp

Koonga valla vapp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Koonga valla vapp.
Vapp kinnitati riigisekretäri poolt 26. aprillil 1996 ning õnnistatud sama aasta 20. augustil.
Vapi autor on Priit Herodes.
Vapi kirjeldus.
Koonga valla vapiks on sinine, hõbedase siseäärisega kilp, mille sinisel väljal on kuldne tammeoks, mis koosneb ühest lehest ja kolmest tõrust.
Põhjendus.
Sinine tähistab vallale iseloomulikke soid ja rabasid, hõbe märgib paekivi ning kuld on Pärnumaa vapivärvus. Siseääris sümboliseerib paekiviaedu ja looduskaitseala. Tammeoks on tugevuse ja elujõu tähis ning tõrud rõhutavad tulevikulootust.
Vapi kasutamise kord.
Valla vapi kujutist kasutatakse:
Pentagon (täpsustus)

Pentagon on USA Kaitseministeeriumi hoone.
Seda nime kannavad rahvasuus ka kaks hoonet Eestis:
Kunda Lammasmägi

Kunda Lammasmägi on kiviaegne asulakoht Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas Linnuse külas, endises Viru-Nigula kihelkonnas. Praegu 117 × 74 m suurune küngas keset lagedat välja, oli kunagi saar Balti jääpaisjärve alanemisel tekkinud muinasjärves. Asulakoht on andnud nime Kunda kultuurile.
Uurimislugu.
Kunda Lammasmägi on üks enimuuritumaid kiviaegseid muistised Eestis. Asulakoha avastas 1886. aastal Eesti arheoloogia rajaja Tartu Ülikooli geoloogia-mineraloogia professor Constantin Caspar Andreas Grewingk, kes tegi seal ka esimesed väljakaevamised. 1933–1937 toimusid Lammasmäel väljakaevamised Richard Indreko, 1949. ja 1961. aastal Lembit Jaanitsa, 1981. aastal Kaarel Jaanitsa ja Tanel Mooraning 2013–2014 Kristjan Sanderi ja Aivar Kriiska juhatusel. Korduvalt on uuritud ka Kunda Lammasmäe ümbruse geoloogilist, sealhulgas muinasjärve, ajalugu.
Leiumaterjal.
Kunda Lammasmäe asulakohast on kogutud rohkelt arheoloogilist leiumaterjali. Lisaks tähelepanuväärselt hästi säilinud luuriistadele ja loomaluudele on leitud tulekivist ja kvartsit tööriistu ja nende valmistamis- ja töötlemisjääke, kristallilistest kivimitest raieriistu ning pisut ka Narva ja kammkeraamika kilde, merevaigust ehteid ja üksikuid metallesemeid. Tulekivi oli Kundas võõrmaterjal: Siluri lubjakivilademetest tekkinud kivim pärineb Eestist, Karboni tulekivi Lammasmäest mõne saja kilomeetri kauguselt idast ja Kriidi tulekivi lõunast. Paraku on nii kiviaegse kui hilisema inimtegevuse (Lammasmägi ja selle ümbrus on pikka aega olnud kasutuses põllumaana) ja loodusprotsesside käigus kultuurkiht tugevalt segunenud.
Asustusetapid.
Asulakohalt leitud loomaluude ja puusöe radiosüsiniku dateeringute alusel elati Lammasmäel korduvalt vahemikus umbes 8700 kuni 1750 aastat eKr. Arheoloogiliste leidude ja radiosüsiniku dateeringute alusel eristavad Kristjan Sander ja Aivar Kriiska Lammasmäe kiviaegses asustuses mitut asustusjärku, millest vanimad seonduvad Kunda muinasjärve ja noorimad Kunda jõe ja teiste lähikonna ojadega. Kõige aktiivseim asustusperiood oli arvatavasti 7. aastatuhande esimesel poolel eKr; Narva ja kammkeraamika staadiumis kasutati Lammasmäge vaid sporaadiliselt.
Äge pulmokardiaalne puudulikkus

Äge pulmokardiaalne puudulikkus ehk akuutne "cor pulmonale" on tundide või päevade jooksul kujunev hingamise ja vereringe häire, mida põhjustab parema südamepoole ülekoormus.
Etioloogia ja patogenees.
Akuutse "cor pulmonale" kutsuvad esile enamasti kopsuarteri emboolia, äge pneumoonia ja ventiilpneumotooraks. Riskirühma kuuluvad voodihaiged, kellel on suur oht veenitromboosi tekkeks. Nimelt pärineb üle poole pulmonaalarteri embolitest jalaveenidest. Embolite teket soodustavad ka kroonilise kardiovaskulaarse puudulikkusega kaasnevad endokardikahjustus ja südameõõnte liigne verega täitumine.
Emboolia põhjustab kapillaaride spasmi ja vererõhu järsku tõusu, samuti parema südamepoole ülekoormust. Sellele järgnevad šokk ja kollaps ning raskematel juhtudel ka äkksurm.&lt;br&gt;Kopsuinfarktioht on neil patsientidel, kes kannatavad peale kopsuarteri haru obstruktsiooni kopsupaisu, arteriitide, alveolaarse hüpoventilatsiooni või pneumoonia all.
Kliiniline pilt.
Emboolia korral sagedamini esinevad tunnused:
Infarkti korral sagedamini esinevad tunnused:
Pulmonaalse tromboemboolia korral sagedamini esinevad tunnused:
Ravi.
Trombemboolia ja bronhospasmi vältimiseks manustatakse 5000 – 15 000 TÜ hepariini, mis on lahjendatud isotoonilise naatriumkloriidi või 5% glükoosilahusega 4–6 tunni vältel 1–2 nädala jooksul. Šoki ja kollapsi korral antakse patsiendile 0,25–1 ml noradrenaliinilahust 10 kg kohta ja rahustina morfiini – kas süstitakse 1 ml 1%-list lahust naha alla või suu kaudu 0,01–0,02 g. Südame töövõime suurendamiseks süstitakse veeni 0,05%-list strofantiinilahust 0,5-1 ml, seda eelnevalt 10–20 ml 20%-lise glükoosilahusega lahjendades. Stenokardia korral manustatakse 0,1–0,2 g eufülliini.&lt;br&gt;Kui hingamispuudulikkus ja šokinähud püsivad ka pool tundi pärast hepariini manustamist, tuleb teha embolektoomia.
Pidžin

Pidžin (inglise keeles "pidgin") on segakeel, mis tekib eri emakeelte kokkupuutel. 
Pidžinile on iseloomulik, et see ei ole ühegi inimese emakeel; seda räägitakse teise keelena. See tekib, kui eri keelte kasutajad ei oma kindlat "lingua franca"'t, kuid neil on vajadus omavahel suhelda. Tüüpiliselt tekivad pidžinkeeled kohtades, kus käib tihe kaubanduslik suhtlus (nt sadamates).
Sel on enamasti väike sõnavara ja lähtekeeltega võrreldes lihtsam grammatiline struktuur (näiteks võib puududa sõnamuutmine) ja häälikusüsteem. Tüüpiline on, et nimisõnad ei käändu ja tegusõnad ei pöördu. Kui nt eesti keeles öeldakse: "Poiss ütles, et läheb koju.", siis eesti pidžinis öeldakse sama lause: "Poiss ütlema minema kodu." 
Pidžin ei ole tavaliselt inimese emakeel, kuid leidub piirkondi, kus see on kogukonna põhiline keel (nt tok-pisini keel Paapua Uus-Guineas). Enamasti kujunes pidžin välja sadamalinnades. Samas võib pidžin võib kujuneda lapse emakeeleks, kui vanemad seda talle algusest peale õpetavad.
Kui pidžin laieneb mingi rühma rahvuskeeleks ja selle sõnavara ja grammatika täieneb, siis nimetatakse seda sageli "kreoolistunud keeleks" ehk pidžinit, mida kõneldakse emakeelena, nimetatakse "kreoolkeeleks". Pidžinkeeled kipuvad siiski kreoolkeeleks arenemise asemel välja surema.
Südameglükosiidid

Südameglükosiidideks nimetatakse südamenõrkuse raviks kasutatavaid lämmastikku mittesisaldavaid ühendeid, mis hüdrolüüsimisel lagunevad suhkruks ja aglükooniks. Viimane on ühtlasi südameglükosiidide farmakoloogilise toime kandjaks.
Struktuur.
Enamik glükosiide sidaldavad C17-ndas asendis α-β küllastamata viieliikmelist laktoonrühma, milles esineb aktiivne vesinik. Laktoonrühma küllastamine ning glükosiidide bensüleerimine nõrgendavad südameglükosiidide toimet. Sama efekt on ka leeliselisel hüdrolüüsil, mille käigus laktoonrühm lõhustatakse ja tekivad bioloogiliselt inaktiivsed isoühendid. Glükosiidid, mille molekulis on C19-ndas asendis metüülrühm, avaldavad kaks korda nõrgemat toimet kui need, millel on selles asendis aldehüüdrühm.
Kõik südameglükosiidid imenduvad seedetrakti kaudu aeglaselt ning seetõttu omavad suu kaudu manustades märgatavat terapeutilist efekti püsivamad glükosiidid.
Toimemehhanism.
Raku funktsioonide juhtimiseks kasutatakse sageli membraanipotentsiaalide muutusi. Puhkeolekus rakus on intratsellulaarne Na+ kontsentratsioon väiksem kui ekstratsellulaarne. Depolarisatsioonifaasis liigub Na+ rakku ning K+ rakust välja. Südameglükosiidid inhibeerivad Na-K-ATPaasi, mis on vajalik Na-K-pumba tööks. Selle tagajärjel suureneb Na+ intratsellulaarne kontsentratsioon ja sellega kaasneb ka Ca2+ sissevool rakku, mis on seejärel kasutatav kontraktiilse süsteemi aktiveerimiseks.
Farmakoloogiline toime.
Südameglükosiidide toime avaldub järgmises:
Suurtes annustes kutsuvad südameglükosiidid esile iivelduse ja oksendamise. Esinevad ka häired südametegevuses: pulss aeglustub, vererõhk tõuseb, His´i kimbu blokeerimise tõttu kujuneb välja atrioventrikulaarne blokaad, sellele järgneb südame seiskumine.
2001. aasta Norra parlamendivalimised

2001. aasta Norra parlamendivalimised toimusid 10. septembril. Osavõtt valimistest oli 74,5%.
Norra Töölispartei säilitas oma koha populaarseima parteina, kuid kaotas eelmiste valimistega võrreldes parlamendis 22 kohta. Suurim võitja oli "Høyre", kes sai 15 kohta juurde.
Pärast valimisi moodustasid Kristlik Rahvapartei, Høyre ja "Venstre" Kjell Magne Bondeviki juhitava paremtsentristliku valitsuse.
Ultima Thule (Eesti ansambel)

Ultima Thule on eesti rokkansambel, mis tegutseb alates 1987. aastast. Bändi liidriks oli 2022. aastani Riho Sibul, seal on lisaks temale laulnud ka Tõnis Mägi ja Silvi Vrait.
1980. ja 1990. aastatel oli Ultima Thule üks Eesti olulisemaid ja mõjukamaid rokkbände ning on suuresti selle positsiooni säilitanud siiani. 
Ultima Thule tuntusele pandi alus laulva revolutsiooni aegadel, kui esitati patriootilisi ja iroonilisi laule, mis eestlase hingelaadiga hästi sobivad.
Ultima Thulel on tihedad seosed ka teise Eesti legendaarse rokkbändi Singer Vingeriga, kus Riho Sibul ka ise osales. 2006. aasta suvel käisid bändid ühisel kontserditurneel, kus tähistati Singer Vingeri 20. juubelit. 4. mail 2007 toimus Rock Cafes Ultima Thule DVD salvestamise kontsert.
2010. aastal ilmus Ultima Thule viimane album "Jälgede jälgedes".
Ultima Thule koosseisu kuuluvad muusikud.
Praegune koosseis.
Mingil ajal kuulus bändi ka trummar Peeter Jõgioja.
Henri II (Prantsusmaa)

Henri II [anr'ii teine] (31. märts 1519 – 10. juuli 1559) oli Prantsusmaa kuningas ja Orléansi hertsog 1547–1559. 
Henri de Valois oli Prantsusmaa kuninga (1515–1547) François I poeg, Katariina di Medici abikaasa ja Prantsusmaa kuningate François II, Charles IX ja Henri III isa.
Itaalia sõda (1551–1559).
Henri II jätkas isa poolt alustatud võitlust Habsburgidega ülemvõimu pärast Euroopas. Henri II kuulutas sõja Saksa-Rooma keisri Karl V vastu, kavatsusega vallutada tagasi Itaalia ja kindlustada Prantsusmaa ülemvõim Euroopa asjus. 1552. aastal sõlmis ta Chambord´ liidulepingu protestantlike Saksa vürstidega, toetuseks sõjategevuses ja Metzi, Touli ja Verduni piiskopkonna vallutamiseks. Esialgsed rünnakud Lorraine'i olid edukad, kuid Prantsuse sissetungikatsed Toscanasse aastal 1553 nurjati Marciano lahingus. Karli troonist loobumine aastal 1556 jagas Habsburgide impeeriumi Felipe II ja Ferdinand I vahel ning nihutas sõja tulipunkti Flandriasse, kus Felipe II koos Savoia Emanuele Filiberto I-ga alistas prantslased Saint-Quentini lahingus. Inglismaa sõttaastumine hiljem sel aastal viis Inglismaa viimase valduse Prantsuse mandriosas, Calais, vallutamiseni prantslaste poolt ja Prantsuse armeed rüüstasid hispaanlaste valdusi Madalmaades; kuid Henri oli siiski sunnitud leppima Cateau-Cambrésis rahuga, milles ta loobus edasistest nõuetest Itaaliale. Sõja tulemusel ent tuli Prantsusmaal loobuda taotlustest Põhja–Itaalia aladele (Firenze, Napoli, Savoia). 
Natuke enne surma, Habsburgist Aragoni ja Kastiilia kuninga Felipe II-ga 3. aprillil 1559. aastal sõlmitud Cateau–Cambrésis rahuga pidi ta lõplikult loobuma taotlustest Põhja–Itaalias, kuid sai see-eest Prantsusmaa kätte Inglismaa viimase valduse mandril: Calais' kindluse. Et võidelda Habsburgide vastu Vahemerel, uuendas Henry II liitu Ottomanide Suleiman Toredaga.
Henri II suri turniirivõitlusel saadud haavade tagajärjel.
Isiklikku ja järglased.
Henri II oli abielus Caterina de' Mediciga (1519–1589), nende järglased:
François II

François II (19. jaanuar 1544 – 5. detsember 1560) oli Prantsusmaa kuningas alates 1559 kuni surmani ja ühtlasi Šotimaa kuninganna abikaasa alates 1558 kuni surmani.
Ta oli Henri II ja tema abikaasa Caterina de' Medici vanim poeg.
1548 kihlus François Šoti kuninganna Mary Stuartiga. Kihluse korraldas Henri II. François oli siis kõigest 4-aastane ja Mary 6-aastane. Mary saadeti Prantsusmaa õukonda, kus elas kuni pulmadeni.
Mary oli oma aja kohta väga pikka kasvu, 1.80, François seevastu ebanormaalselt lühike. Mary oli kõneosav, François seevastu kogeleja. Kuid ometi ütles Henri II: "Kohe esimesest päevast, mil nad kohtusid, said minu poeg ja tema omavahel väga hästi läbi, justkui oleksid nad teineteist juba pikka aega tundnud."
24. aprillil 1558 sõlmiti François' ja Mary abielu. Nad olid siis vastavalt 14- ja 15-aastased. Kui sellest abielust sündinuks laps, pärinuks too nii Prantsuse kui Šoti trooni ja saanuks Henry VII järglasena pretendeerida Inglismaa troonile. Kuid sellest abielust lapsi ei sündinud, sest François oli haiglane ja võib-olla polnud selleks bioloogiliselt võimeline.
Aasta pärast pulmi suri Henri II ja François, kes oli siis kõigest 15-aastane, sai Prantsusmaa kuningaks. Nagu teisedki kuningad, krooniti ta Reimsi katedraalis. Kroon oli nii raske, et aadlikud pidid seda kinni hoidma, et see peast maha ei kukuks. François polnud veel täisealine ja sellepärast määrati regent. Regendiks sai tema ema Caterina de' Medici. Riigis said väga mõjukateks Mary onud, väejuht François de Guise ja Prantsusmaa kardinal Charles de Guise.
François suri 1560 16-aastaselt keskkõrvapõletikku, mis põhjustas ajuturse. Ta maeti Saint Denis' basiilikasse.
Prantsusmaa trooni päris tema noorem vend Charles IX. François' kolme noorema venna sugu suri samuti kiiresti välja ja Henry III surmaga 1589 suri Valois'de dünastia meesliinis välja. François' kolmest õest kahe vanema, Élisabethi ja Claude'i järeltulev sugu kestab siiski tänapäevani.
Henri III (täpsustus)

Henri III on olnud mitme valitseja nimi:
Guntram Rikas

Guntram Rikas (ladina keeles "Guntramnus Dives", saksa "Guntram der Reiche", prantsuse "Gontran le Rich"; umbes 930 – 973 või 990) oli 1160. aastail koostatud Muri kloostri kroonika "Acta Murensia" andmetel esimene Habsburgide suguvõsa eelkäija. 
Guntram oli Švaabimaa aadlik ning teda on hüütud ka Muri isandaks ("herr zu Muri"). Guntram oli krahv Breisgaus, lisaks kuulusid talle valdused Alam-Elsassis ning Muri piirkonnas Aargaus. Tema kohta on teada, et keiser Otto I võttis talt 952. aastal osa valduseid käest, sest kahtlustas teda reetmises, ent hiljem sai Guntram oma valdused tagasi.
Guntrami isaks on arvatud Nordgaust Elsassist pärinevat krahvi Hugot, kelle isa oli krahv Eberhard III. Nõnda võis Guntram kuuluda Eberhardide dünastiasse, mis oli Eticho suguvõsa üks harusid; see suguvõsa läks tagasi 7. sajandil elanud Elsassi hertsogi Etichoni. Guntrami ema nimeks oli Hildegard. Guntrami pojaks oli Lanzelin (ka Kanzelin) ning tema pojapoeg oli Radbot, kes ehitas Habsburgi linnuse, mille järgi dünastia endale hiljem nime võttis.
Otto II von Habsburg

Otto II von Habsburg (surnud 1111) oli Werner I Habsburgi vanim poeg, kes võttis oma suguvõsa kohta oletatavasti esimesena kasutusele nime Habsburg (oma pearesidentsi, Habsburgi linnuse järgi). Seega võib teda lugeda esimeseks tõeliseks Habsburgiks. Tema järglased hakkasid end nimetama Habsburgi krahvideks ("Graf von Habsburg").
Ottol oli kaks teadaolevat järglast:
James Hetfield

James Alan Hetfield (sündinud 3. augustil 1963 USA California osariigis Downeys) on "heavy metal"'i bändi Metallica laulja ja rütmikitarrist.
James Hetfield asutas Metallica 28. oktoobril 1981 koos Lars Ulrichiga ning on koos temaga bändis tegutsenud tänini.
2001–2002 viibis Hetfield alkoholi võõrutusravil ning et sel ajal oli bändist lahkunud ka bassist Jason Newsted, oli käes hetk, mil tundus, et Metallica läheb laiali. Pärast võõrutusravilt naasmist suutsid Ulrich ja Hetfield bändi jätkamise osas siiski kokku leppida ning salvestada kõigepealt albumi "St. Anger" ja 2008. aastal albumi "Death Magnetic".