tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elektronpaar

Elektronipaar koosneb kahest elektronist, mis asuvad samal orbitaalil ja omavad üksteise suhtes vastupidist spinni.
Elektronpaari mõistet tutvustas 1916. aastal keemik Gilbert N. Lewis.
Kuna elektronid on fermionid, siis alluvad nad Pauli printsiibile ja samal orbitaalil olevad elektronid ei saa olla samas kvantolekus ning peavad erinema spinnilt. Seega saab samal orbitaalil olla maksimaalselt kaks elektroni.
Bristoli laht

Bristoli laht (inglise keeles "Bristol Channel", kõmri keeles "Môr Hafren") on laht Euroopas Suurbritannia saare edelarannikul.
Spetsnaz

Spetsnaz (vene keeles "спецназ", lühend nimetusest "Подразделения специального назначения", 'eriotstarbelised üksused') on algselt NSV Liidus moodustatud NSV Liidu relvajõudude eriettevalmistusega luure- ja diversiooniüksuste nimetus, mida kasutatakse endise NSV Liidu territooriumil tekkinud riikides üldnimetusena relvajõudude ja õiguskaitseorganite koosseisus olevate eriettevalmistust omavate sõjaväestatud üksuste kohta.
Nimetuse päritolu.
NSV Liidu Relvajõudude koosseisus loodi 24. oktoobril 1950 esmakordselt NSV Liidu Kindralstaabi Sõjaväeluure Peavalitsuse (GRU) alluvusse NSV Liidu GRU Spetsnazi üksused, mis olid ametliku versiooni kohaselt mõeldud NATO riikide tuumapeadega varustatud liikuvate raketiseadeldiste hävitamiseks ning luure- ja diversioonioperatsioonideks vaenlase tagalas. NSV Liidu õitsengu tippajal oli NSV Liidu relvajõududes 24 eriotstarbelist ründeüksust, kuhu kuulus ligi 25 000 eriettevalmistusega sõjaväelast, kes oma ettevalmistuse poolest ületasid NSV Liidu õhudessantvägesi ("VDV") kvaliteedilt. 
Analoogsed eriettevalmistusega üksused on kõikide arenenud riikide sõjavägede koosseisus:
Eriüksused paramilitaarsetes organisatsioonides.
Tänapäeval on füüsilise jõu, tulirelvade ning erivahendite kasutamises eriettevalmistuse saanud paramilitaarsed üksused erinevate nimetuste all: jt. kasutusel kõigis luure-, vastuluure- ning õiguskaitseasutustes:
Alfa ("Альфа"), NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee Seitsmenda Valitsuse 5. osakonna, terrorismivastane eriüksus, osales NSV Liidus toimunud kaaperdatud lennukite ja pantvangide vabastamisel, 
Vimpel (Võmpel "«Вымпел»"), NSV Liidu RJK Esimene Peavalitsu|se 8. Valitsuse, S osakonna – diversiooniüksus, osales 1979. aastal Afganistani riigipöördes (Operatsioon Baikal-79) ning Ḩāfiz̧ullāh Amīni palee vallutamises ja Amīni tapmises 27. detsembril 1979 (operatsioon Storm-333); 
Kaskad ja Kaskad-1, Kaskad-2, Kaskad-3, Kaskad-4, kes osales Afganistani Demokraatliku Vabariigi valitsusjõudude ja Nõukogude Armee 40. armee koosseisus Afganistani sõjas, aastatel 1979–1989, täites luure- ja diversiooniülesandeid mudžahiididevastases võitluses;
Koobalt, NSV Liidu Siseministeeriumi eriüksus.
Kambyses II

Kambyses II (vanapärsia 𐎣𐎲𐎢𐎪𐎡𐎹; "Kambūjia", pärsia کمبوجیه; umbes 558 – 522 eKr) oli Vana-Pärsia ehk Ahhemeniidide impeeriumi valitseja (kuningate kuningas) aastatel 530–522 eKr. Ta oli Kyros II (Kyros Suure) poeg. Ta on peamiselt tuntud Egiptuse vallutajana.
Kambyses esineb esmakordselt allikates 539 eKr, kui Kyros Babüloni vallutas. Seda sündmust tähistavas Kyrose silindris on teda isa kõrval märgitud seoses Marduki auks läbi viidud usuliste kombetalitustega. Mõni aasta hiljem on teda nimetatud Babüloni kuningaks, kuid tegelikult olid ta võimupiirid ilmselt väga väikesed. Tõenäoliselt oli ta isa asehaldur Mesopotaamias. Alles 530 eKr, vahetult enne isa surma, nimetati ta üheselt troonipärijaks ning kui Kyros oma viimasele sõjaretkele suundus, määras ta Kambysese oma kaasvalitsejaks. Kui ta Kesk-Aasias hukkus, saigi Kambysesest Pärsia valitseja.
Pärast mitmeaastast ettevalmistamist tungis Kambyses 525 eKr Egiptusse. Pärast paarikuust kampaaniat oli kogu riik tema kätte langenud, samaaegselt alistusid talle ka Vahemere ääres elavad liibüa hõimud ja sealsed kreeka kolooniad. Et oma võimu Egiptuses legitimeerida, kuulutas Kambyses end vaaraoks ja väitis, et on viimase vaarao tütrepoeg, samuti Egiptuse jumalate Ra, Horose ja Osirise kehastus. Formaalselt rajas ta Egiptuse 27. dünastia, mis kestis kuni aastani 404 eKr. Egiptuses veetis Kambyses kolm aastat, otsustades vallutada ka Nuubia. Kuid tema sõjaretk sinna kukkus täielikult läbi, enamik sõjaväest hukkus ning Egiptuses ja Pärsias puhkesid mässud. Egiptuse ülestõusu surus Kambyses kohe maha, kuid seejärel, olles teel suruma maha Pärsias puhkenut, mille algatas ta vend Bardia, ta hukkus. 
Tema surma asjaolud on jäänud mõistatuslikuks, Herodotos, kelle jutustus on peamiseks allikaks Vana-Pärsia ajaloo kohta, väidab, et ta läks hulluks ja tegi enesetapu, teised allikad aga, et ta hukkus õnnetusjuhtumi läbi. Igal juhul puhkes impeeriumis segadus ning mõnda aega valitses pealinna Pasargadaed end Kambysese vennaks nimetav mees, kes Herodotose andmetel oli aga hoopis maag Gaumata, sest Kambyses olevat oma venna juba enne Egiptuse kampaania algust mõrvata lasknud.
Herodotose andmetel suri Kambyses Ekbatanas.
Filmimine

Filmimine on filmiülesvõtte tegemine filmikaameraga filmilindile või videoülesvõtte tegemine videokaamera, digifotoapaadi või nutitelefoni kaameraga. 
Filmimisega tegeleja on üldkeeles filmija (kõnekeeles "filmimees"), oskuskeeles nimetatakse filmijat operaatoriks (filmi- või videooperaator).
Filmitakse liikuvat pilti jäädvustava kaameraga. Filmimist kasutatakse filmide ja mitmesuguse otstarbega videote tegemisel.
Viljakohv

Viljakohv on teraviljast ja mitmesugustest lisanditest (tihti siguri juurest) valmistatud jook, mis meenutab maitse poolest oakohvi. Viljakohvi kasutatakse oakohvi kofeiinivaba asendajana. Seda juuakse tavaliselt kuumalt.
Mihhail Preobraženski

Mihhail Timofejevitš Preobraženski (vene keeles "Михаил Тимофеевич Преображенский"; 16. oktoober 1854 Vabalninkas – 25. september 1930 Leningrad) oli vene arhitekt ja arhitektuuriõppejõud, alates 1887. aastast akadeemik.
Preobraženski on eelkõige tuntud oma sakraalehitiste poolest, mille silmapaistvaimad näited Eestis on tema 1892. aasta projekti järgi rajatud Pühtitsa kloostrikompleks Ida-Virumaal ja aastatel 1894–1900 ehitatud Aleksander Nevski katedraal.
Johann Vincke von Overberg

Johann Vincke von Overberg (surnud 1501 või 1502) oli Liivi ordu liige ja Dünaburgi komtuur 1495–1501.
Johanni vanemad pole teada, kuid ta oli ordumeister Heidenreich Vincke von Overbergi sugulane. Nagu temagi, pärines ta Vestfaalist Marki krahvkonnast Kameni lähistelt.Tema emapoolsed sugulased olid orduvennad Johann von Mengede ja Ernst von Mengede-Osthofid ning Johann ja Friedrich Wolthus von Hersed.
Enne Dünaburgi komtuuriks saamist pole Johanni elust sisuliselt midagi teada. Tema surm oli küllaltki kurioosne, kuna ta tapeti Leedu ülemmarssali notari poolt. Roima toimumise ajal olid Liivi ordu ja Leedu aga ühises sõjas Moskva vastu ning tõsisemaid tülisid maade vahel polnud. Vinckele võis saatuslikuks saada mõni lokaalne konflikt, mida Dünaburgi ja Leedu alade vahel ikka ette tuli.
Heinrich Plater

Heinrich Plater oli Liivi ordu liige ja Dünaburgi komtuur aastatel 1513–1525.
Plateri vanemad pole teada, kuid ta oli suguluses tolleaegse maamarssali Johann von dem Broele genannt Plateriga. Ta sündis Marki krahvkonnas Westhemmerdes.
Peale selle, et ta oli Dünaburgi komtuur, pole Platerist sisuliselt rohkem midagi teada.
Truckee jõgi

Truckee jõgi on jõgi Põhja-Ameerikas Ameerika Ühendriikide edelaosas. Jõgi algab Sierra Nevadast merepinnast 1900 meetri kõrgusel asuvast Tahoe järvest Californias ja suubub Pyramidi järve Nevada kõrbes. Truckee on ainuke jõgi, mis Tahoe järvest välja voolab. Jõe pikkus on 225 km.
Jõgi on suhteliselt veerohke ning moodustab olulise osa ümbritsevate alade veevarudest. Vee kasutusõigus on range kontrolli all. Kuigi umbes 75% valglast paikneb Nevadas, saab jõgi peaaegu kogu oma vee Californiast.
Jõgi voolab Tahoe Cityst loode suunas kuni Truckee linnani ning pöördub seejärel itta ja kirdesse Reno suunas. Fernley lähedal suundub jõgi põhja ja suubub Pyramidi järve selle lõunapoolses tipus.
Truckee jõkke suubub palju väikseid mägedest algavaid ojasid; suuremate lisajõgede hulgas on Väike Truckee jõgi, Prosser Creek, Donner Creek, Steamboat Creek, Gray Creek.
Truckee

Truckee on linn Ameerika Ühendriikides California osariigis Nevada maakonnas. 
Linn asub Sierra Nevada mäestikus Truckee jõe ääres. 
Truckee pindala on 87,7 km2 ja elanike arv 2000. aastal oli 13 864.
Sündinud 1. oktoobril

"Siin loetletakse 1. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Flambeerimine

Flambeerimine on toidule valatud kange alkoholi süütamine. 
Näiteks võidakse toidul süüdata konjakit, likööri või muud kanget alkoholi. Alkohol põleb ära, kuid aroom jääb alles. 
Teenindajad täidavad seda ülesannet tavaliselt söögikohtade ees, kui nad toitu esitlevad.
Kindralfeldmarssal (Venemaa)

Kindralfeldmarssal (vene keeles "генерал-фельдмаршал") oli Venemaa tsaari- ja keisririigi kõrgeim sõjaväeline auaste 1917. aastani.
Ajalugu.
Auastme kehtestas tsaar Peeter I. Esimest korda anti see 1700. aastal. Esialgu oli sellest madalam kindralfeldmarssal-leitnandi, seejärel kindral en chef´i auaste. Pärast viimase ümbernimetamist 1790. aastatel oli kindralfeldmarssalist madalam aukraad väeliigi täiskindral (jalaväekindral, ratsaväekindral, suurtükiväekindral ja insener-kindral). Teenistusastmete tabelis oli see I klassi auaste. Mereväes vastas sellele kindraladmirali ning tsiviilteenistuses kantsleri ja 1. klassi tõelise salanõuniku auaste. Kahe sajandi jooksul anti marssaliaukraad 70 sõjaväelasele; 16 neist sai selle aunimetusena ja Venemaa sõjaväes tegelikult ei teeninud. Kahele kindralfeldmarssalile (Menšikov ja Suvorov) anti generalissimuse aunimetus.
Lionel Kieseritzky

Lionel Adalbert Bagration Felix Kieseritzky (20. detsember 1805 / 1. jaanuar 1806 Tartu – 19. mai 1853 Pariis) oli Tartust pärit baltisakslasest maletaja, dirigent ja pianist.
Kieseritzky õppis 1825–1829 Tartu ülikoolis mitut eriala. 1834–1836 oli ta Tartu akadeemilise seltskonna ajaviiteklubi Akademische Musse kontserdidirektor.
1851. aasta maailmanäituse raames korraldati Londoni 1851. aasta maleturniir algusega 25. mail 1851. Ehkki seda ei kuulutatud välja male maailmameistrivõistlustena, oli sellele kutsutud kõik maailma tippmaletajad ja Chessmetricsi hinnangul saabuski maailma 8 tugevaimast maletajast 5. Chessmetricsi hinnangul oli Kieseritzky turniiri algul maailma kõige kõrgema reitinguga mängija. Turniiril mängijaid ei asetatud ja nii sattuski Kieseritzky kohe avaringis kokku Adolf Andersseniga, kes oli Chessmetricsi hinnangul maailma 6. ja turniiri 4. tugevusega mängija. Matšid peeti kahe võiduni ja Kieseritzky kaotas ½ : 2½. Ühe partii kaotas ta kõigest 20-minutilise mängu järel ränga vea tõttu ja teine kaotatud partii oli samuti väga ühepoolne. Anderssen võitis turniiri ja teda tunnustati küll mitte maailmameistrina, kuid siiski maailma tugevaima maletajana.
1851. aastal mängis ta Andersseniga Londoni turniiri vaheajal partii, mis läks ajalukku surematu partiina. Hoolimata sellest, et Kieseritzky kaotas, oli just tema see, kes selle partii üles kirjutas ja enda toimetatud ajakirjas La Régence avaldas.
Keeleneet

Keeleneet on iluaugustatud keelest läbi torgatud neet.
Nagu ka muude iluaugustamise vormidega, kaasneb keeleneetide kandmisega nakkusoht. Mõnikord kulgevad nõnda saadud haigused raskelt. Vahetult pärast keeleneedi paigaldamist esinevad tavaliselt valud, paistetused, ödeemid, nakkused, kõrgendatud süljeeritus ja igemevigastused. Kolm kuni kaheksa päeva pärast keeleneedi paigaldamist võib keel olla tugevalt paistes.
Johannes II (paavst)

Johannes II, ladinapäraselt Ioannes II (enne paavstiks saamist Mercurius) oli paavst 533–535. Ta oli 56. paavst.
Mercurius sündis "Liber Pontificalise" järgi Roomas Cæliomonte regioonis ja oli Projectuse poeg.
Ta oli Bonifatius II ajal Rooma San Clemente kiriku preester (kardinalpreester).
Paavstiks saamine.
Johannes II valiti paavstiks pärast paarikuulist segast vakantsiperioodi, mille käigus anti altkäemaksudeks ära liturgilised esemed. Johannes II valiti paavstiks kompromisskandidaadina ja pühitseti ametisse 2. jaanuaril 533.
Johannes II oli esimene paavst pärast Peetrust, kes muutis ametisse astudes oma nime, arvatavasti pidades senist nime liiga paganlikuks. Ta võttis nime paavst Johannes I järgi.
Teoloogilised vaidlused.
Bütsantsi keiser Justinianus I avaldas 15. märtsil 533 edikti, milles tunnustas esimese nelja oikumeenilise kirikukogu otsuseid. Ta lisas edikti ka teopaskiitliku vormeli, mille paavst Hormisdas oli hukka mõistnud. Keisri otsust taunisid mõned Konstantinoopoli mungad, kes apelleerisid paavstile. Keiser saatis Rooma delegatsiooni, mida juhtisid Ephesose piiskop Hypatios ja Philippi piiskop Demetrios ning millega saadeti paavstile rikkalikult kingitusi.
Johannes II pidas sinodi, milles tunnistas keisri edikti kiriku õpetusega kooskõlas olevaks. Ta soovitas munkadel järgida keisri otsust ja kui see tulemusi ei andnud, ekskommunitseeris 25. märtsil 534 mungad kui nestoriaanid.
Paavstivalimise reguleerimine.
Idagootide kuningas Athalaric andis aastal 533 korralduse, milles mõisteti hukka simoonia ja muude taunitavate meetodite kasutamine paavstivalimistel. Samuti sätestati korralduses, et kui paavstivalimise käigus osutub valituks mitu vaimulikku ja tekkinud vaidlus antakse lahendada idagootide kuningale, tuleb kuningale maksta 3000 solidust, mis annetatakse vaestele.
Kuninga korraldus graveeriti marmorplaadile ja asetati Rooma Peetri kiriku aatriumisse.
Suhted Gallia piiskoppidega.
Johannes II andis korralduse, et Riezi piiskop Contumeliosus, keda süüdistati sündsusetus käitumises, pidi ametist tagandatama ja siirduma kloostrisse. Ta määras piiskopkonna administraatoriks Arles'i metropoliidi Caesariuse.
Ordinatsioonid.
Johannes II ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 21 piiskoppi ja 15 preestrit.
Dokumendid.
Johannes II-le on omistatud piiskop Valeriusele saadetud kirja autorsus, kuid selle kirjutise autorsus on vaieldav.
Surm.
Johannes II suri 8. mail 535 Roomas ja maeti Rooma Peetri kirikusse.
Harry Nelson Pillsbury

Harry Nelson Pillsbury (5. detsember 1872 Somerville, Massachusetts – 17. juuni 1906) oli USA maletaja.
Ta oli väga tugev pimemaletaja. 
Suri süüfilisse.
Bohri efekt

Bohri efekt on hemoglobiini omadus, mida kirjeldas esimesena Christian Bohr (füüsik Niels Bohri isa) 1904. aastal. 
Efekt seisneb selles, et CO2 olemasolul väheneb hapniku afiinsus hingamispigmendi – hemoglobiini – suhtes. Bohri efekti tõttu on vere suurenenud CO2 sisalduse või pH taseme languse tõttu hemoglobiini hapniku sidumise määr väiksem kui see oleks olukorras, kus CO2 kontsentratsioon on väiksem või pH kõrgem.
Secchi ketas

Secchi ketas [seki] ehk valge ketas on limnoloogias, harvem okeanograafias, kasutatav vahend, mille abil tehakse kindlaks uuritava veekogu vee läbipaistvus. Ketast saab kasutada pinnaveekogudel, näiteks järvedel, lahtedel, ookeanis. 
Secchi ketas on nimetatud itaalia astronoomi Angelo Secchi järgi, kes selle leiutise 1865. aastal avalikustas. Algne ketas oli ühtlaselt valge ja seda kasutatakse merebioloogias siiani. Limnoloogias on üldiselt kasutusele võetud ketta uuem must-valge variant.
Secchi ketta põhimõte seisneb selles, et valge ketas lastakse vertikaalsihis veekogusse ning kaugus veepinnast, mil silm seda ketast enam ei näe, loetaksegi vaadeldava veekogu vee läbipaistvuseks ehk Secchi sügavuseks.
Secchi ketta sügavus on tihedas korrelatsioonis ekstinktsiooniteguriga (k). On empiiriliselt kindlaks tehtud, et siseveekogudes kehtib seos: k = 1,7/zsd, kus zsd on Secchi sügavus meetrites .
Silverius

Silverius oli paavst 536–537. Ta oli 58. paavst.
Silverius oli "Liber Pontificalise" järgi pärit Frosinonest. Ta oli paavst Hormisdase poeg ("ex patre Hormisda, episcopo Romano").
Ta oli Agapetus I ajal alamdiakon.
Paavstiks saamine.
Silverius valiti paavstiks 8. juunil 536. "Liber Pontificalise" järgi mõjutas tema valimist idagootide kuningas Theodahad, kes olevat valijatele andnud altkäemaksu.
Rooma vaimulikkond suhtus Silveriusesse esialgu taunivalt, kuid teda tunnustati paavstina, et säilitada kiriku ühtsus.
Poliitilised suhted.
Bütsantsi keisrinna Theodora leppis paavsti esindaja ("apocrisiarius") Vigiliusega kokku, et toetab Vigiliuse paavstiks saamist, kui too omakorda tunnustab Konstantinoopoli eelmist patriarhi Anthimost ja teisi monofüsiite.
Vigilius sõitis Rooma, kus ta leidis Silveriuse ametissevalituna eest. Vigilius siirdus Napolisse ja esitas väepealik Belisariusele keiserlikud kirjad, mille alusel tunnustati teda ametlikult paavsti ametis. Theodora püüdis samal ajal veenda Silveriust toetama monofüsiitlikke vaimulikke, kuid tulutult.
10. detsembril 536 okupeeris Bütsantsi väepealik Belisarius Rooma ja võeti paavsti poolt sõbralikult vastu. Paavst kutsuti peatselt Belisariuse peakorterisse, kus teda süüdistati võltsitud tõendite alusel koostöös idagootidega, kellele paavst olevat pidanud Rooma piiramise ajal avama linna väravad.
Belisarius arreteeris "Liber Pontificalise" järgi keisrinna Theodora korraldusel ja oma abikaasa Antonina mõjutusel paavsti, alamdiakon Johannes võttis paavstilt palliumi ja andis talle mungarüü. 11. märtsil 537 teatas Belisarius Silveriuse tagandamisest ja 29. märtsil seati uueks paavstiks Vigilius.
Eksiil ja tagasiastumine.
Silverius saadeti aastal 537 eksiili Patarasse Lüükias. Patara piiskop leidis peatselt, et paavst on süüst puhas ja siirdus Konstantinoopolisse, et protesteerida paavsti kohtlemise vastu, kuna maailmas on palju kuningaid, kuid vaid üks paavst.
Bütsantsi keiser Justinianus I käskis Silveriuse saata tagasi Rooma ja pidada tema üle kohut. Keisri korraldusel pidi paavst viidama üle teise piiskopkonda, kui ta leitakse olevat süüdi; kui aga paavst on süütu, tuli taastada tema amet.
Silveriuse tagandamise seaduspärasust püüdis takistada Vigilius, kes soovis Belisariuselt, et Silverius antakse talle üle.
Kui Silverius jõudis Rooma, võtsid Vigiliuse sõdurid ta kinni ja saatsid ta Gaeta lahes asuva Ponza saarestiku Palmarola saarele asumisele.
11. novembril 537 teatas Silverius ametlikult oma tagasiastumisest. Ta oli Pontianuse järel teine paavst, kes loobus ametist.
Ordinatsioonid.
Silverius ordineeris "Liber Pontificalise" järgi 19 piiskoppi ja 14 preestrit. Tema ajast on teada kardinalpreester Jovianus.
Surm.
Silverius suri aastal 537 Palmarola saarel nälga. Tema täpne surmakuupäev on teadmata. "Liber Pontificalise" järgi maeti ta saarel 20. juunil, kuid kirikuajaloolase J. N. D. Kelly järgi suri ta 2. detsembril 537.
Silveriust austatakse katoliku kirikus pühakuna ja märtrina. Tema mälestuspäev on 20. juuni.
Ta on Ponza patroon.
Sangpommi tõstmine

Sangpommi tõstmine on spordiala ja treeninguviis, kus tõstetakse sangpommi.
Võisteldakse peamiselt kahevõistluses. Selle esimene ala on rebimine, kus ühe sangpommiga tehakse maast-üles tõsteid 10 min jooksul mõlema käega. Teine ala on mõlema käega kahe sama raskusega pommi rinnalt ülestõukamine 10 min jooksul. Mõlema ala tulemused (rebimis- ja tõukamiskorrad) liidetakse lõpuks kokku.
Sangpomm

Sangpomm ehk tõstepomm on kindla raskusega metallkuul, mille otsas on sang.
Spordiala, mida sangpommiga harrastatakse, on sangpommi tõstmine.
Sangpommi raskus on tavaliselt 8, 12, 16, 24 või 32 kg.
Treenimine sangpommiga tugevdab lihaseid ja on väga hea süvalihaste treenimiseks, mis hoiavad kogu keha püsti ja annavad hea rühi. Sealjuures ka tõhus viis koordinatsiooni ja painduvuse parandamiseks. Ideaalne ka kiireks kaalu langetamiseks. 
Sangpommide tüübid.
Sangpommid on erineva disaini ja materjaliga, et sobida erinevatele kasutusotstarvetele:
Sangpommi harjutused ja kasutamine.
Sangpommidega saab teha mitmesuguseid harjutusi, mis arendavad nii jõudu kui ka südame- ja veresoonkonna vastupidavust:
Kristjan Jaak Nuudi

Kristjan-Jaak Nuudi (sündinud 23. veebruaril 1977 Taeblas) on eesti filmi- ja teleoperaator.
Sündinud 2. oktoobril

"Siin artiklis loetletakse 2. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Anosy järv

Anosy järv [an'uusi] (prantsuse keeles "lac Anosy") on järv Madagaskari pealinnas Antananarivo lõunaosas, Haute-Ville'ist 3 km lõuna pool. 
Järvest läänes on Ampefiloha, loodes Isoraka. Põhjas on Mahamasina. 
See on Radama I ajal rajatud kunstlik järv endise soo kohal. James Cameron andis sellele südame kuju. 
Järve keskel saarel, mis on linnaga ühendatud puudega kaetud teetammi abil, on prantslaste rajatud mälestusmärk Esimeses maailmasõjas langenutele Monument aux Morts. See kujutab endast suurt valge (kuldse) ingli ("must ingel", sest ta kandis algselt musta tuunikat, mis on nüüd valgeks värvitud) kuju plintosel. Monument on rajatud 1927, autorid skulptor Barberis ja arhitekt Perrin. Saarel oli Radama I rajatud püssirohutehas, hiljem Jean Laborde'i poolt kuninganna Ravanamola I jaoks ehitatud suveloss. 
Järvekaldal kasvavad jakarandapuud, mis õitsevad oktoobris ja novembris. Järve ääres käivad puhkamas hõbehaigrud. 
Teetammi vastas oli lilleturg, mis viidi üle Anosibesse, ja käsitööturg. Lõunakaldal on habemeajajate kioskid.
Iseseisvuspäeval 26. juunil on järve kohal ilutulestik.
Sportlik vabavõitlus

Sportlik vabavõitlus (ka MMA, akronüüm inglise keelest "mixed martial arts" 'segatud võitluskunstid') on tänapäevane täiskontaktne kahevõitlusala, kus kasutatakse tehnikaid poksist ja Tai poksist, Kreeka-Rooma ja vabamaadlusest, brasiilia ju-jutsust ja teistest kahevõitlusaladest. Lubatud on igasugune võitlus kõigilt distantsidelt, st püstivõitlus löögidistantsilt, lähivõitlus haardedistantsilt ning löökidega maasvõitlus. Seejuures seatakse võitluses kasutatavatele tehnikatele võimalikult vähe piiranguid, lubatud on nii eri löögitehnikad käte ja jalgadega kui ka haarded, heited, liigeselukud jm valuvõtted ning kägistamised. Keelatud on enamasti võtted, mille sooritamine pole kontrollitav või mille õnnestumine sõltub juhusest ning millega tekitatakse vastasele pöördumatuid vigastusi. Matš võidetakse läbi nokaudi, vastase alistumise, tehnilise nokaudi, nurga loobumise või kohtunike otsusega.
Sportliku vabavõitluse matšid toimuvad enamasti kas poksiringis, ringikujulises või kaheksanurkses võrepuuris (oktogoonis). Matš koosneb kolmest 3-5 minutilisest raundist. Võistlejate puhul hinnatakse head sooritust ja võtete tehnilisust.
Sportlik vabavõitlus pakub võimaluse eri võitlusalade harrastajatel üksteisega võimalikult erapooletute reeglite järgi võidelda. Sportlik vabavõitlus tänapäevasel kujul sai laiemalt populaarseks, kui Brasiilia ju-jutsut harrastav Royce Gracie tegi 1993. aastal esimese Ultimate Fighting Championshipi raames oma vastastega puhta töö ning tõi sellega avalikkuse tähelepanu alla maasvõitluse olulisuse vabavõitluse jaoks.
Vabavõitluse populaarsus on andnud tõuke mitmesuguste moodsate hübriidvõitluskunstide- või süsteemide tekkeks, mille sihiks on koondada ühtseks võitlusvõttestikuks traditsioonilistest võitluskunstidest pärit elemente, mis on tõestanud oma tõhusust sportliku vabavõitluse reeglite järgi peetavatel matšidel.
Tuntumate vabavõitlejate hulka kuuluvad näiteks Khabib Nurmagomedov, Georges St-Pierre, Jon Jones, Anderson Silva ja Conor McGregor.
Ella Grabbi

Ella Grabbi (kuni 1926 Ella Korjus, 1. august 1898 Narva – 14. märts 1996) oli Vabariigi Presidendi vanema käsundusohvitseri kolonel Herbert Grabbi abikaasa ja Hellar Grabbi ema.
Veebiportaal

Veebiportaal ehk internetiportaal ehk portaal on veebisait, kus ühele temaatilisele leheküljele on koondatud erinevaid alateemasid, mis peateemat laiendavad. Veebiportaalid pakuvad erinevatest allikatest pärit informatsiooni ühtses formaadis. Erinevalt otsingumootoritest pakuvad veebiportaalid ka muid teenuseid nagu e-post, interneti meelelahutus, uudised, tutvumisteenused.
Informaatikas on termin "portaal" kasutuses kui erinevate rakenduste, teenuste ja protsesside integreeritud aluspõhi.
Portaale võib nende teemaderingi laiuse järgi jaotada horisontaalseteks (näiteks Google, kus on erinevat tüüpi teenused) ja vertikaalseteks ehk vortal, mis on orienteeritud mingile konkreetsele tegevusele näiteks müügile.
Üksikisikutele suunatud portaalid internetis pakuvad tavaliselt isikustatud teenuseid kasutajale. Ettevõttes võib olla kasutusel portaal, mis võimaldab ettevõtte töötajatel koostööd teha. Selliste portaalide juurde võib liita näiteks internetifoorumeid ja veebipäevikuid.
Herman Lipp

Herman Lipp (ka Hermann Lipp; 18. oktoober 1906 Maidla vald, Virumaa – 28. detsember 1988) oli eesti agronoom, maavanem, kodu-uurija ja looduskaitsetegelane.
Lõpetas 1938 Tartu Ülikooli, oli 1938–1940 Järvamaa abimaavanem ja 1941–1944 maavanem.
Arreteeriti NKVD poolt oktoobris 1944 Türil. Viibis 1945–1954 vangilaagris Arhangelski oblastis. Hiljem töötas Kosejõe Eriinternaatkooli õpetajana.
Maetud Metsakalmistule.
Arnold Joonson

Arnold Joonson (3. juuni 1904 Audru – 18. jaanuar 1989 Heidelberg) oli eesti ajakirjanik.
Ursula Wallberg

Ursula Wallberg (sündinud Ursula Kanep; 16. jaanuar 1925 Valga – 31. oktoober 2008) oli väliseestlasest Rootsi poliitik.
Wallberg oli Toompea lossi komandandi, kolonel Konstantin Kanepi tütar. Ursula õppis Tartu Ülikoolis 1942–1944 arstiteadust ning Stockholmi Ülikoolis rahvamajandust ja sotsioloogiat. Õpingud lõpetas ta 1951.
Wallberg oli Eesti Rahvusnõukogu juhatuse liige ja valiti 1988 selle esimeheks.
Wallberg kuulus Rootsi Sotsiaaldemokraatlikku Töölisparteisse.
Ervin Jüri Nõmmera

Ervin Jüri Nõmmera (kuni 1926 Ervin Jüri Kristjan, 8. detsember 1900 Abja – 12. november 1988 Stockholm) oli eesti poliitik ja agronoom.
1923 (vabakuulajana) ja 1924–1939 (lõpetas 1939) õppis Tartu Ülikoolis agronoomiat, Üliõpilasseltsi Liivika vilistlane.
Osales Vabadussõjas. Oli lambavilla ekspert, Põllutööministeeriumi villalabori ja kaubandusliku keskühisuse "Estonia" villaosakonna juhataja.
1944 põgenes Rootsi.
Heinrich Marga valitsuse liige (finantsminister 1977–1988). Eesti Rahvusnõukogu juhatuse ja presiidiumi liige, Teataja vastutav väljaandja 1953–1985.
Joachim Burwitz

Joachim Burwitz (surnud enne 1573) oli Liivimaa päritolu Rootsi diplomaat.
Burwitz oli alates 1541. aastast Gustav I Saksa kantselei sekretär, enne seda pole tast kuigipalju teada. Tema Liivimaa päritolu on tõenäoline seetõttu, et tema vend Hans oli Tartus gildivanem ja 1550. aastatel käis Joachim tihti diplomaatilistel missioonidel Liivimaal, jäädes 1555. aastast püsivalt Riiga elama. Varasematel aastatel oli Burwitz käinud rohketel diplomaatilistel missioonidel ka Saksamaal.
1554. aasta lõpus saatis Gustav Burwitzi Liivimaale, et too uuriks liivimaalaste meelsust, eriti aga nende suhteid Moskva riigiga. Mõni aasta varem oli Liivi ordu intensiivselt taotlenud Rootsilt abi tsaari vastu, kuid toona polnud kuningas sellest huvitatud olnud, sest tema suhted Venega olid olnud rahuldavad ja pealegi oli suureks tüliküsimuseks Tallinna ja Soome lõunaranniku linnade kaubandusvõistlus, kus Liivimaa kaubalinn selgelt domineeris. Kuid 1554. aastast oli Rootsi positsioon hakanud muutuma, sest piiritülid Venega sagenesid, samas kui Liivimaa sõlmis tsaariga uue rahulepingu, millega küll pea keegi liivimaalastest rahul ei saanud olla. Et asjast täpsemat ülevaadet saada, läkski Burwitz Liivimaale, kus viibis ka 1555. aasta alguse Maapäeval, kus rahuleping ratifitseeriti. Burwitz saatis pärast seda kuningale ettekande, kus kujutas liivimaalaste meelsust väga Moskva-vaenulikena, kuid kohalikke valitsejaid jõuetutena, kutsudes kuningat asjusse sekkuma, kinnitades, et ta leidvat kindlasti enamiku liivimaalaste poolehoiu. Gustav polnud Burwitzi ideest siiski vaimustuses, sest see oleks tähendanud lisaks konfliktile Liivimaa riikidega ka ilmselt vastuseisu Poola-Leedu, Venemaa ja Saksa-Rooma riigi poolt.
Pärast 1555. aasta suve asus Burwitz Riiga, kuid jätkas ka Rootsi kuningakoja teenimist. Sama aasta lõpus püüdis Gustav tema kaudu Liivimaa isandaid meelitada rahulepingut Venega murdma ja koos temaga nendega sõtta astuma. Liivimaalased otsustasid siiski neutraalseks jääda, mis tekitas kuningas tõsist pettumust. Tema suhtlus Liivimaaga katkes sisuliselt kuni Liivi sõja alguseni. Kuni selle ajani polnud ka Burwitzil Rootsi diplomaadina eriti tööd ja nõnda asus ta Riia kodanikuna kaubandusega tegelema, jäi aga võlgadesse ning sattus Riia raega vastuollu. Siiski õnnestus tal olukorrast ilmselt tänu Rootsi toele välja tulla ja vähemalt kuni 1565. aastani elas ta Riias. Kuni 1562. aastani jätkas ta ka Rootsi huvide eest seismist, püüdes 1561 riialasi meelitada Tallinna eeskujul Rootsile alistuma. Pärast 1565. aastat pole Burwitzist aga midagi teada, peale selle, et 1573. aastaks oli ta surnud.
Sainte-Marie saar

Sainte-Marie saar (malagassi keeles "Nosy Boraha", "Nosy Sainte-Marie", prantsuse keeles "île Sainte-Marie") on Madagaskarile kuuluv saar India ookeanis Madagaskari saare põhjaosa idarannikul. Ligikaudsed geograafilised koordinaadid on 16°50′ S, 49°55′ E. 
See kuulub halduslikult Analanjirofo piirkonda, Sainte-Marie maakonda, Sainte-Marie valda. 
Saar on kirde-edela suunas pikliku kujuga. Selle pikkus on umbes 60 km ja laius 10 km.
Saare keskus on Ambodifotatra. Teised tähtsamad kohad on Betty-Plage ja Vohilava.
Ajalugu.
Portugali meresõitjad, kes saare 16. sajandil avastasid, panid talle avastamise päeva järgi neitsi Maarja nime. 
17. sajandil oli saar piraatide tugipunkt. Tähtsamad nendest olid Thomas Tew, David Williams ja Thomas White. Nad valmistasid sealt ette röövretki India ookeanile ja hoidsid põliselanikega häid suhteid. 
Kuulus seikleja La Bigorne abiellus kohaliku kuninga tütre Betiaga ning andis saare üle prantslastele, kes valitsesid seal 1750. aastast saadik. 
Alles 1960, kui Madagaskar sai iseseisvaks, vabanes saar Prantsuse võimu alt. 
Turism.
Saar on turistide kõige külastatavam koht Madagaskaril. Seal on palju hotelle.
Jakob Koit

Jakob Koit (12. august 1906 Emmaste kihelkond – 16. oktoober 1988 Stockholm) oli eesti ajaloolane.
Õppis Uuemõisas Läänemaa Õpetajate Seminaris, mille lõpetas 1928. aastal. Õppis Tartu Ülikoolis ajalugu, politoloogiat ja arheoloogiat, lõpetas 1942. aastal filosoofiamagistrina, EYS Veljesto vilistlane. Asus tööle Tallinna Ajaloomuuseumi raamatukoguhoidjana, hiljem osakonnajuhatajana. Ta töötas kuni, sõja lõpus septembris 1944 põgenes Rootsi.
Stockholmis asus tööle Rootsi rüütelkonna genealoogiaosakonda, aastail 1945–1958. Kirjutas artikleid aadliperekondade kohta ja uurivaid artikleid Eesti 15. ja 17. sajandi ajaloost. Need artiklid ilmusid ajakirjas SVIO-ESTONICA, Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis aastaraamatus. 
Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis abiesimees 1950–1954 ja auliige.
Jaan Kitzberg

Jaan Kitzberg (ka Jaan August Oskar Kitzberg ja Jaan Kitsberg; 12. august (vkj) / 25. august 1904 Tartu – 12. september 1988 Worcester) oli eesti ajakirjanik. Tema varjunimi Ameerika Hääle ajakirjanikuna oli Jüri Nõges. 
Ta lõpetas 1923. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1932. aastal Tartu Ülikooli, kus õppis õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Töö ajakirjanikuna.
Jaan Kitzberg töötas alates 1923. aastast Tartus ajalehe Postimees toimetuses ning oli aastatel 1935–1941 Postimehe peatoimetaja; ühtlasi 1931–1933 kord nädalas ilmunud Nädala Postimehe tegevtoimetaja.
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse. 
Ta töötas aastatel 1951–1974 raadiojaamas Ameerika Hääl eestikeelsete saadete toimetajana (algul New Yorgis, 1955. aastast Washingtonis), ühtlasi oli ta aastaid ka eestikeelsete saadete osakonna juhataja/peatoimetaja. Ameerika Hääle saadetes sai tema hääl kuulajatele tuntuks Jüri Nõgese varjunime all.
Teoseid.
Humoorikat lühiproosat avaldas ta välismaal samuti Jüri Nõgese pseudonüümi all. Selle nime all on ilmunud ka tema koostatud lühijutukogumikud:
Isiklikku.
Tema isa oli August Kitzberg.
Arthur Võõbus

Arthur Võõbus (28. aprill 1909 Matjama, Vara vald – 25. september 1988 Oak Park, Illinois, USA) oli eesti usuteadlane ja orientalist (sürioloog), aastatel 1933–1940 ka Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku tegevvaimulik.
Elulugu.
Arthur Võõbus lõpetas 1932. aastal Tartu Ülikooli, mille järel ordineeriti kirikuõpetajaks 21. augustil 1932.
Aastatel 1933–1940 oli ta Tartu Pauluse koguduse õpetaja. Aastatel 1941–1942 tegi ta teaduslikku uurimistööd Saksamaal Mecklenburgis. 1943. aasta jaanuaris kaitses Tartu Ülikoolis usuteaduse doktori kraadi väitekirjaga "Munklus Süürias, Mesopotaamias, Pärsias kuni 10. sajandini".Aastatel 1943–1944 oli ta Tartu Ülikooli vana kirikuajaloo adjunktprofessor.
Arthur Võõbus põgenes 1944. aastal Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale ja siirdus sealt hiljem USA-sse.
Ta oli aastatel 1946–1948 Hamburgi Balti Ülikooli professor, 1948–1977 Chicago Ülikooli Uue Testamendi ja algkiriku ajaloo professor, alates 1978. aastast Toronto Usuteaduse Instituudi dekaan. 
Võõbus tegeles peamiselt Lähis-Ida kirikulooliste paikade ja nendega seotud ajalooliste ning kiriklike tekstide uurimisega. Pärast Teist maailmasõda USA-s tegutsedes kujunes temast maailma juhtivaid süriolooge.
Eduard Viirsoo

Eduard Voldemar Viirsoo (kuni 1935 Viirasson; 4. august 1903 Uderna vald, Tartumaa – 24. september 1988 Tucumán, Argentina) oli Eesti ja Argentina agronoom.
Lõpetas 1924. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis aastatel 1924–1930 ja 1932 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, lõpetas 1932. aastal agronoomia erialal. 
Ta töötas aastatel 1930–1934 Türi gümnaasiumis õpetajana ja 1934–1944 oli Tallinna linnaagronoom.
Aastal 1944 põgenes Rootsi, töötas Landskronas Weibullsholmi Sordiaretuse Instituudis assistendina.
1949. aastal siirdus Argentinasse, kus töötas Tucumáni Ülikoolis õppejõuna ning oli 1957. aastast kartuli- ja aedviljasordiaretuse professor. Töötas Tucumáni provintsi taimekasvatuse katsejaamas, oli aastatel 1972–1982 Tafí del Valle kartulikasvatuse katsejaama ja Banco de Germoplasma ('seemnepank') direktor. Läks 1982. aastal pensionile.
Teadustöö.
Aretas kohalikele tingimustele sobivaid kartulisorte, töid kartuli ja aedviljade sordiaretuse alalt.
Isiklikku.
Tema vend oli jurist, ajakirjanik ja poliitik Osvald Viirsoo (1901–1989).
Ta abiellus 1935. aastal Paula Tambergiga, nende tütar Maela Viirsoo (sündinud 1937) on Argentina radiokeemik ja tuumateadlane.
Arnold Kivimäe

Arnold Kivimäe (kuni 1934 Arnold Steinberg; 19. detsember 1908 Eivere, Järvamaa – 28. august 1988 Uppsala) oli eesti agronoom.
Lõpetas Tartu Ülikooli 1931. Dr. agr. 1959 (Chemical composition and digestibility of some grassland crops with particular refernce to changes caused by growth, season and diurnal varination, Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikool). ÜS Raimla vilistlane. Põllutöökoja loomakasvatuse nõunik 1935–1940. Loomakasvatuse Valitsuse juhataja 1941–1944. 
1944 põgenes Rootsi. Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis esimees ja auliige. Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
Poliitiline ökonoomia

Poliitiline ökonoomia ehk poliitökonoomia on majandusteaduse haru, mis mõtestab majandusliku arengu seaduspärasusi lähtudes ühiskonna ajaloolise arengu astmetest ja majanduse analüüsil on vajalik samaaegne ühiskonna analüüs.
Mõistet "poliitiline ökonoomia" käsitles esimest korda 17. sajandi alguses Prantsusmaal Antoine de Montchrestien teoses "Poliitilise ökonoomia traktaat". Seda kasutati feodalismis tekkinud absolutistliku riigi põhiprobleemi, riikliku võimu majandusliku (rahalise) aluse analüüsiks (maksud ja nende otstarbekas kasutamine).
Arusaama, et valitseja ja riigi võimsus sõltub riigi käsutuses olevast rahast, kasutasid ka merkantilistid.
18. sajandi keskel tekkis Prantsusmaal poliitökonoomia uus suund, mida esindasid füsiokraadid, kelle arvates oli uue rikkuse loomine võimalik ainult selles majandusharus ja vaid tänu looduslikele protsessidele, mille kaudu toimub väärtuse suurenemine. Seetõttu oli maaomand füsiokraatide arvates tähtsaim rikkuse loomise eeldus. Niisugune arusaam rikkuse tekkimisest aga äratas aga valitsejates huvi oma maavalduse suurendamise ning uute maade vallutamise vastu.
Klassikalise poliitilise ökonoomia kui teaduse rajajaks peetaks Adam Smithi, kes 1776. aastal avaldas uurimuse "An Inquiry into the Nature and Wealth of Nations" ("Uurimus riikide rikkuse iseloomust ja põhjustest", eesti keeles 2005). Selles käsitluses olid seisukohad kaubanduse, kui majandusliku mehhanismi ühe osa, kasulikkusest tööjaotuse kujunemisele ühiskonnas ning tööjaotuse seosest ühiskondliku rikkusega.
Smithi mõttekäigud rikkusest ja selle allikast panid poliitilises ökonoomias aluse töö väärtusteooriale, mida arendasid edasi David Ricardo ("Principles of Political Economy and Taxation", 1817), Karl Marx (Kapital. Poliitilise ökonoomia kriitika, 1864) jpt. Nende töödes seostati tööväärtuse teooria kaupade hindadega ja selgitati, miks mõned kaubad on odavad, teised aga kallid. Marx täiendas väärtusteooriat lisaväärtusteooriaga.
Vähehaaval vähenes poliitilises ökonoomias poliitika ja majanduse sümbioosi uurimiselt otseselt majanduslike probleemide analüüsile ning mõistet "poliitiline ökonoomia" kasutati kuni 20. sajandi alguseni majandusteaduse üldises tähenduses. Hiljem asendus poliitiline ökonoomia mõiste mõistega majandusteadus (inglise keeles "economics"), mis omakorda harunes paljudeks spetsiaaldistsipliinideks.
Tunnused.
Poliitökonoomia omab järgmisi tunnuseid:
Ulu

Ulu (silpkirjas ᐅᓗ) on inuiti naiste mitmeotstarbeline nuga. Seda kasutatakse näiteks loomade nülgimiseks ja nahkade puhastamiseks, laste juuste lõikamiseks, toidu peenestamiseks ning jää- ja lumeplokkide tasandamiseks. Traditsiooniliselt valmistati ulu käepide põhjapõdrasarvest ja tera kildast. Käepide võis olla ka luust või puidust. Tänapäeval tehakse tera terasest. Tera pikkus võib olenevalt otstarbest olla 5–30 cm.
Vanimad leitud ulud pärinevad ajast 2500 eKr.
Aktsiis

Aktsiis (ka aktsiisimaks) on maks, mida riik kehtestab teatud kaubaga kauplemisele või tootmisele.
Levinumad aktsiisid on alkoholi-, tubaka-, kütuse- ja elektriaktsiis. (ATKEAS)
Eestis.
Eestis on aktsiisid kehtestatud kütusele, tubakatoodetele, alkoholile, elektrile ja pakendile. 
Alkoholiaktsiisiga maksustatakse Eestis toodetud, teisest Euroopa Liidu liikmesriigist Eestisse toimetatud ja Eestisse vabaks ringluseks imporditud õlu, vein, kääritatud jook, vahetoode ja muu alkohol. Alkoholiks loetakse üle 1,2 protsendilise alkoholisisaldusega jooki ehk täpsemalt 1,2 mahuprotsendilise etanoolisisaldusega jooki, välja arvatud õlu, mis algab juba 0,5 protsendist.
Tubakaaktsiisiga maksustatakse Eestis toodetud ja Eestisse vabaks ringluseks imporditud suitsetamistubakas, sigaretid, sigarid ja sigarillod, närimistubakas ja muud tubakatooted. Alates 2018. aastast maksustatakse Eestis ka e-vedelikke aktsiisiga.
Kütuseaktsiisiga maksustatakse Eestis toodetud ning Eestisse imporditud autobensiin, diislikütus, lennukipetrool ja -bensiin, mootorikütusena kasutatav vedel- ja surugaas, mootoriõli, kerge kütteõli, nendesarnased tooted ning nende komponendid ja lisandid.
Eestis toodetud kaubad ja mootorikütusena kasutatav imporditud vedel- ja surugaas maksustatakse aktsiisiga realiseerimisel või omatarbeks võtmisel, imporditud kaubad (v.a. vedel- ja surugaas) nende deklareerimisel vabasse ringlusesse.
Pakendiaktsiisiga maksustatakse Eestis täidetud, Eestisse imporditud ja taassisseveetud täidetud alkoholipakend ja karastusjookide pakend. Eestis täidetud pakendilt ja taassisseveetud pakendilt maksab aktsiisi pakendi kasutaja ehk täitja või pakendi taassissevedaja pakendi müümisel, vahetamisel, tasuta võõrandamisel või omatarbeks kasutusse võtmisel, imporditud täispakendilt selle importija kauba deklareerimisel impordiks vahetult selle toimetamisel Eesti tolliterritooriumile või pärast eelneva tolliprotseduuri kohaldamist.
Molekulivalem

Molekulivalem ehk molekulaarvalem (ka "molekulvalem") on keemiline valem, mis näitab molekuli koostist, kasutades keemiliste elementide sümboleid ja allindekseid, mis näitavad elemendi aatomite arvu molekulis. Orgaanilistes ühendites märgitakse kõigepealt süsinik, seejärel vesinik ja siis muud elemendid tähestiku järjekorras.
Molekuli atomaarse koostise, see tähendab aatomite liigi ja arvu näitamiseks kasutatakse empiirilist valemit ja molekulivalemit. Näiteks metaani, mille molekul koosneb 1 süsiniku ja 4 vesiniku aatomist, valem on CH4. Kaltsiumkloriidi valem on CaCl2. Nende ainete empiirilised ja molekulivalemid on kokkulangevad. Empiiriline valem saadakse aine elementanalüüsi andmete põhjal ja see näitab eri liiki aatomite suhtelist sisaldust aines, see tähendab elementide suhet aines. Seevastu molekulivalem annab juba igale elemendile vastavate aatomite tegeliku arvu ühes molekulis. Nagu näha alljärgnevast tabelist, erinevad empiirilised ja molekulivalemid näiteks benseeni ja glükoosi korral. Kuid molekulivalemid isomeeride korral on kokkulangevad, näiteks 1- ja 2-buteenil C4H8 ning etanoolil ja dimetüüleetril C2H6O.
Tabel. Ainete molekuli- ja empiirilised valemid
Ajakirjandusmaja

Ajakirjandusmaja on 1972. aastal valminud hoone Tallinnas aadressil Pärnu maantee 67A.
Hoone projekteerisid ajalehtede ja ajakirjade toimetuste majaks arhitektid Uno Rosme ja Enno Treiberg. Majas on ligi 8200 ruutmeetrit pinda.
Žetoon

Žetoonid on münte meenutavad medalid, mida valmistati Euroopas 13.–17. sajandil.
Kaasaegne kasutamine.
Rahaline kasutamine.
21. sajandil kasutatakse paljudes riikides müntide asendajana üldkasutatavates telefonides või müügiautomaatides žetoone jätkuvalt, sest müntide automaatne hindamine masinate abil on mitme teguri tõttu ebausaldusväärne või lausa võimatu. Žetoone kasutatakse ka mänguautomaatides ja kasiinodes. Need on valmistatud tavaliselt metallist või kõvast plastikust.
Võra

Võra on taime varte, okste, lehtede ja muude maapealsete organite kogum. Puittaimede võra teljeks on peavars või tüvi.
Aiandus.
Võra ehk puukroon on puu või põõsa oksade kogum ehk oksastik, mis jääb tüvest ülespoole. Võra keskseks osaks on tüvepikendus – tüve jätk võra sees kuni juhtoksani. Tüvepikendusele kinnituvad kõik teised võra osad. Puuvõra on liigiomane. 
Võral saab eristada juhtoksa ja sellest lähtuvaid harusid: kõrval- ja katteoksi.
Esteetilistel kaalutlustel on loodud mitmeid muudetud võradega puid ja põõsaid, kus näiteks võra pikkust või laiust on muudetud, näiteks kääbusviljapuudel.
Puu võra kuju.
Puuvõra kuju varieerub sõltuvalt nende liigist, kasvutingimustest ja ka vanusest. Lagedal kasvava puu võra ulatub sageli maapinnani ja on tüve suhtes horisontaalsuunas sümmeetriline. Metsas surevad puude alumised oksad metsa kasvamise käigus, kui oksani ei jõua piisavalt valgust, tüved laasuvad ja elusvõra säilib tüve ülaosas ainult 20–50 % ulatuses puu kõrgusest. 
Metsas kasvavate puude võrad on horisontaalsuunas tihti ebasümmeetrilised naaberpuudest tingitud konkurentsi tõttu. Eestis kasvavate metsapuude võrakujud on silinderjas-koonusjad (kuusk) või ellipsoidsed (mänd, lehtpuud).
Puu võra mudelid.
Puuvõrade suurust ja kuju saab modelleerida mitmeti. Näiteks saab puu võra koostada pisikestest silindritest, mis kujutavad oksi. Võra modelleerimiseks ja kujutamiseks kasutatakse aga ka geomeetrilisi kujundeid (silinder, koonus, ellipsoid). Võra kirjeldatakse tavaliselt tema pikkuse ja läbimõõduga . Puuvõra võib jagada ka neljaks ümber tüve paiknevaks sektoriks ja need omakorda poolitada võra kõige laiema osa kohalt . Puuvõra vertikaalset projektsiooni horisontaalsel pinnal lähendatakse tihti lihtsustamise mõttes ringina, mille läbimõõtu prognoositakse puu tüve rinnasdiameetri järgi. Seda seost on kasutatud aerofotodelt metsade takseerimisel.
Ig Nobeli auhind

Ig Nobeli auhind ehk pila-Nobel (inglise keeles "Ig Nobel Prize") on Nobeli auhinna paroodiline variant, mis antakse mõneti naljakate, kuid samas mõtlemapanevate teadussaavutuste eest.
"Ig Nobel" on sõnamäng ingliskeelse sõna "ignoble" ('vääritu') teemal. Auhind antakse "saavutuste eest, mis panevad inimesi kõigepealt naerma ja seejärel mõtlema". 
Auhinna väljaandmise algatas teadushuumorit viljelev ajakiri Annals of Improbable Research (AIR). Seda auhinda jagatakse alates 1991. aastast.
Auhinnasaajad kuulutatakse välja sügiseti peetaval tseremoonial ning auhindu annavad üle Nobeli auhinna laureaadid. Kui esimestel aastatel toimus auhinnatseremoonia Ameerika Ühendriikides Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis (MIT-s), siis alates 1995. aastast peeti tseremooniat Harvardi ülikoolis. Aastatel 2020–2023 jäeti koroonapandeemia tõttu traditsiooniline avalik tseremoonia ära ja avalikkus sai auhindade jagamisest osa veebiülekande kaudu. Alates 2024. aastast korraldab auhinnatseremooniat taas Massachusettsi Tehnoloogiainstituut.
Alates 2023. aastast antakse Ig Nobeli auhinna rahaline osa välja 10 triljoni Zimbabwe dollarise rahatähena, mille väärtus on 0,40 USA dollarit (kuid mis on väga hinnatud numismaatikute seas).
2010. aastal sai Andrei Geimist esimene inimene, kes on pälvinud nii Ig Nobeli kui ka Nobeli auhinna.
Auhinda on antud ka postuumselt. Näiteks 2024. aastal meenutati Ig Nobeli auhinnaga 1940. aastal ilmunud uurimust, mis käsitles piimatoodangu mõjutajaid piimakarjas; näiteks uuriti, kuidas mõjutavad lehmade piimaeritust lehma selga asetatud kass ja pauguga lõhkevad paberkotid; hirmunud lehmad näisid eritavat vähem piima.
Pigeons' Discrimination of Paintings by Monet and Picasso

"Pigeons' Discrimination of Paintings by Monet and Picasso" ("Monet' ja Picasso maalide eristamine tuvidel") on artikkel, mis ilmus 1995. aastal ajakirjas Journal of the Experimental Analysis of Behavior.
Tööle anti Ig Nobeli auhind psühholoogia alal.
Artikli sisu.
Uurimuse autorid püstitasid küsimuse, kas tuvid suudavad eri kunstnike maale eristada. Ja kui suudavad, kas nad suudavad teha üldistusi eri stiilide, näiteks impressionismi või kubismi kohta? Autorid võtsid aluseks 1984. aastal Debra Porteri ja Allen Neuringeri avaldatud artikli, kus tulemused näitasid, et tuvid suudavad eristada Johann Sebastian Bachi ja Igor Stravinski loodud muusikat.
Küsimuse püstitamise järel andsid autorid lühiülevaate kirjandusest, millest nähtub, et lindudel ja sealhulgas ka tuvidel on suurepäraselt arenenud võime eristada erinevaid objekte (näiteks pilte, millel on inimene ja mille ei ole inimest). Katsed on näidanud, et tuvid suudavad eristamist üle kanda fotodelt reaalsetele objektidele ja vastupidi. Autorite arvates võib maale metoodilisest aspektist võrdsustada fotodega, kuigi maalid ei peegelda täpselt reaalset maailma, vaid tihtipeale peegeldavad kunstnikku subjektiivset nägemust maailmast. Inimene suudab eri autorite maalidel objekte adekvaatselt identifitseerida või teisisõnu: me suudame leida seoseid maalide ja reaalsete objektide vahel. Kuid selline seos võib olla nõrk näiteks Pablo Picasso, Henri Matisse'i ja Georges Braque'i maalide puhul. Realism on oluline ainult tajuja jaoks, kes näeb maalis kolmemõõtmelise maailma esitlust. Lõpuks esitasid autorid küsimuse, kas tuvid suudavad maalides näha reaalse kolmemõõtmelise maailma esindatust.
Uuringu käigus õpetati tuvid eristama Claude Monet' ja Picasso maale. Treeningu tulemusena olid tuvid suutelised eristama ka Monet' ja Picasso maale, mida neile varem õppimisprotsessi jooksul ei näidatud. Veelgi enam, nad ilmutasid üldistusvõime olemasolu, mis võimaldas neil eristada Monet' maale Paul Cezanne'i ja Auguste Renoir' maalidest või Picasso maale Braque'i ja Matisse'i maalidest. Autorid jõudsid järeldusele, et tuvide käitumist mõjutavad komplekssed visuaalsed stiimulid sel määral, et võiks eeldada kategoriseerimisvõime olemasolu tuvidel.
Osarõhk

Osarõhk ehk partsiaalrõhk on rõhk, mida mingi gaasisegu (näiteks õhu) keemiline komponent (näiteks hapnik) avaldaks, kui see vaadeldav komponent esineks üksi samal temperatuuril ja samal ruumalal.
Mingi gaasisegu komponentide osarõhu summat väljendab gaasisegu kogurõhk (Daltoni seadus).
Anton Ovelacker von Wischlingen

Anton Ovelacker von Wischlingen (ka "Tonnies Ubelacker"; surnud enne 1. juunit 1535) oli Liivi ordu liige ja Maasilinna foogt aastail 1517–1524.
Antoni vanemad olid Bernd Ovelacker ja Fye von der Leiten ja venad Hermann, kes oli samuti Liivi ordu liige. Ta sündis Wischlingeni rüütlimõisas Dortmundi lähedal.
Ovelackeri ordusse tuleku aega pole teada, aga enne 1507. aastat oli ta Maasilinna kumpan ning sel aastal sai Rēzekne foogtiks. 1517. aastal sai ta Maasilinna foogtiks ja pidas seda ametit järgmised seitse aastat. Seejärel tal kõrgemat ametikohta ordus ei olnud ja 1. juunil 1535 on teda mainitud surnuna.