Raitlillelised

Raitlillelised ("Rafflesiaceae") on parasiitsete taimede sugukond malpiigialaadsete seltsis, kuhu kuulub 34 liiki ja 3 perekonda. Sugukond on levinud Ida- ja Kagu-Aasia troopilistes metsades.
Kirjeldus.
Õied ja paljunemine.
Raitlillelisi iseloomustavad pruunikad või punased õied, mis on võrreldes ülejäänud taimega väga hästi arenenud. Eripära on lihtsalt tuvastatav liigil "Rafflesia arnoldii", mille meetrise läbimõõduga õit peetakse suurimaks individuaalõieks maailmas. Liigi õied on nähtavad vaid viis kuni seitse päeva ning taim eritab sellel ajal ka tugevat laibalõhna, et meelitada ligi laibatoidulisi putukaid, kes levitavad taime kausjas keskosas asetsevaid sugurakke. Ülejäänud sugukonna paljunemisbioloogia sarnaneb "R. arnoldii" omaga, kuid leidub erinevaid kohastumusi. Näiteks liik "Rhizanthes lowii" toodab õie ning pungadega soojust, tõenäoliselt just tolmeldajate ligimeelitamiseks.
Parasitism.
Kõik raitlillelised on endoparasiidid, mis tähendab, et taim elutseb suure osa oma eluajast peremeesorganismi rakkude vahel. Sellest tulenevalt puuduvad taimel rohelised lehed, juured ja vars, kuigi mõnel liigil leiduvad väikesed soomusjad lehejäänused. Erinevalt generalistide laialt levinud parasiitsest käitumisest on raitlillelised peremeesorganismide suhtes väga valivad ning saavad elada tihti vaid paari liigi peal. Paljud sugukonna liigid elavad nelisuudmike ("Tetrastigma") koorel, juurtel või maa-alustel vartel.
Taksonoomia.
Raitlilleliste sugukonda kuulub kolm perekonda, raitlilled ("Rafflesia"), "Rhizanthes" ning "Sapria". Kolmest perekonnast on kõige liigirikkam raitlilled, kuhu kuulub 28 liiki. Perekonnas "Rhizanthes" on omakorda 4 liiki ning perekonnas "Sapria" vaid üks kuni kaks, sõltuvalt süsteemist. Sugukonna taksonoomiline jaotus on tekitanud väga palju küsimusi, millele ei aita kaasa uurimisobjektide raske kättesaadavus. Varem oli raitlilleliste sugukonnas tervenisti seitse perekonda, mis sarnanesid välimuselt üksteisega, kuid tänapäevase geneetilise informatsiooni olemasolu võimaldas süsteemi täpsustada. Sellest sõltumata on mitmed raitlille perekonna liigid vaidlusalused, kuna neid on kirjeldatud vähese ja puuduliku taimse materjali põhjal.
Raitlilleliste taksonoomilist jaotamist teeb keeruliseks ka see, et sugukonna liigid on võimelised vahetama geene peremeesorganismiga. Taimesugukonna geenid on tihtipeale samad kui malpiigialaadsete seltsil, kuid raitlilleliste mRNA-s leidub segmente, mis asetaks sugukonna viinapuuliste hulka. Korrapäratust on võimalik seletada sellega, et nende peremeesorganism nelisuudmik ("Tetrastigma") kuulub just viinapuuliste seltsi ning on toimunud parasiidi ja peremehe vaheline horisontaalne geeniülekanne.
Staatus ohustatud liigina.
Seoses raitlilleliste elukeskkonna kadumise ning peremeesorganismi leviku vähenemisega on kuni 60% raitlille perekonna liikidest ohustatud ning 67% taimede elupaikadest asuvad väljaspool kaitsealasid. Mitmed Kagu-Aasia riigid nagu Malaisia ja Indoneesia on seadnud endale eesmärke, et kaitsta raitlillelisi, kuid on ka mitmeid erandeid. Näiteks pole Filipiinidel ametlikult laialdast raitlilleliste kaitsestrateegiat, kuigi seal elutseb lausa 15 liiki raitlillelisi. Seal aitab sugukonna kaitsele kaasa nii ökoturism, millega võivad kaasneda uued probleemid, kui ka kohalike austus selle taimesugukonna vastu.
Inimkasutus.
Raitlillelise "Rafflesia hasseltii" pungi on kasutatud Kagu-Aasias sünnituse järel emaka verejooksu peatamiseks ning ka palaviku alandamiseks. Malaisias rottidega tehtud uuring näitas aga seda, et raitlilleliste kasutamine ei kiirenda haavade parandamist. Uuring ei lükanud sellest sõltumata taime kasulikkust ümber, kuna raitlillelistes leidub suurel hulgal antioksüdante, mis võivad haavade ravis aidata. Taim toimib ka antimikroobsena, mis toetab samuti haavade paranemist. Raitlillelistes leidub tanniini ja fenooli, mis on suurtes kogustes mürgised, seega tuleb taimede ravieesmärgil kasutamisel olla ettevaatlik.