tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Asta Palm

Asta Palm (1955. aastani Asta Kruuse; 6. mai 1927 Elva – 14. veebruar 2021 Tallinn) oli eesti arhitekt. Eesti Arhitektide Liidu (EAL) liige.
Elulugu.
Ta lõpetas 1945 Tartu 2. Keskkooli, 1951 Tallinna Polütehnilise Instituudi arhitektuuri erialal, 1958–1962 ETUI aspirant, tehnikakandidaat (1964, TPI), väitekiri "Suurte linnade lähedaste puhketsoonide planeerimise arhitektuursed printsiibid (Tallinna näitel)". 
Oli 1951–1955 RPI Eesti Maaehitusprojekt arhitekt, 1955–1958 EPA maakorralduse kateedri õpetaja, 1962–1969 ETUI noorem- ja vanemteadur, ühtlasi 1967–1969 kohakaaslusega EPA maakorralduse kateedri vanemõpetaja, 1965–1975 EPA-s sama kateedri vanemõpetaja, 1975–1991 dotsent. Õpetas maa-asulate planeerimist ja maastikuarhitektuuri aluseid, maakorralduslikku ja tehnilist joonestamist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: regionaal-, linna- ja puhkealade planeerimine, nendega seonduvad looduskaitse ja maastikukujunduse probleemid. Uurimistöö tulemusi on rakendatud "Eesti NSV puhkealade generaalplaani" ja "Eesti NSV kompleksse territoriaalplaneerimise skeemi" koostamisel. Eesti Arhitektide Liidu ja ELUS-i liige. 50 teaduspublikatsiooni, viis õppe-metoodilist vahendit.
Isiklikku.
Asta Palm oli Vabadusristi (VR II/3) ja Läti Karutapja ordeni kavaleri (3. järk) Karl Voldemar Kruuse (Kruse) (1891-1942) vanem tütar. Karl Kruuse koos abikaasa Amanda Kruusega (sünd. Peterson) olid kuni 1940 Elvas kudumistööstuse omanikud. Karl Kruuse oli Elva alevivanem (1934) ja 1939–1940 Elva linnavanema abi. Asta Palmi emapoolne hõimlane ehitusteadlane ja tehnik, TPI professor, akadeemik Leo Jürgenson (1901-1986). 
Tema abikaasa oli Eesti Põllumajanduse Akadeemia dotsent Lembit Palm (1927-2019).
Tema tütred on suurmeistrid akadeemilises sõudmises dr med. Mari Järvelaid ja Reet Palm-Killing, sukeldumisinstruktor Kadri Joa ja Eesti Maaülikooli teadur bioloog Anu Palm.
August Palm

August Palm (20. veebruar 1902 Saue vald, Harjumaa – 2. aprill 1972 Elva) oli eesti kirjandusteadlane ja bibliograaf.
Elulugu.
August Palm oli talupidaja poeg ja Ille Palmi isa. 1918–1919 oli Vabadussõjas. Lõpetas 1921 Tallinna Õhtugümnaasiumi, 1937 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kirjanduse ja rahvaluule erialal, sh õppis 1929–1930 Helsingi Ülikoolis. Oli 1922–1923 kooliõpetaja Lüganusel, 1923 gümnaasiumiõpetaja Paides, 1924–1933 literaat Tartus, 1933–1940 õpetaja Tartu koolides, 1940 Õpetatud Eesti Seltsi teadussekretär, 1940–1944 ja 1957–1965 Eesti Kirjandusnuusemi bibliograafiaosakonna juhataja, 1944–1945 KM direktori asetäitja. 
Arreteeriti NKVD poolt 23. aprillil 1945, oli 1945–1947 poliitvang Vasalemma vangilaagris ja 1947–1951 Kemerovo oblastis Venemaal. Vabanenunult tegi 1951–1957 juhutöid Eestis. Rehabiliteeriti postuumselt 20. juunil 1990.
Teadustöö.
Uurinud peamiselt eesti ärkamisaegset kirjandust, rahvusliku liikumise ajalugu (eriti Carl Robert Jakobsoni tegevust), A. H. Tammsaare ja Eduard Vilde loomingut, käsitlenud ka eesti memuaarkirjandust ja ajakirjanduslikku satiiri, soome kultuurilugu; kirjutanud arvukalt retsensioone, teinud tõlkeid (nendest olulisemad J. Aho "Kas mäletad" (1930), V. Tarkiainen "Aleksis Kivi" (1930), A. Kallio "Elias Lönnrot" (1934)). Tegi hinnatavat tööd KM-s jätkväljaande "Paar sammukest eesti kirjanduse uurimise teed" toimetajana ja bibliograafiaosakonna juhatajana, avardas eesti retrospektiivset rahvusbibliograafiat, arendas edasi eesti raamatuteadust (oli ka 1961 toimunud I raamatuteaduse konverentsi algataja). Aegumatu väärtusega on tema uurimistöö pseudonüümika ja anonüümika vallas (Tartu ja Tallinna raamatukogudes kasutatakse siiani tema 1961 valminud, kuid masinakirja jäänud uurimust "Eesti pseudonüümid"). Osales Eesti Kirjanduse Seltsi, AKÜ, ÕES-i ja muude organisatsioonide tegevuses. Üle 20 teaduspublikatsiooni, mitu monograafiat.
Ille Palm

Ille Palm (sündinud 10. juulil 1937 Tartus) on eesti klimatoloog ja meteoroloog, kultuuriloo koguja ja tutvustaja.
Elulugu.
Ille Palm on August Palmi tütar.
Lõpetas 1955. aastal Tartu 2. Keskkooli, 1960 Tartu Riikliku Ülikooli geograafiaosakonna, 1969 aspirantuuri, geograafiakandidaat (1974, TRÜ), väitekiri "Inimese biokliima mõnede meteoroloogiliste karakteristikute režiim Eestis". 
Ta oli 1961–1966 Eesti NSV Hüdrometeoroloogiateenistuse Tartu ja Tallinna aviometeoroloogiajaama vaatleja-sünoptik, 1966–1970 TRÜ geograafia ja füüsilise geograafia kateedri vanemlaborant ja nooremteadur, 1970–1990 noorem- ja vanemteadur, 1991–1992 vaneminsener, 1992–1996 Tartu Ülikooli geograafia instituudi vanemlaborant. Õpetanud sünoptilist meteoroloogiat ja aeroloogiat.
Ille Palm on aastakümneid kogunud ja talletanud Eesti kultuuriloos silma paistnud inimeste mälestusi, uurinud ja tutvustanud Tartu vanu kalmistuid, töötanud pikki aastaid kõrvuti Tullio Ilometsaga Tartu Akadeemilise Muinsuskaitse Seltsi juhtimisel. Ille Palm on talletanud mitmete silmapaistvate kultuuri-, haridus-, spordi- ja ühiskonnategelaste mälestusi, kelle hulgas on mitmed Tartu Ülikooli õppejõud, rektor Jüri Kärner, TÜ raamatukogu direktor Laine Peep ja teised raamatukogu töötajad, spordiveteran ja maailmameister Nora Kutti, sporditreenerid August Tähnas ja Meinhard Pukk, spordiveteran ja -treener ning maailmameister Martin Kutman, autosportlane Uno Aava ja paljud teised. Ille Palmi kogutud meenutused ja lood on jääva väärtusega Eesti kultuuriloos.
Teadustöö.
Uurinud klimatoloogiat, sh inimese bioklimatoloogiat ja agrometeoroloogiat, samuti meteoroloogia õpetamise ja -teaduse ajalugu. Ligi 30 teaduspublikatsiooni.
Kaia Palm

Kaia Palm (sündinud 13. mail 1964 Tartus) on eesti molekulaarbioloog.
Elulugu.
Kaia Palm on Uno Palmi tütar.
Lõpetas 1982 Tartu 2. Keskkooli, 1987 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna, oli 1993–1994 Lõuna-Austraalia Flindersi Ülikooli ja 1995–1998 Karolinska Instituudi doktorant, Ph.D. (molekulaarne neurobioloogia, 1998, Karolinska Instituut, Rootsi), väitekiri "Regulation of neuronal gene expression". Oli 1987–1991 KBFI molekulaarbioloogia labori nooremteadur, 1991–1993 Helsingi Ülikooli biotehnoloogia instituudi ja 1994–1995 Colorado Riikliku Ülikooli (USA) anatoomia ja neurobioloogia instituudi külalisteadur, 1998 Uppsala Ülikooli neurobioloogia instituudi biomeditsiini keskuse järeldoktor, 1998–2001 Cedars-Sinai Meditsiinikeskuse (Los Angeles, USA) teadur, 2003 KBFI teadur, 2003– TTÜ dotsent, 2005– TTÜ geenitehnoloogia instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: geeniekspressiooni regulatsioon närvisüsteemis; transkriptsioonifaktorite toimemehhanismid; inimese tüvirakud, nende erinevate arengusuuna valikute molekulaarsed mehhanismid, samuti vähi diagnostika ja teraapia. 12 teaduspublikatsiooni, 4 patenti.
Lembit Palm

Lembit Palm (14. veebruar 1927 Saue vald, Harjumaa – 31. oktoober 2019 Tartu) oli eesti maakorraldaja ja majandusteadlane.
Elulugu.
Lembit Palm oli talupidaja poeg Saue valla suurperest.
Ta lõpetas 1948 Uuemõisa Põllumajandustehnikumi ja 1952 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna. Majanduskandidaat (1967, Eesti TA), väitekiri "Земля как средство производства и вопросы ее оптимизации (на примере Эстонской ССР)".
Oli 1952–1967 EPA geodeesia ja maakorralduse kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1967–1968 NSVL TA Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti filiaali juhtivinsener ja 1968–1980 laborijuhataja, ühtlasi 1967–1998 EPA/EPMÜ maakorralduse õppejõud kohakaasluse alusel, 1980–1986 MI maakasutamise ökonoomika sektori juhataja ja 1986–1992 vanemteadur, 1992–1993 Tartu Ülikooli geograafia instituudi inimgeograafia õppetooli vanemteadur. Tähtsamad loengukursused: maakorralduse teaduslikud alused, geodeesia, maakasutamise ökonoomika, maakorralduslik projekteerimine, looduskasutuse organiseerimine valla tasemel.
Teadustöö.
Uurinud peamiselt maakorraldaja kui akadeemilise haridusega professionaali kutsetööks vajaliku ratsionaalse teadusliku aluse kujunemist. Uurimuse tulemusi on kasutatud maakorraldusinseneride ja agronoomide ettevalmistamisel.
Teoseid.
65 teaduspublikatsiooni, õppevahendid.
Isiklikku.
Tema lell oli kirjandusteadlane August Palm ja lelletütar klimatoloog Ille Palm ja lellepoeg matemaatik Reedik Palm (1933–1974),
Tema abikaasa on arhitekt ja Eesti Maaülikooli õppejõud Asta Palm. 
Tema tütred on suurmeistrid akadeemilises sõudmises dr med. Mari Järvelaid ja Reet Palm-Killing, sukeldumisinstruktor Kadri Joa ja Eesti Maaülikooli teadur Anu Palm.
Mari-Ann Palm

Mari-Ann Palm (sündinud 24. veebruaril 1942 Tallinnas) on Eesti filoloog.
Elulugu.
Mari-Ann Palm on pangaametniku tütar.
Ta lõpetas 1960 Haapsalu 1. Keskkooli, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna võõrfiloloogia osakonna saksa keele erialal, 1968–1971 aspirant, magister (1999, TÜ), väitekiri "Polysemie und Desemantisierung (dargestellt am Beispiel des Verbs geben)". 
Palm oli 1966–1968 TRÜ saksa keele kateedri õpetaja, 1971–1972 õpetaja, 1972–1974 saksa filoloogia kateedri õpetaja, 1974–1992 vanemõpetaja. 1993–2012 oli ta Tartu Ülikooli germaani-romaani filoloogia osakonna saksa filoloogia õppetooli lektor. 
Ta on õpetanud praktilist saksa keele grammatikat, saksa keele teooriat ja stilistikat; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: peamiselt saksa keele tegusõnade tähenduse ja mitmetähenduslikkusega seotud problemaatika, kontrastiivsed uuringud peamiselt saksa-eesti keele valdkonnas; osaleb saksa-eesti verbide rektsiooni sõnaraamatu koostamise projektis. 18 teaduspublikatsiooni.
Natalia Palm

Natalia Palm (sündinud 3. mail 1953 Tartus) on Eesti keemik.
Elulugu.
Natalia Palm on Viktor Palmi tütar.
Lõpetas 1970 Tartu 4. Keskkooli, 1975 Tartu Riikliku Ülikooli keemia osakonna, mag (1997, TÜ), Ph.D. (2001, TÜ), väitekiri "Specification of the minimum, sufficient and significant set of descriptors for general description of solvent effects". Oli 1975–1992 TÜ orgaanilise keemia kateedri keemilise kineetika ja katalüüsi labori nooremteadur ja teadur, 1993– keemilise füüsika instituudi teoreetilise keemia õppetooli teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: solvendi ja struktuuri mõju keemilistele reaktsioonidele. 20 teaduspublikatsiooni.
Reedik Palm

Reedik Palm (27. august 1933 Tartu – 28. veebruar 1974 Tartu) oli eesti matemaatik ja kirjanik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1952. aastal Tartu 6. Keskkooli, aastatel 1953–1954 oli vangis (§ 58-10 lg. 1), 1960. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. 
Ta oli aastatel 1960–1964 Keele ja Kirjanduse Instituudi (KKI) vaneminsener ning 1964–1974 TRÜ Arvutuskeskuse insener ja nooremteadur.
Teadustöö.
Uurinud matemaatilise lingvistika ja masintõlke küsimusi, sh esitas keele matemaatilise mudeli, defineeris mitmed mõisted (keel, keele semantika, sõnum, sõnumi transkriptsioon jm), sõnastas tõlkimise üldise ülesande. Muuhulgas andis hinnangu matemaatilise lingvistika olukorrale, selgitas seisaku põhjusi masintõlke arengus 1970. aastate algul. 12 teaduspublikatsiooni.
Kirjanduslik tegevus.
Vahemikus 1965–1970 ilmus perioodikas (sh päevaleht Edasi, ajakiri Pioneer) tema lühiproosat, luulet ja satiiri. Kui pilkeloomingut ja publitsistikat (viimast kirjutas ka varjunimede Peeter Pseudonüüm, R. Retsensent ja A. Autor all) mitte arvestada, siis on avaldatud neli tema novelli ning seitse luuletust, mitu neist ajakirjandusväljaannete kirjanduskonkurssidel auhinnatud. Proosaloomingus on olulisel kohal teadusulme (nt jutud “Vaigulõhn”, “Järeleksam”), sageli on seal üheks peategelaseks nutikas ja vastuvõtlik noor tüdruk. Tema lüürikat iseloomustab filosoofilisus ja eluterve autorihoiak.
Isiklikku.
Reedik Palm oli August Palmi poeg, Ille Palmi vend, Mare Koidu abikaasa.
Toivo Palm

Toivo Palm (sündinud 23. oktoobril 1942 Tallinnas) on eesti bioloog.
Elulugu.
Toivo Palm on inseneri poeg.
Lõpetas 1961 Tallinna 22. Keskkooli, 1969 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogiaosakonna, 1969–1972 TA aspirant, bioloogiakandidaat (1979, Moskva Ülikool). Täiendas end 1993–2001 Taanis, Saksamaal, Rootsis, USA-s ja Hollandis. Oli 1972–1989 ZBI, Läänemere Kalamajanduse TUI, Keemia Instituudis ja TPI noorem- ja vanemteadur, 1990–1993 Eesti Agrobiokeskuse teadusdirektor, aastast 1993–99 Põllumajandusministeeriumi teaduse ja koolituse osakonna juhataja ja ministri nõunik, ühtlasi EPMÜ dotsent, seejärel taimetervise kontrolli labori juhataja, 2002–2003 Riigikogu nõunik, 2003–2004 Euroopa Parlamendi ametnik, 2004–2005 Põllumajandusministeeriumi taimetervise osakonna juhataja kohusetäitja, aastast 2005 juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: toksikoloogia, keskkonnakeemia (merekeemia), mikrobioloogia, biotehnoloogia. Eesti Mikrobioloogia Seltsi liige. Üle 60 teaduspublikatsiooni.
Thomas Palm

Thomas Palm (ka Toomas Palm; 9. november 1937 Tallinn – 14. detsember 2015 Portland, Oregon) oli eesti majandusteadlane, Portlandi Ülikooli majandusteaduste emeriitprofessor ja Tallinna Tehnikaülikooli audoktor.
Elulugu.
Toomas Palm asus 1941. aastal perekonnaga järelümberasumise käigus Saksamaale. 1942. aastal lubati tal emaga Eestisse tagasi pöörduda. 1944. aasta Suure põgenemise lainel põgenes emaga uuesti Saksamaale. Sealt läks perekond 1949. aastal edasi Ameerika Ühendriikidesse. Ta lõpetas 1957. aastal Canon City keskkooli Colorados ja 1961. aastal Colorado Ülikooli majanduse erialal; majandusmagister (1965, Michigani Ülikool), "Ph.D." (majanduses, 1967, samas), väitekiri "The Possibility Function: On the Outlook for national Social Accounting". Ta oli aastatel 1960–1965 Michigani Ülikooli "teaching fellow", 1965–1966 "pre-doctoral instructor" ja "staff economist", aastast 1967 Portlandi Ülikoolis majanduse abiprofessor ja dotsent, 1977–1999 professor, aastast 1999 emeriitprofessor. 1983. aastal oli ta külalisuurija California Ülikoolis Berkeleys, 1986. aastal Stuttgardi Ülikoolis ja 1990. aastal Leningradi Ülikoolis ning Eesti kõrgkoolides külalislektor. Toomas Palm nõustas 1991. aastal Eesti üleminekuvalitsust. Ta oli Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna asutajaid 1992. aastal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: hinnateooria, majandusteooria ajalugu, juhtimisökonoomika, keskkonnaökonoomika, investeeringud, rasside ja rahvusvähemuste majandus. American Economic Associationi, Association for Evolutionary Economicsi jt liige, Balti Teaduste Edendamise Assotsiatsiooni president (1998–2000).
Uno Palm

Uno Palm (5. detsember 1933 Laoküla, Harjumaa – 1. märts 1989 Tartu) oli eesti keemik.
Elulugu.
Uno Palm oli talupidaja poeg ja Kaia Palmi isa.
Lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli hõbemedaliga ja 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) keemiaosakonna. Keemiakandidaat (1964, TRÜ), väitekiri "Исследование состояния свинца, кадмия и висмута в процессе катодного выделения водорода", keemiadoktor (elektrokeemia, 1974, NSV Liidu TA Elektrokeemiainstituut), väitekiri "Строение двойного электрического слоя, адсорбция и перенапряжение водорода на висмутовом электроде". 
Oli aastatel 1957–1958 TRÜ anorgaanilise keemia kateedri vanemlaborant, 1958–1960 assistent, 1960–1963 aspirant, 1963–1966 vanemõpetaja, 1966–1976 dotsent, 1967–1969 kateedri juhataja, 1977–1989 professor; 1969–1972 füüsika-keemiateaduskonna prodekaan, 1976–1986 TRÜ õppeprorektor, 1986–1989 TRÜ elektrokeemia labori peateadur, ühtlasi aastast 1980 elektrokeemialabori teaduslik juhendaja. Õpetas füüsikalise keemia, kolloidkeemia, mittepöörduvate protsesside termodünaamika, elektrokeemia jm kursusi, oli paljude õpikute autor.
Teadustöö.
Uurinud elektroodiprotsesse, elektrilise kaksikkihi ehitust ja adsorptsiooni vismutil jm elektroodidel, samuti silikaatide keemia küsimusi ning keemia ajalugu. NSV Liidu TA Elektrokeemia Nõukogu ja Rahvusvahelise Elektrokeemiaühingu liige, keemiaajaloo uurimise eesti sektsiooni esimees. Üle 330 teaduspublikatsiooni ja aimeartikli.
Teoseid.
Üle 330 teaduspublikatsiooni ja aimeartikli, paljude õpikute autor.
Vello Palm

Vello Palm (8. märts 1938 Tallinn – 9. november 2024) oli eesti kergejõustikutreener ja sporditeadlane.
Elulugu.
Vello Palm oli teenistuja poeg.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 4. Keskkooli, 1963. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna, sporditeaduse magister (1992, Tartu Ülikool), väitekiri "Kuulitõuke tehnika ja selle täiustamine". 
Oli 1960–1963 Harju Jõu treener ja 1970–1975 Kalevi kergejõustikukooli treener, õppealajuhataja ja direktor, 1963–1970 Tallinna Polütehnilise Instituudi kehalise kasvatuse kateedri assistent, 1975–1986 vanemõpetaja, 1986–1992 kateedri juhataja, 1992– Tallinna Tehnikaülikooli spordikeskuse juhataja, 2000. aastast ka kehalise kasvatuse osakonna lektor ja juhataja.
Treeninud mitut silmapaistvaid tulemusi saavutanud Eesti sportlast (Veronika Triisa, Elju Kubi, Eha Rünne jt).
Teadustöö.
Uurinud kuulitõuke tehnikat, välja töötanud selle biomehaanikalise mudeli.
Teoseid.
20 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema abikaasa on endine kergejõustiklane Eha Rünne.
Viktor Palm (noorem)

Viktor Palm (sündinud 23. aprillil 1957 Tartus) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Viktor Palm on Viktor Palm vanema poeg. Lõpetas 1974 Tartu 4. Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna tahke keha füüsika erialal. 1982–1985 Füüsika Instituudi aspirantuur, füüsika-matemaatikakandidaat (1988, Füüsika Instituut), väitekiri "Orgaaniliste klaaside lisandite foononvabade joonte uurimine spektrite fotosälkamise meetodil".
Oli 1979–1982 TA Füüsika Instituudi (aastast 1997 TÜ Füüsika Instituudi) kristallide spektroskoopia sektori insener, 1985–1989 laserspektroskoopia labori nooremteadur, 1989–2004 teadur, 2005– vanemteadur. Olnud teaduslähetustel ETH Zürichi füüsikalise keemia laboris (1993, 1994, 1999, 2000), Müncheni Tehnikaülikooli füüsikalise keemia instituudis (1996, 1997, 1998) jm, osalenud mitmes rahvusvahelises uurimisprojektis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: orgaanilistes klaasides foononvabade joonte uurimine madalatel ja ülimadalatel temperatuuridel ning teised spektraalsälkamise meetodite rakendused, üksiku lisandmolekuli spektroskoopia orgaanilistes tahkistes. Teadustöö senine tähtsaim tulemus on üksiku lisandimolekuli optiliste interferogrammide esmakordne registreerimine.
Eesti Füüsika Seltsi (EFS) asutajaliige (1989).
Üle 70 teaduspublikatsiooni, 1 autoritunnistus.
Tunnustus.
Eesti Vabariigi teaduspreemia (1996, kollektiivis).
Viktor Palm võitis 2021. aasta Eesti teadusfoto võistlusel esikoha looduspiltide kategoorias fotoga vesipüksist Peipsi järve põhjaosa kohal.
Ahto Palm-Leis

Ahto Palm-Leis (sündinud 1932 Haapsalus) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Ahto Palm-Leis on loomaarsti poeg.
Isa küüditati 1941, põgenes 1944 koos ema ja vendadega Saksamaale. Lõpetas 1949 Geislingeni Eesti Gümnaasiumi. 
Emigreerus 1949 USA-sse. Õppis Bradley Ülikoolis (Peoria, Illinois), lõpetas 1954 Minnesota Ülikooli lennundusinsenerina. Täiendas end samas ülikoolis ja Hartfordi (Connecticut) ning Illinoisi Ülikoolis, Ph.D. (kosmose- ja lennundustehnoloogia, 1966, Illinoisi Ülikool), väitekiri "Transient Behavior of Free Flames in Laminar and Turbulent Media". Töötas aastast 1954 mitmes laboris aerodünaamika alal, oli Illinoisi Ülikooli assistent, aastast 1966 Arnold Engineering Development Centeri (Tennessee) teadur raketimootorite valdkonnas. 
1971 siirdus Torontosse, kus oli Ontario transpordiministeeriumi transpordisüsteemide uurimise osakonna juhataja. 
Aastast 1989 viibinud korduvalt Eestis, osalenud siinses poliitikaelus, Eesti Demokraatliku Algatuse (EDA) idee autor, avaldanud Eesti sisepoliitikat käsitlevaid artikleid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: aerodünaamika, matemaatika, füüsika.
Isiklikku.
Tema vend on mäeinsener Lembit Palm-Leis.
Hendrik Palmre

Hendrik Palmre (1938. aastani Heinrich Barkrall-Barkla, autorina ka Barkla; 11. detsember 1904 Rakvere vald, Virumaa – 6. detsember 1989 Tallinn) oli eesti geoloog.
Elulugu.
Hendrik Palmre oli mõisatöölise poeg.
Lõpetas 1927 Rakvere Ühisgümnaasiumi, 1939 Tartu Riikliku Ülikooli loodusteaduste erialal, geol-knd (1947, TRÜ), väitekiri "Eesti klaasiliivad". Oli 1938–1947 Loodusvarade Instituudi geoloogia osakonna geoloog, 1947–1966 GI rakendusgeoloogia (aastast 1961 litol ja mineral) sektori juhataja, 1966–1983 KI rikastamisprotsesside labori vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eesti maavarad, peamiselt klaasiliivad, savid, rauamaagid, polümetallid, Eesti aluspõhja polümetalne maagistumine, eriti sulfiidsete maakmineraalide geokeemia. Koostas u veerandi Eesti maavarasid käsitlevast osast koguteoses Геология СССР (Moskva, 1960). 20 teaduspublikatsiooni.
Õie Palmre

Õie Palmre (sündinud 3. juunil 1948 Paldiskis) on eesti keemik.
Elulugu.
Õie Palmre on majakavahi tütar.
Ta lõpetas 1966. aastal Tallinna 24. Keskkooli, 1971. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-teaduskonna elektroonika erimaterjalide tehnoloogia erialal. Aastatel 1975–1978 oli TPI füüsikalise keemia kateedri aspirant, keemiakandidaat (1979, Sverdlovsk, A. M. Gorki nimeline Uurali Riiklik Ülikool), väitekiri "Кинетика квазихимическх реакции в ZnSe". 
Ta oli aastatel 1979–1987 TPI füüsika kateedri vanemteadur, 1987–1992 ülijuhtivuse labori vanemteadur, 1993–1999 Flora Kadrina AS-i küünalde kvaliteediinsener, tehnoloog ja projektijuht, 1999– Statistikaameti vanemspetsialist.
Teadustöö.
Uurimis­valdkonnad keemias: A2B6-tüüpi pooljuhtmaterjalide defektkoostis, defektide tekkenähtuste kineetika, kõrgtemperatuursete ülijuhtkilede kasvatamine. Eesti NSV riiklik preemia (1985, kollektiivis). 6 teaduspublikatsiooni.
Andreas Palmroth

Andreas Palmroth (ka Andreas Palmroot; surnud 15. detsember (vkj 4. detsember) 1725 Uppsalas) oli Eestis tegutsenud rootsi filosoof, Tartu Ülikooli rektor.
Elulugu.
Andreas Palmroth oli rootslane.
Õppis Uppsala Ülikoolis, kaitses seal filosoofiamagistri kraadi. Oli 1701 lühikest aega Uppsala Ülikooli filosoofia erakorraline professor, 1701–1710 Academia Gustavo-Carolina praktilise filosoofia (moraali, poliitika, esteetika) professor, ühtlasi 1704 kevadsemestril AGC rektor. Sattus 1710 Pärnus Vene vägede kätte, pärast vangist vabanemist elas 5 aastat Pärnus, seejärel oli 2 aastat koduõpetaja Riias. 1721 pääses Rootsi, oli 1724 Uppsala Ülikooli raamatukogu juhataja.
Liia Palmse

Liia Palmse (1958. aastani Liia Vihman; 2. veebruar 1930 Rakvere – 30. juuni 2023 Tallinn) oli eesti võimlemistreener ja sporditeadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1948 Tallinna 3. Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse teaduskonna, sporditeaduse magister (1992, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Rütmiline kasvatus". Aastast 1952 TPedI kehalise kasvatuse teaduskonna õppejõud, 1963–76 vanemõpetaja, aastast 1977 dotsent, 1992–96 TPÜ võimlemiskateedri juhataja, 1996–98 dotsent.
Teadustöö.
Uurinud kooli kehalise kasvatuse, rütmika ja tantsulise võimlemise probleeme. Paljude laulu- ja tantsupidude tantsulise võimlemise kompositsioonide autor. Esinenud oma kompositsioonidega korduvalt Moskvas, Jerevanis, Kielis, Helsingis, Kotkas, Stockholmis ja Torontos. Osalenud koolide kehalise kasvatuse programmide koostamises. Oli 1960–85 Vabariikliku Iluvõimlemise Föderatsiooni presiidiumi ja 1987–92 Eesti Võimlejate Liidu aseesimees. Eesti NSV teeneline õpetaja (1975). Üle 50 teaduspublikatsiooni, sh 8 õpiku kaasautor.
Isiklikku.
Liia Palmse oli õpetajate tütar. Tema abikaasa oli filmikunstnik Jaak Palmse.
Anneli Palo

Anneli Palo (sündinud 6. detsembril 1966 Tartus) on eesti botaanik-ökoloog.
Haridus.
Anneli Palo on töölise tütar. Ta lõpetas 1985. aastal Tartu 5. Keskkooli.
Aastatel 1985–1991 õppis ta Tartu Ülikooli bioloogiaosakonnas (BSc), 1996–1999 geograafiaosakonnas (MSc maastikuökoloogia ja keskkonnakaitse) ja 2000–2005 geograafia doktorantuuris (PhD). Lõputööd: "Aerofotopõhine biotoopide kaardistamise meetod ja selle rakendamine looduskaitselistes planeeringutes" (MSc) ja "Relationships between landscape factors and vegetation site types: Case study from Saare County, Estonia" (PhD) (Tartu, 2005).
Töö.
Anneli Palo on argumenteerinud metsade säästliku majandamise teemadel ja mõtestanud, mida metsa haldamine tähendab ökoloogilisest ja majanduslikust seisukohast lähtudes. 
Anneli Palo raamat "Eesti metsad" vaatleb metsa kui elupaika, mida arukalt majandades saab puitu ja ka ökosüsteemile taastumise võimaluse jätta. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: taimkatte tüpoloogia ja seosed maastikuparameetritega, taimkatte seire, looduskaitse. Eesti Looduseuurijate Seltsi liige. Umbes 30 teaduspublikatsiooni.
Kaupo Palo

Kaupo Palo (sündinud 15. septembril 1964 Elvas) on eesti füüsik.
Elulugu.
Palu lõpetas 1982 Tallinna 7. Keskkooli, 1987 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika alal, oli 1991–1992 Helsingi Ülikooli ja 1993–1994 Uppsala Ülikooli doktorant, Ph.D. (teoreetiline füüsika, 1994, Uppsala Ülikool), väitekiri "Symplectic structure of supersymmetry and localization theorems". 
Oli 1987–1991 Füüsika Instituudi teoreetilise füüsika labori nooremteadur, 1994–1996 CERN-is (Genfis) järeldoktorant, 1996–1997 Füüsika Instituudi teadur, 1997–2007 Evotec BioSystem AG (Harku, Harju maakond) teadur, 2008- PerkinElmer, Inc. teadur. Ühtlasi pidas ta 1989–1990 Eesti Humanitaarinstituudis loengukursust "Teaduslike kategooriate teke, tähendus ja evolutsioon".
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: matemaatiline füüsika, kvantväljateooria, kvantintegreeruvad süsteemid, topoloogiline väljateooria, lokaliseerimistehnika ja supersümmeetria, fluorestsentsspektroskoopia, aeg relativistlikus ja kvantmehaanikas, tehislikud närvivõrgud. Leidnud teatava sümplektilise struktuuri supersümmeetrilistes teooriates, mida saab kasutada partitsioonfunktsioonide täpsel arvutamisel lokaliseerimistehnika abil. EFS-i liige. Üle 20 teaduspublikatsiooni ja üle 10 patendi.
Isiklikku.
Kaupo Palo on arstide poeg.
Aleksander Pals

Aleksander Pals (18. oktoober 1911 Tallinn – 6. aprill 1995 Årsta/Stockholm) oli eesti metsateadlane ja metsandusajaloolane.
Elulugu.
Aleksander Pals oli majaomaniku poeg.
Lõpetas 1930 Tallinnas Prantsuse Lütseumi ja 1936 Tartu Ülikooli metsaosakonna. 1935 õppis ka Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Oli 1935 üliõpilasena Vihterpalu metskonnas metsahindaja, 1935–1936 Soome riigi stipendiaadina diplomieelsel praktikal Soomes (Helsingi Ülikoolis), sh 1936 Enso Gytzeit OY Enso sulfaattselluloositehases Imatra lähedal, 1936–1937 Karula metskonnas saeveski töökorraldaja, 1937–1944 Eesti Metsa ja Tselluloosi Aktsiaühingu puiduosakonna juhataja, sõja ajal ka Kehra Tselluloositehase metsaosakonna juhataja. Läks 1944 Rootsi, kus oli 1946–1963 Rootsi riigimaade ja -metsade valitsuse metsataksaator ja -takseersalga juhataja, 1963–1972 büroosekretär ja fotogrammeetria spetsialist.
Teadustöö.
Uurinud puidukasutust Eestis, Kehra Tselluloositehase ajalugu (pikem käsikiri Eesti Arhiivis Austraalias) ja eesti metsateadlaste käekäiku paguluses. Kuulus korp! Rotaliasse, hiljem selle vilistlaskonda. Oli aastast 1934 Tartu Üliõpilaskonna Esinduse liige, tegevsportlasena tegeles üliõpilasspordi arendamisega. Eesti Metsateadlaste Ühingu Rootsis juhatuse liige 1957, 1959–1992, ajakirja Eesti Metsamees Eksiilis toimetaja ja toimetuskolleegiumi liige 1956–1976, ajakirja Eesti metsateadlastele ja -tegelastele pühendatud erinumbri (89, 1989) koostaja. Üle 60 teaduspublikatsiooni ja aimeartikli.
Albert Paltser

Albert Paltser (17. jaanuar 1931 Tartu – 29. jaanuar 2007 Tartu) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1950 Tartu 1. Keskkooli, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, õiguskandidaat (1966, TÜ), väitekiri "Kriminaalvastutusest vabastamine nõukogude kriminaalõiguse järgi".
Aastatel 1955–1960 töötas Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitees.
1963–1967 oli ta TRÜ ÕTK kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja ja 1966–1970 Tartu Riikliku Ülikooli kriminoloogialabori juhataja, olles üks kriminoloogia rajajaid Eestis. 1967–1985 dotsent, 1970–1981 kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri juhataja ning õigusteaduskonna dekaan 1980–1983.
Seejärel oli 1985–1998 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi vanemteadur, Eesti Majandusjuhtide Instituudi õppetooli juhataja ja professor ning ühtlasi ka Concordia Ülikooli ja Mainori Kõrgkooli professor. Õpetanud kriminoloogiat, kriminaalõigust ja kohtustatistikat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: seadusandluse areng ja tõlgendamine, kriminoloogia, kuritegelik käitumine, tsiviilõigus. Mitme õigusakti (asjaõigusseadus, äriseadustik, pankrotiseadus jmt) kommenteeritud väljaande autor. Üks Eesti kriminoloogia rajajaid. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Peep Palumaa

Peep Palumaa (sündinud 30. juunil 1959 Tartus) on eesti biokeemik. 
Haridus.
Ta lõpetas 1977. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1982 Tartu Riikliku Ülikooli bioorgaanilise keemia erialal ("cum laude"). 1982–1985 oli TRÜ aspirant, keemiakandidaat (1986, Keemia Instituut), väitekiri "Афинное модифицирование ацетил-холинэстеразы ионом N, N-диметил-2-фенилазиридиния". Järeldoktor Zürichi Ülikoolis 1989–1992; täiendusõpe Soomes, Rootsis, Šveitsis ja Saksamaal.
Töökäik.
Teadustöö mujal.
Tervisetehnoloogiate Arenduskeskus AS (endine Reproduktiivmeditsiini TAK AS) vanemteadur 2010–2015; Zürichi Ülikooli Biokeemia Instituudi külalisprofessor 1996; Münsteri Ülikooli Anorgaanilise Keemiainstituudi külalisprofessor 1995; Zürichi Ülikooli Biokeemia Instituudi järedoktor/vanemassistent 1991-1992, assistent 1990-1991; Kuopio Ülikool külalisteadur 1989. 
Teadustöö.
Põhisuunad: mass-spektroskoopia rakendamine metalloproteoomikas, metalloproteiinide struktuur ja toimemehhanismid, tsingi ja vase roll Alzheimeri tõves, amüloidsete peptiidide agregatsiooni seaduspärasused, Alzheimeri tõve ravimiarendus. 
Uurinud ensüümide toimemehhanismi ja aktiivtsentrite struktuuri, metalloproteiinide struktuuri ja funktsiooni. Välja töötanud biomimeetilise keemia meetodi koliinesteraaside aktiivtsentrite uurimiseks, selgitanud metallotioneiini metall- ja fosfaatsõltuva dimerisatsiooni mehhanismi ning metallotioneiini dimeeride struktuuri.
Isiklikku.
Tema vend oli bioloog Aigar Palumaa (1958–1987).
Harrastab võrkpalli ja mäesuusatamist ning mängib kirarri.
Rein Paluoja

Rein Paluoja (sündinud 19. mail 1954 Tallinnas) on eesti tehnikateadlane.
Elukäik.
Rein Paluoja on raamatupidaja poeg.
Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna majandusinfo mehhaniseeritud töötlemise organiseerimise erialal. Aastatel 1985–1989 oli Küberneetika Instituudi aspirant, 1990–1992 Suurbritannias Walesi Ülikooli Swansea kolledži doktorant, doktorikraad tehnikateadustes (1992, samas), väitekiri "Embedded software specification and analysis". 
Rein Paluoja töötas aastatel 1980–1985 TA Küberneetika Instituudis. Aastatel 1992–1996 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) teadur ja 1996. aastast on TTÜ infotehnoloogiateaduskonna automaatika instituudi automaatjuhtimise ja süsteemianalüüsi õppetooli dotsent. Õpetatavad kursused: hajussüsteemid, arvutivõrgud, programmeeritavad kontrollerid, väljendusoskus ehk inimkommunikatsioon.
Teadustöö.
Uurinud reaalajasüsteemide spetsifitseerimise ja analüüsi probleeme, osalenud reaalajasüsteemide (süsteemi- ja tarkvara) loomisel, hajussüsteemi Satelliit ja kooliarvuti Juku väljatöötamises. Eesti NSV Ministrite Nõukogu preemia (1986, kollektiivis), ELKNÜ preemia (1986, kollektiivis). Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Nikolai Paluver

Nikolai Paluver (Palover; 3. detsember 1910 Petseri vald, Pihkva maakond, Pihkva kubermang – 9. mai 1981 Tallinn) oli eesti matemaatik.
Elulugu.
Nikolai Paluver oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1929 Petseri Gümnaasiumi, 1935 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna, tehnikakandidaat (1961, TPI), väitekiri "Исследование некоторых основных вопросов центральной аксонометрии".
Oli 1949–1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi graafikakateedri (1958–1967 joonestamise ja kujutava geomeetria kateedri) vanemõpetaja, 1961–1979 dotsent. Kujundanud TPI-s tulevaste inseneride kujutava geomeetria kursuse süsteemi. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: polünoomide nullkohtade määramise nn Paluveri meetod, ridade summeerimine murdratsionaalsete lahenduste meetodil. Kujutava geomeetria valdkonnas uurinud koordinaatteljestiku tsentraalprojektsiooni ja selle (ehk perspektiivi) tuletamist aksonomeetria meetodi abil. Osalenud kujutava geomeetria oskuskeele arendamises.
Teoseid.
Kirjutanud kujutava geomeetria õpiku (kaasautor O. Rünk; ilmunud 1961–2004 ligemale 30 korda) ja joonestamise käsiraamatu üldhariduskoolidele (kaasautorid E. Kogerman, V. Tapper), koostanud ülesannete kogu (kaasautorid E. Vallas, O. Rünk) ning avaldanud kirjutisi kujutava geomeetria didaktikast. 18 teaduspublikatsiooni, 4 õpikut, 6 ülesannete kogu jm õppevahendit.
Isiklikku.
Tema tütar on näitleja Anne Paluver.
Rein Palvadre

Rein Palvadre (sündinud 18. septembril 1934 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Rein Palvadre on õpetaja poeg.
Lõpetas 1953 Põltsamaa Keskkooli, 1959 TPI keemiateaduskonna, 1963 aspirantuuri, keemiakandidaat (1966, ENSV TA), väitekiri "Molübdeeni, volframi ja vanaadiumi sorptsiooni- ja eraldamisprotsesside uurimine ioniitidel". 
Oli 1959–1961 Energeetika Instituudi mineraalse tooraine rikastamise sektori vaneminsener, 1964–1967 Keemia Instituudi rikastamisprotsesside sektori noorem- ja 1967–1978 vanemteadur, 1978–1980 sektori juhataja kohusetäitja, 1980–1991 anorgaanilise keemia sektori vanemteadur, 1991–94 diktüoneemakilda keskkonnamõjude uurimisrühma juht, seejärel Tallinna Kuristiku Gümnaasiumi keemiaõpetaja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: haruldaste metallide eraldamine diktüoneemakildast ioonvahetusmeetodil, ioonkromatograafia, põlevkivi ja diktüoneemakilda keskkonnaohtlikkus. Tõestas katseliselt, et ioonivahetusmeetodil on võimalik eraldada kildast haruldasi metalle (uraan, vanaadium, molübdeen). Uurimistöö tulemuste põhjal koostati andmed katseseadme ehitamiseks. Ioonkromatograafias töötati välja uus sorbent ioonkromatograafi jaoks (kaasautor), mis läks tootmisse. Uurimisteemade salastatuse tõttu jäid töö tulemused (kuni 1984) avalikustamata.
Teoseid.
18 teaduspublikatsiooni (aastaist 1985–95), 6 autoritunnistust.
Krzystof Pancersky

Krzystof Pancersky (4. juuli 1860, Kaunase kubermang – 6. september 1902, surmakoht teadmata) oli Eesti loomaarstiteadlane, poolakas.
Elulugu.
Õppis 1881–86 TVI-s, veterinaariamagister (1890, TVI), väitekiri "Beitrag zur Kenntniss der Wirkung des Equisetum palustre und des Equisetum limosum". Oli 1887–89 TVI kliiniku assistent, seejärel Streletski, Rjazani, Harkovi jt hobusekasvandustes veterinaararst.
Teadustöö.
Uurinud osjade mürgisust loomadel.
Christian Heinrich Pander

Christian Heinrich Pander (23. juuli (vkj 12. juuli) 1794 Riia – 22. september (vkj 10. september) 1865 Peterburi) oli baltisaksa zooloog, embrüoloog ja paleontoloog.
Elulugu.
Christian Heinrich Pander oli kaupmehe poeg.
Õppis 1808–1812 Riia kubermangugümnaasiumis, 1812–1814 Tartu ülikooli arstiteaduskonnas, jätkas 1814–1816 õpinguid Berliinis ja Göttingenis, meditsiinidoktor (1817, Würzburgi Ülikool), väitekiri "Dissertatio inauguralis sistens historiam metamorphoseos, quam ovum incubatum prioribus quinque diebus subit".
Aastast 1818 Leopoldina liige. 1818–1819 tegi võrdlevanatoomilisi uuringuid Lääne-Euroopa zooloogiamuuseumides. Naasis 1819 Tartusse, et anda välja Baltimaade loodust käsitlevat ajakirja Beiträge zur Naturkunde aus den Ostseeprovinzen Russlands. Valiti 1820 Peterburi Teaduste Akadeemia adjunktiks, 1823 erakorraliseks ja 1826 korrespondentliikmeks zooloogia erialal. 1820 võttis osa ekspeditsioonist Buhhaara emiraati (ekspeditsiooni tulemused avaldati 1826 ilmunud G. Meyendorffi raamatus). Lahkhelide tõttu juhtkonnaga lahkus ta 1827 Peterburi Teaduste Akadeemiast ning elas aastatel 1827–1842 isa mõisas Zarnikaus Riia lähedal. Sealt sooritas uurimisretki Liivimaa devoni kihtide avamusele, mille käigus kogus rüükalade kivistisi. Asunud 1842 tööle riigi mäeametis, oli Panderi ülesandeks peamiselt kivisöeleiukohtade uurimine Kesk-Venemaal ja Uuralis. Ühtlasi uuris Peterburi–Moskva raudtee trassi (1846), sooritas uurimisretki Permi ja Uuralisse (1861) ning Volga alamjooksule (1862).
Teadustöö.
Uurinud loote arengut kanamunas, avastas lootelehed ning kirjeldas organite tekkimist, kujunedes üheks embrüoloogia rajajaks. Võrdleva anatoomia vallas tehtud uuringutes ilmutas end veendunud transformistina, mistõttu Charles Darwin on teda nimetanud oma otseseks eelkäijaks. 1830 andis välja töö Peterburi ümbruse geoloogiast, milles kirjeldas vanimate settekivimite litoloogilist liigestatust ja nendes esinevaid rohkeid kivistisi. See oli üks esimesi monograafiaid paleontoloogilisest uurimistööst Venemaal ja kogu maailmas. Põhitöö kõrvalt Mäeametis jätkas Pander siluri ja devoni ajastu kalade uurimist. Siluri kalu käsitlevas monograafias (1856) kirjeldas ta senitundmatuid mikroskoopilisi hambalaadseid kivistisi – konodonte, mille eest sai Peterburi Teaduste Akadeemia Demidovi auhinna ja riiginõuniku tiitli. Fossiilsete kalade uurimisel kasutas Pander esmakordselt paleontoloogias mikroskoopuuringuid, morfofunktsionaalset ja võrdlevanatoomilist analüüsi, olles seega nende paleobioloogiliste uurimissuundade rajajaks. Panderi järgi on nimetatud kuus kivististe perekonda ja 16 liiki, tema nime kannavad maailma konodondiuurijate rahvusvaheline selts Pander Society ning Panderi organ trilobiitidel.
Meeli Pandis

Meeli Pandis (sündinud 8. mail 1961 Kiviõlis) on eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Meeli Pandis on autojuhi tütar.
Lõpetas 1979 Kiviõli 1. Keskkooli, 1985 TÜ defektoloogia ja 1994 psühholoogia osakonna, 2000 magistrantuuri, aastast 2002 TLÜ doktorantuuris, pedagoogikamagister (2002, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Lugemisoskus ja sellega seotud tegurid 1.–3. klassis". Oli 1986–96 Tallinna keskkoolides logopeed, 1997– TPÜ eri- ja sotsiaalpedagoogika õppetooli lektor, 2004–05 kasvatusteaduste täienduskeskuse teadusprodekaan. Õpetanud peamiselt eripedagoogikat, nõustamist, uurimistöö aluseid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: lugemispsühholoogia, lugemisoskus ja -puuded, düsleksia, koolivalmidus, algõpetus, eesti keel võõrkeelena. Osalenud Eesti Teadusfondi (ETF) grantidega teostatud uuringutes "Funktsionaalne lugemisoskus 9- ja 14-aastastel Eesti koolilastel" (1993–95), eripedagoogika abi korralduse ning kättesaadavuse hindamine (1999–2000), juhtinud Eesti Lugemisühingu projekti "Raamat lapselt lapsele" (2000–02) jt. MTÜ Eesti Lugemisühing liige (aastast 1995), sekretär (1995–98), juhatuse esimees (1998–), Rahvusvahelise Lugemisühingu liige (1996–) ja selle Euroopa Arenduskomitee Eesti esindaja (1997–) ning ühingu ajakirjade Thinking Classroom toimetuskolleegiumi liige (2001–) ja Reading Research Quarterly korrespondent (2002–). 23 teaduspublikatsiooni.
Tõnu Pani

Tõnu Pani (sündinud 29. juunil 1956 Elvas) on eesti geoloog ja museoloog.
Elulugu.
Tõnu Pani on põllumajandustöötaja poeg.
Lõpetas 1974 Tartu 5. Keskkooli, 1979 Tartu Riikliku Ülikooli geograafia-geoloogiaosakonna, geoloogiamagister (1998, TÜ), väitekiri "Sulfiidi-karbonaatsed lõhetäited Põhja-Eesti paelavas". 1999–2006 TÜ geoloogiainstituudi doktorant.
Oli 1979–1992 Tartu Ülikooli zooloogiamuuseumi geoloogia osakonna juhataja, 1992–1995 peavarahoidja, 1995– varahoidja, ühtlasi 1988–1989 geoloogia ja mineraloogia kateedri vanemõpetaja. Õpetanud geoloogia ajalugu, museoloogiat, mineraloogiat, maateaduse aluseid, geoloogia aluseid, Eesti geoloogiat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: mineraloogia, petroloogia, teaduslugu, gemmoloogia. Londoni Gemmoloogiaühingu (FGA), Eesti Geoloogia Seltsi, Eesti Muuseumiühingu liige (1989–1992 esimees), alates 2014 Muuseumiühingu auliige. Umbes 20 teaduspublikatsiooni.
Tunnustus.
2025 Teenetemärk "100 semestrit Tartu Ülikoolis"
Maret Pank

Maret Pank (1968. aastani Aus; sündinud 17. juunil 1943 Tallinnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Maret Pank on töölise tütar.
Lõpetas 1961 Tallinna 21. Keskkooli, 1968 Moskva Ülikooli keemiateaduskonna, keemiakandidaat (1984, KI), väitekiri "Выделение и свойства металлопротеиназы "Bacillus brevis"".
Oli 1968–88 KI vaneminsener, noorem- ja vanemteadur, 1988–89 KBFI vanemteadur, 1989–91 KI teadussekretär, 1991–2005 Saarte Instituudi (aastast 1999 TTÜ Kuressaare Kolledži) direktor, 2005– teadus- ja arendusosakonna juhataja, orgaanilise keemia lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: bioorgaaniline keemia. XI rahvusvahelise fosforikeemia konverentsi (juuli 1989, Tallinn) publikatsioonide toimetaja. Saarte Instituudis uurinud peamiselt Eesti alaliselt asustatud saarte arenguprobleeme. Eesti Saarte Kogu kaastöönõukogu liige (1992–). Koguteose "Saaremaa" toimetuskolleegiumi liige (I osa ilmus 2002. a, II osa 2008. a, saatesõna autor M. P.). Saaremaa aasta naine (1998). Üle 25 teaduspublikatsiooni.
Aleksander Panksejev

Aleksander Panksejev (20. oktoober 1921 Larionovka, Omski kubermang – 27. november 1989 Tallinn) oli Eesti NSV ajaloolane, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1983)
Elulugu.
Aleksander Panksejev oli talupidaja poeg, eestlane. Võttis 8. Eesti Laskurkorpuse koosseisus osa teisest maailmasõjast, oli sh 917. polgu kommunistlike noorte organisaator. 
Aleksander Panksejev oli 1944–1950 Eestis komsomoli- ja parteitööl: tegutses ELKNÜ Narva Linnakomitee I sekretärina, lõpetas 1949 ÜK(b)P KK Kõrgema Parteikooli, 1953 NLKP Keskkomitee juures asuva Ühiskonnateaduste Akadeemia, ajalookandidaat (1954), ajaloodoktor (1968, NLKP KK juures asuv Marksismi-Leninismi Instituut), väitekiri "Деятельость Компартии Эстонии по регулированию своего количественного и качественного состава, по расстановке партийных сил".
Aastatel 1953–1957 oli EKP KK Vabariikliku Parteikooli kateedrijuhataja, 1957–1959 TPI õppejõud, 1959–1960 Ajaloo Instituudi teadusdirektor, 1960–1984 EKP KK Partei Ajaloo Instituudi direktor, 1984–1989 Ajaloo Instituudi vanemteadur.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valiti 1983. aastal NLKP ajaloo alal. Kuulus Eesti NSV Teaduste Akadeemias ühiskonnateaduste osakonda.
Teadustöö.
Aleksander Panksejev uuris sõjajärgset Nõukogude riigiaparaadi taasloomist ja arengut, töölisklassi ja talurahva liidu kujunemist, Eestimaa Kommunistliku Partei liikmeskonna sotsiaalse, rahvusliku ja haridusliku struktuuri kujunemist, poliitilist ja ideoloogilist tegevust. Olnud Eestimaa Kommunistliku Partei ajalugu käsitlevate üldistavate tööde juhendaja ja peatoimetaja. 
Eesti NSV teeneline teadlane (1980). Eesti NSV riiklik preemia 1972 (kollektiivis, 1980, kollektiivi juhina). Orden "Austuse märk" (1965, 1971), Isamaasõja II järgu orden. Üle 100 teaduspublikatsiooni ja aimeartikli.
Aleksei Panov

Aleksei Panov (3. detsember 1938 Tallinn – 12. oktoober 2018) oli eesti arstiteadlane, oftalmoloog.
Elulugu.
Aleksei Panov oli arsti poeg, Leo Schotteri õepoeg.
Lõpetas 1957 Kunda Keskkooli, 1964 TRÜ arstiteaduskonna, 1967–1970 aspirantuuri silmahaiguste erialal, meditsiinikandidaat (1988, Moskvas Helmholtzi-nimelises Silmahaiguste Instituudis), väitekiri "Удаление амагнитных инородных тел из труднодоступных отделов глаза". Täiendas end Moskvas, Leningradis, Odessas, Sydneys, Chicagos, San Antonios, Berliinis jm Lääne-Euroopas.
Oli 1964–1967 Jõgeval kohaliku täitevkomitee liige, 1970–1988 TRÜ oftalmoloogia kateedri assistent, 1989 dotsent, ühtlasi 1970 TRÜ nägemise tervishoiu harulabori asutaja ning 1970–1991 selle juhataja, silmaarst ja -kirurg, 1989–1992 TÜ silmahaiguste ja otorinolarüngoloogia kateedri juhataja, 1992–1997 oftalmoloogia korraline professor, 1997–2010 dotsent ja 1990-1999 TÜK silmakliiniku juhataja.
Teadustöö.
Uurinud silmavigastusi, nende diagnostikat, profülaktikat ja kirurgilise ravi meetodeid, lühinägevust, nägemisinvaliidsust ja oftalmoloogia ajalugu. Euroopa Pimeduse Vastu Võitlemise Ühingu liige, Eesti Oftalmoloogide Teadusliku Ühingu kauaaegne aseesimees, Eesti Silmaarstide Seltsi juhatuse liige. Üle 100 teaduspublikatsiooni, 2 autoritunnistust, arvukalt õppevahendeid.
Isiklikku.
Tema tütar on Kristina Pai.
Dmitri Panov

Dmitri Panov (sündinud 12. jaanuaril 1973 Tallinnas) on Eesti keemik.
Elulugu.
Dmitri Panov on venelane, ametniku poeg.
Lõpetas 1990 Tallinna 53. Keskkooli, 1994 Tartu Ülikooli keemia osakonna, oli 1994–1996 Tartu Ülikoolis magistrant ja 1996–2000 doktorant; M.Sc. (org keemia, 1996, TÜ), väitekiri "Osaliselt solvateeritud Grignard'i reaktiivid" (Tartu, 1996), Ph.D. (org keemia, 2000, TÜ), väitekiri "Partially solvated Grignard reagents" (Tartu, 2000). Oli 1998–2000 Tartu Ülikooli orgaanilise keemia instituudi lektor, 2000– teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: magneesiumi- ja räniorgaaniliste ühendite keemia, nende reaktsioonide kineetika. 14 teaduspublikatsiooni.
Karl Papello

Karl Papello (ka Karl Popello, Karl Pabello; 2. juuli 1890 Pärsti vald, Viljandimaa – 7. jaanuar 1958 Jena) oli Eesti tehnikateadlane ja leidur.
Elulugu.
Karl Papello oli sadulsepa poeg.
Ta lõpetas Riias gümnaasiumi, õppis Varssavi Polütehnilises Instituudis, lõputöö sooritas tõenäoliselt Nižni Novgorodi Polütehnilise Instituudi juures. Papello täiendas end Rockefelleri stipendiaadina USA-s. Ta opteerus 1921 Eesti kodakondsusesse. 
Oli aastatel 1922–1923 Tallinna Tehnikumi õppejõud, 1923–1926 Kõrgema Sõjakooli lektor ja dotsent; õpetas traadita telegraafi ja tehnilise side kursusi. 
Karl Papello asutas 1926 Tallinnas elektrotehnika- ja peenmehhaanikatöökoja, kus ehitatud õhutõrjesuurtükkide akustilisi tulejuhtimisseadmeid ostsid peale Eesti ka Inglismaa, Rootsi ja USA, seadmeid katsetati ka Prantsusmaal. 
1931. aastast oli Papello Saksamaal Jenas optika ja peenmehhaanika firma Carl Zeiss insener, ülesandeks teaduslikud uuringud ja konstrueerimistööde juhendamine. 
Pärast teise maailmasõja lõppu Saksamaalt NSV Liidu okupatsioonitsoonist 1946. aastal Nõukogude Liitu deporteeritud saksa spetsialistide hulgas oli ka Karl Papello, ta töötas Kolomna ja Zagorski sõjatehastes (Moskva lähedal). 1952. aastal lubas Stalin enamikul saksa spetsialistidel kodumaale minna, Papello naasis Jenasse, kus jätkas töötamist insenerina. On maetud koos abikaasaga 1993. aasta suvel ümber Tallinna Metsakalmistule. 
Teadustöö.
Papello oli viljakas leidur, optik ja konstruktor, paljude sõjatehniliste, peenmehaaniliste, optiliste ja meditsiinitehniliste leiutiste autor. Ta tegutses edukalt mehaaniliste analoogarvutite loomisel ja täiustamisel. Antirelativistina püüdis Papello oma füüsikateoreetilistes uurimustes arendada valguse mehaanilist õpetust ning tõestada elektrinähtuste allumist mehaanikaseadustele. Papellol on töid elektrodünaamikast ja valgusõpetusest, kokku oli tal üle 100 patendi.
Jazeps Paplavskis

Jazeps Paplavskis (sündinud 10. juunil 1938 Auri vallas Dobele maakonnas Lätis) on Eesti ehitusteadlane.
Elulugu.
Jazeps Paplavskis on talupidaja poeg, lätlane.
Lõpetas 1957 Riia Ehitustehnikumi, 1962 Riia Polütehnilise Instituudi, 1971 aspirantuuri Moskva Ehituskonstruktsioonide Uurimise Instituudis, tehnikakandidaat (1971, samas), väitekiri "Сопротивление армированных силикатобетонных балок ударному воздействию".
Oli 1964–1972 Silikaatbetooni Instituudi teadur, 1972–1981 poorbetoonkonstruktsioonide labori juhataja, 1981–1982 ehituskonstruktsioonide osakonna juhataja, 1982–1991 teadusdirektor, 1991– Aeroc AS-i nõukogu liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: silikaatbetoonist ehituskonstruktsioonid, nende valmistamise tehnoloogia ja seadmed. Tähtsaimad tulemusi: uue tehnoloogia liini väljatöötamine Ahtme ehitusmaterjalide tehases (1988), tänapäevase poorbetoontehase loomine ja väljaehitamine (2002) Andjas Lääne-Virumaal. Osalenud riiklike standardite väljatöötamises. Üle 15 teaduspublikatsiooni, 5 autoritunnistust.
Kaie Pappel

Kaie Pappel (aastani 1966 Aav; sündinud 10. veebruaril 1942 Tallinnas) on eesti biokeemik.
Elulugu.
Kaie Pappel on raamatupidaja tütar.
Lõpetas 1960 Märjamaa Keskkooli, 1965 TPI keemiateaduskonna, 1974–77 aspirant, tehnikakandidaat (1979, Moskva Toiduainete Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Immobiliseeritud ß-galaktosidaasi saamine, omaduste ja kasutamisvõimaluste uurimine" (vene k). Oli 1966–74 TPI ensümoloogia uurimisgrupi vaneminsener, 1974–77 nooremteadur, 1978–87 biotehnoloogia labori vanemteadur, 1987–89 sama labori ensümoloogia sektori juhataja, 1983–92 TPÜ matemaatika-loodusteaduskonna üldtehniliste distsipliinide kateedri dotsent, 1992– keemia õppetooli dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: immobiliseeritud ensüümide saamine ja kasutamine; toitumise õpetamise metoodika, õpilaste toitumiskäitumine. Nõukogude Eesti preemia (1977, kollektiivis). Üle 80 teaduspublikatsiooni, õppevahendid, 7 autoritunnistust (kaasautor).