Karl Rebane

Karl Rebane (11. aprill 1926 Pärnu – 4. november 2007) oli eesti füüsik, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 1961). 1973–1990 oli Eesti Teaduste Akadeemia president.
Haridustee.
Karl Rebane sündis 11. aprillil 1926 Pärnus. Aastatel 1933–1941 õppis Pärnus, 1942–1943 jätkas õpinguid mittetäielikus keskkoolis Verhne-Uralskis ja 1947. aastal lõpetas Tallinna 2. Keskkooli. Aastatel 1946–1949 oli Rebane Tallinna Polütehnilise Instituudi ettevalmistusosakonna õpilane ja elektrotehnika teaduskonna üliõpilane, seejärel õppis Leningradi Riikliku Ülikoolis füüsikat, ülikooli lõpetas 1952. aastal. 
Töökäik.
Aastatel 1941–1942 töötas Karl Rebane Tšeljabinski oblasti Verhneuralski rajooni kolhoosis põllutöölisena, 1943–1946 võttis sõdurina osa Punaarmee 8. Eesti Laskurkorpuse lahingutest ja sai haavata novembris 1944. 
Aastatel 1958–1968 töötas Karl Rebane Tartu Riiklikus Ülikoolis teoreetilise füüsika õppejõuna, eksperimentaalfüüsika kateedri organiseerija ja juhatajana. Aastatel 1976–1993 organiseeris ta koos Füüsika Instituudiga laseroptika ühiskateedri ja oli selle juhataja . Alates 1994. aastast oli Karl Rebane Tartu Ülikooli emeriitprofessor. 2005–2007 Füüsika Instituudi erakorraline vanemteadur.
Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks valiti ta 1961. aastal teoreetilise füüsika alal, akadeemikuks 1967.
Eesti Teaduste Akadeemiaga oli Karl Rebase tegevus seotud alates 1956. aastast: 1956–1964 oli ta Füüsika ja Astronoomia Instituudi vanemteadur ja teadusala asedirektor, 1964–1968 Füüsika, Matemaatika ja Tehnikateaduste Osakonna akadeemiksekretär, 1968–1973 asepresident ja 1973–1990 Eesti NSV Teaduste Akadeemia president[]. 1973–1976 oli Karl Rebane Füüsika Instituudi direktor, 1990–1992 laboratooriumijuhataja ja peateadur, 1993–1996 Kosmoseuuringute Keskuse ja Eesti Biokeskuse peateadur. Alates 1996 oli Karl Rebane Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Liikmesus.
Karl Rebane oli ka mitme rahvusvaheliselt tunnustatud füüsikaajakirja toimetuskolleegiumi liige:
Teadustöö.
Akadeemik Karl Rebase pikaajalisest teadustööst moodustas olulise osa loodusteadustes ja tehnikas teoreetiline füüsika rakendatult optikas ja tahke keha füüsikas; optilised katted; lisanditsentrite sekundaarne kiirgus, foononvabad jooned kui Mössbaueri γ-resonantsjoone optiline analoog; spektrite püsisälkamine ja selle rakendusi; ühe lisandimolekuli spektroskoopia jt.
Peale selle avaldas ta töid filosoofiat füüsikaga siduvate küsimuste kohta, milles käsitles entroopiaprobleeme keskkonnahoius, maaväliste tsivilisatsioonide otsinguis, põhjuslikkust ja vaba tahet füüsikas ning kõrgtehnoloogilise terrorismi ohtu kaasaegses maailmas.
Karl Rebane oli enam kui 300 teadustöö ja koos kaasautoritega kuuma luminestsentsi avastuse autor.
Tunnustus.
Lahingus osalemise ja haavatasaamise eest 22.11.44.
(Sõrve poolsaarel 45 mm otsesihtimisega suurtüki meeskonnas, 917. Eesti laskurpolk) medal „Vapruse eest“. Lisaks kõik Nõukogude Liidu endistele rindemeestele pärast sõda üldkorras ette nähtud ordenid ja umbes 10 medalit.
Mälestuse jäädvustamine.
2018. aastal asutati Špolski, Rebase ja Personovi nimeline rahvusvaheline teaduspreemia.
Isiklikku.
Tema vennad olid Jaan Rebane, Toomas Rebane, Jüri Rebane ja õde oli Miina Rebane.
Tema abikaasa oli Ljubov Rebane, nende lapsed Inna Rebane ja Aleksander Rebane. 
Karl Rebane suri 4. novembril 2007 ja on maetud Pärnu Metsakalmistule.