Tartu Ülikooli geoloogia osakond

Tartu Ülikooli geoloogia osakond on Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduste instituudi koosseisu kuuluv akadeemiline struktuuriüksus.
Ajalugu.
Keisririigi periood.
Geoloogiliste ainete õpetamine algas Tartu ülikoolis 1802. aastal, kui loodusteaduse ja botaanika professor Gottfried Albrecht Germann alustas mineraloogialoengutega. 1806. aastast lisandus teise geoloogilise õppeainena füüsikaprofessor Georg Friedrich Parroti Maa füüsika kursus (1815. aastast Maa füüsika ja geoloogia kursus). Tegelik süstemaatiline ja mitmekülgne geoloogiaalane õppetöö algas alles 1820. aastal, kui 
filosoofiateaduskonda lisandusid üldise loodusteaduse ja mineraloogia õppetool ning mineraloogiakabinet (1850. aastast füüsika-matemaatikateaduskonna ja 1918. aastast matemaatika-loodusteadusteaduskonna koosseisus).
1854. aastal määrati mineraloogia õppetoolile erakorraliseks professoriks Constantin Grewingk, kes järgneva 33 aasta jooksul õpetas ülikoolis palju kursusi. 1859. aastal kaitses ta esimesena Tartu ülikoolis geoloogia alal doktoritöö (käsitles Liivi- ja Kuramaa geoloogiat).
1896. aastal loodi lisaks mineraloogia õppetoolile ka geoloogia õppetool.
Eesti Vabariigi periood.
Hendrik Bekkeri loengutega 1922. aastal sai alguse üleminek eestikeelsele õppetööle. Bekkeri eestvõttel hakati välja andma erialaste teaduslike tööde seeriat "Tartu Ülikooli Geoloogia Instituudi Toimetused". 1930. aastal määrati geoloogia ja paleontoloogia õppetooli juhtima Armin Öpik, kelle tuntus ja paljud välisreisid laiendasid Eesti geoloogide rahvusvahelisi sidemeid. Kuni emigreerumiseni 1944. aasta suvel oli kõikide geoloogia põhikursuste õpetamine tema õlgadel.
Nõukogude periood.
1944. aasta lõpul määrati matemaatika-loodusteadusteaduskonna koosseisus oleva geoloogiakateedri juhatajaks ainsana geoloogia õppejõududest ülikooli jäänud Karl Orviku. 
Aprillis 1945 loodi geoloogia kateedri baasil kolm kateedrit:
1950. aastal vähendati kateedrite arvu kahele. Paleontoloogia ja stratigraafia ning mineraloogia ja petrograafia kateeder liideti üheks. Ühine kateeder sai nimeks mineraloogia ja paleontoloogia kateeder (juhataja Artur Luha 1950–1951; Evald Möls 1950–1958). 
Teise kateedrina jätkas üldise geoloogia ja geomorfoloogia kateeder, kuid nüüd uue nime all: geoloogia kateeder (juhataja Karl Orviku 1950–1956; Asta Oraspõld 1956–1958). 
1958. aastal liideti mõlemad kateedrid üheks. Ühine kateeder sai nimeks mineraloogia ja geoloogia kateeder. Kolm aastat hiljem (1961) taas uus nimi: geoloogia ja mineraloogia kateeder, kuid käibele läks lihtsalt geoloogiakateeder.
Geoloogiakateedri juhatajad.
Aastatel 1961–1993 kuulus geoloogiakateeder bioloogia-geograafiateaduskonda.
Pärast taasiseseisvumist.
Eesti taasiseseisvusmisel (1991) jätkas geoloogiakateedri akadeemiline personal vanas koosseisus: professor Arvo Rõõmusoks, dotsendid Aadu Loog, Volli Kalm ja Asta Oraspõld ning mitu vanemõpetajat. 
Järgnevatel aastatel professorite arv kasvas: Volli Kalm (1992), Aadu Loog (1993), Tallinnast Eesti Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudist tulid ülikooli üle professori ametikohale Madis Rubel (1992) ja Väino Puura (1994). Aastatel 2000–2002 professoriteks tõusnud Tõnu Meidla ja Kalle Kirsimäe on selles ametis tänini.
Geoloogia instituut ja geoloogia osakond.
1. jaanuaril 1993 reorganiseeriti bioloogia-geograafiateaduskonda kuulunud geoloogiakateeder geoloogia instituudiks. 
Geoloogia instituudi juhatajad.
1. augustil 2007 kujundati geoloogia instituut ümber geoloogia osakonnaks ökoloogia ja maateaduste instituudi koosseisus. 
Õppetoolid.
Bioloogia-geograafiateaduskonnas hakkas 1. septembrist 1992 kehtima uus struktuur. Senine geoloogiakateeder kujundati kolme õppetooli ja geoloogiamuuseumiga geoloogia instituudiks. Õppetöö läbiviimine korraldati õppetoolide põhiselt. Igal õppetoolil oli kas juhataja või õppetooli hoidja. 
Õppetoolid: