tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dimetüülformamiid

Dimetüülformamiid (DMF) ehk "N","N"-dimetüülmetanamiid, valemiga HCON(CH3)2, on orgaaniline aine. Olemuselt värvitu lõhnatu niiskustimav vedelik, kuid ebapuhtad proovid on kala- või ammoniakaalse lõhnaga. Sulamistemperatuur on –61 °C ja keemistemperatuur on 153 °C. Lõpmatult seguneb veega ja enamik orgaaniliste lahustitega, va alkaanidega. DMF on laiaspektriline polaarne aprotoonne lahusti ning Lewisi alus. DMF-i kasutatakse laialdaselt orgaanilises keemias lahustina, eriti SN2 nukleofiilsetes asendustes, lisaks veel formüleeriva reagendina Bouveault' aldehüüdide sünteesis ja Vilsmeyer-Haacki reaktsioonis. DMF on ka tähtis polümeeride lahusti.
Süntees ja tootmine.
DMF-i sünteesis esimesena prantsuse keemik Albert Verley 1893. aastal dimetüülammooniumkloriidi ja kaaliumformaadi destilleerimisel. Tänapäeval saadakse peamiselt metüülformaadi reageerimisel dimetüülamiiniga või dimetüülamiini reageerimisel süsinikmonooksiidiga. Viimane menetlus toimub metanoolis naatriumetoksiidi manulusel, metüülformaat on selles tõenäoliselt vaheühend.
Brandybucki suguvõsa

Brandybucki suguvõsa oli kääbiku suguvõsa J.R.R. Tolkieni välja mõeldud maailmas.
Algus.
Perekonna algus sai 2340 aastal Kolmandal Ajastul kui Gorhendad Oldebuck end Puki valla isandaks nimetas ja oma perekonna maja Kange koja sinna ehitas. Gorhendadi abikaasat pole kusagil mainitud, kuid läbi aastate oli tema suguvõsa Puki valda valitsenud kuni Neljanda Ajastuni ja rohkemgi.
Erinevalt teistest kääbikutest olid Puki valla kääbikutel kombeks uksi öösiti lukustada (kuna nende asukoht oli Vana Metsa kõrval) ning neil oli hea oskus ujuda Kangevirde jões ja paatidega seal seilata.
Suguvõsa liikmed.
Brandybucki suguvõsa liikmed Gorhendadist saadik.
Veikko Kõrv

Veikko Kõrv (sündinud 1964. aastal Kärdlas) on Eesti koolijuht.
Ta oli Haapsalu Wiedemanni Gümnaasiumi direktor aastatel 1996 ja 1997.
Con-ro laev

Con-ro-laev (ingl.k. "Con-ro ship") ro-ro-laeva ja konteinerilaeva hübriid, mille ülemisel avatud tekil veetakse konteinereid, kahel alumisel tekil aga poolhaagiseid, veoautosid ja autoronge ning konteinereid ja tükikaupa rullkonteineritel või kassettalustel. Konteinereid laaditakse ja lossitakse konteinerkraanade abil. Uus laevatüüp töötati välja, kuna ro-ro-laevad ei mahutanud piisaval hulgal konteinereid, samuti oli vaja suurendada konteinerite laadimiskiirust.
Ülevaade.
Uue aastatuhande algul tekkis veoturul vajadus uue laevatüübi järele. Ro-ro alustega rulltreileritel ja kassettidel veetavate konteinerite arv hakkas kasvama sedavõrd, et sadamas lastimiseks ja lossimiseks ettenähtud aja jooksul polnud võimalik tavapärast rulltreileri ja kassett-tehnoloogiat kasutades enam toime tulla. Veeremilaevadega suure hulga konteinerite vedamine pole otstarbekas ka põhjusel, et konteinerite transportimine laeva rulltreileritel kassettalustel on kulukas ning aeganõudev. Oli vaja leida viis, teisaldamaks laeva pardale ja sealt kaile mõne tunni jooksul efektiivselt kümneid ja sadu konteinereid.
Uue laevatüübi loomisel lähtuti sellest, et autorongid, poolhaagised ja terminalitraktoritega laeva veetavad ühikud jäävad alumisele ja keskmisele laevatekile. Ülemine, avatud tekk on konteinerite päralt. Samal ajal, kui kahele alumise tekile laaditakse veerevat lasti ro-ro meetodil, tõstetakse avatud tekile konteinereid kail olevate kraanadega lo-lo meetodil. Con-ro aluste puhul on ühendatud ro-ro laevade ja fiiderkonteinerilaevade parimad omadused.
Läänemere sadamate vahel toimuvas liiniliikluses kasutatavate con-ro aluste pikkus on tavapäraselt 200 m ja laius 25 m. Laeva kahele alumisele tekile mahub sõidukeid 2900 rajameetri jagu, ülemisele tekile aga 640 TEU-d. See on topelt kogus konteinereid võrreldes ro-ro laevade veetavate maksimaalsete mahtudega.
Maailma suurim con-ro tüüpi alus kuulub laevakompaniile ACL. Laeva peamised tehnilised andmed on järgmised: pikkus 292 m, laius 32,3 m, süvis 11,6 m, mahutavus 2000 sõiduautot, ro-ro meetodil konteinereid 1000 TEU-d ja lo-lo meetodil ülemisel laevatekil konteinereid 1850 TEU-d. Laeval on neli tekki, neljandal, lahtisel tekil on konteinerid. Ahtrirambi kandevõime on 420 t, esimese teki pindala 3388 m2 ja kõrgus 4,5 m, teise teki pindala 3743 m2 ja kõrgus 4,5 m ning kolmanda teki pindala  4945 m2 ja kõrgus 6,2 m.
Barletta

Barletta on linn Itaalias, Apuulia maakonnas.
Linn asub Aadria mere kaldal, umbes 50 km põhja pool Bari linna.
Linnas elab umbes 95000 inimest.
Linda (Rakvere lauluselts)

Linda selts oli aastatel 1878–1882 Rakveres, Lai tänav 7 tegutsenud lauluselts.
Linda seltsi esimeseks presidendiks oli Juhan Kunder, lauluseltsi „Linda” kirjatoimetajana tegutses Peeter Jakobson ja seltsi muusikajuhiks oli endine Selja–Loobu–Läsna koolmeister Paul Bergmann (1836–1913) (endine Pupastvere küla Kärkna pasunakoori juht) kes asutas seltsi juurde ka orkestri.
Linda selts läks 1882. aastal pankrotti.
Simple Plan (album)

"Simple Plan" on ansambli Simple Plan kolmas stuudioalbum. See ilmus 2008. aasta veebruaris.
Album jõudis Kanada albumiedetabelites 2. kohale, USA Billboard 200 edetabelis 14. kohale ja kogu maailmas esikümnesse sellistes riikides nagu Austraalia, Austria, Brasiilia, Rootsi ja Šveits.
Arona vald (Tenerife)

Arona on vald Hispaanias Kanaaridel Tenerife saare lõunaosas Santa Cruz de Tenerife provintsis.
Vallamaja ja muud haldusüksused asuvad samanimelises linnas, mis asub 630m kõrgusel merepinnast.
Aronast sai omavalitsus 1812. aastal Cádizi põhiseadusega. Lõplikult kindlustati selle staatus 1836. aastal pärast vahepealseid poliitilisi võimuvõitlusi. 
1941. aastal jõudis saare põhjast lõunasse ehitatav maantee (TF-28) Arona kesklinna. Samal arendati jõuliselt ka muud infrastruktuuri, näiteks ehitati "Canal del Sur ("h.k lõuna kanal), mis võimaldas piirkonna põllumajanduse maksimaalset arengut. 
1960-datel ehitati turismibuumist tingitult Arona rannikualadele eurooplaste ihaldatud "päevitamise ja rannamelu" pakkumiseks kuurortlinn Playa de Las Américas, ning arendati ka olemasolevaid väikelinnu Los Cristianost ja Las Galletast. 
Arona valla kohalikeks pühadeks on karnevali teisipäev (Eestis vastlapäev) ja "festividad del Santísimo Cristo de la Salud" (h.k pühaima tervise-kristuse püha), mida tähistatakse oktoobri esimesel nädalavahetusel koos valla kaitsepühakule roosipärja Jumalaemale pühendatud pidustustega.
Urmas Mägi

 
Urmas Mägi (17. detsember 1963) on eesti puhkpillimängija, dirigent, pedagoog.
Haridus ja muusikataust.
Ta on lõpetanud Jõgeva Keskkooli (1982) ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi kultuuriteaduskonna (1990). 
Ta on õppinud Jõgeva Muusikakoolis trompetit (erialaõpetaja Enno Heinmaa) ning Tallinna Pedagoogilises Instituudis puhkpilliorkestri dirigeerimist (õppejõud Andres Avarand) ja saksofoni (õppejõud Ants Laas ja Olavi Kasemaa).
Ants Kaasik

Ants Kaasik (15. juuni 1950 Rakvere – 6. märts 2020) oli eesti astrofüüsik.
Pärast 1973. aastal Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist füüsikuna töötas ta Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis ja Tartu Observatooriumis algul nooremteadurina, seejärel teadurina.
Kaasik koos Jaan Einasto ja Enn Saarega tõestasid 1974. aastal, et peale tavalise aine (barüonaine) on galaktikatel ulatuslikud massiivsed tumedast ehk varjatud ainest kroonid (tänapäevase termini nimetusega tumeaine).
1990. aastatel töötas ta Tõraveres OÜ Tõravere Trükikoda tegevdirektorina.
Erik Tago

Erik Tago (11. oktoober 1950 Paide – 24. veebruar 2021) oli eesti astrofüüsik.
Pärast 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist füüsikuna töötas ta Tõravere Observatooriumis nooremteaduri, teaduri ja alates 2000. aastast vanemteadurina.
1987. aastal kaitses Tago Tartu ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Coma galaktikate superparve ja tema ümbruse struktuur" (juhendaja Jaan Einasto). Ta täiendas end 1990. aastal Max Plancki Astrofüüsika Instituudis ja 1991. aastal Cambridge'i Ülikoolis.
Erik Tago teadustöö hõlmas vaatluslikku kosmoloogiat, Universumi suuremastaabilist struktuuri ning galaktikate ja nende süsteemide ruumjaotust.
Kalakukko

Kalakukko on soome toit, mis on pärit Savo piirkonnast. See on suur (leivapätsi suurune) pirukas paksust hapendatud rukkitaignast, mis on täidetud kalaga (nagu ahven või rääbis). See sarnaneb eesti kapsaleivaga, kuigi see on täidetud hapukapsaga. Kuna on teada, et vanemad pirukad olid täidetud kalaga, kapsaga või kaalikaga, ja olid tehtud rukkitaignast, siis võivad need kaks olla tänaseni säilinud näited kõige vanematest pirukatest nii Eestis kui Soomes.
Maret Einasto

Maret Einasto (sündinud 8. oktoobril 1958 Tartus) on eesti astrofüüsik.
Pärast 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist füüsikuna asus ta tööle Tõravere Observatooriumisse (tänapäeval Tartu observatoorium).
1991. aastal kaitses Einasto Tartu ülikoolis doktoritöö "Morphological and Luminosity Segregation of Galaxies" (juhendajad Jaan Einasto ja Enn Saar) ning sai astronoomiadoktori kraadi. Ta täiendas end aastatel 1992–1993 Cambridge'i, Padova ja Oxfordi Ülikoolis ning Euroopa Lõunaobservatooriumis.
Ta oli Tartu Ülikooli Tartu observatooriumi vanemteadur (1995. aastast) ja on alates 2021. aastast kaasprofessor.
Maret Einasto teadustöö hõlmab kosmoloogia ning galaktikate ja galaktikasüsteemide probleeme, sealhulgas Universumi fraktaalset struktuuri, galaktikate ja galaktikaparvede ruumjaotust ning iseloomulikke skaalasid Universumi suuremastaabilises struktuuris, samuti kääbusgalaktikate paiknemist ja tühimike jaotumist Universumis.
Isiklikku.
Ta on kosmoloog Jaan Einasto tütar. Tema onu on geoloog Rein Einasto.
Chrudimi ringkond

Chrudimi ringkond (tšehhi keeles "Okres Chrudim") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Pardubice maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Chrudim.
Pardubice ringkond

Pardubice ringkond (tšehhi keeles "Okres Pardubice") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Pardubice maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Pardubice.
Svitavy ringkond

Svitavy ringkond (tšehhi keeles "Okres Svitavy") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Pardubice maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Svitavy.
Autoveolaev

Autoveolaev (autotarnelaev) (ingl.k. "car carrier; vehicle carrier") on veeremilaev, millega veetakse peamiselt sõiduautosid, aga ka veokeid kaubana. Laeva lastitakse enamasti uusi sõidukeid autotehaste sadamates asuvatest suurtest ladudest ja need veetakse distribuutorite ja logistikaettevõtete sadamais paiknevate müügiettevalmistusettevõtete laoplatsidele. 
Ookeani autoveolaevad mahutavad enamasti 4000–6000 sõiduautot, suurimad neist isegi kuni 8000 sõidukit. Autoveolaev on veeremilaeva eritüüp, mis on ehitatud autode veoks kaubana. Autolaev on kõrge parda ja vöörist ahtrini ulatuva tekiehitisega, milles paiknevad lastiruumid paljudel väikese kõrgusega laevatekkidel. Autod sõidavad laeva ahtri- või külgrampide kaudu. Vajalikule tekile sõidavad autod mööda siserampe, tekil sõidukid kinnitatakse meresõidu ajaks.
Euroopas paiknevad autotehased valmistavad aastas miljoneid sõiduautosid, millest suur osa veetakse teistesse Euroopa riikidesse autoveolaevadega. Ookeani autoveolaevadelt lossitakse autosid väiksematele autoveolaevadele, mis veavad sõidukeid teistesse sadamatesse.
Eesti sadamaist käivad autotarnelaevad Paldiski Paldiski Lõuna- ja Põhjasadamas ning ka Sillamäe sadamas.
Ústí nad Orlicí ringkond

Ústí nad Orlicí ringkond (tšehhi keeles "Okres Ústí nad Orlicí") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Pardubice maakonnas. Ústí nad Orlicí ringkond piirneb põhjas ja kirdes Poolaga. Ringkonna halduskeskus on Ústí nad Orlicí.
Suureõieline lumikelluke

Suureõieline lumikelluke ("Galanthus elwesii") on taimeliik amarülliliste sugukonnast lumikellukese perekonnast.
Isotrema

Isotrema on õistaimede perekond pipralaadsete seltsist.
Mandžuuria tobiväät

Mandžuuria tobiväät ("Isotrema manshuriense") on õistaimede liik pipralaadsete seltsist.
Pipar (perekond)

Pipar ("Piper") on pipralaadsete seltsi kuuluv taimeperekond.
Peperoomia

Peperoomia ("Peperomia") on pipralaadsete seltsi kuuluv taimeperekond.
Ülipikaealine

Ülipikaealine on inimene, kes on elanud vähemalt 110 aasta vanuseks.
110-aastaseks elab umbes üks tuhandest 100-aastaseks elanud inimesest.
Eestis on teadaolevalt vaid üks inimene 110-aastaseks elanud. Selleks oli Ottilie-Armilde Tinnuri (1914–2024).
Esimene ülipikaealine, kelle vanus suudeti tõestada, oli hollandlane Geert Adriaans Boomgaard (1788–1899).
Kolm naist karavanis

"Kolm naist karavanis" on eesti reisisaade. Saade on eetris telekanalis Kanal 2.
Saatejuhid.
Esimeses hooajas olid saatejuhtideks Carola Madis, Eeva Esse-Sõõrumaa ja Kethi Uibomägi. Alates 2. hooajast on Uibomäe asemel kolmandaks saatejuhiks Kristel Aaslaid. 6. hooajast on saate nimeks "Kolm ja pool naist karavanis" ning Carola Madise asemel on kolmandaks saatejuhiks taas Kethi Uibomägi, kes reisib koos oma tütre Freyaga.
Tunnustus.
2022. aasta Eesti filmi- ja teleauhinnad galal oli saade nomineeritud "Aasta uus tulija" kategoorias.
Teine Kongo sõda

Teine Kongo sõda toimus 1998–2003. aastal Kongo Demokraatliku Vabariigi territooriumil. Mitmed sõdivad mässuliste rühmitused püüdsid kukutada Kinshasas asuvat keskvalitsust, mis oli võimule saanud alles 1997. aastal esimese Kongo sõja ajal. Mõlemad pooled said toetust mitmelt teiselt Aafrika riigilt. 1999. aastal lepiti kokku relvarahu, kuid seda hakati järgima alles 2001. aastal. Pärast edasisi pikki läbirääkimisi kirjutati 2002. aastal alla rahulepingule ja 2003. aastal alustas tööd kõigi parteide esindajatest koosnev valitsus, mis korraldas 2006. aastal vabad valimised.
Kongo keskvalitsus nimetas seda sõda "agressioonisõjaks" (prantsuse keeles "guerre d'aggression") või "okupatsioonisõjaks" (prantsuse keeles "guerre d'occupation"), samas kui mässulised nimetasid seda "taastamissõjaks" (prantsuse keeles "guerre de rectification").
Sõjaohvrite täpne arv pole teada: hinnanguliselt hukkus sõjas rohkem kui kolm miljonit inimest.
2002. aasta rahuleping ja 2006. aasta valimised ei lõpetanud Kongo konflikte. Alates 1994. aastast toimuvad idapoolsetes Kivu ja Ituri provintsides väiksema ulatusega relvakonfliktid. Need eskaleerusid 2007. aastal Kolmandaks Kongo sõjaks, mis lõppes 2009. aastal.
Kongo sõda

Kongo Demokraatliku Vabariigi territooriumil on toimunud mitu sõda:
Carola Madis

Carola Madis (sündinud 9. jaanuaril 1987) on eesti saatejuht ja raadiohääl.
Haridus- ja töökäik.
Carola Madis õppis aastatel 1995–2006 Tallinna Prantsuse Lütseumis. 
Ta töötab alates 2005. aastast Raadio 2-s ning on Raadio 2 Aastahitt peaprodutsent. 
2008. aastal osales ta koos Anu Saagimiga tõsielusaates "Anu ja Carola nädal aega ilma". 2021. aastast on ta reisisaate "Kolm naist karavanis" üks saatejuhtidest. Saatest on välja kasvanud ka Raadio Duo raadiosaade "Tere Ummikust!", mida juhivad Carola Madis, Eeva Esse-Sõõrumaa ja Kristel Aaslaid.
Isiklikku.
Tema isa on laulja Karl Madis.
Ilona Karula

Ilona Karula (sündinud 18. detsembril 1983) on eesti kirjastaja ja esoteeriliste raamatute autor.
Raamatud.
Ilona Karulalt on ilmunud teosed "Hinge valede nõiaring" (2018), "Täheinimesed" (2019), "Lapse hing" (2019), "Hingesõnumid" (2020), "Su varjatud vägi" (2022) ja "365 sõnumit naistele" (2023).
2023. aastal sai "Hinge valede nõiaring" ka ingliskeelse tõlke.
Giorgos Kallis

Giorgos Kallis (sündinud 8. septembril 1972 Ateenas) on kreeka päritolu majandusökoloog. 
Ta on õppinud keemiat Londonis Imperial College'is. 
Ta töötab Barcelona Autonoomses Ülikoolis, kus õpetab poliitilist ökoloogiat.
Ta on tasaarengu uurija ja eestseisja.
Angoo

Angoo (keskaja kreeka k , vanakõrgsaksa k "ango", vanainglise "anga" – 'konks, teravik') on rootsu ja kisulise teramikuga viskeoda ots, mis sarnanes varasema rooma "pilum"'iga. Eestis levisid angood eelviikingi- ja viikingiajal, tavalisemad olid alla 40 cm pikkused "lühikesed angood".
Saragossa kroonikas on angoole omistatud visigootide kuninga Amalarici tapmist. 7. sajandil seda enam ei kasutatud. 
Neid leiti ohtralt Taanis Llerup-Ådali sõjahaudadest. Üsna levinud on need ka Norra haudades. Soomes oli varakeskajal populaarne relva kohalik versioon. Kuigi Baltimaades ei ole see eriti levinud, on neid leitud mitmest Eesti paigast, sealhulgas Sõrve ja Hinniala matmispaikadest.
Hawkinsi granaat

Hawkinsi granaat (ametlikult "Grenade, Hand, Anti-Tank, No. 75") on Suurbritannia tankitõrje-otstarbeline käsigranaat, mida kasutati teises maailmasõjas. See oli üks mitmest pärast Dunkirki evakuatsiooni maaväe ja kodukaitse tarbeks välja töötatud granaadist. Hawkinsi granaat võeti kasutusele aastal 1942 ning see pidi olema mitmekülgsem kui varasemad granaadid, nagu No. 73 ja Sticky Bomb.
Hawkinsi granaat oli kujult risttahukas, umbes 15 cm lai ning 7,5 cm pikk, selles oli umbes 450 g lõhkeainet. See detoneerus näiteks kui sõiduk sellest üle sõitis, tankide kahjustamiseks kasutati tihti mitut korraga. Lisaks leidis Hawkinsi granaat kasutust hoonete õhkimisel. See oli Briti vägede varustuses 1955. aastani. Ameerika Ühendriikide maaväes oli see samuti kasutusel ning sellest arendati oma variant, miin M7.
Teatribuss

Teatribuss on väike kutseline Eesti projektiteater, mis alustas tegevust 2010. aasta kevadel. Teatribuss on rändteatri põhimõttel tegutsev liikuv teater, mille eesmärgiks on luua lastele, noortele ja täiskasvanud vaatajatele sisukaid ning emotsioone pakkuvaid teatrielamusi. 
Teatribussi asutaja ja eestvedaja on lavastaja ja näitleja Marko Mäesaar. Teatribuss on teinud koostööd erinevate professionaalsete vabakutseliste ja kutseliste näitlejate, muusikute, dramaturgide ning kunstnikega.
Sticky Bomb

Sticky Bomb (inglise keelest 'kleepuv pomm'; ametlikult "Grenade, Hand, Anti-Tank No. 74") on Suurbritannia käsigranaat. Seda kasutati teises maailmasõjas. Sticky Bomb oli üks mitmest "ad hoc" tankitõrjerelvast, mis Suurbritannias pärast Dunkirki evakuatsiooni välja töötati, kuna evakuatsioonioperatsiooni käigus kaotati suur osa oma tankitõrjevahenditest.
Sticky Bomb oli kaetud klaasist kattega, mis esimese nõela eemaldamisel relva ümbert ära tuli ning paljastas kleepuva pommi. Teise nõela eemaldamine aktiveeris pommi ning pärast seda pidi sõdur selle kleepima vastase sõiduki külge. Käepidemest lahtilaskmine aktiveeris detonaatori, pärast 5 sekundit nitroglütseriiniga täidetud pomm plahvatas.
Granaadi disain oli mitmes osas probleemne ning relvajõud keelasid alguses selle kasutamise, kuid peaminister Winston Churchill andis siiski käsu Sticky Bombi tootma hakata. Aastatel 1940–1943 toodeti ligi 2,5 miljonit taolist pommi. Peamiselt kuulus see kodukaitse varustusse, kuid Põhja-Aafrikas kasutasid seda ka Suurbritannia ning Rahvaste Ühenduse relvajõud. Muud liitlasväed kasutasid seda näiteks Anzio lahingus (sh Ameerika Ühendriikide-Kanada First Special Service Force) ning Austraalia armee Uus-Guinea kampaanias. Sticky Bombe saadeti ka Prantsuse vastupanuliikumisele.
Tüüp 97 (granaat)

Tüüp 97 (granaat) (jaapani keeles 九七式手榴弾, "Kyūnana-shiki Teryūdan") on Jaapani käsigranaat. See oli teise Hiina-Jaapani sõja ja teise maailmasõja ajal keiserlike relvajõudude standardne käsigranaat.
Millsi granaat

Millsi granaat (inglise keeles "Mills bomb") on Suurbritannia käsigranaat. See oli Briti armee esimene kaasaegne kildgranaat ning seda kasutati laialdaselt nii esimeses kui teises maailmasõjas.
Zipfi reegel

Zipfi reegel (ka Zipfi seadus, Zipfi needus, Zipfi kõver, Zipfi kurv) on kõiki loomulikke keeli iseloomustav omadus, mille kohaselt koosneb tekst peamiselt väikesest hulgast sageli korduvatest sõnadest ja suurest hulgast väikse tekstisisese esinemissagedusega sõnadest ehk väike arv kõige sagedamini esinevatest sõnadest katab suure osa sõnavarast.
Kirjeldus.
Reegel on seotud minimaalse pingutuse printsiibiga ehk kui inimene teeb korduvalt valikuid, otsustab ta mingi väikese hulga alternatiivide kasuks, aga suuremat hulka alternatiividest kasutab väga harva. See reegel teeb keele omandamise lihtsamaks.
Kõige sagedasema sõna esinemissagedus on kaks korda nii kõrge kui sageduselt teisel sõnal jne – korpuse kõige sagedasem sõna esineb sada korda sagedamini kui sajandal kohal asuv sõna.
Skaala on pidev, sageduste vähenemine jätkub kahaneva kiirusega ja skaala teises otsas on ülisagedased "grammatilised" sõnad, mida on üsna vähe, aga iga sellise korduvus väga suur (eesti keeles nt. "ja", "ei", "või", "et", "kui" jne). Vähemalt skaala põhiosas vastab leksika sagedusjaotus ligikaudu reeglile "x"2"y" = const., kus "x" on sõna kordumiste arv tekstilõigus ja "y" näitab, mitu sõna tekstilõigus seda korduvusastet ilmutab.
Zipfi seadus on lingvistikas üks domineerivamaid jaotuslikke tunnuseid, mis tähendab näiteks seda, et tõhusaks keeleõppeks tasub arvestada sõnasagedusega –keeleõppijal tasub omandada esmajoones väike hulk keeles sagedamine esinevaid sõnu.
Ajalugu.
Nähtust kirjeldas statistilise lingvistika üks rajajaid, George Kingsley Zipf oma raamatus "The Psycho-Biology of Language" 1935. aastal. Samas ei ole ta pidanud end esimeseks seaduspära leidjaks ja sama reeglit on teised autorid varem täheldanud: 1913. aastal kirjeldas saksa füüsik Felix Auerbach proportsioonide suhet linnade suuruse ja elanikkonna arvukuse vahel. Zipfi reeglit on kirjeldanud ka Jean-Baptiste Estoup 1916. aastal, G. Dewey 1923. aastal, ja E. Condon 1928. aastal.
Valdkonnad.
Reegel laieneb mitmetele teistelegi valdkondadele peale keele: näiteks majandus, geograafias, meedia, muusika, bioloogia ja mujal.
Mk 2 (granaat)

Mk 2 on Ameerika Ühendriikide käsigranaat. See võeti kasutusele 1918. aastal. See oli teise maailmasõja ajal Ameerika Ühendriikide sõjaväe standardne isikuvastane käsigranaat ning leidis kasutust ka hiljem, sealhulgas Korea sõjas ja Vietnami sõjas. Sellega asendati 1917. aastal konstrueeritud ebaõnnestunud granaat Mk I, aastal 1920 sai see nime Mk II ning aastal 1945 Mk 2.
Mk 2 väljavahetamine algas Korea sõja ajal, kui relvastusse jõudis uuem granaat M26/M61/M57. Kuna teise maailmasõja ajal oli Mk 2 granaate toodetud väga suures koguses, olid need Ameerika Ühendriikide maa- ja merejalaväes kasutuses 1960. aastateni. Mereväes vahetati see granaadiga M33/M67 välja alles 1969. aastal.
M2 (leegiheitja)

M2 on Ameerika Ühendriikide leegiheitja. Seda kasutati teises maailmasõjas, Korea sõjas ja Vietnami sõjas. M2-ga asendati leegiheitjad M1 ja M1A1. Kuigi ühe paagiga sai lasta vaid 7 sekundit, oli laskeulatus 20–40 meetrit ning seega oli M2 siiski efektiivne relv. Kuna kasutusse võeti ka leegiheitja-tankid, oli haavatavate kaasaskantavate jalaväeleegiheitjate nagu M2 järele nõudlus vähenenud.
Hiljem mõned M2-d müüdi ekspordiks ning mõned hävitati.
Fliegerfaust

Fliegerfaust (saksa keelest "Lendurirusikas"; ka Luftfaust ("Õhurusikas")) on Natsi-Saksamaa õhutõrjesüsteemi prototüüp. See pidi võimaldama üksikvõitlejal hävitada vastase hävituslennukeid.
Tellimus relva valmistamiseks esitati teise maailmasõja viimasel aastal ning see ei jõudnud kasutusse. Mõned eksemplarid valmistati ning neid katsetati aastal 1945. Fliegerfaust oli ilmselt liiga ebatäpne ning liiga madala laskeulatusega.
Lairiba

Lairiba (ingl "broadband") tähistab telekommunikatsioonis sidekanalit ja -võrku, mis võimaldab erisuguseid modulatsiooni ja multipleksimise meetodeid rakendades korraga edastada mitu signaali.
Andmete edastamise kiirus lairibas on pidevalt kasvanud, näiteks internetiühenduse kiirus telefoniliiniga ühendatud modemi kiiruselt 56 kbit/s (1990ndate teisel poolel) kuni kiiruseni mitu Gbit/s (läbi optilise kaabli).
Viited.
Põhiriba

Põhiriba (ingl "baseband") on andmeedastustehnikas kasuliku signaali sagedusriba, seega modulatsiooniga muutmata sagedusriba, mille hõivab üks signaal või multipleksitud signaalide kogum. Demoduleerimisprotsessi käigus taasluuakse algne põhiriba signaal. Niisiis kirjeldab põhiriba signaali olekut enne moduleerimist ja multipleksimist ning pärast demultipleksimist ja demoduleerimist.
Bazooka

Bazooka on Ameerika Ühendriikide raketiheitja. Ameerika Ühendriikide armee kasutas seda eriti laialdaselt teises maailmasõjas. Sellest lastakse kumulatiivlaenguga varustatud tahkekütusrakett tavaliselt kas soomustatud sõiduki, kuulipildujapesa või punkri pihta. Relva eelis oli, et seda sai kasutada kaugemalt kui näiteks käsigranaate või miine. Relva laialtlevinud hüüdnimi "Bazooka" pärineb samanimeliselt pillilt, mille populariseeris kolmekümnendatel koomik Bob Burns, kuna relva M1-variant meenutab pasunat.
Teise maailmasõja ajal õnnestus Saksamaal enda kätte saada mitu Bazookat ning nende eeskujul hakati valmistama oma mudelit Panzerschreck. Sõja lõpuks arendas ka Jaapan oma variandi, Tüüp 4.
Bazookast on ka eesti keelde tulnud sõna "basuuk", mis tähistab üldiselt Bazooka-taolist granaadiheitjat.
PIAT

PIAT (inglise keeles "Projector, Infantry, Anti Tank") on Suurbritannia tankitõrjerelv. See konstrueeriti aastal 1942 ning võeti kasutusse aasta l943.
PIAT-iga sai lasta 1,1 kg raskuse kumulatiivlaenguga varustatud lõhkepea ning see oli otsetulena tankitõrjeülesannetes efektiivne kuni 105 m ning kaudtulena kuni 320 m kaugusel. PIAT oli võrreldes teiste kaasaegsete tankitõrjerelvadega parema soomuseläbivusega, sellel polnud tagasipahvakut (ehk seda lastes ei olnud ohtu enda taga olevaid inimesi vigastada ega enda positsiooni vastasele lihtsastimärgatavaks teha) ning see oli lihtsama ehitusega. Samas oli PIAT-il tugev tagasilöök ning alguses esines mitmeid probleeme laskemoonaga.
PIAT-i kasutati esmakordselt 1943. aastal Tuneesia kampaania käigus ning see jäi Briti ja Rahvaste Ühenduse sõjavägede relvastusse viiekümnendate alguseni. Palju relvi sattus ka teiste sõjavägede kätte, sealhulgas Nõukogude Liit (lendliisiga), Prantsuse vastupanuliikumine, Poola vastupanuliikumine ja Iisraeli Hagana (leidis kasutust 1948. aasta sõjas). Kuuel Briti ja Briti Rahvaste Ühenduse sõduril õnnestus PIAT-i eduka kästilemisega teenida Victoria risti teenetemärk.
Hradec Králové ringkond

Hradec Králové ringkond (tšehhi keeles "Okres Hradec Králové") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Hradec Králové maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Hradec Králové.
Jičíni ringkond

Jičíni ringkond (tšehhi keeles "Okres Jičín") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Hradec Králové maakonnas. Ringkonna halduskeskus on Jičín.
Panzerfaust

"See artikkel räägib relvaseeriast. Teiste tähenduste kohta vaata artiklit Panzerfaust (täpsustus)."
Panzerfaust (saksa keelest "Tankirusikas") on Saksa tankitõrjerelv, mis töötati välja teise maailmasõja ajal. Tegu oli esimese ühekordselt kasutatava kerge tankitõrjerelvaga.
Panzerfaust koosnes kergest tagasilöögita lasketorust ning ühest varem laetud kumulatiivlõhkepeast. See oli odav ja lihtsasti ning üksi kasutatav. Tavaliselt lasti seda käevarre alt ning ülessuunatult, kuna laskekaugus oli kõigest 60 meetrit. Pärast laskmist visati toru ära.
Panzerfausti konstrueerimine algas aastal 1942 ning selle erinevad variandid jõudsid kasutusse alates 1943. aastast. Natsi-Saksamaa kasutas erinevaid mudeleid kuni teise maailmasõja lõpuni ning selle eeskujul konstrueeritud relvad oon mujal maailmas kasutusse jäänud tänaseni.
Náchodi ringkond

Náchodi ringkond (tšehhi keeles "Okres Náchod") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Hradec Králové maakonnas. Náchodi ringkond piirneb põhjas ja idas Poolaga. Ringkonna halduskeskus on Náchod.
Rychnov nad Kněžnou ringkond

Rychnov nad Kněžnou ringkond (tšehhi keeles "Okres Rychnov nad Kněžnou") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Hradec Králové maakonnas. Náchodi ringkond piirneb kirdes ja idas Poolaga. Ringkonna halduskeskus on Rychnov nad Kněžnou.
Nikolai Kardašov

Nikolai Semjonovitš Kardašov (vene keeles Николай Семёнович Кардашёв; 25. aprill 1932 Moskva – 3. august 2019 Moskva) oli vene astrofüüsik.
Pärast 1955. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna lõpetamist asus Kardašov tööle Šternbergi Riiklikku Astronoomiainstituuti. 1962. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi ja 1965. aastal füüsika-matemaatikadoktori väitekirja.
1960. aastatel ennustas Kardašov pulsarite olemasolu mitu aastat enne nende avastamist ja tegi ettepaneku reastada maavälised tsivilisatsioonid nende energia omamise taseme järgi (nn Kardašovi skaala). Samuti töötas ta välja pika baasjoone raadiointerferomeetria põhimõtte, mida kasutati Universumi uurimisprojekti RadioAstroni loomisel.
Rahvusvaheliselt on Kardašov tuntud eelkõige oma panuse poolest maavälise intelligentse eluvormi otsimisse (SETI). Kardõšovi teooriad kirjeldavad maaväliste tsivilisatsioonide võimalikke struktuure. Teadlane esitas ühe versiooni, miks inimkond pole veel tulnukate intelligentsust leidnud: Kardašovi sõnul võisid need samad tsivilisatsioonid jõuda sellisele arengutasemele, et lahkusid lihtsalt meie Universumist ja kolisid teise, paremasse.
Jossif Šklovski

Jossif Samuilovitš Šklovski (vene keeles Иосиф Самуилович Шкловский; 1. juuli (vkj 16. juuni) 1916 Hluhhiv, Tšernigivi kubermang – 3. märts 1985 Moskva) oli Nõukogude Liidu astronoom (astrofüüsik).
Pärast 1938. aastal Moskva Riikliku Ülikooli füüsikateaduskonna lõpetamist asus Šklovski tööle Šternbergi Riiklikku Astronoomiainstituuti, kus 1943. aastal kaitses füüsika-matemaatikakandidaadi ja 1949. aastal füüsika-matemaatikadoktori väitekirja ("Некоторые вопросы физики верхних слоёв солнечной атмосферы").
Aastatel 1953–1985 oli ta Šternbergi instituudi raadioastronoomia osakonna juhataja ja 1961–1985 ühtlasi Moskva ülikooli astrofüüsika kateedri juhataja.
Jossif Šklovski teadustöö hõlmas teoreetilist astrofüüsikat, röntgenastronoomiat ja raadioastronoomiat. 
Ta pakkus välja esimese täieliku evolutsioonilise skeemi planetaarsete udukogude ja nende tuumade jaoks, selgitades nende teket punaste hiiude evolutsiooni ja valgete kääbuste tekke tulemusena. Viis läbi töid kvasarite, pulsaride, kosmilise röntgeni- ja gammakiirguse allikate olemuse uurimiseks.
Šklovski on kirjutanud mitu monograafiat ja populaarteaduslikku raamatut. Viimastest menukaim on "Вселенная, жизнь, разум" (1962), mis tõlgiti inglise, bulgaaria, hispaania, itaalia, prantsuse, tšehhi ja eesti ("Universum, elu, mõistus",1981) keelde ning äratas laialdast tähelepanu intelligentse eluvormi olemasolu probleemile väljaspool planeeti Maa.
Erythricium aurantiacum

Erythricium aurantiacum on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente liik.
Seen on oranžika värvusega ja parasiteerub enamasti rosettsamblikel.
Eesti Spordi Kuulsuste Hall

Eesti Spordi Kuulsuste Hall kuulub Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi juurde ning on loodud eesmärgiga tõsta esile ja austada Eesti läbi aegade tuntumaid sportlasi ning spordi mõjutajaid.
Kirjeldus.
Eesti Spordi Kuulsuste Halli liikmed on spordimuuseumis personaalselt eksponeeritud autahvli, eluloo, videoloo ja märgiliste esemetega.
Hall moodustati 2020. aastal ning sellesse valiti algselt 50 liiget. Igal aastal lisatakse 2–4 uut liiget vastavalt avalikkuse ettepanekutele. Kandidaatideks saab esitada sportlasi, kelle karjääri lõpust on möödunud vähemalt 5 aastat. Lõpliku valiku kandidaatide hulgast teeb komisjon, kuhu kuuluvad Eesti Spordi- ja Olümpiamuuseumi, Eesti Olümpiakomitee, Eesti Olümpiaakadeemia ja Eesti Spordiajakirjanike Seltsi esindajad.
Normandia (haldusüksus)

Normandia piirkond on Prantsusmaa piirkond (1. järgu haldusüksus) riigi põhjaosas.
Piirkond jaguneb Calvadosi, Eure'i, Manche'i, Orne'i ja Seine-Maritime'i departemanguks.
Haldusüksus asub ligikaudu ajaloolise Normandia piirkonna alal.
Jessica Chaffin

Jessica Chaffin (sündinud 5. jaanuaril 1974) on Ameerika Ühendriikide näitleja, koomik ja kirjanik. 
Teda tuntakse enim koomikupaarist Ronna ja Beverly, kus ta näitleb koos Jamie Denboga. Ta on mänginuid Coco Wexlerit Nickelodeoni sarjas "Zoey 101" ja Marie Faldonadot CBS-i situatsioonikomöödias "Mees teab". Lisaks on ta näidelnud veel filmides "Spioon" ja "Karm paar". Ta mängis Bethi NBC situatsioonikomöödias "Abby's".
Lapsepõlv.
Chaffin sündis ja kasvas üles Newtoni linnas Massachusettsis. Tema isa on juudi perest ja judaismi võttis vastu ka tema ema, kes on šoti ja inglise päritolu. Jessica Chaffinit kasvatati ka juudiks. Tema vend, Joshua Chaffin, on Financial Times'i ajakirjanik.
Karjäär.
Ta näitleb Upright Citizens Brigade teatris Los Angeleses, tihti koos oma komöödiapartneriga Jamie Denboga. Aastatel 2005–2008 tunti Chaffinit selle poolest, et ta mängis Nickelodeoni sarja Zoey 101 neljal hooajal tüdrukute ühiselamu nõustajat Coco Wexlerit. Aastatel 2008–2009 töötas ta koos Amy Poehleriga kirjaniku ja häälenäitlejana animasarjas "The Mighty B!", mängides mitut rolli, sealhulgas Portia nõbu Chelsea rolli. Sellel ajal näitles ta veel mitmes telesaates: "90210", "Tara mitu mina", "Uus tüdruk", "Veep", "Episoodid" ja "Search Party". Ta näitles ka filmides "Spioon", "Lauluässad 3" ja "Emmede vaba õhtu".
Chaffins on mänginud külalisrolle telesarjades "Weeds", "Kaaskond" ja "Curb Your Enthusiasm". 2009. aasta detsembris oli Showtime's ta komöödiasaate "Ronna &amp; Beverly" (Upright Citizens Brigade teatri populaarse etenduse põhjal tehtud) esmaeeter. Saatest "Ronna &amp; Beverly" sai kuueosaline komöödia jutusaade, mille kaasprodutsent oli Paul Feig ja mille esmaeeter oli 10. septembril 2012. Koos Jamie Denboga tegi Chaffin "Ronna ja Beverly" taskuhäälingu. 2019. aastal alustas uus taskuhääling "Ask Ronna", mida Chaffin teeb koos Bryan Safiga.
Chaffin näitles CBS-i situatsioonikomöödia "Mees teab" esimeses hooajas ja NBC situatsioonikomöödias "Abby's".
M7 (granaadiheitja)

M7 on Ameerika Ühendriikide 20-mm vintpüssigranaati heitev lisaseade vintpüssile M1 Garand. Seda kasutati laialdaselt teises maailmasõjas ja Korea sõjas. Tegu on toruga, mille üks osa kinnitub täägikinnituse abil püssi vintraua otsa ning teise osa otsa kinnitub granaat. Granaadiheitja kasutamiseks tuli püssist lasta paukmoona ja tekkinud gaasid avaldasid piisavalt survet, et heita granaat kuni 200 meetri kaugusele lendu.
M7 jaoks olid mõeldud soomusevastane granaat M9, M17 ning suitsugranaat M22.
Sturmpistole

Sturmpistole oli Saksamaa katse teise maailmasõja ajal konstrueerida mitmeotstarbeline granaadiheitja. Kuna tegu oli ümberehitatud signaalraketipüstoliga, siis oleks selle kasutamine sedavõrd lihtne, et seda saanuks kasutada iga sõdur. Relv oleks saanud lasta erinevaid granaate, sh 600-grammist Panzerwurfkörper 42, mis võinuks läbistada kuni 8 cm soomust. Sturmpistoli arendamisele eelistati siiski keskenduda Panzerfaustile ja Panzerschreckile.
Shitotsubakurai

Shitotsubakurai (jaapani keeles 刺突爆雷; "Torkemiin") on Jaapani tankitõrjerelv. Seda kasutati teises maailmasõjas. Relva kasutamine lõppes kasutaja jaoks surmaga. Tegu oli puust kaika otsa kinnitatud koonusekujulise tankitõrjemiiniga. Torkemiinid jõudsid relvastusse 1944. aastal ja seda kasutati näiteks Ameerika Ühendriikide soomustehnika vastu.
Jaan Vennik

Jaan Vennik (28. märts 1948 – 19. veebruar 2021) oli eesti astrofüüsik.
Pärast 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli lõpetamist füüsikuna töötas ta Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis ja Tartu Observatooriumis nooremteaduri, teaduri ja alates 2000. aastast vanemteadurina.
Vennik kaitses 1986. aastal füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Строение групп галактик" ("Galaktikarühmade ehitus"; juhendaja Jaan Einasto).
Tema teadustegevuse põhisuunaks oli väikeste galaktikasüsteemide struktuuri uurimine ning kääbusgalaktikate ja väikese pindheledusega galaktikate uurimine neis.
Igor Novikov (kosmoloog)

Igor Dmitrijevitš Novikov (vene keeles Игорь Дмитриевич Новиков; sündinud 10. novembril 1935 Moskvas) on vene astrofüüsik ja kosmoloog.
Ta on lõpetanud 1959. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna ning kaitsnud Šternbergi Riiklikus Astronoomiainstituudis 1962. aastal füüsika-matemaatikakandidaadi ("Некоторые свойства решений уравнений Эйнштейна для сферически симметричных полей тяготения") ja 1970. aastal füüsika-matemaatikadoktori väitekirja ("Ранние стадии космологического расширения").
Aastatel 1986–1991 oli Novikov Moskva ülikooli astrofüüsika ja täheastronoomia kateedri professor ning 1994–2001 Kopenhaageni Ülikooli teoreetilise astrofüüsika keskuse direktor. 2001. aastal sai ta Lebedevi Füüsikainstituudi astrokosmose keskuse asedirektoriks, hiljem jätkas samas peateadurina.
Teadustöö.
Igor Novikovi teadustöö hõlmab relativistlikku füüsikat, astrofüüsikat, kosmoloogiat, gravitatsiooniteooriat, paljude maailmade interpretatsiooni ja ussiaukude hüpoteesi.
Ta on üks massiivsete tähtede evolutsiooni lõpus tekkivate mustade aukude sisestruktuuri teooria loojaid. Novikov näitas, et musta augu väline gravitatsiooniväli ja sisemine struktuur on täielikult määratud kokkuvariseva tähe massi ja pöördemomendiga ning ei sõltu aine jaotuse ja selle liikumise üksikasjadest. Ta avastas mustade aukude seest aegruumi struktuuri ja selle evolutsiooni seadused ning kehtestas vaatluspiirangud reliktsete mustade aukude olemasolule ja omadustele. Töötas välja mustade aukude ümber advektiivsete akretsiooniketaste teooria (2005).
Novikov esitas hüpoteesi "valgetest aukudest" (1964) ja uuris kvantefektide mõju valgetele ja mustadele aukudele.
Ta uuris gravitatsioonilise ebastabiilsuse küsimusi, galaktikate ja nende parvede teket. Ta pakkus välja ühe esimese galaktikate moodustumise mudeli "kuuma" universumi raames (1967) ja töötas välja esimese varjatud massi mudeli (1980).
Koos Kip Thorne'iga uuris ta ajas rändamise teadusliku põhjendatuse ja "ajamasina" loomise võimalikkuse probleemi.
Guyana vapp

Guyana vapp on Lõuna-Ameerikas asuva Guyana Kooperatiivse Vabariigi ametlik vapp. Praegune vapp võeti kasutusele 25. veebruaril 1966.
Guyana vapil on kujutatud kaht valget kilpi hoidvat jaaguari – Guyana rahvuslooma. Vasakpoolsel jaaguaril on käes kirka, mis sümboliseerib Guyana kaevandustööstust ning parempoolsel on käes suhkruroo ja riisi varred, mis sümboliseerivad Guyana suhkru- ja riisitööstust.
Kilbil on kujutatud Amasoonase viktooria vesiroos, mis on riigi rahvuslill, kolm sinist lainet, mis tähistavad peamisi Guyana jõgesid ja riigi rahvuslind hoatsiin (mõnikord nimetatud ka tuttkanaks).
Kilbi kohal on kujutatud peakate, mis hõlmab riigi põlisrahvast sümboliseerivat sulgedega peakatet, mida nimetatakse ka Cacique'i krooniks, kaht teemanti külgedel, mis tähistavad mäetööstust ja rüütli kiivrit, mis viitab monarhia sümboolikale.
Kõige all on Guyana juhtlause "One people, one nation, one destiny" (Üks rahvas, üks riik, üks saatus).
Donald Glover

Donald McKinley Glover noorem (muusikunimega Childish Gambino; sündinud 25. septembril 1983 Edwardsis California osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja, koomik, muusik ja filmitegija.
New Yorgi Ülikooli õpingute kõrvalt töötas ta sketšikomöödia näiteseltskonnas Derrick Comedy. Seejärel palkas Tina Fey Gloveri 23-aastaselt NBC situatsioonikomöödiale "30 Rock" stsenaariume kirjutama.
Ta sai tuntuks kolledžiüliõpilase Troy Barnesi kehastamisega aastail 2009–2014 situatsioonikomöödias "Community". 2016.–2022. aastani mängis ta peaosa FX-i telesarjas "Atlanta", mille ta ise lõi ja mida aeg-ajalt ise ka lavastas.
"Atlanta" eest on ta pälvinud mitu auhinda, sealhulgas kaks Primetime Emmyt ja kaks Kuldgloobust.
Isiklikku.
Ta sündis Edwardsi õhuväebaasis, kuid kasvas üles Stone Mountainis Georgia osariigis, kuhu tema isa Donald Glover vanem paigutati järgmisele positsioonile. Tal on vend ja õde ning ta vanemad võtsid kasvatada kasulapsi. Ta vanemad olid Jehoova tunnistajad, kuid ta ise pole usklik.
Ta õppis Avondale High Schoolis ja käis näitekoolis nimega DeKalb School of the Arts. 2006. aastal lõpetas ta New York University Tisch School of the Artsi kraadiga näitekirjanduses. Tal on kolm poega abikaasa Michelle White'iga, kellega ta kohtus aastal 2015.
Diana-Maria Riva

Diana-Maria Riva (sündinud 22. juulil 1969 Cincinnatis) on Ameerika Ühendriikide seriaalinäitleja. 
Ta on olnud üks peaosatäitjaid sarjades "Philly" (2001–2002), "Side Order of Life" (2007), "Head" (2010), "Telenovela" (2015–2016) ja "Gordita Chronicles" (2022). Tal on olnud kaalukaid rolle ka seriaalides "Presidendi meeskond", "Sild", "Dead to me" ja "Glamorous".
Riva kasvas üles Ohio osariigis Cincinnatis. Ta õppis St. Ursula Akadeemias ja Cincinnati Ülikoolis – Muusika Kolledž-Konservatooriumis.
Riva alustas näitlejakarjääri teatris, mängides 1996. aastal Michael Welleri näidendis "Help!". 
Samal aastal tegi ta ka telesarjadebüüdi ABC komöödiasarjas "Common Law", kuid sarja tootmine lõpetati pärast neljandat jagu. Hiljem näitles ta Steven Bochco seriaalis "Murder One". Lisaks näitles ta veel sarjades "NYPD Blue" (1997, 1999), "City of Angels" (2000) ja "Philly" (2001–2002). Veel on ta teinud kaasa telesarjades "Party of Five", "Salatoimikud", "The Drew Carey Show", "Kõigile meeldib Raymond", "CSI" ja "Less Than Perfect". Ta on teinud kaasa külalisena Donny Osmondi versioonis saatest "Pyramid".
Siuhh-sauhh polka

"Siuhh-sauhh polka" on ansambel Tornaado 1980. aastal salvestatud lugu.
Laulu pealkiri tuli ühe bändiliikme kääridest, millega tehti loo esitamise ajal omapärast heli.
Lugu loodi vahetult peale "Linnahalli polka" valmimist.
Lugu oli sketšisaate Tujurikkuja tunnusmeloodia. Laulu mängiti ka 2025. aasta üldlaulupeo rahvamuusikapeol mandoliinide esituses.
Linnahalli polka

"Linnahalli polka" on ansambel Tornaado muusikapala, mis loodi 1980. aasta suveolümpiamängude jaoks ehitatud Tallinna Linnahalli auks.
Darne (kuulipilduja)

Darne on Prantsuse kuulipilduja.
Regatt (instrumentaaltsükkel)

Regatt on ansambel Tornaado esimene instrumentaaltsükkel. See salvestati 1979. aastal Eesti Raadios eelseisvate suveolümpiamängude jaoks.
MG 30

MG 30 on Saksamaal konstrueeritud kergekuulipilduja. Seda toodeti peamiselt Austrias ja Šveitsis. Seda peetakse kuulipildujate MG 34 ja MG 42 eelkäijaks ning seeläbi võib öelda, et MG 30 on paljude tänapäevaste kuulipildujate eelkäija.
Vickers K

"Mitte segi ajada kuulipildujaga Vickers."
Vickers K on Suurbritannia kuulipilduja. Selle konstrueeris lennukites kasutamiseks ettevõte Vickers-Armstrongs. Vickers K oli kiire laskekiirusega, mis tagas selle, et sihtur sai vastase pihta lühikese aja jooksul võimalikult palju tuld anda, kuna lennates ei tekkinud sihtmärgi tagamiseks eriti pikki ajaaknaid. Teises maailmasõjas kasutati seda ka maal.
Stacy Keach

Walter Stacy Keach Jr. (sündinud 2. juunil 1941 Savannah's Georgia osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja, kes on olnud tegev alates 1964. aastast. 
Stacy Keach paistis esimest korda silma Off-Broadway lavastustes ja on kogu karjääri jooksul olnud Ameerika teatris silmapaistev tegelane. 
Ta on pälvinud neli Drama Deski auhinda, kaks Helen Hayesi auhinda ja kaks Obie auhinda näitleja silmapaistva esituse eest. Ta oli nomineeritud Tony auhinnale parima teatrinäitleja kategoorias rolli eest 1969. aasta Arthur Kopiti lavastuses "Indiaanlased".
Lihtriveolaev

Lihtriveolaev (ingl.k. "lighter carrier; lash ship") on ehitatud kaubaga ujuvkonteinerite (lihtrite) veoks laevatekil, nende tõstmiseks tekikraanadega vette või veest välja tagasi laevatekile. Lihter (ingl.k. "lighter") on laevatekil veetav, tasapinnalise põhja, kinnise kere ning jõuallikata väike praam (ujuvkonteiner). Lihtreid kasutatakse enamasti madala veetasemega sadamates või muudes paikades, kus kauba toimetamine maale või maalt laevale pole muul viisil võimalik. Laeva laadimist või lossimist ujuvkonteinerite ehk lihtritega nimetatakse lihterdamiseks (ingl. k.l"ighterage"). 
Lihter laeva pardal (ingl.k. "lighter-aboard ship;LASH") on põhimõte ja tehnoloogia, mille järgi veetakse spetsiaalselt selleks otstarbeks ehitatud laevaga ujuvkonteinereid, mis tõstetakse vette ja veest välja laevatekil olevate kraanade abil. Ujuvkonteinereid kaubaga veetakse madala veega kohtades puksiiride abil sadamasse, mere või jõe randa, kus need pärast tühjendamist laevale tagasi toimetatakse. 
Ülevaade.
Lihtrivedude süsteem töötati välja Põhja-Ameerikas 1969. a ja on elujõuline ka praegu. Lihtrivedude kontseptsioon sarnaneb konteinervedude süsteemiga. Kasutatakse ujuvaid konteinereid pikkusega 59 "ft", laiusega 30 "ft" ja kõrgusega 10 "ft". Neid, dedveidiga 385 dwt ujuvaid konteinereid nimetatakse ka pargasteks. Tavapäraselt võtab lihtrilaev pardale kuni 80 taolist lihtrit. 
Lihtrivedude süsteemi muudab efektiivseks võimalus laadida lihtreid ajal, mil lihtrilaev on reisil. Täislaaditud lihtrid veetakse laeva saabudes lihtrilaeva parda äärde, kus need tõstetakse kraanadega selle pardale. Laev ise seisab sel ajal ankrus sadama reidil või jõesuudme läheduses vabas vees. Lihtrilaevu kasutatakse kohtades, kus ookeanilaevad ei saa oma suure süvise ja suuruse tõttu liikuda. Nii tõstetakse lihtrid vette jõesuudmes ja veetakse seejärel puksiiridega sisemaa sadamatesse. 
Lihtrivedude kontseptsioon ei ole laialdaselt levinud, kuna sellega kaasnevad mitmed olulised puudused. Peamiseks puuduseks on asjaolu, et suure maksumusega lihtrid vajavad opereerimissüsteemi, mille puhul peab iga lihtrilaeva jaoks olema kahe- kuni kolmekordne kogus lihtreid. Mitmetel juhtudel on puuduseks ka lihtrite suurus – paljud kaubasaatjad ei vaja sedavõrd suurt veoühiku kaubaruumi, mistõttu pole sageli võimalik lihtreid kasutada mitmete kaubagruppide veoks.
Raskelasti laev

Raskelasti laev (ingl.k. "heavy lift vessel") on mõeldud vedama eriti suurt ja/või rasket lasti (tehaste seadmed, tuugenite osad, harktõstukid, sadamakraanad, rasked metallkonstruktsioonid jms), mida pole võimalik vedada muude laevadega. Alustel on suur avatud tekk ja suure tõstejõuga tekikraanad. 
Veosed laaditakse laevatekile laeva kraanade või kail paiknevate kraanade abil. Raskelastilaevade kandevõime on enamasti 10 000–20 000 dwt ja need on tavaliselt varustatud kahe 400–800-tonnise tekikraanaga, mis suudavad tõsta pardale kuni 1600 tonni kaaluvaid laste. Laeva pardal võib olla lisaks 80–100 t tõstejõuga tavaline tekikraana. 
Ülevaade.
Alates 1990. aastatest on kasvanud kiiresti projektvedude sektor. Seoses tööstus- ja transpordisektori kiire arenguga on tekkinud vajadus toimetada sadu tonne kaaluvad kaubad lähtekohast sihtkohta ühes tükis, mitte osadena, nagu oldi sunnitud tegema varem. 
Uut tüüpi nn projektvedude alused võtavad avatud tekile sadu ja tuhandeid tonne kaaluvaid laste. Lastiks on enamasti sadamates kasutatavad tõste- ja transpordiseadmed, tööstuse seadmed ning suuremõõdulised ja raskekaalulised metallkonstruktsioonid. Keemiatööstuses kasutatavate reaktorite, fraktsionaatorite, krakkimistornide ning muude seadmete mõõtmed ja kaal on järjest suurem.
Tänu laevateki pealisehituse paiknemisele laeva vööris on tekkinud hea võimalus käsitleda ja transportida laevadel suuri mooduleid või virnastada laeva tekil kergekaalulist kaupa. Aluste väike süvis võimaldab neil siseneda ka arengumaade väikestesse madalaveelistesse sadamatesse.
Ehitatakse ka projektvedudeks mõeldud, osaliselt sukelduvad (poolsukelduvad) raskelasti laevu ("semi-submersible barge carrier"). Need alused suudavad sukelduda vabalt ujuva, kümneid tuhandeid tonne kaaluva naftapuurtorni pardale võtmiseks. Laeva sukeldamiseks lastakse selle tohututesse ballastivee tankidesse voolata merevesi. Pärast seda, kui puksiirid on puurtorni sukeldunud laeva kohale vedanud, pumbatakse laeva ballastitankidest vesi välja. Laev tõuseb koos puurtorniga veest välja ja võib alustada selle ettevaatlikult toimuvat vedamist sihtkohta. Kuna ballastivee tanke on laeval palju, saab aluse horisontaalasendis tasakaalustamiseks ja ümbermineku vältimiseks reguleerida vasak- ja parempoolse parda ballastitankidesse lisatavat veekogust väga täpselt.
Dockwise Vanguard on üks maailma suuremaid poolsukelduvaid raskeveosealuseid, millega saab transportida kolossaalseid rannikuvete ehitisi nafta- ja gaasitööstusele. Aluse pikkus on 275 m ja laius 70 m. Laeva tekki saab sukeldada kuni 16 meetri sügavusele, võimaldamaks võtta pardale ka suurema süvisega objekte. Lisaks suuregabariidilistele objektidele saab alusega vedada eriti raskeid, kuni 110 000 tonni kaaluvaid objekte.
Tüüp 11 (kergekuulipilduja)

Tüüp 11 (jaapani keeles 十一年式軽機関銃, "Jyūichinen-shiki Kei-kikanjū") on Jaapani kergekuulipilduja. Jaapani keiserlikud relvajõud kasutasid seda enne teist maailmasõda ning selle ajal. See oli Jaapani sõjaväe esimene kergekuulipilduja, relva disainis relvassepp Kijirō Nambu ning sellel oli teatud sarnasusi Prantsuse Hotchkissi kuulipildujatega. Tüüp 11 laadimissüsteem oli ebatavaline: sõdur pidi viielasulised padruniklambrid asetama relvale kinnitatud karpi, kokku mahtus karpi kuus klambrit ehk kuni 30 padrunit. Kuigi kuulipilduja oli muidu võimekas, tekitas selle laadimissüsteem tõrkeid, kui sinna näiteks liiva sattus. Relv võeti teenistusse 1922. aastal ning oli laialdaselt kasutuses 1945. aastani.