tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sumqayıtçayı

Sumqayıtçayı on jõgi Aserbaidžaani idaosas.
Sumqayıtçayı algab Suur-Kaukasuse mägede kagunõlvalt, voolab itta ja suubub Sumqayıtis Kaspia merre.
Jõe pikkus on 182 km ja valgala pindala 1800 km².
Sumqayıtçayı jõega ristub Samuri–Abşeroni kanal, mis toob vett Abşeroni poolsaarele.
Jõe vett kasutatakse niisutuseks.
Mihhail Fokin

Mihhail Fokin, ka Michel Fokine (vene keeles Михаил Михайлович Фокин "Mihhail Mihhailovitš Fokin"; 23. aprill (vkj 11. aprill) 1880 Peterburi – 22. august 1942 New York) oli vene ja Ameerika Ühendriikide balletitantsija, balletipedagoog, koreograaf ja ballettmeister. 
Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist 1898. aastal võeti Fokin Maria teatri balletitrupi tantsijaks, kus ta mõne aja möödudes edutati solistiks. 1902. aastal näitas ta end ka balletipedagoogina ja 1905. aastal koreograafina. 
1909. aastal alustas Fokin koostööd antreprenöör Sergei Djagileviga. Djagilevi trupiga Ballets Russes toimusid Fokini balletilavastuste esietendused: 1910. aastal "Tulilind" ja "Šeherezade", 1911. aastal "Le Spectre de la rose", "Narcissus" ja "Petruška" ning 1912. aastal "Tamara" ja "Daphnis ja Chloé".
1914. aastal naasis Fokin Maria teatrisse, kus töötas ballettmeistrina. 
Emigratsioonis.
Pärast oktoobripööret emigreerus Fokin perega Rootsi, hiljem siirdus sealt Ameerika Ühendriikidesse. 1921. aastal avas ta New Yorgis balletikooli ja 1924. aastal asutas seal oma balletitrupi, millega esines Metropolitan House'is. 1932. aastal sai Fokin USA kodakondsuse. 
1939. aastal lavastas ta balleti "Paganini" Sergei Rahmaninovi muusikaga. Fokini "Sülfiid" oli American Ballet Theatre' esimene balletilavastus (1940).
Vaudricourt (Pas-de-Calais)

Vaudricourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vaudricourt asub umbes 3,2 km Béthune'ist lõunas ja 40 km Lille'ist edelas, teede D186 ja D171 ristumiskoha ümbruses, Autoroute A26 liiklussõlme 6 juures.
Vendin-lès-Béthune

Vendin-lès-Béthune (pikardi: "Vindin-lès-Betheune"; lääneflaami: "Wenden") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Endine söekaevanduspiirkond Vendin-lès-Béthune asub 3,2 km Béthune'ist loodes ja 39 km Lille'ist edelas, teede D180 ja D181e ristumiskoha ümbruses.
Anett Kulbin

Anett Kulbin (sündinud 3. septembril 1993), esinejanimega Anett, on eesti laulja ja laulukirjutaja.
Haridus.
Kulbin alustas viiuliõpingud kaheksa-aastaselt ja lauluõpinguid kaheteistaastaselt. Pärast põhikooli õppis Heino Elleri Muusikakoolis rütmimuusika laulu, hiljem õppis ühe aasta laulmist ka Londonis.
Kulbin on õppinud ka Estonian Business Schoolis loomemajanduse erialal.
Muusikaline tegevus.
Kulbin kuulus ansamblisse Wilhelm ning osales sellega 2014. ja 2015. aastal Eesti Laulu konkursil. Pärast Wilhelmi tegevuse lõppemist 2016. aastal jätkas ta karjääri sooloartistina.
2016. aastal osales Kulbin Eesti Laulul lauluga "Strong", 2020. aastal lauluga "Write about me" (ansamblis Anett x Fredi) ja 2023. aastal lauluga "You need to move on" (ansamblis Anett x Fredi).
Muu.
Tema ja ta endise kursusekaaslase Indrek Jõe ettevõte Nobenaps tegeleb maheviina hulgimüügiga.
2020. aastal andis Kulbin koos mänedžer Liisi Voolaiuga välja taaskasutuspõhimõtet järgiva kaheksast jakist koosneva rõivakollektsiooni, kus iga jaki nimeks on ühe albumil “Morning after” ilmunud laulu pealkiri.
Isiklikku.
Anett Kulbini vend on Jan Kulbin.
Gotthard Heinrich von Bistram

Gotthard Heinrich von Bistram (? – 1728/1729) oli Rootsi ohvitser, kes osales Põhjasõjas ning oli kapten Läänemaa jalaväerügemendis. 
Elulugu ja osalus Põhjasõjas.
Gotthard Heinrich von Bistrami täpne sünniaeg pole teada, kuid ilmselt sündis ta 1660. aastate paiku. Tema vanemad olid Dietrich Fabian von Bistram ja Anna Margaretha von Budberg. 
Sõjaväeteenistust alustas ta Rootsi vägedes, mis ilmselt asusid 1680. aastatel Hollandis. Seal teenides sai Bistram leitnandiks. 
Põhjasõja algul, 1701. aastal oli ta Läänemaa jalaväerügemendis kapten. Sama aasta oktoobris/novembris saadeti Bistram rügemendiülema Ferseni poolt välja, et maamiilitsasse mitte ilmunud mehed kätte saada ja väeossa viia. Lisaks oli ta ülesandeks leida ka kõlblikke mehi rügemendi koosseisust väljalangenute asendamiseks. Bistram kandis enda ülesandest Eestimaa kindralkubermangu valitsusele ette ning palus sellega abi. 
Gotthard Heinrich von Bistram suri 1729. aasta paiku Jaunborne mõisas. 
Isiklik elu.
Gotthard Heinrich von Bistram abiellus kolm korda: Gertrude Louise von Tornauw, Sophia Gertrud von Brunnowi ja Benigna von Vietinghoffiga. 
Nendest abieludest sündis vaid üks laps: Gotthard Ernst von Bistram (1730–1762).
Tuhat ja üks ööd (Shanon)

"Tuhat ja üks ööd" on Shanoni 2012. aastal välja antud album.
Magnus Reinhold von Ungern-Sternberg

Magnus Reinhold von Ungern-Sternberg oli Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas. 
Elulugu ja osalus Põhjasõjas.
Põhjasõja alguseks asus ta teenima Lieweni Liivimaa 2. jalaväepataljoni, kus sai 1700. aasta 12. juunil kapteniks. 1703. aasta 17. augustil ülendati ta majoriks. Selle rügemendi (2. jalaväepataljon nimetati 1703. aastal ümber rügemendiks) koosseisus osales ta 1708. aastal Vinni lahingus.
Peale lahingu kaotust juhatas ta ühte ratsasalka, mis venelaste haardest pääses. 
13. juunil 1710 ülendati Magnus Reinhold von Ungern-Sternberg ooberstleitnandiks.
Turzovka

Turzovka (ungari keeles "Turzófalva", poola keeles "Turzówka") on linn Slovakkias Žilina maakonnas Čadca ringkonnas. Turzovka asub Kysuca jõe ääres Beskiidide nõlvadel, Tšehhi piirist 8 km kaugusel.
Turzovka paikneb merepinnast 460–875 meetri kõrgusel.
Turzovkat on esmamainitud 1598. aastal, linnaõigused sai 1968. aastal.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Turzovka elanikest slovakke 92,55%, mustlasi 0,68% ja tšehhe 0,59%. 5,77% elanike rahvus oli teadmata. 
Turzovka on katoliiklik palverännu sihtkoht. Väidetavalt olevat jumalaema Maarja 1958. aastal end siin ilmutanud karjusele Matúš Lašutile.
Dumontinia

Dumontinia on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond.
Pčinja

Pčinja on jõgi Lõuna-Serbias ja Põhja-Makedoonia põhjaosas, Vardari vasakpoolne lisajõgi. Kuulub Egeuse mere vesikonda. 
Jõe pikkus on 135 km (Serbias 52 km) ja valgala pindala 3140 km² (Serbias 1247 km² ja Põhja-Makedoonias 1893 km²).
Jõe ääres asub Prohor Pčinjski klooster.
Šahy

Šahy (kuni 1927. aastani Ipoľské Šiahy, ungari keeles "Ipolyság", saksa keeles "Eipelschlag") on linn Slovakkias Nitra maakonnas Levice ringkonnas. Šahy asub Ipeľi nõos, Ungari piirist vähem kui kahe kilomeetri kaugusel.
Linna läbib rahvusvaheline maantee E77.
Asulat on esmamainitud 1237. aastal. Premonstraatide ordu rajas sinna kloostri 1238. aastal. Linnaõigused sai Šahy 1405. aastal. 1920. aastal läks linn Trianoni rahulepingi tulemusel Tšehhoslovakkiale. Müncheni kokkuleppe kohasel anti linn 1938. aastal Ungarile. 1945. aasta augustis sai Tšehhoslovakkia Šahy tagasi.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šahy elanikest ungarlasi 57,27%, slovakke 36,29%, mustlasi 0,37% ja tšehhe 0,22%. Rahvus oli teadmata 5,39%-l elanikest.
Vermelles

Vermelles on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vermelles asub 9,7 km Béthune'ist kagus ja 32 km Lille'ist edelas, teede D39, D75 ja D943 ristumiskoha ümbruses, Surgeoni jõe kallastel.
Kivisöe kaevandamine.
Vermelles oli teine kaevanduskoht, mida "Compagnie des mines de Béthune" kasutas. Kaevanduse 3 väljakaevamine Vermelles'is algas 1857. aasta jaanuaris, jõuti karmi, järsu kaldega söelademeni 147 m sügavusel. Kaevandamine algas 1860. aasta juulis. Õhukompressorid paigaldati kaevandusse 3 1877. aastal. See osutus ettevõtte kõige tootlikumaks kaevanduseks, kokku 1 525 000 tonni. Kaevanduse 4 väljakaevamine Vermelles'is algas 1865. aasta oktoobris, jõuti kivisöeni 149 m sügavusel. Kaevandamine algas 1867. aastal. Kaevandus 4 jäeti 1876. aastal maha, kuna väga ebakorrapärane maardla 250 m sügavusel tundus kasutuskõlbmatu. Võrreldes teiste kaevandustega oli palju kaevandusgaasi. Kaevandus 4 taasavati 1911. aastal ja kaevandamine jätkus 387 m sügavusel. Peašaht ulatus 389 m sügavuseni.
Esimese maailmasõja ajal (1914–18) peatati sakslased Vermelles'ist vahetult ida pool. Kaevandus 4 saadi kätte 1914. aasta detsembris. Barrikaadid ehitati juba 1916. aastal piki kaevanduskompleksi peatelge, et seda saaks kaitsta, võimaldades samal ajal ventilatsiooni ja meeste läbipääsu. Vermelles'i kaevandused 3 ja 4 eraldati ülejäänud kaevandustest veekindlate ustega. Pärast sõda avati 1925. aastal šahtist 4 põhja pool 301 m sügav šaht 4bis ventilatsiooniks. Kaevandus 4 suleti 1965. aastal ja kaevandus 3 suleti 1977. aastal.
Verquigneul

Verquigneul on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Verquin

Verquin (lääneflaami: "Werkin") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Endine söekaevanduslinn Verquin asub umbes 4,8 km Béthune'i keskusest lõunas ja 39 km Lille'ist edelas, teede D941, D937 ja D72 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A26.
Vieille-Chapelle

Vieille-Chapelle (lääneflaami: "Oedekapelle") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vieille-Chapelle asub u. 11 km Béthune'ist kirdes ja 24 km Lille'ist läänes, teede D182 ja D172 ristumiskoha ümbruses. Läbi valla voolab Lawe jõgi.
Violaines

Violaines on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Endine söekaevanduspiirkond Violaines asub u. 11 km Béthune'ist idas ja 27 km Lille'ist edelas, teede D167 ja D947 ristumiskoha ümbruses.
Westrehem

Westrehem on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Westrehem asub u. 19 km Béthune'ist läänes ja 55 km Lille'ist edelas, teede D90e2 ja D94 ristumiskoha ümbruses.
Nové Zámky

Nové Zámky (ungari keeles "Érsekújvár", saksa keeles "Neuhäusl", "Neuhäusel") on linn Slovakkias Nitra maakonnas, Nové Zámky ringkonna halduskeskus.
Geograafiline asend.
Nové Zámky asub Nitra jõe ääres, Ungari piirist 26 km kaugusel ja Nitrast ligikaudu 36 km lõunas.
Ajalugu.
Nové Zámky asutamiseks peetakse esimese kindluse ehitamist 1545. aastal. Teine ja moodsam renessanss-stiilis kindlus ehitati aastatel 1573–1580. Nové Zámky kindlus kujunes olulisimaks osmanitürklaste vastaseks tugipunktiks Lääne-Slovakkias. 1663. aasta septembris õnnestus Osmanite riigi vägedel kindlus vallutada, kuid 1685. aasta augustis võideti see neilt tagasi. Linnaõigused sai Nové Zámky 1691. aastal. Raudteeühenduse sai linn 1850. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nové Zámky elanikest slovakke 70,24%, ungarlasi 21,44% ja tšehhe 0,55%. Rahvus oli teadmata 6,81%-l elanikest.
Zemfira Meftahətdinova

Zemfira Meftahətdinova (sündinud 28. mail 1963 Bakuus) on endine Aserbaidžaani jahilaskur, olümpiavõitja ja kahekordne maailmameister.
Ta on Aserbaidžaani esimene olümpiavõitja.
Zemfira Meftahətdinova on rahvuselt tatarlane.
Zemfira Meftahətdinova kuulus aastatel 1986–1992 NSV Liidu/SRÜ koondisse ja 1993. aastast Aserbaidžaani koondisse.
2000. aasta Sydney olümpiamängudel tuli ta jahilaskmises kaarrajal olümpiavõitjaks (tulemus 73+25 tabamust). 2004. aasta Ateena olümpiamängudel võitis kaarrajal pronksmedali (tulemus 71+22 tabamust). 2008 Pekingi olümpiamängudel sai ta kaarrajal 15. koha (63 tabamust).
Zemfira Meftahətdinova on püstitanud kuus maailmarekordit ja kaks olümpiarekordit.
Teda on tunnustatud Aserbaidžaani Progressi medaliga (Tərəqqi, 1995 ja 2004) ja Kuulsuse ordeniga (Şöhrət, 2000).
Witternesse

Witternesse (lääneflaami: "Witernes") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Witternesse asub umbes 24 km Béthune'ist läänes ja 58 km Lille'ist edelas, teede D186e ja D186 ristumiskoha ümbruses. Valda läbib Autoroute A26.
Apteeker Melchior. Timuka tütar

"Apteeker Melchior. Timuka tütar" on 2021. aastal valminud ja 2023. aasta aprillis Eestis esilinastunud mängufilm, mis põhineb Indrek Hargla romaanisarja "Apteeker Melchior" kolmandal osal "Apteeker Melchior ja timuka tütar". 
Filmist.
Film on kolmas osa samanimelisest mängufilmide sarjast. Filmisarja eelnevate osadena linastusid 2022. aasta aprillis "Apteeker Melchior" ja 2022. aasta augustis "Apteeker Melchior. Viirastus".
Apteeker Melchiori triloogia põhineb samanimelise peategelasega romaanisarjal. Stsenaristid Indrek Hargla, Elmo Nüganen ja Olle Mirme põimisid triloogia kolmanda filmi stsenaariumis raamatust “Apteeker Melchior ja Timuka tütar” tuntud tegelased ja sündmused täiesti uute, filmi jaoks loodud keerdkäikudega. 
"Apteeker Melchior. Timuka tütar" valmis Eesti-Saksa-Läti-Leedu koostöös, kaastootjad on Maze Productions Saksamaalt, Film Angels Productions Lätist ja InScript Leedust.
Sisu kirjeldus.
Tallinna linnas toimub laat, mille melu hulka kuulub ka "papagoilaskmine" ja rändtsirkuse esinemine. Laadaplatsi kõrval asuvas metsatukas juhtub Melchiori naine Keterlyn nägema jõhkrat kallaletungi. Keterlyn kutsub abi ning ohvri, tundmatu noormehe elu õnnestub päästa. Kuid mees on kaotanud mälu ega ei tea, kes ta on ja kuidas enda jaoks võõrasse linna sattus.
Sündmuskohalt leitud sõrmus annab Melchiorile mõttetööks ainest, küsimusi tekitab temas laadapäeval esinenud rändtsirkuse trupi seotus mõrvakatsega. Tegevuse arenedes aga tekib arusaam, et ohus pole üksnes tapmiskatsest toibuv tundmatu, vaid ka tema eest hoolt kandvad Melchior ja Keterlyn.
Samal ajal saabub ette teatamata Tallinna paavsti lähikonda kuuluv kardinal Nider. Keegi ei julge isegi oletada, miks nii kõrge Rooma vaimulik Tallinna külastab, aga sosistatakse, et tegemist olevat inkvisitsiooniga seotud kuulsa nõiakütiga. Melchiori võime “surnutega kõneleda” ja nähtamatuid mõrvajälgi märgata on viinud apteekri inkvisitsiooni huviorbiiti. Kuna kiriku vaenlase koht on tuleriidal, soovitatakse Melchioril linnast põgeneda.
Filmivõtted.
"Apteeker Melchiori" filmitriloogia võtted toimusid 2020. aasta teises pooles, kokku 80 võttepäeval.
Võttepaigad olid Tallinna vanalinnas, Pirita kloostri varemetes, Ida-Virumaal Narva linnuses (filmiti Toompea sündmusi) ning Purtse vasallilinnuses, Lääne-Virumaal Haljala kiriku juures, Rakvere linnuses ning Vao tornlinnuses, Harjumaal Jõelähtme vallas Saha kabelis (filmis palvemaja) ning Jüri alevikus Lehmja tammikus. Septembris tehti võtteid Lätis Tukumsi piirkonnas asuvas Cinevilla filmilinnakus, kuhu ehitati võtteperioodi suurim võtteplats keskaegsete tänavate ja sisehoovidega. Seejärel olid Saaremaal filmimispaikadeks Kuressaare loss (raevangla võtted) ja Keskaja Elamuskeskus Archebald. Haabneemes asuvasse Black Box Studiosse ehitati võtete jaoks kaks Tallinna linna ajaloolise tähtsusega esindusruumi: Mustpeade Maja saal ja Tallinna Raekoja saal. Seal toimusid ka filmi viimased võtted.
Dojrani järv

Dojrani järv (makedoonia keeles "Дојранско Езеро", kreeka keeles "Λίμνη Δοϊράνη") on madal eutroofne järv Põhja-Makedoonia ja Kreeka piiril.
Dojrani järv asub 148 meetrit üle merepinna. 
Järvest põhja poole jääb Belasica mägi, lõunasse Doïráni küla Kreekas. Esimese maailmasõja ajal oli järve lõunakaldal Makedoonia rindejoon ja siin peeti mitmeid suuri lahinguid (vaata Doirani lahing). Langenute mälestuseks on küla lähedale järve kaldale kõrgendikule püstitatud memoriaal 2171 hukkunu nimega. Samuti on siin kaks sõjaväekalmistut. 
Järve pindala on 43,1 km². Sellest 27,3 km² kuulub Põhja-Makedooniale ja 15,8 km² Kreekale. Sellega on järv Ohridi ja Prespa järve järel suuruselt kolmas Põhja-Makedoonia järv. 
Järve suurim sügavus on 10 meetrit.
Valdavad kalaliigid on karpkala, forell, ahven, angerjas. Kaldataimestikus on palju pilliroogu.
2022. aasta Schleswig-Holsteini parlamendivalimised

2022. aasta Schleswig-Holsteini parlamendivalimised toimusid 8. mail 2022 Schleswig-Holsteini liidumaa 20. Maapäeva (Landtag) valimiseks. Valimiste eel oli võimul Daniel Güntheri (CDU) juhitud nn. Jamaica-koalitsioon (CDU, Rohelised, FDP).
Maapäeva 69 liiget valiti segasüsteemiga: 35 otsevalimistega (esimesed hääled) kohalikes ringkondades ja 34 nimekirjadest (teised hääled) proportsionaalselt. Valimiskünniseks oli 5%, mis ei kehti taani ja friisi rahvusvähemusi esindavale Lõuna-Schleswigi Valijateliidule (SSW).
Valimised olid ka testvalimiseks liidukantsler Olaf Scholzi (SPD) juhitud valitsuse (SPD, rohelised, FDP) tegevusele.
Valimisõiguslikke kodanikke Schleswig-Holsteinis oli 2 314 417, valimas käis 1 396 747 ehk 60,35%.
CDU esines valimistel väga hästi, absoluutenamusest jäi puudu ainult üks koht. Kasuks tuli peaminister Daniel Güntheri isiklik populaarsus (76% rahuloluhinnanguga oli ta Saksa liidumaade kõige populaarseim peaminister) ja eelistatud peaministrikandidaadiks ka opositsioonivalijate seas, lisaks ka kriitika liidukantsler Olaf Scholzi (SPD) valitsuse tegevuse üle, eriti valitsuse reaktsioon Venemaa sissetungile Ukrainasse. Parempopulistlik AfD langes Maapäevast välja.
CDU saanuks jätkata valitsust, moodustades koalitsiooni ükskõik millise muu parteiga. Günther alustas koalitsioonikõnelusi ametisoleva Jamaica-koalitsiooni jätkamiseks. Koalitsioonikõnelused aga ebaõnnestusid, kuna ei Rohelised ega FDP ei soovinud jätkata kolmeparteikoalitsiooni, kui enamuse saavutamiseks piisas kahest. Seepeale alustas CDU koalitsioonikõnelusi rohelistega. 22. juunil teatati koalitsioonileppe õnnestumisest, millega anti viis ministrikohta CDUle ja kolm rohelistele. 27. juunil kiitsid mõlemad parteid koalitsioonileppe heaks, 29. juunil valis Maapäev Güntheri peaministriks, saades 47 häält 66st.
Trebišov

Trebišov (ungari keeles "Tőketerebes", saksa keeles "Trebischau") on linn Slovakkias Košice maakonnas, Trebišovi ringkonna halduskeskus.
Linna läbib Užhorod–Košice raudteeliin.
Geograafiline asend.
Trebišov asub riigi idaosas, Ungari piirist 15 km ja Ukraina piirist 33 km kaugusel, Košicest ligikaudu 35 km idakagus.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1254. aastal. Linnaõigused sai Trebišov 1439. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Trebišovi elanikest slovakke 76,83, mustlasi 8,42%, ukrainlasi 0,95%, tšehhe 0,28%, ukrainlasi 0,21% ja russiine 0,17%. Rahvus oli teadmata 12,74%-l elanikest.
Kartveli keeled

Kartveli keeled ehk Lõuna-Kaukaasia keeled on Kaukaasia keelte haru, mida kõneldakse Kaukaasias. Nende hulka kuuluvad gruusia, megreli, svani ja lazi keel. Kartveli keelkonnal pole seost ühegi teise maailma keelkonnaga. Räägituim on gruusia keel, mis on ka kartveli keelte kõnelejaskonna "lingua franca". Enamasti kasutatakse gruusia kirja, svani keele puhul lisamärkidega.
Gruusia, megreli ning svani keelt räägitakse peamiselt Gruusias. Gruusia keele judeo-gruusia dialekti räägitakse Iisraelis. Lazi keelt räägitakse Türgis.
LIVE (The Sun)

"LIVE" on ansambli The Sun kontsertalbum, mis sisaldab CD ja DVD. Lood on salvestatud 2006 aasta Õllesummeril ning Ultra Go Live’il. Album ilmus 2006. aasta novembris.
MA NÄEN SIND

"MA NÄEN SIND" on ansambli The Sun album. Plaat anti välja 2015. aasta juunis.
Heiligenbrunn

Heiligenbrunn ([ˌhaɪ̯lɪɡn̩ˈbʁʊn]) on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas. See on tuntud kui Uhudleri veini keskus ja ajalooline "Kellerviertel" ehk veinikeldrikvartal, kus vein tehti.
Heiligenbrunni valda kuuluvad Deutsch Bielingi, Hagensdorf im Burgenlandi, Luisingi ja Reinersdorfi külad ning Heiligenbrunn ise. Vald asub Ungari piiril ning piirneb lõunas ja idas Vasi komitaadiga, põhjas Moschendorfi ja Stremiga ning läänes Großmürbischiga.
Vallas on "Naturschutzgebiet", mis koosneb kahest Hagensdorf im Burgenlandi ja Luisingi lähedal asuvast heinamaast, mida tuntakse "Schachblumenwiesena", ehk püvililleniiduna. Nendel niitudel kasvab Austria suurim kirju püvilille populatsioon.
Etümoloogia.
Nimi Heiligenbrunn tuleneb saksakeelsetest sõnadest "Heilig" (püha) ja "Brunnen" (purskkaev või kaev), mis viitab lähedalasuvale allikale "Ulrichsquelle", mis on selles piirkonnas olnud sajandeid oluline palverännakute sihtkoht.
Ajalugu.
Natsi-Saksamaa annekteeris piirkonna koos ülejäänud Austriaga Anšlussi ajal ja see liideti Fürstenfeldi kreisiga. 1. aprillil 1945 jõudis ida poolt Ungarist piirkonda Punaarmee ja sundis Wehrmachti 12. aprillil Güssingisse taanduma.
1947. ja 1954. aastal ehitati kihelkonnakirik pärast suuri sõjakahjustusi ja pikselöögist tingitud kahjustusi uuesti üles.
Otse endise raudse eesriide ääres asuv linn oli sihtkoht Ungari migrantidele, kes üritasid ületada Austria piiri. Seetõttu kindlustati 1957. aasta mais Ungari piiriala okastraadi, puidust vahitornide ja maamiinidega. 1960. aasta novembris üritas kolmest ungari poisist koosnev rühm Burgenlandi Hagensdorfi põgeneda, kuid kaks neist said maamiinide poolt vigastada, üks neist tõsiselt. Kaks poistest põgenesid Austriasse, kuid kolmas jäi kadunuks ja uurimise kohaselt viisid Ungari sõdurid ta tagasi Ungarisse. 1962. aasta augustis sai Luisingi piirkonnas maamiini tõttu viga Ungari kodanik, kes viidi Güssingi haiglasse.
Tuntud inimesi.
Michael Somogyi, Ameerika biokeemik, kes on tuntud oma diabeedialase töö poolest.
Marija Juozapaitytė

Marija Juozapaitytė-Kelbauskienė (9. aprill (vkj 27. märts) 1912 Peterburi – 22. veebruar 1992 Vilnius) oli leedu balletitantsija. 
Juozapaitytė õppis mitmes balletistuudios, sealhulgas Kaunases Jurgis Kiakštasi käe all ja 1934. aastal Pariisis Matilda Kšessinskaja juures. 
Alates 1929. aastast töötas ta Kaunases Riigiteatris. 1935. aastate keskel gastroleeris ta Monte Carlos, Londonis (1935), Tallinnas (1934) ja Riias (1937). Aastatel 1944–1959 oli ta Leedu Ooperi- ja Balletiteatri solist.
Jurgis Kiakštas

Jurgis Kėkštas, ka Jurgis Kiakštas (vene keeles Георгий Кякшт "Georgi Kjakšt"; 7. veebruar (vkj 26. jaanuar) 1873 Kovno, Kovno kubermang – 22. märts 1936 Kaunas) oli leedu balletitantsija, ballettmeister ja balletipedagoog.
Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist oli Kiakštas Maria teatri balletitantsija, aastatel 1891–1910 solist. Ühe hooaja (1903/1904) töötas ta koos õe Lydia Kyashtiga Moskva Suures Teatris.
Aastatel 1909–1911 tegi Kiakštas kaasa antreprenöör Sergei Djagilevi trupis Ballets Russes. Pärast 1911. aastat Venemaale ta enam ei naasnud.
1919. aastal asus Kiakštas iseseisvunud Leetu, kus avas tantsustuudio. 1920.–1930. aastatel töötas ta ballettmeistrina: 1920. aastate alguses Viini Riigiooperis, 1925. aastast Buenos-Airese ooperiteatris Teatro Colón ja 1930. aastast Kaunase muusikateatris.
Tema õpilasi oli Marija Juozapaitytė.
Heugraben

Heugraben on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Lydia Kyasht

 Lydia Kyasht (vene keeles Лидия Кякшт "Lidija Kjakšt"; 25. märts (vkj 13. märts) 1885 Peterburi – 22. märts 1959 London) oli leedu päritolu Keiserliku Venemaa ning Briti balletitantsija ja balletipedagoog.
Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist oli Kyasht aastatel 1902–1908 Maria teatris balletitantsija. Ühe hooaja (1903/1904) töötas ta koos venna Jurgis Kiakštasiga Moskva Suures Teatris. 
1908. aastal siirdus ta Londonisse. Aastatel 1912–1913 tegi kaasa antreprenöör Sergei Djagilevi trupis Ballets Russes. Ta gastroleeris sageli, sealhulgas Venemaal (1911, 1916, 1917), Ameerika Ühendriikides ja Itaalias. Kyashti lavakarjäär jätkus Briti teatrites kuni 1933. aastani. Hiljem tegutses ta balletipedagoogina.
Inzenhof

Inzenhof on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Struma jõgi

Struma (kreeka keeles "Strymónas" "(Στρυμόνας)") on jõgi Balkanil.
Struma algab Bulgaariast Vitoša mäe lõunanõlvalt ja suubub Egeuse merre Strymónase lahte.
Jõe pikkus on 415 km, millest Bulgaarias 290 km ja valgala pindala umbes 17 300 km².
Jõe ääres asuvad Pernik, Radomir, Kyustendil, Blagoevgrad, Sandanski, Petrič, Sidirókastron ja Sérres.
Levoča

Levoča (ungari keeles "Lőcse", saksa keeles "Leutschau") on linn Slovakkias Prešovi maakonnas, Levoča ringkonna halduskeskus. Levoča asub Hornádi nõos, merepinnast keskmiselt 570 meetri kõrgusel.
Levoča vanalinn kuulutati 1950. aastal ajalooliseks linnakaitsereservaadiks.
Linn kuulub alates 2009. aastast UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Ajalugu.
Levočat on esmamainitud Ungari kuninga Béla IV kirjas 1249. aastal. Sel ajal hakkas piirkonda saabuma saksa koloniste. 1271. aastal sai Levočast sakside provintsi keskus. 15. sajandi algul said Levoča kodanikud ja kaupmehed mitmeid privileege, mille tulemusel algas linna kiire areng. Levoča ei olnud mitte ainult kaupmeeste linn, vaid ka kunsti ja käsitöö keskus. 19. sajandil hakkas linna majanduslik tähtsus vähenema.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Levoča elanikest slovakke 94,06%, mustlasi 2,23%, tšehhe 0,33% ja russiine 0,32%. Rahvus oli teadmata 2,67%-l elanikest.
68. ekspeditsioon

68. ekspeditsioon oli Rahvusvahelise Kosmosejaama (ISS) 68. alaline meeskond.
Ekspeditsioon algas 29. septembril 2022 kui jaamast lahkus Sojuz MS-21. Esialgu kuulusid ekspeditsiooni meeskonda komandör Samantha Cristoforetti ning tema SpaceX Crew-4 meeskonnaliikmed Kjell Lindgren, Robert Hines ja Jessica Watkins. Lisaks kuulusid meeskonda Roskosmose kosmonaudid Sergei Prokopjev, Dmitri Petelin ja Francisco Rubio. 
Crew-4 lahkus jaamast 13. oktoobril 2022 ja nad asendas SpaceX Crew-5 meeskond. Enne lahkumist andis Cristoforetti jaama juhtimise üle Prokopjevile. 14. detsembril 2022 avastati Sojuz MS-22 kosmoselaevast jahutusvedeliku leke, mille pärast jäeti ära kosmosekõnd. Roskosmos saatis Sojuz MS-22 meeskonnale asenduslaeva Sojuz MS-23 ning MS-22 naasis Maale mehitamata režiimis.
68. ekspeditsioon lõppes 28. märtsil 2023.
Ilja Oberõšõn

Ilja (Ilko) Stepanovitš Oberõšõn (ukraina keeles "Ілля (Ілько) Степанович Оберишин", varjunimed "Stetsko", "Kobzar", "Okhrim", "R-5"; 1921 Potiku küla – 11. november 2007 Ternopil) oli Ukraina Ülestõusuarmee sõdur ja metsavend, ta elas aastatel 1961–1991 illegaalsena.
Ta sündis aastal 1921 Potiku külas (asub praeguse haldusjaotuse järele Ternopili oblastis).
Õppis Rohatõni gümnaasiumis. 17-aastaselt sai temast OUN Youth liige, kus tema ülesandeks oli nikotiini- ja alkoholivastane kampaania.
Punaarmee saabudes 1939. aastal astus ta Lvivi ülikooli füüsika ja matemaatika osakonda. Pärast õpilaste massiliste arreteerimiste algust jättis ta õpingud pooleli ja läks õpetama.
Apteeker Melchior ja timuka tütar

"Apteeker Melchior ja timuka tütar" on Indrek Hargla 2011. aastal ilmunud ajalooline kriminaalromaan, mis on apteeker Melchior Wakenstede lugude sarja kolmas raamat. Kordustrükk ilmus 2021. aastal. 
Romaan pärjati 2012. aastal Eduard Vilde nimelise kirjandusauhinnaga.
Teose põhjal on valminud film "Apteeker Melchior. Timuka tütar".
Romaani tegevus.
Tegevus toimub Tallinnas, Anno Domini 1422. Romaani sündmustiku keskmes on kaks keskaegset tallinlannat – nooruke timuka tütar Wibeke Bose ja kaupmeheproua Else Werdynchusen. Nad mõlemad on linnarahva seas ebasoosingus; üks seepärast, et tema isa on timukas, teine sellepärast, et on võõramaalane ja tegutseb oma majapidamises võimukamalt, kui selles linnas teistel pereprouadel kombeks. Neid siduvaks isikuks on aga üks salapärane noormees Steffen, keda Wibeke põetab ja kes hiljem satub elama emand Else majja. Steffenit on üritatud tappa ja seeläbi on ta kaotanud oma mälu. Ta ei mäleta ei oma vanemaid, ei nime ega põhjust või asjaolusid, kuidas ta Tallinnasse on sattunud. Ja ta ei tea ka oma kurja vaenlase nime, kes teda halastamatult jahib, tappes kõiki, kes Steffeni saladuse kohta midagi teada võivad. Melchior üritab aga visalt nähtamatu mõrtsuka kohta selgust saada.
Dragor

Dragor (makedoonia keeles "Драгор") on jõgi Põhja-Makedoonias.
Jõgi algab Baba mäe nõlvalt Bitola linna lähistelt ja suubub paremalt poolt Crna Rekasse, mis omakorda suubub Vardari.
Jõe pikkus on 32 km ja valgala pindala 188 km².
Tamara Karsavina

Tamara Platonovna Karsavina (vene keeles Тамара Платоновна Карсавина; 9. märts (vkj 25. veebruar) 1885 Peterburi – 26. mai 1978 London) oli vene balletitantsija ja balletipedagoog. 
Pärast Peterburi keiserliku teatrikooli lõpetamist 1902. aastal sai Karsavina Maria teatri rühmatantsijaks. 1907. aastal edutati ta esimeseks solistiks ja 1910. aastal priimabaleriiniks.
Alates 1909. aastast tegi ta koostööd antreprenöör Sergei Djagilevi trupiga Ballets Russes.
Karsavina viimane etteaste Maria teatri laval oli mais 1918.
Emigratsioonis.
1918. aasta suvel emigreerus ta koos inglasest abikaasa ja lapsega Suurbritanniasse. Nad asusid elama Londonisse. Jätkus koostöö Djagilevi trupiga. Karsavina lõpetas lavakarjääri 1931. aastal. Ta tegutses ka balletipedagoogina. 
1931. aastal sai Karsavina Kuningliku Tantsuakadeemia asutajaliikmeks. Aastatel 1931–1955 oli ta akadeemia asepresident.
Crna Reka

Crna Reka (makedoonia keeles "Црна Река"; tõlkes Must jõgi) on jõgi Põhja-Makedoonias, Vardari parempoolne lisajõgi.
Jõgi algab umbes 760 meetri kõrguselt allikatest.
Jõe pikkus on 207 km.
Kleinmürbisch

Kleinmürbisch on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Kukmirn

Kukmirn ([kʊkˈmɪʁn]; horvaadi "Kukimir", ungari "Kukmér") on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Modrý Kameň

Modrý Kameň (ungari keeles "Kékkő", saksa keeles "Blauenstein") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Veľký Krtíši ringkonnas. Modrý Kameň asub Ungari piirist ligi 15 km kaugusel.
Modrý Kameň paikneb merepinnast 240 meetri kõrgusel.
Modrý Kameňi loss on ehitatud enne 1285. aastat, kirjalikes allikates on seda esmamainitud 1290. aastal. Osmanite riigi väed vallutasid kindluse 1575. aastal ja hoidsid seda oma käes kuni 1593. aastani. 1609–1639 ehitati tugevasti kannatada saanud kindlus ümber.
Linnaõigused sai Modrý Kameň 1969. aastal.
Slovakkia 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Modrý Kameň kõige väiksema elanike arvuga Slovakkia linn. Kuid 2012. aastal läks Modrý Kameň elanike arvult Dudincest mööda ja kaotas riigi väikseima linna staatuse.
Dango Ouattara

Dango Aboubacar Faissal Ouattara (sündinud 11. veebruaril 2002 Ouagadougous) on Burkina Faso jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või äärekaitsjana Premier League'i klubis AFC Bournemouth ja Burkina Faso jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Burkina Faso jalgpalliklubis Majestic FC.
2020. aastal liitus ta Prantsusmaa klubiga FC Lorient. Esimese profilepingu sõlmis ta klubiga 2021. aasta mais. Prantsusmaa kõrgliigas debüteeris ta 8. augustil 2021 mängus Saint-Étienne'i vastu. Esimese ja ainsa värava lõi ta sel hooajal 20. aprillil 2022 mängus FC Metzi vastu. Hooaja 2022/23 esimeses pooles lõi ta 18 mänguga kuus väravat.
2023. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Bournemouthiga. Esimese värava lõi ta Inglismaa kõrgliigas 15. aprillil 2023, tuues viiendal lisaminutil Bournemouthile 3:2 võidu Tottenham Hotspuri üle. 25. jaanuaril 2025 tegi ta Inglismaa kõrgliiga mängus Nottingham Foresti vastu kübaratriki.
Burkina Faso jalgpallikoondises debüteeris Ouattara 30. detsembril 2021 sõprusmängus Mauritaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste veerandfinaalis Tuneesia vastu, tuues Burkina Fasole 1:0 võidu ja pääsu poolfinaali. Samas mängus sai Ouattara aga punase kaardi ja jäi kogu ülejäänud turniirist eemale. Burkina Faso kaotas poolfinaalis Senegalile ja kolmanda koha mängus Kamerunile.
Podolínec

Podolínec (poola keeles "Podoliniec", saksa keeles "Pudlein", ungari keeles "Podolin") on linn Slovakkias Prešovi maakonnas Stará Ľubovňa ringkonnas.
Geograafiline asend.
Podolínec asub ajaloolises Spiši piirkonnas, Poola piirist 14 km kaugusel.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1235. aastal. Linnaõigused sai Podolínec 1292. aastal. 1409. aastal ehitati linna loss. 1412. aasta aprillis andis Saksa kuningas ja Saksa-Rooma keiser Sigismund Podolínecile vaba kuningalinna privileegid. Kuid 8. novembril 1412 andis Sigismund Poola kuningale Władysław II Jagiełłole 16 linna Spišist, sealhulgas Podolíneci, tagatiseks laenu eest, mida ta vajas sõjaks Veneetsiaga. 1772. aastal läks linn Esimese Poola jagamise tulemusel Habsburgide Austria keisririigi võimu alla.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Podolíneci elanikest slovakke 91,12%, mustlasi 1,54% ja russiine 0,35%. Rahvus oli teadmata 6,44%-l elanikest.
Olga Preobraženskaja

Olga Jossifna Preobraženskaja, ka Olga Preobrajenska, ka "Olga Preobrajenskaïa" (vene keeles Ольга Иосифовна Преображенская; 2. veebruar (vkj 21. jaanuar) 1871 Peterburi – 27. detsember 1962 Saint-Mandé, Île-de-France) oli vene balletitantsija ja balletipedagoog ning Prantsusmaa balletipedagoog. 
1879. aastal alustas Preobraženskaja balletiõpinguid Peterburi keiserlikus teatrikoolis. Pärast selle lõpetamist töötas ta Maria teatris, kus 1900. aastal edutati ta priimabaleriiniks. Lavakarjääri lõpetas ta 1920. aastal.
Balletipedagoogi tegevust alustas ta 1914. aastal. 1910. aastate teisel poolel oli ta ka Petrogradi keiserliku teatrikooli pedagoog.
Emigratsioonis.
1921. aastal emigreerus Preobraženskaja Nõukogude Venemaalt. Samal aastal sai ta Milanos taasavatud La Scala balletikooli direktrissiks.
1923. aasta asus ta elama Pariisi, kus avas balletistuudio. Balletipedagooginia tegutses ta 1960. aastani. Tema juures õppisid näiteks Maurice Béjart ja Margot Fonteyn.
Preobraženskaja suri detsembris 1962. Ta maeti Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistule.
Valge katkujuur

Valge katkujuur ("Petasites albus") on korvõieliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Eestis on looduses harv.
Moschendorf

Moschendorf (ungari: "Nagysároslak, Német-Sároslak") on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
See koht oli algselt tuntud kui "Lak" või eluase, asustatud juba 13. sajandil. 1482. aastal sai sellest Saroslak, mis tähendab sisuliselt soist eluaset. Moschendorfi tegelik nimi ilmus esmakordselt millalgi 17. sajandil, kui see esmakordselt dokumenteeriti kui Mos, Moos. Tõenäoliselt kasutati Mos-chen-dorfi selle olemuse tähistamiseks väikeses turbarabas või nõmmel asuva elukohana. Moschendorfi algsed maaisandad olid Güssingi Batthyány perekonnast, ja 17. sajandil valitsesid nad Körmendist. 17. sajand oli Moschendorfis paljudele raske periood. Selle aja jooksul kahanes rahvaarv sõdade, katku ja aeg-ajalt lähedalasuvast Pinka jõest tuleva üleujutuste tõttu kahe kolmandikuni oma algsest suurusest. Tõeliselt algas linna areng alles 18. sajandil.
Neuberg im Burgenland

Neuberg im Burgenland (horvaadi "Nova Gora", ungari "Újhegy") on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Neustift bei Güssing

Neustift bei Güssing (ungari "Újtelep") on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Olbendorf

Olbendorf (horvaadi "Lovrenac", ungari "Óbér") on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Šaštín-Stráže

Šaštín-Stráže (saksa keeles "Schoßberg-Strascha", ungari keeles "Sasvár–Morvaőr") on linn Slovakkias Trnava maakonnas Senica ringkonnas. 
Geograafiline asend.
Šaštín-Stráže asub riigi lääneosas ajaloolises Záhorie piirkonnas, Tšehhi piirist 12 km ja Austria piirist 15 km kaugusel. Läbi linna voolab Myjava jõgi. 
Ajalugu.
Šaštíni küla on ürikutes esmamainitud 1218. aastal.
1961. aastal ühendati Šaštíni ja Stráže nad Myjavou külad Šaštínske Stráže külaks. Šaštín-Stráže nimi sai küla 1971. aastal.
Linnaõigused sai Šaštín-Stráže 1. septembril 2001.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šaštín-Stráže elanikest slovakke 93,99%, mustlasi 1,93% ja tšehhe 0,88%. Rahvus oli teadmata 2,55%-l elanikest.
Ollersdorf im Burgenland

Ollersdorf im Burgenland (horvaadi "Fraterovo Selo", ungari "Barátfalva") on vald ("Marktgemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Kosenõmme

Kosenõmme on Aegviidu aleviosa ja endine küla.
Piirkonda läbivad Piibe maantee ja Mustjõgi, tegutseb saeveski.
Ajalugu.
Kosenõmmet ("Cosgenomne") on esmamainitud 1379. aastal Lehtse mõisa osana. 1467. aastal on piirkonnas asunud "Kossgen-Nomme" veski, mis on 1510. aastaks kaardi pealt kadunud, kuid asendunud taluga, mille nimi on "Kossenem" ja 1511. aastal "Kaszenum".
1714. aastast on teateid "Aigwido Mart'"ist "Koseneme'"lt, ning 1755. aastast teateid "Aegwidi Jaan'"ist "Aegwiid"'ist, millest võib järeldada, et ajalooliselt on Aegviidu mingil ajal kuulunud Kosenõmme alla või lausa sellest välja kasvanud.
Kosenõmme liideti Aegviidu aleviga 27. detsembril 1976, enne seda oli see 55 elanikuga küla Anija külanõukogu koosseisus.
Aegviidu alev kaotas enamiku metsaaladest 21. oktoobril 2022. Kosenõmme aleviosa metsaalad läksid Pillapalu küla koosseisu.
Liisa-Maria Lusti

Liisa-Maria Lusti (sündinud 22. augustil 2004) on eesti mitmevõistleja.
Ta on lõpetanud Audentese Spordigümnaasiumi.
Talle kuuluvad nii Eesti U20 viievõistluse (4125) kui ka seitsmevõistluse (5836) rekord.
19. jaanuaril 2025 tuli ta viievõistluses U23 vanuseklassi Eesti meistriks Eesti kõigi aegade teise tulemusega 4522 punkti, mis tähistab uut U23 vanuseklassi Eesti lühirajarekordit. 
1.06.2025 püstitas ta seitsmevõistluses uueks isiklikuks rekordiks 5896 punkti.
Tüügassiga

Tüügassiga ("Phacochoerus") on loomade perekond sõraliste seltsist, sigalaste sugukonnast, kes on saanud nimetuse ninamikul kasvavate hiigeltüügaste järgi. Nad elutsevad Sahara-taguses Aafrika savannides, hõredates põõsastikes ja hõrendikes, vältides tihedaid metsi. Perekonda kuulub kaks liiki: harilik tüügassiga ("Phacochoerus africanus") ja kõrbe-tüügassiga ("Phacochoerus aethiopicus").
Tüügassead on eelkõige rohutoidulised, kuid söövad vahel ka muud taimset toitu ja väikseid loomi. Võimsate kihvadega, mis võivad eriti isasloomadel kasvada kuni 25–65 cm pikkuseks, suudavad nad end tihti edukalt kaitsta muuhulgas lõvide, leopardide ja hüäänkoerte vastu. 
Varem käsitleti tüügassigu ühe liigina ("Phacochoerus aethiopicus"), kuid nüüd on see nimetus kasutusel ainult kõrbe-tüügassea kohta.
Rauchwart

Rauchwart ([ʁaʊxˈvaʁt]; ungari "Rábort") on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Katre Sofia Palm

Katre Sofia Palm (sündinud 30. mail 2000) on eesti mitmevõistleja.
Ta on Saue Kergejõustikuklubi kasvandik, esindab Audentese Spordiklubi.
Vrutok

Vrutok (makedoonia keeles "Вруток", albaania keeles "Vërtok") on küla Põhja-Makedoonia edelaosas Pologi piirkonnas Gostivari omavalitsuses.
Küla juures on Vardari jõe lähe ja Vrutoki hüdroelektrijaam.
Rohr im Burgenland

Rohr im Burgenland (ungari "Nád" või "Nádfalu") on vald ("Gemeinde") Austrias Burgenlandi liidumaal Güssingi ringkonnas.
Nesvady

Nesvady (kuni 1948. aastani Nasvad, ungari keeles "Naszvad") on linn Slovakkias Nitra maakonnas Komárno ringkonnas.
Geograafiline asend.
Nesvady asub Nitra jõe vasakul kaldal, Ungari piirist ligi 19 km kaugusel.
Ajalugu.
Nesvadyt on esmamainitud 1269. aastal. Linnaõigused sai Nesvady 1416. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nesvady elanikest ungarlasi 49,08%, slovakke 41,1%, mustlasi 8,3% ja tšehhe 0,38%. Rahvus oli teadmata 0,72%-l elanikest.
Rutti Luksepp

Rutti Luksepp (2016. aastast Rutti Ojassoo; sündinud 19. juunil 1974 Türil) on eesti mitmevõistleja.
Lõpetas 1992 Türi 1. Keskkooli ja 2000 TPÜ KKT. Hakkas kergejõustikku harrastama 1982 vanemate innustusel ja õe Piia eeskujul. Treeninud Paide SK-s Leonhard Soomi ning Tallinnas Valter Espe ja Andrei Nazarovi juhendamisel.
Töötanud a-st 2000 Rocca al Mare koolis kehalise kasvatuse õpetajana.
Pena

Pena (makedoonia keeles "Пена", albaania keeles "Shkumbin") on jõgi Põhja-Makedoonias.
Jõe pikkus on 29,7 km.
Pena algab Šar Planina mäestikust ja suubub paremalt Vardari.
Jõe kaldal on Tetovo.
Margit Kalk

Margit Kalk (sündinud 16. juunil 1999) on eesti mitmevõistleja.
Ta on lõpetanud Ülenurme Gümnaasiumi.
Kuulub Tartu SS-i Kalev, treener Anti Veermaa.
Ajastamine

Ajastamine (inglise keeles "timing") on muusikas interpreedi teadlikult kontrollitud väljendusvahend esitada helisid sobival ajahetkel. 
Muusikas põhineb ajastamine iidsel traditsioonil käsitleda kvantitatiivselt mõõdetava kronomeetrilise aja ehk chronose (kreeka keeles Χρόνος) ning kvalitatiivselt sobiva ajahetke ehk kairose (kreeka keeles καιρός) teadlikku ühendamist. Õigest ajastamisest on juttu juba Vana Testamendi Koguja raamatus 3:1 ("Igale asjale on määratud aeg, ja aeg on igal tegevusel taeva all: ..."), Markuse evangeeliumis 1:15 ("„Aeg on täis saanud ja Jumala riik on lähedal.") ning seda on põhjalikult käsitletud Augustinus Hippo (354–430 pKr) kirjutistes. Kairose kui "õige ajahetke" olulisust esindab ka näiteks Horatiuse aforism "carpe diem" ('kasuta päeva'). Nagu retoorikas, kus kairos esindas ajalist täiust, soodsat ajahetke esitleda kõige olulisemat ideed, nii ka muusikas mõistetakse ajastamist kui chronose ja kairose koosmõju: kairose kasutamist chronose vääramatus voolus. 
Ajastamine on seega üks muusika väljendusvahendeid, mis võimaldab edasi anda nii keerukaid muusikalisi struktuure kui ka subtiilseid tundeid. Nagu retoorikas, kus sõnumi kehtivus ja jõud sõltub tihti sellest, millal see teatavaks tehakse ning õige hetke tundmine ja sellest kinni haaramine on sõnumi edastamise jaoks ülioluline, nii on ka iga muusikalise žesti jaoks ideaalne hetk, millal sellel on optimaalne mõju. Muusikaline žest, mis võib õigel hetkel mõjuda, võib olla hetk varem või hiljem arusaamatu.
Hõlmikpuutaimed

Hõlmikpuutaimed ("Ginkgophyta") on taimede hõimkond.
Marianne Leibur

Marianne Leibur (sündinud 1. detsembril 1995) on eesti laulja.
2019. aastal osales ta telesaates "Su nägu kõlab varsti tuttavalt".
Haridus.
Marianne Leibur on lõpetanud Gustav Adolfi Gümnaasiumi ja Nõmme Muusikakooli. 2018. aastal lõpetas ta Georg Otsa nimelise muusikakooli rütmimuusika laulmise eriala. Ta on õppinud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia jazzosakonnas ning vahetusõpilasena Stockholmi kuninglikus muusikakõrgkoolis. 2021. aastast õpib ta Sibeliuse akadeemias Soomes.
Isiklikku.
Tema isa on viiuldaja Arvo Leibur, ema löökpillimängija Terje Terasmaa, vend Henrik Leibur on trummar ja trummiõpetaja. Marianne Leiburi vanaisa oli laulja ja löökriistamängija Kalju Terasmaa.
Hõlmikpuud

Ginkgoopsida on hõlmikpuutaimede klass.
Hõlmikpuulaadsed

Hõlmikpuulaadsed ("Ginkgoales") on hõlmikpuutaimede selts.
Ainuke tänapäeval elusolev liik on hõlmikpuu, mis arvatakse sugukonda "Ginkgoaceae".
Hõlmikpuulaadsete seltsi arvatakse kuuluvat ka väljasurnud sugukonnad "Karkeniaceae", "Umaltolepidaceae", "Yimaiaceae" ja "Schmeissneriaceae".
Räpina-Lokuta lahing

Räpina-Lokuta lahing (4./15. september 1701) oli üks väiksematest lahingutest, mis võideldi 1701. aasta septembris Rootsi ja Vene väeüksuste vahel Kagu-Eestis. Lahing toimus Võrumaal Räpinas. Kokkupõrge lõppes rootslaste kaotusega. 
Eellugu.
Pärast Venemaa tsaari Peeter I üle Narva lahingus saavutatud võitu suundus Rootsi kuninga Karl XII peaarmee Laiusele talvekorterisse, kust see 1701. aasta mais Kuramaa poole lahkus. Pärast Rootsi peavägede lahkumist jäi Eestimaa kaitsmine Wolmar Anton von Schlippenbachile, kelle käsutuses olid vaid väiksemad ja kehvemad väekoondised, mis sisaldasid ka maakaitseväge, aadlilipkondi ja garnisonisõdureid. 
Pärast Narva all saadud kaotust jäid venelased Eestimaal siiski sõjaliselt aktiivseks. Petserimaale koondunud Vene armee Boriss Šeremetevi juhatusel alustas peatselt sissetungi Eestimaale. 
Juba enne venelaste tulekut septembris oli Rootsi väejuhatuses levinud arvamus, et vastase poolt on oodata suuremat pealetungi. 27. augustil oli juba Muska-nimelise veski juures toimunud kokkupõrge rootslaste ja venelaste vahel, milles seekord tulid võitjaks rootslased. Räpina juures paiknenud Rootsi vägede juhataja, Andreas Ludwig von Rosen (kes oli ka Muska lähedal kokkupõrkes osalenud), oli teada saanud, et venelaste rünnak on peatselt algamas ning palus Schlippenbachilt abivägesid, kuna tal endal oli peale oma Eesti maatragunieskadroni vaid 60 vana sõdurit. See, kusagil 550-meheline vägi ei oleks suutnud suuremale vaenlase väele vastu panna. 
Lahingu käik.
Siiski ei saanud Rosen enne kokkupõrget vaenlasega abivägesid. Umbkaudu 11 000-meheline vägi Mihhail Šeremetevi (Boriss Šeremetevi poeg) juhatusel proovis ühe osa oma väest praamidega üle Võhandu jõe toimetada. Et seda ennetada, liikus Rosen oma väega jõe äärde ja avas venelaste positsioonide pihta oma kahest kahurist tule. Tänu sellele tõrjuti venelane seal tagasi, kuid samal ajal oli ülejäänud Vene armee teises kohas jõe ületanud ja piiras nüüd Rootsi väed ümber.
Kuigi rootslased panid neile vapralt vastu (mispärast kestis võitlus ka pärastlõunani), said venelased Rootsi üksustest siiski lõpuks jagu. Mõned uuemad värvatud Roseni maatragunieskadronist põgenesid võitluse eest põõsastesse, mille tõttu jäid ülejäänud sõdurid abita. Osad Rootsi sõdurid rebisid oma lahingulipud ning standardid puruks, et need vaenlase kätte ei langeks.
Kaotused.
Peaaegu terve Räpina juures olev Rootsi väekoondis hävitati. Venelased võtsid 33 vangi, need olid: major Johan Tandefelt, lipnik, seersant, kapral, ühe kapteni poeg, 20 ratsameest, 5 jalaväelast, ühe kahurväelase, ja veel kaks adjutanti. Üks neist vangilangenutest oli kornet Caspar von Dannenfeldt.
Rootsi armee langenud selles lahingus olid major Rosen ise ja kaptenid Otto Reinhold Wrangell ning Hermann Reinhold von Strassburg. Lisaks veel üks rügemendi kortermeister, viis leitnanti, neli kornetit ja umbes 400 allohvitseri ja reameest.
Lisaks langes venelaste kätte kaks kahurit, 37 paari püstoleid, 65 mõõka ja 14 musketit.
Venelaste kaotused olid rootslaste omast väidetavalt kolm korda suuremad.
Kergejõustiku olümpiarekordid

Kergejõustiku olümpiarekordid on kõigi aegade parim sooritus, mille sportlane suveolümpiamängudel on saavutanud. Rahvusvaheline Olümpiakomitee (ROK) on need heaks kiitnud alates esimestest olümpiamängudest 1896. aastal. 
Kaasaegseid suveolümpiamänge on peetud iga nelja aasta järel alates esimestest mängudest 1896 (v.a Esimese maailmasõja tõttu 1916. aastal, Teise maailmasõja tõttu 1940. ja 1944. aastal ning koroonapandeemia tõttu 2020. aastal).
Mõned olümpiarekordid on ületatud, kuid ROK on need hiljem tühistanud. 1988. aastal püstitas Kanada sprinter Ben Johnson 100 meetri sprindis olümpia- ja maailmarekordi, kuid diskvalifitseeriti pärast seda, kui avastati, et ta oli kasutanud oma soorituse parandamiseks anaboolseid steroide. Tema rekord kustutati ja kuldmedali pälvis hoopis algne hõbemedalist ameeriklane Carl Lewis. Ungari sportlane Róbert Fazekas püstitas küll 2004. aastal meeste kettaheite olümpiarekordi, kuid hiljem võeti temalt ära nii kuldmedal kui ka tühistati rekord, kuna leiti, et ta oli "pannud toime antidopingureeglite rikkumise". 
Kõige kauem püsinud tänapäeva olümpiarekord kergejõustikus on Bob Beamoni saavutus meeste kaugushüppes 1968. aasta suveolümpiamängudel. Tulemus 8.90 m ületas senist maailmarekordit 55 cm võrra ja püsis maailmarekordina 23 aastat, kuni Beamoni kaasmaalane Mike Powell Tokios 1991. aasta maailmameistrivõistlustel kaugemale hüppas. 
Loetletud on ainult need alad, kus praegu võisteldakse ja mida ROK tunnustab suveolümpiamängudel.
Meeste rekordid.
♦ tähistab sooritust, mis on ühtlasi ka praegune maailmarekord. Statistika on õige seisuga 11. august 2024.
Peep Puis

Peep Puis (sündinud 22. märtsil 1962 Tallinnas) on Eesti laulja. 
Ta on kasvanud Saaremaal ja Tartus, kus lõpetas Tartu 5. Keskkooli. Õppinud Heino Elleri Muusikakoolis laulmist, Tartu ülikoolis õigusteadust ja TÜ avatud ülikoolis teatrikorraldajate täiendõppes. 
Puis on töötanud 1983–2004 Vanemuises ooperikoori solistina, teinud saateid erinevates raadiojaamades. Ta on olnud Tartu maavalitsuse perekonnaseisuosakonna abielude registreerija ning mitme kultuurimaja direktor. Puis on ka Meelelahutusfirma Peep Puis Agentuur OÜ omanik ja ainus töötaja. 
Tema abikaasa on ooperilaulja Karmen Puis.