tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mooste külanõukogu

Mooste külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV–s.
Mooste külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Mooste valla koosseisus. Külanõukogu keskus asus Mooste asunduses. 
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Mooste vald likvideeriti ja Mooste külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.
1954. aastal Mooste külanõukogu likvideeriti ja selle maad liideti Kauksi külanõukoguga. 1963. aastal moodustati Mooste külanõukogu uuesti, halduskeskusega Moostes. Külanõukogu koosseisu arvati Kauksi (välja arvatud A. Tammsaare nimelise kolhoosi maakasutus) ja Rasina külanõukogu maa-alad.
Külanõukogu halduspiire muudeti mõnevõrra 1968. aastal kui 2650 ha maad koos 468 elanikuga liideti Põlva külanõukoguga.
1972. aasta seisuga oli külanõukogu territoorium 210 km² ja elanike arv 2078. Külanõukogu täitevkomitee asus Säässaare asulas. Külanõukogus tegutsesid Mooste näidissovhoos ja Sõpruse kolhoos.
1972. aasta seisuga hõlmas Mooste külanõukogu 31 asulat: Arujärve, Hirmu, Jaanimõisa, Järve, Kaaru, Kadaja, Kanassaare, Kastmekoja, Kauksi, Kiviküla, Laane, Labassaare, Laho, Matsisaare, Mooste asundus ja küla, Määrastu, Nisumäe, Rabandiku, Rae, Rasina asundus ja küla, Savimäe, Suurmetsa, Säkna, Säknalohu, Säässaare, Terepi, Viira, Viisli ja Üleküla küla.
Pärast väikekülade liitmisi jäi 1978. aastast Mooste külanõukokku 15 asulat: Mooste alevik ning Jaanimõisa, Kaaru, Kadaja, Kanassaare, Kastmekoja, Kauksi, Laho, Rasina, Savimäe, Suurmetsa, Säkna, Säässaare, Terepi ja Viisli küla.
12. detsembril 1991. aastal kinnitati Mooste valla omavalitsuslik staatus, millega Mooste külanõukogu lõpetas tegevuse.
Mustajõe külanõukogu

Mustajõe külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Võrumaal Laheda vallas. Külanõukogu keskus asus algselt Mustajõe külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Mustajõe külanõukogu 1950 septembris Põlva rajooni koosseisu.
1954 juunis liideti Mustajõe külanõukoguga likvideeritud Vardja külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus "Aurora", M. I. Kalinini nimeline ja Hans Valli nimeline kolhoos.
1966 märtsis liideti Mustajõe külanõukogu territooriumiga osa Peri külanõukogu territooriumist, millel asus "Aurora" kolhoosi maakasutus.
1970. aastatel asus külanõukogu keskus Joosu-Suurekülas. Külanõukogus tegutses kolhoos "Koit". 
1978. aasta seisuga hõlmas Mustajõe külanõukogu Himma, Joosu, Lahe, Mustajõe, Naruski, Pragi, Roosi, Suurküla, Tilsi, Vana-Koiola ja Vardja küla.
6. detsembril 1990 kinnitati Laheda valla omavalitsuslik staatus ja Mustajõe külanõukogu lõpetas tegevuse.
Nõva külanõukogu

Nõva külanõukogu oli külanõukogu Haapsalu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Nõva valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Nõva asulas.
Külanõukogus tegutsesid Nõva kolhoos ja Haapsalu Kaluri kolhoos.
Otepää külanõukogu

Otepää külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Otepää külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Otepää vallas. Külanõukogu keskus asus Otepää külas. 
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Otepää külanõukogu 1950 septembris Otepää rajooni koosseisu.
1954 juunis liideti Otepää külanõukoguga likvideeritud Päidla, Vidrike ja Voki külanõukogu territooriumid. Külanõukogu piirides tegutsesid J. V. Stalini nimeline, J. V. Mitšurini nimeline, "Järvesalu", "Jüriöö" ja Munamäe kolhoos. Külanõukogu keskus asus Vana-Otepää külas.
Seoses Otepää rajooni likvideerimisega 1959 jaanuaris liideti Otepää külanõukogu Elva rajooniga.
1960 oktoobrist viidi külanõukogu halduskeskus Vana-Otepää külast üle Otepää linna. Samas liideti Otepää külanõukoguga likvideeritud Pühajärve külanõukogu territoorium.
Seoses Elva rajooni likvideerimisega 1962. aastal liideti Otepää külanõukogu Valga rajooniga.
1964 mais liideti Otepää külanõukoguga osa Põlva rajooni Kanepi külanõukogu senisest territooriumist, millel asus Otepää sovhoosi maakasutus.
1976. aastal eraldati külanõukogust 74 km² suurune osa, mis liideti Palupera külanõukoguga.
1977. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 215 km² ja elanike arv 1989.
Palupera külanõukogu

Palupera külanõukogu oli külanõukogu Valga rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Rõngu valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Palupera asulas.
Külanõukogus tegutses Hellenurme kolhoos.
Puka külanõukogu

Puka külanõukogu oli külanõukogu Valga rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Kuigatsi valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Puka asulas.
Külanõukogus tegutses Aakre kolhoos, Puka sovhoos ja Orumäe sovhoos.
Pihtla külanõukogu

Pihtla külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. 
Külanõukogu moodustati 1945 Pihtla valla territooriumil. Külanõukogu keskus asus esialgu Ilpla asunduses. 1948. aastast oli külanõukogu keskus Lasnama külas. 1950. aastast, pärast Pihtla valla likvideerimist, oli külanõukogu Kingissepa rajooni koosseisus. 1954. aastal liideti Pihtla külanõukoguga Tõlluste külanõukogu, 1960. aastast Kaali külanõukogu. Kuivõrd mõlemad liidetud külanõukogud olid varem olnud Pihtla valla koosseisus, siis 1960. aastast hõlmas Pihtla külanõukogu ligikaudu endise Pihtla valla maa-ala.
Külanõukogu täitevkomitee asus Paevälja asulas.
Külanõukogus tegutsesid Kõljala ja Sandla sovhoos.
Põltsamaa külanõukogu

Põltsamaa külanõukogu oli külanõukogu Põltsamaa rajoonis, alates 1963. aastast Jõgeva rajoonis. 
Külanõukogu moodustati 1954. Külanõukogu halduskeskus asus Põltsamaal.
Külanõukogus tegutsesid teiste seas Lenini-nimeline, Lillevere-nimeline ja Lustivere kolhoos.
Põlva külanõukogu

Põlva külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Põlva külanõukogu moodustati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 13. septembri 1945 seadlusega Võrumaa Põlva valla koosseisus. Külanõukogu halduskeskus asus Põlva alevikus. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadlusega Põlva vald likvideeriti ning Põlva külanõukogu territoorium arvati Põlva rajooni koosseisu.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 17. juuni 1954 seadlusega liideti Põlva külanõukoguga likvideeritud Himmaste külanõukogu ja Kiuma külanõukogu alad. Külanõukogu keskus asus Mammaste külas. Külanõukogu maadel tegutsesid V. Kingissepa nimeline kolhoos, Võidu kolhoos, J. Lauristini nimeline kolhoos ja partisan Lembitu nimeline kolhoos.
8. juunil 1961 anti Põlva alevikule alevi õigused. Sellega seoses senine Põlva külanõukogu likvideeriti ning külanõukogu alad liideti aleviga. 1968. aastal nimetati senine Peri külanõukogu ümber Põlva külanõukoguks ning temaga liideti Põlva alevi ümbruskond ja osa Mooste külanõukogust.
1974. aasta seisuga kuulus Põlva külanõukokku 42 asulat: Adiste, Alaküla, Andre, Eoste, Himmaste, Holvandi, Härma, Kiisa, Kiuma, Kiuma-Aarna, Kivijärve, Kooskora, Kuruski, Kuudra, Kähri, Laane, Lutsu, Mammaste, Mammaste-Metsanurga, Meemaste, Metsanurga, Metste, Miiaste, Noorits-Metsküla, Partsi, Peri, Puskaru, Puuri-Perametsa, Rosma, Saarjärve, Saesaare, Sika, Soesaare, Sooküla, Taevaskoja, Tromsi, Tõrvhavva, Tännasilma, Uibujärve, Valgesoo, Vanaküla ja Viirapera. 1974. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus Põlva kolhoos (keskus Mammastes), Taevaskoja kolhoos (keskus Himmastes) ja Vilde-nimeline kolhoos (keskus Peril).
Pärast väikekülade liitmisi jäi 1978. aastast Põlva külanõukokku 27 küla: Aarna, Adiste, Andre, Eoste, Himmaste, Holvandi, Kiuma, Kähri, Lutsu, Mammaste, Meemaste, Metste, Miiaste, Nooritsmetsa, Orajõe, Partsi, Peri, Puskaru, Puuri, Rosma, Soesaare, Taevaskoja, Tromsi, Tännassilma, Uibujärve, Valgesoo ja Vanaküla.
10. oktoobril 1991 sai omavalitsusliku staatuse Põlva külanõukogu territooriumile moodustatud Põlva vald.
Cempi raudteepeatus

Cempi raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonna Brenguļi vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 93 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Trikāta kihelkonda Cempi mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1911. 1920. aastatel seal rongid ei peatunud, peatus avati taas aastal 1935. Ainsaks rajatiseks oli ooteplatvorm. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.
Rägavere külanõukogu

Rägavere külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Rägavere valla territooriumil. Külanõukogu keskus asus algselt Mõdriku külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Rägavere külanõukogu 1950 septembris Rakvere rajooni koosseisu.
1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides Rägavere kolhoos ja Mitšurini-nimeline kolhoos ning Põlula Kalamajand. Külanõukogu keskus asus Kantkülas.
1960 oktoobris viidi Rägavere külanõukogu administratiivkeskus Kantkülast üle Ulvi külla.
Saue külanõukogu

Saue külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Saue valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Saue külas.
Külanõukogus tegutsesid teiste seas Ääsmäe sovhoosi Ääsmäe osakond, Saku näidissovhoosi Jälgimäe ja Nurme osakond.
Türi külanõukogu

Türi külanõukogu oli külanõukogu Paide rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Särevere valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Türil.
Külanõukogus tegutses Kirna kolhoos ja Türi näidissovhoostehnikum.
Urvaste külanõukogu

Urvaste külanõukogu oli külanõukogu Võru rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Urvaste valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Kuldre asulas.
Külanõukogus tegutsesid Kuldre ja Edasi kolhoos.
Jaunvāle raudteejaam

Jaunvāle raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Valmiera piirkonna Brenguļi vallas Jaunvāle külas. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 97 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Trikāta kihelkonda Jaunvāle mõisa maadele.
Jaam avati 1911. aastal. Algselt kandis see nime "Neusackenhof" või "Sackenhof", aastail 1919–1921 oli see "Vāle raudteejaam". Tegemist oli ühe tähtsama jaamaga raudteel. Jaama peahoone ja veetorn hävisid Teise maailmasõja lahingute käigus. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel 1970. aastal.
Biksēja raudteejaam

Biksēja raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Smiltene piirkonna Blome vallas. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 104 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Smiltene kihelkonda Biksēja mõisa maadele.
Jaam avati aastal 1911. Algselt kandis see nime "Wilkenpahlen", aastail 1919 nimetati see ümber Biksēja raudteejaamaks. Aastast 1921 hakkas see kandma Trikāta raudteejaama nime, Biksēja nime sai see tagasi aastal 1924. Aastal 1948 kavatseti ehitada jaamast kuue kilomeetri pikkune harutee Kačori turbatööstuse juurde, ent vabriku direktor müüs tee ehitamiseks mõeldud relsid maha ja see jäigi ehitamata. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.
Stariņi raudteepeatus

Stariņi raudteepeatus oli raudteepeatus Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Smiltene piirkonna Smiltene vallas. Peatus asus Heinaste raudteejaamast 109 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Smiltene kihelkonda Blome mõisa maadele.
Peatus avati aastal 1911. Algselt kandis see saksapärast nimekuju nime "Starrin". Ainsaks sealseks ehitiseks oli ooteplatvorm. Peatus suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.
Vaivara külanõukogu

Vaivara külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945. aastal Virumaal Vaivara vallas. Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega 30. detsembrist 1947 Vaivara külanõukogu likvideeriti seoses elanike väikse arvuga ja selle territooriumil asunud külad arvati Vaivara valla Perjatsi külanõukogu koosseisu. 1954. aastal moodustati Vaivara külanõukogu uuesti kui Perjatsi külanõukogu ja Türsamäe külanõukogu ühendati Vaivara külanõukoguks, mis kuulus Jõhvi rajooni. 1960. aastal liideti külanõukoguga Auvere piirkond. Aastatel 1960–1964 allus Vaivara külanõukogu Kohtla-Järve Linna Töörahva Saadikute Nõukogule.
1965. aastal moodustati Kohtla-Järve rajoon ja Vaivara külanõukogu arvati selle koosseisu.
Külanõukogu halduskeskus asus Vaivara külas. Külanõukogu hõlmas muuhulgas Sillamäe linna ümbruse. Külanõukokku kuulusid 1976. aasta seisuga Sinimäe alevik ja Auvere, Kirikuküla, Mustanina, Perjatsi, Pimestiku, Sõtke, Vaivara ja osaliselt Utria küla. Külanõukogu territoorium oli 308 km² ja elanike arv 1012.
Külanõukogu maa-alal tegutsesid Narva, Sirgala ja Viivikonna põlevkivikarjäär ning Narva sovhoos.
1976. aastal liideti Vaivara külanõukoguga endine Alutaguse külanõukogu. 1977. aastal nimetati külanõukogu ümber Sinimäe külanõukoguks.
Valgjärve külanõukogu

Valgjärve külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. 
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Võrumaal Valgjärve vallas. Külanõukogu halduskeskus asus algselt valgjärve asulas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Valgjärve külanõukogu 1950 septembris Otepää rajooni koosseisu.
1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides "Võitja", "Edasi", "Punase Lipu" ja V. I. Lenini nimeline kolhoos ning Pikajärve Invaliidide Kodu. Külanõukogu keskus asus Saverna külas. 1959 veebruarist Otepää rajoon likvideeriti ja Valgjärve külanõukogu liideti Põlva rajooniga. 1960. aasta piirimuudatusega anti Valgjärve külanõukogule üle osa Veski külanõukogu aladest.
1978. aasta seisuga tegutsesid külanõukogus Valgjärve ja Saverna kolhoos.
Viimsi külanõukogu

Viimsi külanõukogu oli külanõukogu Harju rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Iru valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Miiduranna asulas.
Külanõukogus tegutsesid Kirovi-nimeline kalurikolhoos, Pirita lillekasvatuse näidissovhoos, Tallinna Näidislinnuvabriku osakond.
1967. aastal liideti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega, Tallinna linna Mererajooni territooriumiga 294 ha suurune osa ((Muuga aianduskruntide maa-ala) Harju rajooni Viimsi külanõukogu territooriumist.
Viitna külanõukogu

Viitna külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1972 ja seejärel liideti Viitna külanõukogu alad Haljala, Kadrina ja Vihula külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Viitna asulas.
Viru-Nigula külanõukogu

Viru-Nigula külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Mahu valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Viru-Nigula asulas.
Külanõukogus tegutsesid Viru-Nigula kolhoos, Ubja sovhoos ja Virulase kalurikolhoos.
Värska külanõukogu

Värska külanõukogu oli külanõukogu Põlva rajoonis. Külanõukogu moodustati 1954. Külanõukogu halduskeskus asus Värska asulas.
Külanõukogus tegutses Värska sovhoos.
Võõpsu külanõukogu

Võõpsu külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s. 
Külanõukogude moodustamisel septembris 1945 loodi Võrumaal kaks Võõpsu külanõukogu: üks Mäe vallas, keskusega Võõpsu alevikus, ja teine Räpina vallas, keskusega Võõpsu külas. Hiljem tähistati neid üksteisest eristamiseks Rooma numbritega, vastavalt "Võõpsu I külanõukogu" ja "Võõpsu II külanõukogu". 
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati nii Võõpsu I kui ka Võõpsu II külanõukogu septembris 1950 Räpina rajooni koosseisu.
Juunis 1954 liideti Võõpsu I ja Võõpsu II külanõukogu Võõpsu külanõukoguks, mille keskus asus Toomasmäe külas. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides kolhoosid "Noorte Tahe", "Rahu Võit" ja kalurikolhoos "Pobeditel". 1958. aastal kolhoosi "Rahu Võit" tegevus lõpetati ja moodustati Räpina sovhoos.
Oktoobris 1960 Võõpsu külanõukogu likvideeriti. Kolhoosi "Noorte Tahe" territoorium läks Alaküla külanõukogu ja Räpina sovhoosi territoorium Mikitamäe külanõukogu koosseisu.
Valimisliit MEIE Tallinn

MEIE Tallinn (ka Meie Tallinn) oli Tallinnas 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimiseks moodustatud valimisliit. 
Valimisliidu loonud initsiatiivgrupp koosnes TTE (MTÜ Tark ja Terve Eesti), RÜE (Rahva Ühtsuse Erakond), EVA (Eesti Vabaerakond), Tallinna Rahvuslaste klubi, EKRE (Eesti Konservatiivne Eahvaerakond) ja Vabaduspartei Põllumeeste kogu liikmetest ja vabadest linnakodanikest.
Valimisliit sai 240 häält ehk 0,1% häältest.
Imavere külanõukogu

Imavere külanõukogu (1945–1960 Järavere külanõukogu) oli külanõukogu Põltsamaa ja Paide rajoonis.
Külanõukogu moodustati 1945. Külanõukogu halduskeskus asus Järavere asulas.
Külanõukogus tegutsesid Imavere ja Rahva Võidu kolhoos.
Smiltene raudteejaam

Smiltene raudteejaam oli raudteejaam Ainaži–Valmiera–Smiltene raudteel Smiltene piirkonna Smiltenes. Jaam asus Heinaste raudteejaamast 116 kilomeetri kaugusel ja jäi raudtee valmimisajal Valga kreisi Smiltene kihelkonda Smiltene mõisa maadele.
Jaam avati aastal 1911. Tegemist oli raudtee lõppjaamaga, mille juurde rajati ka vedurite depoo. Kahe maailmasõja vahel oli tegemist ühega kahest selle raudtee kõige intensiivsema reisijate liiklusega jaamast. Algne jaamahoone hävis Teises maailmasõjas. Uus jaamahoone valmis 1960. aastatel, vaid veidi aega enne sealse raudtee sulgemist. Jaam suleti reisirongiliikluse lõpetamisel aastal 1970.
Järve külanõukogu

Järve külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
1945 septembris moodustati Tartumaal Kudina vallas Maarja-Magdaleena külanõukogu, mille keskus asus Kõrenduse külas. Seoses maakondade likvideerimise ja maarajoonide moodustamisega oli külanõukogu 1950. aastast Jõgeva rajooni koosseisus. 1951 jaanuaris nimetati Maarja-Magdaleena külanõukogu ümber Järve külanõukoguks. 1954. aastal liideti Järve külanõukoguga likvideeritud Igavere külanõukogu ja osa Kudina külanõukogust.
Külanõukogu halduskeskus asus hiljem Järve alevikus (1951. aastani ja alates 2005 Maarja-Magdaleena).
1972 märtsis Järve külanõukogu likvideeriti, selle territoorium liideti Palamuse külanõukoguga.
Arsenjevo rajoon

Arsenjevo rajoon (vene keeles "Арсеньевский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Arsenjevo töölisasula.
Rajoon piirneb põhjas Odojevi rajooniga, idas Plavski rajooniga, kagus Tšerni rajooniga, edelas Orjoli oblastiga ja läänes Beljovi rajooniga.
Rajooni pindala on 1096 km². Elanike arv oli 2012. aastal 10 174, 2009. aastal 12 702 ja 2002. aastal 12 730.
Arsenjevo rajoonis on 171 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Arsenjevo töölisasula) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Ista, Mizgeja ja Holoholnja.
Eero Epner

Eero Epner (sündinud 31. oktoobril 1978) on eesti kunstiteadlane ja dramaturg.
Ta lõpetas 1997. aastal Tartu Raatuse Gümnaasiumi ja seejärel 2002. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal.
2005. aastast töötas ta teatri NO99 dramaturgina. 20. juunil 2016 valis teatri NO99 nõukogu Eero Epneri juhatuse liikmeks.
Lauli Koppelmaa

Lauli Koppelmaa (kuni 2021. aastani Lauli Otsar; sündinud 20. jaanuaril 1992 Võrus) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXVII lend). 
Alates 2016. aastast töötas ta näitlejana Kuressaare Teatris ja Tallinnas Teatris Kelm. Alates 2021. aasta sügisest on ta Ugala teatri näitleja.
2017. aastal kehastas ta TV3 draamasarjas "Merivälja" Karinit.
Isiklikku.
Tema abikaasa on lavastaja Karl Koppelmaa.
Kaarli külanõukogu

Kaarli külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s.
Külanõukogu moodustati 1945 septembris Virumaal Sõmeru valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus algselt Sõmeru külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Kaarli külanõukogu 1950 septembris Rakvere rajooni koosseisu.
1954 juunis liideti Kaarli külanõukoguga likvideeritud Kohala külanõukogu territoorium. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides M. I. Kalinini nimeline ja "Järve" kolhoos, Ubja sovhoos, Vinni sovhoosi Roodevälja osakond, Ubja kaevandus ja Vaeküla Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikum. Külanõukogu keskus asus Kaarli külas.
1. oktoobrist 1960 liideti Kaarli külanõukoguga osa likvideeritud Uhtna külanõukogu maadest.
1963 detsembris liideti Kaarli külanõukoguga osa Viru-Nigula külanõukogu territooriumist, mille asus Uhtna kolhoosi maakasutus.
1970. aasta seisuga oli külanõukogu pindala 120 km² ja elanike arv 2233. Külanõukogus piires asusid Aluvere, Aresi-Altküla, Aresi-Vanaküla, Jäätma, Kaarli, Katku, Kohala, Koovälja, Lõuta, Muru, Nurme, Näpi, Rahkla, Raudlepa, Sooaluse, Sõmeru, Sämi-Jänesküla, Sämi-Kurismiku, Sämi-Tagaküla, Sämi-Vanaküla, Toomla, Ubja, Ubja-Vanamõisa, Uhtna, Vanamõisa, Varudi-Altküla, Varudi-Liivanõmme, Varudi-Tagaküla ja Võhma küla. Külanõukogu maadel tegutsesid Uhtna kolhoos, Ubja sovhoos, Vinni näidissovhoostehnikumi Kaarli osakond ja Näpi linnasetehas.
9. aprillil 1992 sai omavalitsusliku staatuse Kaarli vald, mis 30. aprillil 1992 nimetati ümber Sõmeru vallaks.
Kõnnu külanõukogu

Kõnnu külanõukogu oli mitme Eesti NSV külanõukogu nimi:
Maidla külanõukogu

Maidla külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Maidla valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Savala asulas.
Mõisaküla külanõukogu

Mõisaküla külanõukogu oli külanõukogu Viljandi rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Kõo külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Mõisaküla asulas.
Ranna külanõukogu

Ranna külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s aastatel 1945–1954.
Ranna külanõukogu moodustati 1945 septembris Tartumaal Pala vallas. Külanõukogu keskus asus Lümati külas.
Seoses maakondade ja valdade likvideerimise ning maarajoonide moodustamisega arvati Ranna külanõukogu 1950 septembris Kallaste rajooni koosseisu.
1954 juunis Ranna külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti Pala külanõukoguga.
Rannu külanõukogu

Rannu külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Rannu valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Vallapalu asulas.
Roela külanõukogu

Roela külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti Roela külanõukogu alad Viru-Jaagupi ja Tudu külanõukogu vahel. Külanõukogu halduskeskus asus Roela asulas.
Air Bureau

Air Bureau oli Rootsi elektroonilise muusika kollektiiv. Nad tegutsesid 2000. aastatel. Liikmeid oli kaks: Niklas Ehrlin ja Henrik Larsson.
Oktoober 2017

Oktoober 2017, kroonika
2017. aasta oktoober algas pühapäeval ja lõppes 31 ööpäeva hiljem teisipäeval.
Salatsi vald (Salacas pagasts)

Salatsi vald (läti keeles "Salacas pagasts") oli vald Lätis Limbaži rajoonis. See asus tänapäevase Salatsi valla territooriumil. Selle halduskeskuseks oli Vecsalaca.
Aastal 1918 moodustati Salatsi ja Svētciemsi valla liitmisel Vana-Salatsi vald. Aastal 1935 oli selle pindala 165,5 km² ja seal oli 2418 elanikku. Aastal 1945 moodustati valla aladel Korģene, Salatsi ja Zonepe külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Salatsi külanõukoguga liideti aastal 1954 likvideeritav Korģene külanõukogu. Aastal 1958 liideti külanõukoguga osa seni Salatsi linnale allunud likvideeritavast Dzintari külanõukogust, osa Salatsi külanõukogu sovhooside Ainaži ja Salacgrīva maadest anti aga moodustatava Salatsi linna maaterritooriumi koosseisu. Aastal 1977 liideti Salatsi külanõukoguga osa maaterritooriumi maadest ning Ainaži ja Viļķene külanõukogust, osa külanõukogust liideti aga Ārciemsi külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu Salatsi vallaks. Aastal 1998 liideti see Salatsi linna maaterritooriumiga.
Iran Iran

"Iran Iran" on Rootsi-Iraani poplaulja Arashi viies singel. Ainus singel albumilt "Crossfade (The Remix Album)". Selle andis 2006. aastal välja Warner Music. Laul avaldati, et toetada Iraani osavõttu jalgpallivõistlustel. 
2014 versioon.
Aastal 2014 anti välja selle laulu uuendatud versioon. Uuel versioonil puuduvad instrumendid ja see on tehtud rütmikaks elektrooniliseks muusikaks. Mõlemal versioonil on ka oma video. Mõlemad kujutavad jalgpallimängu, aga erinevalt esimesest versioonist, mis oli täielikult Iraanis filmitud on teise versiooni kaadrid filmitud Brasiilias.
The One Thing

"The One Thing" on Michael Boltoni album, mis anti välja 16. novembril 1993. 
Lugude nimekiri.
A Time for Letting Go.
"A Time for Letting Go" on Ameerika poplaulja Michael Boltoni kirjutatud (kaasautor) ja esitatud laul, mis anti välja ka muusikavideona. Singel anti välja aastal 1993, selle stiiliks on pop. Singli pikkus on 5:38. Loo autorid olid Michael Bolton ja Diane Warren, produtsendid Walter Afanasieff ja Michael Bolton.
Grööni koer

Grööni ehk gröönimaa koer on Taanist Gröönimaalt pärinev koeratõug.
Postimehe lõbulisa

Postimehe lõbulisa ": Päevalehe "Postimehe" hinnata kaasanne", oli meelelahutusajaleht, mis ilmus 1889–1893 Tartus ajalehe Postimees lisana. 1890. ja 1892. aastal ilmus ka pealkirjana "Postimehe lõbu-lisa". Väljaandja ja vastutav toimetaja oli Karl August Hermann.
1894. aastal jätkas ilmumist ajalehe Postimees joonealusena. 1894. aasta novembris avaldati 1889–1893 ilmunud numbreid ka eraldi konvoluudina.
Ajalehte trükiti Tartus Karl August Hermanni trükikojas.
Kaastöölised.
Postimehe lõbulisale tegid kaastööd järgmised autorid:
Tšerni rajoon

Tšerni rajoon (vene keeles "Чернский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Tšerni alev.
Rajoon piirneb põhjas Plavski rajooniga, kirdes Teplo-Ogarevski rajooniga, idas Kamenski rajooniga, lõunas Orjoli oblastiga ja läänes Arsenjevo rajooniga.
Rajooni pindala on 1614 km². Elanike arv oli 2012. aastal 20 248, 2009. aastal 20 579 ja 2002. aastal 23 006.
Tšerni rajoonis on 268 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Tšerni töölisasula) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Tšern ja Snežed.
Oldřich Černík

Oldřich Černík (27. oktoober 1921 Ostrava – 19. oktoober 1994 Praha) oli Tšehhoslovakkia riigitegelane.
Oldřich Černík oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta treialiks. 1945. aastal astus ta Tšehhoslovakkia Kommunistlikku Parteisse ja oli seejärel parteitöö erinevates ametites. 1952–1954 oli ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Ostrava piirkonnakomitee sekretär ja 1954–1956 esimees.
1956–1960 oli Oldřich Černík Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee sekretär ja 1958–1970 Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee liige. 1960–1963 oli ta Tšehhoslovakkia kütuse- ja energeetikaminister. 1963–1968 töötas ta Tšehhoslovakkia valitsuse esimehe asetäitjana ja Riikliku Plaanikomitee esimehena. 1960–1969 oli Černík Tšehhoslovakkia Rahvakogu saadik. 1966–1970 oli ta Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei Keskkomitee presiidiumi liige. 1964. aastal lõpetas ta kaugõppe teel Ostrava Mäetööstuse Kõrgkooli.
9. aprillist 1968 kuni 28. jaanuarini 1970 oli Oldřich Černík Tšehhoslovakkia valitsuse esimees.
Pärast Nõukogude Liidu invasiooni vahistati Oldřich Černík 21. augustil 1968 ja viidi koos teiste Tšehhoslovakkia juhtivate riigitegelastega Moskvasse, kus nad osalesid läbirääkimistel Nõukogude juhtkonnaga. Surve ja ähvaruste tagajärjel oli nad lõpuks sunnitud alla kirjutama Moskva protokollile.
1970. aastal vabastati Oldřich Černík kõigilt riiklikelt ametikohtadelt ja heideti 1971. aastal Tšehhoslovakkia Kommunistlikust Parteist välja. 1970–1989 töötas ta Standardiameti juhataja asetäitjana majandusalal, 1990–1991 oli Linnade ja Külade Liidu esimees.
Viljandi vana tuletõrjemaja

Viljandi vana tuletõrjemaja on endine tuletõrjedepoo hoone Viljandis aadressil Väike-Turu tänav 3.
Nüüdisajal on tuletõrjedepoo hoovi kasutatud Viljandi pärimusmuusika festivali raames kontserdipaigana.
Kamenski rajoon

Kamenski rajoon (vene keeles "Каменский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Arhangelskoje küla.
Rajoon piirneb põhjas Teplo-Ogarevski rajooniga, kirdes Volovo rajooniga, idas Jefremovi rajooniga, lõunas ja idas Orjoli oblastiga ning loodes Tšerni rajooniga.
Rajooni pindala on 795 km². Elanike arv oli 2012. aastal 9383, 2009. aastal 9473 ja 2002. aastal 10 720.
Kamenski rajoonis on 100 asulat, mis kuuluvad kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Krasivaja Metša, Sitova Metša, Zuša, Gogol, Galitsa ja Kamenka.
Puškini-nimeline vene draamateater

Puškini-nimeline Riiklik Akadeemiline Vene Draamateater (jakuudi keeles А.С. Пушкин аатынан Ил Академическай Нуучча Театра; vene keeles Государственный академический Русский драматический театр им. А. С. Пушкина) on vanim teater Sahha pealinnas Jakutskis. 
Puškini-nimeline vene draamateater on vanim teater Kirde-Venemaal. 1891. aastat loetakse Vene draamateatri Jakuutias sünniaastaks. Toona oli see asjaarmastajateater.
Uue teatrihoone sai Vene draamateater 1957. aastal – Jakutskis aadressil Lenini prospekt 21.
1998. aastal sai teater akadeemiliseks (riikliku staatuse sai teater varem – enne 1945. aastat). Alates 1999. aastast kannab teater Aleksandr Puškini nime.
Näitlejaid.
Teatris on mänginud tuntud näitlejad Aleksandr Kuznetsov, Nina Konstantinova ja Valentin Antonov.
Hiina lihtsustatud kiri

Hiina lihtsustatud kiri on hiina kirja ehk hani kirja lihtsustatud kirjamärkidega versioon, mis võeti kasutusele Hiina Rahvavabariigis 1950. aastatel ning kuulutati seal hiina traditsioonilise kirja asemel ametlikuks standardiks. Tänapäeval kasutatakse lihtsustatud kirja Mandri-Hiinas, Singapuris ja Malaisias, traditsioonilist kirja Taiwanis, Hongkongis ja Macaus.
Võtame näiteks märgi, millega kirjutatakse sõnu "wèi" 'jaoks' ja "wéi" 'tegema; olema;
(millekski) saama; (millekski) peetama':
Aleksandr Ivanovitš Kuznetsov

Aleksandr Ivanovitš Kuznetsov (vene keeles Александр Иванович Кузнецов; sündinud 9. augustil 1946 Tšeljabinskis) on Sahha näitleja ja lavastaja, Venemaa rahvakunstnik.
Ta on 1969. aastast Puškini-nimelise vene draamateatri näitleja ja lavastaja.
Haridustee ja töökäik.
Pärast Franko-nimelise Kiievi akadeemilise teatri näitestuudio lõpetamist 1965. aastal sai Aleksandr Kuznetsov selle teatri näitlejaks. Aastatel 1968–1969 töötas ta vene draamateatris Dzeržinskis ja alates 1969. aastast töötab Vene draamateatris Jakuutias. 1983. aastal lõpetas ta kaugõppes GITIS-e režiiteaduskonna.
Valentin Antonov

Valentin Dmitrijevitš Antonov (vene keeles Валентин Дмитриевич Антонов; 24. september 1926 Sara, Simbirski kubermang – 22. aprill 2014) oli Sahha näitleja, lavastaja ja õppejõud, professor, Vene NFSV rahvakunstnik.
Ta töötas üle poole sajandiPuškini-nimelise vene draamateatri näitleja ja lavastajana. Aastatel 1983–1987 oli ta teatri direktor. Selle kõrvalt oli õppejõud Moskva Kunstiteatri stuudiokooli filiaalis ja Arktika Riiklikus Kunstide ja Kultuuri Instituudis (professor).
1996. aastal Sahha presidendi seadlusega määrati ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia tegevliikmeks. Akadeemia üldkogul valiti ta akadeemia asepresidendiks.
Haridus- ja töökäik.
1943. aastal võeti Antonov Nõukogude armeesse; sõdisTeises maailmasõjas 1943–1945. Kolm päeva enne sõja lõppu sai kõhtu haavata. Pärast demobiliseerimist 1948. aastal õppis ta esialguSverdlovski teatriinstituudis, seejärel Ostrovski-nimelises Leningradi Teatriinstituudis. 
Pärast instituudi lõpetamist 1952. aastal sai taVene teatri Tšuvaššias näitlejaks. Seejärel töötas ta pikka aega JakutskisVene draamateatris Jakuutias (1954–1966 ja 1971–2014). Vahepeal töötas ta Irkutski, Semipalatinski ja Orjoli teatrites.
Liepupe vald

Liepupe vald (läti keeles "Liepupes pagasts") on vald Lätis Limbaži piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Salatsi, Limbaži, Skulte ja Viļķene vallaga.
Valla pindala on 158 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1934 inimest.
Vallavalitsuse juriidiline asukoht on Salatsi linnas aadressil Smilšu iela 9, faktiliselt on vallamajaks aga Mustkalni külas asuv Mežgravase talu. Vallavanem on Aivars Ilgavīzis.
Agraarreformi ajal aastal 1920 asus praeguses vallas 2498 hektari suurune Perniģele mõis. Aastal 1935 oli Liepupe valla pindala 43,2 km² ja seal oli 776 elanikku. Aastal 1945 moodustati valda Liepupe külanõukogu, mis aastal 1947 likvideeriti. Aastal 1949 likvideeriti aga vald ja külanõukogu moodustati taas. Aastal 1954 liideti sellega likvideeritav Dunte külanõukogu, aastal 1962 aga Tūja külanõukogu. Aastal 1977 liideti osa külanõukogu maadest Limbaži ja Skulte külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti Liepupe külanõukogu Liepupe vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Salatsi piirkonda.
Kaitsealused objektid.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Liepupe kirik ja kabel, Liepupe mõisakompleks, sealsed park ja eluhoone ning eluhoone kaheksa toa laed, fassaadi dekoratiivsed reljeefid ja uksed, suur moonakamaja ja tõllakuur, Kurmose rehielamu, Tiniņkalnsi muinaskalmed ja Liepupe linnamägi. Regionaalse kaitse all on hiiepaik Rūjase Püha pärn.
Tähtsaimaks jõeks on Liepupe jõgi. Looduskaitse all on Virlapji kümme tamme, Vecstārasti tamm, Tīniņkalnsi tamm, Tinibkalnsi tamm, Mežmaļi tamm, Vecmuiža tamm, Purmaļi tamm, Karikatamm, Ozolkalni tamm, Līdumnieki tamm, Zaķi mänd, Zaķi kivi, Zaķupīte mänd, Strautiņi tammed, Roči tamm, Ķireļi tamm, Siliņi mänd, Tiltiņi mänd, Tūja puuderivi elupuud, Bangase kask, Vilnīši mänd, Liepupe linnamäe männid, Liepupe kask, Liepupe kirikumõisa pärn, Liepupe kalmistu männid, Liepupe kirikuaia männid, Liepupīte pajud, Liepupe tamm, Porkase kask, Porkase pärn, Prinkase tamm, Armastuse Tamm, Ataugase kuusk, Ataugase kadakad, Dunte kooli mänd, Dunte kooli lehis, Jaunklanģi tamm, Dreimaņi tamm, Vangase pajud, Vīganti sanglepp, Vallamaja kask, Sostiņi tamm, Stārasti tamm, Tīrumkalēji tamm, Roņi künnapuud, Roņi männid, Dzeņise tamm, Kļaviņase tamm, Dunte mõisa kask, Dunte tamm, Dunte mõisa tamm, Münchhauseni pargi tamm, Münchhauseni paks tamm, Ežurgase mänd, Ežurgase Punane pank (osaliselt), Priedkalni mänd, Zaķupe tamm, Cimdiņi pärn, Mētaka saared ja Burtnieki tamm. Valda jääb 27,9 hektari suurune Karateri hoiuala. Valla loodeosa asub Vidzeme kivise mereranna hoiualal, vald ise asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal. Piirkonna rannik jääb suures osas Vitrupe-Tūja kaitstavale merealale.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1715 lätlast, 145 venelast, 24 valgevenelast, 41 ukrainlast, 7 poolakat ja 9 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Tammiku külanõukogu

Tammiku külanõukogu oli külanõukogu Kohtla-Järve rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1954–1960 ja seejärel liideti see Jõhvi külanõukoguga. Külanõukogu halduskeskus asus Tammiku asulas.
Venevere külanõukogu

Venevere külanõukogu oli külanõukogu Rakvere rajoonis. Külanõukogu eksisteeris 1945–1960 ja seejärel liideti see Laekvere külanõukoguga. Külanõukogu moodustati Venevere valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Veneveres asulas.
Võhma külanõukogu

Võhma külanõukogu oli mitme Eesti NSV külanõukogu nimi:
Võnnu külanõukogu

Võnnu külanõukogu oli külanõukogu Tartu rajoonis. Külanõukogu moodustati 1945 Võnnu valla territooriumil. Külanõukogu halduskeskus asus Võnnu alevikus.
Jānis Porziņģis

Jānis Porziņģis (sündinud 13. juulil 1982 Liepājas) on endine läti korvpallur. Lõpetas sportlaskarjääri 2014. aastal.
Tema noorem vend Kristaps Porziņģis on samuti korvpallur.
Munga tänav (Viljandi)

Munga tänav on tänav Viljandi kesklinnas.
Tänav saab alguse Lossi tänavalt, ristub Sepa tänavaga ja lõpeb Pikal tänaval.
Tänava pikkus on 144 m.
Ajalugu.
Tänavat on mainitud 1599. aasta Poola nimerevisjonis, 1784. aasta linnaplaanil nimega Kloostri tänav ("Klostergasse") ja alates 1804. aastast nimega Munga tänav ("Mönchenstrasse", "Möchgasse"). Tänav kulges tõenäoliselt keskaegselt turuplatsilt (Johan Laidoneri plats) kuni linnamüürini ja oli arvatavalt teisejärguline liiklustee. Nõukogude ajal kandis tänav Olevi tänava nime.
Arheoloogia.
Munga tänavalt leitud varaseimad inimtegevuse jäljed on liigniiskele alale rajatud kuivenduskraavid, mille ääres asus vitspunutistest aed, see on dateeritud ajavahemikku 1290–1410. Vanim ladestunud kultuurkiht tänava olemasolule otseselt ei viita. Arvatakse, et tänava kohale kraavi kaldale oli kujunenud raskesti läbitav tee, mida oli korduvalt täidetud piki tänavat asetsevate puutüvedega. Munakivikatte sai tänav ilmselt alles 16. sajandi keskel, kõige varem sajandi teisel veerandil. 10–15 cm suurused munakivid olid tihedalt laotud 40–70 cm paksuse punase liiva padjale, samuti avastati tänavaga risti asunud vee äravoolu renn.
Troy Gentry

Troy Gentry (5. aprill 1967 Lexington – 8. september 2017) oli USA kantrilaulja. 
Troy Gentry ja Eddie Montgomery moodustasid kantriduo Montgomery Gentry.
Tööturg

Tööturg ("labour market") on turg, kus inimene müüb oma tööjõudu.
Tööandja ostab töötaja tööd, makstes selle eest palka. Tööandja on enamasti ettevõtja. Kohalike omavalitsuste ja avaliku sektori tööandja on riik.
Tööturu osapoolteks on tööandja, töötaja ja riik.
Arnold Kallaste

Arnold Kallaste (kuni 1935 Arnold-Julius Kraut; 25. veebruar 1894 Viljandi – 9. veebruar 1942 Solikamski vangilaager) oli Eesti politseiametnik. 
3. märtsil 1915 võeti ta Vene sõjaväe teenistusse, määrati 109. Korotojatski polku ja saadeti liinile. 8. juulil 1915 langes sakslaste kätte vangi, juunis 1920 jõudis tagasi kodumaale.
15. septembril 1920 astus teenistusse Kaitsepolitsei Viljandi jaoskonda, edasi teenis vaheldumisi Tallinna ja Viljandi jaoskonnas, 1927. aastal nimetati Poliitilise politsei vanemagendiks Tallinna komissari juures. 
1934. aastast oli ta Vabariigi Presidendi kaitset ja julgeolekut teostava valvemeeskonna vanem. Vabastati teenistusest 9. juulil 1940.
Kallaste vahistati Nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1941 ja mõisteti kriminaalkoodeksi §58-13 järgi 10+5 aastaks vangilaagrisse. 
Arnold Kallaste suri 9. veebruaril 1942 Solikamski vangilaagris.
Mustkalni

Mustkalni on küla ("mazciems") Lätis Limbaži piirkonnas, Liepupe valla faktiline halduskeskus. Küla asub merepinnast 30 meetri kõrgusel, endisest piirkonnakeskusest Salatsist 38 ja Riiast 65 kilomeetri kaugusel. 
Küla kujunes endise Mustkalni ("Mustigal") karjamõisa juurde. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda. Seal asub "Liepupes pagasta padome" bussipeatus.
Küla nime võiks tõlkida kui "mustad mäed", kusjuures nime esimene pool on liivi keelest ("mustā") ja teine pool läti keelest ("kalni").
Külas kasvavad Vangase pajud on looduskaitse all.
Lipamäe

"Lipamäe" on Wimbergi debüütromaan.
See on lugu pärast vanaisa surma maale kolinud noore linnamehe elust. Romaanis põimuvad realism ja fantaasia, autobiograafilisel ainesel põhinevad tagasivaated Eesti NSV lõpuaastate küla- ja sovhoosiellu vahelduvad muinasjutuliseks pöörduva olevikuga. Tekstis on ohtralt mängulisust ja kompositsioonilisi ootamatusi, selles esineb viiteid tuntud kirjandusteostele ja filmidele (August Gailiti "Nipernaadi", E. A. Poe "Usheri maja hukk", Johnny B. Isotamme ja Bernard Kangro luule, "Twin Peaks" jpt). Teose vorm on pigem romaan lugudes kui sidus jutustus. Sündmused leiavad aset reaalses Eesti paigas – Kaaruka külas Järvamaal. Raamatu lõppu on autor paigutanud oma vanavanemate ja lähisugulaste mälestusi ja kirjavahetust, mis lubavad lugejal tutvuda tegelaste prototüüpidega.
Toomas Liiv on nimetanud seda ühe põlvkonna manifestiks. Sven Vabari sõnul kujutab see leppimist nõukogude ajaga.
"Lipamäe" jõudis 2002. aasta romaanivõistlusel äramärgitud tööde hulka ja sellele määrati samal aastal Virumaa kirjandusauhinna.
Enimmüüdud mobiiltelefonide loend

Selles loendis on üle maailma suurimate müüginumbritega mobiiltelefonimudelid.
Grand Theft Auto

"Grand Theft Auto" (GTA) on "sandbox"-stiilis videomängusari, mille põhiline väljatöötaja on Šoti firma Rockstar North (varem DMA Design) ja looja Rockstar Games.
1997. aastal alguse saanud sari sisaldas 2014. aastal 10 mängu ja 2 lisapakki originaalile (GTA: London 1969 ja GTA: London 1961). Viimane mäng on "Grand Theft Auto V". "Grand Theft Auto III" ja järgmised sarjas olevad mängud on olnud bestsellerid, millega on kaasnenud ka valdkonna autoriteetide heakskiit, näiteks paljude väljaannete poolt aasta parimaks mänguks ("Game of the Year)" nimetamine.
Sari on olnud nii populaarne ja tulus, et mitmed Hollywoodi staarid on lugenud sisse mängu tegelaste teksti. Gangsterifilmide veteranid, nagu näiteks Michael Madsen, Samuel L. Jackson, James Woods, Joe Pantoliano, Frank Vincent, Robert Loggia ja Ray Liotta, on kõik saanud peategelaste häälitsusi teha.
Sarja ja selle mängude nimed on tuletatud ingliskeelsest terminist "grand theft auto", mis tõlkes tähendab mootorsõiduki varastamist. 2007. aasta 26. märtsi seisuga on "Grand Theft Auto" sarja mänge müüdud maailmas üle 70 miljoni eksemplari.
Changi lennujaam

Singapuri Changi lennujaam (IATA: SIN, ICAO: WSSS), tuntud ka kui Changi lennujaam, on peamine tsiviillennujaam Singapuris. See on üks suurimatest transpordisõlmedest Kagu-Aasias. Selle pindala on 13 ruutkilomeetrit. 
Lennujaam asub 17,2 km kaugusel Marina Bayst ehk Singapuri kesklinnast.
Lennujaama haldab ja opereerib Changi Airport Group ning see on Singapore Airlinesi, Singapore Airlines Cargo, SilkAiri, Scooti, Jetstar Asia Airwaysi ja BOC Aviationi kodulennujaam. 
Changi lennujaam on rahvusvahelise reisijate ja kaubaliikluse poolest üks maailma tähtsamaid lennujaamu. 2018. aastal läbis lennujaama 65 628 000 reisijat.
72 (Tallinna bussiliin)

72 on Tallinna bussiliin, mis sõidab Keskuse ja Kopli vahel.
Bussiliin on käigus alates 2. maist 2017 kõigil päevil. Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS. Enne teenindas seda liini trolliliin 9, mida praegu bussiliin 72 asendab. Väljumised 5-15 minuti tagant
Volovo rajoon (Tula oblast)

Volovo rajoon (vene keeles "Воловский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tula oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Volovo alev.
Rajoon piirneb põhjas Bogoroditski rajooniga, idas Kurkino rajooniga, lõunas Jefremovi rajooniga, edelas Kamenski rajooniga ja läänes Teplo-Ogarevski rajooniga.
Rajooni pindala on 1080 km². Elanike arv oli 2021. aastal 13 314 (2012. aastal 13 465, 2009. aastal 14 239 ja 2002. aastal 15 957).
Volovo rajoonis on 119 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Volovo töölisasula) ja kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni suuremad jõed on Upa, Neprjadva ja Krassivaja Metša.
Looming (täpsustus)

Looming on mitmetähenduslik sõna:
Staator

Staator on pöörlevat osa – rootorit – sisaldava masina paigalseisev osa. Kõige tuntum on staator kui elektrimasina põhiline liikumatu osa.
Elektrimootori staatori mähistesse juhitud elektrivool tekitab pöördvälja (pöörleva magnetvälja), mis paneb masina rootori pöörlema. Elektrigeneraatoris indutseerib pöörlev rootor staatori mähises elektrivoolu.
Tamme (Tänassilma)

Tamme on endine küla Viljandimaal.
Tamme küla kujunes 20. sajandi alguses Vana-Tännassilma mõisa maadele.
Tamme külas asus Kalmetu algkool, hiljem Kalmetu 8-klassiline Kool, Tänassilma kirik ja Tänassilma kalmistu.
1977. aastal ühendati Kalmetu ja Tamme küla Tänassilma külaks.
Bobrinski

Bobrinski (vene keeles "Бобринский", saksa keeles "Bobrinsky") on aadlisuguvõsa, mis põlvnes keisrinna Katariina II ja vürst Grigori Orlovist. Tänapäeval elavad Bobrinskid Prantsusmaal, USA-s ja Venemaal.
Ajalugu.
Suguvõsa rajajaks oli keisrinna Katariina II ja tema armukese vürst Grigori Orlovi vallaslaps Aleksei Grigorjevitš Bobrinski (1762−1813). Kui algul oli tema perekonnanimeks Romanov, siis hiljem läänistati Tuula kubermangu Bobriki mõisa järgi tema nimeks Bobrinski. 1796. aastal anti talle Venemaa keisririigi krahvi tiitel. Tema järeltulijad kuulusid Venemaa kõrgaadli hulka ja neist võrsus mitmeid kõrgeid sõjaväelasi ja riigitegelasi, sealhulgas kolm ministrit. Aleksei kolmest pojast hargnenud suguvõsaliinidest on alles kaks vanemat; noorem haru kustus meesliinis 1938. aastal. Pärast 1917. aasta sündmusi emigreerusid Bobrinskid enamjaolt välismaale, tänapäeval elavad nad Prantsusmaal ja USA-s. Venemaale jäänud suguvõsaliikmetest langesid paljud repressioonide ohvriks. Praegu elavad Venemaal zooloogiaprofessor krahv Nikolai Aleksejevitš Bobrinski (1890−1964) järeltulijad.
Bobrinskid rüütelkonna matriklis.
Aleksei Bobrinski võeti esmalt Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. Pärast matrikli taastamist immatrikuleeriti ta 12. jaanuaril (vkj) 1797 Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Lisaks sellele olid Bobrinskid kantud Moskva (1854), Peterburi ja Tuula kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Golovin (aadlisuguvõsa)

Golovin oli kreeka-krimmi päritolu vene aadlisuguvõsa, kuhu kuulus ka krahve. 
On teateid, et suguvõsa liikmed olid 15. ja 16. sajandil Moskva suurvürstiriigi teenistuses.
1726 kanti suguvõsa esindaja Ivan Mihhailovitš Golovin (1680–1737) Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Golovkin

Golovkin (vene keeles "Головкин", saksa keeles "Golowkin") oli Venemaa aadlisuguvõsa, mis kustus meesliinis 1846. aastal.
Ajalugu.
Saltõkov-Golovkin, Golitsõn-Golovkin ja Golovkin-Hvoštšinski.
Krahv Juri (Georges) Aleksandrovitš Golovkin (1762−1846) suri ilma meessoost järeltulijateta. Tema ainus tütar krahvinna Natalja Jurjevna Golovkina (1782−1860) oli abielus hiilguslik vürst Aleksandr Nikolajevitš Saltõkoviga (1775−1837). 1846. aastal sai ta õiguse kanda tiitlit ja nime hiilguslik vürstinna Saltõkova-Golovkina. Pärast tema surma lubati tiitlit kanda tema pojal hiilguslik vürst Aleksei Aleksandrovitš Saltõkovil (1826−?). Kuna tal meessoost pärijad puudusid, andis keiser Aleksander II 1875. aastal loa kasutada nime ja tiitlit vürst Golitsõn-Golovkin Natalja lapselapsel vürst Jevgeni Jurjevitš Golitsõnil (1845−1887) ja tema järeltulijatel. Tal ei olnud samuti meessoost järeltulijaid ja nii sai 1895. aastal sai tema õepoeg Juri Nikolajevitš Hvoštšinski (1877−?) õiguse kanda perekonnanime Golovkin-Hvoštšinski, kuid krahvitiitlit ta ei pärinud.
Golovkinid rüütelkonna matriklis.
1711. aastal võeti krahv Gavrila Ivanovitš Golovkin (1660−1734) Liivimaa rüütelkonda. Matriklite koostamise ajal immatrikuleeriti suguvõsa 29. juunil (vkj) 1747 matriklisse. 21. märtsil (vkj) 1803 võeti Kuramaa rüütelkonna matriklisse krahv Juri (Georges) Aleksandrovitš Golovkin (1762−1846). Lisaks sellele oli suguvõsa kantud Kaluuga, Moskva ja Tšernigovi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Jaan Kreuksi nimeline Noorsoo Kultuuripalee

Jaan Kreuksi nimeline Noorsoo Kultuuripalee oli noorteasutus, mis tegutses Tallinnas Mustpeade majas 1946–1991. Palee oli mõeldud kutsehariduskoolide õpilastele ja teistele linnanoortele. Palee allus Eesti NSV Riiklikule Kutsehariduse Komiteele.
Palee asutati 1946 Tallinna Tööjõureservide Valitsuse laulu- ja tantsuansamblina. Aastast 1968 kandis palee nime Jaan Kreuksi nimeline Noorsoo Kultuuripalee.
Seisuga 1978 tegutses palees 17 huviringi, sh Tantsuansambel Sõprus.
Näiteks 1977 korraldati palees 441 üritust, mida külastas 286 538 inimest.
Bernhard Lõhmus

Bernhard Lõhmus (26. juuni 1925 Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 6. oktoober 1985 Tallinn) oli eesti sporditegelane.
Varasem elukäik ja haridus.
1943 novembrist 1944 augustini teenis vabatahtlikuna Jätkusõjas Soome 200. jalaväerügemendis, osales tõrjelahingutes Viiburi lahe ääres ja Vuoksil. 1944 augustis tuli tagasi Eestisse.
1945. aastal lõpetas Vändra Keskkooli. 1945. aastal astus ta Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonda, lõpetades selle 1949. aastal.
Mitme avaldatud allika teatel värvati ta 1951. aastal KGB agendiks, agendinimega Õpetaja ("Utšitel"), ning osales 1952. aastal mõrvaragendina metsavendade tapmisel Vändra rajoonis.
Aastatel 1952–1954 oli Nõukogude Armee teenistuses, 1954. aastal ka Pärnu-Jaagupi rajooni sõjakomissar.
Karjäär spordivallas.
Aastatel 1949–1952 töötas ta Pärnu 1. Keskkooli ja Pärnu Turbatehnikumi kehalise kasvatuse õpetajana. 1955–1976 oli ta Pärnu Lastestaadioni direktor, selle kõrvalt töötas spordikoolis võrkpallitreenerina. Lõhmuse poolt treenitud Pärnu Kalevi võrkpallinaiskond tuli 1968., 1973. ja 1974. aastal Eesti NSV meistriks ning võitis lisaks 1972. ja 1973. aasta naiste karikavõistlused.
Aastatel 1976–1985 oli ta Pärnu spordikomitee esimees. Oli lisaks Eesti NSV Võrkpalli Föderatsiooni presiidiumi liige.
Ida-Harju klindilõik

Ida-Harju klindilõik on umbes 70 km pikkune lõik Põhja-Eesti klindil, mis jääb Maardu ja Muuksi klindineemiku vahele.
Klindilõigul on eristatud järgmisi struktuuriüksusi: 
Klindilõigu tähelepanuväärseim objekt on Jägala juga.
Lahemaa klindilõik

Lahemaa klindilõik on umbes 70 km pikkune lõik Põhja-Eesti klindil, mis jääb Muuksi klindineemiku ja Palmse klindioru vahele.
Klindilõigul on eristatud järgmisi struktuuriüksusi (suunal läänest itta):
Loode-Eesti klindilõik

Loode-Eesti klindilõik on umbes 50 km pikkune lõik Põhja-Eesti klindil, mis jääb Osmussaare ja Paldiski klindilahe vahele; ühtlasi Põhja-Eesti klindi läänepoolseim osa.
Klindilõigul on eristatud järgmisi struktuuriüksusi (suunal läänest itta):
Lääne-Harju klindilõik

Lääne-Harju klindilõik on umbes 80 km pikkune lõik Põhja-Eesti klindil, mis jääb Väike-Pakri klindipoolsaare ja Harku klindilahe vahele.
Klindilõigul on eristatud järgmisi struktuuriüksusi (suunal läänest itta):