tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
793

793. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 788 789 790 791 792 - 793 - 794 795 796 797 798
Ellen Niit

Ellen Niit (sünninimi Ellen Hiob, kodanikunimi 1949–1958 Ellen Niit, 1958. aastast Ellen Kross; 13. juuli 1928 – 30. mai 2016) oli eesti kirjanik ja tõlkija, paljude eesti lastekirjanduse tüvitekstide autor.
Ellen Niit sündis Tallinnas. Ta õppis Tallinnas, Tapal 1938–1943 ja Tallinna 4. Keskkoolis 1943–1947. Seejärel õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust 1947–1952 ning Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuris eesti lastekirjanduse alal 1952–1956. Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Ta töötas Kirjanike Liidu luulekonsultandina 1956–1961 ja Eesti Televisiooni mittekoosseisulise toimetajana 1961–1963. Alates 1963. aastast oli Ellen Niit vabakutseline kirjanik.
Kirjandusteadlane Sirje Olesk on nimetanud Ellen Niitu eesti luules "uue, normaalse ja mittenõukoguliku" luule teejuhiks:
 
Looming.
Ta kirjutas peamiselt luuletusi ja enamasti just lastele. Kuid mitte ainult: 1978. aastal ilmusid tema täiskasvanutele mõeldud luuletused koguna "Maailma pidevus", mis sisaldab luuletusi aastaist 1946–1976. Täiskasvanutele mõeldud luulekogu "Paekivi laul" ilmus 1998. aastal kirjaniku 70. sünnipäevaks.
Ellen Niit tuli lastekirjandusse värsslooga "Kuidas leiti nääripuu" (1954), millele 1957. aastal järgnes "Rongisõit". Koos Gustav Ernesaksa lihtsa ja meeldejääva viisiga kujunes "Rongisõit" väga populaarseks laulumänguks ning on ilmunud mitmes trükis. "Rongisõit" (nagu ka paljud muud Ellen Niidu teosed) kuulub kindlalt eesti lastekirjanduse tüvitekstide hulka.
Lasteluulest väärib esiletõstmist 1979. aastal ilmunud kogu "Krõlliraamat". Raamatutegelase Krõlli autor on kunstnik Edgar Valter, kes on illustreerinud palju muidki Ellen Niidu raamatuid.
Ellen Niidu esimene väikelaste proosaraamat "Pille-Riini lood" ilmus 1963. aastal. 1970. aastal ilmus "Triinu ja Taavi jutud" ning mõni aeg hiljem ka selle järge sisaldav "Triinu ja Taavi uued ja vanad lood" (1977).
1990. aastatel jätkus Ellen Niidu loometee peamiselt luule vallas. Selle perioodi olulisemaks tegelaseks kujunes Krõll. 1993. aastal ilmus raamat "Kuidas Krõll tahtis põrandat pesta", järgmisel aastal "Krõlli värviraamat" ja "Krõll ja igasugused hääled". 1999. aastal ilmus "Krõlli pannkoogitegu".
Proosaraamatud.
Temalt ilmus ka luuletõlkeid.
Tunnustus.
Muud austusavaldused.
31. juulil 2009 avati Ungaris Kiskőrösis Sándor Petőfi tõlkijate skulptuuripargis skulptor Erna Viitoli loodud Ellen Niidu büst.
Jaanuaris 2025 esietendus Vanemuise teatris Ott Kiluski ja Kaili Viidase kirjutatud näidend "Elleni sekund" (lavastaja Kaili Viidas), mis räägib Ellen Niidu elust.
Isiklikku.
Ellen Niit oli abielus Heldur Niiduga 1949–1958, Toomas Niit (1953–2020) oli nende poeg.
Ellen Niit oli abielus kirjanik Jaan Krossiga 1958. aastast kuni viimase surmani 27. detsembril 2007. Maarja Undusk (sündinud 1959), Eerik-Niiles Kross (sündinud 1967) ja Märten Kross (sündinud 1970) on nende lapsed.
Ellen Niit elas peamiselt Tallinnas. Ta on maetud Rahumäe kalmistule abikaasa Jaan Krossi kõrvale.
Blink-182

Blink-182 on Ameerika pop-punkansambel, mille asutasid Mark Hoppus (bass ja vokaal), Tom DeLonge (kitarr ja vokaal) ja Scott Raynor (trummid) 1992. aastal San Diego äärelinnas Poways.
1998. aastal USA turneel asendas trummar Scott Raynorit Travis Barker, kellest sai hiljem bändi uus trummar. 
Bändi ametlik nimi on Blink-182. Numbrid "182" ei oma nimes tähendust ja said sinna lisatud seetõttu, et Iirimaal oli juba olemas kollektiiv nimega Blink. Vaatamata sellele nimetavad fännid bändi tihti lihtsalt Blinkiks.
2005. aasta veebruaris läks bänd enda sõnutsi määramatuks ajaks puhkusele. Hiljem, 2006. aastal, teatasid Hoppus ja Barker muusikakanali MTV intervjuus, et bänd on ametlikult lahku läinud. Grammyde auhinnagalal 2009. aasta jaanuaris teatas bänd, et on taas kokku tulnud ja suvel ilmub uus album. See oli esimene korda nelja aasta jooksul, kui kõik kolm bändiliiget olid koos laval.
2015. aastal lahkus bändist Tom DeLonge ja tema asemele tuli Matt Skiba (kitarr, vokaal).
2022. aastal lahkus bändist Matt Skiba ja naasis Tom Delonge. 2023. aastal ilmus Blink-182 üheksas album "One More Time...".
Blink-182 kõrvalprojektiks oli ansambel Box Car Racer, mille koosseisus oli kitarrist Tom Delonge, trummar Travis Barker ja David Kennedy.
Tom DeLonge

Thomas Matthew DeLonge (sündinud 13. detsembril 1975) on Ameerika muusik.
Ta on üks ansamblite blink-182, Box Car Racer ja Angels and Airwaves asutajaid ning mänginud seal kitarri ja laulnud.
Tom kasvas üles oma vanemate Connie ja Thomase juures. Tal on noorem õde Kari ja vanem vend Shon. Oma esimese kitarri sai ta 15. sünnipäeval sõbralt, kes oli leidnud selle prügimäelt. Poway keskkooli viimasel aastal visati Tom koolist välja, sest ta oli korvpallimängu vaadates täiesti purjus. Kui ta teise kooli läks, tutvus ta Anne Hoppusega, Mark Hoppuse õega, kes tutvustas Tomi Markile, ning poisid hakkasid tegema bändi blink-182.
Ta elab koos oma naise Jenniferi, tütre Ava Elizabethi (sündinud 15. juulil 2002) ja poja Jonas Rocketiga (sündinud 16. augustil 2006).
Diskograafia.
blink-182.
Vokaal ja kitarr kõikidel albumitel.
Box Car Racer.
Vokaal ja kitarr tervel albumil.
Angels and Airwaves.
Vokaal ja kitarr tervel albumil.
Maastikurajoon

Maastikurajoon ehk loodusgeograafiline rajoon on maastikuvaldkonna osa, mis tavaliselt hõlmab üht pinnavormi (näiteks madalik, kõrgustik, lavamaa) või loodusobjekti (näiteks saar). 
Eesti maastikurajoonid:
Maastikupaikkond

Maastikupaikkond ehk paigastik on maastikuüksus, mis hõlmab maastikurajooni osa ühtlaste loodustingimuste ja ühesuguse arengukäiguga mesoreljeefi vormistiku (küngastikku, orustikku, ulatuslikumal tasandikku).
Avalikkus Vägivalla Vastu

Avalikkus Vägivalla Vastu (slovaki keeles Verejnosť proti násiliu, lühend VPN) oli demokraatlik poliitiline liikumine Slovakkias 1989–1992. 
Liikumine tekkis sametrevolutsiooni ajal 17. novembril või 20. novembril 1989 (kaks tundi pärast Kodanike Foorumi asutamist Tšehhis) ning oli tollane peamine opositsioonijõud. Selle algatajate seas olid Milan Kňažko, Ján Budaj, Fedor Gál ja Jozef Kučerák.
Liikumise põhinõue oli vabade valimiste korraldamine. Esimesed vabad valimised toimusid 1990 (1990. aasta Tšehhoslovakkia parlamendivalimised, 1990. aasta Slovakkia parlamendivalimised). 
Märtsis 1991 tekkis liikumise raames Vladimír Mečiari juhtimisel platvorm "Demokraatliku Slovakkia eest" ("Za demokratické Slovensko", VPN-ZDS), mis varsti eraldus omaette organisatsiooniks Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest ("Hnutie za demokratické Slovensko"). Eraldumine vormistati partei kongressil 27. aprillil 1991. 
Partei ülejäänud mõju jäi aina väiksemaks ning enamik liikmeid moodustas Kodanike Demokraatliku Liidu ("Občianska demokratická únia", lühend VPN (ODÚ-VPN), aastast 1992 lihtsalt ODÚ). Novembris 1992 pärast kaotust parlamendivalimistel (valimised võitis Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest) läks see laiali.
Mark Hoppus

 
Markus Allen Hoppus (sündinud 15. märtsil 1972 Ridgecrestis California osariigis) on Ameerika Ühendriikide muusik, tuntud kui üks bändide blink-182 ja +44 asutajaid. Ta mängib basskitarri ja laulab.
Eraelu.
Mark abiellus Skye Everlyga 2. detsembril 2000. Neil on poeg Jack Hoppus (s 2002). Markil on ka kaks koera ja kass "mudakott" ("dirtbag"), kelle ta leidis stuudio tagant tänavalt. Ta elab Los Angeleses Californias. Seal on tal ka oma stuudio, kus ta lindistab uut +44 albumit.
"Hi, my name is Mark".
"Hi, my name is Mark" on Hoppuse taskuhääling. Selle saateid võib leida aadressilt himynameismark.com. Iga kahe nädala tagant lisatakse sinna uus saade, kus ta mängib oma meelisbändide lugusid, intervjuusid tema lemmikbändidega ja lugusid tema igapäevaelust. Aastal 2005 võitis ta auhinna "Best Podcast", edestades paljusid tänapäevaseid populaarseid podcaste.
Ettevõtted.
Mark Hoppusele ja Tom DeLonge'ile kuuluvad ettevõtted Atticus ja MacBeth. Viimati ilmunud intervjuus teatas Hoppus, et kavatseb oma aktsiad ära müüa mõlemas firmas, samuti ka loserkids.com
Diskograafia.
blink-182.
Vokaal ja basskitarr kõikides albumites.
(+44).
Vokaal ja bass tervel albumil
Kõrgustik

Kõrgustik on positiivne pinnavorm absoluutse kõrgusega 200–500 meetrit, ümbrustest kõrgem lauskmaa osa. Kõrgustikul on tavaliselt ebatasane pinnamood, kus on mitmesuguseid väiksemaid pinnavorme (künkad, jõeorud, nõod jm).
Milwaukee

Milwaukee on linn USA-s, Wisconsini osariigi suurim linn. See on Milwaukee maakonna halduskeskus. Asub Michigani järve edelakaldal. 
Ajalugu.
Milwaukee alal elasid enne eurooplaste saabumist algonkini keeli rääkivad indiaani hõimud.
Majandus.
Linnas asutati tootmisettevõte A. O. Smith ja seal asub ka selle peakorter.
Washingtoni maakond

Washingtoni maakond (inglise "Washington County") on 31 Ameerika Ühendriikide maakonna nimetus ja seega kõige levinum maakonnanimi. Kõik maakonnad on nimetatud George Washingtoni järgi.
Absoluutne kõrgus

Absoluutne kõrgus ehk üldkõrgus ehk altituud on mingi koha kõrgus kindlaksmääratud keskmisest merepinnast. Merepinnast kõrgemal asuva koha absoluutne kõrgus on positiivne ja merepinnast madalamal asuva koha absoluutne kõrgus ehk absoluutne sügavus on negatiivne.
Eestis loeti keskmiseks meretasemeks kuni 31. detsembrini 2017 Kroonlinna nulli. Alates 1. jaanuarist 2018 arvestatakse Eestis kõrgusi Amsterdami nulli järgi.
Suhteline kõrgus

Suhteline kõrgus ehk relatiivne kõrgus on maapinna punkti (näiteks künka tipu) kõrgus pinnavormi jalamist.
Absoluutne sügavus

Absoluutne sügavus ehk üldsügavus on koha sügavus allpool merepinda.
Mullastik

Mullastik ehk muldkate on mingile territooriumile iseloomulike muldade kogu. Näiteks saab rääkida põllu, riigi jne mullastikust.
Veestik

Veestik (ka vetevõrk) on mingil kindlal territooriumil asuvad veekogud (ojad, jõed, järved jt). Näiteks Eestis asuvad veekogud moodustavad Eesti veestiku.
Madalik

Madalik on tasandik, mille absoluutne kõrgus on kuni 200 m.
Taimestik

Taimestik ehk floora on mingil territooriumil elav taimeliikide kogum. Taimestikku uuriv teadus on floristika.
Viktor Masing eristab taimestikku kitsamas ja laiemas mõttes; kitsamas mõttes hõlmab see taimeliikide ajalooliselt kujunenud kogumit mingil maa-alal või ajajärgul; laiemas mõttes peab ta silmas aga mis tahes ala taimede kogumit (näiteks aiataimestik, metsataimestik).
Sõltuvalt uuritavast taimerühmast saab rääkida lihhenofloorast (uurib ala samblikuliike), brüofloorast (uurib samblaid) ja dendrofloorast (uurib puittaimi). Mõnikord räägitakse ka algo- ehk fükofloorast, mis uurib vetikaliike.
Mulla

Mulla (pärsia keeles ملا) on islamis šiiitide madalama astme usujuht. Tänapäeval nimetatakse kõiki ajatollast madalamaid vaimulikke mulladeks. Mulla on haritlane, kes on õppinud šariaati, islami pühade seaduste kogu.
Kesk-Aasias, Afganistanis, Pakistanis ja Indias nimetatakse mullaks ka sunniitide usujuhte. Araabia maades kasutatakse ja eriti sunniidid kasutavad selle asemel nimetust "imaam".
Velisemõisa

Velisemõisa on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Velise-Nõlva

Velise-Nõlva on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Võeva

Võeva on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Paisumaa

Paisumaa on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Mäliste

Mäliste on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Männiku (Märjamaa)

Männiku on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Ohukotsu

Ohukotsu on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Varbola

Varbola on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Külas asub keskaegne Keldrimäe asulakoht.
Külanimi võib olla suguluses mõistega "varjupaik" (kindlustatud asula tähenduses, koos paljude teiste Var-tüveliste kohanimedega).
Põlli

Põlli on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Põlli külas asub Varbola Jaanilinn.
Philadelphia

Philadelphia on linn Ameerika Ühendriikides Pennsylvania osariigis. Asub Delaware'i jõe ääres. See on Pennsylvania osariigi rahvaarvult suurim ja USA kuues. Maailmas kuulub see esimese 50 hulka.
Linna rajas William Penn 1682. aastal Pennsylvania koloonia pealinnaks, linn inkorporeeriti 25. oktoobril 1701. Linn on üks USA ajaloolise tähtsusega linnu, olles olnud USA pealinnaks mitmel korral: Carpenter's Hall'is kogunes 5. septembrist 26. oktoobrini 1774 Esimene Kontinentaalkongress (First Continental Congress), Independence Hall'is kogunes 10. maist 1775 kuni 12. detsembrini 1776 (mille ajal võeti seal vastu ka Ameerika Ühendriikide Iseseisvusdeklaratsioon 4. juulil 1776) ja uuesti 5. märtsist 18. septembrini 1777 Teine Kontinentaalkongress (Second Continental Congress), hiljem kogunes see College Hall'is 2. juulist 1778 1. märtsini 1781. 2. märtsist 1781 kuni 21. juunini 1783 kogunes Philadelphias Konföderatsiooni Kongress (Congress of the Confederation, mitte seotud Ameerika Riikide Konföderatsiooniga). Juunis 1783 toimuski linnas ka 1783. aasta Pennsylvania mäss, mistõttu otsustati luua uus pealinn - Columbia föderaalringkond. Kuni Washingtoni ehitamiseni oli Philadelphia uuesti ajutiseks pealinnaks 6. detsembrist 1790 14. maini 1800, siis kogunes Kongress Congress Hallis.
Philadelphia oli ka Pennsylvania osariigi pealinnaks kuni 1799. aastani, kui osariigi valitsus kolis Lancasteri ja 1812. aastal Harrisburgi.
2. veebruaril 1854 võeti vastu "Konsolidatsiooniseadus" (Consolidation Act), millega linn liideti Philadelphia maakonnaga - linna koosseisu inkorporeeriti kõik maakonna teised asulad nagu Kensington, Southwark, Northern Liberties ja Spring Gardens, mis täna on linnajaod). Alates sellest ajast on linna ja maakonna piirid ühtsed.
Geograafia.
Ameerika Ühendriikide Rahvaloenduse Büroo järgi on linnaterritoorium 369,3 km2, millest 349,9 km² moodustab maapind ja 19,7 km2 ehk 5,29% on veepind.
Linna madalaim koht on merepind ja kõrgeim Chestnut Hill (136 m merepinnast).
Rahvastik.
2009. aastal elas Philadelphias 1 539 226 inimest.
Majandus.
Philadelphias oli 2005. aastal USA linnadest neljas suurim ja maailmas üheksas SKP, mis oli 312 miljardit USA dollarit. Ainult New Yorgis (1133 miljardit dollarit), Los Angeleses (693 miljardit dollarit) ja Chicagos (460 miljardit dollarit) oli suurem SKP. Väiksem SKP oli näiteks Washingtonis, Bostonis ja Miamis.
792

792. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 787 788 789 790 791 - 792 - 793 794 795 796 797
Prometheus

Prometheus oli kreeka mütoloogias titaanide Lapetose ja Klymene poeg, inimkonna kaitsja. Tõi inimestele tule, mille ta oli varastanud jumalatelt. Zeus karistas teda, aheldades ta kalju külge, kus kotkas päeval tema maksa käis nokkimas. Öösel kasvas maks tagasi.
Ennustas Iole, et Egiptuses saab ta tagasi oma inimese kuju ning temast saab Heraklese esivanem.
Ta õpetas inimestele paljut: õpetas loomi taltsutama, haigusi ravima ja tulega tööd tegema.
Mäetaguse valla vapp

Mäetaguse valla vapp on Ida-Viru maakonna endise Eesti haldusüksuse Mäetaguse valla vapp.
Põhjendus.
Valla vapil olev karu on Alutaguse metsade valitseja, tugevuse ja sihikindluse sümbol. Seistes mäe taga viitab ta paiga nimele, kolme harjaga mägi aga kujutab valla kolme mõisa ja tähtsamat küla. Kuldne värv sümboliseerib küpseid viljapõlde, rikkust ja põlevkivi; roheline loodust, noorust ja lootust; must viljakat mulda, püsivust ja tugevust.
Haage

Haage on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Külas asuvad Haage mõis ja Haage ohvrikivi. Enne Tartu ülikooli raamatukogu ehituse algust viidi kesklinnas asunud Ameerika Hääle segamismastid Haagele. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Ilmatsalu küla

Ilmatsalu on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Ilmatsalu

Ilmatsalu on alevik Tartu maakonnas Tartu linnas.
Ilmatsalu aleviku keskmes asuvad kunagise Ilmatsalu mõisa hooned. Alevikus paiknevad Ilmatsalu Muusikakool (varem Nõo Muusikakooli filiaal), Ilmatsalu Noortekeskus ja 1988. aastal asutatud Ilmatsalu Põhikool, mille hoones asub ka Tartu linnaraamatukogu Ilmatsalu filiaal. Ajalooliselt on Ilmatsalus tegutsenud turbatööstus ja telliskivitehas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli Ilmatsalu küla, mis kuulus Tähtvere valda.
Ilmatsalu järgi on nimetatud Tartus Veeriku linnaosas Ilmatsalu suunal linnapiirini kulgev 1,16 km pikkune Ilmatsalu tänav, mis sai nime 14. novembril 1927.
Kandiküla

Kandiküla on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Külas asub Kandiküla teaduspark.
Kardla

Kardla on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Aastal 1911 leiti sealt Kardla aardeleid.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Pihva

Pihva on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Rahinge

Rahinge on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Rõhu

Rõhu on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Küla läbib Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme tee. Küla läänepiir jookseb mööda Elva jõge.
Külas asub kaks arheoloogiamälestist: asulakoht ja kalmistu "Kabelimägi".
Külas tegutseb 1958. aastal rajatud Rõhu katsejaam, mis kuulub alates 2007. aastast Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi alla.
2024. aasta augustis peeti külas 69. kündmise maailmameistrivõistlused. Esimest korda Eestis peetud võistlustel osales sportkündjaid 24 riigist.
Kihelkonnakohus

Kihelkonnakohus (saksa keeles "Gemeindegericht, Kirchspielgericht") oli 19. sajandil Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kubermangus tegutsenud kohus, mis tegeles talurahva kaebustega ja oli talurahvakohtu üks osa. Kubermangudes olid kihelkonnakohtu võim ja ülesanded erinevad. Eesti aladel tegutses 59 kihelkonnakohust.
Kihelkonnakohtuniku (rootsi k. "") institutsioon eksisteeris ka keskaegses ja varauusaegses Rootsi kuningriigis.
Eestimaa kubermang.
Eestimaa kubermangus alustati kihelkonnakohtute moodustamist 1803. aastal. Aastatel 1803–1817 koosnes kihelkonnakohtu koosseis kolmest valitud mõisnikust. Kohus arutas Eestimaa kubermangus esimese astme kohtuna talupoegade kaebusi mõisnike ja vallaametnike peale. Teise astme kohtuna lahendas teise piirkonna (võõraste) talupoegade edasikaebusi vallakohtu otsuste kohta.
1818.–1858. aastani nimetati seda kohtuorganit "kihelkonnakogudusekohtuks", mis koosnes eesistujast (saksa k. "kirchspielsrichter"), kes oli mõisnik, ja kahest kohtu kaasistujast, kes olid taluperemehed. Nendel aastatel oli kihelkonnakogudusekohus esimese astme kohus. Edasikaebused kohtuotsuste kohta tuli aastatel 1804–1818 esitada vahekohtunikule. Alates 1819. aastast tuli kaebus esitada kreisikohtule. Kihelkonnakohtute tegevuspiirkonnad olid jaotatud analoogselt adrakohtupiirkondadele (Harju kreisis: Ida-Harjumaa, Lõuna-Harjumaa, Lääne-Harjumaa jne.), kuid kihelkonnakohtunik oli igas kihelkonnas.
Pärast vallakohtute taastamist Eestimaa kubermangus 1866. aastal muutus kihelkonnakohus teise astme kohtuks.
Liivimaa kubermang.
Liivimaa kubermangus moodustati esimesed kihelkonnakohtud 1804. aastal ja eksisteerisid kuni 1889. aastani teise astme talurahvakohtutena. Kohtu koosseisus oli eesistuja, kelleks oli mõisnik ning kolm kaasistujat talupojad. Kohtu tegevuspiirkonnaks oli kuni viis kihelkonda. Liivimaal täitis kihelkonnakohus ka politsei funktsioone. Ta võis määrata "rahatrahvi kuni 12 rubla, ihunuhtlust kuni 60 keppihoopi ja aresti kuni 6 päeva. 1866. aastast karistusi vähendati: rahatrahv kuni 5 rubla, ihunuhtlust kuni 20 keppihoopi ja aresti kuni 7 päeva". 
Edasikaebused kohtuotsuste kohta tuli kuni 1821. aastani esitada maakohtu erikoosseisule, mille koosseisu kuulus peale mõisniku ka kaks talupoega. Hiljem tuli kaebus esitada kreisikohtule.
Kihelkonnakohtute tegevuse lõpetas 1889. aasta kohtu- ja talurahvaseaduste reform. Reformi käigus jaotati kihelkonnakohtu ülesanded ülemtalurahvakohtu, rahukogu ja talurahvaasjade komissaride vahel.
Tähtvere küla

Tähtvere on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Külas asus aastani 1943 Tiksoja raudteepeatus. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Tähtvere

Tähtvere on Tartu linnaosa, mis paikneb Tapa–Tartu raudtee ja Emajõe vahelisel maa-alal Tartu loodeosas. Linnaosa piirid kulgevad järgmiselt: Näituse tänav – Tartu–Tallinna raudtee – linna piir – Emajõgi – Kauna tänav – Tähtvere tänav – Jakobi tänav – Veski tänav.
Linnaosa pindala on 250 ha ja elanike arv 1. jaanuaril 2012. aastal oli rahvastikuregistri andmeil 3023.
2013. aasta 31. detsembri seisuga elas Tähtveres 2989 inimest, neist 1643 naist ja 1346 meest. Tähtvere elanikest 272 olid vanuses 0–6 aastat, 356 vanuses 7–18 aastat, 1766 vanuses 19–64 aastat ja 595 vähemalt 65-aastased. Linnaosa asustustihedus oli 1196 in/km2. Tähtveres elas 3,05% tartlastest.
Ajalugu.
Teadaolevalt esimene Tähtvere hoonestamiskava pärineb aastast 1919. See kava oli tavapärane: Näituse tänavaga ristuvad tänavad olid pikendatud üle Tähtvere välja ja nendega olid ristatud uued tänavad.
1923. aastal lülitati Tähtvere mõisa maad Tartu linna koosseisu. Kuus aastat hiljem, 1929. aastal, hakati tollase linnaarhitekti Arnold Matteuse koostatud Tähtvere aedlinna planeeringu järgi Tähtvere linnaosa välja ehitama. Planeering lähtus tolleaegsetest uuematest linnaehitusideedest, mis määravad siiani Tähtvere tervikilme.
Suurema osa Tähtvere II maailmasõja eelsetest hoonetest projekteeris Arnold Matteus ja Nikolai Kusmin.
Rida funktsionalistlikke elamuid projekteeris Tähtvere linnaossa 1930. aastatel arhitekt Paul Mielberg.
Tähtverre on projekteerinud elamu Alvar Aalto – August Tammekannu villa (Kreutzwaldi tänav 6).
Alates 1990. aastaist on Tähtvere väljale rajatud Maaülikooli linnakut. Rida selle ülikooli hooneid oli Tähtveres juba varem olemas.
Planeering.
Krundid planeeriti suured (1800 m2), mida pidid hoonestama peamiselt mitme korteriga elamud, mis varustatud tolleaegsete mugavustega: vannitoad, veevärk, teenijatuba jne. Taara puiestee oli tänavaäärse hoonestusega, mujal jäeti hoone ette eesaed. Peamiselt planeeriti ehitada kahekorruselisi elamuid.
Põhimotiiviks oli linnaosa läbiva kesktelje – Taara puiestee ja seda lõikava Vikerkaare tänavaga tekitatud geomeetriline joonis.
Tähtvere linnaosa on üks tihedama hoonestusega linnaosi. Mõõtmised on näidanud, et keskmine hoonete (sh abihoonete) tsentroidide vaheline kaugus on 25 meetrit.
Hooned.
Linnaossa ehitati peamiselt kergkonstruktsioonis hooneid, kuid kuna need on krohvitud, siis mõjuvad nad kiviehitistena. Enamik maju on ahiküttega, kuid hea ruumijaotusega, avarate tubadega.
Elamute kõrval on Tähtveres ka rida suurehitisi:
Haljastus.
Tähtvere linnaosas on kruntidel suur aedade osakaal. Mõned tänavad (Taara puiestee, Laulupeo puiestee) on palistatud alleedega. Kreutzwaldi tänava ääres asub suur Tähtvere park.
Puhkamisvõimalused.
Tähtveres asuvad
Ühistegevus.
Linnaosas tegutseb Tähtvere Selts.
Tüki

Tüki on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Vorbuse

Vorbuse on küla Tartu maakonnas Tartu linnas.
Külas asusid aastani 2001 Vorbuse ja Emajõe raudteepeatused. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Märja

Märja on alevik Tartu maakonnas Tartu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tähtvere valda.
Alajõe (Peipsiääre)

Alajõe on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Arne Mikk

Arne Mikk (sündinud 18. aprillil 1934 Viljandis) on eesti lavastaja ja teatritegelane.
Elulugu.
1952. aastal lõpetas ta Viljandi 2. Keskkooli ning alustas lauluõpinguid Tallinna Muusikakoolis professor Aleksander Arderi klassis. Aastatel 1956–1961 õppis ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis.
Aastatel 1952–1955 ja 1961–1963 laulis Mikk Eesti NSV Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri Estonia ooperikooris. 1963–1966 oli ta teatri muusika- ja kirjandusala juhataja ning 1966–1970 lavastaja assistent. Sel perioodil esines ta mitmes soolorollis, sealhulgas Mozarti "Võluflöödis", Puccini "Boheemis" jm.
Arne Mikk stažeeris lavastajana 1972. aastal Berliini Komische Operis Walter Felsensteini ja 1974–1975 Moskvas Suures Teatris Boriss Pokrovski käe all.
1970. aastal sai Mikust Eesti NSV Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri Estonia ooperilavastaja, 1977. aastal peanäitejuhi kohusetäitja ning aastatel 1978–1995 tegutses ta Eesti NSV Riikliku Akadeemilise Ooperi- ja Balletiteatri Estonia peanäitejuhina.
2002. aasta sügishooajast sai temast Estonia loominguline juht. Aastatel 2008–2024 oli ta Saaremaa ooperipäevade kunstiline juht. 
Aastatel 2016–2020 oli ta rahvusooperi Estonia nõukogu esimees. 
1976. aastast töötab ta ka Eesti Muusikaakadeemia ooperistuudio õppejõuna.
Külalisena on ta lavastanud Moskvas Suures Teatris ja Kammerooperis, Buenos Airese Teatro Colónis, Schwerinis, Krasnojarskis, Tamperes, Lahtis, Helsingis ning Turus.
Isiklikku.
Ta oli abielus Reet Mikuga; nende pojad on Jaak Mikk, Mart Mikk ja Rein Mikk. 
Raadioajakirjanik Vello Mikk (1938–2018) oli tema vend.
Kargaja

Kargaja (ka "Kargoja") on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Kauda

Kauda on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Keressaare

Keressaare on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Koosa

Koosa on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Koosalaane

Koosalaane on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Kusma (Peipsiääre)

Kusma on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Kuusiku (Peipsiääre)

Kuusiku on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Külas asuvad Vara ohvritamm ja Vara kirik.
Matjama

Matjama on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
1977. aastal liideti Matjama külaga Hundiluha.
Meoma

Meoma on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Meoma külas Kirikumäe kinnistul asub Eduard Markuse mälestuskivi.
Metsakivi

Metsakivi on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
2007. aasta juulis sooviti külla püstitada mälestusmärk Teises maailmasõjas hukkunud külaelanikele, kuid vallavalitsus keelas selle, sest väidetavalt ei olnud kivile kantud inimesed külaelanikud, vaid eestlasi tapnud nõukogude võimu käsilased.
Mustametsa (Peipsiääre)

Mustametsa on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Papiaru (Peipsiääre)

Papiaru on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Pilpaküla (Peipsiääre)

Pilpaküla on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Pilpaküla

Pilpaküla on mitme Eesti küla nimi:
See oli ka Tartu nüüdse Karlova linnaosa kunagine hüüdnimi.
Praaga

Praaga on küla Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Asub Emajõe suudmes Peipsi järve ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vara valda.
Praagal on piiripunkt ja EMHI hüdromeetriajaam. Püsielanikke külas ei ole.
Praagal suubub Kalli jõgi Emajõkke.
Carl Philip

Carl Philip, Värmlandi hertsog, (Carl Philip Edmund Bertil; sündinud 13. mail 1979 Stockholmis) on Rootsi prints ja kuulub Bernadotte'i dünastiasse. Ta on kuningas Carl XVI Gustafi ja kuninganna Silvia teine laps ning ainus poeg. 
Ta sündis troonipärija ja kroonprintsina, kuid tiitel läks üle ta vanemale õele Victoriale 1. jaanuaril 1980, kui muudeti troonipärimisseadust. Sellest ajast peale oli Carl Philip troonipärimisjärjekorras oma õe järel teisel kohal. Pärast õetütar printsess Estelle'i ja õepoeg prints Oscari sündi on ta troonipärimisjärjekorras neljandal kohal.
Sünd.
Carl Philip sündis 13. mail 1979 Stockholmis Rootsi kuninga Carl XVI Gustafi ja kuninganna Silvia teise lapse ja esimese pojana. Ta ristiti 31. augustil 1979 Storkyrkani toomkirikus. Tema ristivanemad on Hallandi hertsog prints Bertil, Baieri prints Leopold, Taani kuninganna Margrethe II ja Rootsi printsess Birgitta.
Haridus.
Aastatel 1984–1986 õppis Carl Philip Västerledi algkoolis. 1986. aastal alustas ta õpinguid Brommas Smedslätti koolis ning jätkas Ålsteni koolis. 1992 suundus ta keskkooliõpinguteks Stockholmi Enskilda gümnaasiumi, millele 1994 järgnes kaks aastat õpinguid Kent Schoolis Connecticutis. Seejärel jätkas ta haridusteed Lundsbergsi keskkoolis, mille lõpetas 1999. aastal.
Sõjaväelised kohustused.
Carl Philip täitis oma sõjaväekohustuse Vaxholmi rannikukaitse rügemendis 2000. aasta sügisel. 2002. aasta detsembris sai temast "fänrik" (lipnik) ja 2004 Rootsi Kuningliku Mereväe leitnant.
Harrastused.
Prints Carl Philip on tegelenud skautlusega ning naudib tegevusi värskes õhus. Ta on huvitatud spordist, eriti jalgpallist, ujumisest ja suusatamisest. 2003. aastal osales ta Vasaloppeti suusamaratonil. Carl Philipi kireks on autovõidusõidud ning tal on ka luba neist osa võtta.
Isiklikku.
Carl Philip oli üheksa aastat koos jõuka Rootsi ärimehe tütre Emma Pernaldiga. Paar elas Stockholmis. Räägiti, et noored plaanisid abielluda, kuid Carl Philip tahtis oodata, kuni tema troonipärijast vanem õde abiellub. Carl Philip ja Emma Pernald lõpetasid oma suhte 2009. aastal. 27. juunil 2014 kihlus Carl Philip Sofia Hellqvistiga. Laulatus toimus 13. juunil 2015 Stockholmi kuningapalee kuninglikus kabelis. Carl Philipil ja Sofial on kolm poega: Alexander (sündinud 19. aprillil 2016), Gabriel (sündinud 31. augustil 2017) ja Julian (sündinud 26. märtsil 2021) ning tütar Ines (sündinud 7. veebruaril 2025).
Veski (Märjamaa)

Veski on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
791

791. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 786 787 788 789 790 - 791 - 792 793 794 795 796
790

790. aasta (DCCXC) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas reedel. Arvu 790 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates 9. sajandist, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Pajaka

Pajaka on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Külas on Vene rubla mälestusmärk ja endine Ruunavere postijaam.
Napanurga

Napanurga on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Nurme (Märjamaa)

Nurme on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Ülejõe (Märjamaa)

Ülejõe on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Vaimõisa

Vaimõisa on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas Tallinna–Pärnu maantee ääres. Asustus moodustab kolm tuumikut: 
Vaimõisa mõisakompleksist on hästi säilinud 1819. aastal valminud varaklassitsistlikus stiilis peahoone. Mõisahoones töötas aastatel 1945–1970 Vaimõisa Põhikool. Mõisahoone on tänapäeval eravalduses.
Mõisakompleksi kuuluvad majandushooned (laudad, valitsejamaja, sepikoda), tall-tõllakuur (varemetes) ja ait-kuivati. Lümandu poole mineva tee ääres on ainulaadne uusgooti stiilis magasiait 19. sajandi lõpust ning mõisa kivist tuuleveski (varemetes).
Mõisahooneid seob kompleksi korrastatud park. Mõisa ümbruses olnud paljudest hiiekohtadest on tänini säilinud nn Hiielepik.
Varasem külakool paiknes enne teist maailmasõda küla keskosas Musaka talu maadel. Koolihoone on hävinenud.
Madal-Eesti

Madal-Eesti allprovints ehk Madal-Eesti on tasased ja soised Põhja- ja Lääne-Eesti alad, mis mandrijää taandudes olid üle ujutatud.
PSR B1913+16

PSR B1913+16 (ka PSR 1913+16) on pulsar Kotka tähtkujus, mis on osa kaksiktähest. Selle avastasid 1974. aastal Russell Alan Hulse ja Joseph Hooton Taylor ning said selle eest 1993. aastal Nobeli füüsikaauhinna.
PSR 1913+16 pöörleb ümber oma telje kiirusega 17 korda sekundis. Tiirlemisperiood väheneb 75 mikrosekundit aastas, mida seostatakse sellega, et kaksiktäht saadab välja gravitatsioonilaineid, mille olemasolu ennustas Einsteini üldrelatiivsusteooria.
PSR 1913+16 asub Maast umbes 16 000 valgusaasta kaugusel.
Neeme Ruus

Neeme Ruus (11. detsember 1911 Oparino asundus, Nikolski maakond, Vologda kubermang – 2. juuni 1942 Tallinn) oli Eesti poliitik.
Elukäik.
Ta sündis Eestimaalt väljarännanud kingsepa perekonnas Venemaal. Pärast Eesti iseseisvumist ja Eesti Vabadussõda tuli perekond 1920. aastail tagasi Eestisse. Ta õppis Elva ja Võru algkoolis ning Valga ja Pärnu gümnaasiumis, kus ta pidi samaaegselt ka ise ülalpidamist teenima. Gümnaasiumis õppimise ajal astus ta Eesti Noorsotsialistlikku Liitu ja gümnaasiumi lõpetamise järel ka illegaalsesse Eestimaa Kommunistlikku Parteisse.
1930. aastal asus ta tööle raamatupidajana kirjastusühingus Rahva Sõna ja astus ka kontoriteenistujate ametiühingusse.
1931. aastast kuulus Neeme Ruus Noorsotsialistliku Liidu juhatusse.
1931. aastal suundus ta Rootsi, kus töötas aasta esperanto keele õpetajana Rootsi Esperanto Instituudis. Skandinaavlaste toetusel sooritas ta õppereise Norrasse, Taani, Belgiasse, Prantsusmaale, Šveitsi. Pikemat aega viibis rootslaste stipendiaadina Genfis.
Naasis Eestisse 1932. aastal ja 1933 asus ta tööle Eesti Haridusliidu konsultandina. Alates 1936. aastast oli ta Tallinna Rahvaülikooli abijuhataja. Töötas ka Äri- ja Kontoriteenijate Ametiühingus, Tallinna Rahvaülikooli Seltsis, Eraettevõtete Ametnikkude Kojas, kultuuritegelaste pensionikassas, esperanto seltsis Espero, spordiseltsis Rünnak. Ta oli kultuurühingu Idee aseesimees ja täitis pärast esimees Aleksander Abeni sunnitööle minekut esimehe ülesandeid kuni ühingu sulgemiseni Sisekaitseülema poolt 20. märtsil 1940. Neeme Ruus oli I Riigivolikogu ja Tallinna linnavolikogu liige.
21. juunil 1940 määrati Neeme Ruus Johannes Varese valitsusse sotsiaalministriks.
12. juulil 1940 astus Neeme Ruus EK(b)P liikmeks.
1940. aasta juuli lõpus määrati Neeme Ruus EK(b)P KK propagandasekretäriks, 23. juunil 1941 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu esimehe Johannes Lauristini asetäitjaks.
1941. aasta juulis jäeti Neeme Ruus [[Idarinne (Teine maailmasõda)|Nõukogude–Saksa sõja] ajal Eestisse põrandaalusele tööle. Selleks varustati ta raadiojaama ja trükitehnikaga, samuti suure summa rahaga, [[konspiratiivkorter]] asus 60 kilomeetrit Tallinnast, [[Hirvli]] külas Paju talus. Peagi tema tegevus avastati ning eestlased vahistasid ta 12. septembril 1941 hommikul kell 5.00 koos Oskar Cheriga. Tabamisel olid tal brauning ja parabellum, mida ei jõudnud kasutada, maskeerimiseks oli ta kasvatanud pika habeme. Et Cheri oli sealkandis varemgi nähtud, tunti ta ära ja seetõttu siis ka selgus Ruusi isik. Konspiratiivkorteri asukoht oli teada Eestisse nn põrandaalust tööd juhtima jäetud [[EK(b)P KK I sekretär]]ile [[Karl Säre]]le. Saksa võimud hukkasid ta. 
Isiklikku.
Ta oli abielus [[Karin Ruus]]iga, nende tütar on [[Ingrid Rüütel]].
Välislingid.
[[Kategooria:EKP Keskkomitee büroo liikmed]]
[[Kategooria:Hukatud Eesti poliitikud]]
[[Kategooria:Eesti esperantistid]]
[[Kategooria:I Riigivolikogu liikmed]]
[[Kategooria:Eesti NSV I Ülemnõukogu liikmed]]
[[Kategooria:Eestlased Venemaal]]
[[Kategooria:Sündinud 1911]]
[[Kategooria:Surnud 1942]]
Jõhvi kõrgustik

Jõhvi kõrgustik ehk Ahtme kõrgustik on väike kõrgustik Ida-Virumaa põhjaosas. 
Ta asub Kohtla-Järvest ja Jõhvist lõuna pool kuni Atsalama ja Ohakvere külani. Jõhvi kõrgustiku kõrgused ulatuvad 60 meetrini, kõrgeim tipp on 81 meetrit üle merepinna. Viru lavamaa maastikurajoonis on Jõhvi kõrgustikust kõrgemad vaid Sinimäed (84,6 m).
Selle moodustatab laugete nõlvadega aluspõhjaline kõrgendik Ordoviitsiumi lubjakividest, mis on kaetud lubjarikka moreenikihiga. Jääaja lõpul oli see ala lühemat aega jääpaisjärvede vee all. Kõrgustiku alale ulatub Eesti põlevkivimaardla.
Kõrgustiku pinnas on viljakas. Madalamad niisked alad on kaetud rohumaade ja soostunud metsadega.
Strasbourg

Strasbourg on linn Kirde-Prantsusmaal, Grand Esti piirkonna ja Bas-Rhini departemangu keskus ja suurim asula (Prantsusmaa suuruselt seitsmes). Asub Illi jõe ääres.
Strasbourgis asuvad Euroopa Nõukogu (tööruumid asuvad Euroopa palees), Euroopa Inimõiguste Kohus ja Euroopa Parlament, kuigi viimane käib koos ka Brüsselis.
Alamik

Alamik on maa-ala, mis paikneb maailmamere tasemest allpool.
Maailma sügavaim alamik on Surnumere nõos (–422 m).
Päädeva

Päädeva (Pedua) on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Rangu

Rangu on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Küla läbib Märjamaa–Koluvere tee.
Nimi.
Asulat, mis kujunes Märjamaa kirikumõisast loodes asunud Vana-Märjamaa mõisa valdustele, kutsuti 1902. aasta seisuga Märjamaa külaks. Märjamaa küla asus valdavalt Sipa tee (tänapäeval suuresti asendatud Märjamaa–Koluvere teega) ääres; muuhulgas asus seal ka hoone, milles töötas aastatel 1870–1918 Märjamaa vallakool. 
Pärast 1919. aasta maareformi jagati Vana-Märjamaa mõisa maad asundustaludeks, mida riik asunikele rentis-müüs. Selle käigus kujunes Vana-Märjamaa mõisasüdame ümber uus asula, mida hakati kutsuma Märjamaa asunduseks. 1939. aasta vallareformi käigus nimetati seni asunduse nime kandnud Eesti asulad ümber küladeks, muutmaks neid eestipärasemaks. 13. jaanuaril 1939 kuulutati ajalehes Lääne Elu, et Märjamaa asundus nimetati ümber Märjamaa külaks. Kui veel aastakümneid pärast seda ilmunud trükistest võib leida endiselt asunduse nimena Märjamaad, tõenäoliselt vältimaks segiajamist jätkuvalt eraldiseisva asulana eksisteerinud Märjamaa külaga. Näiteks on 1963. aasta Rapla Rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu valimisringkondade nimistus loetletud Orgita valimisringkonda kuulunud asulate hulgas eraldi Märjamaa küla ja Märjamaa asundus.
1977. aastal nimetati Märjamaa asundus ümber Rangu külaks, millega liideti ka Märjamaa küla.
Küla nimi pärineb Vana-Märjamaa mõisa Rangu metsavahikordonilt, mida on märgitud kaartidele aastatel 1899 (üheverstane kaart), 1902 (kaheverstane kaart) ning 1915 (kolmeverstane kaart) venekeelse kirjapildiga "Дв. Рангу." 
Rangu nime päritolu pole kindlalt teada. Arvatakse, et nimi võib pärineda perekonnanimest (näiteks nimest "Rank", mis Vana-Märjamaa mõisas esines teadaolevalt 1858. aastal) või talupoja lisanimest (näiteks on 1725. aastast teada Kullamaa kihelkonna Kohatu mõisa talupoeg "Rango Mart"). Lähtekohaks võisid olla ka sõnad "rank" (st rüngas, kivipank) või "rangud" (st kärbised).
Ajalugu.
Küla piiridesse jääb arheoloogiamälestiseks arvatud muistne linnamägi, mida tuntakse Kantsimäe ja Ussimäe nimede all. Arvatav linnusease on dateeritud ajavahemikku I. aastatuhande teine pool kuni II. aastatuhande algus.
Tänapäevase Rangu küla aladele jäid ajalooliselt Vana-Märjamaa rüütlimõis ning selle juurde kuulunud Annemõisa ja Katlepa karjamõisad. Rangu küla piirid ühtivad enam-vähem Vana-Märjamaa rüütlimõisa piiridega, kui välja arvata tänapäeval Märjamaa alevisse kuuluv maa-ala kagus.
Asustus.
1972. aastal elas Märjamaa külas ja asunduses kokku 137 inimest.
Välislingid.
__SISUKORRATA__
Rassiotsa

Rassiotsa on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Teenuse

Teenuse on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas Kasari jõe ääres. 
1977. aastal liideti Teenuse külaga Kimaru.
Külas tegutseb Teenuse raamatukogu. Raamatukogu asub Teenuse mõisas, kus tegutses kuni 1996. aastani Teenuse kool. 
Aastatel 1947–1996 tegutses külas Teenuse hüdromeetriajaam.
Külas asuvad Teenuse sild (ületab Kasari jõge) ja Punane sild (ületab Luiste jõge).
Külas asuvad mälestuskivi teises maailmasõjas langenutele ja mälestuskivi küla esmamainimisele (1456).
Kogukondlik tegevus.
2015. aastal valis Märjamaa vald heakorrakonkursil Teenuse küla aasta külaks.
2017. aastal esitas MTÜ Raplamaa Külade Liit Teenuse küla MTÜ Eesti Külaliikumine Kodukant Aasta küla konkursile, kus Teenuse pälvis rahva lemmikküla valimisel teise koha.
2017. aastal võitis Teenuse küla esitatud projekt „Teenuse mõis – hubasus tõmbab“ rahvahääletuse tulemusel Märjamaa valla kaasava eelarve 2017 konkursi, mille abil korrastati Teenuse mõisa siseruume.
2023. aastal valis Siseministeerium Teenuse 2022. aasta Eesti parima naabrivalvega külaks.
Teenuse Naiste Ühenduse ja Maris Leemetsa koostatud ja välja antud kogukonnaraamat "Jõeäärsed jutud" pälvis 2023. aastal tunnustuse "Raplamaa Aasta Tegu". 
2024. aastal valiti Teenuse, Luiste ja Urevere külavanem Maris Leemets Maalehe ja Coopi korraldatud konkursi "Kogukonna hing 2024" nominendiks.
Urevere

Urevere on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Külas asuvas väikeses tsehhis villib OÜ Baranoff pudelitesse allikavett, mida müüakse Kasari vee nime all.
Vilta

Vilta on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Russalu

Russalu on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. Asub Varbolast edelas Kasari jõe ääres.
Russalu asunduse talud.
Russalu asunduse talude loend, Varbola Valla 1938. / 1939. aasta elanike nimekirja andmetel:
Vana-Nurtu

Vana-Nurtu on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. 
Külas asub Märjamaa ohvripärn.
Kasti

Kasti on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas. 
Keskajal asus külas Kasti vasallilinnus.
Külas tegutses aastani 1932 Kasti kool.
Kaspia madalik

Kaspia madalik ehk Kaspia alamik on alamik Euraasia mandri edelaosas Euroopa ja Aasia piiril Kaspia merest põhjas. 
Madaliku pindala on umbes 200 000 ruutkilomeetrit.
Kaspia madalikku läbivad Volga, Terek, Kuma, Žajok, Žem ja teised jõed. 
Seal asub üks suur linn – Astrahan. 
Kaspia madalik jääb Venemaa ja Kasahstani territooriumile.
Likino-Duljovo

Likino-Duljovo on linn Moskva oblastis Orehhovo-Zujevo rajoonis. Asub 90 km Moskvast idas.
Loodi 1930. aastal kahe küla liitmise teel. 1937. aastal sai linnaõigused.
Linn on tuntud portselanitööstuse poolest, linnas asub Likino Autobussitehas.
Soome muinasusund

Soome muinasusund on soomlaste ja karjalaste usund, mis eksisteeris enne kristluse vastuvõtmist ning säilis osalt ka pärast seda. 
Hilisema aja soome kohalikku usku nimetatakse soome rahvausundiks. Selles on segunenud kristluse ja paganliku (eelkristliku ja kristlusekõrvase) usundi elemendid. Soome keskaegsele ja hilisemalegi rahvausule on iseloomulik, et on austatud nii kristlikku Jumalat ja pühakuid kui ka kohalikke soome jumalusi ja haldjaid.
Volgodonsk

Volgodonsk on linn Venemaal Rostovi oblastis. Asub Tsimljanski veehoidla ääres.
Linn asutati 1950. aastal Volga-Doni kanalit ehitavate tööliste alevina. Linnaõigused sai 1956. aastal.
Linnas asub Tsimljanski hüdroelektrijaam ja Volgodonski tuumaelektrijaam.
Friedrich Niggol

Friedrich Niggol (24. detsember 1899 (vkj) / 5. jaanuar 1900 Tartu – 27. mai 1942 Tallinn) oli Eesti kohtunik ja poliitik.
Elulugu.
Niggol sündis Tartus käsitöölise pojana. Ta õppis Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis ja Tallinna Poeglaste Gümnaasiumis, lõpetades viimase 1919. aastal. Ta võttis osa Vabadussõjast. Aastatel 1920–1923 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Ta oli EYS Veljesto liige. Üliõpilasena osales ta vasakäärmusliku Sotsiaalfilosoofilise Üliõpilaste Seltsi tegevuses.
Kohe pärast ülikooli edukat lõpetamist asus Niggol 1923. aasta kevadel riigiteenistusse, tema vasakpoolsus karjääri ei takistanud. Ta töötas 1924. aastani Tallinna-Haapsalu Rahukogu juures kohtuameti nooremkandidaadina. Pärast 1924. aastal sooritatud eksamit määrati Niggol Tallinna tähtsamate asjade kolmanda jaoskonna kohtu-uurija kohusetäitjaks. Algul oli ta vanem kohtuametikandidaat, 1926. aasta jaanuaris sai temast täiskohaga tähtsamate asjade kohtu-uurija.
1930. aasta jaanuaris nimetati Niggol Viljandi-Pärnu Rahukogu alaliseks liikmeks, 1932. aastal paigutati ta ümber Rakvere-Paide Rahukogu abiesimeheks. 1934. aastal sai temast Tartu-Võru Rahukogu abiesimees. Kolmandal katsel sai 1938. aasta novembril Niggol Kohtukoja tsiviilosakonna liikmeks.
Poliitiline karjäär.
Pärast Boris Sepa tagandamist kohtuministri kohalt 1940. aasta 5. juulil sai temast Johannes Varese valitsuse kohtuminister. Enne seda oli ta kohtuministri asetäitja. Niggol oli ka 1940. aasta suvel korraldatud uue "Riigivolikogu valimiste" peakomitee esimees, mistõttu oli ta hõivatud valimiste ettevalmistustöödega ega jõudnud kohtuministrina midagi olulist korda saata.
Pärast okupeeritud Eesti kuulutamist nõukogude sotsialistlikuks vabariigiks 21. juulil jätkas Niggol 25. augustini 1940 tööd kohtuministrina. 1941. aasta jaanuarist aprillini oli ta Eesti NSV ülemkohtu liige.
Pärast Saksa okupatsioonivägede sissetungi 1941. aastal jäi Niggol Eestisse, arreteeriti ja paigutati Tallinnas Keskvanglasse, kus ta 27. mail 1942 suri tuberkuloosi.
Isiklikku.
Friedrich Niggol sündis Johann Hindrik Niggoli ja Helene (sünd. Sõrra) esimese lapsena. Peres oli veel kolm last: Hilda, Evald ja Olga Emilie.
Friedrich Niggol abiellus 8. märtsil 1924 Erika Augustega (sünd. Wiederfeldt), kellega sai 1925. aastal tütre Hedo Anita. Tema pere põgenes 1944. aastal Saksamaale ja läks sealt hiljem Kanadasse. Tema tütar abiellus Kanadas arhitekt Kaljo Voorega.
Orest Kärm

Orest Kärm (13. mai 1902 Pärsamaa vald, Karja kihelkond, Saaremaa – arvatavasti september 1944 Haapsalu lähedal) oli eesti insener, poliitik ja majandustegelane.
Lõpetas. 1924. aastal Tallinnas Gustav Adolfi Gümnaasiumi ning 1935. aastal insenerina Tallinna Tehnikumi hüdrotehnika ja kultuurtehnika haru tööga "Projekteerida Kunda-Varudi-Vasta kõrgesoo kuivendamine ja turba kasutamine".
Töötas AS "Eesti Turbatööstused" insenerina, kui talle anti ülesandeks leida sobiv toormebaas turbatööstusele ja ühtlasi määrata briketivabriku rajamise koht. AS "Eesti Turbatööstused" põhibaasiks kujunes Ellamaa, kus Orest Kärm organiseeris 1936 esimesed freesturba katsetootmised ja teostas turba briketeerimise katseid. Freesimise juures tehtavaid teaduslikke uurimisi ja mõõtmisi juhatas Orest Kärm ning rappa oli ehitatud väike laboratoorium.
Kuna Ellamaa raba oli väike, läks Kärm uurima Tootsi jaama lähistel asuvat Pööravere turbasood ja 1937. aasta 21. juulil otsustati AS "Eesti Turbatööstused" erakorralisel peakoosolekul heaks kiita juhatuse ettepanek Pööravere briketitehase rajamiseks.
1. maist 1940 oli Tallinna turbatööstuse juht.
Nõukogude okupatsioonivõimu teenistuses.
Johannes Varese valitsuse teedeministriks sai ta 21. juuni 1940 ilmselt Aleksander Jõeääre kaudu, kes teda Nigol Andresenile soovitas.
1940. aasta lõpul sai temast tänu tema tehnilistele teadmistele Johannes Lauristini valitsuses Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu kommunaalmajanduse rahvakomissar alates 25. augustist 1940 kuni aprillini 1941, mil ta asendati tööga toimetulematuse pärast Algus Raadikuga.
Orest Kärm tabati septembri alguses 1944 Riguldis, viidi peagi Haapsallu ja hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt.
Tõnis Rotberg

Tõnis Rotberg VR I/2 (9. september 1882 Viljandi vald, Viljandimaa, Liivimaa kubermang – 24. juuli 1953 Irkutski oblast, NSV Liit) oli Eesti sõjaväelane (kindralmajor, 1928).
Elulugu.
Tõnis Rotberg lõpetas 1906 Vilno sõjakooli, teenistust jätkas alamporutšikuna 4. Soome kütipolgus, jätkas õpingud 1914. aastal Intendandiakadeemias Peterburis, võitles nii Esimeses maailmasõjas kui ka Vabadussõjas. Vabadussõjas teenis ta algselt 2. Diviisi staabis ja seejärel oli 1. Diviisi varustusülema asetäitja ja intendant.
Vabadussõjas osutatud teenete eest sai ta Vabadusristi I liigi 2. järgu ning Kotkaristi I ja II klassi teenetemärgid. 
1920. aastal oli sõjaväe varustusvalitsuse ülem, 1928 sõjaministri abi. 1938–1940 oli Rotberg sõjaministri abi. Ta oli ka Raudteede Talituse Nõukogu liige.
Pärast Juunipööret 1940. aastal määrati 21. juunil Johannes Varese valitsuses sõjaministriks.
Tõenäoliselt oli tegu täiesti apoliitilise sõjaväelasega, kes püüdis sellel ametikohal teenida lõppevat Eesti Vabariiki nii hästi kui vähegi võimalik, hoides näiteks ära verevalamise 21. juunil 1940 Sidepataljoni juures. Kaitseminister Tõnis Rotberg sobis valitsusse seetõttu, et ta ei olnud Nõukogude saatkonna arvates kuigi tark.
Teises maailmasõjas võitles Punaarmees. Langes 1941. aasta juulis lahingutes Porhovi all sakslaste kätte vangi. Vabanemise järel (1942) elas Viljandimaal oma talus. 1944 septembris vangistati NKVD poolt. Rotberg suri Irkutski oblastis vangilaagris.