tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fredericia

Fredericia on Taanis Jüüti poolsaare idaosas Fredericia vallas asuv linn, mis kuulub ka kuuest vallast koosnevasse regiooni nimega "Kolmnurk" ("Trekanten"). Linna rajas aastal 1650 Taani kuningas Frederik III, kelle järgi linn ka nime sai.
Linnas elas 2014. aasta jaanuari seisuga 39 922 inimest ja kogu Fredericia vallas elas 2014. aastal 50 324 inimest.
Ajalugu.
Pärast suuresti kindlustamata Jüütimaal Kolmekümneaastase sõja käigus aset leidnud laastamist mõistis kuningas Christian IV Jüütimaale tugeva kindluse ehitamise vajadust ja otsustas selle projekti ühendada Jüütimaale suure linna ehitamise plaanidega.
Fredericia hilisema asukoha lähedal asunud Lyngs Odde neemele rajati kindlustatud laager, mille kaitsevallid ulatusid mõlemasse suunda, kaitstes seega laagrit rünnakute eest. Ent kindlustused ei olnud täiuslikud ja kui Rootsi feldmarssal Lennart Torstenson Jüütimaale tungis, suutis ta kaitsevallidest edasi tungida. Kuningas Frederik III oli see, kes kaitserajatise plaanid viimaks lõpule viia suutis, lisades sinna ka Taani marssali Anders Bille soovitatud kindlustuste tiiva lähedalasuvale Bers Odde maakitsusele.
15. detsembril 1650 allkirjastas kuningas dokumendi, millega anti linnale selle esimesed õigused ja töö uute kindlustuste kallal võis alata. Aastal 1651 anti linnale kuninga järgi nimeks Frederiksodde ("Frederiki neem") ja 1664. aasta 22. aprillil sai linn uue ladinapärase nime Fredericia.
Iga aasta 6. juulil peetakse Fredericia linnas 1849. aastal toimunud Fredericia lahingu mälestuseks pidustusi. Lahing toimus Esimese Schleswigi sõja ajal ja lahingus võitsid Taani väed linna piiranud Schleswig-Holsteini mässajaid. Fredericia oluline sümbol, kuju "Landsoldaten", avati 1858. aasta 6. juulil.
Tänapäev.
Fredericia on osa 1,2 miljoni elanikuga Ida-Jüütimaa linnaregioonist ja seal käib koos Fredericia vallavolikogu.
Linn on üks Taani suuremaid transpordikeskusi ja seal asub Taani sõjaväe signaalrügement ("Telegrafregimentet"), mille kasutuses on kaks kasarmut: "Ryes Kaserne" ja "Bülows Kaserne".
Audiokoodek

Audiokoodek on audiosignaali kodeerimise ja dekodeerimise koodek. Audiokoodeki ülesanne on analoogsignaali digitaalne kodeerimine ja samuti audioandmete dekodeerimine (lahtipakkimine) esialgsele signaalile võimalikult lähedasel kujul. Audioandmed võivad seejuures olla failivormingus või voogedastuse vormingus. Kodeerimisega kaasneb enamasti andmemahu vähendamine andmetihenduse teel.
Audiokoodeki programmil võib olla sama nimi kui tema poolt realiseeritaval audiovormingul, nt
Dreams that Glitter

"Dreams that Glitter – Our Story" on Briti popansambli Girls Aloud autobiograafia. Raamatu andis 2008. aasta oktoobris välja kirjastus Transworld Publishers kaubamärgi Bantam Press all.
256-leheküljeline raamat sisaldab seni avaldamata fotosid, ülevaadet ansambli liikmete elust, ansambli edust, stiilinõuandeid ning "kõigest sellest, mida nad on õppinud elust, armastusest ja muusikast".
Fraas "Dreams that Glitter" on rida ansambli 2007. aasta laulust "Call the Shots".
Czesław Bessaga

Czesław Marian Bessaga (26. veebruar 1932 Lwów – 20. september 2021 Varssavi) oli Poola matemaatik.
1959. aastal kaitses ta matemaatikakandidaadi kraadi Stanisław Mazuri juhendamisel. Aastatel 1965−1998 oli ta Varssavi ülikooli matemaatika instituudi funktsionaalanalüüsi kateedri (hiljem osakonna) juhataja, aastatel 1970−1975 ka matemaatika instituudi direktori asetäitja, 1980. aastast professor. Aastatel 1984−1987 Varssavi ülikooli matemaatika, informaatika ja mehaanika teaduskonna dekaan. Ta oli ajakirja Studia Mathematica kaastoimetaja. Tema juhendamisel on kaitstud neli doktoritööd.
Tema uurimisvaldkonnad olid funktsionaalanalüüs ja lõpmatumõõtmeline topoloogia. Ta tõestas Banachi püsipunkti teoreemi pöördteoreemi, mida nimetatakse Bessaga teoreemiks. Koos Aleksander Pełczyńskiga kirjeldas ta isomorfisme pidevate funktsioonide Banachi ruumi ja nullmõõtmelise kompaktse meetrilise ruumi vahel, samuti niinimetatud Bessaga-Pełczyński valikuprintsiipi.
Gildi tänav (Tallinn)

Gildi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.
Tänav algab Juhkentali tänava lähedalt ja lõppeb Lastekodu tänavaga ristudes.
Ajalugu.
20. sajandi algul kandis tänav "Gildi tänava" nime (saksa Gildenstraße, vene Гильдейская ул.). Nimi "Gildi" tuleb sellest, et tänava ääres oli Suurgildi kasarm (ehitatud 1851, lammutatud 1934). 
27. juunil 1950 nimetati tänav ümber "Kolhoosi tänavaks". Eesti NSV aegne nimi tuli arvatavasti sellest, et tänava ääres asus "Kolhoosnikute Kodu" ja Keskturg. 
3. augustil 1990 taastati nimi Gildi tänav.
Turu tänav (Tallinn)

Turu tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.
Tänav algab Mardi tänavalt ja lõpeb Lastekodu tänavaga ristudes.
Turu tänav 8 asub osa Mardi lasteaiast. 
Ajalugu.
Heeringa tänaval puudus 19. sajandi algul nimi ja majade määramisel kasutati ajutisi nimetusi, näiteks „liival kitsal tänaval“ jne. Ajutiselt kasutati ka majaomaniku õuenõunik Salzmanni perekonnanimest moodustatud nimetusi: Salzmann-Dörptsche Strasse (Salzmanni Tartu maantee). 
1865. aastast kandis tänav nime "Heeringa tänav" (saksa Heringstrasse, vene Селедочная ул.), mis tõenäoliselt pandi mõne tänaval oleva heeringapoe järgi. 
Algselt algas tänav Torupilli otsast ja suundus mööda praegust Lastekodu tänavat läände, lõppedes Polgu (praegu Mardi) tänaval. Heeringa tänav lookles poolkõveralt Liivamäe ja Puuvilja tänava vahel, majad tänaval olid madalad, hoovid liivased ning kõrgete väravate ja piirdeaedadega. Ainus kõrgem oli Heeringa tn 12, kahekorruseline kahe paraadtrepiga hoone. 
13. juulil 1948 sai tänav praeguse nime: Turu tänav.
Hiiu-Maleva tänav

Hiiu-Maleva tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Hiiu ja Nõmme asumis.
Tänav algab Metsa tänavalt ja lõppeb Pargi tänavaga ristudes.
Ilmjärve mõis

Ilmjärve mõis (saksa keeles "Ilmjerw") oli riigimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.
Mõis rajati 18. sajandi keskel Vana-Otepää mõisast eraldatud alast.
Neeruti mõis (Otepää)

Neeruti mõis (saksa keeles "Megel", varem "Metztaken" ja "Nierothshof") oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.
Ajalugu.
Mõis rajati 15. sajandi II poolel.
Neeruti mõis kuulus 16. sajandi lõpul ja 17. sajandi algul Magnus Nieroth'ile, kelle järglaste kätte ta jäi kuni 18. sajandini. Nieroth'i nime põhjal nimetati mõisat saksa keeles lühikest aega Nierothsgut või Nierothshof. Eesti keeles jäigi mõisale sama nimi: Neeruti (1782 ja hiljem), Nirotimois (1908)
1637. ja 1641. aastal kuulus Neeruti mõisa valduste hulka ka Vana-Piigaste mõis.
1797. aastal müüs parun Moritz von Posse, Neeruti mõisa Johann Friedrich von Engelhardtile, kes 1798. aastal pantis Neeruti mõisa 90 aastaks Christian Gottlieb von Kymmelile ja järgnevalt läks pandiõigus 1841 Gottlieb Ferdinand von Kymmelile ja seejärel 1860 Ferdinand Karl Eduard von Kymmelile, kes ka mõisa 1870. aastal ostis. 1891. aastal kinkis Ferdinand Karl Eduard mõisa oma pojale, Arthur von Kymmelile.
Nüpli mõis

Nüpli mõis (saksa keeles "Knippelshof", varem "Moneberge" või "Mynnenberg") oli riigimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.
Mõisast on teateid alates 1508. aastast.
Eesti Psühhiaatrite Selts

Eesti Psühhiaatrite Selts on mittetulundusühing, mis ühendab Eesti psühhiaatreid ja psühhiaatriaga piirnevate erialade kõrgharidusega spetsialiste.
Seltsi tegevuse eesmärkideks on psühhiaatriaalase arstiteaduse, täienduskoolituse, psühhiaatrilise abi ja hoolekande arendamine, rahva vaimse tervise kaitse, psühhiaatrilise tervishoiukorralduse ja arstiabi täiustamine, seltsi liikmete kutseõiguste kaitse ja psühhiaatrite kutsehuvide esindamine riigiasutuste,
kohalike omavalitsuste ja muude asutuste ja ametiisikute ees.
Seltsil on kuus sektsiooni: ambulatoorse psühhiaatria, bioloogilise psühhiaatria, kohtupsühhiaatria, lastepsühhiaatria, söömishäirete ja noorpsühhiaatrite sektsioon.
Eesti Psühhiaatrite Selts on liikmeks Maailma Psühhiaatria Assotsiatsioonis ("World Psychiatric Association") ja Euroopa Meditsiinispetsialistide Liidus ("European Union of Medical Specialists"), Euroopa Psühhiaatrite Ühingus (), Maailma Psühhiaatrite Ühingus ('), Maailma Bioloogilise Psühhiaatria Ühingute Liidus ("World Federation of Societies of Biological Psychiatry"), Euroopa Laste- ja Noorukitepsühhiaatria Ühingus ("European Society for Child and Adolescent Psychiatry") ning Rahvusvahelise Laste- ja Noorukitepsühhiaatria ja Seotud Erialade Ühingus (')
Eesti Psühhiaatrite Seltsi juhatuse esimees on Anne Kleinberg. Enne teda on esimeesteks olnud Andres Lehtmets ja Valdur Jänes.
Eesti Psühhiaatrite Selts asutati 1989. aastal. Nõukogude perioodil, 1950. aastast tegutses Eesti NSV Vabariiklik Teaduslik Neuropatoloogide ja Psühhiaatrite Selts (hiljem Eesti NSV Neuroloogide ja Psühhiaatrite Teaduslik Selts, 1965. aastast Eesti NSV Ludvig Puusepa nimeline Neuroloogide, Neurokirurgide ja Psühhiaatrite Selts). 1989. aasta kongressil otsustati neuroloogide-neurokirurgide ja psühhiaatrite seltsid lahutada ja loodi kaks uut seltsi, Eesti Ludvig Puusepa nimeline Neuroloogide ja Neurokirurgide Selts ja Eesti Psühhiaatrite Selts.
Kooskora oja

Kooskora oja on oja Põlvamaal, Ahja jõe parempoolne lisajõgi.
Kooskora oja on 10,2 km pikk. Oja lähe asub Soesaare külas, oja voolab läbi Vanaküla, Himmaste, Adiste, Eoste, Säässaare ja Valgesoo küla maade ning suubub Ahja jõkke umbes 3 km Porgandi veskist allavoolu.
Kooskora oja kuulub tumedaveeliste ja humiinainete rikaste jõgede tüüpi.
Kreenholmi

Kreenholmi on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. Selle piirideks on Tallinna–Peterburi raudtee põhjas, raudtee ja Puuvilla tänav loodes ja läänes, Kulgu ja Joala tänav lõunas ning Narva jõe kaldajoon idas.
Kreenholmi linnaosa piirneb põhjas Kerese ja Joaoru, läänes Paemurru ja lõunas Kulgu linnaosaga.
Koos Kreenholmi Manufaktuuri vabrikuhoonetega ehitati Narva jõe läänepoolsele kaldale, Inglismaa edumeelsemate tööstusasumite eeskujul teenistujate ja tööliste asum. Kreenholmi asumis oli oma kool ja lasteaed, luterliku ja vene apostliku õigeusu kirikud, suur haiglakompleks, kauplused, arestimaja ja klubihoone. Narva Kreenholmi asumis asus ka praeguseks hävinud Alexander von Stieglitzi villa (1852). Kreenholmi vabriku asum Joaorus oli 20. sajandi alguses Kreenholmi Manufaktuuri tööliste linnaosa, alates 1917. aastast kuulus Joaorg Narva kesklinna alla.
Kreenholmi asumi muutis Narva samanimeliseks linnaosaks Lenin 1917. aasta detsembris dekreediga, mille eesmärk oli moodustada Eestimaa kubermang.
Paemurru

Paemurru on Narva linnaosa, mis paikneb linna keskosas. Selle piirideks on Tallinna–Peterburi raudtee põhjas, Elektrijaama tee läänes, Tiigi ja Kulgu tänav lõunas ning raudtee ja Joala tänav idas.
Paemurru linnaosa piirneb põhjas Soldina ja Kerese, idas Kreenholmi, lõunas Kulgu ning läänes Kreenholmi linnaosaga.
Asula on oletatavasti nime saanud temast kirde pool asunud paemurru järgi (märgitud 1905. aasta linnaplaanil).
Venemaa keisririigi aegse Narva linna arengul oli omapära, et tööstuslinnaks arenguga ning uute asumite moodustumisega (Joaoru alev, Narva ja Narva raudteejaama vahel, Peetri alev, Paemurru jt) ei kuulunud need Narva linna koosseisu, vaid Narva linna piirist lääne pool asunud Rakvere kreisi. Narva linn aga kuulus Peterburi kubermangu Jamburgi maakonda.
Paemuuru linnaosas on eramajad ja tööstushooned. Selle territooriumi lõunaosas paikneb AS Narva Bark.
Muš Nadii

Muš Nadii (kodanikunimi Nadežda Ptšelovodova; sündinud 11. novembril 1976 Vene NFSV-s Udmurdi ANSV Alnaši rajoonis Kadiki külas) on Eestis elav udmurdi luuletaja ja tõlkija.
Elu ja looming.
Nadežda Ptšelovodova lõpetas 1993 Alnaši rajooni keskkooli ning 1998 Udmurdi Riikliku Ülikooli udmurdi filoloogia osakonna udmurdi ja vene keele ning kirjanduse õpetajana. 1998–2004 töötas ta Udmurdi Rahvusraamatukogus udmurdi ja soome-ugri dokumentide osakonnas. 2004–2009 õppis ta Tallinna Ülikoolis ning lõpetas selle humanitaarteaduse magistrina kirjandusteaduses.
Ta on õpetanud Tallinna Ülikoolis udmurdi keelt ja on eesti-udmurdi sõnaraamatu üks autoritest. Ta töötab Kehra Gümnaasiumis eesti keele õpetajana.
Tema luuletusi on ilmunud eesti keeles kogumikes "Paljajalu" ja "Kuum öö: Soome-ugri rahvaste tänapäeva luulet". Ta on tõlkinud udmurdi keelde paljude eesti kirjanike (näiteks Juhan Liiv, Lydia Koidula, Karl Ristikivi, Marie Under, Eno Raud, Hando Runnel, Arvo Valton, Betti Alver, Hasso Krull, Mihkel Kaevats) teoseid.
Arvo Valton on öelnud, et Muš Nadii paistab udmurdi luules silma temaatilise ja laadilise mitmekesisusega, maailmahaardega, julge teemakäsitlusega, huvitavate kujunditega nii traditsioonilises riimluules kui ka vabavärsis. 
2013. aastast on ta Eesti Kirjanike Liidu llige. Ptšelovodova on Udmurdi Ühingu Ošmes juhatuse liige.
AS Infortar

AS Infortar on 1997. aastal asutatud investeerimisettevõte. Infortar tegutseb seitsmes riigis, lisaks Eestile Lätis, Leedus, Poolas, Soomes, Rootsis ja Saksamaal. Ettevõtte peamised tegevusvaldkonnad on laevandus, energeetika ja kinnisvara.
Infortaril on 68,47% osalus Läänemere juhtivas merelaevandus- ja transpordikontsernis AS Tallink Grupp ja 100% osalus energeetikakontsernis AS Elenger Grupp, mille hulka kuulub 9000 kiomeetrit gaasijaotusvõrke Eestis, Lätis ja Poolas. 2020. aastal alustas Infortar taastuvenergia tootmisega, avatud on kolm kohalikust toorainest transpordikütust tootvat rohegaasijaama Vinnis, Ilmatsalus ja Oisus, päikeseenergiajaamad Pärnumaal ning Nicas ja Olaines, Lätis. Infortar omab mitmekülgset ja kaasaegset, ca 141 000 m2 suurust kinnisvaraportfelli, millesse kuuluvad neli nüüdisaegset hotelli ning spaad Tallinnas ja Riias, kontserni peahoone Liivalaia 9, Tallinki peahooned Jäämaja ja Tulemaja, Tähesaju Kaksikuteks kutsutud ärihooned Lasnamäel, logistikakeskus Maardus, ärihoone Tallinna vanalinnas (Vana Posti 7) ning Tallink Tennisekeskus Lasnamäel. Infortarile kuuluvad trükiettevõtted Tallinna Raamatutrükikoda ja Vaba Maa, põllumajandusettevõtted Halinga ja Estonia Farmid, ehitusettevõtted INF Ehitus ja INF Infra, ehitusmaavaradega tegelev INF Maavarad ning paljud teised. Seisuga 30.06.2025 kuulub kontserni 110 ettevõtet: 101 kontserni ettevõtet, 4 sidusettevõtet ja 5 sidusettevõtete tütarettevõtet. Arvestamata sidusettevõtteid annab Infortar tööd 6866 inimesele.
2024. aasta 31. detsembri seisuga oli Infortari omakapital 1166 miljonit eurot ja varade maht 2715 miljonit eurot.
Alates 2023. aastast on Infortari aktsia kauplemistähisega INF1T noteeritud Tallinna börsil.
Ettevõtte suuromanikud on Enn Pant, Kalev Järvelill ja Ain Hanschmidt.
2024. aasta seisuga oli Infortar Eesti suurim investeerimisettevõte.
Aleksandras Stulginskis

Aleksandras Stulginskis (26. veebruar 1885 Kutaliai (tänapäeval Šilalė rajoon) – 22. september 1969 Kaunas) oli Leedu poliitik, Leedu president 1922. aasta detsembrist kuni 1926. aasta juunini.
1904. aastal lõpetas Aleksandras Stulginskis Liepājas gümnaasiumi. 1908. aastal lõpetas ta Kaunases vaimuliku seminari ja õppis seejärel ühe aasta Innsbrucki Ülikoolis teoloogiat. Kuid Stulginskis ei andnud vaimuliku ametivannet, vaid asus õppima Halle Põllumajandusülikoolis, mille lõpetas 1913. aastal. Leedusse tagasipöördumise järel töötas ta Alytuses agronoomina. Esimese maailmasõja puhkemise järel asus Stulgiskis elama Vilniusse, kus töötas Leedu Abiorganisatsioonis ja samaaegselt töötas gümnaasiumis õpetajana. 1917. aasta 18.–22. septembrini võttis ta Vilniuses osa Leedu Nõukogu (millest hiljem sai Leedu Riiginõukogu) tööst. 16. veebruaril 1918 oli ta üks Leedu iseseisvusdeklaratsioonile allakirjutanutest.
26. detsembrist 1918 kuni 12. märtsini 1919 oli ta portfellita minister Leedu valitsuses. 1919. aasta 12. märtsist kuni 12. aprillini oli ta asepeaminister, siseasjade, toitlustuse ja avalike tööde minister. 1919. aasta 12. aprillist kuni 7. oktoobrini oli Stulginskis põllumajanduse ja riigivarade minister.
1920. aasta mais valiti Aleksandras Stulginskis Leedu Asutava Kogu esimeheks. Sellel ametikohal olles sai ta 19. juunil 1920 Leedu presidendi kohusetäitjaks, kes ta oli kuni 21. detsembrini 1922, mil ta valiti Leedu presidendiks. Ta oli Leedu president kuni 7. juunini 1926.
17. detsembrist 1926 kuni 1927. aasta aprillini oli ta Leedu Seimi esimees. Seejärel lahkus ta poliitikast ja töötas põllumajanduse alal. 13. juunil 1941 vahistasid Nõukogude võimuesindajad Stulginskise ja ta saadeti Siberisse vangilaagrisse. 1952. aastal mõisteti talle 25 aastat vabaduskaotust. 1954. aastal vabastati ta vangistusest ja 1956. aastal lubati tal Leedusse tagasi pöörduda.
Navoiy teater

Alisher Navoiy Riiklik Akadeemiline Suur Teater ("Alisher Navoiy nomidagi davlat akademi katta teatri") on teater Usbekistani pealinnas Taškendis. Teater on saanud nime Alisher Navoiy järgi.
Ülevaade.
Teatrimaja projekteeris Aleksei Štšussev, teater ehitati aastatel 1942–1947 ning avati novembris 1947 Alisher Navoiy 500. sünniaastapäeva puhul. Aastatel 1942–1947 töötasid teatrimaja ehitusel peamiselt Jaapani sõjavangidest sunnitöölised.
Teater mahutab 1400 pealtvaatajat. Pealava on 540 m² suurune.
Alates 2019. aastast töötab teatri kunstilise juhi ja peaballettmeistrina Andris Liepa.
Adiste Algkool

Adiste Algkool oli algkool Põlva vallas Himmastes.
Adiste kool asutati 19. sajandi 20. aastatel. Pärimuste järgi esimene kooliõpetaja Toru Toomas ei osanud lugeda ega kirjutada, vaid üksnes laulda. Aastatel 1826–1830 toimus kool ühel päeval nädalas talu rehetoas. 1832. aastast oskas kooliõpetaja juba lugeda ja kirjutada, kuid peale testamendi ja lauluraamatu muid õppevahedeid ei olnud. Esimene koolimaja ehitati Adistesse 1860. aastal. 1864. aastast hakati õpetama kirjutamist ja rehkendust, ühtlasi võeti kasutusele seinatahvel ja kriit. 1874. aastal hakati õpetama maateadust.
20. sajandi esimestel kümnenditel oli koolmeistriks Samuel Sabre.
1929. aastast oli Adistes koolmeistriks Albert Ivask, kes aastatel 1930–1940 oli Adiste Algkooli direktor. 1930. aastal muudeti Adiste Agkool 6-klassiliseks kooliks. 1931. aastal hakati rajama kooliaeda.
Adiste Algkool suleti 1965. aastal.
Hatiku Kogrõjärv

Hatiku Kogrõjärv on väike rabajärv Põlvamaal Põlva valla Aarna külas.
Järv asub Kogresoos. 
Järve pindala on 0,9 ha, kaldajoone pikkus 374 meetrit.
Sensitiivsusanalüüs

Sensitiivsusanalüüs (inglise keeles "sensitivity analysis") on analüüsimeetod, mille abil on võimalik tuvastada süsteemi või matemaatilise mudeli väljundis sisalduva määramatuse seos sisendis sisalduva määramatusega.
Sensitiivsusanalüüsi eesmärkideks võib olla:
Töövihik

Töövihik on õppevahend teadmiste ja oskuste iseseisvaks kinnistamiseks. 
Töövihik sisaldab enamasti iseseisva töö ülesandeid ja harjutusi, mis võivad olla teksti, aga ka piltide ja jooniste kujul. Sageli kasutatakse lünktekste.
Töövihikuid kasutatakse sageli keelte, matemaatika, füüsika, geograafia, loodusõpetuse ja ajaloo õpetamisel.
Eestis hakati algkoolides töövihikuid kasutama 1920.–1930. aastatel Johannes Käisi algatusel.
Viive Kõvask

Viive Kõvask (4. märts 1932 – 19. veebruar 1995) oli eesti hüdrobioloog.
1956. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli diplomitööga "Eesti NSV kesk- ja lõunaosa järvede fütoplanktonist".
1965. aastal kaitses ta bioloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV ikkesvetikad ("Conjugatophyta")", juhendaja August Vaga, teaduslik konsultant Erast Parmasto.
Ta töötas aastatel 1956–1973 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi hüdrobioloogia sektoris algoloogina ja uuris vetikaid, tema erihuvi oli ikkesvetikad.
Zlatko Junuzović

Zlatko Junuzović (sündinud 26. septembril 1987 Loznicas) on bosnia päritolu endine Austria jalgpallur (poolkaitsja). Ta oli tuntud karistuslöögispetsialistina.
Klubikarjääri jooksul mängis ta Austria ja Saksamaa klubides. 2010. aastal valiti ta Austria aasta jalgpalluriks.
2022. aastast on ta olnud Salzburgi Red Bulli reservvõistkonna FC Lieferingi abitreener.
Klubikarjäär.
2005. aastal tegi Junuzović 17-aastaselt debüüdi Austria Austria klubis Grazer AK. Aastal 2006 kutsuti ta Austria rahvuskoondisse ning ta sai Grazer AK põhimeeskonda. 2007. aasta suvel läks Junuzović klubisse SK Austria Kärnten ning 2009. aasta suvel ühines ta Viini Austria ridadega.
2010. aastal tunnustati Junuzovići mänguoskust Viini Austrias ja rahvuskoondises: Austria Bundesliga mänedžerid nimetasid ta Austria aasta jalgpalluriks. Ühtlasi hääletati Junuzović koondise toetajate poolt aasta mängijaks ning ta pälvis Kronen Zeitungi iga-aastase auhinna.
2012. aasta jaanuaris ühines Junuzović Saksa Bundesliga klubiga SV Werder Bremen ning sai lepingu 30. juunini 2015, kuid 2015. aasta veebruaris teatati, et mängija lepingut on pikendatud 2018. aastani.
Kuna Junuzović lõpetas 2014-2015 hooaja kuue värava ja 15 resultatiivse sööduga, millega jäi alla vaid Thomas Müllerile ja Kevin De Bruynele, pälvis ta fännidelt Bremeni Werderi hooaja mängija auhinna.
Tema klubikarjääri viimaseks klubiks jäi Salzburgi Red Bull, kus ta mängis aastatel 2018–2022.
Koondisekarjäär.
Junuzović mängis Austria U20-koondises 2007. aasta U20 MM-il, kus koondis pälvis neljanda koha. Ta tegi debüüdi täiskasvanute koondises 2006. aastal mängus Kanadaga. Austria koondises mängis Junuzović aastatel 2006–2017 kokku 55 korda ja lõi seitse väravat. Ta kuulus koondisse 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Anscombe'i kvartett

Anscombe'i kvartett on näide statistikas, mille eesmärk on korrelatsioonanalüüsis lineaarse korrelatsioonikordaja leidmise korral hajuvusdiagrammide tutvumise tähtsuse rõhutamine. Nimelt iseloomustab lineaarne korrelatsioonikordaja vaid lineaarse seose tugevust. Juhul kui punktikogum järgib mingit mittelineaarset kõverat või sisaldab erindeid, siis seose tugevuse hindamiseks lineaarne korrelatsioonikordaja ei sobi. 
Näite nimetus tuleneb tema tutvustajast statistikust Francis Anscombe'ist, kes 1973. aastal demonstreeris sellega andmete visuaalse esitlemise vajalikkust statistiliste üldistuste tegemisel, statistilises analüüsis. 
Näite lähem kirjeldus.
Iga andmehulk koosneb üheteistkümnest punktist koordinaatidega ("x","y"), kusjuures "x"-i väärtused on kõigi nelja andmehulga puhul samad:
Kõigi andmehulkade puhul:
Lisaks on 
Ülemine vasakpoolne joonis kujutab enesest lihtsat kahe muutuja lineaarset sõltuvust, mis järgib normaaljaotust. 
Ülevalt parempoolse joonise puhul ei ole tegu normaaljaotusega: kuigi võib näha kahe muutuja ilmset sõltuvust, ei ole tegu lineaarse sõltuvusega ning Pearsoni korrelatsioonikoefitsient 
Alumisel vasakul joonisel on tegu lineaarse jaotuse, kuid erineva regressioonijoonega.
Alumisel paremal joonisel on näha, kuidas üksik erind ("outlier") võib põhjustada piisavalt suure korrelatsioonikoefitsiendi isegi siis, kui kahe muutuja suhe ei ole lineaarne.
Suur tänav (Narva)

Suur tänav on tänav Narva Vanalinna linnaosas. Algab Koidula tänavalt, ristub Viru ja Heinaturu tänavaga ning lõpeb Kraavi tänavaga ristudes. Piirab idast Raekoja platsi. Tänava pikkus on umbes 430 m.
Suur tänav on Narva üks vanimatest tänavatest. See oli linna peatänav ja ühendas Narva kindlust Karjaväravaga. 1684. aasta Narva linnaplaanil on see saksa keeles nimedega Lange Gasse auch Schloss- und Burggasse ("Lange Gasse", ka "Schlossgasse" ja "Burggasse"). Ajalooliselt kandis tänav Lossi tänava nime. 1900. ja 1905. aasta linnaplaanidel on selle tänava nimi Võšgorodskaja ("Вышгородская улица"). 1912. ja 1929. aasta linnaplaanidel on tänava nimi vastavalt Suur uulits ja Suur tänav.
Pärast teist maailmasõda kandis tänav nime Mahmastali tänav ("улица Й.Махмасталя") Nõukogude Liidu diplomaatilise kulleri Johann Mahmastali järgi. Linnavalitsuse otsusega 11. maist 1994 taastati Suure tänava nimi.
Ajalooline hoonestus.
Narva põhjapoolses linnamüüris Suure tänava lõpus asus linna kõige suurem ja kaunim peavärav – Karja- ehk Vene värav.
Vastavalt Vene tsaari Ivan IV (Groznõi) käsule ehitati 16. sajandil Suure tänava lõppu Karjavärava lähedale õigeusu kirik. 1650. aastatel kohandati see väike kirik linna vaestemajaks. 
Keskajal asus Suure ja Viru tänava ristmikul turuplats, mille ääres olid vaekoda ja poed, linnakirikuga külgneval krundil raetuba ja kool.
Raekoja platsi ääres Suure ja Rüütli tänava nurgal olid kuni 1944. aasta märtsipommitamiseni keskaegsed kloostrimüürid.
Elumaja aadressil Suur tänav 1 kuulus Rootsi müügiesindajale Moskvas, Narva linna burgkrahvile Christoffer vоn Kochenile. Maja peeti kõige suuremaks hooneks linnas. See oli hollandi klassitsismi stiilis ehitatud maja. Fassaadi autor oli Johann Gregor Herold. Hoones asus trükikoda Põhja-Eesti.
Hoones aadressil Suur tänav 4 asus Eesti Panga Narva osakond.
Hoones aadressil Suur tänav 8 asus 1806. aastal Narvas asutatud Harmonie seltsi klubi.
Elumajas aadressil Suur tänav 19 elas Narva bürgermeister ja kaupmees Jürgen von Tunderfeldt. Enne sõda asus selles võimsate keldrimüüridega hoones hotell Central.
Elumaja aadressil Suur tänav 21 kuulus Hanss Fonnele.
Märtsipommitamise ajal hävisid kõik selle tänava hooned. Nende asemele ehitati hiljem kolme- ja neljakorruselised elumajad, nn hruštšovkad.
Tytuvėnai vald

Tytuvėnai vald (leedu keeles "Tytuvėnų apylinkių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kelmė rajoonis. 2011. aasta seisuga elas seal 3073 inimest. Valla keskus on Tytuvėnai linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil J. Basanavičiaus g. 2. Vallavanem on Valdas
Ivanauskas. 
Lisaks küladele on selles vallas veel mitmed huutorid.
Ka on vallas kaks asula staatusega raudteejaama - Tytuvėnai raudteejaam ja Užpelkiai raudteejaam. Esimeses neist oli aastal 2011 37 elanikku, teises 4 elanikku.
Hommiku tänav (Tallinn)

Hommiku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe ja Pääsküla asumis.
Tänav algab Lauliku tänavalt ja lõppeb Sõnajala tänavaga ristudes.
Enne 1925. aastat kandis tänav nime "Nõmme tänav" ja seejärel nime Hommiku tänav. 1940–1941 kandis tänav "Haki tänava" nime.
Nõmme tänav

Nõmme tänav on tänav mitmetes Eesti asulates:
Ilmarise tänav

Ilmarise tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe ja Hiiu asumis.
Tänav algab Ugala ja Haldja tänava ristumiskohast ja lõppeb tupiktänavana.
Tänav sai nime 16. septembril 1952; see on nimetatud Soome mütoloogilise tegelase Ilmarise järgi.
Ilmarise tänav 19, 21, 23, 25 kuuekorruselised korterelamud valmisid Pääsküla rabaäärsel reljeefsel metsamaastikul ametlikult EKE Vabariikliku Nõukogu eksperimentaalse elamukvartalina. Arhitektid Ants Mellik, Endel Laasi, projekt 1969, kvartal valmis 1971. aastal.
Imanta tänav

Imanta tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Keldrimäe asumis.
Tänav jääb Võlvi ja Vana-Liivamäe tänava vahele.
Ajalugu.
Imanta tänav Tallinnas Keldrimäe asumis on kandnud ajalooliselt nimetusi - Väike-Juhkendali tn, Veike-Juhkendali tn; saksa keeles "Kleine Joachimstaler Straße Imantastraße', vene keeles "Малая Іоахимстальская ул."..
Suur-Arefjevi tänav 6 asus Vene õigeusu kiriku Tallinna 2-klassiline Nikolai kogudusekool.
Tänav Maakri ja Sibulaküla asumis sai Imanta tänava nime 17. jaanuaril 1923. Enne seda nimetati seda "Arefjevi" ehk "Suur-Arefjevi tänavaks". 22. jaanuaril 1936 liideti Imanta tänavaga Väike-Juhkentali tänav.
Tallinna Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee otsusega 13. veebruarist 1976 nimetati Lenini puiesteelt Kingissepa tänavale kulgenud osa, Ants Lauteri järgi Ants Lauteri tänavaks. Tollasest Kingissepa tänavast Juhkentali poole jätkus senine Imanta tänav.
Jaani tänav (Tallinn)

Jaani tänav (, "Johannisstraße, Johannispromenade"; vene keeles "Іоановская ул., Іоанновская ул., Ивановская ул.") oli tänav Tallinnas 20. sajandi alguses, mis ühendas toonast Vene turgu toonase Peetri platsiga. 
Tänapäeval moodustab see Pärnu maantee alguse Viru väljakust Vabaduse väljakuni. 
Tänav sai nime Jaani kiriku järgi, kuid nimi tühistati 22. jaanuaril 1936.
Uuele turule ehitati vastu Jaani tänavat 1896. aastaks kivist vaekoda mõne äriruumiga, turu idaservale püstitati aastail 1900 turuhoone (Riia arhitekt Wilhelm von Stryk) toiduainete müümiseks, mis oli eelkõige mõeldud lihamüüjate tarbeks. Turuhoone Pärnu maantee poole ehitati 20. sajandi algul kaubaputkade read, ning turuplatsi suurendati veidi ida suunas. Kaubaputkad lammutati 1923. aastal ja see muutis turu avaramaks.
Jaani tänava lõunaküljel Viru tänava purkkaevu vastas asus aastatel 1903–1905 Tallinna saksa teater, kui pärast Laia tänava teatri põlemist 1902–1903 Uue turu äärsele haljasalale ehitati Saksa Teatrile ajutine kerge puitteater, nn Interimstheater (mille projekteerisid Riia arhitekt H. Scheel ja Tallinna insener Friedrich Axel von Howen). Teatrihoone oli küünitaoline hall, kus anti teatrietendusi ja näidati kino. 1905. aasta 15. oktoobri ööl põletati teater maha.
Samale Saksa Teatri kohale ehitati hiljem veel mitu puithoonet: 1906 ja 1907 vendade Truzzide tsirkus, mis oli ajutine tsirkusehoone, mis püstitati hooaja alguses mõneks kuuks. 1908. aastal ehitati kõrvuti kaks püsihoonet: kino Metropol ja tsirkusehoone. Aastatel 1908–1911 tegutsenud kino Metropol põles maha ööl vastu 22. juunit 1911. Aastatel 1908–1913 tegutsenud tsirkusehoones asus detsembrist 1910 ka kino Marina. Tsirkusehoone lammutati juulis 1913.
Praeguse Draamateatri kohal asus aastatel 1895–1899 tsirkus Momino. Aastatel 1908–1910 ehitati Saksa Teatri hoone (siiani säilinud), aastatel 1911–1913 aga Estonia teatrihoone.
Jaani tänav 13 (tänapäeval Estonia pst 10 ja Pärnu mnt 13 nurgal Tallinna Inglise kolledži hoone) ehitati aastatel 1913–1916 Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoone.
Vana-Otepää mõis

Vana-Otepää mõis (saksa keeles "Schloß Odenpäh") oli riigimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.
Mõis rajati 13. sajandil.
Otepää mõisa (mille alla kuulusid ka hilisemate Ilmjärve ja Kastolatsi mõisa valdused) läänistas pärast Tartu piiskopkonna hävingut Liivi sõjas Poola kuningas Zygmunt III Waza poolt Tartu ökonoomile Georg Schenkingile, kuid Rootsi kuningas Gustav II Adolf läänistas selle kas 1625 või 1626. aastal Axel Oxenstiernale. 1641. aastal oli Otepää mõisa omanik feldmarssal Herman Wrangel, kes pärandas selle oma pojale, kindral Wolmar Wrangelile, kellele kuningas Karl XI kinnitas selle vara 1674. aastal. Pärast Wolmar Wrangeli järeltulijateta surma 1677. aastal kinnitas kuningas mõisa tema lesele Vasaborgi Kristinale. Suure reduktsiooni tulemusena sai Otepää mõisast kroonumõis.
Vidrike mõis

Vidrike mõis (saksa keeles "Friedrichshof") oli rüütlimõis Otepää kihelkonnas Tartumaal.
Ajalugu.
Mõis rajati 18. sajandi keskel Pilkuse mõisast eraldatud alast.
Issaku mõis

Issaku mõis (saksa keeles "Issako") oli Kurista mõisa kõrvalmõis Võnnu kihelkonnas Tartumaal.
Mõisa peahoone ehitati 19. sajandi II poolel. Peahoone on erandlikult esinduslik; enamasti kõrvalmõisate peahooned olid märksa tagasihoidlikumad kui peamõisate peahooned. Issaku mõisa peahoone on tellistest ehitatud ja põhiosas ühekorruseline. Hoone fassaad on keskosas eenduv ja kahekorruseline. Hoonesse pääseb sisse veranda kaudu.
Mõis on tänapäeval eraomanduses.
Džamala

Sussana Džamaladinova (ukraina keeles Сусана Джамаладінова; krimmitatari keeles Susana Camaladinova; sündinud 27. augustil 1983 Ošis Kirgiisi NSV-s), esinejanimega Džamala (ukraina keeles Джамала), on krimmitatari päritolu Ukraina laulja, spintosopran, Ukraina rahvakunstnik, Kiievi aukodanik. 
2016. aastal võitis Džamala Ukraina esindajana Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "1944".
Elu ja karjäär.
Noorus.
Susanna Džamaladinova sündis Kesk-Aasias, kuhu ta vanavanaema oli koos viie lapsega krimmitatarlaste küüditamise käigus Stalini käsul 1944. aastal Krimmist ümber asustatud. Ukraina taasiseseisvumise järel naasis perekond Krimmi. Susanna ja tema krimmitatarlasest isa on muslimid, ema on kristlane, rahvuselt armeenlanna.
Džamala lapsepõlv möödus Krimmis Maloritšenske külas Alušta lähedal muusikute peres. Susanna ema töötas muusikakoolis õpetajana, isal oli dirigendikutse. Mõistes, et ei suuda peret muusikaga ära toita, oli isa sunnitud tegelema aed- ja puuviljakasvatusega. Aastatel 1992–1998 õppis Džamala Alušta 1. Muusikakoolis klaveri erialal. Muusikakooli lõpetamise järel asus ta õppima Simferopoli Tšaikovski-nimelisse kõrgemasse muusikakooli ning lõpetas seejärel Kiievis Tšaikovski-nimelise Ukraina rahvusliku muusikaakadeemia ooperilauljana.
Karjäär.
Džamala läbilöögiks sai võit 2009. aastal Lätis Jūrmalas peetud noorte lauljate konkursil Uus Laine.
2016. aasta 21. veebruaril sai teatavaks, et Džamala esindab 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Rootsis Stockholmis Ukrainat omaloodud lauluga "1944". Džamala võitis võistluse.
Järgmisel päeval pärast Eurovisiooni võitu andis president Petro Porošenko talle Ukraina rahvakunstniku aunimetuse. 26. mail 2016 nimetati ta Kiievi linna aukodanikuks.
Armeenia Apostliku Kiriku Eesti Püha Gregoriuse kogudus

Armeenia Apostliku Kiriku Eesti Püha Gregoriuse kogudus on 1994. aastal loodud Armeenia Apostliku Kiriku kogudus Tallinnas, mis tegutseb Tallinna Jaani Seegi kirikus.
Koguduse vaimulik (preester) on isa Garnik.
2017. aasta oktoobris esitasid koguduse pühapäevakooli lapsed Mahtra lasteaias armeenia rahvatantse ja -laule .
Johann Mahmastal

Johann Mahmastal ehk Johann Mahmastol (vene keeles "Иоганн (Иоханнес) Адамович Махмасталь"; 29. märts vkj/10. aprill 1891, Narva – 2. veebruar 1942, Bagarjak, Tšeljabinski oblast) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane ja diplomaatiline kuller. 
Johann Mahmastal sündis 1891. aastal Narvas töölisperekonnas, lõpetas algkooli ja õppis lukksepaks ning töötas Peterburis. 
Nõukogude võimu kehtestamisel Venemaal osales 1917. aastal Talvepalee hõivamisel ja organiseeris Narvas 1918. aasta algul Punakaarti. Hiljem sõdis Johannes Raudmetsa juhitud Eesti kütivägede 4. Narva polgus Vene kodusõjas Põhjarindel Arhangelski suunal, tõusis polgukomissariks.
1919. aasta oktoobris suunati ta Vene kodusõja Lõunarindele ja määrati eesti kütidiviisi 2. brigaadi komissariks, kellena sõdis kuni diviisi likvideerimiseni 1920. aastal.
Vene kodusõja järel töötas ta Tšekaas ja seejärel NSV Liidu Välisasjade Rahvakomissariaadis. 1926. aastal lõi ta Läti territooriumil Moska-Riia raudteeliinil tagasi kallaletungi, kui täitis koos Theodor Nettega diplomaatilise kulleri ametiülesandeid ning sai haavata, mille eest autasustati Punalipu ordeniga.
Elas Moskvas, kus 1938. aastal arreteeriti NKVD poolt ja mõisteti süüdi § 58-6-8-11 süüdistuses ja karistati 5-aastase vabaduskaotusega.
Johann Mahmastal evakueeriti 1941. aasta sügisel Moskvast Tšeljabinskisse, ta suri 2. veebruaril 1942. aastal Bagarjakis Tšeljabinski oblastis südamepuudulikkusesse.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi kandis Narva Suur tänav aastani 1994. nime Mahmastali tänav. Johann Mahmastali järgi nimetati ka 1990. aastal ehitatud mootorlaev Iohann Mahmastal, IMO: 8603406.
Kirjandus.
Yllästunturi

Yllästunturi on tundur Soomes Lapi maakonnas Kolari vallas. 
Yllästunturi on 719 meetrit kõrge mägi Pallas-Yllästunturi rahvuspargis. Tundru suhteline kõrgus on üle 500 meetri, hea ilmaga ulatub nähtavus mäe tipust üle saja kilomeetri.
Yllästunturi põhja- ja lõunanõlvale on rajatud mäesuusarajad. Yllästunturil asub Soome ainuke Super-G nõlv. Tundru jalamil asub Ylläse suusakeskus. Tippu viib gondellift. 
Yllästunturist põhja pool asub Äkäslompolo küla, lõuna pool Ylläsjärvi küla.
Rein Haljand

Rein Haljand (sündinud 12. mail 1945 Tallinnas) on eesti ujuja, spordipedagoog ja sporditegelane.
Ta alustas ujumistreeninguid 1959. aastal Tallinna Kalevis Sylvi Pressi juhendamisel. Ta tuli aastatel 1962–1967 kuuel korral vaba-, selili- ja teateujumises Eesti NSV meistriks ning oli kolmel korral teateujumises Eesti NSV rekordi püstitajaid. Ta kuulus aastatel 1960–1968 Eesti NSV ujumiskoondisse. 
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 4. Keskkooli ja 1966. aastal TPedI kehakultuuriteaduskonna. Ta kaitses Moskvas 1975. aastal väitekirja liblikujumise liigutuste struktuurist ning sai pedagoogikakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1966–2012 Tallinna Ülikoolis ja selle eellastes õppejõuna. 1992–2005 oli Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuriteaduskonna dekaan, 1997–2002 ja 2005–2007 spordipedagoogika õppetooli juhataja. 1992–1997 ja 2007–2012 oli ta Tallinna Ülikooli kinesioloogia õppetooli juhataja ning 2007–2012 professor, alates 2012. aastast emeriitprofessor.
Mait Miljan

Mait Miljan (16. september 1939 – 1. juuni 2007) oli eesti majandusteadlane.
Haridus ja töö.
1963. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kaubatundmise eriala. Aastatel 1963–1967 töötas ta Viljandi Kaubastu vanemkaubatundjana ja teenis vahepeal Nõukogude armees. 1967–1968 töötas Üleliidulise Kaubanduskonjunktuuri Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadurina, seejärel asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuri. 
1972. aastal sai ta Tartu Riiklikus Ülikoolis majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Piima ja piimasaaduste turg Eesti NSV-s ja selle arengu perspektiivid" 
1973. aastast Tartu Riikliku Ülikooli kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri vanemõpetaja, 1974. aastast dotsent, 1974–1984 kateedri juhataja. 1990. aastast Tartu Ülikooli turunduse õppetooli juhataja, 1992. aastast majandusteaduskonna erialaõppe prodekaan, 1993. aastast turunduse professor.
Tema uurimisvaldkondadeks olid turunduse juhtimine siirdemajanduses, hind ja hinnakujundus, nõudlus ja selle prognoosimine ning tarbekaupade turgude analüüs ja arengu prognoosimine. Ta nõustas ka Eesti ettevõtteid turundusstrateegia väljatöötamisel.
Sporditegevus.
1963. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel teateorienteerumises segateates TRÜ IV võistkonnas pronksmedali. 1971. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel orienteerumises tavarajal hõbemedali.
1962. aastal tuli ta TRÜ IV võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks. 1972. aastal oli ta koos Jaan Miljaniga Jüriööjooksu rajameister.
Isiklikku.
Tema isa oli põllumajandusteadlane Artur Miljan. Ehitusteadlane Jaan Miljan on tema vend.
Užventise vald

Užventise vald (leedu keeles "Užvenčio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kelmė rajoonis. 2011. aasta seisuga elas seal 3288 inimest. Valla keskus on Užventise linn (2011. aastal 833 elanikku). Vallamaja asub aadressil P. Višinskio g. 10. Vallavanem on Linas Mačernius. 
Ka on vallas üks huutor - Lukšiškė. Aastal 2011 seal elanikke ei olnud.
Tallinna Linnagalerii

Tallinna Linnagalerii on Tallinnas aadressil Harju tänav 13 asuv kunstigalerii. 
Galerii asutati 1994. Enne seda tegutses samas majas galerii Luum. 
Linnagaleriid haldab ja seal korraldab näitusi SA Tallinna Kunstihoone Fond. Linnagalerii juhataja on Taaniel Raudsepp.
Linnagalerii näitused on tasuta.
Riiklik Inglise Kolledž

Riiklik Inglise Kolledž (ka Riiklik Kolledž) oli aastatel 1936–1940 Tallinnas tegutsenud kool.
Kool asutati 1936. aastal Kaarli Eragümnaasiumi põhjal ja aastatel 1936–1937 kandis see ametlikult nime Inglise Kolledž. Hoone Narva maantee 25 ehitati 1938. aastal Riikliku Inglise Kolledži jaoks ja seda ehitust rahastasid lapsevanemad, kuid pärast valmimist sai hoone enda käsutusse 1919. aastal asutatud Tallinna Õpetajate Seminar. Pärast teist maailmasõda avati seal Tallinna Pedagoogiline Instituut, praegune Tallinna Ülikool. Riikliku kolledži vana koolimaja Imanta tänaval on hävinud. Tallinnas oli 1930. aastatel kaks inglise kolledži nime kandvat õppeasutust: üks oli 1932. aastal asutatud Anna Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž, teine 1936. aastal rajatud Riiklik Inglise Kolledž (RIK). Tõrvand-Tellmanni Inglise Kolledž oli erakool, RIK aga riiklik kool.
1940. aastal moodustati Riikliku Inglise Kolledži ja Tõrvand-Tellmanni Erakolledži põhjal Tallinna 9. Keskkool. Seejuures Riikliku Inglise Kolledži algkooli ja progümnaasiumi klassid ühendati Tallinna Õpetajate Seminari algkooliga.
Koolis oli inglise keele süvaõpe ja selleks oli õpetajaid kutsutud ka Inglismaalt. Erinevalt paljudest teistest koolidest olid seal usuõpetuse tunnid luteri- ja õigeusulistele eraldi.
Kooli direktor alates avamisest kuni sulgemiseni 1940. aastal oli Paul Vaarask.
Klaus Härö

Klaus Juhani Härö (sündinud 31. märtsil 1971 Porvoos) on soomerootslasest Soome filmirežissöör.
Ta lõpetas aastal 1999 Aalto Ülikooli kunsti, disaini ja arhitektuuri kõrgkooli (toona Kunstiülikooli) filmikunstiteaduskonna kunstiteaduste magistri kraadiga.
Vabaduse Risti Vendade Ühendus

Vabaduse Risti Vendade Ühendus (ka Vabadusristi Vendade Ühendus, lühend VRVÜ) oli 1925. aastal "Tartu Vabaduseristi Vendade Ühenduse" (lühend "TVVÜ") ümberkorraldamisel moodustatud üleriigiline organisatsioon, mis ühendas Eesti Vabadusristi kavalere. 
Asutamine.
TVVÜ asutati 23. veebruaril 1923 Tartus Siegfried Pindingu eestvõttel ja Pinding sai ühtlasi ka TVVÜ juhatuse esimeheks. 1925. aastal täiendati põhjalikult TVVÜ põhikirja ja TVVÜ korraldati ümber Vabaduse Risti Vendade Ühenduseks (lühend VRVÜ).
Eesmärk.
VRVÜ üks eesmärke oli koguda andmeid Vabadusristi kavaleride kohta. Andmete põhjal koostati 1935. aastal koguteos "Eesti Vabadusristi kavalerid". Teose kordustrükk ilmus 1984. aastal Stockholmis.
Osakonnad.
VRVÜ-l oli üle Eesti palju osakondi. 1926. aastal asutati osakond Narvas, 1927. aastal Viljandis, Pärnus ja Tallinnas ning 1928. aastal Rakveres, Valgas ja Võrus.
1936. aastal kuulus ühendusse umbes 1000 liiget, neist umbes 400 Tallinna osakonnas.
Järvamaa osakond.
Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Järvamaa osakond oli Järvamaal elavate Vabadusristi kavaleride organisatsioon.
Osakonna asutamiskoosolek toimus 3. oktoobril 1937 Paides, esimees oli kuni osakonna likvideerimiseni 1940. aastal major Voldemar Silbermann VR II/3. Juunis 1939 kuulus osakonda 55 liiget.
Rakvere osakond.
Vabaduse Risti Vendade Ühenduse oli Virumaa lääneosas elavate Vabadusristi kavaleride organisatsioon.
Osakond asutati 20. mail 1928 Rakveres, esimehed olid kolonel Oskar Luiga VR I/2, II/2, II/3 ja kolonel Georg Leets VR I/3, II/3. Mais 1934 kuulus osakonda 54 tegev- ja 7 toetajaliiget.
30. detsembril 1943 peeti Rakveres osakonna taastamiskoosolek, esimeheks valiti major Eduard Paurman VR II/3.
Age of Empires II

"Age of Empires II: The Age of Kings" on ajalool põhinev reaalaja- ja strateegiamäng. Mängu arendas Ensemble Studios ja andis välja Microsoft. Sarja "Age of Empires" teine mäng anti välja 1999. aastal Microsoft Windowsi ja Macintoshi operatsioonisüsteemidele. Aastal 2000 anti välja esimene uuendus "The Conquerors". 2001. aastal anti välja Playstation 2 versioon.
Võrreldes sarja esimese mänguga, toimub mängu tegevus nüüd keskajas. Mäng kulgeb endiselt läbi nelja ajastu, milleks on nüüd pime keskaeg (Dark Age) - sarnane varakeskajale; feodaalaeg (Feudal Age) - umbes 9. sajand, lossiaeg (Castle Age) - sarnane kõrgkeskajale ja impeeriumiaeg (Imperial Age) - sarnane renessanssiajastule.
Tsivilisatsioonid jagunevad taas nelja arhitektuuristiili: Lääne-Euroopa (britid, frangid ja keldid), Kesk-Euroopa (goodid, teutoonid ja viikingid), Lähis-Ida (bütsants, pärslased, türklased ja saratseenid) ja Kaug-Ida (jaapani, hiina ja mongoli). Igal tsivilisatsioonil on nüüd lisaks oma töövõtetele ka ainult neile omased spetsiaalsed üksused - näiteks brittidel inglise pikkvibumehed, teutoonidel ristirüütlid, viikingitel viikingilaevad ja saratseenidel mamelukid. Lisaks saab mängida ka keskaegsete kangelaste vallutusretki: William Vallutaja, Jeanne d'Arc, Friedrich I Barbarossa, Tšingis-khaan ja Saladin.
Aprillis 2013 anti Windowsile, Steami keskkonnale välja "Age of Empires II: HD Edition", kus HD-versioonis on nii originaalmäng, laiendused kui ka ajakohastatud graafika. Lisatud on ka Steam Workshopi abil uue, kasutajate tehtud sisu lisamise võimalus. 5. novembril 2015 andis Microsoft välja laienduse "The African Kingdoms".
Definitive Edition.
14. novembril 2019 andis Microsoft välja mängu "Age of Empires II" uusversiooni "Age of Empires II: Definitive Edition". See sisaldab täiesti uuendatud 4K-graafikat, võimalust mänguvaates detaile suurendada ja vähendada. Lisatud on uus kampaania "The Last Khans" ning neli uut tsivilisatsiooni: bulgaarlaste, leedulaste, tatarlaste ja Türgi rändrahvaste oma.
Lentoasema raudteepeatus

Lentoasema raudteepeatus (lühend Len, rootsi keeles "Flygplatsens järnvägsstation", km 26+575) on raudteepeatus Soomes. 
See on üks 2015. aastal avatud Kehärata raudteepeatustest. Peatus asub tunnelis Helsingi Vantaa lennujaama kõrval.
Michael Gove

Michael Andrew Gove (sündinud 26. augustil 1967 Edinburghis) on Suurbritannia ajakirjanik ja poliitik (Konservatiivne Partei). Ta oli aastatel 2010–2014 Suurbritannia haridusminister Cameroni esimeses valitsuses ning aastatel 2014–2016 justiitsminister ja lordkantsler Cameroni teises valitsuses.
Ta õppis Aberdeenis Robert Gordoni kolledžis ja Oxfordi Ülikooli Lady Margaret Halli kolledžis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ajakirjanikuna.
Paralleelkoordinaadid

Paralleelkoordinaadid (inglise keeles "parallel coordinates") on vahend visualiseerida mitmemõõtmelist ehk "n"-dimensionaalset geomeetriat ("high-dimensional geometry") ning analüüsida mitmemöötmelisi andmeid ("multivariate data").
Et näidata punkti mitmemõõtmelises ruumis, joonistatakse joonise taustale võrdsete vahedega "n" paralleelset, tavaliselt vertikaalset, erinevaid telgesid kujutavat joont, kusjuures telje järjekorranumber "i" vastab punkti "i"-ndale koordinaadile. 
Mitmemõõtmelises ruumis asuvat punkti kujutatakse hulknurkse joonena ("polyline"), mille tipud paiknevad telgedel. 
Mitmemõõtmelises ruumis asuva punkti visualiseerimine paralleelkoordinaatide abil meenutab väliselt aegrida ("time series"), kuid selle vahega, et kõigil telgedel on punkti väärtused määratud samal ajahetkel.
Vaiguva vald

Vaiguva vald (leedu keeles "Vaiguvos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Kelmė rajoonis. 2011. aasta seisuga elas seal 947 inimest. Valla keskus on Vaiguva küla, vallamaja asub aadressil Alyvų g. 10. Vallavanem on Alvydas Lukošius. 
Lisaks küladele on selles vallas veel mitmeid huutoreid.
Radardiagramm

 
Radardiagramm (inglise keeles "radar chart", ka "web chart", "spider chart", "star chart", "star plot", "star glyph", "cobweb chart", "irregular polygon", "polar chart" või "kiviat diagram") on diagramm mitmemõõtmeliste andmete visualiseerimiseks kahemõõtmelise joonisena.
Radardiagrammi puhul on iga mõõde kujutatud telge visualiseeriva kiirena, mis algab joonisel samast punktist. Telgede asukohal ja paiknemisel ei ole tavaliselt eraldi informatiivset tähendust.
Jan Hieronimowicz Chodkiewicz

Jan Hieronimowicz Chodkiewicz (1537 – 4. august 1579) oli 16. sajandi Leedu aadlik. 
Jan Hieronimowicz Chodkiewicz oli Žemaitija staarost (al 1563), Žemaitija suurvürstiriigi vanem (al 1564), Telšiai ja Plateliai staarost (al 1566)
Rzeczpospolita Liivimaa hertsogkonna Liivimaa hetman koos Jerzy Zenowicziga 1569. aastast ja Liivimaa kuberner (1566–1578).
Leedu marssal (al 1566), Kaunase staarost (al 1569), Škłoŭ krahv (al 1568), Vilniuse kastellaan (al 1574).
Järglased.
Jan Hieronimowicz Chodkiewiczi poeg oli Jan Karol Chodkiewicz (surnud (1621), Poola-Leedu väejuht, 1601. aastast Leedu välihetman ja 1605. aastast Leedu suurhetman.
Aukštelkai vald

Aukštelkai vald (leedu keeles "Aukštelkų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Radviliškise rajooni territooriumil.
Valla pindala on 99 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1581 inimest. Valla keskus on Aukštelkai küla, vallamaja aadress on Žalioji g. 1. Vallavanem on Alma Kubilinskienė.
Lisaks küladele on vallas veel Rupliškise huutor (2011. aastal oli seal 3 elanikku).
Järve tee

Järve tee on/oli tänav mitmes Eesti linnas:
Baltika (ansambel)

Baltika oli 1960.–1970. aastatel tegutsenud Eesti ansambel.
Ansamblis mängisid muuhulgas Jüri Kõrgema, Helmut Aniko ja Gunnar Kriik. 1970. aastast laulis ansamblis Baltika Tõnis Mägi. Ansamblit juhatas Olav Murss. Ansambli solistidena esinesid ka Jaak Joala (Arne Oit. "Meri, mu tuhandenäoline meri") ja Marju Kuut (Arne Oit. "Mind veel ei ole").
1971. aastal võitis Baltika parima ansambli auhinna Kaunase estraadimuusikavõistlusel "Kaunase muusikakevad".
Jõeküla tee

Jõeküla tee on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Kakumäe ja Vismeistri asumis.
Tänav algab Kakumäe teelt ja lõppeb Jõeoti ja Vähi tänava ristumiskohas.
Jõeküla tänav sai nime 25. veebruaril 1994. Tänav on nime saanud endise Jõeküla järgi, mille territoorium jääb praegu Vismeistri asumisse Kakumäe teest lääne poole.