tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Überetsch-Unterland

Überetsch-Unterland (itaalia: "Oltradige-Bassa Atesina"; saksa: "Überetsch-Unterland") on ringkond (itaalia: "comprensorio"; saksa: "Bezirksgemeinschaft") Itaalia Lõuna-Tirooli provintsi lõunaosas. See paikneb Adige jõe orus Bolzanost põhjas Salornoni lõunas.
Ülevaade.
Künklik Überetschi piirkond, s.o Eppani ja Kalterni vallad, moodustab ringkonna loodeosa, samas suurem Unterland ulatub alla Adigeni Trento provintsi piiril. Ringkonda kuuluvad ka Andriani ja Terlani vallad Überetschist põhjas. 
Peamised majandustegurid on viinamarjakasvatus piki Lõuna-Tirooli Veiniteed Terlanist Salornoni, puuviljakasvatus ja turism.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneleb 64% oru rahvastikust emakeelena saksa keelt, 35.5% itaalia keelt ja 0.5% ladiini keelt.
Haldusjaotus.
Järgmised 18 valda kuuluvad Überetsch-Unterlandi ringkonda:
Rhinophis roshanpererai

Rhinophis roshanpererai on maoliik "Rhinophis" perekonnast, keselab Sri Lanka mullas. 
"Rhinophis roshanpererai" erineb sugulastest mitme tunnuse poolest: seljakilbiste ridade arvu poolest mao keskkohas (neid on 17) ja kõhukilbiste ridade arvu poolest, aga ka soomuste värvuse ja väga väikese sabakilbise poolest, mis kaetud "spines"´idega, millest kolm või neli on väljaulatuvad.
Rhynchocalamus ilamensis

Rhynchocalamus ilamensis on maoliik sulgkärssmao perekonnast. 
"Rhynchocalamus ilamensis" erineb teistest sulgkärssmao perekonna liikidest mitme tunnuse poolest. Morfoloogiliselt saab neid eristada peas ja kaelal paiknevate soomuste värvuse poolest. Molekulaarselt on liigi eristamisel aluseks võetud geneetilise kauguse määr mitokondriaalses tsütokroom b-s, mille kohaselt on "Rhynchocalamus satunini" lähim ja "Rhynchocalamus melanocephalus" kaugeim sugulane.
Muhtarophis

"Muhtarophis" on maoperekond "Colubridae" sugukonnast.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Muhtarophis" liigitatakse üksainus maoliik: 
Maoperekond on nimetatud Türgi herpetoloogi Muhtar Başoğlu auks.
Rhabdops aquaticus

Rhabdops aquaticus on maoliik "Rhabdops" perekonnast.
Hamadrill

Hamadrill ehk mantelpaavian ("Papio hamadryas") on ahviliik paaviani perekonnast.
Seksuaalsus.
Hamadrilli sugupooled erinevad teineteisest. Emased sarnanevad välimuselt teiste paavianiliikide emastega. Isastel aga on "koerakoon" ja roosad päramõhnad. Isased on polügaamsed ja nende haaremisse kuulub umbes kümme emast hamadrilli, keda nad vajaduse korral hirmutavad, tõstes kulme kõrgemale, näiliselt haigutades, ülemisi lõikehambaid vastu alumisi laksutades ja vastu maad trampides, või kaitsevad, kui teised isased neile lähenemiskaitseid teevad. Sellise karmi käitumise põhjused pole selged. Lisaks isaste suguihale võib asi olla ka emaste hirmus, et kui nad karjajuhist liiga kaugele lähevad, võib too neid füüsiliselt karistada.
Tirooli loss

Tirooli loss (itaalia: "Castel Tirolo", saksa: "Schloss Tirol") on loss Tiroli vallas ("comune") Merano lähedal Lõuna-Tirooli Burggrafenamti ringkonnas Itaalias. See oli iidne Tirooli krahvide residents, mille järgi on saanud nime terve Tirooli piirkond.
Ajalugu.
Lossiküngas on olnud asustatud antiikajast saati. Keskaja algusest on tuvastatud mitmeid esemeid ja üks hauaväli. Arheoloogid on välja kaevanud kolme apsiidiga kiriku, mis on dateeritud varakristlikku perioodi.
Esimene loss ehitati enne 1100. aastat. Teine ehitusfaas sisaldas donžooni aastast 1139/40. Kolmas ehitusfaas toimus 13. sajandi teises pooles krahv Meinhard II ajal. Aastal 1347 oli Meinhardi lapselaps krahvinna Margarete seal Luxembourgist kuninga Karl IV vägede piiramisrõngas. Loss jäi Tirooli suveräänide residentsiks aastani 1420, kui Habsburgist ertshertsog Friedrich IV viis haldamise Innsbrucki, Brenneri mäekurust põhjas.
Uusajal sattusid lossi osad niinimetatud "Köstengraben"'i alla, kuristiku põhja. Seda isegi müüdi, et kasutada seda kivimurruna. 19. sajandil loss taastati; donžoon ehitati ümber aastal 1904.
Mis puudutab kunstiajalugu, siis on eriti huvipakkuvad lossi kabeli freskod, samuti kaks romaani stiilis portaali rikkalike marmorskulptuuridega, mis kujutavad legendaarseid olendeid, religioosseid teemasid ja geomeetrilisi ornamente.
Tänapäeval asub Tirooli lossis Lõuna-Tirooli Ajaloomuuseum. Lossi juures on jahilindude kasvandus hooldussalongiga röövlindudele.
Passeier

Passeieri org (saksa: "Passeier" või "Passeiertal"; itaalia: "Passiria" või "Val Passiria") on Passeri jõe org Lõuna-Tirooli mägedes Põhja-Itaalias. 
Passeri jõgi on Adige jõe vasakpoolne lisajõgi. Oru suudmes, kus kaks jõge ühinevad, paikneb Merano linn. Sealt edasi jookseb org põhja Timmelsjochi mäekuruni, mis viib Söldenisse Ötztali orus Austrias, ja Jaufeni mäekuruni, mis viib Sterzingisse Wipptalis.
Orus paiknevad järgmised vallad: Kuens, Riffian, St. Martin in Passeier, St. Leonhard in Passeier ja Moos in Passeier. Orurahvas on saksakeelne.
Heleduskõver

Heleduskõver on astronoomias graafik, mis näitab astronoomilise objekti heleduse muutust aja funktsioonina. 
Valgust mõõdetakse tavaliselt mingis sagedusvahemikus või -ribas. Heleduskõverad võivad olla perioodilised, näiteks varjutusmuutlike kaksiktähtede, tsefeiidide, teised perioodilised muutlike või tähevarjutusi tekitavate eksoplaneetide, või mitteperioodilised, näiteks noovade, supernoovade või gravitatsiooniliste mikroläätsede sündmuse korral. Kui uurida heleduskõveraid koos teiste vaatlusandmetega, võib saada olulist informatsiooni muutlikkust põhjustava füüsikalise protsessi kohta või seada teoreetilistele ennustustele vaatluslikke piiranguid.
Muutlikud tähed.
Muutlike tähtede näivate heledusete graafikuid ajas kasutatakse laialdaselt nende tähtede käitumise visualiseerimiseks ja analüüsiks. Kuigi muutlike tähtede liigitamist tehakse üha enam nende spektraalsete omaduste põhjal, siis nende heleduse muutuste amplituudid, perioodid ja korduvus on endiselt olulised tegurid. Mõned muutlike tähtede tüübid, nagu tsefeiidid on väga korrapäraste heleduskõveratega, perioodid, amplituudid, ja kõvera kuju on tsüklist tsüklisse täpselt samasugune. Mõnda muud liiki muutlikel tähtedel, näiteks miriididel, on mõnevõrra vähem korrapärased suurte amplituudidega (mitu tähesuurust) heleduskõverad, ning poolregulaarsete muutlike heleduskõverad on veel vähem korrapärased ning ka nende amplituudid on väiksemad.
Muutlike tähtede heleduskõverad annavad olulist infot heleduse muutlikkust põhjustavate füüsikaliste protsesside kohta. Varjutusmuutlike tähtede korral annab heleduskõver infot kaksiktähe komponentide suuruste suhte ja nende heleduste suhte kohta. Heleduskõver võib anda infot ka orbiidi ekstsentrilisuse ja tähtede kujude moonutuste kohta. Pulseerivatel tähtedel võivad pulsatsioonide amplituudid või perioodid olla seotud tähtede kiirgusvõimsusega ning heleduskõvera kuju võib viidata ka pulseerimise moodidele.
Supernoovad.
Supernoovade heleduskõverad viitavad supernoova tüübile. Kuigi supernoovade tüüpe määratakse nende spektrite põhjal, on neil kõigil tüüpilise kujuga heleduskõverad. I-tüüpi supernoovade heleduskõverad on terava maksimumiga ja aeglase kahanemisega, samal ajal kui II tüüpi supernoovad on vähem teravad maksimumiga. Heleduskõverad on kasulikud väga nõrkade supernoovade korral ja ka selleks, et määrata supernoovade alamtüüpe. Näiteks tüüp II-P (P nagu platoo) supernoovade spektrid on sarnased tüübi II-L (L nagu lineaarne) supernoovade spektritele. Need tüübid on eristatavad heleduskõvera põhjal, II-P supernoovade heleduskõverates on enne lõplikku heleduse kadu mitme nädala või kuu pikkune stabiilse heleduse periood.
Heleduskõvera inversiooni meetod.
Heleduskõvera inversioon on matemaatiline meetod, mida kasutatakse pöörlevate objektide pinna modelleerimiseks nende objektide heledusmuutlikkuse põhjal. Seda meetodit saab kasutada täheplekkide või asteroidide pinna albeedo kaardistamiseks.
Ulteni org

Ulteni org (saksa: "Ultental" või "Ulten", itaalia: "Val d'Ultimo") on 40 km pikk mäeorg Lõuna-Tirooli provintsi lääneosas Põhja-Itaalias. 
See on Falschaueri jõe org, mis on Adige jõe parempoolne lisajõgi. See on edela-kirde sihiline, paralleelne Vinschgau madalama osaga, ja see paikneb Meranost lõunas. Org lõpeb Lana vallas "(commune)". Väike lõunasse viiv maantee ühendab oru Proveisi ja Val di Noniga Trento provintsis.
Enamuse Ulteni orust katab Ulteni vald. Oru madalamas osas on St. Pankrazi vald. Ulteni oru rahvastik on peamiselt saksakeelne (2001. aasta rahvaloenduse järgi rohkem kui 98%). Oru läänepoolseim, kõrgeim osa on Stelvio rahvuspargi osa.
Potšinoki rajoon

Potšinoki rajoon (vene keeles "Починковский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Potšinoki linn.
Rajoon piirneb põhjas Kardõmovo rajooniga, kirdes Glinka rajooniga, idas Jelnja rajooniga, kagus Roslavli rajooniga, lõunas Šumjatši rajooniga, edelas Hislavitši rajooniga, läänes Monastõrštšina rajooniga ja loodes Smolenski rajooniga.
Rajooni pindala on 2380,75 km². Elanike arv oli 2012. aastal 30 425, 2009. aastal 34 157 ja 2002. aastal 37 537.
Potšinoki rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Potšinoki linna) ja kuueteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Ostjor, Hmara ja Sož.
Oktjabrski (täpsustus)

Oktjabrski on mitme Oktoobrirevolutsiooni auks nimetatud asula nimi.
Algund

Algund (itaalia: "Lagundo") on vald "(comune)" Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 25 km Bolzanost loodes.
2015. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 5029 inimest.
Geograafia.
Valla pindala on 23,6 km².
Algund külgneb järgmiste valdadega: Lana, Marling, Merano, Naturns, Partschins, Plaus ja Tirol.
Frazioni.
Algundi vallas on "frazioni" (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Aschbach (Riolagundo), Forst (Foresta), Mitterplars (Plars di Mezzo), Mühlbach (Riomolino), Oberplars (Plars di Sopra) ja Vellau (Velloi).
Nimi.
Nimi "apud Algunde" (ladina: "Algundi lähedal") ilmus esmakordselt aastal 994.
Kogukond.
Keeleline jaotus.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 85,17% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 14,58% itaalia keelt ja 0,25% ladiini keelt.
Šumjatši rajoon

Šumjatši rajoon (vene keeles "Шумячский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti edelaosas. Rajooni keskus on Šumjatši alev.
Rajoon piirneb põhjas Hislavitši rajooniga, kirdes Potšinoki rajooniga, idas Roslavli rajooniga, kagus Jeršitši rajooniga ning lõunas ja läänes Valgevenega.
Rajooni pindala on 1367,71 km². Elanike arv oli 2012. aastal 10 342, 2009. aastal 11 643 ja 2002. aastal 14 032.
Šumjatši rajoonis on 140 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Šumjatši alevi) ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Ostjor, Sož ja Šumjatška.
Jeršitši rajoon

Jeršitši rajoon (vene keeles "Ершичский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Jeršitši küla.
Rajoon piirneb kirdes Roslavli rajooniga, idas Brjanski oblastiga, läänes Valgevenega ja loodes Šumjatši rajooniga.
Rajooni pindala on 1039 km². Elanikke oli 2008. aastal 8052 ja 2024. aastal 5052.
Jeršitši rajooni asulad kuuluvad üheksa külaasunduse koosseisu.
Roslavli rajoon

Roslavli rajoon (vene keeles "Рославльский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Roslavli linn.
Rajoon piirneb põhjas Jelnja rajooniga, kirdes Kaluga oblastiga, kagus Brjanski oblastiga, lõunas Jeršitši rajooniga, edelas Šumjatši rajooniga ja läänes Potšinoki rajooniga.
Rajooni pindala on 3000 km². Elanike arv oli 2007. aastal 77 970.
Roslavli rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Roslavli linna) ja kahekümne ühe külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Ostjor, Stanovka, Glazomoika ja Desna.
Samuel Johnson

Samuel Johnson (18. september 1709, Lichfield – 13. detsember 1784, London) oli Briti kirjanik, keeleteadlane ja leksikograaf.
Talle tõi laiema tuntuse 1744. aastal avaldatud "Richard Savage'i elu" ("Life of Mr Richard Savage"), mida on nimetatud üheks parimaks inglise keeles avaldatud lühibiograafiaks.
Tema 1755. aastal avaldatud sõnaraamatut """A Dictionary of the English Language" aga on peetud üheks kõige mõjukamaks inglise keele sõnaraamatuks.
Johnsoni tuntumate teoste sekka kuulub ka "Inglise poeetide elulood" ("Lives of the Most Eminent English Poets"), mis kujutab endast kogumikku tolle aja tuntuimate poeetide biograafiatest.
Christine Marie Berkhout

Christine Marie Berkhout (13. juuli 1893 Malang – 18. november 1932) oli Hollandi mükoloog. 
Utrechti Ülikoolis tehtud doktoritöös "De schimmelgeslachten Monilia, Oidium, Oospora, en Torula" (1923) kirjeldas ta mitmeid raskesti tuvastatavaid seeneperekondi, nagu "Monilia", "Oidium", "Oospora", "Torula" ja esmakordselt ka "Candida" seeneperekonda. 
Tema autorilühend on Berkh.
Candida

Candida on seeneperekond pärmkottseenelaadsete ("Saccharomycetales") klassist. Mitmed "Candida" perekonna seeneliigid on oportunistlikud pärmseenhaiguste tekitajad.
"Candida" perekonna esmakirjeldajaks peetakse Hollandi mükoloogi Christine Marie Berkhouti (Utrechti Ülikooli doktoritöö "De schimmelgeslachten Monilia, Oidium, Oospora, en Torula", 1923).
"Candida" elab kommensalismis mitmete organismidega, nagu putukad, maod, imetajad jpt. Mitmed liigid kuuluvad imetajate suu, soolestiku, naha ja tupe mikrofloorasse.
Kommensalismist seene poolt põhjustatud haigusliku seisundi – kandidoosi – tekkeni viivad mehhanismid pole selged. Mitmed "Candida" perekonna seeneliigid on meditsiiniliselt olulised seened, kuna võivad vastuvõtlikel inimestel (erinevaid haigusi põdevad patsiendid jt) pärmseenhaigusi tekitada. "Candida albicans" elab mullas, lindudes, taimedes ja imetajates.
Klassifikatsioon (osaline).
Perekonna teaduslik nimetus käesoleval ajal on "Candida" .
"Candida" pärmseente perekonda liigitatakse 150–200 aseksuaalset seeneliiki, nagu:
Candida auris

Candida auris (JCM15448= CBS10913=DSM21092) on seeneliik "Candida" perekonnast. "Candida auris" võib seenpatogeenina, paljude tegurite (meditsiiniprotseduurid ja/või manustatud ravimid) toimel, vastuvõtlikke organisme eluohtlikult koloniseerida. 
"Candida auris" kasvab kui pärmseen ja seenekoloonia võib mitmete tegurite toimel biokile moodustada. 
"Candida auris"'ega kommensalismis elavad organismid pole täpselt teada, uuringute kohaselt eluneb seen vahel koos "Candida albicans"'i ja bakteri "Staphylococcus aureus"'ega ka inimorganismis.
Seeneliigi tuvastasid Satoh jt 2009. aastal ühe Jaapani Tokyo Metropolitan Geriatric Hospitali statsionaaris viibiva 70-aastase naispatsiendi väliskõrva välimise kuulmekäigu eritisest uuringu käigus, mille eesmärgiks oli inimese "seenestiku" uurimine. Hiljem on seent leitud ka uriinist ja hingamisteedest.
"Candida auris" levib teadaolevalt valdavalt haiglanakkusena, mille suremust peetakse suureks (ligi 60%). "Candida auris"'t on nüüdseks lisaks Jaapanile leitud ka India, Pakistani, Lõuna-Aafrika, Venezuela, Inglismaa, Kanada, Iisraeli, Keenia, Norra, Hispaania, Lõuna-Korea, Saksamaa, Ameerika Ühendriikide ja mitme teise riigi haiglapatsientidel. 
Kandidoos.
Kommensalismist organismi "koloniseerimiseni" teed pole teada. "Candida auris" võib nahal kuid ja haiglavoodi tugedel, toolidel ja ka meditsiiniseadmetel ja -seadeldistel nädalaid eluneda. 
"Candida auris"'t peetakse oportunistlikuks pärmseenhaiguse tekitajaks osadel, peamiselt haiglaruumides viibivatel erinevas vanuses inimestel (vastsündinutest vanuriteni) – sattudes vereringesse võib seen mitmes elundis nagu süda, kopsud, põrn, maks jne kandideemiat, nahal aga nahapärmseentõbe, ja ka generaliseerunud kandidoosi ("candidosis systemica") esile kutsuda. Nosokomiaalse fungeemia korral peetakse elumusprognoose halvaks.
Resistentsus seenevastate ainete suhtes.
"Candida auris" kasvab ka mitmete seenevastate ainete, nagu mikafungiin jmt, kohalolekul. Lisaks mikafungiinile on "Candida auris" 'ületanud' flukonasooli toimed ja on löönud kõikuma ka mitmete teiste seenevastaste ainete, nagu asoolide ja ehhinokandiinide, toimed.
Fifth Harmony

Fifth Harmony on Miamist pärit tüdrukuteansambel, mille liikmeteks on Ally Brooke, Normani Kordei, Dinah Jane, Lauren Jauregui. Kuni 2016. aasta detsembrini kuulus ansamblisse veel ka Camila Cabello. Ansambel moodustati X Factori saate USA versiooni 2. hooajal 2012. aastal. Ansambel jõudis seal finaali ning saavutas kolmanda koha. Seejärel sõlmiti plaadilepingud nende telesaate mentori Simon Cowelli plaadifirmaga Syco Music ja saatekohtuniku L. A. Readi plaadifirmaga Epic Records. 2013. aastal ilmus ansambli debüüt-EP "Better Together", mis jõudis edetabelis Billboard 200 kuuendale kohale. Ka kõik kolm nende albumit "Reflection" (2015), "7/27" (2016) ja "Fifth Harmony" (2017) on jõudnud Billboardi albumiedetabeli esikümnesse. 
2018. aasta mais tegi ansambel määramata ajaks pausi, et liikmetel oleks võimalus teha soolokarjääri.
Tiiu Trisberg

Tiiu Trisberg (15. november 1942 Soodla) on eesti õpetaja ja koolijuht.
Haridus.
Aastatel 1950–1957 õppis ta Krasnojarski krais ja lõpetas 7-klassilise kooli. Kodumaale saabudes lõpetas ta Kehra töölisnoorte keskkooli vene osakonna. 1962. aastal asus ta Tartu ülikoolis vene filoloogiat õppima.
1997. aastal lõpetas ta Tallinna Ülikoolis koolijuhtimise eriala.
Töökäik.
Aastatel 1960–1962 töötas ta Kehra tehase raamatukogus. Alates 1962. aastast töötas ta Tuhala 8-klassilises Koolis vene keele õpetajana. Aastatel 1978–1990 töötas ta vene keele õpetajana Jõelähtme 8-klassilises Koolis (alates 1984. aastast Kostivere 8-klassiline Kool). 
Aastatel 1990–2002 oli ta Anija algkooli juhataja. Pärast Anija kooli sulgemist on Tiiu Trisberg töötanud Tallinna Õismäe Humanitaargümnaasiumis, Aruküla waldorfkoolis ja Kostivere Põhikoolis.
Ühiskondlik tegevus.
1990. aastal asus Tiiu Trisberg kohaliku rahva soovil ja Anija Muinsuskaitse Seltsi algatusena taastama kooli Anija mõisas.
Isiklikku.
Tiiu Trisberg sündis Anija vallas Soodlavabriku talus. 1949. aastal küüditati ta koos perega Siberisse. 1958. aasta suvel pere vabastati ja Anija kolhoosi esimehe loal asuti elama oma koju – Soodlavabriku tallu.
Jelnja rajoon

Jelnja rajoon (vene keeles "Ельнинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti kaguosas. Rajooni keskus on Jelnja linn.
Rajoon piirneb põhjas Dorogobuži rajooniga, kirdes Ugra rajooniga, idas Kaluga oblastiga, lõunas Roslavli rajooniga, edelas Potšinoki rajooniga ja läänes Glinka rajooniga.
Rajooni pindala on 1808,15 km². Elanike arv oli 2005. aastal 15 784.
Jelnja rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Jelnja linna) ja kolme külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Uža, Strjana, Ugra, Usija ja Demina.
Vladimir Vassiljev

 
Vladimir Viktorovitš Vassiljev (vene keeles Владимир Викторович Васильев; sündinud 18. aprillil 1940 Moskvas) on vene balletitantsija, ballettmeister ja koreograaf.
Pärast Suure Teatri Koreograafiakooli lõpetamist 1958. aastal asus Vassiljev balletisolistina tööle Moskva Suures Teatris, oli seal juhtiv balletisolist kuni 1988. aastani. Koreograafina töötas ta juba tegevtantsijana alates 1971. aastast. 
Pärast GITIS-e režiiteaduskonna ballettmeistriosakonna lõpetamist 1982. aastal on ta tegutsenud samas koreograafia õppejõuna (kuni aastani 1995), aastatel 1985–1995 oli ta koreograafiakateedri juhataja. 1989. aastast on ta professor.
Aastatel 1995–2000 oli ta Suure Teatri direktor ja balletitrupi kunstiline juht.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Suure Teatri priimabaleriin Jekaterina Maksimova (1939–2009).
Dorogobuži rajoon

Dorogobuži rajoon (vene keeles "Дорогобужский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Dorogobuži linn.
Rajoon piirneb põhjas Safonovo rajooniga, kirdes Vjazma rajooniga, idas Ugra rajooniga, lõunas Jelnja rajooniga, edelas Glinka rajooniga, läänes Kardõmovo rajooniga ja loodes Jartsevo rajooniga.
Rajooni pindala on 1772 km². Elanike arv oli 2008. aastal 29 800.
Dorogobuži rajooni asulad kuuluvad kahe linnaasunduse (Dorogobuži linna ja Verhnedneprovski alevi) ning kaheteistkümne külaasunduse koosseisu.
Maremma-Abruzzo karjakoer

Maremma-Abruzzo karjakoer on Kesk-Itaaliast Apenniinidega piirnevatest Abruzzo, Maremma ja Marsica piirkondadest pärinev koeratõug.
Koera kasutatakse peamiselt karja kaitseks ja vara valveks.
Sarõal Afanasjev

Sarõal Anufrijevitš Afanasjev (vene keeles Сарыал Ануфриевич Афанасьев; sündinud Handõgas Tompo ulussis Sahhas) on jakuudi balletitantsija, Sahha teeneline kunstnik.
Ta on 2016. aastast Stanislavski ja Nemirovitš-Dantšenko Moskva Akadeemilise Muusikateatri balletisolist.
Haridus- ja töökäik.
2002. aastal asus Sarõal Afanasjev õppima Jakutski koreograafiakooli Gulnara Dulova klassi. 2003. aastal sai ta Natalja Posselskaja õpilaseks. Pärast koreograafiakooli lõpetamist 2010. aastal asus ta balletisolistina tööle Sahha ooperi- ja balletiteatrisse.
Ta on lõpetanudArktika Riikliku Kunstide ja Kultuuri Instituudi.
Valge Hobuse kõrts

Valge Hobuse kõrts (saksa keeles "Weißen Ross") ehk Novum, rahvasuus ka Tamme kõrts Tamme mõisa aladel paiknemise järgi, oli väljaspool Tartu linna piire Riia maantee ääres asunud kõrts, üliõpilaste üks meeliskohti 19. sajandil. Tänapäeval paikneb endine kõrtsimaja juba mitmekordseks kasvanud Tartu linna piirides, kuid nüüdseks on see muudetud eluhooneks. See asub Riia tänava ja Säde tänava nurgal (praegu Riia 93).
Kõrts ja üliõpilaskond.
19. sajandi lõpus Tartu Ülikoolis õppinud Otto von Grünewaldt on oma mälestustes kirjeldanud, kuidas korporandid linnast väljasõidule suundudes ka Valge Hobuse kõrtsis peatuse tegid: "“Küllaltki suur üksluine kivihoone, kaunistusteta ja otsekui raagus. Sama inetu näeb ta seestpoolt välja – räpased valgekslubjatud seinad, peaaegu mitte mingit mööblit ega ühtki pilti seintel. Ootamatus kohas seisab rebenenud vakstukattega mahagonipuust diivan, ilmselt mälestusena parematest aegadest. Peale selle on kõrtsis mõned logisevad toolid, mõned lihtsad puupingid ja kipakas laud. Kuid järsku elavneb kõik. Rebased tormavad tuulekiirul siia-sinna ja panevad uinuva asutuse askeldama. Varsti on laud koreda, ent puhta laudlinaga kaetud, juba seisavad laual pudelid köömne- ja pomerantsinapsiga, nende kõrval kõrguvad taldrikuil valge ja musta leiva viilud, juust, sink, vorst, munad, kala – kõike on rikkalikult, hoolitsetakse ka valguse eest ja varsti pidutsetakse kõige ebamugavamas lokaalis kõige mõnusamal moel!”"
Valge Hobuse kõrts oli lisaks pidudele ka teisel viisil korporatsioonide ja üliõpilastega seotud. Just Valge Hobuse kõrtsis korraldasid eesti- ja kuramaalased 1821. aastal ühise rebasekommersi, pärast mida teatati korporatsiooni Curonia taastamisest ja korporatsiooni Estonia asutamisest. Lisaks oli linnaäärsetel kõrtsidel oma osa ka korporandi Tartust lahkumisega seotud traditsioonidel. Kui üliõpilase õpingud olid lõppenud ja ta Tartust jäädavalt lahkus, siis saatsid teda kaasmaalased rongkäiguga läbi linnatänavate. Teekond lõppes linnaäärses kõrtsis, kus joodi koos viimane lahkumisnaps. Selliseid kõrtse hüüti pisaratekõrtsideks.
Novumi teater.
Tartus valitses aastatel 1812–1867 teatrikeeld. Ent 1857. aastal tuldi mõttele hakata tartlastele etendusi andma linnast väljaspool – Valge Hobuse kõrtsis. Järgmisel aastal püstitati sinna ka umbes 600 vaatajat mahutav suveteatrihoone, kus anti igal suvel kuni 1869. aastani etendusi. Teatrihooaeg kestis maist augusti lõpuni ja selle aja jooksul esitati 30–50 etendust. Novumi teater lõpetas tegevuse 1868. aastal ning teatrihoone lammutati 1874. aastal.
Candida albicans

Candida albicans on seeneliik "Candida" perekonnast. "Candida albicans" võib mitmete tegurite toimel elusorganismides paljuneda ohtlikuks seenpatogeeniks. 
"Candida albicans"'iga kommensalismis elavad organismid pole teada, uuringute kohaselt eluneb seen ühes biokiles vahel koos "Candida auris"'e ja bakteri "Staphylococcus aureus"'ega ja kuulub mitmete loomade, näiteks lindude, maoliste ja imetajate mikrofloorasse. 
"Candida albicans" kuulub ka inimese normaalse naha-, limaskesta ja tupe mikrofloorasse, st elab inimese nahal ja limaskestadel; siin hoiavad tema vohamist kontrolli all teised normaalse mikrofloora mikroobid ning ka katteepiteeli toodetud antimikroobsed ained. 
"Candida albicans"'i peetakse oportunistlikuks pärmseenhaiguse tekitajaks osadel, peamiselt immuunpuudulikkuse seisunditega eri vanuses inimestel (vastsündinutest vanuriteni). 
Seen võib ületada teiste mikroobide elualad, kui antibiootikumide tarvitamise tagajärjel saavad kahjustada kasulike bakterite kolooniad või kui neil tekivad iseäranis soodsad kasvutingimused, näiteks põhjustada suhkurtõbe ja kandidoose. Sattudes vereringesse võib seen mitmes elundis nagu süda, kopsud, põrn, maks jne kandideemiat, nahal aga nahapärmseentõbe, ja ka generaliseerunud kandidoosi ("candidosis systemica") esile kutsuda. Nosokomiaalse fungeemia korral peetakse elumusprognoose halvaks. 
"Candida albicans" kasvab ka mitmete seenevastaste ainete, näiteks asoolide, ehhinokandiinide ja flukonasooli juures.
Ugra rajoon

Ugra rajoon (vene keeles "Угранский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti idaosas. Rajooni keskus on Ugra küla.
Rajoon piirneb põhjas Vjazma rajooniga, kirdes Tjomkino rajooniga, idas ja lõunas Kaluga oblastiga, edelas Jelnja rajooniga ning läänes Dorogobuži rajooniga.
Rajooni pindala on 2868,52 km². Elanike arv oli 2012. aastal 8677, 2009. aastal 9678 ja 2002. aastal 11 022.
Ugra rajoonis on 202 asulat ja nad kuuluvad seitsmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Ugra, Uržept, Vorona, Raslovka, Gordota, Debrja ja Volosta.
Kasekäsn

 
Kasekäsn ehk kasekäsnak ("Fomitopsis betulina") on seeneliik kasekäsna perekonnast. Seene varasem ladinakeelne nimi oli "Piptoporus betulinus" ja see kuulus perekonda käsnak.
Ain Raal (143:2010b) annab seeneliigi nimetuseks kasekäsnak. 
19. septembril 1991 Alpidest (Ötztali Alpidest) leitud 5300 aastat vana meesterahva mumifitseerunud surnukehaga, keda tuntakse Ötzina, oli lisaks kasekäsnale kaasas tuletael ("Fomes fomentarius").Mükoloog Indrek Selli sõnul aetakse Eestis tihti segi kasekäsn ("Fomitopsis betulina") ja musta pässiku ("Inonotus obliquus") tekitatud steriilsed moodustised, "mustad mügarad, mida kasetüvelt leiab ja millel arvatakse olevat ravitoime".
Seda ja Teist

Seda ja Teist ": kasulik-lõbus-rahvalik ajakiri," oli meelelahutusajakiri, mis ilmus 1924. aasta juunis Narvas. 
Ajakirja väljaandja ja vastutav toimetaja oli Robert Astrem. Ilmus ainult 1 number. 
Ajakirjas kirjeldati 1918-1919 Narva lahinguid koos fotodega, mõned jutustused ja mitmed erinevad näpunäited. Viimastel lehtedel olid anekdoodid ja erinevad reklaamid. 
Toimetus asus Kiriku tn 10, Narvas. Ajakirja trükiti Narvas trükikojas "M. Minis". Hinnaks oli 15 marka.
Maiten

Maiten ("Maytenus") on taimeperekond kikkapuuliste sugukonnast.
Tjomkino rajoon

Tjomkino rajoon (vene keeles "Тёмкинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti idaosas. Rajooni keskus on Tjomkino küla.
Rajoon piirneb põhjas Gagarini rajooniga, idas Kaluga oblastiga, edelas Ugra rajooniga ja läänes Vjazma rajooniga.
Rajooni pindala on 1324,25 km². Elanike arv oli 2007. aastal 6932.
Tjomkino rajooni asulad kuuluvad kümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Ugra ja Vorja.
Sahha estraaditeater

Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklik Estraaditeater (vene keeles Государственный театр эстрады Республики Саха (Якутия)) on teater Sahha pealinnas Jakutskis. 
1979. aastal loodi Jakuudi Riiklik Filharmoonia (JRF). 1992. aastal reorganiseeriti JRF Sahhakontserdiks. Sahhakontsert reorganiseeriti 1998. aastal Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riiklikuks Estraaditeatriks. Samal aastal loodi estraaditeatri estraadiorkester Parafraz Bend (Парафраз Бенд) Olga Aleksejeva juhatusel.
Ajalugu.
1950. aastate lõpus loodi Jakuudi Muusika- ja Draamateatris kontserdi- ja estraadibüroo. 1967. aastal hakkasid seal tööle Juri Platonov ja Natalja Trapeznikova. Neist said esimesed jakuudi lauljad, kellele NSV Liidu kultuuriministeerium andis 1969. aastal estraadi vokaalsolisti atestatsiooni.
1972. aastal lõpetasid Roskontserti juures asuva Üleliidulise estraadikunsti loomingulise töökoja 15 Jakuutiast õppima saadetud lõpetajat, kellest formeeriti kutseline estraadikollektiiv Jakuudi estraad-72 (nende seas Sergei Rastorgujev, Marfa Kolessova, Fjodor Kolossov ja Vladimir Zabolotski). 
Filharmoonia.
1979. aastal reorganiseeriti kontserdi- ja estraadibüroo Jakuudi Riiklikuks Filharmooniaks (JRF). Samal aastal loodi JRF juurde 34-liikmeline tantsuansambel (1980. aastast Riiklik Tantsuansambel Jakutija), mis saadeti täies koosseisus lühiajalisele stažeerimisele Lenkontserdi estraaditöökotta. 1983. aastal loodi "fusion"-ansambel Melodija Severa, mis sai õiguse käia ringreisidel mööda Nõukogude Liitu.
1987. aastal loodi Jakuudi Riikliku Filharmoonia filiaalid Nerjungris ja Mirnõis.
1990. aastal loodi JRF juurde Tsirkuse-estraadikunsti vabariiklik loominguline töökoda (1996. aastast Estraadikunsti vabariiklik loominguline töökoda). Seda hakkas juhatama Juri Platonov. 1996. aastast teeb töökoda koostööd Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooliga.
Sahhakontsert.
1992. aastal reorganiseeriti JRF Sahhakontserdiks. 1993. aastal eraldusid sellest Riiklik Tantsuansambel Jakutija (edaspidi Sahha rahvuslik tantsuteater) ja 1994. aastal tsirkusegrupid (nende baasil asutati Sahhatsirk). 1995. aastal loodi Sahhakontserdi juurde sõu-ballett.
Vaba sisu

Vaba sisu (inglise keeles "free content", "libre content", "free information") on mistahes loodud tarbeobjekt, kunstiteos või muu loometegevuse produkt, mis vastab vabakultuuri teoste definitsioonile.
Definitsioon algatati 2006. aastal ning täpsustab Creative Commons litsentside poolt loodud raamistikku, definitsiooni edasiarendus on avatud teadmuse definitsioon, mis püüab hõlmata vaba sisu kunstiteostest andmete ja tarkvara lähtekoodini.
Vabakultuuri teoste definitsioonile vastab näiteks Creative Commons "autorile viitamine" ja "jagamine samadel tingimustel" piirangutega sisu, täiendavad piirangud teevad sisu mitte-vabaks. Vikipeedia vastab vaba sisu nõudmistele.
Definisioonis märgitud õigused ja piirangud.
Vabakultuuri teose definitsiooni järgi on tegu teostega, mille puhul ei ole märkimisväärseid õiguslikke piiranguid inimeste vabadusele:
Vabakultuuri teoste jaoks lubatud piirangute hulka kuuluvad:
Sõltuvalt teose iseloomust ei pruugi teos olla vaba, kui teose puhul pole tagatud:
Vabakultuuri teosed pole ühildatavad järgmiste piirangutega:
Tartu Ülikooli kartser

Tartu Ülikooli kartser on Tartu Ülikooli peahoone pööningul asuv ajalooline kartser, kus omal ajal istusid üliõpilased, kes olid rikkunud avalikku korda ja ülikoolis kehtinud käitumisreegleid. 
Kunagisest viiest kartseriruumist on alles üks. Kartseriga saab tutvuda Tartu Ülikooli kunstimuuseumi vahendusel. 
Kartserikaristuse määras ülikooli kohus ja see võis ulatuda ühest päevast kolme nädalani. Paljud üliõpilased jäädvustasid oma kartseris viibimise joonistuste, salmide või monogrammidega seintel, lagedel ja ustel, millest mitmeid võib seal ka tänapäeval näha. 
Neli viiest peahoone kartserist hävis 1965. aasta tulekahjus ning ka tänapäeval allesolev kartser hävis osaliselt. Tänapäeval kaunistavad allesjäänud kartseri seinu nii originaaljoonised kui ka fotode põhjal tehtud rekonstruktsioonid hävinud kartserite joonistustest ja kirjutistest.
Berni alpi karjakoer

Berni alpi karjakoer on Šveitsist pärinev koeratõug.
Koera kasutuse kohta on tõustandardis kirjas järgmist: "Algselt Berni kantoni talude valve-, karjasaate- ja veokoer, praegu ka pere- ja mitmekülgne töökoer."
Sama allikas kirjeldab koera käitumist ja iseloomu järgmiselt: "Tavaoludes on kindel, tähelepanelik, valvas ja häirimatu, lähedaste isikutega suhtlemisel heasüdamlik ja kiinduv, võõraste suhtes enesekindel ja sõbralik; keskmiselt temperamentne, hea juhitavusega."
Päritolu.
Berni alpi karjakoera või berni tõu ajalugu ulatub 2000 aasta taha, kui roomlased tungisid Šveitsi, tollase nimega Helveetsiasse oma karja ajavate ja valvavate koertega. Roomlaste mastifi-tüüpi koeri ristati ilmselt karjakoertega, kes talusid Alpide karmimat ilmastikku ja mille tulemusena muutus leebemaks ka nende iseloom. Alpi karjakoeri kasutati siis koormavedajatena, et transportida kootud või piimatooteid külade vahel.
Iseloom.
Berni alpi karjakoerad on heatahtlikud koerad, kellele meeldib osa võtta kõigist perekonna tegevustest, olles nii suurepärased kaaslased. Nad on hellad, kannatlikud ja eriti osavad lastega, neid vajadusel kaitstes. Nad peavad olema inimestega koos ja neil on vaja hellust. Külalistest annavad nad teada haukumisega, kuid rahunevad üsna ruttu. Kui neid on juba varakult tuttavaks tehtud kasside ja teiste koduloomadega, austavad nad neid.
Tervis.
Berni alpi karjakoerte levinuim terviseprobleem on teatud tüüpi agressiivsed vähid, mille suhtes neil on eelsoodumus. Seetõttu on nende oodatav eluiga sageli lühem. Nagu paljudel suurtel tõugudel, võib ka neil esineda puusaliigese düsplaasiat (seisund, mis võib põhjustada liikumisprobleeme). Enne aretamist on seega oluline hinnata koerte puusaliigeseid.
Liikumine.
Kutsikana peaks nende liikumist piirama, et nende luud ja liigesed saaksid korralikult areneda. Kui koer on saanud aastaseks, võib ta lubada ilma rihmata vabalt jooksma. Täiskasvanud Berni alpi karjakoer vajab tegevust umbes üks tund päevas.
Toitumine.
Hiigelkasvu koeratõud on suurema isuga ning vajavad väiksemate koertega võrreldes teistsuguses vahekorras vitamiine ja mineraale, mis toetavad nende liigeseid ja kõhri. Berni alpi karjakoeral on soodumus puhituse ja maoprobleemide tekkeks. Riski aitavad vähendada tihedamad toidukorrad ja väiksemad portsjonid.
R-12 Dvina

R-12 Dvina (vene keeles "Р-12", NATO klassifikatsioon "SS-4 Sandal") oli Nõukogude Liidu strateegilise raketiväe relvastusse kuulunud ballistiline keskmaarakett.
R-12 raketid võeti Nõukogude Liidus kasutusele 1959. aastal. R-12 tüüpi rakettide laskeulatus oli vahemikus 300–3500 km. Rakett R-12 võis kanda tuumalõhkepead.
R-12 rakettide paigutamine Kuubale 1962. aastal põhjustas Kuuba raketikriisi.
R-12 raketid Eestis.
Nõukogude perioodil Eesti territooriumil asunud NSV Liidu relvajõudude NSV Liidu strateegilise raketiväe rakettidest olid R-12 ballistilised raketid suurimad. Raketibaasid R-12 rakettidega tegutsesid paarikaupa ning paiknesid järgmistes asukohtades Eestis: Lintsi (Harjumaa) ja Piirsalu (Läänemaa), Kadila ja Rohu (Lääne-Virumaa), Uniküla ja Rooni (Valgamaa) ning Nursi ja Sänna (Võrumaa). Lisaks asus Valgamaal Vilaskil maa-alune hoidla R-12U rakettidega.
Vjazma rajoon

Vjazma rajoon (vene keeles "Вяземский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti idaosas. Rajooni keskus on Vjazma linn.
Rajoon piirneb põhjas Novodugino rajooniga, kirdes Gagarini rajooniga, idas Tjomkino rajooniga, lõunas Ugra rajooniga, edelas Dorogobuži rajooniga, läänes Safonovo rajooniga ja loodes Holm-Žirkovski rajooniga.
Rajooni pindala on 3352,66 km². Elanike arv oli 2005. aastal 79 268.
Vjazma rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Vjazma linna) ja kahekümne kahe külaasunduse koosseisu.
Rajooni jõed suubuvad kas Dnepri või Volga jõkke.
Befungin

Befungin on ravimpreparaat, mis koosneb musta pässiku ekstraktist, koobaltisooladest (CoCl2, CoSO4) ja alkoholist. 
Befungin oli Nõukogude Liidus ravimina registreeritud.
Safonovo rajoon

Safonovo rajoon (vene keeles "Сафоновский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Safonovo linn.
Rajoon piirneb põhjas Holm-Žirkovski rajooniga, idas Vjazma rajooniga, lõunas Dorogobuži rajooniga ja läänes Jartsevo rajooniga.
Rajooni pindala on 2258 km². Elanike arv oli 2012. aastal 60 522, 2009. aastal 59 522 ja 2002. aastal 65 251.
Safonovo rajoonis on 227 asulat ja nad kuuluvad ühe linnaasunduse (Safonovo linna) ja seitsmeteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Dnepr, Vjazma, Osma ja Vopets.
Strokirch

Strokirch (Liivimaal kasutusel nimekuju Strohkirch) on Lübeckist pärit Rootsi ja Liivimaa aadlisuguvõsa. 
Ajalugu.
Perekonna kohta on esimesi teateid 1316. aastast, mil on mainitud Lübecki bürgerit Johannes Strokerkenit (suri enne 1351). Tema järeltulija Michael Strokerk (maeti 1651) siirdus Lübeckist XVII sajandi algupoolel elama Rootsi. Tema neli poega said aastatel 1684, 1686 ja 1691 aadlitiitli ja introdutseeriti Rootsi rüütelkonda. Ooberst Johan Anders von Strokirch (1683−1761) sai 1756. aastal vabahärra tiitli, kuid tema liin kustus juba 1789. aastal. 1815. aastal tõsteti vabahärraks Svea õuekohtu president Henning Adolf von Strokirch (1757−1826); see perekonnaharu katkes tema poja surmaga 1841. aastal.
1684. aastal aadeltatud Liivimaa ökonoomiaasehaldur Michael von Strokirch (1649−1723) oli Liivimaa liini rajaja. Tema poeg Ludwig Johann von Stohkirch (1707−enne 1752) võeti Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse. Liin kustus 1825. aastal major Gustav Wilhelm von Strohkirchi (1747−1825) surmaga.
Hans Strokerkeni (suri pärast 1620) järeltulijatest põlvnes XVII sajandi algul samuti Rootsi rännanud perekonnaharu, mis kannab Rootsis nime Strokirk.
Betuliin

Betuliin ("lup-20(29)-ene-3beta,28-diol"; CAS-i registreerimisnumber on 473-98-3, C30H50O2) on looduslikult mõnedes taimedes esinev triterpeen, märkimisväärsetes kogustes leidub seda mitmete kase ("Betula spp") perekonda liigitatud kaskede valge kooreosa korgikoe rakkudes. 
Betuliini sisaldavad arukask ("Betula pendula"), sookask ("Betula pubescens") aga ka liiv-pirnipuu ("Pyrus pyrifolia") ja 
suureõieline laikellukas ("Platycodon grandiflorum"). Betuliini sisaldab uuringute kohaselt ka metsik must pässik, tema kasvatab oma viljakeha kasekoore alla ja surub selle siis kasetüve küljest lahti. 
Betuliini sisaldus taimedes on varieeruv nii liikide kui kasvukohtade lõikes. 
Betuliini avastajaks 1788. aastal peetakse saksa päritolu vene keemikut Johann Tobias Lowitzit (25. aprill 1757 Göttingen – 7. detsember 1804 Peterburi).
Tänapäeval on uuritud betuliini antagonistlikke toimeid mitmete imetajate vähirakuliinidesse, naguemakakaelavähi rakuliini HeLa, hepatoomi, kopsu adenokartsioomi, rinnavähi, eesnäärme kartsinoomi rakkudesse ja on tuvastatud betuliini võime programmeeritud rakusurma esile kutsuda.
Šveitsi valge lambakoer

Šveitsi valge lambakoer on Šveitsist pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera käitumise/iseloomu kohta muuhulgas kirjas: "Elav ja tasakaalukas temperament, tegutsemisaldis, tähelepanelik ja hästi treenitav. Sõbralik ja diskreetne."
Glinka rajoon

Glinka rajoon (vene keeles "Глинковский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Glinka küla.
Rajoon piirneb kirdes Dorogobuži rajooniga, kagus Jelnja rajooniga, edelas Potšinoki rajooniga ja loodes Kardõmovo rajooniga.
Rajooni pindala on 1223,2 km². Elanike arv oli 2012. aastal 4773, 2009. aastal 5042 ja 2002. aastal 6149.
Glinka rajooni asulad kuuluvad kuue külaasunduse koosseisu.
Tartu Ülikooli Kliinikumi anestesioloogia- ja intensiivravi kliinik

Anestesioloogia ja intensiivravi kliinik on üks Tartu Ülikooli arstiteaduskonna noorematest kliinikutest. Kliinik moodustati 11. veebruaril 1993 rektori käskkirjaga üldkirurgia, anestesioloogia ja reanimatoloogia ning hospitaalkirurgia kateedri baasil. Tegelikult hakkas kliinik tööle 1. jaanuaril 2000. 
Osakonnad.
Algul oli kliinikus kaheksa osakonda: üldanestesioloogia, üldintensiivravi, neuroanestesioloogia, günekoloogilise anestesioloogia, onkoanestesioloogia, pulmonoloogilise anestesioloogia, lasteintensiivravi ja erakorralise meditsiini osakond.
Praegu on kliinikus on kuus osakonda: anestesioloogia; esimene, teine ja kolmas intensiivravi ning laste intensiivravi ja erakorraline meditsiin. Anestesioloogia osakonna juures töötab valukliinik, esimese intensiivravi osakonna juures psühhiaatrilise anesteesia allüksus ning kolmanda intensiivravi osakonna juures hemafereesi kabinet.
Five Finger Death Punch

Five Finger Death Punch on 2005. aastal asutatud "metal-"bänd.
Suur šveitsi alpi karjakoer

Suur šveitsi alpi karjakoer on Šveitsist pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas järgmist: "algselt valve- ja veokoer, tänapäeval ka seltsi-, kaitse- ja perekoer."
Samas allikas on koera käitumise/iseloomu kohta kirjas: "Tavaoludes kindel, tähelepanelik, valvas ja häirimatu, lähedaste isikutega suhtlemisel heasüdamlik ja kiinduv, võõraste suhtes enesekindel; keskmiselt temperamentne."
Tartu Ülikooli Kliinikumi hematoloogia-onkoloogia kliinik

SA Tartu Ülikooli Kliinikumi Hematoloogia-onkoloogia kliinik on hematoloogiliste ja onkoloogiliste haiguste diagnostika ning ravitöö, õppe- ja teadustöö keskus Eestis., Ludvig Puusepa 10a.
Ajalugu.
Tartu Linna Onkoloogiline Haigla avati 15. juulil 1946 Gildi tänav 8 Tartu polikliiniku alumisel korrusel. Vähihaigeid raviti Tartus ka varem ja väga edumeelselt: kasvajate puhul rakendati järjepidevat kiiritusravi aastast 1922. 1. aprillil 1940 asutati naistekliiniku alumisel korrusel omaette kiiritusraviasutus. Regulaarselt hakati vähihaigete arvu ja ravi üle järge pidama aastast 1947. 
Onkoloogiahaigla viidi 1948. aasta märtsis nõukogude sõjaväe käest vabanenud endisesse Tartu Pauluse koguduse torniga pastoraadihoonesse Riia tänav 70. 1. märtsil 1951 ühendati onkoloogiadispanser ja 75-kohaline radioloogiakliinik ning tekkis Vabariiklik Tartu Onkoloogia Dispanser.
Burgstall (Lõuna-Tirool)

Burgstall (itaalia: "Postal") on vald "(comune)" Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias.
Geograafia.
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1585 inimest ja valla pindala on 6,7 km².
Burgstall külgneb järgmiste valdadega: Gargazon, Lana, Merano, Mölten ja Vöran.
Kogukond.
Keeleline jaotus.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 76,61% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 22,78% itaalia keelt ja 0,61% ladiini keelt.
Etna cirneco

Etna "cirneco" on Itaaliast pärinev koeratõug.
Tõustandardis on koera kasutuse kohta kirjas järgmist: "Jahikoer, iseäranis jäneste küttimisel."
Gargazon

Gargazon (itaalia "Gargazzone") on vald ("comune") Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias umbes 15 km Bolzanost loodes.
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 1639 inimest.
Geograafia.
Valla pindala on 4,9 km².
Gargazon külgneb järgmiste valdadega: Lana, Mölten, Nals, Burgstall, Terlan ja Tisens.
Kogukond.
Keeleline jaotus.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 78,68% rahvastikust esimese keelena saksa keelt, 20,33% itaalia keelt ja 0,99% ladiini keelt.
Trinity Church (Lower Manhattan)

Trinity Church ('kolmainu kirik') on Ameerika Ühendriikide Episkopaalkiriku New Yorgi piiskopkonna ajalooline ja siiani tegutsev kogudusekirik. See asub Lower Manhattani ärikeskuses Wall Streeti ja Broadway tänava ristmikul.
Suurbritannia kuningriigi poolt kogudusele eraldatud krundil valmis tänane 85 meetri kõrgune kolmas kirik 1846. aastal historitsistlikus uusgooti stiilis. Kuni Vabadussamba valmimiseni 1886. aastal, oli Trinity Church kõrgeim ehitis New Yorgis. Veel aastaid oli see linna domineeriv maamärk, kuni selle varjutasid ümbritsevad kõrghooned 20. sajandi alguses.
16. augustil 1966 määras New York City Mälestusmärkide Säilitamise Komisjon ehitise kaitsealuseks mälestusmärgiks ("New York City Landmark"). 8. detsembril 1976 kanti kirik Ameerika Ühendriikide Ajalooliste Paikade Riiklikusse Registrisse ("National Register of Historic Places") kui Ameerika Ühendriikide riiklik ajaloomälestis ("National Historic Landmark").
Hafling

Hafling (itaalia: "Avelengo") on vald "(comune)" Itaalias.
Hafling paikneb Lõuna-Tiroolis Põhja-Itaalias, umbes 20 km Bolzanost loodes.
2010. aasta 30. novembri seisuga elas seal 756 inimest.
Geograafia.
Valla pindala on 27,4 km².
Hafling külgneb järgmiste valdadega: Merano, Sarntal, Schenna ja Vöran.
Ajalugu.
Paiga järgi on nimetuse saanud haflingeri hobusetõug.
Kogukond.
Keeleline jaotus.
2011. aasta rahvaloenduse järgi kõneles 97,58% rahvastikust esimese keelena saksa keelt ja 2,42% itaalia keelt.
East River

East River on soolase veesisaldusega suudmelaht ehk estuaar, mis kooldub ümber Long Islandi loodepoolse osa, New Yorgi linnaosade Manhattani/Bronxi ja Brooklyni/Queensi vahel.
Akciabrski rajoon

Akciabrski rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Homieli oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1381 km². 2016. aasta seisuga elas seal 13 927 inimest.
Rajoon moodustati 1939. aastal. Aastal 1962 liideti see Svietłahorski rajooniga, ent aastal 1966 moodustati Akciabrski rajoon uuesti. See koosneb järgmistest külanõukogudest: Akciabrski, Krasnaja Słabada, Łamavičy, Laskavičy, Lubańi, Parečča, Pratasy ja Vałosavičy külanõukogu. Halduskeskus on Akciabrski alev.
Tähtsaimaks jõeks on Pcič oma lisajõe Aressaga, teine suurem jõgi on Tremla. Rajoon asub Polesje madalikul, selle keskmine kõrgus on 130–140 m. Kõrgeim punkt ulatub 176,4, madalaim aga 125 meetrit üle merepinna.
Rajoonis leiduvad suured turbavarud. Lisaks kaevandatakse seal haliiti ja kaalisoola, kohati esineb ka naftat.
2009. aasta seisuga oli elanikest 95,11% valgevenelasi, 2,75% venelasi, 1,04% ukrainlasi ja 1,1% muust rahvusest inimesi. 90,82% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 7,61% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kasutas valgevene keelt 48% elanikke, vene keelt aga 45,76%.
Nukumaja (seriaal)

"Nukumaja" on aastatel 2017–2018 Kanal 2-s näidatud kodumaine seriaal. Seriaali kirjutas Katrin Pauts ja lavastas Ergo Kuld.
Seriaal räägib Evast, kes saab hukkunud kaksikõelt Elisabethilt päranduseks maja. Kui lapseootel Eva kolib koos oma politseinikust mehe Tarmoga uude koju, hakkavad päevavalgele ilmuma häirivad asjaolud. Kas õe surm ei olnudki juhuslik õnnetus? Eva hakkab asja uurima.
Rabkor

Rabkor on alevik Valgevenes Homieli oblastis Akciabrski rajoonis Akciabrski külanõukogus. 
Alevik asub oblasti keskusest Homielist 208 ja rajooni keskusest Akciabrskist 5 kilomeetri kaugusel. Alevikus asub Rabkori raudteejaam, mis on Babrujski ja Rabkori vahelise raudtee lõppjaamaks.
Rabkoris tegutsevad tööstusettevõtetest naftabaas ja asfaldivabrik, seal on ka põllumajanduslike keemiatoodete laod.
Ajalugu.
Alevik asutati aastal 1931 seoses raudtee ehitamisega. Algselt kandis see nime Udarnaja, ent pärast raudteejaama valmimist nimetati asula Rabkoriks, mis on akronüüm venekeelsest kommunistlike noorte tööbrigaadist (рабочая особая бригада комсомольсомольских организаций района). Teise maailmasõja ajal põletasid Saksa karistussalklased aleviku korduvalt maha, tappes ühtlasi 63 sealset elanikku.
Alevik pole kunagi olnud eriti rahvarohke – enamasti on seal elanud veidi üle 100 elaniku. 2004. aastal oli seal 136 elanikku.
Kardõmovo rajoon

Kardõmovo rajoon (vene keeles "Кардымовский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti keskosas. Rajooni keskus on Kardõmovo alev.
Rajoon piirneb põhjas Jartsevo rajooniga, kirdes Dorogobuži rajooniga, idas Glinka rajooniga, lõunas Potšinoki rajooniga, läänes Smolenski rajooniga ja loodes Duhhovštšina rajooniga.
Rajooni pindala on 1095,3 km². Elanike arv oli 2012. aastal 12 070, 2009. aastal 11 400 ja 2002. aastal 12 521.
Kardõmovo rajooni asulad kuuluvad ühe linnaasunduse (Kardõmovo alevi) ja kaheksa külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Dnepr, Hmost, Bolšoi Vopets, Malõi Vopets, Losmjona ja Orleja.
Duhhovštšina rajoon

Duhhovštšina rajoon (vene keeles "Духовщинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Smolenski oblasti põhjaosas. Rajooni keskus on Duhhovštšina linn; suurim asula on Ozjornõi alev.
Rajoon piirneb põhjas Tveri oblastiga, kirdes Holm-Žirkovski rajooniga, idas Jartsevo rajooniga, kagus Kardõmovo rajooniga, edelas Smolenski rajooniga ja läänes Demidovi rajooniga.
Rajooni pindala on 2610 km². Elanike arv oli 2000. aastal 17 000.
Duhhovštšina rajooni asulad kuuluvad kahe linnaasunduse (Duhhovštšina linna ja Ozjornõi alevi) ning kuue külaasunduse koosseisu.
Veskaru

Veskaru on eesti perekonnanimi.
Veskaru on eestistamisel antud perekonnanimi (endine Friedeman). Enn Veskaru palvel kanti Veskaru perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 383 all.
Nime kandjaid:
Heling

Heling on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Heling uueks perekonnanimeks isikutele senise perekonnanimega Sutt. Eduard Helingu palvel kanti Heling perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 1 all.
Heino Heling oli kirjanik Paul Haavaoksa (1924–1983) pseudonüüm.
Aedsalu

Aedsalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel anti Aedsalu Tallinnas uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Adamson. Aleksander Aedsalu palvel kanti Aedsalu perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 330 all.