tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Schiermonnikoog

Schiermonnikoog on saar ja kohalik omavalitsus Põhjameres, üks Friisi saartest. Kuulub Hollandile.
Saar on 16 km pikk ja 4 km lai. Selle pindala 40 km². Saar on madal. 
Saarel on üks küla ja see kannab saarega sama nime.
2017. aasta seisuga elas saarel 947 inimest. Aastas külastab saart kuni 300 000 inimest.
The Nymph

The Nymph on Eesti alternatiivrokkbänd, mis moodustati 2003. aastal Keilas. 
Bändi kuuluvad: Aare Lepiksaar (vokaal, kitarr, klahvid), Silver Laadoga (basskitarr)Kristo Otter (trummid)
Debüütalbum "The Nymph" ilmus 1. augustil 2008.
USS Enterprise (NCC-1701-D)

USS Enterprise - NCC-1701-D (või Enterprise-D) on 24. sajandi tähelaev väljamõeldud Star Treki universumis ja Star Treki põhiseade: järgmise põlvkonna teleseriaal. Enterprise-D ilmub ka Star Treki: Deep Space Nine'i ("Emissary") [2] 'i sarja finaalis ("These are the Voyages ...") ja filmi Star Treki põlvkonnad.
Enterprise-D on galaktikaklassi laev ja viies Föderatsiooni tähelaev Star Treki universumis, mis kannab nime Enterprise. Enterprise-D on tähelaevastiku lipulaev. Komandöriks on kapten Jean-Luc Picard suurema osa laeva teenistuses.
Star Treki põlvkondade ajal hävitati pärast õdede Durase laevaga laeva stardrive-sektsioon ja taldrikusektsioon maandus planeedi Veridian III pinnale ning tuli sellest loobuda, mille tagajärjel see oli hävitatud. 
Kujundus.
Andrew Probert, kes aitas värskendada Star Treki: filmi algset ettevõtet, kavandas Enterprise-D. Algselt silla projekteerimiseks määratud Probertil rippus tema seinal visand "mis siis, kui", mille ta oli joonistanud pärast filmi The Motion Picture tööd. Jutu toimetaja David Gerrold nägi visandit ja juhtis selle looja Gene Roddenberry tähelepanu, kes kiitis visandi heaks Enterprise-D kavandi lähtepunktina. Probert sai ettevõtlusdisainilahenduse disainilahenduse patendi 1990. aastal.
Ease Owyeungi juhendatav Industrial Light &amp; Magic meeskond ehitas Star Trek: uue põlvkonna piloot "Encounter at Farpoint" kaks filmimise miniatuuri (kuue jala [1,8 m] mudeli ja kahe jala [0,61 m] mudeli) , ja neid mudeleid kasutati kahel esimesel hooajal. [5] Kolmandaks hooajaks ehitas modellitegija Greg Jein neli jalga pikka (1,2 m) miniatuuri, millele oli lisatud pinnakatte detailide kiht. Kuue jala pikkust (1,8 m) mudelit kasutati alati, kui oli vaja filmida alustasside eraldusjärjestust, ja ILM uuendas seda Star Starki põlvkondade jaoks kasutamiseks.
Jonathan Frakes ütles: "Kui peame oma lepingute üle läbirääkimisi, on Paramounti ettevõtte seisukoht, et laev on tegelikult etenduse täht!" 2006. aasta oktoobris oksjoniti New Yorgis oksjonil kuue jala pikkune (1,8 m) ettevõte. York City Christie oksjonimajas koos teiste modellide, rekvisiitide, kostüümide ja Star Treki frantsiisist pärit paladega. Selle kavandatud väärtus oli 20 000–30 000 dollarit, kuid lõplik müügihind oli 576 000 dollarit - oksjoni kõige kallim element. 
ILM-i John Knoll ehitas ka filmi Star Treki põlvkonnad (1994) jaoks Enterprise-D CGI elektripildi mudeli. See mudel kanti üle LightWave'i ja seda kasutati erinevate galaktikaklassi tähelaevade loomiseks Star Trek: Deep Space Nine ja episoodides "Timeless". 
Eden FXi Gabriel Köerner ehitas Enterprise C-st Star Trekis ilmumiseks uue CGI LightWave'i mudeli: Enterprise'i sarja finaal, "These are the Voyages ...". 
Galaktikaklassi Enterprise-D proportsioonid erinesid algsest Enterprise'ist, säilitades samal ajal oma tuttava kahekordse lõime naceli ja taldriku sektsiooni välimuse. Natsellid tehti proportsionaalselt väiksemaks kui taldrikuosa, lähtudes ideest, et lõimemootorid oleksid aja jooksul efektiivsemaks muutunud.
Hindukuš

Hindukuš on mäestik Aasia keskosas. Kulgeb kirde-edela sihis. Kirdeosas külgneb Pamiiri, Karakorami ja Himaalajaga. Kõrgus kuni 7690 meetrit (Tirich Mir).
Rakvere Reaalkool

Rakvere Reaalkool (varem "Rakvere Reaalgümnaasium" ja ka "Rakvere 3. Keskkool") on põhikool Lääne-Virumaal Rakveres. Kool avati ja alustas tööd 1. septembril 1973. Kooli aadress on Võidu tänav 67.
Kooli ajalugu.
Koolimaja ehitati Pagusoo äärde endise katoliku kiriku kohale ja selle loomise aluseks oli ENSV MN otsus 24.07.1972. Hoone ehitamine venis, ehitajaks oli Rakvere MEK. Kool avati 1. septembril 1973 Rakvere I ja II 8-klassilise kooli baasil. Sel päeval tulid Tartu ja Barbaruse tänava koolimaja juurest õpilaste kolonnid uue koolimaja juurde. Tseremoonia avas haridusosakonna juhataja Lembit Kõrgessaar. Sümboolse võtme võttis vastu direktor Matti Piirimaa. Ehitus oli tehtud tüüpprojekti järgi 1392 õpilasele (32 klassikomplekti).
Rakvere 3. Keskkool.
Kool avati 1. septembril 1973 Rakvere I ja II 8-klassilise kooli baasil. Sel päeval tulid Tartu ja Johannes Vares-Barbaruse tänava koolimaja juurest õpilaste kolonnid uue koolimaja juurde. Tseremoonia avas haridusosakonna juhataja Lembit Kõrgessaar, sümboolse võtme võttis vastu direktor Matti Piirimaa.
Kooli esimesel tegevusaastal õppis koolis 1159 õpilast kokku 33 klassikomplektis. 2002/2003. õppeaastal oli neid aga vastavalt 1163 ja 36. 2007/2008. õppeaastal aga omakorda vastavalt 945 ja 34. Kõige rohkem õpilasi oli koolis 1984/85. õppeaastal – 1401 õpilast. Kõige rohkem klassikomplekte oli aga 1987/88. õppeaastal – 43 komplekti. Esimesel õppeaastal oli koolis 57 õpetajat. Süvendatult õpetati keemiat, saksa keelt, vene keelt, oli ka raadiotehnika kallakuga klass. Esimene lend lõpetas 1975. aasta kevadel.
Rakvere Reaalgümnaasium.
Rakvere 3. Keskkool nimetati 22. veebruaril 1995 Rakvere Reaalgümnaasiumiks.
Rakvere Reaalkool.
Rakvere Reaalgümnaasium nimetati 29. augustil 2022 Rakvere Reaalkooliks.
Doku Umarov

Doku Umarov (ka Dokka Umarov ja Abu Usman; 13. aprill 1964 – 7. september 2013) oli Tšetšeenia sõjaväelane, isehakanud Kaukaasia Emiraadi emiir ja endine Itškeeria Tšetšeeni Vabariigi president. Ta sai presidendiametisse pärast eelmise presidendi Abdul-Halim Sadulajevi tapmist Vene eriüksuste poolt 17. juulil 2006. 
Umarov on eitanud oma osalust terrorirünnakutes ja kritiseerinud Šamil Bassajevit. Samas on ta lubanud laiendada sõjategevust ja rünnata sõjaväelisi ja politseisihtmärke Venemaal.
31. oktoobril 2007 tegi ta avalduse, milles kuulutas välja Kaukaasia Emiraadi, mis hõlmab kõik Venemaa Kaukaasia vabariigid.
1. augustil 2010 teatas ta, et astub tagasi. Uueks emiiriks nimetas ta Aslambek Vadalovi.
4. augustil 2010 lükkas ta teate oma tagasiastumisest ümber.
Augustis teatasid rahulolematud välikomandörid Vadalov, Gakajev ja Gazijev, et ei allu enam Umarovile. Septembri lõpus otsustas Umarov, et neil tuleb šariaadikohtu ette astuda. Oktoobris valisid vastalised välikomandörid Gakajevi oma uueks juhiks.
24. jaanuaril 2011 tekitas enesetaputerrorist pommiplahvatuse Moskvas Domodedovo lennujaamas, milles hukkus 35 inimest. Kavkaz Centre’i kodulehele veebruaris üles riputatud videos võttis selle terroriakti eest vastutuse enda peale Doku Umarov.
Māzandarāni provints

Māzandarāni provints 1. järgu haldusüksus (provints) Iraanis. Piirneb põhjas Kaspia merega.
Provintsi lõunapiiril asub Iraani kõrgeim mägi Damāvand.
Everybody

"Everybody" oli Eesti eurolaul, mis saavutas 2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esikoha. Autorid olid Ivar Must (viis) ja Maian Kärmas (sõnad). Laul oli inglise keeles ning seda esitasid Tanel Padar, Dave Benton ja 2XL. Lugu esitati Eurovisiooni lauluvõistlusel kahekümnendana; enne Eestit oli laval Saksamaa laul "Wer Liebe Lebt", mida esitas Michelle, järgnes Malta laul "Another Summer Night" Fabrizio Faniello esituses.
"Everybody" sai 198 punkti, teise koha pälvis 177 punktiga Taani. Laulu sõnad räägivad peole kutsumisest ja rõõmsast tujust, olenemata nädalapäevast (duett laulab ""every night's a Friday night", eesti keeles "iga õhtu on reede õhtu""). 
Lauluvõistluse fännid on kesise edetabelimenu tõttu pidanud "Everybodyt" üheks nõrgemaks võitjalauluks, samuti on "Everybody" üks ootamatumaid võite Eurovisioonil, kuna hääletusedetabelites ega kihlveokontorites sellele edu ei ennustatud. Teisalt on Eesti võidulaul mitmel põhjusel silmapaistev: üks lauljatest, Dave Benton, oli vanim esikoha saanud osaleja (oli esituse ajal 49-aastane). Samuti oli see esimene Eurovisiooni võidulaul, mida esitas tumedanahaline laulja, ning Eesti oli esimene endistest Nõukogude Liidu liiduvabariikidest, kes võitis Eurovisiooni.
Eestile andis maksimumi, 12 punkti, kokku 9 riiki (Holland, Prantsusmaa, Türgi, Suurbritannia, Malta, Kreeka, Läti, Leedu ja Sloveenia). Sellest hoolimata jäi laulu menu tagasihoidlikuks, lugu figureeris vaid ühe nädala Saksamaa singlimüügi edetabelis Top 100, mõnevõrra kauem aga Rootsi raadiote edetabelites.
Nii nagu varasemagi Eestit esindanud kontrastse dueti "Kaelakee hääle" puhul, selgusid ka selle laulu solistid juhuste läbi. Laulu tellis helilooja Ivar Mustalt esmalt hoopis estraadiansambel Laine, kes kogunes isegi stuudiosse lugu salvestama. Laul pidi kõlama eesti keeles Maian Kärmase tekstile. Töö jäi siiski katki ning Must asus uusi esitajaid otsima. Nimesid on ajakirjanduses vähe avaldatud, ent Õhtulehe andmetel tehti enne Padarit ja Bentonit pakkumine Lea Liitmaale ja Kaire Vilgatsile. Kärmas kirjutas pärast lõplike solistide selgumist uue, ingliskeelse teksti, millega salvestasid laulu Padar ja Benton. Eestikeelse teksti refräänis oli fraas "Sügavale, sügavale südames..." (fraasi "Come on, everybody, let`s sing along..." asemel).
Laulust on teinud kaveri Maarja-Liis Ilus.
Ole Nydahl

Ole Nydahl (sündinud 19. märtsil 1941 Kopenhaagenis) on tuntud lääne budist, laama, XVI Karmapa õpilane ja lääne-maailmas tunnustatud budismi propageerija ja õpetaja. Ole Nydahli esimene guru oli Lopon Tsechu Rinpoche kagjü koolkonnast. Vastavalt Ole Nydahli enda väidetele kohtas ta XVI Karmapad Rangjung Rigpe Dorjed oma naise Hannah Nydahliga esimest korda 1969. aasta detsembris ning nad olid tema esimesed õpilased läänemaailmast.
Sookatse

Sookatse on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas. Külas püsielanikke ei ole.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Paimvere

Paimvere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Kohalik hääldus on Paimre, Paimbvere, Paimvere või Paimbre. Varem kandis küla Paimpere nime.
Külas asub muinsuskaitsealune Hiiekoht.
Oidrema

Oidrema (ka Oidremaa) on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Külas asub ohvriallikas Seaallikas.
Võrungi

Võrungi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Õepa

Õepa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Õepa küla territooriumil asub Lavassaare järv.
Külas asub ohvrikivi.
Nime saamise lugu.
Rahva jutu järel elanud ennemuiste selles külas, kaks väga tigedat vanatüdrukust õde, kes üksteisega alati riielnud ja kiskunud. Viimaks läinud nende tigedus nii kaugele, et üks õde teise pea kirvega otsast ära raiunud ja selle küla vainule aiateiba otsa pannud. Sest ajast saadik on seda küla Õepea külaks hakatud hüüdma. Nime lühendusest on siis viimaks Õepeast Õepa saanud.
Rabavere

Rabavere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Pikavere (Lääneranna)

Pikavere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Külas asub kultuurimälestisena arvele võetud Pikavere vennastekoguduse palvemaja.
Silma paistavad kiviaiad, mis on muinsuskaitse all.
Emmu

Emmu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Võitra

Võitra on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Jänistvere

Jänistvere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Jänistvere on väike küla, kus on säilinud vana katkuaegne surnuaed raba ääres, see on Põhjasõja-eelne. Külas tegeletakse palju talupidamisega: on lüpsifarm, lihaveised, lambakasvatustalu. Noored on aktiivsed, on ka palju lapsi, enamik peresid on lasterohked.
Küla piirneb Irta külaga, nii et olemasolevad töökojad on juba Irtas. Vanasti oli kahe küla vahel põllumaa, praeguseks on kõik kolhoosiaegseid ehitisi täis ehitatud.
Varem oli küla ringikujuline, keskel oli tühi vain. Nüüd on osa talusid kadunud ja ringikujuline struktuur enam ei paista.
Erinevalt endise Koonga vallale omastest kiviaedadest on Jänistveres aiad raudkividest.
Veltsa

Veltsa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.
Ännikse

Ännikse (Hennekesten) on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varbla valda.
Küla on esimest korda mainitud 15. sajandi alguses. Ajalooliselt on Ännikse küla kuulunud Varbla kihelkonda Läänemaal. Vanemates ürikutes on küla tuntud Ennukse või Nõukogude ajal ka Ennikse nime all.
1919. aastal ehitati metsamaterjalide väljaveoks Vaiste–Kilgi–Ännikse metsaraudtee. Raudteed kasutati kuni 1950. aastani.
19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses oli külas 18 talu koos 4 popsikohaga. Külas oli tuuleveski, saekaater ja sepikoda. 20 sajandil hakkas küla hääbuma, kui enamik noori kolis linna. Lisaks linnastumisele avaldasid mõju II maailmasõda ning selle järgnenud küüditamislaine ja kulakuteks kuulutamine.
20. sajandi lõpus parandati külakeskuses maad, millega koos likvideeriti ka osa ahervaremetest ja kiviaedadest, mis meenutasid omaaegset hiilgust.
Alates 11. oktoobrist 1996 kannab küla jälle nime Ännikse.
8. märtsil 2007 loodi Ännikse küla ja piirnevate külade aladele Ännikse looduskaitseala.
Looduskaitse alla kuuluvad Ännikse, Kääbaste ja Põdra sihtkaitsevööndid.
Kaitstakse järgmisi liike:
Silvi Vrait

Silvi Vrait (ka Wright; 28. aprill 1951 Kehra – 28. juuni 2013 Tallinn) oli eesti laulja ja pedagoog.
Elulugu.
Aastal 1968 lõpetas ta Kehra lastemuusikakooli klaveri erialal, 1969 Kehra keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal. Suunati inglise keele õpetajaks Paide rajooni Retla 8-klassilisse kooli, kus töötas aastatel 1974–1976.
Aastast 1994 töötas ta inglise keele õpetajana Tallinna Prantsuse Lütseumis.
Ta oli aastatel 1992–1993 ja 1994–1999 õpetaja ka Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis, kus tema õpilaste seas olid näiteks Kaire Vilgats, Evelin Samuel jmt.
Aastatel 1976–1983 tegutses Vanemuises, kus üheks suuremaks tööks ja osatäitmiseks kujunes Andres Valkoneni ja Raimo Kangro rokkooper "Põhjaneitsi". Ta oli üks soliste Alo Mattiiseni 1985. aasta risotooriumis "Roheline muna". 1986. aastal mängis naispeaosa Raimo Kangro teleooperis "Sensatsioon" (Eesti Telefilm, režissöör Irene Lään).
Lauljakarjääri alustas Silvi Vrait aastal 1972, esinedes telesaadetes "Kaks takti ette" ja "Käokava". Vrait oli mitme eesti ansambli solist. Aastail 1973–1975 laulis ta Tartu Kultuurihoone ansamblis Suuk. Ning ka ansamblis Viker5. 
Rohkesti kontserte ja suur menu poplauljana kaasnesid tegevusega ansamblis Fix aastatel 1975–1984 ja 1995–2003. Koos Fixiga esines ta mitmel aastal ka Tartu muusikapäevadel.
1994. aastal esindas Vrait Eestit 1994. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Ivar Musta lauluga "Nagu merelaine", mis pälvis 24. koha. 
Silvi Vrait osales mitmes muusikalis, kus tal oli suuri rolle: "Põhjaneitsi" (nimiroll), "Helisev muusika" (abtiss), "Zorba" (jutustaja), "Chicago" (Mamma Morton), "Kuningas ja mina" (leedi Thiang), "Kabaree" (preili Schneider), "Gypsy" (Rose) jm. Tema viimaseks lavatööks paar kuud enne surma jäi samuti muusikal, milleks oli Kaari Sillamaa Muusikateatri lavastus "Jane Eyre" (Ms Reed). Muuhulgas tegeles astroloogiaga.. 
Teda teati kui hea stiilitunnetuse ja rikka häälematerjaliga lauljat, kes valdas paljusid stiile: džässi, diksiländi, bluusi, poppi, rokki, šansooni, kantrit jne. 
Isiklikku.
Silvi Vraidi isa oli pärit Kanadast. Vraidi poeg on Silver Vrait. On maetud Tallinna Metsakalmistule. 
Mälestuse jäädvustamine.
Silvi Vraidi nime hakkab kandma Kaarli kiriku 84 registriga oreli üks vile. See Eesti suurim orel ehitati 1923. aastal Ludwigsburgis Württembergis Walcker &amp; Cie vabrikus. Augustis 2014 avati Kehras gümnaasiumi ees Silvi Vraidi mälestuspink. Selle kavandas arhitekt Külli Kroon. 
Vraidi mälestuseks on pärast lauljanna surma korraldatud kontserte. Näiteks tema 70. sünniaastapäeva kontserdil meenutasid teda Pirita kloostri varemetes tema muusikat lauldes Siiri Sisask, Hedvig Hanson, Kaire Vilgats, Ain Agan, Raivo Tafenau ning ansambli FIX koosseisus Novella Hanson, Priit Pihlap, Vello Toomemets, Evald Raidma, Viljo Tamm, Viktor Vassiljev, Mait Paldra, Taavi Peterson, Riho Lilje, Väino Land ja Silver Vrait.
Be'er-Sheva

Be'er-Sheva on linn Iisraelis, Lõunaringkonna keskus. Asub Negevi kõrbes.
Haridus.
Kõrgharidus.
Linnas asub Ben-Guriyyoni ülikool.
Sport.
Jalgpalliklubi HaPo'el Be'er-Sheva mängib Iisraeli kõrgliigas.
Lauto

Lauto on näppekeelpillide hulka kuuluv keelpill. 
Lautol on mitu kuju. Erinevused on suuruses ja keelte arvus. Instrumendi sõrmlaud ehk krihvlaud on jaotatud krihvideks, millel vasaku käega fikseeritakse helikõrgus. Lautol on lühike, iseloomuliku tahapoole pööratud häälestusosaga kael, topeltkeeled ja ümar mandlikujulise kaanega kõlakorpus.
Lauto kõlalaud valmistatakse hästi kõlavast puidust, tavaliselt kuusest. Tagakülg valmistatakse kõvast puidust, näiteks vahtrast, kirsipuust, eebenipuust või roosipuust.
Ajalugu.
Lauto arvatakse pärinevat Mesopotaamiast. 17. sajandil eKr valmistatud keraamilisel plaadil on leitud varaseima algelise 2-3 keelega lautosarnase muusikariista kujutis. See plaat asub tänapäeval Bagdadis muuseumis.
See muusikariist jõudis peagi Vana-Egiptusesse. Seal kasutati 2 keelega lautosid, mis olid valmistatud kilpkonna kilbist ja kaetud pealt nahaga, milles oli 6 kõlaava. Pillikael oli umbes 32 cm pikk ja mõnikord oli selle otsa nikerdatud hane- või pistrikupea. Seda pilli mängiti lipitsaga.
Pika kaelaga lauto ilmus Vana-Kreekasse 4. sajandil eKr. Vanad kreeklased nimetasid lautot panduuraks. Kreekast levis lauto Etruuriasse ja Rooma. Roomlased hindasid lautosid nagu teisigi keelpille kõrgelt. 5. sajandil mängiti lautot Bütsantsis ja Liibüas. 10. sajandil jõudis see Indiasse.
Tänapäeva lauto on otseselt arenenud araabia pillist, mille nimi oli uud. See oli lühikese kaela ja 4 keelega pill, mida mängiti lipitsaga. Mekas tunti seda juba 6. sajandil. See oli häälestatud kvartidesse. Mekas lisati pillile veel 2 keelt. Euroopasse tõid udi maurid Hispaania vallutamise ajal, kuid teistesse Euroopa maadesse jõudis see alles 13. sajandil.
Araabia keelest tuleb ka pilli nimi. Nii sõnad "ud" kui "lauto" pärinevad araabia sõnast العود (al'ud), mis tähendab puitu.
Keskaegne lauto oli meloodiline muusikariist. Seda mängiti hanesulest lipitsaga. Mängida sai üht muusikaliini, akordidega kadentsides ja fraaside lõpul. Ent 15. sajandil hakati lautot mängima sõrmedega ja see võimaldas mängida mitut partiid korraga. Nii kujunes lauto polüfoonilise häälega sooloinstrumendiks.
16. sajandi lautol oli 6 keelt, aga sajandi lõpuks koguni 10. Kasutati 7 liiki lautosid. Renessansi ajal tunnustati lautot teistest muusikariistadest rohkem, ta oli populaarseim soolopill ja suurepärane partner laulu saateks. Enne 16. sajandit oli lauto tavaliselt ansamblipill, aga 16. sajandil sai ta soolopilliks.
18. sajandil hakkas huvi selle pilli vastu raugema ja alates 19. sajandist on seda mängitud harva.
Vägilasmuistend

Vägilasmuistend ehk hiiumuistend on muistend, mis pajatab hiidude ja vägilaste (Eestis näiteks Kalevipoeg, Suur Tõll, Leiger, Vanapagan; vene folklooris Ilja Muromets jt) tegudest.
Aruküla (Alutaguse)

Aruküla on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mäetaguse valda.
Piirneb Võide, Rajaküla, Kiikla, Liivakünka ja Kolustre külaga. Küla kunagisest 17 talumajapidamisest on nüüdisajal asustatud kümmekond.
Kuulsamaid külaga seotud isikuid on põlevkivi ja muid kütuseid uurinud keemiateadlane emeriitprofessor Leevi Mölder (s 1933).
Nõukogude ajal eksisteeris külas Kevade kolhoos.
Keskmurre

Põhjaeesti keskmurre on eesti keele murre, mida on räägitud Harjumaal (v.a Jõelähtme ja Kuusalu rannas), Virumaa lääneosas (v.a Haljala jm rannas), Lõuna-Järvamaal Peetri kihelkonnas, Põhja-Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas ja Põhja-Tartumaal Laiuse, Kursi, Äksi ja Palamuse kihelkonnas.
Viimastel aastasadadel on keskmurde ala laienenud. Keskmurre on eesti kirjakeelele kõige lähedasem eesti keele murre.
Suvine peetripäev

Suvine peetripäev ehk peeterpaulipäev on apostlite Peetruse ja Pauluse märtrisurma mälestuspäev, kalendris on see 29. juunil (Juliuse kalendrit järgivates õigeusu kirikutes 12. juulil).
Peetrus löödi pea alaspidi risti ning Paulus hukati mõõgaga. 
Eesti rahvakalender.
Päev on rahvakalendris suhteliselt väheoluline, märgib südasuve saabumist. Tuntud peamiselt Kagu-Eestis, eriti Setumaal. Võrumaal kehtis peetripäeval kuhjategemise keeld (piksekartus).
Setumaal eelnes sellele päevale paarinädalane paast, mil piimatoidud olid keelatud. Peetripäeval käidi kirikus ja viidi ande, osa ande anti santidele ja osa viidi peale kirikuskäiku surnuaiale. 
Kroonikate põhjal võib oletada, et keskajal oli peetripäev rohkem tuntud, rahvalaulud osutavad, et varasemal ajal tehti ka peetrituld. Peetripäeva kombestik on üle kandunud jaanipäevale, ilmselt pakilise heinaja tõttu.
Ersadel-mokšadel ja venelastel oli suvine peetripäev tähtsam püha kui jaanipäev.
Naine

Naine on naissoost täiskasvanud inimene (mitte mees soo järgi ning mitte tüdruk ega neiu vanuse järgi). Mõistet "naine" kasutatakse bioloogilise soo, kultuurilise või sotsiaalse rolli või nende kõigi eristamiseks.
Naised on võimelised lapsi sünnitama ja neid seejärel oma rinnapiimaga toitma.
Tavaliselt peetakse naiseks inimest, kellel on sünnil välise vaatluse ja sugukromosoomide järgi määratud sooks naine.
Naised

Naised oli Eesti naisteajakiri, mis ilmus alates 2007. aasta märtsist kuni 2016. aastani igal reedel. Seda andis välja AS Ajakirjade Kirjastus.
Ajakiri pakub nii põnevat ja maailma avardavat ajaviitelugemist kui ka nõuandeid, tarbimissoovitusi ja ideid. Ajakiri pöörab tähelepanu kõigile olulistele teemadele, millest naiste elu koosneb, kuid mitte ainult ei rahulda uudishimu, vaid on lugejaile ka selgelt praktilise, abistava ja nõuandva väärtusega.
Ajakirjast leiab lugusid nii kuulsatest kui ka erilise elusaatusega naistest, lugusid elust endast, mille lugemise järel saab juurde elurõõmu või eluusku. 
Tarbijaküljed pakuvad peale uute huvitavate dieetide ning tervisliku toitumise uudiste ka hulgaliselt naiste igapäevaelu hõlbustavaid nõuandeid. 
Toimetus.
Ajakirja peatoimetaja ja kontseptsiooni kujundaja oli Inga Raitar aastatel 2007–2014.
Naissugu

Naissugu on inimese sugu, mille isendid sünnitavad lapsi. 
Bioloogias organismid, millel võivad olla erinevalt liigist erinevad paljunemise organid, mida nimetatakse näiteks munarakk, emakas, muna jne ja mille abil on võimalik saada järglasi, nimetatakse emasteks: naissoo loomad on emasloomad ja vastavad taimede isendid on emastaimed.
Inimesel ja teistel imetajatel määrab soo Y kromosoomi olemasolu. XX kromosoomidega indiviidid on naissoost ja XY indiviidid meessoost. 
Keeleteaduses on naissoost teatud liiki sõnad, millel on ühised tunnused grammatika seisukohalt.
Neo-

Neo- (kreeka keeles "neos" 'noor, uus') on eesliide, mis tähendab midagi uut.
Pinnavesi

Pinnavee moodustab Maa pinda kattev vesi.
Pinnavee hulka kuulub nii soolane kui ka mage, nii tahke kui ka vedel maapinnal olev vesi. Pinnavesi moodustab jõed, järved, ookeanid, mered, liustikud, loodusmaastikus asuvad tehisveekogud, ka lumikatte jne.
Veebilanss

Veebilanss on vee juurdetulekut, veekadu (veekulu) ja akumulatsiooni vahekorda iseloomustav näitaja vaadeldavas objektis (veekogus, organismis, mullas, biogeotsönoosis vms). Tavaliselt tuuakse veebilanss välja kuu või aasta lõikes.
Eristatakse tasakaalustamata ja tasakaalustatud veebilanssi.
Globaalses (planetaarses) veebilansis on täheldatud inimese poolt esile kutsutud häireid. See avaldub näiteks jõgede äravoolu vähenemises ja ookeanide veetaseme üldises tõusus.
Veebilansi valem.
Mingi ökosüsteemi või ka maakera veebilansi lihtsustatud valem on järgmine: 
formula_1
kus
formula_2 tähistab sademeid (inglise "precipitation")
formula_3 äravoolu
formula_4 evapotranspiratsiooni
formula_5 veevaru muutus
Et bilanss peab võrduma 0-ga, võib valemit kirjutada ka nii:
formula_6
Vadim Zagladin

Vadim Valentinovitš Zagladin (vene keeles "Вадим Валентинович Загладин"; 23. juuni 1927 Moskva – 21. november 2006 Moskva) oli Nõukogude Liidu välissuhete ekspert, ajakirjanik ja NLKP tegelane.
Hariduse omandas Vadim Zagladin Nõukogude Liidu Siseministeeriumi alluvuses tegutsenud Moskva Riiklikus Rahvusvaheliste Suhete Instituudis, lõpetades selle ajaloolasena. 
Pärast instituudi lõpetamist töötas Vadim Zagladin samas kõrgkoolis õppejõuna ning oli ajakirjanik väljaannetes Novoje Vremja (""Новое время") ja Problemõ Mira i Sotsializma ("Проблемы мира и социализма"").
1964. aastal asus Vadim Zagladin tööle konsultandina välissuhete alal, töötades NLKP Keskkomitee rahvusvaheliste suhete osakonnas. Konsultandi ametikohalt tõusis ta osakonna juhataja esimeseks asetäitjaks. Ühtlasi juhtis ta paljude aastate kestel põhitöö kõrvalt NLKP Keskkomitee Sotsiaalteaduste Instituudi rahvusvahelise töölisliikumise probleemide õppetooli ja oli aastatel 1979–1989 ka Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Liidunõukogu välissuhete komisjoni sekretär. 
Vadim Zagladin oli Nõukogude Liidu juhtivaid eksperte Euroopa riikide alal. Erilist huvi tundis ta Prantsusmaa vastu. Oma ametikohal suhtles ta vahetult kõigi NLKP KK peasekretäridega alates Leonid Brežnevist, kuni Mihhail Gorbatšovini.
Rahvusvaheliste suhete osakonna juhataja asetäitja ametikohalt viidi ta 1988. aastal üle Nõukogude Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe Mihhail Gorbatšovi nõunikuks. Hiljem nõustas ta Gorbatšovi kui Nõukogude Liidu presidenti, jäädes ametisse Nõukogude Liidu likvideerimiseni aastal 1991. aastal.
1992. aastal, kui asutati Gorbatšovi Fond, jätkas Zagladin fondis tööd Mihhail Gorbatšovi nõunikuna. Sellel ametikohal oli tema peamiseks tegevussuunaks suhete arendamine Itaalia ja Vatikaniga.
Vadim Zagladin oli ajalooteaduse kandidaat, filosoofiadoktor ja Venemaa Teaduste Akadeemia tegevliige. Ta valdas prantsuse, saksa ja inglise keelt. Zagladin avaldas elu jooksul mitu raamatut ja ligi 300 artiklit. Tema isiklik arhiiv, milles sisaldub umbes 500 dokumenti, on kasutatav Gorbatšovi Fondi lugemissaalis Moskvas.
Sigulda piirkond (2009–2021)

Sigulda piirkond oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
Arvestuslikel andmetel oli 1. jaanuaril 2011 Sigulda piirkonna elanikest lätlasi 86,09%, venelasi 8,95%, valgevenelasi 1,36% ja muudest rahvustest inimesi 3,60%.
Piirkond moodustati 2003. aastal, kui liideti Sigulda linn ning Sigulda ja More vald. Kuulus 2009. aastani Riia rajooni. 2009. aastal liideti piirkonnaga Allaži vald. 2021. aastal moodustati senisest Sigulda piirkonnast, Mālpilsi ja Krimulda piirkonnast ning Inčukalnsi piirkonna Inčukalnsi vallast uus Sigulda piirkond.
Manokwari

Manokwari on linn Indoneesias, Lääne-Paapua provintsi keskus. 
Asub Vogelkopi poolsaarel Vaikse ookeani rannikul.
Rajati 1898. aastal Hollandi sõjalise tugipunkti juurde.
Jayapura

Jayapura on linn Indoneesias, Paapua provintsi keskus. 
Aastatel 1910–1962 oli linna nimi Hollandia, 1963–1968 Sukarnapura.
2010. aastal hinnati linna elanike arvuks 234 000 elanikku, kellest 80% olid mujalt Indoneesiast sisserännanud, 20% paapuad.
Tārā

Tārā ("päästjanna") on budistlikus mütoloogias bodhisattva, idam ja pradžnja, populaarseim nais-bodhisattva mahajaana budismis. 
Tārā kultus on levinud Tiibetis, Bhutanis, Sikkimis, Mongoolias, Burjaatias, Tuvas, Kalmõkkias, Nepalis, Hiinas ja mujal.
Legend räägib, et 21 Tārā tantra ja praktika on pärit Buddha Samantabhadralt. On olemas kolm erinevat traditsiooni: Suryagupta, Atisha ja Nyingma laama Longchenpa oma. 
Kokku on 21 erinevat Tārā vormi. 
Ka Khadiravani Tara kes ilmus Nāgārdžunale tema meditatsiooni ajal Khadiravani pähklipuu (Tectona grandis) metsas loetakse sageli Tarade hulka, mis teeb nende arvuks juba 22.
Thankadel ja maalingutel kannavad nad India valitsejannade tüüpilist riietust ja erinevad oma värvuse pooside (asanad) ning käte (mudrad) ja jalgade asendi poolest. Tārā mantra "(Om Tare Tuttare Ture Svaha)" hääldatakse tavaliselt ("Om Tare Tu Tare Ture Soha"). 
Tuntumad Tārādest on Roheline Tārā (Syamatara) ja Valge Tārā (Sitatara).
Tārā kultuse tekkeaeg pole teada. Võib oletada, et see oli meie ajaarvamise I aastatuhande esimesel poolel Indias. Esimesed Euroopa misjonärid, kes nägid Tārā kujutist, samastasid teda neitsi Maarjaga.
Tiibetis, kuhu Tārā kultus jõudis XI sajandil tänu Atishale ja kulmineerus XIV sajandil, on teada mitu müüti Tārā päritolu kohta. Ühe versiooni järgi sündis Tārā Avalokitešvara pisaraist, kui too nuttis maailma kannatuste pärast. 
Teine enam levinud versioon: kunagi paljude kalpade eest elanud printsess, kelles tärkas virgumismeel (bodhicitta). Et budaks saada ütlesid mungad talle, peab ta järgmises elus sündima mehena. Printsess põlgas selle idee ära, teatades, et pole olemas selliseid dharmasid nagu mees ja naine ning seetõttu ei ole tähtsust, millisel kujul sündida. Kõik tahavad mehena jõuda nirvaanasse, kuid väga vähesed tahaksid muuta oma nais-olemust virgumise teostamise vahendiks. Pärast seda suubus ta paljudeks kalpadeks keskendumisse ning lõpuks andis buda Amoghasiddhi ees tõotuse vabastada kõik olendid sansaara vaevadest. 
Pradzhnjana esineb Tārā koos Avalokitešvara ja Amoghasiddhiga. Tārā poole pöördutakse sageli kui idami poole. Tiibetis usutakse, et Tārā mantra lugemine võib päästa paljudest hädadest. 
Tārā kehastuseks on peetud mitmeid ajaloolisi isikuid, näiteks Tiibeti valitseja Songtsen Gampo naisi, Nepali printsessi (Bhirkuti, Belsa) peeti Rohelise Tara kehastuseks, teist naist Hiina printsessi Wen-ch'eng (Tib. Gyasa) Valge Tārā (Sgrol-dkar [dol-kar]), kehastuseks. Ka Vene keisrinnat Katariina II peeti Valge Tārā kehastuseks. Mongoolia kaheksanda bogdo-gegeni naist peeti Rohelise Tārā kehastuseks.
Sarasvatī

Sarasvatī on hinduismis teadmiste, muusika ja kunsti jumalanna.
Maha-Sarasvati mantra ("Om Hrih Mahamayange Mahasarasvatyai namah")
Tiibetis tuntakse Yang Chenmo nime all.
Saraswati sünnikohaks peetakse Kashmiri, kust on pärit palju kuulsaid gurusid ja õpetajaid Padmasambhavaga eesotsas.
Teda seostatakse taevase muusika ja helidega.
Saraswati on Brahma ja Devi tytar, tema liikumisvahendiks taevane lind (hamsha) vöi (kinnara) 
Maha-Sarasvati mantra ("Om Hrih Mahamayange Mahasarasvatyai namah")
Lhukang

Lhukang (ka Dzonggyab Lukhang Naga tempel või Draakoni tempel) on Lozang Gyatso V dalai-laama poolt rajatud buda tempel Tiibetis. 
Lozang Gyatso (1617–1682) rajas templi oma õpetaja Lobsang Choekyi Gyaltseni (1505–1568) soovitusel ja juhtimisel. Tempel asub Potala palee taga (Kuningliku Draakoni) tiigi keskel asuval väikesel saarel. 1654–1692, kui ehitati Potala paleed, võeti ehituse käigus pinnast, millest tekkisid suured sügavad augud, mis täitusid tasapisi veega. Ühe sellise augu saarele ongi tempel ehitatud. Lukhangi tempel vaatab fassaadiga lõunasse, samasse suunda kuhu Potala paleegi. Saarele viib hiina stiilis kivisild. Templi hoone hõlmab 3700 ruutmeetrit. Templi seinad on osaliselt kaetud maalingutega 84 mahasiddha elust ja tegevusest. Tempel on legendi kohaselt pühendatud vees elavatele müstiliste ja salajase tarkuse valvuritele nagadele.
1791 ehitas templi osaliselt ümber VIII dalai-laama, XIII dalai-laama lasi Lukhangi templi täielikult restaureerida. 1984–1985 vahetati restaureerimistööde käigus välja enamik templist. 
Tempel oli läbi aegade dalai-laamade isiklik paik, kuhu võõrastel polnud võimalust siseneda. Dalai-laamad kasutasid templit oma visualiseerimispraktikate jaoks, et saavutada läbi sisekaemuse ja kujustamise kõrgemat teadmist ja teadvuse seisundeid. Templi rajanud V dalai-laama Lozang Gyatso on kirjutanud seal kogetud imelistest kujustamistest ja nägemustest teksti "Saladuslikud nägemused" ("gSang-ba,i rnam-thar rgya-can"). Seda kutsutakse "mustaks raamatuks", kuna kogu tekst on kirjutatud mustale paberile. Raamatus on ka hulgaliselt illustratsioone ja jooniseid.
Lozang Gyatso

Ngawang Lozang Gyatso (Blo-bzang Rgya-mtsho; ka Lobsang Gyatso; 1617–1682) oli V dalai-laama.
Ta oli esimene dalai-laama, kes haaras enda kätte Tiibetis võimu ja tsentraliseeris selle, toimides gelukpa koolkonna huvides. Tõrjus võimult tol ajal populaarsuse tipul oleva kagjü koolkonna.
Ta oli poliitiliselt aktiivne, arukas ja diplomaatiline. Lõi suhted Hiinas Qingi dünastia imperaatori Shunzhiga (15. märts 1638 – 5. veebruar 1661?). Tänu sidemete loomisele Shunzhiga andis imperaator enda kinnituse ja lugupidamise Ngawang Lozang Gyatsole kui "dalai-laamale lõpmatu kaastunde avaldusele läänes Buddha õpetuse juhile ja Vadzra hoidjale". Selle kinnituseks anti Pekingist dalai-laamale kuldne pitsat, mis sai traditsiooniks dalai-laamade troonile pühitsemise puhul. 
1639 lõi suhted Güshi Khaaniga (päritolult kalmõkk; 1582–1655), kes aitas enda militaarpotentsiaaliga Lozang Gyatsol Tiibetis võimu haarata. Keelas poliitilistel motiividel Tiibetis jonangi pärinevusliini selle populaarsuse ja mõjuvõimu tõttu kloostrites.
Tema võttis kasutusele Geshe tiitli filosoofias, mida tol ajal traditsiooni järgi anti väga vähestele. 
Kuulsa V dalai-laama ajal alustati Potala palee ehitust, mis lõpetati alles pärast tema surma, samuti rajas Lozang Gyatso kuulsa Lukhangi ehk "Naga templi", mida kutsutakse veel "Draakoni templiks". Idee andis talle tema õpetaja Lobsang Choekyi Gyaltsen (1570–1662), kes koostas visuaalse keelevormi, kuis edasi anda V Dalai laama müstilisi nägemusi, mis pandi kokku eraldi raamatuks (tekstiks) ("Saladuslikud nägemused") ("gSang-ba,i rnam-thar rgya-can"). Kirjutas samuti ajaloolisi ülevaateid ja mingil määral luulet, kuid tuntuks on saanud just enda nägemuste ja kujustamistekstidega. Oli kiindunud tugevalt tantrismi ja lood tema suhetest paljude naistega Lhasas olid rahva hulgas laialt levinud. Väidetakse, et tal oli ka kari lapsi, kuid dokumentaalset tõestust selle kohta pole.
Ta suri 1682. aastal, kuid tema surma hoiti 15 aastat ehk 1697. aastani tema peaministri ja regendi Desi Sangay Gyatso poolt avalikkuse eest saladuses. Arvatakse, et Desi Sangay oli üks tema poegi.
Padaemand

"Padaemand" (vene keeles "Пи́ковая дама") on Pjotr Tšaikovski ooper, mis esietendus 1890. aastal Peterburis Maria teatris.
Ooper koosneb kolmest vaatusest ja seitsmest stseenist. Tegevus toimub Peterburis 18. sajandi lõpul. Venekeelse libreto kirjutas helilooja vend Modest Tšaikovski Aleksander Puškini samanimelise lühijutu järgi.
Peategelane Herman laulab kõigis seitsmes stseenis, mis eeldab lauljalt suurt vastupidavust.
Mehmet Murat İldan

Mehmet Murat İldan (sündinud 16. mail 1965 Elazığis) on türgi kirjanik.
Lieven

Lieven (ka Lyve, Lywen, Liwe, Liewen; läti: Līvens) on Rootsi, Liivimaa, Kuramaa, Saaremaa ja Venemaa aadlisuguvõsa, mis pärimuse järgi põlvneb liivlaste vanemast Kaupost, kelle aadliseisust tunnistas/tõstis aadliseisusse Rooma paavst Innocentius III 1202–1203 Kaupo ja piiskop Alberti kohtumisel Roomas. Kaupo liivi päritolust tekkis ka tema järglastel mugandatud liignimi "Lieven".
Lievenitele kuulusid mk ka mõisad: Liivi mõis ("Parmel") – rüütlimõis Kullamaa kihelkonnas Läänemaal, Līveni mõis ("Līvena muiža; Lievenhof"), Karksi, Ellamaa/Sooniste, Teenuse (Stenhusen), Tolli (Pargenthal, Parjenthal), Kurisoo, Valgevälja, Ervita, Alavere, Aruküla, Udeva, Krimulda, Mežotne ja Mežotne loss
Lievenite Kuramaa ja Venemaa haru.
Venemaa haru rajajaks loetakse
Gilgit-Baltistan

Gilgit-Baltistan (varem "Põhjaalad") on Pakistani eriterritoorium, mis moodustab osa vaidlusalusest alast Kashmirist. Piirneb India, Hiina ja Afganistaniga.
Kirdeosas asub Karakoram.
Ekesparre

Ekesparre (vene keeles "Экеспарре") on Saaremaa, Liivimaa ja Eestimaa aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Ekesparrede päritolu on jäänud ebaselgeks. Esimene suguvõsa teadaolev esindaja oli Nicolaus Matthias Eck (1620−1690), kes oli Saaremaal Nolgimõisa rentnik ja Kuressaare postimeister. 
Tema poeg Rootsi suurtükiväekapten Karl Johann Eck (1683–1761) aadeldati 10. (ukj 21. detsembril) 1719. aastal ja sai perekonnanimeks Ekesparre; suguvõsa introdutseeriti järgmisel aastal tituleerimata aadlisuguvõsana nr 1705 Rootsi rüütelkonda. 1727. aastal naasis ta Saaremaale.
Suguvõsa kanti von Ekesparre nime all 1741. Saaremaa rüütelkonna aadlimatriklisse (nr 25), 1797. Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse (nr 229) ja 1911. aastal Eestimaa rüütelkonna Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Lingen (aadlisuguvõsa)

 
Lingen oli Schleswig-Holsteinist Eckernfördest pärit kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Pieter Willem Botha

Pieter Willem Botha (12. jaanuar 1916 Paul Roux – 31. oktoober 2006 Wildernis) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik, peaminister 1978–1984 ja president aastatel 1984–1989.
Ta oli viimane apartheidi pooldav LAV-i president. Siiski leevendas ta oma ametiajal mitmeid mustanahalisi diskrimineerivaid seadusi.
Ta hüüdnimi oli "Die Groot Krokodil" (Suur Krokodill).
Onkogeen

Onkogeen (inglise "oncoprotein") on muteerumas/muteerunud protonkogeen ka vähigeen, raku pärilikkusaine geen, mis kodeerib onkoproteiine, kes osalevad rakutsükli ja DNA hüperstimulatsioonis ja tagavad protoonkogeeni muutumise pahaloomulise kasvaja kaastekitajaks.
Onkogeeni produktiks on onkovalk.
Frederik Willem de Klerk

Frederik Willem de Klerk (18. märts 1936 Johannesburg – 11. november 2021) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi poliitik.
Frederik Willem de Klerk valiti 1972. aastal Lõuna-Aafrika Vabariigi parlamenti. 
Ta oli Lõuna-Aafrika Vabariigi president aastatel 1989–1994. Tema ajal lõpetati LAV-is apartheidipoliitika. 
Tunnustus.
Frederik Willem de Klerk pälvis 1993. aastal koos Nelson Mandelaga Nobeli rahuauhinna.
Järgmisel aastal (1994) valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi välisliikmeks.
Martin Heinrich Klaproth

Martin Heinrich Klaproth (1. detsember 1743 Wernigerode – 1. jaanuar 1817 Berliin) oli saksa keemik. 
Ta on tuntud peamiselt kui keemiliste elementide uraani (1789), titaani (1795), telluuri (1798) ja kroomi (1798) avastaja.
Alavuotto

Alavuotto (soome keeles ka: "Ala-Vuotto") on küla Soomes Oulu linna Vuotto linnaosas, endises Ylikiiminki vallas. Asub Kiiminki jõe kaldal.
Külas elab umbes 60 inimest ja pindala on 95 km².
Lõhenevus

Lõhenevus on kristallstruktuuri omavate ainete omadus mehaaniliselt jaguneda väiksemaiks osadeks (lõheneda) mööda kindlasuunalisi tasapindu.
See, kuidas mineraal lõheneb, sõltub tema kristallstruktuuri ehitusest. Näiteks vilkude kristallstruktuuri ehitus meenutab üliõhukesi üksteise peale asetatud lehti. Lehe sees on tugevamad keemilised sidemed kui lehtede vahel. Seetõttu on vilkudele omane ühesuunaline ülitäiuslik lõhenevus. Kaltsiidis (CaCO3) on aga kaltsiumi, süsiniku ja hapniku aatomeist moodustatud ühikrakk (väikseim vastavat kristalli esindav osa) romboeedrikujuline, mistõttu lõhenebki kaltsiidi kristall purunemisel väiksemateks romboeedriteks (enamasti pole küll tegemist täiusliku romboeedri, vaid paljude sama orientatsiooniga romboeedrite kogumiga). Kvartsi (SiO2) kristallstruktuuris esinevad aga vaid tugevad kovalentsed sidemed, mistõttu pole tal eelistatud lõhenevussuunda. Seetõttu ei teki kvartsi kristalli mehaanilisel purustamisel tasapinnalisi lõhenevusjälgi, vaid niinimetatud karplik murre ehk sile, läikiv ja kõverjooneline murdepind.
Lõhenevuspinnad ei ole samaväärsed kristalli tahkudega. Nii kaltsiit kui ka kvarts esinevad tihti hästi väljakujunenud morfoloogiaga kristallidena, mis ei sarnane kuidagi vastava mineraali lõhenevuspindadega.
Saareküla (Viljandi)

Saareküla on küla Viljandimaal Viljandi vallas 12 km Viljandist ida pool. See piirneb Ärma jõega.
Saareküla on tüüpiline hajaküla.
Külas on Everti talu kalmistu. Küla idapiiril voolab Mähma oja.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Viiratsi valda.
Raahe linn

Raahe on linn Soomes Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Asub 77 km Oulust lõunas Põhjalahe kaldal.
Linna asutas 1649. aastal Per Brahe. Linna algne nimi oli Salo.
Raahel asub Rautaruukki Oyj terasetehas.
Linnaga on halduslikult liidetud Saloineni, Pattijoki ja Vihanti vald.
Sõprusvald Eestis on Kullamaa vald.
Saareküla

Saareküla nime kannab Eestis mitu kohta:
Sebastian Haffner

Sebastian Haffner (kodanikunimi Raimund Pretzel; 27. detsember 1907 Berliin – 2. jaanuar 1999 Berliin) oli saksa ajakirjanik ja kirjanik. Ta kirjutas palju Saksamaa ajaloost.
Ta emigreerus 1938. aastal koos oma juudi päritolu kihlatuga Londonisse. Seal töötas ta ajakirjanikuna ning võttis endale pseudonüümi, mille all ta hiljem ka laialdase tuntuse omandas.
Haffner kuulus Golo Manni ja Stefan Zweigi kõrval ühtede edukamate ajaloopopulariseerijate hulka. Tema meelisteemadeks olid Adolf Hitler ja natsionaalsotsialism ning Saksamaa, eriti aga Preisi ajalugu, millest ta kirjutas arvukalt raamatuid. Ühe oma populaarsema raamatu, "Preisi profiilid" ("Preußische Profile", 1980) kirjutas ta koos ajakirjanik Wolfgang Venohriga.
Verst

Verst (vene keeles "верста́", mitmuse omastav "вёрст") on vana Vene pikkusühik.
Verst on võrdne 500 süllaga ehk 1066,781 meetriga. Verst vastab 3500-le 20. sajandi alguse Inglise jalale (jalg oli siis praegusest veidi lühem). Versta mainitakse kirjalikes allikates alates 11. sajandist, 17. sajandil asendas see lõplikult Vana-Vene termini "поприще".
Versta pikkus on korduvalt muutunud, sõltudes süldade arvust ja sülla enese pikkusest. Venekeelne Brockhausi ja Efroni entsüklopeediline sõnastik räägib "vanast vene verstast", milles oli 656 sülda ja teisest, milles oli 875 sülda. Veelgi vanem metroloogiline käsiraamat räägib aga "vanast verstast", milles oli 700 sülda ja veel vanemast, milles 100 sülda. Tõenäoliselt on Brockhausi ja Efroni koostajad arvutanud varasemad süllad ümber hilisemaks, 48-verssokiliseks süllaks ja tegelikult on juttu 45-verssokilise süllaga 700-süllalisest verstast ja 42-verssokilise süllaga 1000-süllalisest verstast.
1649. aasta koodeksiga kehtestati versta pikkuseks 1000 sülda. Selle ühiku kõrval hakati 18. sajandil kasutama teepikkuse versta pikkusega 500 sülda.
Ajalooliselt on Venemaal kasutusel olnud ka piiriverst, mis võrdus kahe verstaga.
Soome verst erineb Vene omast, selle pikkus on 1068,80 meetrit.
Nõukogude ajal tekkis Volga autotehases väljend "VAZ-i verst", mis võrdus tehase konveieri pikkusega 1433 meetrit. Nii nimetatakse siiani mitmesuguseid spordiüritusi. Väljend sümboliseerib autotehase töötajate solidaarsust.
Nimetus.
Versta kui pikkusmõõdu nimetust on vene keelest eesti keelde laenatud korduvalt. Murretes ja kirjakeeles üldlevinud "verst" on laen uusvene keelest, mis kodunes eesti keeles 18. sajandist alates. Murrakuti esinev "vörst" toetub vene mitmuse genitiivile "вёрст". Eesti vanemas kirjakeeles, idapoolsetes murretes ja kirderannikumurretes, samuti enamikus teistes läänemeresoome keeltes esinev "virst, -a" on laen muinasvene keelest &lt; вьрста.
Rahvus

Rahvus, ka natsioon (ladina keeles "natio", sõnast "nasci", ’sündima’) on etnose arengustaadium, mida iseloomustab keelel, kultuuril, usul või muudel teguritel põhinev identiteet. 
Rahvust eristab etnosest tavaliselt rahvuslik eneseteadvus: rahvus nimetab ja piiritleb ennast ise, etnos ei pruugi seda teha.
Mõiste.
Ladinakeelne sõna "natio" tähendas Vana-Roomas välismaalast, inimest, kes ei olnud sünni­pärane roomlane. 
Keskajal oli "natio" inimrühm, keda sidus ühine piirkondlik päritolu ja ühine keel või murrak. Erinevate rahvaste keeltesse ilmus see sõna keskaja lõpul.
17. sajandil omandas rahvus poliitilise sisu, viidates inimestele, keda valitses sama valitseja ja kes olid allutatud ühistele seadustele. 
Uusaegsel Saksamaal omandas sõna "rahvus" (saksa keeles "Nation") mõneti teise sisu. Seda hakati seostama pigem ühise keele ja kultuuri ning vähem seaduste ja territooriumiga (Kemiläinen 2001).
Rahvusluseuurija Anthony D. Smith (2005) on nimetanud rahvuseks inimeste kooslust, mis 
Smithi meelest on rahvuse eelduseks teatava etnilise identiteedi olemasolu, sest rahvus ei teki tühjale kohale. Samas etniliste rühmade ja tänapäevaste rahvuste vahel tihtipeale seos puudub.
Eestis.
1992. aasta Eesti põhiseaduse § 49 järgi on igaühel õigus säilitada oma rahvuskuuluvus.
Eesti riigi vaatest on inimese rahvus rahvastikuregistrisse kantav enesemääratluslik tunnus; igaüks võib oma rahvuse määratleda vastavalt sellele, millisesse rahvusesse ta tunneb end kuuluvat, ja seda igal ajal muuta.
Rahvastikuregistri seaduse §21 järgi kantakse rahvastikuregistrisse ütluspõhised andmed rahvuse ja emakeele kohta. 
Iga inimene saab Eesti rahvastikuregistris oma rahvuse ise muuta ning andmed rahvuse kohta küsitakse üle ka iga kord, kui PPA-s mõnda isikut tõendavat dokumenti vahetatakse.
Statistikaameti hinnangul muutis aastatel 2001–2021 oma registrisse kantud rahvust 5% täiskasvanud Eesti elanikest.
Béla Bartók

Béla Viktor János Bartók (25. märts 1881 Nagyszentmiklós – 26. september 1945 New York) oli ungari helilooja, pianist ja rahvamuusikateadlane. 
Ta sündis põllumajanduskooli direktori pojana Nagyszentmiklósis (tollal Austria-Ungari, nüüd Rumeenia). Pärast isa surma 1888. aastal kolis ta koos ema ja õe Erzsebetiga Nagyszőlősisse (tänapäeval Võnogradiv Ukrainas) ja seejärel Pozsonyisse (tänapäeval Bratislava Slovakkias). Lapsena oli ta kidurat kasvu ja haiglane ning kannatas kuni viienda eluaastani valuliku lööbe all.
Tema muusikaanne ilmnes varakult. Ema sõnul suutis ta eristada tantsurütme, mida ema talle klaveril mängis, veel enne, kui ta täislausetega rääkima õppis. Nelja-aastaselt oskas ta klaveril mängida juba 40 pala. Esimese avaliku kontserdi andis ta 11-aastaselt. Sealjuures esitas ta ka enese kaks aastat varem komponeeritud pala "Doonau kulg".
Ta õppis alates 1899. aastast Budapesti muusikaakadeemias klaverit ja kompositsiooni. Õpingute ajal tutvus Zoltán Kodályga, kellega koos ta kogus rahvamuusikat.
1908. aastal reisis ta koos Kodályga mööda maad, kogudes vanu ungari rahvalaule. Nende leiud olid üllatuslikud. Ungari rahvamuusikana oli varem esitletud mustlasmuusikat. Klassikaline näide sellest eksitusest on Ferenc Liszti "Ungari rapsoodiad" klaverile, mis põhinevad populaarsetel kunstlauludel, mida esitasid mustlasbändid. Seevastu vanad ungari rahvaviisid, mille avastasid Bartók ja Kodály, sarnanevad nendega vähe. Selle asemel avastasid nad, et paljud rahvalaulud põhinevad pentatoonikal, mis meenutab idamaade rahvalaule, näiteks Kesk-Aasia ja Siberi omi.
Bartókit mõjutas Richard Straussi muusika.
1909. aastal abiellus ta Márta Ziegleriga. Nende poeg Béla II sündis 1910. aastal. 1911. aastal kirjutas ta oma ainsa ooperi "Hertsog Sinihabeme loss" ja pühendas selle abikaasale. 1923 see abielu lahutati. Seejärel abiellus Bartók oma õpilase Ditta Pásztoryga. 1924 sündis Bartóki teine poeg Péter.
Ta on kirjutanud ooperi, kaks balletti, klaveri- ja viiulikontserte, koori- ja kammermuusikat. Noorena kirjutas ta peamiselt klaverimuusikat, keskeas lisandus keelpillimuusika. Vanas eas polnud tal lemmikinstrumenti.
Luup (täpsustus)

Sõna "luup" või "Luup" võib tähendada mitut asja:
Kalvi vasallilinnus

Kalvi vasallilinnus asub Virumaal Kalvi külas.
15. sajandil rajatud kastelli tüüpi Kalvi linnust on esmamainitud 1485. aastal. Selle rajas Lodede perekond.
Kuigi see oli Virumaa suurim läänilinnus pindalaga 586 m², on üllatav sealete müüride napp paksus – kõigest 0,8–1,25 meetrit. Ehitusmaterjalina on kasutatud nii pae- kui ka raudkivi.
Linnuse sissepääs asub lääneküljel. Kaarja väravaava kohal on säilinud väljapoole kitsenev laskeava. Väikest sisehoovi ümbritsevad kõigist neljast küljest elu- ja majandusruumid. Enamik alumise korruse lagedest on aga kaetud silindervõlviga.
Linnuse ida- ja lõunatiib kui peatiivad on 10–15 meetrit laiad ja neis on sügavuti kaks eraldi ruumi. Linnuse teised tiivad on 5–7 meetri laiused.
Linnuse sisehoovis on säilinud viie meetri sügavune kaev.
18. sajandi lõpul ehitati linnuse idatiib ümber härrastemajaks, mis hävis tulekahjus 1910. aastal. Praegune Kalvi mõisahoone asub linnusest pisut põhja pool.
Yobe osariik

Yobe osariik on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi põhjaosas. Piirneb põhjas Nigeriga.
Osariik asub savannivööndis, seetõttu on kliima suurema osa aastast palav ja kuiv.
Jaguneb 17 omavalitsuseks: Barde, Bosari, Damaturu, Fika, Fune, Geidam, Gujba, Gulani, Jakusko, Karasuwa, Machina, Nangere, Nguru, Potiskum, Tarmua, Yunusari ja Yusufari.
Elanikud tegelevad peamiselt loomakasvatuse ja muu põllumajandusega, kuid kaevandatakse ka kipsi, kaoliini ja kvartsi.