Lenini mälestussammas Tartus

Lenini monument Tartus oli Nõukogude Liidu rajaja Vladimir Lenini monument Tartus Riia mäel Eesti Põllumajanduse Akadeemia peahoone (praeguse Balti Kaitsekolledži hoone) ees. 
1949. aastal paigutati Riia mäele Moskva skulptori Sergei Merkurovi tehtud istuva Lenini kuju, mis oli valmistatud raudbetoonist. See vahetati aga välja eesti skulptorite loomingu vastu, kuna betoon hakkas murenema. See oli esimene Lenini monument, mille lõid Eesti skulptorid. Monumendi autorid olid skulptorid August Vomm, Ferdi Sannamees ja Garibaldi Pommer ning arhitektid Mart Port ja Lorenz Haljak. Monument avati 21. jaanuaril 1952. 
Seisvat Leninit kujutanud monument oli Nõukogude ajal Tartu üks silmatorkavamalt eksponeeritud skulptuure. 1970. aastatel tunnistati kuju riiklikuks kunstimälestiseks.
Kirjeldus.
Monumendi skulpturaalne osa, seisev Lenin, oli valmistatud pronksist. Monumendi alus oli viisnurkne, punasest lihvitud graniidist postament aga kümnetahuline. "Postamendil seisev Lenini pronkskuju mõjus jõuliselt ja monumentaalselt. Leninit oli püütud kujutada lihtsate vahenditega. Pearõhk oli asetatud näole, mis väljendas sisemist pinget," on kuju iseloomustatud Tartu mälestiste registris. 
Kuju kõrgus oli 3,5 meetrit kõrgune ja kaal 3,5 tonni. Rahvapärimuse järgi kasutati Lenini kuju pronksivalamiseks Tartu Ülikooli peahoone tagant 1950. aastate algul maha võetud Rootsi kuninga Gustav II Adolfi kuju. Tartu Heakorra Trusti poolt tellitud kuju valati ETKVL-i Masinatehase valutsehhis. Vormijate brigaadi juhatas stahhaanovlane Herman Keevallika.
Mahavõtmine.
Lenini kuju kui Nõukogude ideoloogia tähtsa sümboli mahavõtmisest hakati kõnelema juba 1989. aastal, kuid 1990. aastaks ei olnud linnavõimud ikka veel sellist otsust teinud. 9. mail protesteerisid Tartu kaitseliitlased Lenini kuju püsimise vastu plakatitega "Kaua see punane röövel siin seisab?". 21. juulil korraldati monumendi juures pikett. Mahavõtmise toetuseks koguti üle 4500 allkirja, kuid 14. augustil otsustas Tartu linnavolikogu vaid paluda Eesti Vabariigi Ülemnõukogul otsustada Nõukogude monumentide saatus üleriigiliselt. Selleks ajaks oli paarsada meetrit eemal maavalitsuse hoone juures juba avatud mälestusmärk Murtud Rukkilill küüditatutele ning EPA peahoones Lenini monumendi taga asus Kaitseliidu Tartu maleva staap.
Lenini monument Tartus teisaldati 1990. aastal Tartu Memento algatusel koostöös Kaitseliidu Tamme kompaniiga. Kuju tõstis postamendilt maha 23. augustil 1990 (Molotovi-Ribbentropi pakti 51. aastapäeval) hommikul kella 5 aegu Tartu KEKI-i kraanajuht Assar Sild koos veel viie mehega: Hando Kruuv Tartu Mementost, Harri Hennu, Rein Ilväri, Villu Kaasik ning Priit Rajasaar sama aasta märtsis loodud Kaitseliidu Tamme kompaniist. Lenini kuju eemaldamise juures viibis ajakirjanik Tiit Pruuli, kes kirjutas sellest ka artikli. Kokku kulunud monumendi mahavõtmiseks 7,5 minutit.
Samal päeval andis Toomas Mendelsoni juhitud Tartu linnavalitsus välja määruse, mille kohaselt oli kuju mahavõtmine õigustühine ja monument tuli taastada. Määrust ei täidetud. Linnavolikogu tunnistas küll järgmisel päeval, et monumendi teisaldajad rikkusid seadust, kuid volikogu ei pidanud monumendi taastamist vajalikuks. Kuju omavolilise eemaldamise eest algatas prokuratuur Hennu vastu kriminaalasja, kuid see lõpetati pärast Eesti Komitee sekkumist. Monumendi taastamise asemel alustati 29. augustil postamendi lammutamist. Selleks kulus kolm päeva, kuna alusel oli raudbetoonist südamik.
Hilisem saatus.
Pärast mahavõtmist viidi Lenini kuju kõigepealt mitme mahavõtja töökoha, Tartu Kolhoosiehituskontori õuele. Hiljem hoiustati seda Tähe tänav 108 asunud kaarhallis ja Tartu heakorratrusti (kommunaalkombinaadi väikeettevõtte Haljastus) laoplatsil Jaama tänaval. 1997. aasta 7. novembril, Oktoobrirevolutsiooni 80. aastapäeval püüti Lenini kuju oksjonil maha müüa alghinnaga 199 000 Eesti krooni (tollase kursi järgi 14 052 USA dollarit), pronksi hinnaks vanametallina peeti 25 000 krooni. Oksjon ebaõnnestus.
2000. aastal taotles Tartu linn kujult kunstiväärtuse nimetuse äravõtmist, kuid tulemuseta. 2006. aastal viidi see Eesti Ajaloomuuseumi Maarjamäe lossi hoovi, kuhu on kogutud nõukogudeaegsed monumendid.