tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alessandro Cagliostro

Alessandro Cagliostro, tuntud kui krahv Cagliostro; (sünninimi Giuseppe Balsamo; 2. juuni 1743 Palermo – 26. august 1795 San Leo, Emilia Romagna) oli itaalia müstifikaator, okultist, avantürist ja šarlatan. 
Isehakanud krahv Cagliostro sündis kalevikaupmehe perekonnas. Tegeles alkeemia, energiameditsiini ja maagilise kristalli pealt tuleviku ennustamisega. Nimetas end maagiks. Esines mitme nime all (Prantsusmaal tuntud kui Joseph Balsamo).
Detsembris 1789 otsustas Cagliostro Roomat külastada. Seal sattus ta inkvisitsiooni küüsi. Teda süüdistati massoonluses, nõiduses ja kelmuses. Inkvisitsioonikohus mõistis ta esiotsa surma tuleriidal, kuid paavst Pius VI asendas selle eluaegse vangistusega. Cagliostro suri San Leo kindluses kuus aastat hiljem.
Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberner

Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberneri institutsioon loodi, kui saared 1979. aastal Rahvaste Ühenduse kuningriigina iseseisvusid. Kindralkuberner esindab riigis monarh Charles III-t. Enne iseseisvumist esindasid saartel monarhi leitnantkubernerid, kubernerid ja haldurid.
Beižionysi vald

Beižionysi vald (leedu keeles "Beižionių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 51 km². 2011. aasta seisuga elas seal 278 inimest. Valla keskus on Beižionysi küla, vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 14. Vallavanem on Mindaugas Makūnas.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Va'aletoa Sualauvi II

Va'aletoa Eti Sualauvi II (sündinud 29. aprillil 1947) on Samoa poliitik, alates 21. juulist 2017 Samoa riigipea. 
Talle anti juulis 1977 üks neljast Samoa kõrgeimast tiitlist, tama'aiga tuimaleali'ifano. Ta on ka Tui A'ana (A'ana kuningas).
Haridus.
Va'aletoa Sualauvi II-l on õigusteaduse erialal Australian National Universityst bakalaureusekraad. Ta on lõpetanud ka Malua teoloogiakolledži.
Elulugu.
Va'aletoa Sualauvi II kuulub Tuimaleali'ifano dünastiasse. Tema abikaasa on Masiofo Faamausili Leinafo Tuimalealiifano.
Tema vanaisa oli üks Mau liikumise juhte, tuimaleali'ifano Fa'aoloi'i Si'ua'ana. Tema vanaonu Tuiaana Tuimaleali'ifano Suatipatipa II oli aastatel 1962–1974 Asetäitjate nõukogu ainuliige. Ta on töötanud politseinikuna, advokaadina, õpetajana ning on olnud Samoa politseiülem. Ta on politseinikuna töötanud kolm aastat ka Uus-Meremaal. Ta on erinevatel ametikohtadel töötanud ka Samoa ülemkohtus.
Ta on olnud Matautu Falelatai külas vaimulik. Ta on Samoa kiriku esindajana käinud jutlustamas Uus-Meremaal ja Austraalias. Ta oli aastatel 1993–2001 ja alates 2004. aastast asetäitjate nõukogu liige. 21. juulil 2017 vannutati ta Samoa riigipeaks. 2019. aastal võõrustas ta Viimse Aja Pühade Jeesuse Kristuse Kiriku juhti Russell M. Nelsonit.
Eliot Engel

Eliot Lance Engel (sündinud 18. veebruaril 1947 New Yorgis) on juudi päritolu Ameerika Ühendriikide poliitik, Demokraatliku Partei liige ja 1989. aastast Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige.
Engel on elukutselt õpetaja. Ta on lõpetanud Lehman College'i ja töötanud 1969. aastast mitmes New Yorgi koolis. 1987. aastal kaitses ta doktoriväitekirja (JD) ülikoolis New York Law School ja sai doktorikraadi.
Aastatel 1977–1988 oli ta New Yorgi osariigi esindajatekoja liige. 1988. aastal valiti ta Ameerika Ühendriikide Esindajatekotta. 3. jaanuarist 1989 oli ta Ameerika Ühendriikide Esindajatekoja liige New Yorgi osariigist. 2013. aastast on ta Esindajatekotta valitud New Yorgi osariigi 16. valimisringkonnast. 2019. aastast on ta Esindajatekoja välisasjade komitee juht.
Gilučiai vald

Gilučiai vald (leedu keeles "Gilučių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 25 km². 2011. aasta seisuga elas seal 483 inimest. Valla keskus on Gilučiai küla, vallamaja asub aadressil Liepų g. 15. Vallavanem on Kristina Vitartė.
Vald moodustati aastal 2000 Žasliai valla idaosast.
Alessandro Mancini

Alessandro Mancini (sündinud 4. oktoobril 1975) on San Marino poliitik, alates 1. aprillist 2020 koos Grazia Zafferaniga San Marino kaptenregent. Ta oli kaptenregent ka 2007. aasta aprillist oktoobrini, koos Alessandro Rossiga.
Mancini on Sotsialistide ja Demokraatide Partei liige.
Grazia Zafferani

Grazia Zafferani (sündinud 31. detsembril 1972) on San Marino poliitik, alates 1. aprillist 2020 koos Alessandro Manciniga San Marino kaptenregent.
Elulugu.
Zafferani tegutseb ettevõtjana rõivatööstuse alal. 2012. aastal sai temast erakonna RETE liikumine, mille ta samal aastal asutas, esimene president. Ta valiti alates 2012. aastast kolme parlamendi koosseisu.
Ta on abielus ning tal on neli tütart. 
Tema vanaisa Luigi Zafferani oli kaptenregent aastal 1947 ning tema onu Rossano Zafferani aastatel 1987–1988.
Evaristo Carvalho

Evaristo do Espírito Santo Carvalho (22. oktoober 1942 – 28. mai 2022) oli São Tomé ja Príncipe poliitik. 3. septembrist 2016 kuni 2. oktoobrini 2021 oli ta São Tomé ja Príncipe president. Aastatel 1994 ja 2001–2002 oli ta peaminister. 
Karjäär.
Ta oli São Tomé ja Príncipe peaminister 7. juulist 25. oktoobrini 1994 ning 26. septembrist 2001 kuni 28. märtsini 2002. Ta kuulus erakonda Sõltumatu Demokraatlik Aktsioon (ADI).
Carvalho kandideeris 2011. aastal presidendiks, ta oli sel ajal rahvusassamblee president. Talle avaldas toetust ka toonane peaminister Patrice Tovoada. Esimeses ringis õnnestus tal koguda 21,8% häältest, suurem häältesaak oli vaid ekspresident Manuel Pinto da Costal. Teise vooru võitis Costa 52,9% toetusega ning sai uueks presidendiks. Carvalhost sai pärast valimisi ADI asepresident.
Presidendina.
Carvalho kandideeris taas presidendiks 2016. aastal, esimeses voorus õnnestus küll saada 49,8% hääletanute toetus, kuid võitmiseks läinuks vaja üle poole häältest. Teine voor pidi toimuma mõni nädal hiljem, kuid 7. augustil teatas Carvalho vastaskandidaat ning ametis olev president Costa oma kandidatuuri tagasivõtmisest; ta tõi põhjenduseks juulis toimunud hääletustulemuste võltsituse. Selle tulemusel sai Carvalhost automaatselt president, ta vannutati ametisse 3. septembril 2016. Rahvusvahelisel tasandil peeti valimisi ausateks, USA välisministeerium märkis oma pressiteates: "Äsjaolnud valimised on järjekordne tõestus São Tomé ja Príncipe demokraatlikest väärtustest. Tänu riigi heale tööle on São Tomé ja Príncipe rahvas jätkuvalt teistele riikidele demokraatlikuks eeskujuks."
3. septembril 2021 pidi lõppema Carvalho mandaat. Saô Tomé et Principe ei olnud selleks ajaks temale järglast veel valinud ja presidendivalimiste teine ​​voor toimus alles 5. septembril. Enneolematu olukord, mis oli tingitud vaidlusest esimese vooru tulemuste kehtivuse üle, põhjustas teise vooru korraldamise edasilükkamise kaks korda. Seetõttu hääletas parlament Carvalho volituste pikendamise üle. Carvalho oli ametis kuni uue presidendi Carlos Vila Nova ametisse astumiseni 2. oktoobril 2021.
Semeliškės

Semeliškės on alev Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Semeliškėse valla halduskeskus. Alev asub Strėva jõe ääres. 
Semeliškėses on gümnaasium, postkontor, kultuuriklubi ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on aastal 1783 ehitatud puidust katoliku kirik (vanim puukirik Leedus), õigeusu kirik aastast 1895 ja vesiveski.
Nimi.
Alevi nimi on (nime lõpu järgi otsustades) tulenenud isikunimest. Nimi oli tõenäoliselt Samilis; alevi nimi oli pikka aega "Samiliškės, hiljem aga Semeliškiai"'. Tänapäevast nime kannab alev alates XX sajandi esimesest poolest.
Ajalugu.
Arvatakse, et asula tekkis millalgi vahemikus 1276–1283, mil Traidenis asustas sellesse piirkonda ristisõdijate eest pagevaid preislasi ja Leedu läänealade elanikke. Kirjalikes allikates on Semeliškėst esmamainitud aastal 1375. Aastal 1501 ehitati sinna esimene kirik.
Aastail 1529–1567 oli Semeliškės privileegideta linnade nimistus. Tõenäoliselt oli toona tegemist ikkagi aleviga, sest alevitele tüüpiliselt olid Semeliškėsel olemas õigus turuplatsile ja elanikel õigus metsast puid varuda, seeni ja marju korjata ning jõgedest ja järvedest kala püüda.
Aastast 1578 on esimesed teated Semeliškėse mõisa kohta. Mõis kuulus pikka aega Römeritele, alates XVIII sajandist aga Zawiszadele. Aastal 1782 valmis sealne puidust katoliku kirik. 
Tsaariajal oli Semeliškės venekeelne nimekuju Сумилишки. Aastal 1895 valmis sealne õigeusu kirik, järgmisel aastal moodustati selle juurde ka õigeusu kihelkond. Aastast 1954 on see Vievise õigeusu kihelkonna abikirikuks.
XX sajandi alguses elas alevis 300 juuti, kes moodustasid ligi kolmandiku alevi elanikkonnast. Sõja puhkedes pagesid sinna 200 juuti Baranavičyst, paisutades sealse juudi kogukonna 500-pealiseks. 6. oktoobril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed alevi lähistel metsast 962 juuti, kellest osad olid pärit Vievisest, osad aga Žasliaist.
Vegan (ajakiri)

Vegan on Eesti esimene veganlusteemaline elustiiliajakiri, mis ilmus esimest korda 2016. aasta talvel. Ajakiri on täisvärviline ja liimköites ning ilmub 11 korda aastas.
Ajakirja annab välja Ajakirjastus OÜ.
Pastrėvys

Pastrėvys on küla Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Pastrėvysi valla halduskeskus. Küla asub Strėva jõe ääres, Elektrėnai veehoidla lõunakaldal. Pastrėvysis on põhikool, postkontor ja raamatukogu.
Jorge Bom Jesus

Jorge Lopes Bom Jesus (tuntud ka lühendiga JBJ; sündinud 26. juulil 1962 São Tomé saarel Água Grande ringkonnas) on São Tomé ja Príncipe keeleteadlane ja poliitik, alates 3. detsembrist 2018 São Tomé ja Príncipe peaminister.
Elulugu.
Noorpõlves kolis ta Euroopasse. Ta lõpetas Prantsusmaal Toulouse'i ülikooli prantsuse ja portugali kirjanduse eriala magistrikraadiga, tema õppetöö keskendus aafrika kirjandusele.
Ta on Porto ülikoolis õppinud prantsuse keele õpetamist võõrkeelena ja portugali keele õpetamist. Ta on lõpetanud São Tomé ja Príncipe ülikooli aafrika kirjanduse erialal ja saanud doktorikraadi.
Ta on töötanud muuhulgas São Tomé ja Príncipe kultuuri- ja teabeministeeriumis, UNESCO-s, São Tomé ja Príncipe rahvusraamatukogus, pedagoogikakoolis direktorina, Alliance Françaises ning õpetajana.
Aastatel 2008–2010 oli ta Joaquim Rafael Branco valitsuses haridus- ja kultuuriminister ning aastatel 2012–2014 Gabriel Costa valitsuses haridus-, kultuuri- ja teadusminister.
Ta kuulub erakonda São Tomé ja Príncipe Vabastusliikumine / Sotsiaaldemokraatlik Partei (MLSTP-PSD). Jorge Bom Jesus valiti aastal 2011 MLSTP-PSD asepresidendiks. Kui 2018. aastal hakkasid levima teated, et senine partei president Aurélio Martins plaanib liituda vastasparteiga Sõltumatu Demokraatlik Aktsioon (ADI), valiti Bom Jesus ühehäälselt erakonna uueks presidendiks. Bom Jesust tuntakse taktitundelise ja rahuarmastava poliitikuna.
Peaministrina.
Kuna Jorge Bom Jesust peeti valimiseelsel perioodil üldiselt liiga tagasihoidlikuks, tuli MLSTP-PSD hea valimistulemus paljudele üllatusena. 2018. aasta valimistel sai MLSTP-PST-st rohkem hääli vaid ADI. MLSTP-PST hea tulemuse taga oli analüütikute sõnud Bom Jesuse hea juhtimine.
Kuigi ADI võitis valimised, keeldusid teised mandaadi saanud parteid, eesotsas MLSTP-PSD-ga, nendega valitsusse minemast. MLSTP-PSD asus koalitsioonikõnelustesse erakondadega MDFM-PL, PCD-GR ja UDD. Pretsedenditut valitsuskoalitsiooni hakati hüüdma nimega "São Tomé geringonça" (viitamaks nn Portugali geringonçale, mille moodustas Portugali peaminister António Costa).
Ta nimetati 30. novembril 2018 president Evaristo Carvalho määrusega järgmiseks peaministriks, tema kohustused algasid 3. detsembril 2018. Bom Jesus kuulutas, et tema ametiaja peamine eesmärk on võitlus korruptsiooniga.
Enda esimese kõne peaministrina pidas ta ferro keeles.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on viis last.
Krahv Saint-Germain

Krahv Saint-Germain (surnud 27. veebruaril 1784 Eckernfördes) oli prantsuse okultist, seikleja, ja alkeemik. 
Krahv Saint-Germaini päritolu on teadmata. Tal olid laialdased teadmised ajaloost ja keemiast. Tegeles alkeemiaga. Aastatel 1737–1742 tegeles teadusega Pärsias Nāder-šahhi õukonnas. 1748. aastal ilmus Prantsusmaa kuninga õukonda. 1749. aastast täitis Saint-Germain kuningas Louis XV diplomaatilise sisuga ülesandeid kuni kaotas 1760. aastal kuninga usalduse.
São Tomé ja Príncipe peaministrite loend

Siin loetletakse São Tomé ja Príncipe peaministreid alates 1974. aastast, kui ametisse astus Portugali São Tomé ja Príncipe esimene peaminister.
Kazokiškės

Kazokiškės on küla Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Kazokiškėse valla halduskeskus. Küla asub Strėva jõe ääres. 
Kazokiškėses on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Küla juures asub Vilniuse maakonna alasid teenindav Kazokiškėse prügila. Vaatamisväärsuseks on aastal 1790 ehitatud katoliku kirik.
Ajalugu.
Kazokiškėse küla allus varem riigimõisale. Aastal 1609 sai selle mõisa omanikuks Stanislovas Beinartas, kes annetas selle Paparčiai dominiiklaste kloostrile. Külas asus siis kloostri karjamõis, ühtlasi ehitati sinna kirik, mis oli kloostri abikirikuks. Aastal 1790 ehitati selle asemele uus.
Aastal 1864 sulgesid tsaarivõimud kloostri ja kirikust sai Žasliai kihelkonna abikirik. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Salmān ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd

Salmān ibn ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd (araabia keeles سلمان بن عبد العزیز آل سعود‎, läänepäraselt Salman bin Abdulaziz Al Saud; sündinud 31. detsembril 1935) on alates 23. jaanuarist 2015 Saudi Araabia kuningas ja peaminister ning kahe mošee valvur.
Ta oli aastatel 1963–2011 Ar-Riyāḑi provintsi kuberner (alguses asekuberner), pärast seda Saudi Araabia kaitseminister. Aastal 2012 suri tema vanem vend Nayef bin Adbulaziz ning Salmanist sai Saudi Araabia kroonprints. 23. jaanuaril 2015 suri ka tema poolvend Abdullah ning temast sai uus kuningas. 2019. aasta detsembri algusest on ta Ibn Saudi vanim elusolev poeg.
Salmani valitsusaja märkimisväärsemad algatused on sekkumine Jeemeni kodusõtta, "Saudi Vision 2030" ning 2017. antud määrus, millega ta andis naistele õiguse riigis autot juhtida. Saudi Araabia "de facto" juhiks peetakse tema poega kroonprints Mohammed bin Salmani, kes on riigis läbi viinud mitmeid reforme ja põhjustanud vastuolusid mitmete kuningliku perekonna liikmete vahistamisega ja Jamal Khashoggi mõrvaga.
Kim Yŏjŏng

Kim Yŏjŏng, ka Kim Yo-jong, (korea keeles 김여정; sündinud 26. septembril 1987 Pyongyangis) on Põhja-Korea poliitik.
Kim Yŏjŏng on Põhja-Korea teise juhi Kim Chŏng-ili (valitses 1994–2011) tütar ja Põhja-Korea riigi asutaja Kim Il-sŏngi lapselaps. Õppis aastatel 1996–2000 koos vend Kim Chŏng-uniga Šveitsis. Pärast naasmist kodumaale õppis Man'gyŏngdaes Kim Il-sŏngi Sõjaülikoolis ja informaatikat Pyongyangis Kim Il-sŏngi Ülikoolis.
Kim Yŏjŏng on aastast 2014 Korea RDV parlamendi liige ja 2015. aastast Korea Töölispartei (KTP) Keskkomitee propaganda ja agitatsiooni osakonna direktori esimene asetäitja. Ta on 2020. aastast KTP Keskkomitee Poliitbüroo liige (aastatel 2017–2020 liikmekandidaat).
Daniel Quinn

Daniel Clarence Quinn (11. oktoober 1935 Omaha – 17. veebruar 2018 Houston) oli Ameerika kirjanik ja kultuurikriitik. Tema tuntuim teos on "Ishmael" (1991). 
Quinni lapsepõlv möödus USA Nebraska osariigis. Tema lapsepõlve mõjutas, et isa töötas hasartmänguäris ja oli kontaktis allmaailmaga, emal oli obsessiiv-kompulsiivse häire diagnoos.
Quinn nägi enda eneseteostamise teed kunstis ja katolitsismis. 
Ta sai stipendiumi ülikooliõpinguteks Viinis. Bakalaureusekraadi kaitses Loyola ülikoolis 1957 inglise keele erialal "cum laude".
Pärast ülikooli lõpetamist soovis Quinn minna jesuiitide kloostrisse, kuid teda ei pühitsetud mungaks ebasobiva tulemuse tõttu psühholoogilises testis.
Pärast ebaõnnestunud mungaelule pühendumise katset asus ta tööle hariduse alases kirjastuses. Sellest tööst tekkis kriitiline suhtumine ametlikku haridussüsteemi.
1975. aastal loobus ta tööst kirjastuses ja hakkas vabakutseliseks. Pöördus ära katoliku usust, tal oli kaks luhtunud abielu, kolmanda naisega kujunes hea abielu. Religioossetes otsingutes jõudis animismi juurde.
"Ishmaeli" sisuks saanud teemaga tegeles ta aastast 1977, esimesi variante erinevate pealkirjade all ei õnnestunud avaldada. 
1991. aastal vormistas Quinn raamatu kaheksanda variandi Turner Tomorrow Fellowship Awardi konkursi tingimustele vastavaks ja saavutas sellega 2500 konkurendi ees võidu. Auhinnasummaks oli pool miljonit dollarit. Hiljem on ta "Ishmaeli" järjena kirjutanud veel mitu raamatut. 
1994. aastal kirjutas ta raamatu "Providence: The Story of a Fifty-Year Vision Quest". See on autobiograafiline teos, mille keskmeks on "Ishmaeli" loomiseni jõudmise tee.
Eesti keelde on "Ishmaeli" tõlkinud Toomas Trapido.
Minden-Lübbecke kreis

Minden-Lübbecke kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kirdeosas.
Geograafia.
See on Nordrhein-Westfaleni liidumaa põhjapoolseim kreis. See ulatub Alam-Saksimaa territooriumisse. Weseri jõgi siseneb kreisi kagus ja väljub põhjas. Kreisi lõunaosas voolab jõgi läbi kitsa kuristiku, mille moodustavad kaks mäeahelikku, Wiehen läänes ja Wesergebirge idas. Seda kuristikku kutsutakse "Porta Westfalica", kuna see tähistab iidset Vestfaali piiri.
Ajalugu.
Minden-Lübbecke on enam-vähem identne keskaegse Mindeni piiskopkonnaga. Suurima ulatusega 13. sajandil kaotas see hiljem territooriumi, kuni jõudis lõpuks tänase kreisi suuruseni. 17. sajandil läks vürstkond Brandenburgi ja seega Preisimaa valdusse. Kaotatud mõneks ajaks Napoleoni Prantsusmaale, läks see 1813. aastal tagasi Preisimaale ja oli siis Vestfaali provintsi osa. 1816. aastal loodi Mindeni ja Rahdeni kreisid, kuid 1832. aastal liideti Rahdeni kreis kaotatud Bünde kreisi osadega ja uue kreisi halduskeskuseks sai Lübbecke. Tänapäevaste piiridega kreis loodi 1973. aastal, kui Mindeni ja Lübbecke kreisid ühendati.
Mitmesugust.
Kreis on tuntud ka kui "Mühlenkreis", kuna seal on palju rekonstrueeritud ajaloolisi veskeid, paljud seotud "Mühlenroutega".
Looduskaitsealad.
Minden-Lübbecke kreisis on üle 60 looduskaitseala, mis hõlmavad kokku umbes 7100 ha, s.o. 6,2 % kreisi pindalast. Suurimad on:
Välismaise Venekeelse Pressiga Koostöö Edendamise Fond

Välismaise Venekeelse Pressiga Koostöö Edendamise Fondi (vene keeles "Фонд сотрудничества с русскоязычной зарубежной прессой - Фонд ВАРП"; inglise keeles "World Russian Press Foundation" ehk "WARP") on 2014. aastal loodud Venemaa Föderatsiooni välismaal elavate kaasmaalaste asjade valitsuskomisjoni poolt eesmärgiga „arendada koostööd välismaise venekeelse pressiga, et kujundada objektiivne pilt Venemaast”.
Mõned Maailma Venekeelse Pressi Fondi projektid viiakse ellu Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsiooni (WARP) kaudu. WARP asutati 24. juunil 1999 venekeelse pressi esimesel ülemaailmsel kongressil Venemaa uudisteagentuuri ITAR-TASS algatusel. Fond on WARPi n-ö tugiorganisatsioon. Kui assotsiatsiooni eesmärk on luua ühtne ülemaailmne vene keele ruum, keskendub fond rohkem koostööle välisriikide venekeelse pressiga. Kongressi on sellest alates peetud igal aastal. Assotsiatsioonil ja fondil on ühine veebisait. Assotsiatsiooni president on Vitali Ignatenko, föderaalse riigiettevõtte ITAR-TASS endine peadirektor, kes on ka fondi direktorite nõukogu esimees (ning Russki Miri ja Välismaal Elavate Venemaa Kaasmaalaste Õiguskaitse- ja Toetusfondi juhatuse liige). Hoolekogu liikmete seas on riigisekretär ja asevälisminister Grigori Karasin ning Konstantin Kosatšov.
Fondi veebisaidi andmetel pärineb sissetulek asutajatelt, annetustest, tuludest ja dividendidest. Fondi tegevuste hulgas on „ühtse ülemaailmse venekeelse inforuumi arendamine”; „ajakirjanike toetamine Venemaa ja välisriikide sündmuste ning kaasmaalaste ja kõigi vene keelt emakeelena kõnelevate isikute elu vabaks ja objektiivseks kajastamiseks” ning „välismaa venekeelse meedia, […] välismaal elavate kaasmaalaste ühenduste ja avalike organisatsioonide abistamine, sealhulgas rahaliselt ja tehnoloogiliselt”. Maailma Venekeelse Pressi Fond asub Moskvas. Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsioonil on aga kogu maailmas seitse asukohta, sealhulgas kaks Euroopa Liidus: üks Riias ja teine Prahas, lisaks veel Šveitsis Zürichis, Bakuus, Dubais, Sydneys ja Moskvas.
Mindaugas Sinkevičius

Mindaugas Sinkevičius (sündinud 20. juunil 1984 Jonavas) on Leedu majandusteadlane ja poliitik, Leedu majandusminister (2016–2017).
Ta lõpetas 2003. aastal kiitusega Jonava Vanalinna Gümnaasiumi. 2007. aastal lõpetas ta Vilniuse ülikooli majandusteaduskonna bakalaureusekraadiga juhtimises ja ärijuhtimises. 2008. aastal lõpetas ta Mykolas Romerise Ülikooli õigusteaduse bakalaureusena. 2009. aastal lõpetas ta ISM Juhtimis- ja Majandusülikooli ("ISM Vadybos ir ekonomikos universitetas") rahvusvahelise magistrikraadiga turunduse ja juhtimise alal. 2010. aastal sai ta sotsiaalteaduste doktori kraadi väitekirjaga "Alkoholitarbimine ühiskondlike ja isiklike tegurite vastandlikes olukordades" (leedu "Alkoholio vartojimas prieštaringų visuomeninių ir asmeninių veiksnių kontekste", inglise "Alcohol Consumption in the Context of Conflicting Societal and Personal Factors"). Väitekirja juhendaja oli professor Sigitas Urbonavičius (Vilniuse ülikool).
Ta oli 13. detsembrist 2016 kuni 12. oktoobrini 2017 Leedu majandusminister.
Ta oli aastatel 2011–2016 ja uuesti aastast 2019 Jonava rajooni pealik.
Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei liige.
Isiklikku.
Ta on 2017. aastast abielus sisekujundaja Aistė Sinkevičienėga (sündinud 1989, neiuna "Plūkaitė"). Tema isa Rimantas Sinkevičius oli aastatel 2012–2016 Leedu transpordi- ja sideminister, ema Ligita Sinkevičienė on insener-tehnoloog, õde Rūta Sinkevičiūtė on jurist.
Muḩammad bin Salmān

Muḩammad bin Salmān bin ‘Abd al-‘Azīz Āl Sa‘ūd (araabia keeles محمد بن سلمان بن عبدالعزيز آل هاپو‎, läänepäraselt Mohammed bin Salman bin Abdulaziz al-Saud, tuntud lühendiga MbS; sündinud 31. augustil 1985) on alates 21. juunist 2017 Saudi Araabia kroonprints ning alates 27. septembrist 2022 ühtlasi ka Saudi Araabia peaminister (tema eelkäija selles ametis oli tema isa, kuningas Salmān). 
MbS on ka majandus- ja arenguküsimuste nõukogu esimees, poliitika- ja julgeolekuküsimuste nõukogu esimees ja kaitseminister (ta oli ametisse nimetamise ajal maailma noorim kaitseminister). 
Teda peetakse riigi "de facto" juhiks, ta määrati kroonprintsiks juunis 2017, kui kuningas Salmān otsustas senise troonipärija, Muhammad bin Nayefi kõikidest kohustustest vabastada. 
Muḥammad bin Salmān on edukalt sisse viinud mitmeid reforme, näiteks vähendanud usupolitsei volitusi, andnud naistele õiguse autot juhtida ning nõrgendanud meeste eestkosteõigusi. Muuhulgas on riigis esimest korda andnud kontserte naislauljad, spordistaadionitele on lubatud naissoost pealtvaatajaid, kasvanud on naiste tööhõive ning sisse on viidud e-viisa süsteem, millega saab riiki pääsemiseks vajalikku viisat taotleda ning saada interneti kaudu. 
Tema programmi "Vision 2030" eesmärk on suurendada investeeringuid näiteks tehnoloogiasse ja turismi, et vähendada riigi majanduse sõltuvust naftast. Aastal 2016 avaldas ta, et plaanib hakata riikliku naftafirma Saudi Aramco aktsiaid noteerima. 
Vaatamata teatud sotsiaalselt ja majanduslikult liberaalsetele sammudele, on analüütikud ja inimõiguslased kritiseerinud bin Salmāni valitsuse reformiprogrammide puudujääke, viidatud on kinnipeetavate arvu tõusule, väidetavale inimõiguslaste piinamisele, Jeemeni pommitamisele, mille tulemusel tekkinud näljakriis võib puudutada kuni 13 miljonit inimest, Katari diplomaatilise kriisi eskaleerumisele, lahkhelidele Liibanoniga, tülile Kanadaga, kuningliku perekonna liikmete arreteerimisele, feministide kinnipidamisele ning Jamal Khashoggi mõrvale. Teda on kirjeldatud autokraatliku valitsejana, kes suhtub Saudi dünastia vastastesse nulltolerantsiga.
Peter Konyegwachie

Peter Konyegwachie (sündinud 26. novembril 1965 Lagoses) on Nigeeria endine poksija.
Ta sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlusel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Meldrick Taylorile (USA). See oli Nigeeria poksijate ja üldse sportlaste esimene hõbemedal kaasaegsetelt olümpiamänguselt.
Ta poksis novembrist 1986 kuni oktoobrini 1990 elukutselisena. Ta osales kokku 16 kohtumisel ning võitis neist 15 (neist 9 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 (selle nokaudiga) kohtumise.
Saudi Araabia peaminister

Saudi Araabia peaminister on Saudi Araabia kuningriigi ministrite nõukogu esimees ja "de jure" valitsusjuht. Alates kuningas Faisalist ehk 1964. aastast, on peaminister olnud troonilolev kuningas.
Ajalugu.
Peaministri ja ministrite nõukogu institutsiooni lõi kuningas Saud oma määrusega 9. oktoobril 1953. Kuningas oli perekonnasiseste pingete leevendamiseks sunnitud peaministriks nimetama oma poolvenna, kroonprints Faisali. Kuna lahkhelid jätkusid, pidi Faisal 1960. aastal tagasi astuma ning valitsust hakkas juhtima kuningas Saud. Kuid juba 1962. aastal olid dünastiasisesed tülid uuesti sealmaal, et Saud nimetas Faisali uuesti peaministriks. Aastal 1964 kuningas Saud kukutati ning trooni päris Faisal, kes jättis endale ka peaministri kohused. Kuningas Khalidi võimuajast saati pole monarhid "de facto" suuremat osa kohustustest täitnud, kuna kas pole jõutud või tahetud; eriti kehtis see 1990. ja 2000. aastate gerontokraatliku korra ajal. "De facto" peaministrid on olnud kuningate lähedased liitlased, praegu kuningas Salmani poeg, kroonprints Mohammad bin Salman.
Saudi Araabia "de jure" peaministrite loend.
Riigipöördest saadik on peaminister olnud troonilolev kuningas.
Mettmanni kreis

Mettmanni kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa keskosas. See on kõige tihedamini asustatud maaringkond Saksamaal; kreisi loodeosas Ratingeni linna piires on Düsseldorfi lennujaam ning ka Kölni-Bonni lennujaam on lähedal.
Ajalugu.
12. sajandil läks tänase kreisi ala Bergi krahvkonna valdusse. Kui Napoleon selle ala 1792. aastal okupeeris, sai sellest kanton Düsseldorfi ringkonnas.
Pärast Viini kongressi läks ala 1816. aastal Preisimaale kui Vestfaali provintsi osa ja loodi esimene Mettmanni kreis. Kreis oli aastatel 1820-1861 liidetud Elberfeldi kreisiga, mis seejärel eraldi linnaks sai (nüüd Wuppertali osa). 1877. aastal viidi halduskeskus Vohwinkelisse. 1929. aastal anti veel alasid Wuppertalile ja kreis liideti Düsseldorfi kreisiga ("Landkreis", ilma linna endata), moodustus "Düsseldorf-Mettmanni kreis" halduskeskusega Düsseldorfis. 1952. aastal sai taas keskuseks Mettmann ja pärast viimast reorganiseerimist 1975./76. aastal sai kreis tagasi oma vana nime. Langenfeldi ja Monheimi linnad liideti siis kreisiga, samas kui Kettwig sai Esseni linna osaks.
Geograafia.
Mettmanni kreis asub Ruhrimaast vahetult lõunas, Düsseldorfi kõrval.
Huviväärsused.
Kõige kuulsam on väikese "Düsseli" jõe org "Neanderthal", kus leiti esmakordselt inimliigi neandertallase fossiile.
Vitali Ignatjenko

Vitali Ignatjenko (vene keeles Виталий Никитич Игнатенко; sündinud 19. aprillil 1941 Sotšis) on Nõukogude Liidu ja Venemaa ajakirjanik ning ühiskonnategelene, alates 2. juulist 2021 Venemaa Ühiskondliku Televisiooni (Общественное телевидение России (ОТР)) peadirektor, Venemaa riikliku uudisteagentuuri ITAR-TASS-i peadirektor aastatel 1991–2012, Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsiooni (WARP) president.
Elulugu.
Vitali Ignatjenko sündis Sotši miilitsaülema ja õpetaja perekonnas. 14-aastaselt hakkas tegema kaastööd ajakirjanduse vallas. Pärast keskkooli lõpetamist astus 1958. aastal Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonda, mille lõpetas 1963. aastal. 
Aastatel 1963–1975 töötas ta ajalehes Komsomolskaja Pravda stažööri, korrespondendi, toimetaja, esilehekülje toimetaja ja lõpuks peatoimetaja asetäitjana. Aastatel 1975–1978 oli ta Nõukogude Liidu uudisteagentuuri TASS peadirektori asetäitja, kirjutas stsenaariumi 1976. aasta filmile "Jutustus kommunistist" ("Повесть о коммунисте"), mis rääkis NLKP Keskkomitee peasekretäri Leonid Brežnevi elust. Filmi eest sai ta 1978. aastal Lenini preemia. 
Aastatel 1978–1986 oli ta NLKP Keskkomitee rahvusvahelise osakonna juhataja asetäitja, 1986–1990 ajakirja Novoje Vremja peatoimetaja. 
1990–1991 Nõukogude Liidu presidendi Mihhail Gorbatšovi pressiteenistuse juhataja ning 1991. aasta augustiputši ajal ja pärast seda oli ta üks väheseid, kes jätkasid Nõukogude Liidu presidendi toetamist. 
Alates 28. augustist 1991 kuni 17. septembrini 2012 oli ta Venemaa riikliku uudisteagentuuri ITAR-TASS-i peadirektor, seejärel ITAR-TASS-i kolleegiumi esimees. 
1. juunist 1995 17. märtsini 1997 oli ta Venemaa valitsuse asepeaminister (tema kandidatuuri soovitas peaminister Viktor Tšernomõrdin), ühendades selle ameti ITAR-TASS-i peadirektori kohustustega. Venemaa Föderatsiooni valitsuses jälgis ta meediaga seotud küsimusi. Alates 1996. aastast oli ta Venemaa valitsuse juures tegutseva usuliste ühenduste komisjoni esimees. 
Jaanuarist 1995 kuni detsembrini 1996 oli ta Venemaa Televisiooni (ORT) direktorite nõukogu liige, 1996. aasta detsembrist 1997. aasta veebruarini üks kolmest esimesest ORT direktorite nõukogu aseesimehest, ja veebruarist 1998 kuni septembrini 2001 teleettevõtte ORT direktorite nõukogu esimees. 
Alates 1996. aastast oli ta SRÜ riikide uudisteagentuuride liidu (ANIA) president. Aastast 1999 Maailma Venekeelse Pressi Assotsiatsiooni (WARP) president (WARP ühendab enam kui 300 venekeelset väljaannet 80 riigist). Jaanuarist 2008 Venemaa ajakirjanduse akadeemia president. 
Aastatel 2012–2015 oli ta Venemaa Föderatsiooninõukogu liige (2013–2015 rahvusvaheliste suhete komitee esimehe esimene asetäitja). Fondi Russki Mir hoolekogu liige.
Danny Faure

Danny Faure (sündinud 8. mail 1962) on Seišellide poliitik, kes oli 16. oktoobrist 2016 kuni 26. oktoobrini 2020 Seišellide president. Aastatel 2010–2016 oli ta Seišellide asepresident. Ta kuulub Ühendatud Seišellide Parteisse (PP).
Noorpõlv ja haridus.
Faure sündis Lääne-Ugandas Kilembes, tema vanemad olid seišelllased. Ta omandas alg- ja keskhariduse Seišellidel. Kõrghariduse sai ta Kuubal, ta õppis riigiteadust.
Töö ja poliitiline teegvus.
1985. aastast töötas ta haridusministeeriumis assistendina. Ta oli ka õppejõud Riiklikus noorteteenistuses ja Seišellide polütehnikumis.
1993. aastal, kui riigis taaskehtestati demokraatia, sai Faurest Seišellide rahvusassamblees valitsustehingute juht. Aastal 1998 nimetati ta riigi haridusministriks. Ta on aastate jooksul olnud mitmetes ministriametites, mh noorteminister, rahandusminister, kaubandus- ja tööstusminister, avaliku halduse ja teabeminister ning kommunikatsioonitehnoloogiaminister.
2006. aastal nimetas president James Michel ta rahandusministriks. Tema ametiajal viidi riigis läbi palju IMF-i poolt soovitatud reforme. Faure nimetati 1. juulil 2010 riigi asepresidendiks, talle jäid ka rahandusministri kohustused.
Presidendina.
President James Michel teatas 27. septembril 2016, et astub 16. oktoobril tagasi ning annab võimu asepresident Faurele. Teade tuli pärast PP lüüasaamist parlamendivalimistel. Kuna Micheli viieaastasest ametiajast oli ametis oldud vaid aasta, vannutati Faure 16. oktoobril 2016 riigi alaliseks presidendiks.
14. aprillil 2019 külastas Faure Briti sukelaparaati ning pidas vee all kõne, milles tõotas kaitsta maailmamerd.
13. juunil 2019 anti Faurele Washingtonis George Washingtoni ülikoolis toimunud auhinnatseremoonial üle prestiižne National Geographic Society autasu Planetary and Leadership Award.
Isiklikku.
Danny Faure on lahutatud, tal on kolm tütart ja üks poeg.
Lühiajaline pastöörimine

Kõrgtemperatuuril lühiajaline töötlemine (ka lühiajaline pastöörimine, lühiajaline kõrgpastöriseerimine, HTST-pastöriseerimine) on üks toiduainete pastöörimise meetoditest, mille puhul toimub toodete kõrgkuumutamine ning mille protsess kestab lühikest aega.Kõrgpastöörimine vähendab mikroobide kasvukiirust ja pikendab säilivusaega. 
Protseduur.
Toimub pideva protsessina roostevabast terasest plaat- või torusoojusvahetis.
Protsess kestab 15–20 sekundit keskkonnas, kus piima temperatuur viiakse 72–75 °C, mis kohe jahutatakse 4–5,5 °C.
E-hindamine

E-hindamine ehk elektrooniline hindamine on infotehnoloogia võimaluste rakendamine õpitulemuste hindamiseks. Peamiselt hõlmab see elektroonilist testimist, mis võimaldab mugavamat, mitmekesisemat ning aegasäästvamat õpitulemuste hindamist.
E-hindamine toimub arvutipõhiste hindamisvahendite abil, mis saavad olla nii kokkuvõtva kui ka kujundava hindamise eesmärgiga. Arvutipõhiste hindamisvahendite levinumad tüübid on enesekontrollitestid, harjutused, avatud juurdepääsuga testid, diagnostilised testid ja riiklikud tasemeeksamid. 
Vastavalt Eesti elukestva õppe strateegiale 2020 on eesmärgiks seatud haridussüsteemi üleminek e-hindamisele. Strateegia kohaselt toetab e-hindamine kiiret ja mugavat mõõtmis- ning tagasisideprotsessi. Esimese e-hindamisega, mis oli eesti keele e-tasemetöö, tehti algust 2014. aastal. SA Innove on arendamas nii e-tasemetöid kui ka e-riigieksameid ning neid viiakse läbi Eksamite Infosüsteemis (EIS).
E-testid üldpädevuste hindamiseks.
SA Innove on koostanud järgmised e-testid õpilaste üldpädevuste hindamiseks:
Mauno

Mauno on soome päritolu mehenimi.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Mauno 64 mehel. Mauno oli Eestis populaarsuselt 795. mehenimi. Mauno oli keskmiselt 41 aasta vanune (mediaanvanus oli 38).
Kõige populaarsem oli eesnimi Mauno vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,15 ning Võru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,4.
Soomes oli rahvastikuregistris 27. aprilli 2020 kirjas 12 146 elavat ja surnut Mauno-nimelist meest.
Stieglitz

Stieglitz (vene keeles "Штиглиц") on Vestfaalist Laasphest pärit juudi juurtega kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Suguvõsaliin algab Levi Stieglitziga, kes oli 1760. aastatel Laasphe juudi koguduse eestseisja. Tema teine poeg Hirsch (Bernhard) Stieglitz (suri 1798) asus elama Arolseni ja temast sai Waldecki vürsti kammeragent. Tema pojad rajasid suguvõsa kolm liini. Vanem poeg arst Johann (Israel) Stieglitz (1763−1830) oli Hannoveri liini esiisa. Bernhard (Boris) Stieglitz (1774−1846) asus elama Venemaale ja temast sai suguvõsa aadliliini rajaja; tema järeltulijad elasid Venemaal veel XX sajandi algul. Noorem poeg Ludwig Johann Stieglitz (1780−1843) rändas samuti Venemaale ja ta sai 22. augustil (vkj) 1826 Venemaa keisririigi parunitiitli. Tema liin kustus 1884. aastal.
Stieglitzid rüütelkonna matriklis.
Parun Ludwig Johann von Stieglitz (1780−1843) võeti 1840. aasta 3. mail (vkj) Kuramaa rüütelkonna matriklisse. 1839. aastal oli ta võetud Peterburi kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse. 19. detsembril (vkj) 1883 võeti Boriss Fjodorovitš Stieglitz (1852−1909) Poltava kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Blerim Reka

Blerim Reka (makedoonia keeles "Блерим Река", albaania keeles "Blerim Reka"; sündinud 22. mail 1960 Skopjes) on albaania päritolu Põhja-Makedoonia ja Kosovo jurist, diplomaat ja poliitik. Ta kandideeris 2019. aasta Põhja-Makedoonia presidendivalimistel, kuid valimistel te esimesest voorust edasi ei pääsenud.
Ta sündis aastal 1963 Skopjes. Skopjes lõpetas ta ka keskkooli. Seejärel lõpetas ta aastal 1982 Priština ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 1994 sai ta samas ülikoolis õigusteaduse magistriks. Aastal 2002 promoveeriti ta Grazi Ülikoolis rahvusvahelise õiguse alal õigusteaduse doktoriks. Aastatel 2003–2006 oli ta Tetovos Kagu-Euroopa Ülikooli (South East European University, SEEU) avaliku halduse osakonna dekaan ja 2005. aastast ka teadusprorektor.
2006. aasta juunis kolis ta Makedoonia Vabariigi alalisse esindusse Euroopa Liidus Brüsselis ja töötas missiooni juhina 2010. aasta juulini. 2010. aasta septembrist töötab ta taas Kagu-Euroopa Ülikoolis Tetovos teadusprorektorina.
Ta kandideeris 2019. aasta Põhja-Makedoonia presidendivalimistel, kuid valimistel te esimesest voorust pääsesid edasi teise vooru Stevo Pendarovski ja Gordana Siljanovska-Davkova.
Pärast 2019. aastal Kosovos toimunud parlamendivalimisi ja sellega seotud koalitsiooniläbirääkimisi uue valitsuse moodustamiseks pakkus valimisvõitja Lëvizja Vetëvendosjeǃ välja Albin Kurti juhtimisel, algselt Blerim Reka Kosovo Vabariigi tulevase välisministrina. Pärast seda, kui 2020. aasta veebruaris sõlmiti Kosovo Demokraatliku Liigaga koalitsioonilepe, anti talle Albin Kurti valitsuses lõpuks Kosovo Eurointegratsiooni ministri ametikoht.
Isiklikku.
Ta on abielus Ymrane Rekaga. Koos on neil kolm tütart, kellest üks suri lapsena ja poeg, kes oli mõnda aega abielus albaania keelt kõneleva laulja Altuna Sejdiu'ga.
Gilučiai

Gilučiai on küla Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Gilučiai valla halduskeskus. Küla asub Elektrėnaist kolm kilomeetrit loodes. 
Gilučiais asub Elektrėnai algkooli filiaal ja raamatukogu. Rahvasuu tuletab küla nime sõnadest "gilu čia", mis tähendab "siin sügaval" laane varjus. Nimelt olevat külale aluse pannud sealsete metsade vahel katku eest varju leidnud rahvas. Teise variandi kohaselt on aga nime andnud deminutiiv sõnast "gilė" ehk tõru.
Ajalugu.
Gilučiai küla kohta pärinevad esimesed teated aastast 1590. Küla kuulus Žasliai kihelkonda. Sealsed elanikud osalesid jaanuariülestõusus. Külas elas salakaubavedaja Petras Gudelis, kes korraldas Gilučiai kaudu raamatute salakaubana Preisimaalt Vilniusse toimetamist.
Aastal 1928 avati Gilučiais algkool. Teise maailmasõja järel tegutsesid küla ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude perioodil oli Gilučiai kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Beižionys

Beižionys on küla Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Beižionysi valla halduskeskus. Küla asub Dzūkija kõrgustikul Elektrėnait 14 kilomeetrit edelas. 
Beižionysis on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on kohalik Birutė mäe nime kandev linnamägi, Beižionysi rahn ja aastal 1926 valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Beižionysi küla juures asub linnamägi, mis oli kasutusel esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses. Linnamäe tipus asuvat 25-meetrise läbimõõduga ala piirab meetri kõrgune muldvall, mis loodes on kolme meetri kõrgune. Linnamäelt on leitud esimesest aastatuhandest pärinevat keraamikat. Linnamäe juures paiknevad ligi 60 kalmega muinaskalmed. 
XIX sajandil rajati küla juurde mõis. 1812. aastal peatusid seal Napoleon I väed.
Aastal 1903 avati Beižionysi kool. Aastal 1926 ehitati sinna kirik ja moodustati selle juurde kihelkond. Nõukogude ajal oli Beižionys kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Naujosios Kietaviškės

Naujosios Kietaviškės (rahvapäraselt lihtsalt Kietaviškės) on küla (endine alev) Leedus Elektrėnai omavalitsuses, Kietaviškėse valla halduskeskus. Küla asub Spengla jõe ääres. 
Naujosios Kietaviškėses on postkontor ja Kietaviškėse raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Zabarija allikas ja 1915. aastal valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Küla on kirjalikes allikates esmamainitud 1504. aastal, mil sinna ehitati esimene kirik. Toona olid sealsed alad Pacide valduses. See hoone põles reformatsiooni ajal maha ja nii ehitati sinna 1676. aastal Leonard Gabriel Pociej finantseerimisel uus hoone. Küla on kuulunud ka Ogińskitele.
XVII sajandi keskpaigas rajati küla juurde Kietaviškėse mõis, mis läks aastal 1830 Pacide valdusse. Teodor Pac osales aga novembriülestõusus ja nii konfiskeeriti mõis talt juba järgmisel aastal. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1915.
Lars Jonsson

Lars Jonsson (sündinud 1. jaanuaril 1952 Stockholmis) on rootsi kunstnik (paljude ornitoloogiateoste illustreerija), kes elab Gotlandi saare lõunaosas Hamras.
Vievise järv

Vievise järv on järv Leedus Elektrėnai omavalitsuse aladel. Järve kaldal asub Vievise linn.
Kaldajoone pikkus on 8,29 kilomeetrit. Lisaks Vievise linnale asuvad järve kaldal veel Vievininkai, Patiltai, Balceriškės, Šadubalis, Zabaka ja Pylimai. Järve voolab kaheksa nimetut oja, välja voolab aga Pylimase jõgi.
Järve nime päritolu on ebaselge, kuna vanasti kasutati enamasti selle poolakeelseid nimekujusid. Kui sõna algne sugu on andnud poolakeelse nimekuju "Jewie", siis on järve nimi tulenenud sõnast "ieva" ehk toomingas. Kui aga primaarne on nimekuju Vievis, siis on tegemist väga arhailise nimega. Sel juhul on nime andnud indoeuroopa algkeele vorm "*u̯ei-", mis tähendab pööratut, väänatut.
Piotrkówi kubermang

Piotrkówi kubermang (vene keeles Петроковская губерния; poola keeles "Gubernia piotrkowska") oli haldusüksus (kubermang) aastatel 1867–1917 Venemaa Keisririigi Visla-äärses piirkonnas. Kubermangu keskus oli Piotrków Trybunalski (19. sajandi lõpul umbes 30 000 elanikuga linn). Kõrgeim ametiisik – kuberner.
Piotrkówi kubermang moodustati 1867. aastal Varssavi, Kaliszi ja Kielce kubermangu osadest. Kubermangu pindala oli 10 763 ruutversta. Elanikke oli 1897. aasta rahvaloenduse andmetel 1 403 901.
Piotrkówi kubermangu koosseisu kuulus kaheksa maakonda. 1897. aasta rahvaloenduse 
andmetel oli kubermangu elanikest poolakaid 72,1%, juute 15,2%, sakslasi 10,6% ja venelasi 1,4%. Rahvaarvult suurimas kubermangu maakonnas – Łódźi maakonnas – oli juute 23,5% ja sakslasi 22,6% maakonna elanikkonnas.
Kubermangu suurim linn (ühtlasi Visla-äärse piirkonna suuremaid linnu) oli Łódź (aastal 1900 hinnati elanike arvuks 314 000).
Varssavi kubermang

Varssavi kubermang (vene keeles Варшавская губерния; poola keeles "Gubernia warszawska") oli haldusüksus (kubermang) Venemaa Keisririigi Kongressi-Poolas (1844–1867) ja Visla-äärses piirkonnas (1867–1917). Kubermangu keskus oli Varssavi. Kõrgeim ametiisik – kuberner.
Varssavi kubermang moodustati 1844. aastal Masoovia ja Kaliszi kubermangust.1867. aastal eraldati sellest Kaliszi kubermangu alad. Kubermangu pindala oli 14 562 km². Elanikke oli 1897. aasta rahvaloenduse andmetel 1 983 689.
Varssavi kubermangu koosseisu kuulus 12 maakonda. 1897. aasta rahvaloenduse 
andmetel oli kubermangu elanikest poolakaid 73,5%, juute 16,4%, venelasi 4,5% ja sakslasi 4,0%. Rahvaarvult suurimas kubermangu maakonnas – Varssavi maakonnas – oli juute 21,4% maakonna elanikkonnas.
Jaan Sütt

Jaan Sütt (sündinud 1. juulil 1974) on eesti anestesioloog.
Sütt on lõpetanud Tartu Miina Härma Gümnaasiumi. 2000. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ning 2005. aastal anestesioloogia ja intensiivravi residentuuri. 
Pärast seda on ta töötanud Tartu Ülikooli Kliinikumi anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku neurointensiivravi ja anestesioloogia osakonnas ning Tartu Kiirabis anestesioloogina.
Jaan Sütt kuulus aastatel 2001–2003 Eesti Nooremarstide Ühendusse. 2003. aastast kuulub Tartu Arstide Liitu, mille eestseisusse on ta valitud 2004. aastast ning eestseisuse esimees olnud alates 2013. aastast. 
2018. aastast on ta Eesti Arstide Liidu president. Eesti Arstide Liidu eestseisusse on ta kuulunud alates 2013. aastast.
David J. Francis

David John Francis (sündinud 5. oktoobril 1965) on Sierra Leone akadeemik, kirjanik ja poliitik, alates 20. aprillist 2018 Sierra Leone peaminister. Kuna aastatel 1978–2018 riigis peaministri institutsioon puudus, on ta 40-aastase pausi järel Sierra Leone esimene peaminister.
Francis on õppinud Fourah Bay kolledžis (Freetown, Sierra Leone), Raoul Wallenbergi inimõiguste ja humanitaarõiguse instituudis (Lund, Rootsi) ja rahvusvahelises sotsiaalteaduste instituudis (Haag, Holland). Aastatel 1994–1998 tegi ta teadustööd Southamptoni ülikoolis. Enne valitsusse tööle asumist koordineeris ta Bradfordi ülikooli professorina UNESCO Aafrika rahu- ja konfliktiuuringuid. Ta on kirjutanud üheksa raamatut ning avaldanud üle 50 teadusartikli.
Taust.
Francis sündis ja kasvas üles Kenema linnas Sierra Leone idaosas. Ta on rahvuselt mende.
Haridus.
Aastal 1993 lõpetas ta Sierra Leone ülikooli Fourah Bay kolledži bakalaureusekraadiga. Aastal 1994 lõpetas ta Raoul Wallenbergi inimõiguste ja humanitaarõiguse instituudi inimõiguste eriala magistrikraadiga, aastal 1995 lõpetas ta rahvusvahelise sotsiaalteaduste instituudi õigusteaduste eriala. Aastal 1998 lõpetas ta Suurbritannias Southamptoni ülikooli rahvusvaheliste suhete eriala doktorikraadiga.
Karjäär.
Enne peaministriks saamist oli ta president Julius Maada Bio valitsuse üleminekutoimkonna juht.
Korea Töölispartei

Korea Töölispartei (korea keeles 조선로동당 "Chosŏn Rodongdang"; lühend KTP) on Korea Rahvademokraatliku Vabariigi juhtiv partei. 
KTP on ainuvalitsev partei Põhja-Koreas, legaalselt eksisteerib veel kaks parteid. Partei asutati juunis 1949 Põhja-Korea Töölispartei ja Lõuna-Korea Töölispartei ühinemise tulemusena. Parteid juhtisid aastatel 1949–1994 Kim Il-sŏng, pärast viimase surma tema poeg Kim Chŏng-il (1994–2011) ja seejärel 2011. aastast Kim Chŏng-un. Partei ideoloogiaks on marksismil-leninismil ja Kim Il-sŏngi õpetustel põhinev kimilsungism.
Korea Töölisparteil oli 2015. aastal neli miljonit liiget.
Sierra Leone peaminister

Sierra Leone peaminister (inglise keeles "Chief Minister") kannab hoolt kõikide Sierra Leone valitsuse ministeeriumite töö eest. Peaministri nimetab ametisse president.
Peaminister annab aru presidendile ning vastutab täidesaatva võimu toimimise eest kõikides ministeeriumites ja nende haldusaladesse kuuluvates ametites ning agentuurides. Lisaks sellele juhib peaminister otseselt kolme sektori ministeeriumeid:
Alates 20. aprillist 2018 on ametis David J. Francis, enne teda täitis peaministri kohuseid 1978. aastal Christian Alusine Kamara-Taylor.
Halimah Yacob

Halimah binti Yacob (jawi kirjas حاليمه بنت يعقوب; sündinud 23. augustil 1954) on Singapuri poliitik, alates 14. septembrist 2017 kuni 14. septembrini 2023 Singapuri president. 
Ta oli aastatel 2001–2017 Rahva Aktsioonipartei liige, esindas aastatel 2001–2015 parlamendis Jurongi valimisringkonda (Ida-Bukit Batok) ja aastatel 2015–2017 Marsiling-Yew Tee valimisringkonda (Marsiling). 
Aastatel 2013–2017 oli Jacob Singapuri parlamendi spiiker, kuid astus tagasi, et kandideerida 2017. aasta presidendivalimistel. Halimah osutus ainsaks valimistel osalemiseks kõlbulikuks kandidaadiks ning võitis valimised ainukandidaadina. Ta vannutati ametisse 14. septembril 2017, ta on riigi esimene naispresident ning teine moslemist president (esimene oli Yusof Ishak aastatel 1965–1970).
Maardu Raudtee

AS Maardu Raudtee on Eesti raudteefirma.
AS Maardu Raudtee (RVAS-i Eesti Fosforiit endine raudteetsehh) asutati 1996. aastal. Ettevõtte põhitegevuseks on raudteeveoteenuse osutamine (vagunite etteandmine-äravedu) Maardu linnas asuvatele erinevatele terminalidele ja ladudele. 
Põhilisteks veosteks on vedelkütused, keemiatooted, konteinerid ja muud veosed.
Lisaks omab ettevõte veduridepood, kus teostatakse raudteeveeremi hooldust ja remonti. 
AS Maardu Raudtee valduses on kokku 14 km rööbasteid, mis liitub AS Eesti Raudteele kuuluva avaliku raudteega Maardu kaubajaamas.
Maardu kaubajaam

Eesti Raudtee Maardu kaubajaam on kaubajaam Liivamäe küla ja Maardu linna piiril Peterburi tee põhjaküljel.
Maardu jaamas asub 10 rööpapaari ja ligi 50 pööret. Jaama pikkus läänest itta on umbes 3 km.
Kaubajaamast suundub tööstusraudtee Ülemistele ja Lagedile, samuti kulgeb raudtee Maardu jaamast ka edasi Muuga kaubajaama, Miiduranna sadamasse ja paljudesse ümberkaudsetesse tööstusettevõtetesse nagu näiteks AS Maardu Raudtee territooriumile, Iru elektrijaama, Maardu depoosse (vt ka AS E.R.S.), Liwathon E.O.S.`i terminali jne.
Muuga kaubajaam

Eesti Raudtee Muuga kaubajaam on kaubajaam Muuga sadama territooriumil Maardu, Viimsi valla ja Jõelähtme valla piiril.
Tegemist on Eesti Raudtee ühe suurima ja kesksema kaubajaamaga, kus paikneb ka AS Operaili Muuga veduridepoo. 
Kaubajaamast kulgeb raudtee Maardu kaubajaama ja sealt edasi Lagedi ja Ülemiste suunas. 
Kaubajaamas asub ka vagunite sorteerimismägi (vt sorteerimisjaam), mis praeguseks on suletud.
Xasan Cali Khayre

Xasan Cali Khayre (araabia keeles حسن علي خيري‎, läänepäraselt Hassan Ali Khaire; sündinud 15. aprillil 1968) on Somaalia aktivist ja poliitik, kes oli 1. märtsist 2017 kuni 23. septembrini 2020 Somaalia peaminister. Khayre nimetas ametisse 23. veebruaril 2017 president Maxamed Cabdullaahi Maxamed, 1. märtsil 2017 hääletas parlament ühehäälselt tema ametisse nimetamise poolt. 
Aastal 1991 kolis läks ta põgenikuna Norrasse, kus ta 2002. aastal hakkas töötama MTÜ-s Norra pagulasnõukogu. Ta on olnud Briti naftaettevõtte Soma Oil &amp; Gas direktor.
Vincenzo Spadafora

Vincenzo Spadafora (sündinud 12. märtsil 1974 Afragolas) on Itaalia poliitik. Ta oli 5. septembrist 2019 kuni 13. veebruarini 2021 Itaalia spordi- ja noorsoopoliitika minister.
Ta sündis 1974. aastal Afragolas Città metropolitana di Napolis. Pärast keskkooli lõpetamist kolis ta Rooma ja asus tööle UNICEF-i aparaadis.
Ta oli 5. septembrist 2019 kuni 13. veebruarini 2021 Itaalia spordi- ja noorsoopoliitika minister.
Tereski mõis (Haljala)

Tereski mõis, ka Tõreska mõis (saksa keeles "Tereska") oli poolmõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kuusalu vallas Harju maakonnas.
Tereski mõis oli Kavastu mõisa karjamõis.