Poolhaagis

Poolhaagis, ka pooltreiler või sadulhaagis (inglise keeles "semi-trailer") on ühe või enama teljega haagise liik, mille puhul osa poolhaagise ja lasti poolt avaldatavast raskusjõust kandub sadulseadise kaudu vedukautole. Poolhaagis on ette nähtud haakimiseks sadulveduki külge ja toetudes osaliselt vedukile, kannab sellele üle olulise osa vertikaalkoormusest. 
Poolhaagis on ette nähtud haakimiseks sadulveduki või eeliku külge ja kannab sellele üle olulist vertikaalkoormust ehk lihtsamalt öeldes toetub osaliselt vedukile. Kõige silmnähtavam erinevus poolhaagiste ja ülejäänud haagiste vahel seisneb selles, et poolhaagisel puudub esimene telg. Seetõttu on poolhaagis varustatud tugijalgadega, millele see toetub ajal, mil see pole veduki külge ühendatud. 
Euroopas kõige enam kasutatav poolhaagis on 13,62 m pikk ja 2,55 m lai ning kolmeteljeline. Külmikpoolhaagiste laius on 2,60 m. Poolhaagisega veok on tänapäeval kõige levinum kaubaveovahend maanteetranspordis. Tavapärase madelpoolhaagise kaubaruumi maht on 90 m³. 
Poolhaagised on täishaagistestest enamkasutatavad peamiselt järgmistel põhjustel. Vedukauto ja pooltreileri puhul on võimalik ühendada veduk poolhaagisest laadimise ajaks lahti, mis võimaldab veokil teha tööd ajal, mil poolhaagist laaditakse. Poolhaagise peamine eelis on ühtne pikk koormaruum, mis pakub suurt universaalsust erinevate mõõtmetega kaupade laadimisel ja vedamisel. Oluliseks eeliseks veoauto ees on asjaolu, et treileri kohale toimetanud veduk ei pea jääma mahalaadimist ootama, vaid saab pärast poolhaagise lahtihaakimist alustada teise treileri vedamist. Rahvusvahelistel vedudel ning terminal-terminal vedudel on levinuim vedukist ja poolhaagisest koosnev autorong ehk sadulautorong.
Poolhaagisega on kitsastes kohtades ja järskudel pööretel tülikam liigelda kui täishaagisega, kuna selle manööverdusvõime on väiksem. Kulud kauba vedamisel poolhaagistega on üldjuhul veidi väiksemad kui veoauto ja haagise puhul.
Valmistatakse palju erinevaid poolhaagise tüüpe erinevateks otstarveteks. Siiski võib loetleda enimtoodetavad pooltreilerid alljärgnevalt:
Madelpoolhaagis.
Madelpoolhaagis on laiaotstarbeline haagis. Sellega saab transportida nii pakendatud kui pakendamata kaupa. Madelpoolhaagisel on peal kergkarkass, mis kannab kattetenti ehk koormakatet. See kaitseb kaupa vigastuste ja sademete eest.
Külmikpoolhaagis.
Külmikpoolhaagis on ette nähtud kiiresti riknevate või kindlal temperatuuril säilitatavate kaupade, näiteks lillede, värskete puu- juurviljade või külmutatud liha või kala transpordiks.
Kallurpoolhaagis.
Kallurpoolhaagis on kasutusel põhiliselt ehitustel puistmaterjalide veoks. Neid kasutatakse aga ka põllumajandussaaduste transpordiks ja jäätmekäitluses.
Konteinerpoolhaagis.
Konteinerpoolhaagis on mõeldud merekonteinerite veoks.
Autoveopoolhaagis.
Autoveopoolhaagis ehk autotreiler on autode transpordiks ette nähtud poolhaagis.
Tsisternpoolhaagis.
Tsisternpoolhaagiseid on kahte liiki: vedelike (bensiin, masuut) vedelad kemikaalid, vesi, piim, vein ning puistainete (tsement, väetis, graanulid, jahu, suhkur) transpordiks.
Raskeveopoolhaagis.
Raskeveopoolhaagis on suurte ehitusmasinate (traktorid, ekskavaatorid) transpordiks ette nähtud poolhaagis.
Poolhaagiste ehitamise ajaloost.
August Charles Fruehauf (1868–1930) oli 20. sajandi algul Michigani osariigis Detroidis edukas hobuvankrite tootja. 1914. aastal tuli Fruehauf’i juurde klient, kes palus tal välja mõelda viisi mootorpaadi transportimiseks oma Ford Model T-ga. Paadi pikkus ületas veokasti pikkust rohkem kui kaks korda. Fruehauf võttis väljakutse vastu ja tulemuseks oli esimene veoki poolhaagis maailmas. Pooltreiler õnnestus sedavõrd, et neid hakkasid kohe tellima puidukaupmehed, kelle poolt turustatav pikamõõtmeline puitmaterjal ei mahtunud pikkuselt hobuvankritele ega ka veokasti või -platvormiga veoautodele. "Fruehauf Trailer Company Ltd". asutati 1918. aastal ning sellest sai peagi üks suuremaid ja edukamaid poolhaagiseid tootvaid ettevõtteid maailmas. Pärast teist maailmasõda oli ettevõttel USA-s 16 haagisetehast.
Töötati ka välja veduki ja poolhaagise liigendiga ühendatud kombinatsioon ("fifth wheel"), mis võimaldas suurendada oluliselt veoki kandejõudu. 1915. a. tõid Hermann Farr ja Martin Rocking avalikkuse ette sadulhaakeseadme, mis võimaldas poolhaagist kiiresti ja ohutult veoki külge ja lahti haakida. Pärast poolhaagiste laialdast kasutuselevõtmist hakkasid veokid pakkuma kaubavedudel konkurentsi raudteetranspordile.