tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ukraina Rahvuslik Liit (URL)

Ukraina Rahvuslik Liit (URL) (ukraina keeles "Український Національний Союз (УНС)") on 2009. aastal alguse saanud ühendus Ukrainas.
Ajalugu.
Organisatsioonina alustati tegevust 19. detsembril 2009.
Dourdan

Dourdan on linn Prantsusmaal Essonne'i departemangus.
Lembit Kivirand

Lembit Kivirand (23. detsember 1941 Tallinn – 3. juuni 2012) oli eesti kunstnik, kujundaja ja karikaturist.
Lia Sildver

Lia Sildver (aastani 1954 Lia Taso; 22. september 1926 Tallinn – 3. veebruar 2021 Viimsi) oli eesti arstiteadlane ja pediaater.
Ta lõpetas 1942. aastal Tallinna 4. Gümnaasiumi, 1946. aastal Tallinna Meditsiinikooli ning 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. 
Ta kaitses TRÜ-s 1963. aastal väitekirja “Uurimus tuberkuloosse meningiidi haigete laste ravi lähi- ja kaugtulemustest” ning sai meditsiinikandidaadi kraadi.
1953. aastast töötas ta TRÜ õppejõuna peamiselt arstiteaduskonna pediaatriakateedris, sealhulgas oli aastatel 1971–1975 ja 1977-1991 dotsent.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli arstiteadlane Ants Sildver (1928–1999).
ICE 3

ICE 3 ehk Intercity-Express 3 on Deutsche Bahni kasutatav elektrikiirrongide seeria. Seeriasse kuuluvad klassid 403 (ICE 3), 406 (ICE 3M) ja 407 ("Uus ICE 3"). Neli ICE Internationali nime kandvat mitmiksüsteemiga rongi kuuluvad Nederlandse Spoorwegenile (Hollandi Raudtee).
Põhinedes ICE 3M/F-ile, arendas Siemens välja enda Siemens Velaro rongiseeria nii Hispaania, Hiina, Venemaa, Suurbritannia, Türgi ning samuti koduriigi Saksamaa jaoks.
Klass 403.
ICE 3 (Klass 403) eesmärk oli luua kergem, kuid suurema võimekusega rong, kui seda olid selle eelkäijad. Selle saavutamiseks jaotati kogu rongi alla 16 veomootorit. Rong võib sõita 330 km/h ja on katsesõitudel saavutanud 368 km/h. Tavalistel Intercity-Express teenustel sõidavad nad kiirusel 300 km/h, mis on saksa kiirraudteede ülemine piirkiirus.
Kuna rongil ei ole vedavat vedurit (ing. k "powerhead"), on rongi igas vagunis reisijakohad, seehulgas esimeses vagunis. "Salongiistmed" on juhist kohe tagapool; juhi ja reisijate vahel on ainult klaasist sein.
1997. aastal telliti 50 rongikoosseisu Frankfurdi ja Kölni vahelise kiirraudteeliini jaoks. Need rongikoosseisud ehitasid Siemens ja Adtranz (nüüdne Bombardier).
Klass 406.
ICE 3M (M tähendab mitmiksüsteemi) arendati välja kasutamiseks nelja erineva raudteedel kasutatava elektrisüsteemiga, mida kasutatakse Euroopa peatrassidel koos erinevate rongikaitsesüsteemidega. Deutsche Bahn (DB) tellis 1994. aastal 13 sellist koosseisu, NS (Hollandi Raudtee) tellis neid ronge 4. 2007. aastal anti välja luba nende rongide kasutamiseks Hollandis, Belgias ja Prantsusmaal. Praegu sõidavad need rongid riikidevahelistel rongiliinidel Hollandis, Saksamaal, Belgias ja Prantsusmaal. Prantsuse LGV Est liinil jõuavad rongid kiiruseni 320 km/h.
Klass 407.
2008. aasta novembris tellis Deutsche Bahn 500 miljoni euro eest 15 rongikoosseisu. 18. aprillil 2010 esitles DB esimest Velaro D rongi Siemensi Krefeldi tehases. Mudeli valmistajakiirus on 320 km/h, kusjuures on see laiem, vaiksem ja energiasäästlikum kui eelmised mudelid. 
Uus klass 407 ("uus ICE 3") rong pidi Saksamaal teenindamist alustama 2011. aasta lõpus, kuid seda kuupäeva on mitu korda edasi lükatud. 2013. aasta detsembris sai DB esimesed neli rongi kätte ning nendega alustati riigisisest reisijatevedu.
Eksponendieelne tegur

 
Eksponendieelne tegur (ka eksponendieelne faktor) on keemilises kineetikas Arrheniuse võrrandisse kuuluv eksponendieelne konstant (A). See väljendab temperatuuri (T) ja reaktsiooni kiiruskonstandi (k) vahelist empiirilist seost. Kui selle teguri väärtus on leitud katseliselt siis tähistatakse tavaliselt A-ga.
Esimest järku reaktsioonide korral on A ühikuks s−1, mistõttu nimetatakse seda tihti ka sagedusfaktoriks (kokkupõrgete sagedus ajas).
Sagedusfaktori (A) väärtus sõltub sellest et kui tihti molekulid reaktsioonisegus üksteisega põrkuvad kui kõikide reaktsioonis osalevate ainete kontsentratsioonid on 1 mol/L. Lisaks sõltub see väärtus ka kokkupõrgetel sobivat orientatsiooni omavate molekulide arvust ehk molekulide arvust, mis on kokkupõrkel üksteise suhtes sobiva küljega et kokkupõrke tulemusel reageerida, mitte lihtsalt üksteisest põrkuda.
Kuuepäevane sõda

Kuuepäevane sõda, kolmas Iisraeli ja araabia riikide vaheline sõda, peeti 5.–10. juunini 1967. Sõda alustas Iisrael, kes oma õhujõudude ja mehhaniseeritud sõjapidamise üleoleku tõttu vallutas nädalaga kogu Siinai poolsaare, Golani kõrgendiku ja Palestiina alad (Gaza piirkonna ja Jordani läänekalda). Hõivatud aladelt põgenes sadu tuhandeid palestiinlasi, Suessi kanal suleti.
Eelmäng.
Iisraeli ja tema naabrite vahelised suhted ei olnud kunagi täielikult normaliseerunud pärast 1948. aasta Araabia-Iisraeli sõda. Aastal 1956 tungis Iisrael Siinai poolsaarele, mille üheks eesmärgiks oli Tirani väina taasavamine, mille Egiptus oli 1950. aastal Iisraeli laevadele sulgenud. Iisrael oli hiljem sunnitud taanduma, kuid võitis tagatise, et Tirani väin jääb avatuks. Kuigi ÜRO rahuvalve väed saadeti kahe maa piirile, puudus demilitariseerimiskokkulepe.
Sõda.
1967. aasta juuniks olid pinge muutunud ohtlikult suureks. Iisrael kordas oma 1956. aasta järgset seisukohta, et Tirani väina sulgemine tema laevadele võrduks sõjakuulutusena. Mai lõpus teatas Egiptuse president Gamal Abdel Nasser, et Tirani väin suletakse Iisraeli laevadele. Egiptus mobiliseeris seejärel oma jõud piiril Iisraeliga.
5. juunil alustas Iisrael ulatusliku õhurünnakute seeriaga Egiptuse lennuväljade vastu. Rünnakus osales 188 Iisraeli lennukit. Egiptuse kaitseinfrastruktuur oli väga kehv ning lennuväljad ei olnud varustatud kindlustatud varjerajatistega, mis oleksid suutnud kaitsta Egiptuse lennukeid. Enamik Iisraeli sõjalennukeid lendas madalalt üle Vahemere, et vältida endi tuvastamist radarite abil. Ülejäänud lendasid üle Punase mere.
Üllatusrünnakus hävitati peaaegu kogu Egiptuse õhujõud juba maa peal (kokku hävis üle 300 lennuki ja hukkus umbes 100 pilooti), andes Iisraeli lennukitele edaspidi õhus täieliku ülekaalu. Samal ajal alustasid iisraellased maavägede operatsiooni Gaza sektorisse ja Siinai poolsaarele, mis jällegi tabas egiptlasi ootamatult. Pärast mõningast esimest vastupanu kuulutas Gamal Abdel Nasser välja evakuatsiooni Siinai poolsaarelt. Iisraeli väed jälitasid lääne poole pagevaid egiptlasi, põhjustades neile raskeid kaotusi ning vallutasid Siinai poolsaare.
Nasser kutsus seejärel Süüriat ja Jordaaniat üles alustama rünnakuid Iisraelile. Järgnenud lahingutes tõid Iisraeli vasturünnakud kaasa Ida-Jeruusalemma ja Jordani Läänekalda hõivamise Jordaanialt ning Golani kõrgendike vallutamise Süürialt.
Tulemus.
11. juunil allkirjastati relvarahu. Araabia maad kandsid võrreldes Iisraeliga tunduvalt suuremaid kaotusi: araabia riikide poolel hukkus ligi 20 000 meest, Iisraeli poolel veidi vähem kui 1000. Iisraeli sõjaline edu oli tingitud üllatusrünnaku mõjust, uuenduslikust ja hästi ellu viidud lahingukavast ning araabia maade sõjajõudude kehvast kvaliteedist ja juhtimisest.
Iisrael vallutas Egiptuselt Gaza sektori, Jordaanialt Jordani Läänekalda ja Ida-Jeruusalemma ning Süürialt Golani kõrgendikud. Iisraeli kontrolli all olevate maa-alade pindala kolmekordistus. Sõja järel põgenes Läänekaldalt umbes 300 000 palestiinlast ja Golani kõrgendikelt ligi 100 000 süürlast. Kogu Araabia maailmas saadeti välja juute, kes pagesid Euroopasse või Iisraeli.
Urve Eslas

Urve Eslas (sündinud 20. aprillil 1972) on eesti ajakirjanik. 
2004. aastal kaitses ta Eesti Humanitaarinstituudis filosoofias bakalaureuse- ja magistritöö "The Eye of the I and the Face of the Other in dialogue without communication through the rupture of il y a" (juhendaja Eero Tarasti; avaldatud 2003. aastal ühe köitena: bakalaureusetöö osa "Other in the thought of Emmanuel Levinas. Totality of the Same and Resistance of the Other", magistritöö osa "Speculation or ought: dialogue without communication").
2014. aasta seisuga õppis ta Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudi filosoofia eriala doktorantuuris.
Ta on olnud ajalehe Postimees arvamustoimetaja, Eesti Päevalehe kolumnist, Kuku raadio saate "Vahetund Postimehega" ja Vikerraadio saate "Vasar" üks saatejuhte.
2016. aastast oli ta president Toomas Hendrik Ilvese nõunik.
Carolina Panthers

Carolina Panthers on Ameerika Ühendriikide Ameerika jalgpalli liigas NFL osalev meeskond. 
Meeskonna kodulinn on Charlotte ja kodustaadion Bank of America Stadium.
Meeskond mängib konverentsi NFC Lõunadivisjonis koos Atlanta Falconsi, New Orleans Saintsi ja Tampa Bay Buccaneersiga. 
Meeskonna värvid on sinine, must, hõbedane ja valge. Meeskonna logo kujutab sinimusta pantrit.
Carolina Panthers on tulnud NFC meistriks aastatel 2003 ja 2015.
Suur-Aguli tänav

Suur-Aguli tänav on tänav Narvas Kerese linnaosas. Suur-Aguli tänav on Paul Kerese tänavalt algav umbes 325 meetrit pikk umbtänav, mis kulgeb lõunasse. Tänaval paiknevad tööstus-, büroo- ja laohooned.
1905. aasta linnaplaanil oli selle tänava nimi Форштадская улица, 1912. aasta plaanil – Alewi tänav, 1927. aastal ja hiljem – Suur-Aguli tänav. See tänav lõppes linna põhjaosas ristudes Rakvere tänavaga.
Võlukübar

Võlukübar on muinasjutuline kübar, mis annab selle kandjale imevõimeid.
Stiihia (laul)

"Stiihia" on eesti laulja Renate 2013. aastal avaldatud laul.
Laul anti välja raadiosinglina ning selle võib leida ka ta albumilt "Teispoolsusest". Laulu viisi ja sõnade autor on laulja ise. 
Laul oli 2013. aastal YouTube'is vaadatavuselt Eesti lauludest neljandal kohal, Raadio 2 Aastahiti valimistel viies ja Power Hit Radio aastaedetabelis seitsmes.
Silvi Teesalu

Silvi Teesalu (sündinud 24. oktoobril 1947) on eesti kultuuritegelane ja tõlkija.
Ta on töötanud Taani Kultuuri Instituudi juhatajana.
Colombia peeso

Colombia peeso (ISO kood COP, sümbol $) on Colombia rahaühik. Colombia peeso jaguneb 100 sentaavoks.
Käibel on 1000, 2000, 5000, 10 000, 20 000, 50 000 ja 100 000 peeso väärtuses rahatähed ning 50, 100, 200, 500, 1000 peeso väärtuses mündid.
Endel Reinas

Endel Reinas (kuni 12. mai 1936 Reintal; 4. september (vkj)/ 17. september 1917 Mäe talu, Lahavere küla, Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 30. august 2012 North York, Toronto, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (lipnik).
Ta lõpetas 1937. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1937–1938 Tondi sõjakoolis ning ülendati 17. veebruaril 1939 lipnikuks. Õppis 1943. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Elukutselt postiametnik. 1940. aastal abiellus ta Alice Kosega.
1941–1942 oli ta 181. julgestusgrupi 9. kompanii ülema kt ja rühmaülem, hiljem 660. idapataljoni käsundusohvitser ja 9. komp rühmaülem, leitnant. 1944–1945 20. Eesti diviisi väljaõppe- ja tagavararügemendi 1. pataljoni adjutant. Ta põgenes 1944. aastal Saksamaale, pääses sealt 1947. aastal Suurbritanniasse ning läks 1957. aastal Kanadasse. Ta oli Eesti Ohvitseride Kogu Kanadas asutajaliige ja esimees.
Laki rajoon

Laki rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Kumukh.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 11 984, neist 95,2% lakid, 2,0% dargid ja 1,1% avaarid.
Kuli rajoon

Kuli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Vatši.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 11 239, neist 97,4% lakid.
Kaljo Apri

Kaljo Apri (sündinud 19. juunil 1943) on eesti õppejõud ja karikaturist.
Kaljo Apri lõpetas Kärdla Keskkooli 1962. aastal (15. lend). Ta töötas Hiiumaal ASi Dagomar traallaeval Pedassaare vanemmehaanikuna, alates 2006. aastast töötab ta Suuremõisa Eesti Mereakadeemia Hiiumaa praktikabaasis tehnikumi õppejõuna.
Tema karikatuure on avaldatud ajelehes Hiiu Leht ja raamatus "Sauna!". Apri on osalenud mitmel karikatuurivõistlusel, kus tema teoseid on ka ära märgitud.
Untsukuli rajoon

Untsukuli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Untsukul.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 30 297, neist 97,5% avaarid.
Eesti Kaubandus-Tööstuskoja aumärk

Eesti Kaubandus-Tööstuskoja aumärk on Eesti Kaubandus-Tööstuskoja poolt välja antav austus-, tunnustus- või tänuavaldus, mis antakse Eesti Vabariigi või välisriigi kodanikule eriliste teenete eest Kaubanduskoja ja/või Eesti majanduse arengule kaasaaitamisel.
Aumärke antakse välja 1999. aastast. Aumärgil on kolm klassi.
Aktiivsete põrgete teooria

Aktiivsete põrgete teooria on teooria, mis kirjeldab seda, kuidas saavad toimuda keemilised reaktsioonid ja miks eri reaktsioonid toimuvad erineva kiirusega. Selle teooria pakkus esimesena välja Max Trautz 1916. aastal ja temast sõltumatult William Lewis 1918. aastal. 
Aktiivsete põrgete teooria väidab, et keemilise reaktsioonini viivad vaid need reaktantide molekulide vahelised kokkupõrked, mille korral molekulidel on piisavalt energiat, et lõhkuda varem olemasolevaid sidemeid ja luua uusi. Seda energiat nimetatakse ka reaktsiooni aktivatsioonienergiaks (Ea).
Katseliselt on tõestatud, et teooria on küllaltki täpne lihtsamate molekulide reaktsioonide kirjeldamisel, aga mida keerukamad on reaktsioonis osalevad molekulid, seda suuremaks kasvab erinevus teooria ennustatud ja reaalse reaktsioonikiiruse vahel (teooria ennustatav reaktsioonikiirus on suurem). Põhjuseks on steeriline efekt, mis aktiivsete põrgete teoorias ei kajastu.
Andres Ader

Andres Ader (pseudonüüm Alice või Zassa; 27. märts 1953 – 12. oktoober 2020) oli eesti keraamik ja karikaturist.
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna füüsika (spetsiaalsusega elektroonika) erialal 1976. aastal. Ülikooli ajal oli ta Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva staažikaim liige: käis EÜE-s neliteist korda (1972–1987). EÜE-s oli ta hüüdnimi Zassa, kuid karikatuuridele kirjutas alguses alla Alice (tema karikatuuride peategelase noore naise nimi). Tema esimene karikatuur ilmus ajalehes Edasi 4. märtsil 1972. 
1970.–1980. aastatel avaldas Ader ajalehtedes ja ajakirjades üle 300 karikatuuri ja koomiksi. Ta on maalinud ka akvarelle ja korraldanud 1995. aastal galeriis Illegaard akvarellinäituse. Tartu kunstimuuseum on ostnud temalt mitu joonistust aastatest 1972–1974. 1990. aastail töötas Ader Tartu 17. Kutsekeskkoolis õpetajana ja hiljem ettevõttes Tartu Keraamika keraamikuna, kus tegi oma põhitöö kõrval ka palju omaloomingut, mis oli suurelt jaolt edasiminek tema karikatuuride tegelaskujudest jmt. Hiljem läks tööle Tarmekosse, kus tegeles puiduga.
Alexander Genis

Alexander Genis, ka Aleksandr Aleksandrovitš Genis, ("Александр Александрович Генис"; sündinud 11. veebruaril 1953 Rjazanis) on Ameerika Ühendriikides elav juudi päritolu vene kirjanik, esseist, kirjanduskriitik ja raadiosaatejuht.
Genis kasvas üles Riias ja lõpetas Läti Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. 1977. aastal emigreerus Ameerika Ühendriikidesse, elab New Jersey osariigis, New Yorgi vahetus naabruses.
Ta juhib juba aastakümneid Vabadusraadio iganädalast saadet "Американский час", mis on pühendatud Ameerika kultuuri tutvustamisele. Venemaal on tal oma rubriik "Уроки чтения" ajalehes Novaja Gazeta.
1997. aastal ilmus Tallinnas kirjastuselt Aleksandra Genise raamat "Вавилонская башня" ("Paabeli torn"). Eesti keeles on ilmunud Toomas Kalli tõlkes Genise "Dovlatov ja tema ümbrus. Filoloogiline romaan" (LR, 2013) ning "Lugemistunnid: raamatusõbra kamasuutra" (LR, 2016).
Eesti keeles on kasutatud mõlemat nimekuju, nii "Aleksandr" kui "Alexander", eelistatav on viimane.
Pähklimäe

Pähklimäe on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. Selle piirideks on Rahu tänav kirdes, Aleksander Puškini tänav idas, Rakvere tänav ja Kangelaste prospekt kagus ja Tallinna maantee edelas.
Pähklimäe linnaosa piirneb põhjas Siivertsi, idas Sutthoffi ja Kalevi ning edelas Soldina linnaosaga. Läänes piirneb ta Narva-Jõesuu linna territooriumiga.
Ajalugu.
Enne 1920. aastaid eksisteeris Pähklimäe mõis (saksa keeles Nöteberg). Minevikus on seda ala nimetatud ka "Vaasa" külaks. 1920. aastatel mõis kaotati ja alale moodustati "asundus". Hiljem sai asundusest küla (Pähklamäe, mainitud 1945). 1956–1968 kuulus küla Narva linna piiresse. Hiljem sai külast Narva linnaosa.
Jaan Priisalu

Jaan Priisalu (sündinud 24. juunil 1967) on küberjulgeoleku valdkonna arendaja, endine Riigi Infosüsteemide Ameti peadirektor.
Jaan Priisalu on töötanud Eesti Ühispangas ja Swedbankis infoturbega seotud ametikohtadel.
2015. aastast Tallinna Tehnikaülikooli Arvutiteaduse Instituudi Küberkriminalistika ja küberjulgeoleku keskuse nooremteadur ja AS Guardtime konsultant.
Küberjälitamine

Küberjälitamine on internetiga ühendatavates seadmetes inimese pidev, salastatud, tahtlik ja seadusvastane jälitamine, kus jälitaja kogub jälitatava kohta andmeid. 
Küberjälitamisel kasutatakse tehnilisi abivahendeid, näiteks klahvinuhki. Ebaseaduslikul teel kogutud andmete kasutamine või töötlemine on Eesti seaduste järgi kriminaalkorras karistatav rahalise trahvi või kuni kolmeaastase vangistusega.
Küberjälitamise ennetamiseks tuleb jälgida, millised programmid seadmes töötavad, kasutada viirustõrjetarkvara uusimat versiooni ning uuendada regulaarselt oma kasutajakontode paroole. Kui küberjälitamine on juba aset leidnud, siis saab abi Politsei- ja Piirivalveameti veebikonstaablitelt.
Olev Sild

Olev Sild (11. märts 1953 Tallinn – 15. oktoober 2002 Tohvri hooldekodu, Hiiumaa) oli eesti kabetaja ja kodanikuaktivist. 
Olev Sild oli lapsest saati lihaste kärbumise tõttu kõndimisvõimetu ja pidi kasutama ratastooli. 1973. aastal lõpetas ta Haapsalu Sanatoorse Internaatkooli.
Aastatel 1978, 1979, 1982 ja 1983 tuli ta kirikabes (vene kabe) Eesti meistriks, lisaks võitis kirikabe Eesti meistrivõistlustel 3 hõbemedalit (1981, 1985 ja 1987).
1982. aastal võitis ta NSV Liidu kirikabe (vene kabe) võistkondlikel meistrivõistlustel Eesti võistkonnas pronksmedali.
Ta oli Eesti Kodanike Peakomitee liige ja Eesti Komitee infosekretär. Töötades kodust oma kodutelefoniga, vahendas ta kodanike registreerimisega seotud infot ja pidas sidet kõigi kodanike komiteedega, samuti jagas välja kodanike registreerimislehti.
Ta komponeeris ka arvutil muusikat ning lõi arvutigraafikapilte Photoshopi ja Terrageniga.
2000. aastast elu lõpuni viibis ta Hiiumaal Tohvri hooldekodus.
Margus Turu

Margus Turu (19. november 1961 – 21. juuli 1998) oli eesti meelelahutusärimees.
Ta õppis Lydia Koidula nimelises Pärnu 2. Keskkoolis. Pärast kooli lõpetamist tegutses ta ELKNÜ Pärnu linnakomitees, kaubandusvalitsuses ja diskorina. 
Aastail 1989–1993 töötas ta Pärnu linnavalitsuse kultuuriosakonnas. Pärast seda asutas Turu osaühingu Bermuda, millega korraldas Pärnu Vallikäärus kontserte. Ta oli mitme eesti ansambli, sh Kuldne Trio, Must Q, Black Velvet, Rumal Noorkuu jt kontsertide korraldajaks.
Helmi Sakkov

Helmi Sakkov (1966. aastani Helmi Vainikka; sündinud 23. veebruaril 1943 Rakveres) on eesti arhitekt.
Ta sündis 1943. aastal Rakveres kooliõpetaja perekonnas. 
Haridus.
1961. aastal lõpetas ta Kose Keskkooli ja 1968. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal.
Töökohad.
1968. aastast töötas ta Eesti Projekti Tartu osakonnas. Aastatel 1973–1976 elas ta Alžeerias ja 1984–1988 Madagaskaril, kus ta abikaasa ajutiselt töötas. 1992. aastast on ta tegutsenud eraettevõtjana. 
Isiklikku.
Ta abiellus 1966. aastal mehaanikateadlase ja Tartu Riikliku Ülikooli õppejõu Elmar-Oskar Sakkoviga, neil sündisid pojad Erik ja Sven. Tema vend oli matemaatik Gennadi Vainikko.
Liepāja lennujaam

Liepāja rahvusvaheline lennujaam on lennujaam Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas Grobiņa vallas Cimdeniekis. Lennujaam asub Liepāja kesklinnast 7 kilomeetri kaugusel, linnaga ühendab seda autotee P134.
Riia ja Ventspilsi lennujaama kõrval kuulub see kolme Läti suurema lennujaama hulka.
Ajalugu.
Liepājasse rajati lennuväli enne teise maailmasõja algust, mil seoses baaside lepinguga asusid sinna Nõukogude õhujõud. 22. juunil 1941 hävitasid lennuvälja rünnanud saksa pommitajad seal paiknenud lennumasinad.
1943. aastal alustas Grobiņas tegevust lennukool, mis kasutas õppelendudeks Liepāja lennuvälja. Hiljem paiknesid seal ka Luftwaffe lennukid Arado Ar 66, mida kasutati lahingulendudeks. Mais 1944 viidi seal asunud eesti lendurid üle Pärnusse.
Külma sõja ajal paiknesid seal Nõukogude Liidu õhutõrjeüksused. Tsiviillende alustati Liepājast aastal 1960. Toona olid Aerofloti lennureiside sihiks Riia, Moskva, Kiiev, Minsk, Kaliningrad ja Leningrad. Aastas kasutas seda keskmiselt 100 000 reisijat, kaupu veeti keskmiselt 900 tonni aastas. Lennujaam lõpetas töö 1993. aastal ning läks SIA Aviasabiedrība Liepāja ja Liepāja linna ühisvaldusse.
Lennujaamast alustati regulaarseid lende taas 2006. aastal. AirBaltic avas liini Riiga, hiljem ka Hamburgi ja Kopenhaagenisse. Aastal 2008 avas vene firma AtlantSojuz liini Liepājast Moskvasse. AirBaltic kasutas lendudel lennukeid Fokker 50 ja ATR 42-300, AtlantSojuz aga lennukeid Embraer 120.
Aastast 2009 lennujaamast regulaarseid reisilende ei toimu. Lennujaama kasutatakse siiski tšarter- ja kommertslendudeks. 18. septembril 2014 suleti lennujaam remondiks, mille käigus laiendati stardirada ja ruleerimisradu. Rekonstrueerimine lõppes 14. juulil 2015.
Sutthoffi

Sutthoffi on Narva linnaosa, mis paikneb linna kirdeosas. Selle piirideks on Rakvere tänav lõunas ja Puškini tänav läänes.
Sutthoffi linnaosa piirneb loodes Siivertsi, läänes Pähklimäe ja lõunas Vanalinna linnaosaga. Idas on selle piiriks Narva jõe kaldajoon.
Nyŏngbyŏni Tuumaenergia Instituut

Nyŏngbyŏni Tuumaenergia Instituut (korea 녕변 원자력 연구소; 寧邊原子力硏究所) ehk Yongbyoni tuumajaam on tuumaelektrijaam Põhja-Koreas Põhja-P'yŏngani provintsis. Oli loodud aastal 1964 NSVL toel. Aastal 1965. oli kasutusele võetud tuumareaktor võimsusega 2 MW.
Tuumajaam võimaldab toota sõjaotstarbelist plutooniumi.
Soldina (Narva)

Soldina on Narva linnaosa, mis paikneb linna lääneosas. Selle piirideks on Tallinna maantee põhjas, Kreenholmi tänav idas ja Tallinna–Peterburi raudtee lõunas.
Soldina linnaosa piirneb põhjas Pähklimäe, idas Kerese ning lõunas Elektrijaama ja Paemurru linnaosaga. Läänes piirneb see Narva-Jõesuu linna territooriumiga.
Nahhitševani khaaniriik

 
Nahhitševani khaaniriik (خانات نخجوان), tekkis Safaviidide vasallriigist Kaukasuses, eksisteeris aastatel 1747–1828. Hõlmas tänapäeva Aserbaidžaani Nahhitševani Autonoomse Vabariigi ja osaliselt Armeenia ala. Administratiiv- ja kaubanduskeskuseks oli Naxçıvan.
Piirkond kuulus 16. sajandist Safaviidide riiki (Çuxur Sədi provints, ejalett või beilerbeilik, haaras ka hilisema Jerevani khaaniriigi ala), seda valitsesid türgi soost asevalitsejad. Oli 16. ja 17. sajandil Osmanite Türgi ja Safaviidide Iraani vahelise võitluse tallermaa. Läks šahh Abbas I ajal 17. sajandi alguses ja lõplikult Nadir-šahhi ajal 18. sajandi alguses Safaviididele. Muutus päritava võimuga khaaniriigiks pärast Nadir-šahhi surma.
Riigis valitses türgi Kəngərlide khaanidünastia, mille rajas Heydərqulu khaan. Rahvastikust moodustasid enamuse islamiusulised aserbaidžaanlased ja kurdid.
Vene-Iraani sõja tulemusel läks Nahhitševani khaaniriik 1828 Turkmantšai lepinguga Venemaale. Moodustas koos Nahhitševani khaaniriigi aladega Armeenia oblasti. Viimane khaan Ehsan Kəngərli läks Venemaa poole üle ja määrati Nahhitševani asevalitsejaks. Mitu tema järglast olid hiljem hinnatud sõjaväelased Venemaal.
Khaaniriigi pealinn oli tähtis poliitiline, majandus- ja kultuurikeskus. Arhitektuurimälestistest on säilinud Imamzadeh kompleks ja khaanipalee, Hacı Rüfai bəy mošee (kõik 18. sajand).
Hivi rajoon

Hivi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Hiv.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 21 532.
2010. aasta rahvaloenduse järgi oli rajoonis 22 753 elanikku, neist 13 521 tabassaraani (59,4%), 8847 lesgit (38,9%), 72 agulit, 40 venelast, 18 aserit, 15 dargi, 14 lakki, 11 avaari, 6 kumõkki, 2 tšetšeeni, 2 rutulit ja 1 nogai.
Rajoonil on kaks eksklaavi, Novõi Frig ja Zahhit, mis loodi maavärinas purunenud külade asemele.
Prantsuse Indohiina

Prantsuse Indohiina oli ajalooline piirkond Kagu-Aasias Indohiina poolsaarel, tänapäeva Vietnami, Kambodža ja Laose aladel, aastatel 1887–1954. Teise maailmasõja ajal oli piirkond okupeeritud Jaapani vägede poolt.
Vietnami Indohiina sõda 1946–1954 tulemusel jagati Vietnam kaheks mööda 17. paralleeli: Põhja-Vietnam ehk Vietnami Demokraatlik Vabariik, pealinn Hanoi ja Lõuna-Vietnam ehk Vietnami Vabariik, pealinn Saigon. Ameerika Ühendriikide ja tema liitlaste poolt kaotatud Vietnami sõja 1964–1973 tulemusel moodustati Põhja-ja Lõuna-Vietnami ühendanud Vietnami Sotsialistlik Vabariik.
1863. aastal kuulutas Prantsusmaa Kambodža oma protektoraadiks ning sellest aastast valitseb Kambodžas Norodomi dünastia, mille aitas võimule Tai. 1867 jagasid Tai ja Prantsusmaa Khmeeri riigi omavahel ära (Tai sai kaks provintsi ja Prantsusmaa ülejäänu) ning Norodomid jäid Prantsuse asumaa asevalitsejateks. 1906. aastal sõlmitud piirileppe järgi pidi Tai mõlemad endise Kambodža provintsid Prantsusmaale üle andma. Teise maailmasõja ajal aastail 1941–1945 oli Kambodža Jaapani poolt okupeeritud. Kambodža jäi osaks Prantsuse Indohiinast kuni iseseisvumiseni aastal 1953, mil asutati Kambodža Kuningriik.
Laos saavutas iseseisvuse Prantsuse-Laose 1953. aasta lepinguga ning riiki asus valitsema Laose kuningriigi kuningas Sisavang Vong.
Magaramkenti rajoon

Magaramkenti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Magaramkent.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 62 081, neist 96,09% lesgid.
Derbenti rajoon

Derbenti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Derbent.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 102 018, neist 58,02% aserbaidžaanlased, 18,80% lesgid, 9,90% lesgid, 7,86% dargid ja 2,19% agulid.
Ahtõ rajoon

Ahtõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Ahtõ.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 32 049, neist 98,45% lesgid.
Alexander Dobrindt

Alexander Dobrindt (sündinud 7. juunil 1970 Peißenbergis) on Saksamaa poliitik (Baieri Kristlik-Sotsiaalne Liit (CSU)). Ta oli 17. detsembrist 2013 kuni 24. oktoobrini 2017 Saksamaa transpordi ja digitaalse infrastruktuuri minister.
Ta sündis aastal 1970 Peißenbergis (asub Baieri liidumaal Ülem-Baieri ringkonnas Weilheim-Schongau kreisis). Ta lõpetas aastal 1989 Weilheimis gümnaasiumi ja aastal 1995 Müncheni ülikooli sotsioloogina.
Ta astus aastal 1986 CSU noorsoo-organisatsiooni, neli aastat hiljem aga CSU Baieri organisatsiooni. Aastal 2002 valiti ta Bundestagi liikmeks. 17. detsembrist 2013 kuni 24. oktoobrini 2017 oli ta Saksamaa transpordi ja digitaalse infrastruktuuri minister.
Isiklikku.
Ta on aastast 2006 abielus. Usutunnistuse poolest on ta katoliku kiriku liige.
Mait Arvisto

Mait Arvisto (25. juuli 1940 Kolgaküla, Harjumaa – 21. november 2016 Tallinn) oli eesti haridustegelane ja spordipedagoog.
Haridus.
Ta lõpetas 1958. aastal Loksa Keskkooli ja 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna kehalise kasvatuse eriala. Aastatel 1968–1972 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuris. 1972. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis pedagoogikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Конкретно-социологическое исследование некоторых субъективных аспектов участия в спортивной деятельности".
Töö.
Aastatel 1962–1968 töötas ta Tartu Kalevis ja Tartu Noorte Spordikoolis kergejõustikutreenerina. Aastatel 1971–1975 oli Tartu Riikliku Ülikooli kehalise kasvatuse kateedri õppejõud. 1975. aastal asus ta tööle Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse ja spordi kateedris, juhtides seal spordisotsioloogia laborit. Aastatel 1977–1979 oli ta dotsent ning kehalise kasvatuse aluste ja metoodika kateedri juhataja, 1979–1992 Tallinna Pedagoogilise Instituudi teadusala prorektor, 1992. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli teadusala prorektor, 1993–1995 Tallinna Pedagoogikaülikooli kehakultuuri teooria õppetooli professor, 1995–1996 teadus- ja arendusprorektor, 1996–2001 Tallinna Pedagoogikaülikooli rektor.
2005. aastast oli ta Tallinna Ülikooli emeriitprofessor.
Teadustöö.
Tema uurimistööd olid spordisotsioloogia valdkonnast. Ta uuris muuhulgas sportimisaktiivsust ja rahvasporti.
Ühiskondlik tegevus.
Aastatel 1969–1989 oli ta spordiühingu "Kalev" Kesknõukogu liige, aastatel 1981–1990 Eesti NSV Spordikomitee teaduslik-metoodilise nõukogu esimees, 1987–1989 Eesti NSV Kergejõustiku Föderatsiooni presiidiumi aseesimees. Aastatel 1994–2001 oli ta Eesti Spordi Keskliidu aseesimees. Ta on olnud ka Eesti Tervisespordi Ühenduse juhatuse liige (1991–2002), Ühenduse Sport Kõigile asepresident (2003–2009) ja Eesti Spordi Nõukogu liige. Ta oli Eesti Olümpiakomitee auliige.
Isiklikku.
Tema poeg Art Arvisto on kaugushüppaja ja kergejõustikutreener.
Siim Idnurm

Siim Idnurm (sündinud 11. juulil 1942 Tallinnas) on eesti ehitusinsener, tehnikateadlane ja Tallinna Tehnikaülikooli professor.
Ta lõpetas 1960. aastal Tallinna 4. Keskkooli ning 1965. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna ehitusinsenerina. Ta kaitses samas 1970. aastal Johannes Aare juhendamisel väitekirja "Расчёт тонкостенных металличеслих рам" (Õhukeseseinaliste metallist raamide arvutus) ning sai tehnikakandidaadi kraadi.
Ta töötas aastatel 1971–1991 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis. Aastatel 1992–2000 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli ehitusteaduskonna ehitiste projekteerimise instituudi ehituskonstruktsioonide õppetooli dotsent ja 2000–2005 professor. Aastatel 2005–2015 oli ta sillaehituse õppetooli professor, alates 2015. aastast emeriitprofessor.
Töid.
Aastatel 1997–2009 projekteeris ta 29 silda, millest ehitati valmis 22.
Kuulo Kutsar

Kuulo Kutsar (sündinud 26. novembril 1939 Tallinnas) on eesti epidemioloog.
Haridus.
Kuulo Kutsar lõpetas 1958. aastal Tallinna 21. Keskkooli. 1965. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, aastatel 1966–1969 õppis Tartu Riikliku Ülikooli aspirantuuris. 1972. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi kraadi.
Töö.
Aastatel 1973–1992 töötas Kuulo Kutsar Tallinna Pedagoogilises Instituudis õppejõuna (1978. aastast meditsiinilis-bioloogiliste distsipliinide kateedri dotsent, 1985–1990 kateedri juhataja). Aastatel 1993–1994 oli ta Eesti Riigikaitse Akadeemias meditsiiniõppetooli juhataja-dotsent. Aastatel 1994–1997 oli ta Kaitsejõudude Peastaabi tervishoiuosakonna tervisekaitse jaoskonna ülem ja kaitseväe peaarst.
Põhitöö kõrvalt töötas Kuulo Kutsar aastatel 1974–1988 viroloogina Vabariiklikus Sanitaarepidemioloogia jaamas ja Tallinna Merimetsa haiglas ning olnud arstiteadusliku ajakirja Eesti Arst teadustoimetajana. Aastatel 1998–2013 oli ta rahvusvahelise epidemioloogia ajakirja EPINORTH peatoimetaja.
1997. aasta oktoobris sai Kuulo Kutsarist Terviskaitseinspektsiooni peadirektori asetäitja. Sellest ajast algas karjäär riigi nakkushaiguste ennetamisel ja tõrjel. Aastatel 1998–1999 oli Kutsar Tervisekaitseinspektsiooni peadirektor, 2000. aastast epidemioloogianõunik ja 2002. aastast juba kui riigi peaepidemioloog. Selles ametis jätkas ta ka 2010. aastal, kui Tervishoiuamet, Tervisekaitseinspektsioon ja Kemikaalide Teabekeskus liideti Terviseametiks. 2018. aasta lõpus läks Kuulo Kutsar pensionile.
Ühiskondlik tegevus.
Ta on Haiguste Ennetamise ja Kontrolli Euroopa Keskuse Nõunike Foorumi liige. 
Ta on Maailma Terviseorganisatsiooni eksperdina käinud missioonidel Kesk-Aasias, Põhja- ja Taga-Kaukaasias, Kosovos ja Venemaal. 1990. aastatel sai Kuulo Kutsar ettevalmistuse katastroofi-, ennetava ja sõjameditsiini alal ning osales kompaniiarstina ÜRO rahuvalvemissioonil UNIFIL Lõuna-Liibanonis Norra rahuvalvekompanii.
Ta on Eesti Punase Risti juhatuse liige.
Ta on kirjutanud tervishoiu- ja meditsiinialaseid õpikuid ja õppematerjale. Samuti on ta avaldanud palju artikleid ajakirjanduses ja andnud tervishoiu- ja epidemioloogiaalaseid eksperdikommentaare meedias.
Kuulo Kutsar on avaldanud kuus tervisealast lasteraamatut, millest tuntuimad on Mõmmikute pere lood "Mõmmikute arstilkäik", "Mõmmikute telerihaigus", "Mõmmikud hambaarsti juures" ja lugu sellest, kuidas Mõmmikute pere linavästrikupoissi ravis.
Sporditegevus.
Kuulo Kutsar on tulnud Tartu meistriks laskmises, võitnud medaleid Eesti üliõpilaste meistrivõistlustel maadluses ja Balti riikide üliõpilaste meistrivõistlustel poksis. Ta on olnud ka Tallinna Pedagoogikaülikooli spordiklubi juhatuse liige.
TBD-Biodiscovery

TBD-Biodiscovery on üks Eesti juhtivaid biotehnoloogiafirmasid, mis tegeleb orgaanilise keemia sünteesi ja analüüsiga. Peamiselt on TBD-Biodiscovery tuntud vähiravimite toimeainete väljatöötajana, kuid ettevõte on ka üks maailma juhtivaid vähiuuringuis kasutatava D-lutsiferiini tootjaid. Ligikaudu 95% TBD-Biodiscovery toodangust eksporditakse. Firma partnerite seas on Läti farmaatsiafirma Grindeks, samuti Saksamaa, USA, Iisraeli jpt riikide biotehnoloogia-, farmaatsia- ja keemiaettevõtted. TBD-Biodiscovery on üks vähestest Eesti ettevõtetest, kellel on Ravimiameti luba ravimi toimeaineid toota ja eksportida. Firma toodab enam kui 30 toimainet, mille seas on kopsuvähiravim amrubitsiin ning põletikuvastane aine antasoliin.
Tartu Ülikooli "spin-off"'ina loodud ettevõte tegutseb Tartu Biotehnoloogia Pargis Tiigi tänaval. Firma nõukogu esimees on Andrus Tasa, tegevjuht Jaanus Vahtra, arendusjuht Olga Tšubrik. TBD-Biodiscovery põhineb Eesti kapitalil. 2014. aastal ületas firma käive 1 miljon eurot. Ettevõttel oli siis 25 töötajat.
TBD-Biodiscovery on osalenud Tallinna Teaduspargi Tehnopol kiirendiprogrammis ning saanud toetust Kredexilt.
2015. aastal nimetati TBD-Biodiscovery Tartu linna parimaks ettevõtteks meditsiini ja eluteaduste valdkonnas. 2011. ja 2015. aastal oli firma Saksa-Balti Kaubanduskoja väljaantava Saksa Majanduse Auhinna finalist. TBD-Biodiscovery on olnud üks üle-eestiliste keemiaolümpiaadide toetajaist.
Diego Garcia

Diego Garcia on atoll India ookeanis, üks Chagose saartest. Saar asub ekvaatorist lõuna pool, 3535 km Tansaania rannikust idas ja 1796 km India lõunatipust lõunas.
Chagose saared on Briti India ookeani ala osa. 
Saarel on 1971. aastast alates USA mereväebaas ja seal elab ajutiselt 3000–5000 Briti ja USA sõjaväelast ning abitöölist. Afganistani ja Iraagi sõja ajal viibis saarel ka teiste koalitsiooniriikide sõjaväelasi.
Diego Garcia saare pindala on 27,2 km². Atolli pindala koos laguuniga on 174 km².
Saare avastas hispaania maadeavastaja Diego García de Moguer 16. sajandil. Sel ajal olid saared asustamata. 1793. aastal kuulutas Prantsusmaa Chagose saared oma kolooniaks ja asutas sinna kookospalmiistandused ning tõi sinna töölisi Mauritiuselt, Madagaskarilt ja Malaisiast. Suurbritannia sai saared oma valdusse Pariisi rahulepinguga 1814. aastal.
1966 sõlmisid Suurbritannia ja USA lepingu, mille kohaselt kohalikud elanikud tuli deporteerida ja USA pidi rajama saarele sõjaväebaasi.
1968–1971 asustati Diego Garcia elanikud teistele Chagose saarestiku saartele ning hiljem Mauritiusele ja Seišellidele.
2004. aastast on Diego Garcia laguun ja teised veealad Ramsari rahvusvahelise tähtsusega märgalade nimekirjas. Saarel ei ole endeemilisi taimi, linde, kahepaikseid, roomajaid, molluskeid või imetajaid.
2025. aasta mais allkirjastas Suurbritannia lepingu, milega tagastatakse Chagose saared Mauritiusele. Ühtlasi rendib Suurbritannia Mauritiuselt Diego Garcia baasi territooriumi 99 aastaks hinnaga 101 miljonit naela aastas.
Rutuli rajoon

Rutuli rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Rutul.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 21 804, neist 58,16% rutulid, 23,01% sahurid, 9,32% lesgid, 3,77% lakid, 2,71% avaarid ja 1,56% aserbaidžaanlased.
Dokuzpara rajoon

Dokuzpara rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 15 512, neist 95,2% lesgid, 3,01% rutulid ja 2,29% agulid.
Sobivus

Sobivus (inglise keeles "suitability", prantsuse keeles "convenence") on entiteedi omadus olla õige, vajalik ja rakendatav. Sobivus tähendab ka vastamist reeglitele, nõudmistele või ootustele.
Hassavjurti rajoon

Hassavjurti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Hassavjurt.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 149 293, neist 31,41% avaarid, 30,67% kumõkid, 25,77% tšetšeenid, 5,39% dargid ja 5,29% lesgid.
Karabudahkenti rajoon

Karabudahkenti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Karabudahkent.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 79 161, neist 64,90% kumõkid ja 32,35% dargid.
Tšaroda rajoon

Tšaroda rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Tsurib.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 12 149, neist 97,3% avaarid.
Napoléon Peltzer

Napoléon Peltzer (28. juuni 1802 Wenau – 10. detsember 1889 Narva) oli saksa tekstiilivabrikant, kes töötas Venemaal.
Ta asus elama Moskvasse ja läks tööle kalevivabrikusse. Tema toodetud kalev sai 1832. aasta Moskva tööstusnäitusel kuldmedali. Hiljem kolis ta Narva ja 1845. aastal omandas seal kalevivabriku.
Napoléonil oli kümme last. Pärast tema surma 1889. aastal said tema pojad Eduard ja Robert von Peltzer Narva kalevivabriku direktoriteks. 
Tema lapselapselaps oli tuntud vene näitleja Tatjana Peltser.
Suurmogulite riik

Suurmogulite riik oli aastatel 1526–1857 Hindustani poolsaarel eksisteerinud kuningriik, mida valitses mongolite ja tšagatai-turgi päritolu dünastia. Riigi kese asus Põhja-Indias, Induse ja Gangese tasandikul Delhi, Agra ja Lahore linna ümbruses. Mogulite riigi kõrgaeg oli 17. sajandil, mil see hõlmas täielikult tänapäevase Hindustani poolsaare, Pakistani ja osa Afganistanist. 3,2 miljoni ruutkilomeetrisel territooriumil elas umbes 100–150 miljonit inimest.
Riiki valitses mogul. Riigikeeleks oli pärsia keel. Varased mogulid kõnelesid lisaks pärsia keelele emakeelena tšagatai keelt.
Mogulite riigi esimene valitseja oli Kesk-Aasia Timuriidide dünastia prints Bābur, kes kukutas 1526. aastal võimult Delhi sultanaadi viimase valitseja Ibrahim Lodi. Sõna mogul tähendab arvatavasti mongolit; mogulid pidasid end mongolite järeltulijateks. Mogulid olid islamiusulised, kuid suurem osa kuningriigi elanikest olid hindud.
Kuningriigi teine valitseja Humāyūn kaotas algselt sarnaselt oma isa Bāburiga kuningriigi, kuid võitis selle tagasi ja laiendas seda pärslaste abiga. Akbar Suure ajal valitsesid Indias kultuuriline ja majanduslik õitseng ning usuline harmoonia. Akbari pojapoeg Šahh Džahan ehitas Agrasse aastatel 1630–1653 kuulsa Tāj Mahali.
Aurangzebi surma järel 1707. aastal hakkas kuningriik nõrgenema ja tugevnes hindude Maratha riik. Mogulid püsisid võimul veel 150 aastat, mil see lagunes 1857. aastal Briti impeeriumi vastu alustatud mässus.
Šamili rajoon

Šamili rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 28 767, neist 98,7% avaarid.
Vladimir Zeldin

Vladimir Zeldin (vene Владимир Михайлович Зельдин; 10. veebruar (vkj. 28. jaanuar) 1915 Kozlov (tänapäeval Mitšurinsk), Tambovi kubermang – 31. oktoober 2016 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja. 
Ta mängis enam kui 60 teatrilavastuses ja 57 filmis. Näiteks "Ivan Groznõi" (1947), "Karnevaliöö" (1956), "Onu Vanja" (1970), "Blokaad" (1973), "Printsess herneteral" (1976), "Musträstaste saladus" (1983), "Kümme neegrit" (1987), "Õnne valem" (2000), "Karnevaliöö 2 ehk 50 aastat hiljem" (2007).
Kuni oma surmani oli ta maailma vanim tegevnäitleja.
Kizljari rajoon

Kizljari rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Kizljar.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 71 121, neist 46,62% avaarid, 19,46% dargid, 12,33% venelased, 4,79% nogaid, 3,51% lakid, 3,39% lesgid ja 2,35 aserbaidžaanlased.
Kurahhi rajoon

Kurahhi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Kurahh.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 15 139, neist 98,41% lesgid.
Botlihhi rajoon

Botlihhi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Botlih.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 56 399, neist 95,06% avaarid.
Kaido Kikkas

Kaido Kikkas (sündinud 12. septembril 1969) on eesti infotehnoloog ja IT-õppejõud.
Haridus.
Aastatel 1977–1984 õppis ta liikumispuude tõttu koduõppe vormis. 1988. aastal lõpetas Tallinna 44. Keskkooli kuldmedaliga. 1994. aastal kaitses Tallinna Tehnikaülikooli informaatikainstituudis tehnikamagistri kraadi tööga "Puuetega inimene ja infotehnoloogia". 1999. aastal kaitses Tallinna Tehnikaülikoolis tehnikateaduste doktori kraadi väitekirjaga "Using the Internet in rehabilitation of people with mobility impairments – case studies and views from Estonia".
Töö.
Aastatel 1994–1997 oli ta Astangu Toimetulekukeskuse informaatika peakonsultant, 1994. aastast Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna informaatikainstituudi õppejõud (assistent, 1999. aastast lektor) ja teadur, 1997–2002 ka TTÜ rehabilitatsioonitehnoloogia labori juhataja. 2002–2004 Tallinna Ülikooli Kasvatusteaduste Instituudi vanemteadur, 2004–2006 TLÜ haridustehnoloogia keskuse vanemteadur, 2006–2008 TLÜ Matemaatika ja Loodusteaduste Instituudi informaatika osakonna dotsent ja vanemteadur, 2008–2015 TLÜ Informaatika Instituudi dotsent, 2015. aastast TLÜ Digitehnoloogiate Instituudi sotsiaalse ja vabatarkvara dotsent. 2008–2009 Eesti Infotehnoloogia Kolledži lektor, 2009. aastast dotsent.
Ta on MTÜ Eesti Interneti Kogukond juhatuse liige.
Laatre ristimänd

 
Laatre ristimänd ehk Rampe ristipettai (ka "Ristipettai", "Ristipettäi") oli ristipuu (harilik mänd) Valgamaal Rampe külas. 
Tegu oli teadaolevalt vanima ristipuuga kogu Eestis, mille kohta on teateid kirjalikes allikates alates 19.–20. sajandi vahetusest. Matthias Johann Eisen vahendab raamatus "Esivanemate ohverdamised" puu kohta teadet: 
"Laatres kasvab kirikutee ääres suur pedajas, koor rista täis lõigatud. Surnut pedajast mööda viies lõigati vanasti ikka rist pedaja koore sisse, kodukäija kojutulemise takistamiseks."
Puu kasvas Laatre kalmistust paari kilomeetri kaugusel. Hiljemalt 1998. aastaks oli ta kuivanud. Hendrik Relve mõõtis 1998. aastal Laatre ristimänni kõrguseks 27 meetrit ja tüve rinnasümbermõõduks 226 sentimeetrit. Dendrokronoloog Alar Läänelaid hindas puu vanuseks 239 või 240 aastat, tema hinnangul tärkas mänd seemnest 1752. aastal.
Laatre ristimänni koorde ja tüvve on aastakümnete jooksul lõigatud arvatavalt tuhatkond ristimärki, kuid puud ähvardas selle kasvukohas ümberkukkumine. Puusse lõigatud ristide arvu on täpselt võimatu kindlaks teha, kuid männi tüvi oli neid tihedalt täis umbes kolme meetri kõrguseni. Puu kännu juurest on leitud tsaariaegseid münte, mida on selle juurde andideks viidud.
Viimane rist lõigati puusse 2010. aasta 20. juulil 68aastaseks elanud Aino Sildniku mälestuseks. Marju Kõivupuu 1995. aastal kogutud teate järgi roniti risti lõikamiseks puu tüvele toetatud redelit pidi kõrgemale ning tehti rist noa ja peitliga, informandi isa selgitusel tehtud seda selleks, et "surnu ei saa koju tagasi tulla siis".
2014. aastal võeti puu maha. 2016. aastal paigutati puu tüvi konserveerituna Eesti Rahva Muuseumi. Puud säilitatakse Eesti Rahva Muuseumis kohalike elanike soovil.
Pärast vana Laatre ristimänni mahavõtmist on kohalikud hakanud lõikama riste lahkunute mälestuseks endise ristimänni läheduses kasvavale asuvale elavale puule, millest on saanud vana Laatre ristimänni järeltulija.
Pedro Joaquín Chamorro

Pedro Joaquín Chamorro ("Pedro Joaquín Chamorro y Alfaro" või "Pedro Joaquín Chamorro Bolaños"; 22. juuni 1818 – 7. juuni 1890) oli Nicaragua poliitik, sõjaväelane ja Nicaragua president.
Pedro Joaquín Chamorro sündis 22. juunil 1818 Granadas. Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv. Aastal 1854 sai temast Granada linnapea. Sel ajal toimunud kodusõja ajal kaitses ta koos linnakodanikest salgaga linna Leóni demokraatide eest, keda juhtis Máximo Jerez. Hiljem osales ta ka sõjas William Walkeri vastu. Aastal 1862 sai temast Granada departemangu senaator.
1875. aastal sai Chamorro Nicaragua presidendiks. Ta korraldas ümber Nicaragua haridussüsteemi, pannes aluse tasuta hariduse andmisele ja koolide jagamisele algkoolideks, keskkoolideks ning kõrgkoolideks. Ta pani aluse telegraafiliinide ehitamisele. Samuti alustas ta raudteeliini Ferrocarril del Pacífico ehitamist. Chamorro korraldas ümber ka riigi haldussüsteemi, luues tsiviilregistri ja omandiregistri. 
Pedro Joaquín Chamorro oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli N. Guadamuz. 1854. aastal abiellus ta María de la Luz Bolaños Bendañaga. Neil oli kolm last: Filadelfo Chamorro Bolaños, Pedro Joaquin Chamorro Bolaños ja Diego Manuel Chamorro.
Pedro Joaquín Chamorro suri 7. juunil 1890 Granadas.
Eesti seaduste ametlike lühendite loend

Eesti seaduste ametlike lühendite loend loetleb tähestikulises järjekorras Eesti kehtivate seaduste ametlikud lühendid Riigi Teataja järgi.
Kristi Rakfeldt

Kristi Rakfeldt (neiupõlvenimi Kristi Ranna; sündinud 24. novembril 1953 Hartfordis USA-s) on väliseesti pedagoog.
Ta on lõpetanud Connecticuti Ülikooli bakalaureusekraadiga ja Lõuna-Connecticuti Riikliku Ülikooli logopeedi erialal magistrikraadiga.
Ta on töötanud USAs West Haveni linna koolides logopeedina. Aastatel 1992–2013 oli ta Connecticuti Eesti Kooli juhataja. Ta on olnud ka Connecticuti Eesti Seltsi president ja asepresident.
Akuša rajoon

Akuša rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Akuša.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 53 060, neist 95,2% dargid ja 3,2% lakid.
Kaitagi rajoon

Kaitagi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Madžalis.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 32 372, neist 90,14% dargid ja 8,37% kumõkid.
Tljarata rajoon

Tljarata rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Tljarata.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 22 882, neist 98,4% avaarid.
Tsunta rajoon

Tsunta rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Kidero.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 19 093, neist 99,43% avaarid.
Gunibi rajoon

Gunibi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Gunib.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 26 196, neist 96,36% avaarid.
Sergokala rajoon

Sergokala rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Sergokala.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 27 884, neist 98,91% dargid.
Gergebili rajoon

Gergebili rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Gergebil.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 20 700, neist 99,2% avaarid.
Kiziljurti rajoon

Kiziljurti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Kiziljurt.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 67 871, neist 83,39% avaarid, 10,45% kumõkid, 2,49% tšetšeenid ja 1,47% lakid.
Māris Kučinskise valitsus

Māris Kučinskise valitsus oli 11. veebruaril 2016 Läti Vabariigi Seimi kinnitatud ja Māris Kučinskise juhitud kolme erakonna koalitsioonivalitsus. Valitsus lahkus ametist 23. jaanuaril 2019 seoses Arturs Krišjānis Kariņši valitsuse ametisse astumisega.
Koalitsiooni koosseis:
Uno Laur

Uno Laur (30. aprill 1928 Tallinn – 8. oktoober 2018) oli eesti kapten, merekeele nõukoja kauaaegne esimees ja viimastel aastatel auesimees.
Uno Laur oli ka Estonia huku uurimise rahvusvahelise komisjoni liige (1994–1996) ja hiljem esimees (1996–1997).
Uno Lauri eestvõttel asutasid ta ise, Tarmo Kõuts ja Jüri Lember 17. märtsil 2017 Kapten Uno Lauri Merekultuuri Sihtasutuse.
Dahhadajevi rajoon

Dahhadajevi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. halduskeskus on Urkarah.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 36 367, neist 99,01% dargid.
Kajakenti rajoon

Kajakenti rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Novokajakent.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 54 186, neist 52,43% kumõkid ja 42,33% dargid.
Suleiman-Stali rajoon

Suleiman-Stali rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Kassumkent.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 57 374, neist 98,60% lesgid.
Ahvahhi rajoon

Ahvahhi rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Ahtõ.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 32 049, neist 98,45% lesgid.
Levaši rajoon

Levaši rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Dagestani vabariigis. Rajooni halduskeskus on Levaši.
2015. aastal oli rajooni elanike arv 74 044, neist 76,5% dargid ja 22,4% avaarid.