Jaanikivi

Jaanikivi (ka Pühakivi, Kohopiimakivi, vene keeles "Тёплoй камень" ehk Soe kivi) on ohvrikivi Võrumaal Setomaa vallas Miikse külas Miikse kiriku lähedal Miikse oja ääres. 
Üldandmed.
Jaanikivi on ligikaudu 1 meetri kõrgune ja umbes 3 meetri laiune roosakas rändrahn. Kivi on lõhenenud vähemalt kuueks suuremaks tükiks. Üks külg asub otse oja kaldal, teine ojaäärsel murulapil ning kolmas on osaliselt mattunud Pühamäe kaldanõlva. Rahvapärimuse järgi omistatakse kivile tervendavat ja palvete täitmise väge, eriti vanal jaani(lau)päeval (6.–7. juulil). 19. sajandil olevat kivipühal käinud tuhandeid inimesi nii Setomaalt kui ka Venemaa eri paigust, sealhulgas palverändureid Moskvast. Legendi kohaselt olevat Jaanikivil omal ajal istunud ja jalgu puhanud Püha Jaan (Ristija Johannes), andes kivile nõnda pühaduse. Veel tänapäevalgi usutakse kivi imettegevasse jõusse ja tuuakse kivi juurde haigeid, hoitakse valutavat kätt või jalga kivi vastu. Tänapäeval tuuakse kivile peamiselt münte ja maiustusi, varasematel aegadel aga jäeti pööripäevaga seotud ande, nagu piimatooteid, mune ja villa, ning süüdati küünlaid. Ravitoime olla ka ojaveel ja kaldast voolaval selgeveelisel allikal – nn silmaallikal. Jaanikivi on registreeritud arheoloogiamälestisena.
Mõisaajal lõhkus kohalik mõisnik kivi ja viis selle tükid karjalauda müüri sisse. Selline teguviis olevat kaasa toonud mõisa karja huku ja haigusi, misjärel mõisnik lasi kivi tükid viia oma kohale tagasi.
Kohapärimus.
1915. aastast pärinev teade Eiseni rahvaluulekogus:
"Vastseliina kihelkonnas Meeksi küla juures (Setu küla Pihkva piiril) ühe veikse jõe ääres, mis Liivi kubermangu Pihkva kubermangust lahutab, on üks kivi, kuhu setu rahvas veel nüüdki ohvrit toob. Kivi seisab Liivi kubermangus. Kivi hüütakse Jaanikiviks. Rahvasuu räägib: seal kivi peal olla Püha Jaan maganud. Iga jaanipäeva tuleb vene preester sinna kivi juure ja igast Setumaa nurgast tulevad setud selle kivi juure Püha Jaanile ohvrit tooma. Ohvri on enamiste: võid ja munad. Kui jumala orjus mööda, siis võtab preester poole sellest ohvrist ja teine pool vaestele. Sel ajal, kui jumala orjust peetakse, olla selles jõekeses vesi püha ja kui haiged endid selles vees pesevad, siis kaduvad haigus ära. Kord olla Meeksi külas lauta tehtud, siis olla võetud Jaanikivi küljest tükk ja müüritud lauda seina sisse, et mitte lehmad ära lõpeks (sureks). Kui laut valmiks saanud, siis olla lõpnud iga aasta kaks-kolm elajat ära. Siis olla võetud Jaanikivi tükk müüri seest ära ja elaja lõppemist ei tulnud ette." (E 49367 (1) &lt; Vastseliina khk — R. Tamm (1915)
1953. aastast pärit pärimusteate järgi on Jaanikivile viidud selleks otstarbeks eraldi tehtud kohupiima ja villa:
"Nädal aega enne jaanipäeva võeti jaanipiim: piim kooriti ära, tehti kohupiima. See viidi Meeksi, pandi Jaanikivile. Kivile pandi ka villa. Mis kivile viidi, võtsid vaesed pärast endale. Meeksi Jaanikivi juurde sõitsid jaanipäeval kokku need, kel midagi viga. Kel olid silmad haiged, pühkis käterätiga silmi, pani räti kivi peale. Kivi juures on allikas, sealt võeti vett, "hämmäti" silmi." (RKM II 44, 481/2 (11) &lt; Vastseliina khk, Obinitsa &lt; Setumaa, Navike k — U. Mägi &lt; Anna Kuusik, u 70 a (1953)