tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helsingi piirkondlik jaotus

Helsingi piirkondlik jaotus on Helsingi jagamine väiksemateks osadeks linna juhtimise, planeerimise, teenuste osutamise ja statistika eesmärkidel.
Halduslikult koosneb Helsingi linnaosadest ja need omakorda asumitest. Teise meetodi järgi on Helsingi jagatud piirkondadeks ja allpiirkondadeks. Lisaks on jaotamine võimalik sihtnumbri põhjal. Erinevad jaotamispõhimõtted tekitavad segadust, sest eri süsteemide üksustel võib olla sama nimi.
Linnaosad ja asumid.
Helsingis on 59 linnaosa (numbritega 01–59) ja 137 asumit (kolmekohaliste numbritega vastavalt linnaosadele). Asumid koosnevad mikroasumitest ning need omakorda kvartalitest ja kinnistutest.
Linnaosade süsteem on Helsingi ametlik haldusjaotuse süsteem, selle alusel koostatakse detailplaneeringuid ja käsitletakse muid kinnisvara puudutavaid küsimusi.
Enamik Helsingi linnaosi on pärit 19. sajandist. Need said ametlikud nimed 1959. aastal. Enne seda kasutati ametlikes dokumentides linnaosade numbreid, nimed olid mitteametlikud. Soome riigi ja Helsingi linna ametliku kakskeelsuse tõttu on tänapäeval kõigil linnaosadel ja asumitel lisaks soomekeelsele ka ametlik rootsikeelne nimi.
Piirkonnad.
Lisaks jaotusele linnaosadeks ja asumiteks, mis eksisteerib linna planeerimise jaoks, on linn jagatud ka 8 suureks piirkonnaks, mis omakorda jagunevad 34 väikeseks piirkonnaks. Piirkondadeks jaotamine langeb osalt kokku ametliku haldusjaotusega, kuid piirkonnad on linnaosadest suuremad. Piirkondi kasutatakse eriti teenuste osutamise korraldamisel (tuletõrje, lasteaiad, koolid, raamatukogud jne). Mõnel pool läheb piirkonna piir asumi keskelt, aga kvartali keskelt ei lähe piirkonna piir kusagil.
Linnanõukogu otsustas linna piirkondadeks jagada 13. detsembril 1982. Seni kasutasid eri munitsipaalteenuseid osutavad ettevõtted üldjuhul eri haldusjaotusi ning seesugust jaotust peeti keeruliseks ja segadusttekitavaks. Enne haldusreformi, 1980. aastal jagunes linn 101 osaks, millest ainult 17 langesid piiridelt kokku ametlike linnaosadega. Kõik avalike teenuste pakkujad hakkasid suuri ja väikseid piirkondi kasutama 1986.
Neli geograafilist ala.
Mitteametlikult jagatakse Helsingi tihti neljaks suureks geograafiliseks alaks. Kuna see jaotus on mitteametlik, siis on nende alade piirid täpselt määratlemata, aga laias laastus on see järgmine:
Sihtnumbrid.
Helsingi jaguneb sihtnumbri järgi sidejaoskondadeks, mis kannavad numbreid 10–99. Eraisikute sihtnumbrid on kujul 00xx0, kus alguses olev 00 märgib, et see aadress asub Helsingis, järgneb sidejaoskonna number ja lõpunull näitab seda, et tegu on era-aadressiga. Nimelt postkontorites asuva aadressi lõpus on 1 ja ülejäänud numbrid näitavad suurettevõtteid, millel on oma sihtnumbrid.
Villu Parvet

Villu Parvet (1929 – veebruar 2016) oli eesti kohtuarst.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli arstiteaduskonna aastal 1954. Seejärel töötas Tartu ülikooli farmakoloogia ja anatoomia kateedris. Ta oli Tartu Meditsiinikooli direktor aastail 1960–1972. 
Seejärel spetsialiseerus ta kohtumeditsiinile. Ta töötas 1972–1983 Tartu rajoonidevahelise kohtuekspertiisi osakonna juhatajana ning alates 1983. aastast kuni pensionini kohtumeditsiini eksperdina Eesti Kohtuarstlikus Ekspertiisibüroos.
Detoneeriv nöör

Detoneeriv nöör on lõhkeainet sisaldav nöör, mida kasutatakse lõhketöödel detonatsioonilaine siirdamiseks detonaatorilt lõhkelaengutele või ühelt laengult teisele.
Kirjeldus.
Detoneeriv nöör koosneb puuvill- või plastkestast, mille all paikneb juhtniit ning mille keskel on südamikuna brisantne lõhkeaine. Tavaliselt kasutatakse detoneeriva nööri juures lõhkeainena pentriiti (PETN), harvem heksogeeni.
Nööri lõhkeainesisaldust mõõdetakse grammides jooksva meetri kohta. Tavaliselt on lõhkeainet koguses 12–14 g/m, kuid seda võib olla ka rohkem või vähem. Detonatsioonilaine levik toimub kiirusega ligikaudu 7000 m/s ja nõnda näib, justkui plahvataks terve nöör üheaegselt.
Kasutamine.
Enne detoneeriva nööri kasutamist tuleb teha selle väline ülevaatus ja veenduda, et ei esineks katte vigastusi, murdekohti, ahenemisi ja jämenemisi. Vajadusel tehakse detonatsiooni edasiandmise kontrolliks proovilõhkamine, mille käigus peab kogu nöör täielikult detoneeruma.
Detoneerivast nöörist lõhkevõrgud võivad olla ühendatud jada- või rööpühendusse. Neist esimeses on lõhkelaengud omavahel ühendatud detoneerivast nöörist lõikudega aga teisel juhul on nad liidetud magistraallõigu külge kas sellest eraldi hargnevate ühendustena (rööpastmeliselt) või kimpudena lähtuvate ühendustena (rööpkimpjalt). Rööpastmelist ühendust kasutatakse peamiselt üherealisena asetsevate laengute sidumisel ning rööpkimpühendust hajusalt asetsevate laengute sidumisel ühtsesse lõhkevõrku.
Lõhkevõrgu koostamisel tuleb detoneeriv nöör enne laengusse paigaldamist lõigata vajaliku pikkusega juppideks. NB! Pärast selle laengusse või löökpadrunisse liitmist on lõikamine keelatud. Lõikamine peab toimuma puidust alusel ja terava noaga ning eelnevalt tuleb detoneeriva nööri rull kas täielikult või osaliselt lahti kerida.
Lõikude omavaheline ühendamine peab toimuma vähemalt 10 cm pikkuse vahelitiühendusega ja nõnda, et detonatsioon saaks levida samasuunaliselt. Sellised ettevaatusabinõud on vajalikud selleks, et detonatsioonilaine nööri kuskil ei katkestaks ja oleks tagatud selle levik kõikide lõhkelaenguteni – on väga ohtlik, kui mõned lõhkelaengud jäävad plahvatamata. Samadel põhjustel tuleb vältida silmuste ja keerdude teket ning nööride ristumisel tuleb need üksteisest eraldada vähemalt 10 cm paksuse pinnasekihiga.
Asulates on keelatud leeksüütega ja detoneeriva nööriga lõhkamine.
Kaubamärgid.
Tuntud detoneeriva nööri kaubamärgid on näiteks Cordtex ja Primacord. Neid nimesid kasutatakse vahel ka kui detoneeriva nööri sünonüüme.
Üldhariduskool

Üldhariduskool on kool, kus saab omandada üldharidust (erinevalt näiteks kutse-, huvi- või kõrgharidusest). Eestis on üldhariduskoolid algkool, põhikool, üldhariduskeskkool, gümnaasium.
Üldharidus Eestis.
2022/23. õppeaastal asus Eesti üldhariduskoolidesse õppima ligikaudu 158 000 õpilast. Sealhulgas läks esimesse klassi ligi 14 000 õpilast.
Suurima õpilaste arvuga koolid olid sel õppeaastal Keila Kool (1665 õpilast), Gustav Adolfi Gümnaasium (1527 õpilast), Jüri Gümnaasium (1348 õpilast) ja Lasnamäe Gümnaasium (1328 õpilast).
2022/23. õppeaastal kulus Eesti riigis ühe lapse üldhariduskoolis harimiseks keskmiselt 5092 eurot.
Vallikraav

Vallikraav on linnuse, kindluse, lossi, muu ehitise või linna ümber kaevatud lai ja sügav kraav, mis võib olla täidetud veega. Ajalooliselt on vallikraavid täitnud kaitse-eesmärki (kaitsekraav). Mõnel pool on vallikraavidega seotud olnud ka looduslikud või tehisjärved, tammid ja lüüsid. Hiljem on vallikraavidel olnud ka esteetiline tähtsus.
Eestis on vallikraavid ajalooliselt ümbritsenud Tallinna, Tartu, Pärnu ja Kuressaare linnasüdameid. Tänapäeval on vallikraav hästi vaadeldav näiteks Viljandi lossimägedes. Pärnu vallikraav on peale 2010–2011 aastatel hooldustöid kasutusel sadamana ja veeteena, mis on ühenduses Pärnu jõega.
Stig Cederberg

Stig Oskar Erik Cederberg (11. detsember 1913 Stockholm – 25. september 1980 Sundbyberg) oli Rootsi poksija.
Cederberg oli 1932. aastal Rootsi meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg).
Cederberg sai kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ulderico Sergole (Itaalia) ning 3. koha kohtumise Fidel Ortizile (Mehhiko).
Cederberg sai kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile István Énekesile (Ungari).
Gotthard Johann Jäger

Gotthard Johann Jäger (ka Gotthard Johann Jaeger; 1727 Hiiumaa, Tallinna kubermang Venemaa keisririik – 2./13. august 1792 Tallinn, Tallinna asehaldurkond Venemaa keisririik) oli Eestimaa vaimulik.
Ta immatrikuleeriti aastal 1747 Jena ülikooli. Ordineeriti 4./15. septembril 1756 õpetajaks.
Jäger oli aastatel 1756–1767 Anna (kutsuti 24. juunil/5. juulil 1756, introdutseeriti 6./17. oktoobril) ja Paide Püha Risti koguduse (introdutseeriti 13./24. oktoobril) õpetaja.
Sai 30. jaanuaril/10. veebruaril 1767 Eestimaa konsistooriumi assessoriks. Samal aastal kutsuti ta Tallinna toomkoguduse abiõpetajaks, jaanuaris 1769 sai Tallinna toomkiriku saksa koguduse ülemõpetajaks. Aastatel 1772–1792 oli ta (kutsuti 31. augustil/11. septembril 1772, ametisse asus 23. septembril/4. oktoobril 1772) Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja Tallinna superintendent ning Tallinna linnakoolide inspektor.
Konsistooriumi esindajana vastutas ta aastal 1773 ilmunud eestikeelse Piibli teise trüki eest. Tal oli Tallinnas rikkalik raamatukogu, mis müüdi oksjonil pärast tema surma.
Isiklikku.
Jäger oli neli korda abielus. Tema esimese naise Helena Dorothea (1726–1762) isa Georg Friedrich Schultz oli Lääne-Nigula Püha Nikolause koguduse õpetaja; tema teise naise Margarethe Dorothea (1739–1784) isa Christoph Mertzig oli Järva-Madise Püha Matteuse koguduse õpetaja, abikaasa vanaisa Eberhard Reimers oli Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja.
Vesinikkarbonaadid

Vesinikkarbonaadid ehk bikarbonaadid on süsihappe (H2CO3) soolad, mille molekulides on ainult üks vesinikuaatom asendunud metalliaatomiga. 
Vesinikkarbonaadid tekivad, kui süsinikdioksiid reageerib karbonaatide, aluseliste oksiidide või alustega vee manulusel.
Tuntumad vesinikkarbonaadid on naatriumvesinikkarbonaat (triviaalnimetusega söögisooda), kaaliumvesinikkarbonaat, kaltsiumvesinikkarbonaat, ammooniumvesinikkarbonaat (triviaalnimetusega põdrasarvesool) jt.
Eesti Näitlejate Liit

Eesti Näitlejate Liit (ENL) on Eesti kutselisi näitlejaid ühendav loomeliit, mittetulundusühing.
Eesti Näitlejate Liit on asutatud 8. märtsil 1993 ning on 3. mail 1917 asutatud ja 14. märtsil 1934 põhikirjaga kinnitatud Eesti Näitlejate Liidu õigusjärglane.
Juhtimine.
Eesti Näitlejate Liidu kõrgeim juhtorgan on üldkoosolek, mis kutsutakse kokku iga kolme aasta tagant. Üldkoosolekutevahelisel ajal on liidu kõrgeim juhtorgan volikogu. Volikogu kinnitatakse üldkoosolekul osakondade esitatud kandidaatidest. Volikogusse kuulub vähemalt 2 esindajat igast osakonnast. Osakonna moodustab suurem teater, väiketeatrid kollektiivselt, vabakutselised. Juhatus kutsub volikogu kokku vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui kord aastas. 
Üldkoosolekul valitakse liidu esimees ning täidesaatev organ juhatus (või otsustatakse juhatuse moodustamise printsiibid). Juhatus valib enda hulgast kaks aseesimeest ning koguneb vähemalt kord kuus.
Liikmesus.
Eesti Näitlejate Liit kuulub Eesti Teatriliitu ning on Rahvusvahelise Näitlejate Föderatsiooni (FIA) liikmesorganisatsioon.
Eesti Solistide Liit (asutatud 14. märtsil 2003) on Eesti Näitlejate Liidu alaliit.
Käsn

Käsn on käsnloomade sarvtoesest või muust urbsest materjalist pesemis‑, pühkimis‑ või niisutusvahend.
Eesti Teatriliit

Eesti Teatriliit on katusorganisatsioon, mis koondab kutseliste teatritegelaste liite, seltse ja muid ühendusi. Teatriliit tegutseb ka ametiühinguna. 
Eesti Teatriliit asutati 1987. aastal ja see on Eesti NSV Teatriühingu (asutatud 2.jaanuaril 1945, nimetatud ka: Eesti Teatriühing) õigusjärglane.
Teatriliit korraldab iga-aastast eesti teatri aastaauhindade kätteandmist. 
1954. aastast tegeleb Eesti Teatriliit erialakirjanduse kirjastamisega.
2021. aastast on Eesti Teatriliidu esimees Gert Raudsep.
Eesti Teatriliit kuulub Teenistujate Ametiliitude Keskorganisatsiooni.
Amfiib

Amfiib võib viidata järgnevatele asjadele:
Vamm

Vamm ("Serpula") on puravikulaadsete selts mädikuliste sugukonda kuuluv perekond seeni.
Perekonnas on kolm liiki, mida leidub ka Eestis:
Kêbi provints

Kêbi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas.
See on Kambodža väikseim provints. Loodi 22. detsembril 2008.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb kaheks ringkonnaks:
Biootiline indeks

Biootiline indeks (inglise "biotic index") on vee kvaliteedi hindamissüsteem, mis põhineb bioindikaatorite või indikaatorliikide esinemisel või mitteesinemisel veekogus.
Phú Quốc

Phú Quốc on saar Lõuna-Hiina mere Tai lahes. Saar kuulub Vietnamile ja on riigi suurim saar. Saare pindala on 574 km².
Phú Quốc kuulub Kiên Giangi provintsi.
Pikis saart kulgeb mäeahelik, mille suurim kõrgus on 603 m.
Saarel elab umbes 85 000 inimest.
Saarel asub Phú Quốci rahvusvaheline lennujaam.
Artist (film)

"Artist" (inglise "The Artist") on 2011. aastal linastunud Prantsusmaa romantiline draamafilm, mille lavastas Michel Hazanavicius.
Tunnustus.
2012. aastal oli film nomineeritud kuuele Kuldgloobusele ning võitis auhinna kolmes kategoorias: parima muusika- või komöödiafilmi, parima muusika- või komöödiafilmi meesnäitleja (Jean Dujardin) ja parima muusika (Ludovic Bource) kategoorias.
Samal aastal oli linateos nomineeritud 10 Oscarile, nende seas parima filmi, lavastaja, meesnäitleja (Jean Dujardin), naiskõrvalosatäitja (Bérénice Bejo) ja algupärase stsenaariumi Oscarile.
Jack Russelli terjerile Uggiele anti 2011. aasta Cannes'i filmifestivalil loomnäitlejate eripreemia Palm Dog Award.
Radiesteesia

Radiesteesia on õpetus oletatavaist kiirgus- ja infoväljadest, mida tekitavad elusa ja eluta looduse objektid ning mida sensitiivid (nimetatakse radiestesistideks) on võimelised tajuma.
Tuntud radiesteesia valdkonnad on pildarlus (nõiavitsa ehk pilda abil objektide otsimine), geopaatia, biolokatsioon jt.
Radiesteesia olemuse kohta puudub teaduslik põhjendatus.
John Adams (helilooja)

John Coolidge Adams (sündinud 15. veebruaril 1947 Worcesteris Massachusettsi osariigis) on USA helilooja.
Ta on lapsepõlves õppinud klarnetit. Seejärel on ta õppinud Darmouthi kolledžis dirigeerimist ning Harvardi ülikoolis kompositsiooni David Del Tredici ja Roger Sessionsi juures. Aastail 1978–1985 oli ta San Francisco sümfooniaorkestri repertuaarinõunik.
Põhjaveekiht

Põhjaveekiht ehk põhjaveelade (ka veelade) ehk põhjaveehorisont (ka veehorisont) on enam-vähem ühesuguse kivimkoostisega laiaulatuslik maakoorekiht, millest võib saada põhjavett. 
Eesti veeseaduse kohaselt on põhjaveekiht "üks või mitu maa-alust kivimikihti või muud geoloogilist kihti, mis on piisavalt poorsed ja läbilaskvad, et põhjavesi saaks seal märkimisväärselt voolata, või millest saab olulises koguses põhjavett võtta".
Sarnaste filtratsiooniomadustega põhjaveekihid moodustavad põhjaveeladestikke.
Johann Heinrich Grotjan

Johann Heinrich Grotjan (ka Johann Heinrich Grotjahn; 5. oktoober 1659 Minden – 2. mai/13. mai 1723 Otepää) oli Eesti vaimulik.
Grotjan õppis Mindeni ja Herfordi koolides, gümnaasiumis õppis ta Bremenis. Usuteadust õppis ta aastast 1684 (immatrikuleeriti 27. mail 1684) Jena ülikoolis ja aastast 1687 Rintelni ülikoolis (Rintelni ülikool tegutses aastatel 1621–1806).
Johann Heinrich Grotjan oli aastatel 1692–1699 Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse õpetaja. Aastatel 1699–1708 oli ta (introdutseeriti 23. juunil 1699) Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel 1708–1714 oli ta Vologdasse ja Šenkurskisse (asub Vaga jõe ääres) välja saadetud. 
Aastatel 1714–1723 oli Grotjan Otepää Maarja koguduse õpetaja, 1715–1719 ka Kambja koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1718–1723 oli ta samuti Tartu kreisi 1. osa praost.
Johann Heinrich Grotjan kirjutas üles 1714. aastal Käsu Hansu nutulaulu.
Aleksander Eller (vaimulik)

Aleksander Eller (9. september/22. september 1904 Lasinurme – 5. veebruar 1987 Luunja) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Simuna kihelkonnakoolis ja Hugo Treffneri Gümnaasiumis, lõpetas aastal 1926 Tartu Õhtuühisgümnaasiumi. Aastatel 1926–1937 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta aastatel 1937–1938 Narva Aleksandri koguduses. Ordineeriti 26. detsembril 1938 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1938–1939 Narva-Alutaguse praostkonna vikaarõpetajaks. Aastal 1939 oli ta praost Jaak Variku isiklik adjunkt ja Pühajõe koguduse korraldaja õpetaja. Aastatel 1940–1941 oli ta Pühajõe koguduse õpetaja. Aastal 1941 oli ta asetäitja õpetajaks ja aastatel 1942–1950 õpetajaks Koeru Maarja-Magdaleena koguduses (aastatel 1946–1947 hooldas ta ka Järva-Jaani Ristija Johannese kogudust). Aastal 1950–1951 oli ta Äksi Andrease koguduse asetäitja õpetaja, aastatel 1953–1965 oli ta Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja. Aastatel 1969–1970 oli ta Tartu Pauluse koguduse abiõpetaja. Jäi aastal 1971 emerituuri.
Isiklikku.
Ta oli aastast 1937 abielus ning ühe poja ja kahe tütre isa; tema kälimees oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja Valter Mattisson.
Vaat

Vaat on suur, tugev kumerate külgede ja kahe põhjaga laudnõu vedelike hoidmiseks. 
Vaadid valmistatakse enamasti tammepuust ning neis hoitakse peamiselt alkohoolseid jooke, Eesti aladel eriti õlut. Saaremaal nimetati vaati ka "keha", väiksemat vaati mitmel pool mujal "vinku". 
Õllevaat toetus külili asetatult raejalgadele. Vaadi pealmisele küljele oli õlle sissevalamiseks tehtud auk, mida sulges "punn" ehk "prunt". Allservas oli väljalaskmiseks puidust punn ehk "haan". Haanis oleva augu sisse käis puust "tapp".
Kirs

Kirs on linn Venemaal Kirovi oblastis, Verhnekamski rajooni keskus. Asub Vjatka lisajõe Bolšoi Kirsi ääres 190 km Kirovist kirdes.
1965 sai linnaõigused. Kirsis asub kaablitehas.
Christopher von Kursell

Christopher von Kursell on olnud mitme Kurselli suguvõsa liikme nimi:
Herkules (tähtkuju)

Herkules (ladina "Hercules" (omastav "Herculis"), lühend "Her") on põhjataevas asuv tähtkuju. See on üks 48-st Ptolemaiose kirjeldatud tähtkujust ja kuulub tänapäeva 88 tähtkuju hulka. Herkules on pindalalt 5. tähtkuju, kattes tähistaevast 1225 ruutkraadi.
Herkules on nime saanud kreeka mütoloogia tegelase Heraklese järgi.
Herkuleses asub Päikese apeks. Tähtkujus ei ole heledaid tähti, kuid seal on põhjataeva heledaim kerasparv M13.
Maale lähim täht on 27 valgusaasta kaugusel asuv Mu Herculis.
8000–12 000 aastat tagasi asus Herkulese tähtkujus taeva põhjapoolus.
Zossima Šaškov

Zossima Aleksejevitš Šaškov (Зосима Алексеевич Шашков; 30. aprill 1905 Novinki, Arhangelski kubermang – 14. juuli 1984 Moskva) oli Nõukogude Liidu riigitegelane, kes andis suure panuse riigi veetranspordi arengusse.
Ta oli 9. aprillist 1939 kuni 15. märtsini 1946 NSV Liidu jõelaevanduse rahvakomissar, 19. märtsist 1946 kuni 15. märtsini 1953 NSV Liidu jõelaevastiku minister, 15. märtsist 1953 kuni 25. augustini 1954 NSV Liidu mere- ja jõelaevastiku minister ning 25. augustist 1954 kuni 31. maini 1956 NSV Liidu jõelaevastiku minister.
Mokoš

Mokoš oli slaavlaste jumalanna. Ta on ainuke teadaolev slaavi jumalanna. Mokoš oli viljakuse, naiselikkuse, lammaste ning ketramise ja kudumise jumalanna. Arvatakse, et ta oli taevajumala Svarogi abikaasa.
Ta oli üks jumalatest, kelle kujusid Vladimir Püha 980. aastal Kiievis püstitada lasi.
Mokošit on mainitud mitmes vanavene kroonikas. 
Ristiusus kanti Mokoši omadused üle pühale Paraskevale.
Romantiline film

Romantiline film (ka armastusfilm) on mängufilmižanr, mille põhitunnusteks on armastus ja kirg.
Lahustuvus vees

Lahustuvus vees ehk vees lahustuvus on suurus, mis iseloomustab mingisuguse keemilise aine võimet teatud temperatuuril vees lahustuda. Lahustuvust väljendatakse sageli lahustunud aine massina 100 g vee kohta. Näiteks metaani lahustuvus vees on 42 mg/l (temperatuuri juures 10 °C) ehk 100 g vee kohta vastavalt 4,2 mg.
Mitmete tahkete ainete kohta kehtib reegel, et mida kõrgem on vee kui lahusti temperatuur, seda paremini aine lahustub. Nii kasvab temperatuuri tõustes mitmete soolade lahustuvus, sest soolade kristallvõre lõhkumiseks kulub energiat. Samas gaaside lahustuvus vees temperatuuri tõustes väheneb, sest gaaside lahustumine vees on eksotermiline protsess ning vastavalt Le Chaterlier' printsiibile nihkub selle tasakaal temperatuuri tõustes lähteainete tekke suunas. 
Rasklahustuvate anorgaaniliste ainete, eriti soolade ja aluste puhul, kasutatakse lahustuvuse kvantitatiivseks iseloomustamiseks lahustuvuskorrutise mõistet.
Richard Addinsell

Richard Stewart Addinsell (13. jaanuar 1904 London – 14. november 1977 Brighton) oli inglise helilooja, kes on tuntud peamiselt lava- ja filmimuusika autorina.
Elulugu.
Addinsell sündis Londonis raamatupidaja William Arthur Addinselli ja tema abikaasa Annie Beatrice Addinselli (sündinud Richards) teise pojana. Ta sai üldhariduse kodus ja astus seejärel Oxfordi Ülikooli Hertfordi kolledžisse õigusteadust õppima, kuid kaotas peatselt selle vastu huvi ja lahkus 18 kuud kestnud õpingute järel, et pühenduda muusikale.
1925. aastal astus ta Kuninglikku Muusikakolledžisse, kuid pidas sealgi vastu vaid kaks õppeaastat ja lahkus taas ilma diplomita. Selleks ajaks oli ta asunud tegema kaastööd André Charlot' revüüteatrile Londonis, kus tema heaks kolleegiks kujunes Briti popmuusika säravamaid heliloojaid Noel Gay. 1928. aastal töötas ta The Old Vici teatris tegutsenud projekti "Adam's Opera" juures, kus tegi tihedat koostööd naisdramaturgi Clemence Dane'iga. Tema kujunemisperioodi lõpuks võib pidada 1929. aastat, mil ta sooritas ringreisi Euroopa muusika- ja teatrielu tähtsamates keskustes, külastades ka Berliini ja Viini.
1930. aastad tõid Addinsellile tuntuse filmiheliloojana. Tema esimeseks filmiks oli 1932. aastal valminud muusikaline komöödia "His Lordship", mille lavastas Michael Powell. Samal aastal kirjutas ta mõned vahepalad New Yorgis Broadwayl lavastatud muusikalile "Alice imedemaal". Sõnad Addinselli muusikale kirjutas omakorda Clemence Dane.
Aastatel 1933–1935 elas helilooja Ameerika Ühendriikides, luues seal muusikat Hollywoodi filmidele.
1940. aastatel tegi Addinsell tihedat koostööd Joyce Grenfelliga, kirjutades muusikat tema revüü- ja monoetendustele. 
1960. aastatel tõmbus ta üha enam avalikust elust tagasi, võõrandudes ka lähedastest sõpradest. Ta suri 1977. aastal Brightonis ja tema matusetalitus leidis aset Golders Greeni krematooriumis.
Addinselli kauaaegne partner ja elukaaslane oli moekunstnik Victor Stiebel.
Looming.
Richard Addinselli tuntuim muusikapala on 1940. aastal valminud "Varssavi kontsert", mille ta kirjutas 1941. aastal linastunud filmile "Dangerous Moonlight". Tegemist on ka tänapäeval populaarse kontsertpalaga. Addinsell sai ülesande pala kirjutada, kui Sergei Rahmaninov oli sellest keeldunud, ja teos püüab jäljendada suure vene helilooja stiili.
Kokku kirjutas Addinsell muusikat enam kui 40 mängu- ja dokumentaalfilmile. Muuhulgas on ta komponeerinud muusika filmidele "Hüvasti, mr. Chips" (1939), "Blithe Spirit" (1945), "Under Capricorn" (1949), "Scrooge" (1951) ja "The Prince and The Showgirl" (1957).
Lil' Cease

James Lloyd (tuntud lavanime Lil' Cease järgi; sündinud 10. augustil 1978) on ameerika räppar ja hiphopiansambli Junior M.A.F.I.A liige. 
Lil Cease andis oma esimese albumi "Conspiracy" välja aastal 1995. 
Ta oli räppar Biggie Smallsi lapsepõlvesõber, kes teda ka aitas muusikamaailmas. Lil Cease istus Biggie Smallsi mõrva ajal tema taga tagumisel istmel. 
Aastal 2005 tulid Lil Cease, Banger ja MC Klepto uuesti hiphopiansambli Junior M.A.F.I.A koosseisuga välja. 2009. aasta jaanuaris andis Lil Cease välja loo "Letter to BIG", et mälestada oma varalahkunud kaaslast. Sama asja tegi ka Jadakiss.
Necil Kazım Akses

Necil Kazım Akses (6. mai 1908 Ankara – 16. veebruar 1999) oli Türgi helilooja ja muusikateadlane.
Ta õppis Viini Muusikaakadeemias kompositsiooni Joseph Marxi juures ning Praha konservatooriumis Josef Suki ja Alois Haba juures.
Ta töötas alates 1935. aastast Ankaras muusikapedagoogina. Aastatel 1948–1949 oli ta konservatooriumi direktor. Akses juhatas ka riiklikku ooperit.
Looming.
Akses kirjutas ooperid "Mete" (1933) ja "Baionder" (1934), sümfoonia (1953), sümfoonilise pildi "Ankara kindlus" (1942), keelpillikvarteti, klaveripalu.
Jehan Alain

Jehan-Ariste Alain (3. november 1911 Jean-Germain-an-Lye – 20. juuni 1940 Samour) oli prantsuse organist ja helilooja.
Jehan Alain sündis organisti pojana ning ka tema õde oli organist. Ta õppis Pariisi konservatooriumis orelit Marseille Dupré ja kompositsiooni J. Roger-Ducase ja P. Dukas´ juures. 
Töötas 1935–1939 Püha Nikolause koguduses Pariisi lähedal. Ta oli suurepärane improvisaator ja rikastas ka orelimängu tehnikat.
Alain hukkus Teises maailmasõjas. 
Looming.
Alain on kirjutanud umbes 30 teost orelile, sealhulgas "Variatsioonid Jannequini teemale", "Rippuvad aiad", transkriptsioonid Campioni teostest teorbile, Variatsioonid "Lucis creatori" teemale, ja ka klaveripalu, mille hulgas on näiteks "Monoodiline süit".
Liuväli

Liuväli on looduslikule jääle (nt järvejää, merejää) või kunstjääle rajatud sileda jääpinnaga ala uisutamiseks. Liuvälju on vabas õhus ja katuse all olevatel uisustaadionidel. Kasutatakse vaba aja veetmiseks, iluuisutamiseks, jäähoki, jääpalli ja jääkeegli mängimiseks.
Liuvälju.
Maailma suurimaks looduslikult tekkivaks uisurajaks loetakse Rideau kanalil Kanadas Ottawas talviti kasutusel olevat 7,8 km pikkust jääkaant.
Aastal 2007 ehitati ajutine tasuta 3200 m² suurune uisustaadion Zócalo väljakule Mehhikos Méxicos.
Merepinnast kõrgeimal asuv liuväli on Almatõ lähedal Medeus, mis on mägedes 1691 m kõrgusel, kasutusel on üle 10 000 ruutmeetri jääpinda uisutamiseks ja jääpalli mängimiseks.
Tuļļi Lum

Tuļļi Lum (sageli ka lihtsustatult Tulli Lum; liivi keeles 'tuline lumi') on eesti-liivi folkansambel, mis asutati 1999. aastal.
Isaac Albéniz

 
Isaac Manuel Francisco Albéniz y Pascual (29. mai 1860 Campodron – 18. mai 1909 Cambo-les Bains, Prantsusmaa) oli hispaania imelaps-virtuoos-pianist ja helilooja. 
Pianistina hakkas ta esinema nelja-aastaselt. Ta sooritas seitsmeaastaselt Pariisi konservatooriumi sisseastumiseksami, kuid teda keelduti nooruse tõttu vastu võtmast. Koos isa ja õega reisisid nad esinedes Hispaanias ringi. Hiljem õppis ta klaverit Brüsselis ja Leipzigis. 
1883. aastal ta abiellus ning sai viis last, kellest kaks surid imikueas.
1894. aastast õppis ta Pariisis kompositsiooni Paul Dukas' ja Vincent d'Indy juures.
1900. aastal hakkas ta kannatama neeruhaiguse käes, millesse lõpuks ka suri. Ta on maetud Barcelonasse.
Tema järgijad olid Enrique Granados, Manuel de Falla, Joaquín Turina jt.
Looming.
Noorpõlves oli ta looming salongilik, seejärel liitis rahvamuusika kaasajaga tantsudes jota (Aragón), seguidilla (Kastiilia) ning eriti Andaluusia tango, malaguena jt. Tema teostes on tihti polürütmikat, puupuhkpillide ja kitarri imiteerimist.
Krâchéhi provints

Krâchéhi provints on 1. järgu haldusüksus Kambodžas.
Haldusjaotus.
Provints jaguneb viieks ringkonnaks:
Clemens Denhardt

Clemens Andreas Denhardt (3. august 1852 Zeitz – 7. juuni 1929 Bad Sulza) oli saksa maadeuurija ja koloniaalpoliitik.
Eugen d'Albert

Eugen Francis Charles d'Albert (10. aprill 1864 Glasgow – 3. märts 1932 Riia) oli itaalia päritolu saksa pianist ja helilooja, hiljem šveitsi kodanik.
Elukäik.
Tema isa oli ballettmeister. Ise õppis ta Londonis ja Weimaris Liszti juures ning 17-aastaselt esitas ta oma esimese klaverikontserdi.
Ta esines Venemaal ning Saksamaal ning teda tunti kui head Bachi ja Beethoveni tõlgendajat. 
1882 sai ta d'Albert Mendelssohni-nimelise preemia.
Eestis esines ta 1899. aastal ning hiljemgi. Alates 1907. aastast oli ta Berliinis muusikakooli direktor. 
Eugen oli abielus 6 korda.
Looming.
Aastatel 1893–1932 kirjutas d'Albert 21 ooperit. 
Mõned ooperid:
Orkestriteosed:
Domenico Alberti

Domenico Alberti (umbes 1710 Veneetsia – 14. oktoober 1740 Rooma) oli itaalia laulja, klavessinist ja helilooja.
Õppis ja Antonio Lotti juures, töötas alates 1737. aastast Roomas laulja ja klaviiri-mängijana nn. galantses stiilis. Tema nimeline on klaviirimuusika vasaku käe stiil – alberti bass, mida hakkasid kohati kasutama Pachelbel ("Hexachordum Appolinis" 1699), Haydn, Mozart ja noor Beethoven.
Looming.
Klaviirimuusika.
40 sonaati (sh op.1 kaheksa sonaati cembalole)
Johann Georg Albrechtsberger

Johann Georg Albrechtsberger (3. veebruar 1736 Klosterneuburg – 7. märts 1809 Viin) oli austria helilooja, muusikateoreetik ja -pedagoog. 
Ta töötas algul Austria väikelinnades. Alates 1772. aastast oli Viini karmeliitide kloostri kooriregent ja koguduse organist, alates 1792. aastast Püha Stephani koguduse kapellmeister. Seal olid tema oreliõpilaste seas ka Beethoven, Czerny, Fries ja Hummel. 
Albrechtsbergeri pedagoogilised seisukohad töödes (enamik käsikirjas) olid autoriteetsed. Ta kirjutas klaveriõpiku. Weinzierlis parun Fürnbergi mõisas tegi ta koos vend Antoniuse, Haydni, paruni enda ja teistega kaasa ühes Alam-Austria esimeses keelpillikvartetis.
Looming.
Ta lõi umbes 224 teost, nende hulgas
Don Juan Tallinnas

"Don Juan Tallinnas" on 1971. aastal filmistuudios Tallinnfilm valminud mängufilm. Filmi stsenaarium põhineb Samuil Aljošini näidendil "Tookord Sevillas".
Filmil oli esimese linastusaasta jooksul NSV Liidu kinodes 12,2 miljonit vaatajat. Samas valiti see Nõukogude Liidu selle aasta kolme halvima filmi sekka.
See oli esimene mängufilm, kuhu Olav Ehala muusika kirjutas.
Filmi režissöör Arvo Kruusement ei soovinud seda filmi teha, aga kuna Tallinnfilmi eelmine film oli jäänud kahjumisse, siis pandi stuudio fakti ette ning nii ei jäänud ka Kruusemendil valikut.
Andrei Butkevitš

Andrei Butkevitš (sündinud 18. veebruar 1987) on Eesti muusik. Ta on trummar bändis Aklemator ja Peeter Jõgioja tule-ja trummišõus. Varem osalenud bändides Driven, Venno Loosaare "nu metal" bändis Cookies, Jetpack Stanley, Sick Dog, Digital Digital ja Deformation.
Trummimängu alustas 1998. aastal Alatskivi Kunstide Koolis Kalle Kostabi juhendamisel. Muusikakooli tee lõppes 2001. aastal, edasi jätkas harjutamist ja õppimist omal käel. Teda on iseloomustatud kui omanäolise käekirjaga trummarit.
Järvemaak

Järvemaak on järves tekkinud peamiselt raua ja mangaaniühendite konkretsioonide kogum. 
Hüdrogötiidi sisalduse tõttu on järvemaagis märkimisväärselt rauda (kuni 60%). 
Ajalooliselt on järvemaagist toodetud rauda, ka Eestis.
Eestis on järvemaaki palju Vagula järves.
Graafi kanooniline esitus

Graafi kanooniline esitus (inglise: "graph canonization") on graafi esitus mingil kaudsel, mitmesuguseid invariante kasutaval viisil – soovitatavalt isomorfismi täpsusega. Graafi kanoonilist esitust võib nimetada ka graafi identifitseerimiseks.
Kanoonilise esituse probleemi püstitas Lazlo Babai 1977. aastal.
Frank Harary järgi on kanooniline esitus võimalik globaalinvariantide (polünoomid, spektrid jt) täieliku süsteemi baasil. A. Zõkov on arvamusel, et see on lahendatav graafi tihedust, tsükleid, klikke jne iseloomustavate lokaalsete invariantide baasil. S. Locke leiab, et isomorfismi testimiseks sobivad hästi kahendsüsteemis esitatud ülipikad 3-kuup-koodid. Kanooniliste vormide otsingud on jätkuvalt aktuaalsed . Paraku ei sisalda niisugused esitused teavet graafi struktuuri ega selle sümmeetriaomaduste kohta.
Graafi kanooniline esitus graafi seosmaatriksi astendamise baasil.
Tipupaarid graafi lähte seosmaatriksis formula_1 moodustavad vaid kaks klassi: servade ja mitteservade klassi. Seosmaatriksi korrutamisel iseendaga, formula_2 suureneb klasside arv formula_3 ja see jätkub teatud astmeni formula_4 ning lõppeb siis. Klassi identifikaatoriteks on ühesuguste väärtustega elemendid formula_5 korrutises formula_4. Oluline on, et maksimaalse arvu formula_3 korral identifitseeritakse kõik tipupaari klassid. 
Tipupaari klassid langevad kokku graafi formula_8 tipupaari orbiitidega (see on rühmateooria mõiste). Kontranäiteid ei ole tuvastatud. See fakt vajab tõestamist või ümberlükkamist. Tipuorbiidid tulevad ilmsiks korrutise formula_4 korrastamise käigus..
Identifikaatorite formula_5 väärtused on järjestatavad jadaks formula_11 … formula_12. Saadud korrutise formula_4 igale reale formula_14 kinnistada vector formula_15 mis esitab tipupaari klasside arvu selles reas. Kõikide ridade formula_14 ja veergude formula_17 leksikograafiline ümberjärjestamine vektorite formula_15 põhjal korrutises formula_4 moodustab korrastatud korrutise formula_20 mis esitab kõik tipupaaride- ja tippude orbiidid. See kujutab endast isomorfsete graafide printsipiaalset invarianti..
Ka graafi semiootiline mudel on aga selline kanooniline esitis, mis kujutab endast isomorfsete graafide olulist invarianti ning esitab nii graafi struktuuri kui ka selle sümmeetriaomadusi . 
Vaata ka.
Graafi struktuur
Graafide identifitseerimine
== Välislingid =
Arnold Soinla

Arnold Soinla (kuni 1936 Arnold Sööberg; 12. september 1913 Orjoli kubermang, Venemaa – 20. mai 1940 Norra) oli esimene eestlane, kes hukkus Teise maailmasõja lahingus.
Arnold Soinla isa Johannes Sööberg oli pärit Krimmist, ema oli Kolga vallast Harjumaalt. Arnold kasvas üles Kolga vallas.
Soinla põgenes Talvesõja alguses Soome, teenides Lapua kirikukülas moodustatud ja rahvusvahelise koosseisuga brigaadis. Talvesõja lõpp muutis eestlaste olukorda ja 24. aprillil 1940 alustas Lapualt 10–12 eesti meest koos 30 belglasega teekonda Põhja-Norrasse. Soinla võttis Norra sõjaväelasena osa Narviki lahingust Norras, kus ta sõdis Saksa vägede vastu. 
Enamik andmeid tema kohta pärineb 2001. aastal välja antud Gustav Lepiku päevikust, kus tema kohta on kirjutatud: "Soinla langes lahingus sakslastega kell kaks päeval Lillebalaki mäel."
Arnold Soinla maeti 28. mail 1940 Norras Tromsi maakonnas Lenviki kirikuaeda.
Fidel Ortiz

Fidel Ortiz Tovar (10. oktoober 1908 México – 9. september 1975 México) oli Mehhiko poksija.
Ortiz sai kukk-kaalus (kuni 119 naela ehk 54 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale George Wilsonile (USA) ning võites 3. koha kohtumises Stig Cederbergi (Rootsi).
Ortiz osales kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) ka 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Vittorio Tamagninile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Franco Alfano

Franco Alfano (8. märts 1875 Posillipo – 27. oktoober 1954 Sanremo) oli itaalia helilooja. 
Franco Alfano sündis Napoli lähedal Posillipos. Ta õppis Napolis klaverit Alessandro Longo ja kompositsiooni Paolo Serrao ning Leipzigi konservatooriumis Hans Sitt´i ja Salomon Jadassohni juures. Alates 1896. aastast reisis pianistina Euroopas. Ta oli Bologna muusikakooli professor 1916–1919, direktor 1919–1923, Torino muusikakooli direktor 1923–1939, Palermo teatri "Massimo" juht 1940–1942 ja Pesaro muusikakooli direktor 1947–1950. 
Looming.
Lõi peamiselt prantsuse impressionismist, verismist ja Wagnerist mõjutatud oopereid. 1925 lõpetas Puccini ooperi "Turandot".
Kokku lõi Alfano 11 ooperit: "Ülestõusmine" L. Tolstoi samanimelise romaani järgi (1904 Torino), "Miranda" (1986), "La fonte di Enschir" (1898), "Il principe Zilah" (1909 Genova), "I cavalieri e la bella" (1910; lõpetamata), "Cyrano de Bergerac" (1936 Rooma), "Doktor Antonio" (1949 Rooma), indiateemaline "Legend Sakuntalist" Caladasi poeemi järgi (1921 Bologna; II redaktsioon 1952 Rooma), "Don Juani vari" (1914 Milano), "Madonna Imperia" H. Balzaci järgi (1927 Torino), "Viimane lord" (1930 Napoli).
Balletid "Napoli" (1901 Pariis), "Lorenza" (1901 Pariis) ja "Vesuuv" (1933 San Remo)
2 sümfooniat (sh E 1910, C 1933) ja 2 intermezzot keelpilliorkestrile (1931) ning 3 keelpillikvartetti (1918, 1926, 1945). Klaverikvintett (1936), viiulisonaate, tšellosonaate, klaveripalu, soololaule.
Achilles Alferaki

Achilles Nikolajevitš Alferaki (kreeka keeles Αχιλλέας Αλφεράκης, vene keeles Ахиллес Николаевич Алфераки ; 3. juuli 1846 Harkov – 27. detsember 1919 Petrograd) oli kreeka päritolu vene helilooja. 
Ta lõpetas Moskva ülikoolis filosoofia eriala, õppis klaverit ja muusikateooriat juures, kuulus ringi.
Charles-Valentin Alkan

Charles-Valentin Alkan (30. november 1813 Pariis – 29. märts 1888 Pariis) oli prantsuse pianist ja helilooja. 
Ta õppis Pariisi konservatooriumis klaverit Pierre-Joseph-Guillaume Zimmermanni juures. Kontserte andis alates 17. eluaastast. Hiljem töötas pedagoogina Pariisis. Kuna Alkan kirjutas palju programmilist instrumentaalmuusikat, siis kutsuti teda "klaveri-Berlioziks". Robert Schumann ja Ferenc Liszt hindasid teda kõrgelt. Mõne ta teose seadis orelile César Franck.
Looming: 2 klaverikontserti, sonaadid, etüüdid ja prelüüdid klaverile.
Gregorio Allegri

Gregorio Allegri (u 1582 Rooma – 17. veebruar 1652 Rooma) oli itaalia tenori-laulja ja helilooja.
Ta laulis Rooma kirikutes juba poisina, hiljem oli Giovanni Maria Nanino õpilane. Aastail 1607–1621 juhatas Fermo koguduse kapelli. Aastast 1629 oli Rooma paavsti (Sixtuse) kapelli laulja. Muusikud-kapellmeistrid olid ka ta vennad Domenico (1585–1629) ja Bartollomeo (1592-?). 
Looming.
Allegri loomingusse kuulus peamiselt vaimulik muusika. Tema loodud on ka üheksahäälne "Miserere" 1638, mille 14-aastane imelaps Mozart "varastas" 1770 (teos sms tänaseni popp). Veel on 2 kogu 2-5-häälseid koorikontserte (1618, 1619), 2 kogu 2–5-häälseid motette (1620, 1621), sonaadid 2 viiulile, vioolale ja kontrabassile (ilmusid A. Kirchneri kogus "Musurgia universalis").
William Alwyn

William Alwyn (7. november 1905 Northampton, Northamptonshire – 11. september 1985 Southwold, Suffolk) oli inglise helilooja.
Ta lõpetas Londoni Muusikaakadeemia, töötas seal aastast 1928 pedagoogina.
Louis Andriessen

Louis Joseph Andriessen (6. juuni 1939 Utrecht – 1. juuli 2021 Weesp) oli hollandi helilooja, Hendrik Andriesseni poeg ning helilooja Jurriaan Andriesseni (1925–1996) noorem vend.
Louis õppis heliloomingut nii isalt kui vennalt ning seejärel õppis aastatel 1957–1962 Haagi Kuninglikus Konservatooriumis Kees van Baareni juhendamisel, kus hiljem töötas ka pedagoogina. Aastatel 1962–1965 täiendas ta end Luciano Berio juures Milanos ja Berliinis.
Andriessen oli üks olulisemaid noorema generatsiooni avangard-heliloojaid. Serialistina kuulus ta esimesse põlvkonda, olles 1960. aastatel seotud kollaaži ja aleatoorika tehnikatega. 
1972. aastal asutas ta oma ansambli De Vorharding (tõlkes 'vastupanu'), mis esitas nii professionaalset klassikalist muusikat kui ka džässi.
1999. aastal täiendas end tema juures Eesti helilooja Märt-Matis Lill.
Hendrik Andriessen

Hendrik Franciscus Andriessen [´aandrisen] (17. september 1892 Harlem – 12. aprill 1981 Heemsteede) oli hollandi organist, muusikapedagoog ja helilooja.
Kompositsiooni õppis Amsterdami konservatooriumis Bernard Zweersi juures. Töötas organistina Harlemis ja Utrechtis. Aastatel 1937–1949 oli ta Utrechti konservatooriumi direktor ja Amsterdami konservatooriumi kompositsiooniprofessor, alates 1949. aastast oli ta Haagi konservatooriumi direktor.
Isiklikku.
Tema vend Willem Andriessen oli pianist ja helilooja. Ka Hendriku pojad Jurriaan ja Louis olid tuntud heliloojad.
Mereelustik

Mereelustik ehk talassobios on ookeanide ja merede elustik. 
Mereelustiku uurimisega tegeleb eeskätt merebioloogia.
Tavaliselt eristatakse meres kahte elupaikade rühma: veemassi (pelagiaali) ja veepõhja (bentaali). 
Mere pelagiaali elustiku ehk pelagose moodustavad järgmised organismide rühmitused: plankton ehk hõljum, nekton ehk ujum, neuston ehk pindkileorganismid ja pleuston. Bentaali elustiku ehk bentose moodustavad aga füto- ja zoobentos.
Süvamereloomastik.
Süvamereloomastiku alla kuuluvad abüssaali ja abüssopelagiaali ja sellest sügavamat veemassi ja -põhja asustavad organismid.
Pasquale Anfossi

Pasquale Anfossi (5. aprill 1727 Taggia – veebruar 1797 Rooma) oli itaalia helilooja.
Ta õppis aastatel 1737–1747 viiulit Loreto konservatooriumis ja Napolis Francesco Barbella ja juures ning seejärel kompositsiooni Niccolò Piccinni (oma hilisema konkurendi) ja Antonio Sacchini juures. Aastast 1742 õppis kompositsiooni ja klavessiini Francesco Durante juures. Ta töötas samaaegselt viiulimängijana orkestrites Napolis, Roomas, Veneetsias ja Pariisis. 1782–1786 oli Londonis itaalia ooperi dirigent. Aastast 1792 juhatas Püha Johannese kapelli Lateraani katedraalis Roomas. Tema teemasid kasutas noor Mozart, Viini-perioodil lisas 2 oma aariat ta ooperisse.
Francesco Araja

Francesco Domenico Araja (ka Francesco Domenico Araia; 25. juuni 1709 Napoli – u 1770 Bologna) oli itaalia helilooja, kes tegutses kapellmeistrina ka Venemaal.
Ta oli niinimetatud Napoli koolkonna ooperihelilooja, kes hakkas oopereid kirjutama alates 1729. aastast. Aastail 1735–1758 ja hiljemgi (1762) elas-töötas ta oma ooperitrupiga Peterburis ning käis ajuti Itaalias uusi lauljaid värbamas. 
Talle kuulub Venemaal esimese itaalia ooperi lavastamise au: ooper "Armastuse ja vihkamise jõud" lavastati seal 1736. aastal (Milanos 1734), see ilmus tõlkes ka vene keeles. 1755. aastal lavastati tema ooper "Tsefal ja Prokris" venekeelsele libretole (A. P. Sumarokov Ovidiuse järgi). Alates 1755. aastast kaasas ta itaalia ooperisse ka vene lauljaid. 
Alates 1759. aastast elas ja töötas ta taas Itaalias.
Anton Arenski

Anton Stepanovitš Arenski (12. juuli 1861 Novgorod – 25. veebruar 1906 Terijoki) oli vene helilooja, pianist, dirigent ja pedagoog.
Arenski oli arsti poeg. Ta õppis Peterburi nn Rousseau era-muusikakoolis juures, lõpetas kompositsiooni eriala 1882 Rimski-Korsakovi õpilasena. Aastail 1882–95 töötas koos oma õpetajatega Peterburi konservatooriumis muusikateooria pedagoogina, aastast 1889 professorina. Ta õpilaste hulgas olid Sergei Rahmaninov, G. Konjus, Aleksandr Koreštšenko, Aleksandr Goldenweiser, Aleksandr Skrjabin jt. Aastail 1888–95 juhatas Venemaa kooriühingu koori, 1895–1901 juhatas Peterburi õukonna Laulukapelli. Kirjutanud harmooniaõpikuid.
Dominick Argento

Dominick Argento (27. oktoober 1927 York, Pennsylvania – 20. veebruar 2019) oli Itaalia päritolu Ameerika Ühendriikide helilooja.
Argento vanemad olid Sitsiilia päritolu immigrandid.
Looming.
Argento kirjutas 15 ooperit, sealhulgas "Valentina pulm" ja "Asperni väärtpaberid", samuti Catulluse tekstil põhineva teose "Vihkan ja armastan" koorile ja löökpillidele.
Harold Arlen

Harold Arlen (sünninimi Hyman Arluck; 15. veebruar 1905 Hyman Arluck, Buffalo – 23. aprill 1986 New York) oli USA helilooja.
Koolipoisina mängis ta orkestris klaverit. Alates 1925. aastast oli ta New Yorgi teatris kontsertmeister. 1930. aastal lõi esimesed laulud, hiljem kirjutas seitse aastat muusikat ka Hollywoodi filmidele.
Thomas Arne

Thomas Augustine Arne (12. märts 1710 London – 5. märts 1778 London) oli inglise viiuldaja ja teatrihelilooja.
Ta oli umbes 40 aastat Covent Gardeni dirigent. Ta loomingut hävis palju teatri tulekahjus aastal 1808.
Looming.
Umbes 90 lavateost, sealhulgas
Malcolm Arnold

Sir Malcolm Henry Arnold (21. oktoober 1921 Northampton – 23. september 2006) oli inglise trompetisolist ja helilooja. Ta oli staažikas trompetimängijana Londoni Filharmooniaorkestris ja BBC sümfooniaorkestris.
Sulev Teppart

Sulev Teppart (sündinud 13. septembril 1960 Viljandis) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1978. aastal Viljandi 5. Keskkooli ja 1982. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (X lend). 
Aastatel 1982–1985 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris ja 1985–2006 Eesti Draamateatris näitlejana. Pärast seda on olnud vabakutseline.
2006. aastal töötas ta lühikest aega Vanemuises draamajuhina.
Isiklikku.
Sulev Teppart on olnud abielus näitleja Anu Lambiga. Nende pojad on näitlejad Jaak Prints ja Tõnn Lamp.
Tina Weirather

Christina Weirather (sündinud 24. mail 1989 Vaduzis) on Liechtensteini mäesuusataja. Tema vanemad ema Hanni Wenzel ja isa Harti Weirather on endised mäesuusatajad.
Juunioride maailmameistrivõistlustel 2006. aastal Mont Sainte-Anne'is võitis Weirather kuldmedali suurslaalomis. Aasta hiljem Altenmarktis tuli ta juunioride maailmameistriks kiirlaskumises. Samal aastal sai ta juunioride MM-il veel kaks hõbemedalit suurslaalomis ja ülisuurslaalomis. 2009. aasta juunioride MM-il Garmisch-Partenkirchenis oli ta suurslaalomis teine.
Esimese medali maailmameistrivõistlustelt võitis ta 2017. aastal Sankt Moritzis, kui võitis ülisuurslaalomis hõbemedali.
2018. aasta taliolümpiamängudel Pyeongchangis võitis ta oma esimese olümpiamedali, kui sai ülisuurslaalomis pronksi. See oli Liechtensteini esimene medal taliolümpiamängudel pärast 1988. aastat.
Esimese võistluse maailma karikasarjas tegi Weirather Söldenis 22. oktoobril 2005 suurslaalomis, kus ta oli esimese laskumise järel 77 startinu seas 55. kohal ja selle tulemusega ta teisele laskumisele ei pääsenud. Esimest korda punktikohale, ehk 30 parema hulka pääses ta Reiteralmis 2006. aasta detsembris Alpi kahevõistluses, kui ta sai 22. koha. Poodiumile pääses Weirather esimest korda Lake Louise'is 2. detsembril 2011 kiirlaskumises, kui ta sai teise koha. Esimese etapivõidu sai ta 1. märtsil 2013 Garmisch-Partenkirchenis ülisuurslaalomis.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Tina Weirather on osalenud () 193 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 38 korral, neist 9 on ta võitnud.
Cuiabá

Cuiabá on linn Brasiilias, Mato Grosso osariigi pealinn (1818. aastast). Asub Cuiabá jõe ääres.
Elanike arv on 2020. aasta seisuga 618 124.
Linnas valitseb lähisekvatoriaalne kliima. Oktoobri keskmine õhutemperatuur on +28 °C. Kui algavad suvemussoonid, mis kannavad sinnakanti mereõhku, alaneb temperatuur kuni +27 kraadini jaanuaris. Talvel langeb see +24 kraadini juunis. Seega on aastane õhutemperatuuri kõikumine 4°.
Linn on asutatud 1727. aastal kullakaevanduste juurde.
Linnas tegutseb Mato Grosso Föderaalülikool.
Linnas läbib maantee BR-364, mis ühendab São Paulo osariiki Acre osariigiga.
Linna jalgpalliklubi Cuiabá Esporte Clube mängib Brasiilia kõrgliigas. Klubi kodustaadion Arena Pantanal võõrutas 2014. aasta maailmameistrivõistluste osasid alagrupimänge.
Igor Šaplavski

Igor Šaplavski (lätipäraselt Igors Šaplavskis; sündinud 21. jaanuaril 1968 Jelgavas) on Läti endine poksija.
Šaplavski oli poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1988. aastal Läti NSV meister.
Šaplavski osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Juan Carlos Lemusele (Kuuba) ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.
My Love Is Your Love

"My Love Is Your Love" on Whitney Houstoni album. See ilmus aastal 1998.
Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirik

Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirik on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku haldusalasse kuuluv pühakoda Tartu maakonnas Elva vallas Mõisanurme külas.
Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kirik.
Kavilda õigeusu kirik ehitati maakividest 1873. aastal Kavilda mõisa territooriumile. Pühakoda valmis Riia arhitekti Heinrich Scheeli tüüpprojekti järgi siseministeeriumi rahastusel ja 1873. aastal pühitses Riia ja Miitavi ülempiiskop Veniamin selle püha Neeva-Aleksandri auks. 1944. aastal sai kirikuhoone sõjas kannatada. Järelevalveta pühakotta murti mitmel korral sisse. 1973. aastal varastati 15 ikooni, 30. juulil 1977 varastati taas ikoone ja muid väärtuslikke esemeid. Kavilda kiriku umbes 90 kunstiteosest jäid järele vaid pooled. Aastatel 1978–1979 koostatud aktide alusel viidi järelejäänud varad Uderna, Vasknarva ja teistesse kirikutesse. Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kiriku altarimaal "Kristuse ülestõusmine" asub Antsla-Kraavi Prohvet Eelija kirikus.
1997. aastal kanti Kavilda õigeusu kirik Kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Tänapäeval seisab kirik varemeis ja Kavilda Püha Neeva-Aleksandri kogudus kirikut teenistusteks ei kasuta.
Õigeusu koolid.
Juba üsna usuvahetusliikumise algusjärgul, 25. aprillil 1845 kinnitas Venemaa keiser instruktsiooni, mis nägi ette õigeusu kirikute juures õigeusu kihelkonnakoolide loomist. Konfessionaalne koolikorraldus kinnitati 1849. aasta talurahvaseadusega. Kavilda õigeusu kihelkonnakool avati 1873. aastal kiriku lähedal olevas majas ja see tegutses koos õigeusu abikooliga 1918. aastani.
Kalmistu.
Kavilda õigeusu kalmistu rajati 1873. aastal Kavilda riigimõisa poolt eraldatud maale.