Kapitalism (ideoloogia)

Kapitalism märgib ideoloogiat, milles tunnustatakse üksikisiku õigust valida sobiv eneseteostuse viis ja võtta midagi ette enda toimetuleku parandamiseks ning õigust sellest tekkivale eraomandile, s.h ka tootmisvahendite eraomandusele. 
Etümoloogia.
Eestikeelne sõna "kapitalism" on mugandus ingliskeelsest sõnast "capitalism", mis omakorda on tuletatud vana-rooma aegsest ladina sõnast "caput" (pea) ja märkis karilooma vara tähenduses. Alates 16. sajandist märkis itaaliakeelne sõna "capitale" varalisust üldistatult, kuigi kariloomad moodustasid sellest põhiosa. 
Kapitali mõiste muutus aktuaalseks feodaalaja lõpus alanud võidurelvastumise olukorras, kus sõjalise edu eelduseks oli tulirelvade kasutamine ning nende tööstuslik tootmine oli võimalik vaid piisava kapitali kontsentratsiooni korral. Selle saavutamiseks pidid senised feodaalsed maaomanikud ning tootmisvahendeid ja -oskusi valdavad kaupmehed oma vara ühendama ning alustama üheskoos tootmistegevust. Nii omandas kapitalism vara eraettevõtlusse investeerimise tähenduse. 
Ideoloogilise tähenduse omandas sõna „kapitalism“ luterliku reformatsiooni käigus. Uus usuõpetus asendas senise religioosse patu lunastuse viisi (alistumise ja heategevuse kohustuse) töökohustusega vara (kapitali) omanikku teenides. Kauba omaniku tähenduses dokumenteeriti sõna "capitaliste" esmakordselt Prantsusmaal 1753. aastal. 
Saksa publitsist ja poliitik Julius von Soden kasutas 1805. aastal sõna "capitalist" ajakirjanduses, märkides sellega rohkete luksuskaupade tarbijaid. Kapitali võimu tähenduses kasutas Saksamaal 1842. aastal Richard de Radonvilliers ja 1848. aastal Pierre Leroux. Ingliskeelses kultuuriruumis kasutas kapitalismi mõistet inglise majandusteadlane David Ricardo (1772–1823) ja briti kirjanik William Thackeray (1811–1863) oma romaanides. Negatiivse tähenduse andis kapitalismile prantsuse utopistlik sotsialist Louis Blanc (1811–1882) oma raamatus „Töökorraldus“ ("Organization du travail"), kus ta märkis sellega klassiühiskonna ekspluateerivat ideoloogiat. 
Luterlikku töökohustust ehk „tööholismi“ kirjeldas saksa majandusteadlane Werne Sombart (1863–1941) oma raamatus „Modernne kapitalism“ ("Der moderne Kapitalismus") ja filosoof Max Weber raamatus „Protestantlik eetika ja kapitalismi vaim“ ("Die protestantische Ethik und der 'Geist' des Kapitalismus"). Mõlemad pidasid seda positiivseks nähtuseks ja sellest tulenevalt kapitalismi kõige arenemisvõimelisema majandussüsteemiks.
Tööstus revolutsiooni käigus omandas kapitalism ekspluateerimise tähenduse, kuna tööstusettevõtete omanikud üritasid suurendada kasumit töölistele minimaalset võimaliku töötasu makstes ning oma tooteid võimalikult kallilt müües. Karl Marx nimetas oma raamatus „Kapital“ toote müügi- ja omahinna vahet lisandväärtuseks ning pidas selle ebaõiglase jagunemise põhjuseks eraomandit. Siit siis ka loogiline järeldus – õigluse taastamiseks tuleb eraomand riigistada (natsionaliseerida), s.t võtta ühiskondlikku omandusse. 
Uusajal laienes kapitali mõiste (kasutus)õigustele, s.t kapitali omanik säilitas kapitali omandiõiguse, kuid andis renditasu eest selle kasutusõiguse (näiteks veekogu puhul kalapüügiõigus või hüdroenergia kasutamise õigus) teisele isikule, kes sai enesele kapitalist tekkinud vilja.
21. sajandi alguses tekkis uus mõiste – riskikapitalist, mis märgib ühel või teisel viisil suure hulga raha teeninud või saanud isikut, kelle põhitegevuseks on teenitud kasumi investeerimine erinevatesse uutesse uuenduslikesse ettevõtetesse kapitali väärtuse säilitamiseks ja kasumi teenimiseks.
Kapitalismi ideoloogiad.
Sõna "kapitalism" mõne muu sõnaga sidudes saame erinevaid tähendusi, näiteks: