Glüfosaat

Glüfosaat on fosfanaatide rühma kuuluv keemiline ühend.
Glüfosaat on bioaktiivne põhikoostisosa (sisaldus 41–1% glüfosaati) mitmetes mitteselektiivsetes herbitsiidides.
Viimastel aastatel on nõudlus glüfosaadi järele kasvanud kiiremini kui tootmine, ning see on kergitanud glüfosaati sisaldavate toodete hinda.
Maailmas on ligi 30 firmat, kus toodetakse glüfosaati. Eestis müüakse 40 glüfosaadipõhist taimekaitsevahendit ehk umbes 300 tonni aastas.
Ajaloolist.
Enne patendiõiguste aegumist Ameerika Ühendriikides 2000. aasta septembris kuulus Monsantole glüfosaadi tootmise ainuõigus.
Roundup®.
1973. aastal hakkas Monsanto glüfosaati sisaldavad mitteselektiivseid herbitsiide turustama nime Roundup® all. Roundup hävitab ühe kuu jooksul kõik sellega kokku puutunud rohelised taimed lehtedest kuni juurteni. Kõige efektiivsem on see kõrreliste heintaimede hävitamiseks, mõju laialehelistele on nõrgem.
Kasutus.
Umbrohud võivad põllukultuure mõjutada inimestele ja loomadele soovimatus suunas, näiteks väiksem saagikus, taimehaigused jms. Seetõttu soovitatakse agrotehnilistel (ja ka majanduslikel) eesmärkidel kasutada umbrohutõrjeks põllumaadel mitmeid glüfosaati sisaldavaid herbitsiide ubade, kurkide, kõrvitsate, arbuuside, spinati, sibulate, küüslaukude, kartulite, paprikate, rediste, peetide, porgandite, selleri, tilli ja nendega bioloogiliselt suguluses olevate taimede kultiveerimisel.
Lisaks sellistele põllukultuuridele nagu mais, soja ja suhkruroog kasutatakse glüfosaati laialdaselt ka kakao- ja banaaniistandustes ("Musa spp.") ning muudes viljapuu- ja viinapuuistandustes, nendega töödeldakse ka kohvipuid ("Coffea arabica" L.) jpt. Glüfosaati kasutatakse umbrohu tõrjeks ka raudteetammidel. Lisaks kasutatakse seda metsanduses, linnades heakorratöödel, maanteeäärte hoolduses ja koduaedades umbrohtude tõrjes.
Toime.
Glüfosaat pärsib aminohapete türosiini, trüptofaani ja fenüülalaniini sünteesimiseks vajaliku ensüümi tootmist. Taimed omastavad selle lehtede kaudu, sealt transporditakse see taime kasvupiirkondadesse, aga ka juurte kaudu (nt glüfosaadiga "väestatud" taime kõrval kasvava väestamata taime juured). Glüfosaat akumuleerub taimede algkudedes (meristeem), lehtedes, juurtes, seemnetes jm. 
Seetõttu toimib glüfosaat ainult kasvavate taimede puhul, aga selle kasutamine ennetava herbitsiidina ei ole kuigi tõhus.
Mõju keskkonnale.
Mullaga kokkupuutel ühineb glüfosaat suhteliselt lühikese aja jooksul mullaosakestega ning deaktiveerub. Glüfosaadi lagundamisele aitavad kaasa mullas elavad bakterid. Glüfosaadi poolestusaeg sõltub suuresti mullast – Texase osariigi muldades on täheldatud 3-päevast, Iowas 141-päevast ja Rootsi metsamuldades isegi 1–3-aastast poolestusaega. Glüfosaati sisaldavad madalas kontsentratsioonis mitmed jõed ja ojad nii Ameerika Ühendriikides kui ka Euroopas. USEPA järgi on glüfosaat "suhteliselt püsiv" ühend. Euroopa Liidus on Roundup liigitatud keskkonnaohtlike ainete klassi N.
Glüfosaati sisaldavate herbitsiidide kasutamisest tingitud toidupuuduse ja pesitsemispaikade vähesuse tõttu on kahanenud kasulike lindude, putukate ja väikeimetajate arvukus. Laboriuuringute käigus langetas glüfosaat taimede vastupanuvõimet haigustele ning pärssis lämmastikku siduvate bakterite kasvu.
Mõju inimtervisele.
Uuringud glüfosaadi mõju kohta inimtervisele on andnud vastakaid tulemusi: on uuringuid, mis välistavad glüfosaadi toksilisuse, ja uuringuid, mille käigus on tõestatud glüfosaadi ja/või selle komplekteerimisel kasutatavate abiainete toksilisus katseloomade organismile, aga ka inimestele.
Glüfosaati sisaldavad tooted on väga mürgised kõikidele loomadele, sealhulgas inimestele. Sümptomite hulka kuuluvad nahaärritus, peavalu, iiveldus, tuimus, kõrgenenud vererõhk ja südamepekslemine. Kemikaal, mida lisatakse Roundupi pindpinevuse vähendamiseks, on tugevam mürk kui glüfosaat ise, kuid nende kahe koosmõju on veelgi mürgisem.
Inimestel, kes glüfosaati sisaldavate herbitsiididega kokku puutuvad või tarbivad toiduaineid mille kasvatus tehnoloogias glüfosaati on kasutatud, on suurem risk nurisünnitusele, enneaegse sünnitusele ja keskkonnateguritest põhjustatud mitte-Hodgkini lümfoomi tekkimisele.
Glüfosaadimürgistus.
Täiskasvanutel, kes on eksikombel neelanud enam kui 85 ml glüfosaadikontsentraati, tekib tõenäoliselt mürgistusseisund, ning prognoos on üsna halb.
Glüfosaadiresistentsed taimed.
Eeldatavasti glüfosaadi pika kasutusea tõttu (aastakümneid) on kõikjal maailmas registreeritud põllukultuuride kõrval ka glüfosaadiresistentseid taimi:
Samuti on glüfosaadiresistentseks arenenud mitmel maal kasvavad kokapõõsad jpt taimed.