tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Võnnu kirik

Võnnu Jakobi kirik on kirik Tartumaal Võnnu alevikus.
Kirik ehitati aastail 1232–1236, hiljem on seda korduvalt ümber ehitatud ja oluliselt suuremaks tehtud.
See on üks suuremaid maakirikuid Eestis. 1997. aastal kanti kirik kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Kirikus tegutseb EELK Võnnu Jakobi kogudus.
Kiriku pargis kasvas kirikuõpetaja Eduard Philipp Körberi istutatud peaaegu 200-aastane tamm. Võnnu kiriku altarimaali "Kristuse ristilöömine" on maalinud 1871. aastal baltisaksa kunstnik Otto Friedrich Theodor von Möller.
Ajalugu. Sotsiaalteadused

"Ajalugu. Sotsiaalteadused" on kirjastuses Varrak aastatel 1997–2007 välja antud raamatusari.
Sarja eesmärk oli tutvustada Eesti lugejaile 20. sajandi humanitaar- ja sotsiaalteaduste mõjukamaid mõtlejaid. Sarjas on ilmunud rida kultuuriantropoloogia ja kultuuriteooria alaste raamatute tõlkeid (näiteks Max Weberi, Claude Lévi-Straussi, Clifford Geertzi, Peter Burke'i jt. teoseid).
Sarja on toimetanud ja valiku koostanud Marek Tamm. Esimese köitena ilmus prantsuse ajaloolase Georges Duby "Guillaume le Marechal, ehk, Maailma parim rüütel" ja viimase, 25. köitena, 2007. aasta juulis Juri Lotmani "Hirm ja segadus. Esseid kultuurisemiootikast".
Sarja ühtse kujunduse autor on Marius Peterson.
1997. aastal "Ajalugu. Sotsiaalteadused" sarja alustades võttis sarja toimetaja Marek Tamm sihiks varustada võimalusel kõik raamatud pikemate intervjuudega. Intervjuu sai tehtud Jean-Claude Schmittiga, Alain Corbiniga, Tzvetan Todoroviga, Jacques Le Goffiga, Natalie Zemon Davisiga, Marshall Sahlinsiga, Roger Chartier'ga, Clifford Geertziga, Robert Darntoniga, Jacques Reveliga, Jack Goody'ga, Paul Veyne'iga ja Peter Burke'iga. Ülejäänud sarja köited varustati järelsõnaga. Viimaste autorid on Marek Tamm (Duby), Mihhail Lotman (Lotman), Indrek Koff (Lévi-Strauss), Jaan Puhvel (Dumézil), Jüri Kivimäe (Febvre), Marju Lepajõe (Dodds), Jaan Kaplinski (Huizinga), Henn Käärik (Weber) ja Thomas Salumets (Elias). Sarja lõpuköitega samaaegselt ilmus Marek Tamme intervjuuraamat "Kuidas kirjutatakse ajalugu?", kuhu Tamm lülitas varem sarja raamatutes avaldatud intervjuud.
Torhout

Torhout on hollandikeelne linn ja vald Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Brugge haldusringkonnas. Tornhout sai linnaõigused 1825. aastal.
Asulad.
Torhout jaguneb järgmisteks asulateks ja piirkondadeks.
Irene Portis-Winner

Irene Portis-Winner (7. aprillil 1923 – 26. aprill 2021 Cambridge) on ameerika semiootik ja antropoloog.
Ta on muuhulgas tutvustanud Tartu-Moskva semiootikakoolkonna töid Ameerika Ühendriikides.
Pere.
Tema abikaasa oli semiootik Thomas Winner.
Harri Veivo

Harri Veivo (sündinud 1969) on soome kirjandusteadlane ja semiootik.
Jelena Grigorjeva

Jelena Grigorjeva (sündinud 15. detsembril 1959 Tartus) on Eesti semiootik.
Tema uurimisvaldkonnaks on kunstisemiootika ning embleemi teooria.
Tülivere hiietamm

Tülivere hiietamm on Harjumaal Kuusalu vallas Kuusalu külas asuv hiiepuu. Kahara võraga puu asub kingul, üsna Tülivere oja lähedal. Aastal 1999 mõõdeti puu tüve rinnasümbermõõduks 587 sentimeetrit ja kõrguseks 21 meetrit. Puuhiiu omapäraks on tüves laiutav kaarja ukse taoline avaus. Inimene mahub avausest sisse astuma peaaegu kummardamata. Õõnsuse hämar sisemus on tillukese kambri suurune, kus kaks täiskasvanud inimest mahuvad püsti seisma.
Kohapärimus.
Puu kohta on Eesti Kirjandusmuuseumis tallel hulga rahvajutte. Üks vanemaid neist, kirja pandud 1895. aastal, annab teada, et õõnsus ilmus nähtavale 1891. aastal. Siis murdis sügismaru ühe tamme suure, maapinna lähedalt algava haru.
1911. aastal on keegi kohalikest üles märkinud pikema loo pühast ussist, kes elanud tamme juurte all. Mao nimi olnud Piilu. Pererahvas viinud talle pidevalt toiduohvreid. Siis toodud talusse minia, kes sellest kombest midagi ei teadnud ja jätnud ussi toitmata. Kohe surnud talus härg, maolt aga palutud kolm päeva lepitust. Viimaks roomanud uss tamme alt välja. Ta lakkunud härga ja see ärganud jälle ellu. Eesti folklooris on palju lugusid pühast ussist – nastikust, keda hoolega toideti ja kes majale ja perele õnne kindlustasid. Temast oli ka praktilist kasu. Nastiku olulisemaks toiduks on hiired ja seal, kus liikus nastikuid, püsis hiirte hulk tasakaalus.
1939. aastal on kohaliku elaniku Gustav Lehesalu suust üles kirjutatud ütlus, et see puu olevat vana hiietamm. Puule viidud piima ja muid ohvreid. "Esimesed lehmapiimad ja emapiimad oli ikka tammele viidud." Usutud, et kui Tülivere talu peremees sureb, langeb tammelt maha üks oks.
1962. aastal on folkloristid kirja pannud kohaliku elaniku meenutuse, kuidas Tülivere talu noor perenaine viinud 19. sajandi lõpus põlle all ohvriks värskelt tapetud looma liha, ise seda häbenedes.
Tamm olnud abiks riiduläinud noorpaaride lepitamisel. Kui mees ja naine nii tõsiselt tülli olid pööranud, et miski muu nõu enam ei aidanud, saadetud paar õhtul õõnsusesse. Õõnsus oli sedavõrd kitsas, et sinna mahtusid kaks inimest vaid püstijalu, teineteise ligi seistes. Hommikuks oli tüli igal juhul möödas. Tülide lepitamise järgi olevatki puu saanud nimeks Tülivere tamm.
Mullamikrobioloogia

Mullamikrobioloogia on mullateaduse allharu, mis tegeleb mullas elutsevate mikroorganismide (mikrofloora ja mikrofauna) ja nende laguproduktide uurimisega.
Mikrofauna

Mikrofauna (vanakreeka keelest "mikros" "väike" + ladina keelest "fauna" "loom") on väikeste (suurusega 10...100 μm) loomade (nt algloomade, nematoodite jms) kogum.
Kellasüsteem

Kellasüsteem on tsentraalne ajanäitamissüsteem, mida kasutatakse ühiskondlikes hoonetes.
Kellasüsteemiga tagatakse kõigi hoone kellade töötamise ühes režiimis. Kellasüsteemidega on võimalik katta kogu hoone avalikud ajanäitamisvajadused sh. õue- ja fassaadikellad. 
Kellasüsteem võimaldab:
Sven Antson

Sven Antson (sündinud 12. augustil 1964) on eesti näitleja, muusik ja kunstnik.
Ta lõpetas 1989. aastal Eesti Teatriliidu draamastuudio ning asus tööle Tartu Lasteteatris.
Ta on laulnud ja mänginud kitarri ansamblites Guruhark ja Radio Libertad.
Antson on koostanud ajakirja Kodukiri lastele mõeldud lehekülgi.
2009. aastal hakkas ta maalima. 2010. aasta mais oli tema näitus "Kuu-uudised" Tartu Linnaraamatukogus.
Wijnendale

Wijnendale on hollandikeelne küla Belgias Lääne-Flandria provintsis Torhouti vallas. Wijnendale oli omaette vald alates 1912. aastast. 1970. aastatel liideti asula Tourhouti halduspiiridesse. Wijnendalest läänes asub Wijnendale loss.
28. septembril 1708 toimus küla lähistel üks Hispaania pärilussõja lahingutest, Wijnendale lahing.
Wijnendale linnus

Wijnendale linnus (hollandi keeles "Kasteel van Wijnendale") on linnus Belgias Lääne-Flandria provintsis Wijnendale küla lähistel, kolme kilomeetri kaugusel Torhoutist. Teisel pool Torhout-Oostende maanteed asuvad Aertrycke lossi maad.
Esimene linnus rajati praegusele asukohale 11. sajandil. Osa põhjatiivast pärineb 15. sajandist, suurem osa linnust ehitati ümber ja rekonstrueeriti aastatel 1837–1852 lossiks. 
1982. aastal võeti linnus kultuurimälestisena kaitse alla.
Linnuses asub ka muuseum.
Jaan Praggi

Jaan Praggi (28. oktoober 1933 Tartu – 19. mai 1994) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1953 Võru 1. Keskkooli ja 1958. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna. Majanduskandidaat (1978, Läti Põllumajanduse Akadeemia), väitekiri käsitles põllumajandusliku tootmise edendamise teaduslike aluste arendamist. 
Oli 1958–1960 Luunja sovhoosi osakonnajuhataja, 1960–1963 "Arengu" sovhoosi direktor, 1963 Lepassaare sovhoosi peaagronoom, 1963–1967 direktori asetäitja.
Ta oli 1967–1969 Üleliidulise Põllumajanduse Ökonoomika Teadusliku Uurimise Instituudi Rakke riigimajandi juures moodustatud tugirühma teadur, 1969–1978 juhataja, 1978–1994 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) ökonoomika osakonna vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põllumajandite , nende kompleksne hindamine kandidaadiväitekirjas esitatud metoodika alusel. Loonud hindamise autoregressioon-tegurilise mudeli ja majandite ressursipotentsiaali rahalise hindamise metoodika. Hinnanguid kasutati Eesti põllumajandusregioonide majandamistingimuste ja tulude regionaalse käsitlemise ettepanekute koostamisel. Uurinud ka mõju majandamise tulemustele, majandijuhtide ja spetsialistide tööalast võimekust ning hinnanud olmetingimusi. Osalenud Eesti Agraarökonomistide Assotsiatsiooni töös.
Teoseid.
Üle 100 teaduspublikatsiooni, aimetrükiseid.
Isiklikku.
Tema isa oli kohtunik Friedrich Praggi ja abikaasa oli põllumajandusteadlane Õie Praggi.
Õie Praggi

Õie Praggi (aastani 1956 Õie Timmi, sündinud 6. märtsil 1932 Haanja vallas Võrumaal) on Eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Õie Praggi on talupidaja tütar ja Jaan Praggi abikaasa.
Lõpetas 1950 Võru 1. Keskkooli, 1957 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna, põllumajanduskandidaat (1969, EPA), väitekiri "Eesti punase karja piima valgu- ja rasvasisaldus Võru rajooni majandeis ning selle suurendamise võimalusi." 
Oli 1957–67 mitmes majandis zootehnik-selektsionäär, 1967–73 R. Pälsoni sovhoosi juurde moodustatud Üleliidulise Põllumajanduse Ökonoomika Teadusliku Uurimise Instituudi töörühma noorem-, 1973–78 vanemteadur, 1978–91 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) ökonoomika osakonna nooremteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: põllumajandusloomade aretus; põllumajandusökonoomika.
Teoseid.
Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Jaan Praks

Jaan Praks (sündinud 10. veebruaril 1938 Rannu vallas Tartumaal) on eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Jaan Praks on talupidaja poeg ja Lea Praksi abikaasa.
Lõpetas 1956 Tartu 1. Keskkooli, 1961 EPA, 1968 aspirantuuri, veterinaariakandidaat (1969, EPA), väitekiri "Veiste babesioosi etioloogia, leviku ja tõrje küsimusi Eesti NSV-s", veterinaariadoktor (1996, EPMÜ), väitekiri "Piimalehmade automatiseeritud veterinaarse kontrolli printsiibid ning arendus südametalitluse analüüsi näitel". Täiendas end 1981 Harkovi Veterinaariainstituudis, 1986 Moskva Veterinaaria Akadeemias, 1992, 1995, 1997 Rootsi Põllumajandusteaduste Ülikoolis. Oli 1961–65 Pärnu sovhoosi peaveterinaararst, 1968–69 Balti Tsonaalse Veterinaarialabori veterinaararst, 1969–72 EPA patoloogilise anatoomia ja parasitoloogia kateedri vanemõpetaja, 1972–74 põllumajanduse industrialiseerimisee labori vanemteadur, 1975–79 patoloogilise anatoomia ja loomatervishoiu kateedri vanemõpetaja, 1979–94 dotsent, 1994–2002 EPMÜ teraapiainstituudi juhataja, ühtlasi 1995-2003 loomatervishoiu õppetooli juhataja, 1996–2003 professor, ühtlasi 1998–2001 loomaarstiteaduskonna prodekaan, 2003 emeriitprofessor, samast aastast toiduteaduse osakonna erakorraline teadur. Õpetanud parasitoloogiat, loomatervishoidu, piima ja piimasaaduste hügieeni, veterinaaria aluseid, veterinaariaprofülaktikat ja esmaabi, põllumajandusloomade käitumist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: parasitoloogia, loomatervishoid. Töid veiste babesioosist ning veiste ja lindude parasitoosidest, piimalehmade kohanemisest, veiste organismi reaktiivsusest. Ajakirja "Agraarteadus" toimetuskolleegiumi liige. Eesti Protozooloogide Ühingu, Eesti Loomaarstide Seltsi, Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi ja Rahvusvahelise Loomatervishoiu Ühingu liige, aastast 1999 Läti Teadusnõukogu ekspert veterinaarmeditsiini alal. 145 teaduspublikatsiooni.
Lea Praks

Lea Praks (kuni 1972 Lea Hering; 30. jaanuar 1934 Räpina vallas Võrumaal – 29. veebruar 2024) oli eesti arstiteadlane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1952. aastal Jõgeva Keskkooli, 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ja 1964. aastal samas aspirantuuri, kaitses meditsiinikandidaadi kraadi 1970 TRÜs väitekirjaga "Vereseerumi histaminopeksiast bronhiaalastma, kroonilise bronhiidi ja kopsutuberkuloosi haigetel". 
Ta täiendas end 1970. aastal Moskva I Meditsiiniinstituudis hospitaalsisehaiguste alal ja 1974. aastal Moskva Arstide Täienduse Keskinstituudis kliinilise allergoloogia alal. 
Ta oli aastatel 1958–1959 Mustvee haigla sanitaarepidemioloogia osakonna juhataja, 1959–1962 Jõgeva rajoonihaigla peaarsti asetäitja, 1965–1968 TRÜ meditsiinikesklabori nooremteadur, 1968–1977 ülikooli hospitaalsisehaiguste kateedri assistent, 1978–1984 dotsent, 1984–1992 arstide täiendusteaduskonna teraapia kateedri dotsent, 1992–1994 kopsukliiniku dotsent ja 1994–1999 juhataja. 
Ta on õpetanud sisehaigusi, väliteraapiat, pulmonoloogiat ja allergoloogiat. 2007. aastal sai Lea Praksist Tartu Ülikooli arstiteaduskonna emeriitdotsent.
Teadustöö.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on olnud pulmonoloogia ja allergoloogia. 
Teoseid.
Praks on avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Lea Praks oli piimandustöötaja tütar ja Jaan Praksi abikaasa.
Jacob Pranck

Jacob Pranck (ka Jacobus Pranck; 17. sajand Göteborg – 18. sajand) oli Eesti füüsik.
Elulugu.
Jacob Pranck oli rootslane.
Õppis Göteborgi gümnaasiumis, Uppsala Ülikoolis (immatrikuleeriti 15. septembril 1688) ja Tartu Ülikoolis (immatrikuleeriti septembris 1690), filosoofiastipendiaat (jaanuaris 1694; mainitud 15. septembril 1694). 1694 valmis tal Tartu Ülikoolis (professor Sven Cameeni juures) disputatsioon "Värvuste kasutamisest ja loomusest" ("De usu et natura colorum"), mille kaitses 28. märtsil 1694. Ta kasutas oma uurimuses (inspireerituna matemaatikaprofessor Sven Dimbergi loengutest) ühena esimestest Isaac Newtoni seisukohti.
Rein Prank

Rein Prank (sündinud 22. märtsil 1949 Amblas Järvamaal – 9. september 2024) oli eesti matemaatik ja arvutiteadlane.
Elulugu.
Rein Prank oli teemeistri poeg.
Lõpetas 1967 Nõo Keskkooli, õppis 1967–1971 Tartu Ülikooli matemaatikateaduskonnas, lõpetas 1973 Moskva Ülikooli matemaatikuna, 1979 samas aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1982, Moskva Ülikool), väitekiri "Элементарные теории с логикой реализуемости". Täiendas end 1993 Saksamaal. Oli 1973–1976 TÜ matemaatilise statistika ja programmeerimise kateedri vanemõpetaja, 1979 programmeerimise kateedri õpetaja, 1979–1985 vanemõpetaja, 1985–1992 dotsent, 1993– arvutiteaduse instituudi teoreetilise informaatika õppetooli dotsent. Õpetanud matemaatilist loogikat, programmeerimist, algoritmiteooriat, õpiprogramme; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: konstruktiivne matemaatiline loogika, intelligentsed õpetussüsteemid. Olnud õpilaste täppisteaduste olümpiaadi informaatika ainekomisjoni esimees (1988, 1992–1997), Eesti võistkonna juhendaja üleliidulisel informaatika olümpiaadil 1988 ja rahvusvahelisel olümpiaadil 1992–1997. Eesti Matemaatika Seltsi liige, Eesti Informaatika Seltsi liige. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Hendrik Prants

Hendrik Prants (ka Hindrik Prants, 28. veebruar (vkj)/ 12. märts 1858 Loosi vald, Vastseliina kihelkond, Võrumaa – 17. november 1932 Tallinn) oli eesti ajakirjanik ja ajaloolane.
Elulugu.
Hendrik Prants oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1874 Vastseliina kihelkonnakooli, täiendas end 1896–1910 (vaheaegadega) Helsingi Ülikooli kursustel, tegeles edaspidi iseseisvalt ka oma haridustaseme tõstmisega.
Tegutses aastail 1883–1893 peamiselt Tartus, oli Postimehe kaastööline, 1888–1893 ka toimetuse liige. Oli 1894–1902 ajakirja Linda (Pärnus) ja 1906–1919 Ristirahva Pühapäevalehe toimetaja, 1912 ka Tallinna Päevalehe väljaandja ja vastutav toimetaja.
Teosed.
Laia silmaringiga viljakas harrastusajaloolane, avaldanud esimese suurema Eesti ajaloo ülevaate (1912–1913), samuti raamatuid soome-ugri rahvaste ajaloost ja kultuurist. Umbes 20 trükist Eesti ja maailma ajaloost.
Leonid Prants

Leonid Prants (6. september 1910 Koiola vald, Võrumaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti atmosfäärifüüsik.
Elulugu.
Leonid Prants oli kaupmehe poeg.
Lõpetas 1929 Tartu Tehnika Ühisgümnaasiumi, 1936 TÜ matemaatika-loodusteaduskonna. Matemaatikamagister (1939, TÜ), väitekiri "Õhumasside iseloomustavaid jooni Euroopa kohal aeroloogiliste vaatluste järele". Oli 1935–40 TÜ meteoroloogiaobservatooriumi assistent.
Aastast 1944 Saksa armees.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: aeroloogia.
Anatoli Pravdin

Anatoli Pravdin (15. juuni 1927 Tartu – 7. september 1969 Tartu) oli Eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Anatoli Pravdin oli rahvuselt venelane ja Boriss Pravdini poeg.
Lõpetas 1950. aastal Tartu Riikliku Ülikooli, 1954 Moskva Ülikoolis aspirantuuri, filoloogiakandidaat (1954, samas), väitekiri "Дательный падеж в древнерусском языке". 
Oli aastatel 1954–1956 Tartu Riikliku Ülikooli vene keele kateedri vanemõpetaja, 1956–1964 dotsent, ühtlasi 1953–1963 kateedri juhataja, 1966–1968 Tallinna Pedagoogilise Instituudi dotsent. Õpetanud vanaslaavi keelt, vene kirjanduse ajalugu, üldkeeleteadust, slaavi keelte võrdlevat grammatikat.
Teadustöö.
Töid vanaslaavi keelte grammatikast ja süntaksist. Ligi 30 teaduspublikatsiooni.
Boriss Pravdin

Boriss Pravdin (1. aprill 1887 Võšni Volotšok, Tveri kubermang – 4. september 1960 Tartu) oli Eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Boriss Pravdin oli venelane, kooliõpetaja poeg ja Anatoli Pravdini isa.
Lõpetas 1904 Riia Aleksandri Gümnaasiumi, 1912 Moskva ülikooli ajalookeeleteaduskonna. Oli 1912–1918 Riia Linna Reaalkooli vene keele ja kirjanduse õpetaja (1915 evakueerus koos kooliga Tartusse), 1918 Tartu Reaalkooli ja 1919–1923 Hugo Treffneri Gümnaasiumi vene keele õpetaja, 1919–1944 Tartu Ülikooli vene keele lektor, 1944–1954 Tartu Riikliku Ülikooli vene filoloogia kateedri juhataja, aastast 1946 dotsent), aastast 1954 pensionil. Õpetas vene keele grammatikat, vene kirjanduse ajalugu, sh erikursusi vene kirjanikest, vene rahvaluulet; koostas (pärast sõda) esimesed kõrgkooli vene keele õpikud. Õpetas ka poola ja prantsuse keelt.
Avaldas luuletusi (almanahhis "Via sacra", 1923), aitas korraldada kohalike venelaste kirjanduselu ja kultuuriüritusi, suhtles Eduard Vilde, Gustav Suitsu, Friedebert Tuglase ja teiste eesti kirjanikega, tõlkis vene keelde nende ja teiste autorite (Friedrich Reinhold Kreutzwald, August Gailit jt) teoseid.
Teadustöö.
Uurimusi vene kirjanduse ja vene keele õpetamise metoodikast. 1920. aastate alguses toimetas (koos ) trükki sarja "Русские классики для эстонских школ" (Nikolai Gogol, Anton Tšehhov), 1920. aastate teisel poolel avaldas kohalike saksa ja vene koolide tarbeks raamatuid (Johann Voldemar Jannsen, Jakob Pärn, Jakob Mändmets, Eduard Vilde) sarjast Eesti kirjandus vene koolidele". 1940–1941 avaldas Mihhail Lermontovi ja Mihhail Zoštšenko teosed (vene-eesti sõnastikega). 
1945 ilmus vene keele õpik kõrgkoolidele, kus tekstidele oli lisatud sõnastik, grammatikareeglid, harjutused ja kordamisküsimused. Selline komplekssusprintsiip vastab ka tänapäevastele võõrkeelte õpetamise metoodika põhimõtetele. 1946–1948 ilmus (kaaskoostajad Valmar Adams ja Hilda Maiste-Aller) kaheosaline vene kirjanduse lugemik üliõpilastele. Avaldas 1936 väikese vene-eesti sõnaraamatu, oli koos Peeter Arumaa ja Johannes Voldemar Veskiga suure kaheköitelise vene-eesti sõnaraamatu kaasautor (1940–1947; 2. trükk 1975), Voldemar Muheli "Vene-eesti sõnaraamatu" (1. tr 1953) ja Johan Tamme "Eesti-vene sõnaraamatu" (1. tr 1955) toimetaja.
Johannes Precht

Johannes Precht ((Joannes) Heinz Preht; 22. jaanuar 1911 Tartu – 30. jaanuar 1995 Bad Dürkheim, Saksamaa) oli Eesti metsateadlane ja metsandusajaloolane.
Elulugu.
Johannes Precht oli taanlane ja melioraatori poeg.
Ta lõpetas 1929. aastal Tartu Saksa Ühisgümnaasiumi. Aastatel 1929–1935 õppis ta Tartu Ülikooli metsaosakonnas ja sooritas 1941. aastal Berliinis metsaassessori eksami. 
1936. aastal oli ta Tartu Ülikooli õppe- ja katsemetskonna ajutine abijõud, aastatel 1936–1939 Pagari metskonna metsnik ja 1939 Mõtsu abimetsaülem. 
1939. aastal põgenes Saksamaale, oli 1944. aastani Saksa armees ja langes inglaste kätte vangi. Pärast vabanemist töötas ta aastatel 1949–1954 Wachenheimis (Pfalz) metsavahina, 1954–1959 riigimetsaametniku ja Trippstadti metsakooli õpetajana ning 1959–1976 Bad Dürkheimi metsaülemana.
Teadustöö.
Ta uuris metsade arengufaase ja metsanduse (ka Eesti) ajalugu. Umbes 20 teadus- ja aimeartiklit, sealhulgas artikleid Eesti floorast ja faunast.
Epp Preem

Epp Preem (sündinud 1. detsembril 1952 Tõrvas) on eesti kunstiteadlane.
Elulugu.
Epp Preem on raamatupidaja tütar.
Lõpetas 1971 Tõrva Keskkooli, 1976 TÜ kunstiajaloolasena. Oli 1976–2006 Tartu Kunstimuuseumi ja aastast 2006 Eesti Ajaloomuuseumi teadur, 1990-2000 ka Tartu Kunstimuuseumi direktori kohusetäitja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: baltisaksa kunsti ajalugu. Kureerinud näitusi (Julie Hagen-Schwarz, jm), koostanud katalooge. Artikleid peamiselt Tartu varasema kunsti ajaloost. Koostanud andmebaasi "Baltisaksa kunst Tartu muuseumide kogudes" (1997–1998, koos ).
Raimund Preem

Raimund Preem (16. detsember 1918 Narva – 5. detsember 1988 Kanepi vald) oli eesti matemaatik ja füüsik.
Elulugu.
Raimund Preem oli raamatupidaja poeg.
Lõpetas 1936 Narva 1. Gümnaasiumi, 1940 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Oli 1941 TRÜ astronoomia kateedri vanemlaborant, 1942–1943 TRÜ füüsika instituudi abiassistent, 1944 teaduslik stipendiaat matemaatikas, 1944–1949 TRÜ teoreetilise füüsika kateedri assistent, 1949–1950 vanemõpetaja, 1951–1953 Võru Kohaliku Tööstuse Tehnikumi füüsika ja matemaatika õpetaja, 1953–1954 Eesti Põllumajanduse Akadeemia kõrgema matemaatika kateedri õppeülesande täitja, 1954–1955 Tartu Tähetorni vanemlaborant, 1955–1957 TRÜ geofüüsika, teoreetilise mehaanika ja teoreetilise füüsika kateedrite õppeülesande täitja, 1957–1967 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi teoreetilise füüsika labori nooremteadur, 1967–1971 peainsener, 1971–1986 teoreetilise füüsika sektori vaneminsener. Õpetanud Tartu Riiklikus Ülikoolis elementaar- ja kõrgemat matemaatikat, teoreetilist mehaanikat, teoreetilist füüsikat jt kursusi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: teoreetiline ja matemaatiline füüsika; tegelenud ka kvantmehaanika ja tahkiseteooriaga, astronoomia ning kosmoloogia küsimustega. Avaldanud töid tahkiseteooriast (oli üks kristallide lisandtsentrite ja nendega seotud füüsikaliste protsesside teooria loojatest 1960. aastail), huvipakkuvad on tema loodud teooria gravitatsioonikonstandi kasvamisest ja elektrivõnkesiirete teooria. Nõukogude Eesti preemia (1965, kollektiivis). 14 teaduspublikatsiooni.
Kristaps Preipičs-Freibergs

Kristaps Preipičs-Freibergs (17. september 1853 Lībagi vald, Läti – 10. jaanuar 1932 Riia) oli Eesti ja Läti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Kristaps Preipičs-Freibergs oli talupidaja poeg.
Õppis aastatel 1875–1879 Tartu Veterinaariainstituudis (TVI), veterinaariamagister (1895, TVI), väitekiri "К вопросу об удобоприменимости хлороформа Pictet', xлороформа Anschütz'a и бромистого эфира в ветеринарной хирургии". Oli mitmel pool Venemaal ja Lätis veterinaararst.
Teadustöö.
Uuris TVI-s (dotsent juhendamisel) mitmesuguste narkoosipreparaatide toimet koduloomadele. Avaldanud artikleid ja raamatuid, ka aimetrükiseid.
Irina Preis

Irina Preis (aastani 1986 Irina Zernoklejeva; sündinud 8. augustil 1966 Kaliningradis) on Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Irina Preis on sõjaväelase tütar, venelane ja Sergei Preisi abikaasa.
Lõpetas 1983 Kaliningradi 7. Keskkooli, 1989 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mehaanikateaduskonna, tehnikamagister (2000, TTÜ), väitekiri "Karbiidkermiste väsimuskarakteristikud", tehnikadoktor (materjaliteadus, 2004, TTÜ), väitekiri "Fatigue performance and mechanical reliability of cemented carbides" (Tallinn, 2004). Oli 1988–1995 spetsiaalse konstrueerimisbüroo "Efekt" insener-konstruktor, 1995–1998 TTÜ keemiatehnika instituudi laborant, 1998–2005 materjalitehnika instituudi assistent, 2005 – erakorraline lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: protsessitehnoloogia ja materjaliteadus: kulumiskindlad materjalid, kulumine ning väsimine, karbiidkermiste tehnoloogia, kaasaegsete materjalide nanostruktuur. 24 teaduspublikatsiooni.
Sergei Preis

Sergei Preis (sündinud 31. mail 1959 Tallinnas) on Eesti keemik, rahvuselt ukrainlane.
Haridus.
Lõpetas 1976 Tallinna 19. Keskkooli, 1981 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemiainsenerina, 1988 aspirantuuri (samas), tehnikakandidaat (1988, TPI), väitekiri "Ozonation of industrial wastewater containing hard-oxidizible organic compounds", tehnikadoktor (2002, Lappeenranta Tehnikaülikool), väitekiri "Practical applications of a systematic approach to the chemical abatement of pollutants in water and air". Täiendas end 1990–91 Cambridge'i Ülikooli keelekeskuses (inglise keel).
Töökäik.
Oli TPI/TTÜ keemiatööstuse protsesside ja aparaatide kateedri vanemlaborant, nooremteadur 1981-87, teadur 1988-89, keemilise tehnoloogia ja keskkonnakaitse labori juhataja 1989-92; TTÜ keemiatehnika instituudi vanemteadur 1992-2003 ja 2007; aastast 2018 materjali- ja keskkonnatehnoloogia instituudi täisprofessor tenuuris, alates 2020 keskkonnatehnoloogia teaduslabori juhataja.
Ühtlasi oli 1990, 1992, 1994 Lappeenranta Tehnikaülikooli ning 1991 Imperial College Londoni külalisteadur, 1998–99 Lappeenranta Tehnikaülikooli vanemassistent, 2001 teadur ning 2000–03 külalislektor, 2003–04 külalisteadur, 2004–09 vanemteadur, 2010-14 õppejõud, 2015-2017 Guangzhous professor. Õpetanud keemilist tehnoloogiat, veekäitlemise tehnoloogiat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: oksüdatsiooniprotsessid vete- ja õhupuhastuses, veekeemia ja -tehnoloogia. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Sergei Preisi isa oli laevaehitusinsener, TPI dotsent Valentin Preis. Sergei Preisi abikaasa on materjaliteadlane Irina Preis.
Tunnustus.
Eesti Vabariigi teaduspreemia tehnikateaduste valdkonnas 2001 ja 2020 (kollektiivis)
Raimond Erik Prentsel

Raimond Erik Prentsel (perekonnanime rööpkuju: Prentzel; 29. aprill 1927 Tallinn – 1. veebruar 1996 Pärnu) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Raimond Erik Prentsel oli raudteeinseneri poeg.
Lõpetas 1946 Tartu 1. Keskkooli, 1950 Tartu Õpetajate Instituudi matemaatika-füüsika osakonna (kaugõppes), 1951 TÜ metsandusteaduskonna metsatööstuse osakonna (Kaiavere metsatööstus jsk. metsamaistranspordi protsessi projekteerimine. II gr. metsamassiivide transpordilise omandamise uurimine ja tüvede mahu määramise meetodite uurimine), tehnikakandidaat (1973, Leningradi Metsatehniline Akadeemia), väitekiri "Исследование оптимальных параметров и режимов работы гравитационных бревносбрасывателей". Oli 1946–1949 Tartu 1. Keskkooli ja õpetaja (TÜ-s õppimise kõrval), 1951–1952 Rakvere Metsatööstuskeskuse meister ja tehnik, 1952–1987 Pärnu Metsakombinaadi tehnik, normeerija, insener-monteerija ja konstrueerimise vaneminsener. Seejärel pensionil.
Teadustöö.
Avaldanud töid metsatööstuse seadmete kohta. 1 autoritunnistus (koos ).
Ernst Wilhelm Preuss

Ernst Wilhelm Preuss (6. detsember 1793 Lauban – 26. aprill 1839 Tartu) oli Eesti astronoom.
Elulugu.
Oli 1821–1823 Tartu Tähetorni assistent ja 1827–1839 observaator. 1823–1826 võttis osa Otto von Kotzebue juhtimisel fregatil Predprijatie toimunud ümbermaailmareisist.
Teadustöö.
Vaatles 1828–1838 kaksiktähti (ka koos F. G. W. Struwega) Reichenbachi meridiaanringiga. Aitas Struwel koostada kaksiktähtede kataloogi.
Georg Preuss

Georg Preuss (ladinapäraselt ka: Georgius Preussius, 1619 Tallinn – 25. dets. 1675 Liivimaa) oli Eesti teoloog, vaimulik, filosoof, matemaatik ja füüsik. ning Liivimaa superintendent.
Elulugu.
Õppis aastast 1638 Academia Gustavianas (immatrikuleerus 11. juuli 1638), 1641–45 Uppsala Ülikoolis, 1648–51 Königsbergi Ülikoolis, 1651 Greifswaldi ülikoolis, hiljem (1658) Wittenbergi Ülikoolis; filosoofiamagister (1645, Uppsala Ülikool), väitekiri "Nucleus psychologiae polemicae", teoloogiadoktor (1658, Wittenbergi Ülikool); usuteaduse "professor honorarius" (1668). 
Oli 16. detsembrist 1654 Academia Gustaviana loogika, matemaatika ja füüsika professor, 1655–1662 Tartu Ülikooli usuteaduskonna teoloogiaprofessor.
1656, kui venelased Tartusse tungisid, põgenes koos mitme professoriga sõja jalust Tallinna, kus Tallinna gümnaasiumi juures püüdis õppejõutööd jätkata, täites ajuti ka Academia Gustaviana dekaani ja prorektori kohuseid ning oli aastast 1658 Oleviste koguduse õpetaja, 1662–1665 Saaremaa superintendent.
Aastatel 1665–1674 oli ta Liivimaa superintendent, superintendendina oli Academia Gustaviana ülikooli prokantsleri ülesannetes tegev Academia Gustaviana ülikooli taasavamise ettevalmistustes., kus ta 1666. aasta 19.
detsembril esikõnega esines. 1674–1676 oli ta Tartu praostkonna Tartu ja Pärnumaa superintendent, Liivimaa ülemkonsistooriumi presiidium vaheldus tema ja Johannes Fischeri vahel.
Teoloogina oli mõjutatud sünkretismist, mis taotles katoliikluse ja luterluse lepitamist.
Endel Priidel

Endel Priidel (16. juuli 1932 Tarvastu vald, Viljandimaa – 8. juuli 2021) oli eesti kirjandusloolane, toimetaja ja tõlkija. 
Elulugu.
Endel Priidel oli talupidaja poeg.
Ta lõpetas 1950. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1956. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal.
Oli 1956–1958 Eesti Riikliku Kirjastuse ja 1958–1998 kirjastuse Eesti Raamat toimetaja.
Looming.
Priidel avaldas töid eesti kirjandus- ja koduloost, koostas pühendusluuletuste ja muid kogumikke ("Mu meelen kuldne kotukotus", 1960; "Ikka Liivist mõteldes", 1969; "Mere laulud", 1980; "Loov inimene", 1987 jt), kogumiku eesti kirjanike loomingulistest kirjutistest, Eesti kirjandusloolise ja kultuuriloolise kaardi (Olav Soansi graafiline teostus; 1981).
Sirje Priimägi

Sirje Priimägi (aastani 1976 Sirje Tooming; 17. veebruar 1953 Ulvi külanõukogu, Mustvee rajoon – 26. veebruar 2003 Tallinn) oli eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Ta oli kolhoosniku tütar.
Lõpetas 1972 Palamuse Keskkooli, 1978 TRÜ saksa filoloogia osakonna, 1993 TÜ-s magistrantuuri, pedagoogikamagister (1993, TÜ), väitekiri "The background and implications of the child-centered education". Oli Lundi Ülikooli stipendiaat naisuurimise alal 1993 ja humanitaarteaduste valdkonnas 1997.
Oli 1978–1981 TRÜ raamatukogu vanemraamatukoguhoidja, 1981–1982 Tartu 14. lasteaia kasvataja, 1982–1990 TRÜ/ TÜ pedagoogika kateedri õppelabori juhataja, 1990–1991 pedagoogikaosakonna õpetaja, 1991–1998 lektor ja 1997–1998 ka haridusteooria õppetooli hoidja, 1998–2003 TPÜ haridusuuringute instituudi direktor, ühtlasi 2002–2003 Eesti haridus- ja teadusministri nõunik. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: haridusinstitutsioonide ajalugu ja alternatiivharidus, kasvatusväärtused ja väärtuskasvatus koolis, hariduskorralduse lähtealused ja teoreetilised põhjendused. Oli teema "Õppiva inimese ja kasvatustegelikkuse areng kultuuriruumis" täitja, samuti TÜ, TPÜ, Jyväskylä Ülikooli ja Turu Ülikooli magistrikoolituse ühisprojekti "Mentorõpetaja koolis" projektijuht TPÜ-s. 
Teoseid.
Üle 30 teaduspublikatsiooni, aimeartükiseid.
Isiklikku.
Tema lahutatud abikaasa oli Linnar Priimägi, kellega tal oli poeg Tristan Priimägi.
Tema hilisem elukaaslane oli Peeter Kreitzberg.
Arvi Prikk

Arvi Prikk (26. november 1936 Tallinn – 24. mai 2019) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Arvi Prikk oli teenistuja poeg. Ta lõpetas 1955 Tallinna 22. Keskkooli, 1961 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) laeva jõuseadmete insener-mehaaniku erialal, 1971 TPI-s aspirantuuri, tehnikakandidaat (1972, TPI), väitekiri "Ballastirikka põlevkivi jahvatus- ja separatsiooniprotsessid".
Prikk oli aastast 1961 TPI mehaanikateaduskonna tööstusliku soojusenergeetika probleemlabori laborant, teadur ja juhtivteadur, 1992–2004 TTÜ soojustehnika instituudi vanemteadur, alates 2004 erakorraline vanemteadur.
Teadustöö.
Prikk uuris põlevkivi jahvatamist ja separeerimist, tolmpõlevkivi omadusi; katlateraste kõrgtemperatuurset korrosiooni, küttepindade saastumist, korrosiooni ja puhastamist; põlevkivituha omadusi ja kasutamist; põlevkivielektrijaamade ökoloogilist puhtust ja Eesti energiaressursi kasutamist. Tal on üle 80 teaduspublikatsiooni.
Kaiu Prikk

Kaiu Prikk (sündinud 10. jaanuaril 1966 Tartus) on eesti arstiteadlane ja pulmonoloog.
Elulugu.
Kaiu Prikk on agronoomi tütar.
Lõpetas 1984 Põlva Keskkooli, 1990 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, oli 1996–2000 Tartu Ülikooli ja 1999–2003 Helsingi Ülikooli doktorant, meditsiinidoktor (2003, Helsingi Ülikool), väitekiri "Development and progression of tissue injury in chronic inflammatory airway diseases with special respect to matrix metalloproteinases" (Helsingi, 2003). Oli 1991–1994 TÜ kopsukliiniku resident, 1994–2000 TÜ kopsukliiniku kopsuarst, ühtlasi 1996 õppetööl Helsingi Ülikoolis, 2001–2003 Ida-Tallinna Keskhaigla kopsuarst, 2001–2005 Tervise Arengu Instituudi teadur, 2003– SA Põhja-Eesti Regionaalhaigla (PERH) vanemarst-kopsuarst, 2006– ka TTÜ geenitehnoloogia instituudi teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: koekahjustuse regulatsioon krooniliste põletikuliste kopsuhaiguste korral. Kopsuarstide Seltsi liige (aastast 1992). Umbes 20 teaduspublikatsiooni, üks patent (kaasautor).
Karl Prinkman

Karl Prinkman (25. november 1903 Paasvere vald, Virumaa – 13. jaanuar 1992 Tallinn) oli eesti keemik ja pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Karl Prinkman oli mõisatöölise poeg.
Lõpetas 1918 Ljubani linnakooli (Peterburi lähedal), 1927 Petrogradis Eesti Pedagoogika Tehnikumi, 1932 Leningradi Herzeni-nimelise Pedagoogika Instituudi loodusteaduse osakonna keemia-bioloogia õpetajana, 1951 aspirantuuri Leningradi ülikoolis, keemiakandidaat (1953, Moskva Riiklik Pedagoogikainstituut), väitekiri "М. И. Ломоносов – основатель научной химии". Oli 1918–21 Petrogradi Kõrgemas Ratsaväekoolis kirjutaja, 1927–28 Siberis Novosibirski ringkonnas Kantsihha eesti algkooli õpetaja, 1932–35 Berezniki Keemia Instituudi keemiaõpetaja, 1935–40 assistent, 1940–41 Eestis Tööjõureservide Nõukogu kutsehariduse osakonna vaneminspektor, 1941–1945 Nõukogude armees, 1945–46 Vabariiklikus Tööjõureservide Valitsuses, 1946–47 direktor, 1947–49 asedirektor, 1951–60 TPedI direktor, 1960–65 Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudi teadussekretär.
Teadustöö.
Uuris keemia õpetamise pedagoogilis-didaktilisi küsimusi, koostas VII–XI klassile keemiaõpikuid (aastani 1962 ainuautorina, siis koos Hergi Kariku ja Väino Ratassepaga). Tema tegevuse tulemusena oli Eesti ainus liiduvabariik, kus käibisid kohalike autorite keemiaõpikud. Neid ilmus koos kordustrükkidega 1949.–69. a 66 korral. Avaldanud 12 teaduspublikatsiooni.
Ivi Proos

Ivi Proos (sündinud 7. augustil 1948 Tallinnas) on eesti majandusteadlane ja sotsioloog.
Elulugu.
Ivi Proos on töölise tütar.
Lõpetas 1966 Tallinna 46. Keskkooli, 1972 majandusteaduskonna, majanduskandidaat (1980), väitekiri "Совмещение изучения экономической деятельности и социального развития хозяйственных организаций". Stažeeris 1978–1979 Moskva Süsteemiuuringute Instituudis. Oli 1972–1973 Tartu Riikliku Ülikooli sotsioloogialabori nooremteadur, 1973–1975 Autoteede ja Maanteede Ministeeriumi arvutuskeskuse insener, 1974–1983 ka Tallinna Polütehnilise Instituudi statistikakateedri lektor ja vanemõpetaja, 1975–1986 Eesti NSV TA Majanduse Instituudi noorem- ja vanemteadur, 1986–1988 Tartu Riikliku Ülikooli kaubatundmise ja kaubanduse organiseerimise kateedri vanemteadur ning 1983–1998 Eesti Majandusjuhtide Instituudi dotsent, 1998– Eesti Avatud Ühiskonna Instituudi juhataja ja 1998–2002 ka Tallinna Pedagoogikaülikooli riigiteaduste osakonna dotsent.
Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: üleminekuriikide makromajandusliku käitumise indikaatorid, sotsiaalne kihistumine, rahvussuhted multikultuurses ühiskonnas. Eesti NSV Plaanikomitee esimehe nõunik (1989–1990), peaministri majandusnõunik (1990–1991), Eesti Erastamisagentuuri nõukogu liige (1991–1994), Eesti Panga nõukogu liige (1991–1993) ja nõunik (aastast 1999), Eesti Merelaevanduse nõukogu liige ja juhtimiskonsultant (1992–1997). 
Üle 60 teaduspublikatsiooni, võrguteavikud, aimeartikleid.
Nikolai Prozorov

Nikolai Prozorov (24. november 1877 Simbirsk – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1906 Kaasani Veterinaariainstituudi, magister (1912, samas), väitekiri "Материалы к макроскопическому исследованию кровеносной системы хилуса, синуса и коркового слоя почек наших домашных млекопитащих животных и отчасти человека". Oli aastast 1906 Kaasani Veterinaariainstituudis prosektori abi, 1915–1918 Tartu Veterinaariainstituudi anatoomia prosektor, 1918. aastast Saratovi Veterinaariainstituudi anatoomia professor.
Teadustöö.
Uurinud peamiselt neerude ja peaaju mikroehitust.
Aarne Pruks

Aarne Pruks (31. märts 1949 Tartu – 15. veebruar 2021) oli eesti keemik.
Elulugu.
Aarne Pruks on tööliste poeg.
Lõpetas 1967. aastal Tartu 7. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, keemiamagister (1996, TRÜ), väitekiri "CO, CO2, NH3 ja C12 elektroodreaktsioonid ja amperomeetriline määramine". Oli 1974–1989 TRÜ elektrokeemia labori vanem- ja 1989–1992 juhtivinsener, 1993–1994 füüsikalise keemia instituudi teadur, 1994–1997 keemik, 1997–1998 Tartu Ülikooli tehnoloogiakeskuse keskkonnatehnoloogia osakonna tehnoloogiaspetsialist ja erakorraline teadur, 1998– füüsikalise keemia instituudi kolloid- ja keskkonnakeemia õppetooli assistent.
Teadustöö.
Uurimusi elektrokeemiast ja keskkonnakeemiast. 35 teaduspublikatsiooni.
Peep Pruks

Peep Pruks (sündinud 24. mail 1963 Vastseliinas Võrumaal) on eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Peep Pruks on õpetaja poeg.
Lõpetas 1981 Vastseliina Keskkooli, 1986 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, 1991 aspirantuuri, õigusteaduse doktor (1992, TÜ), väitekiri "Уголовный процесс: научная "детекция лжи"" (Tartu, 1992). Stažeeris 1989 Toruni ja 1990 Turu ülikoolis, 1991 Saksamaal Freiburgis (Max-Planck-Institute. für Ausländisches und Int. Strafrecht), 1993 Glasgow' ülikoolis ja Münsteris (Westfälische Wilhelms-Univ Münster, Inst für Interdisziplinäre Baltische Studien), 2001 Suurbritannias (Colchester English Study Centre). Oli 1986–91 TÜ õigusteaduskonna kriminaalõiguse ja -protsessi kateedri vanemlaborant, 1991–92 vanemõpetaja ja õigusteaduskonna teadustöö ja välissuhtlemise prodekaan, 1992–98 õigusteaduskonna dekaan (ühtlasi 1993 Münsteri Ülikooli külalislektor), 1992–2000 avaliku õiguse instituudi kriminalistika ja kriminoloogia õppetooli lektor, 1998–2004 sihtasutuse Iuridicum juhataja, ühtlasi 2000–01 TÜ avaliku õiguse instituudi teadur, 2001–02 erakorraline vanemteadur, aastast 2005 õigusteaduskonna juhatuse liige. Õpetanud kriminalistikat.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: akadeemiline õigusharidus, õiguspoliitika, polügraafi õiguslikud probleemid. Projektijuht koostöölepingus Šoti Juristide Liiduga TÜ õigusteaduskonna ajakirja Juridica väljaandmisel (1993–1994); Avatud Eesti Fondi õigusreformi programmi koordinaator, Juristide Täienduskeskuse (JTK) asutajaid (1994), 1994–99 JTK nõukogu esimees ja külalislektorite programmi koordinaator (1995), New Yorgi Avatud Ühiskonna Instituudi kohtuvõimu suutlikkust hindava EL seireprogrammi ekspert (2002). Aastast 1993 ajakirja Juridica ning aastast 1996 ajakirja Juridica International vastutav väljaandja ja toimetuskolleegiumi liige, TÜ õigusteaduskonna biograafia teatmike (1992, 1994, 2001) koostaja, Eesti Akadeemilise Õigusteadlaste Seltsi asutajaliige (1988), Rahvusvahelise Õigus- ja Sotsiaalfilosoofia Ühingu (IVR) Eesti sektsiooni asutajaliige (1999), Poliitikauuringute Keskuse PRAXIS nõukogu liige (2000–2002). TÜ aumärk (2005). Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Juhan Pruuden

Juhan Pruuden (3. märts 1936 Tallinn – 3. juuli 2020) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Juhan Pruuden oli teenistujate poeg.
Lõpetas 1954. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1959. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) insener-elektrikuna, tehnikakandidaat (1987, TPI), väitekiri "Реализация проблемно-ориентированных пакетов программ и инструментальные средства их создания". Täiendas end 1992 USA Tolliakadeemias ja 1995 Rootsis. 
Oli 1959–1960 Eesti NSV TA Energeetika Instituudi insener ja vaneminsener, 1960–1961 Küberneetika Instituudi vaneminsener, 1961–1965 nooremteadur, 1966–1968 peainsener, 1968–1990 Küberneetika Instituudi ja ühtlasi Moskva Elektronjuhtimismasinate Instituudi osakonnajuhataja, 1991–1997 Küberneetika Instituudi osakonnajuhataja, 1997–2000 Küberneetika AS osakonnajuhataja, 2000–2003 Cybernetica AS osakonnajuhataja, 2003– InfoSys OÜ juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: infotehnoloogia, arvutitarkvara, infosüsteemid, instrumentaaltarkvara. Arendas spetsialiseeritud programmeerimiskeelte ja tarkvarasüsteemide loomise meetodeid. Aastail 1991–1998 lõi ja arendas Eesti Tolli info- ja kontrollisüsteemi. 1996. aastast oli ajakirja Baltic IT&amp;T Review Eesti-poolne toimetaja. 
Nõukogude Eesti preemia (1965, koos ), NSVL riiklik preemia (1987, kollektiivis). Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Külvi Pruuli

Külvi Pruuli (aastani 1964 Külvi Mendik; sündinud 18. veebruaril 1942 Tartus) on eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1960 Tartu 5. Keskkooli, 1966 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna, 1973 aspirantuuri, filoloogiamagister (1997, TÜ), väitekiri "Väljendusõpetus isiksuse arengu teenistuses". 
Oli 1966–1969 Nõo Keskkooli eesti keele ja kirjanduse õpetaja, 1969–1971 Tartu linna haridusosakonna logopeed, 1974–1992 TÜ eesti keele kateedri vanemõpetaja, 1989–1992 ka Jyväskylä Ülikooli eesti keele lektor, 1992–1997 TÜ eesti filoloogia osakonna eesti keele õppetooli lektor, 1997–2009 Jyväskylä Ülikooli eesti keele lektor. Ta on avaldanud üle 10 teaduspublikatsiooni.
Perekond.
Külvi Pruuli isa oli arst Feliks Mendik (11. märts 1913 – 19. juuni 1975). Alates 1989. aastast oli Pruuli abielus Harald-Heino Peebuga. 
Tema tütar on Tiia Reimand ja poeg on Tiit Pruuli.
Jaan Pruulmann

Jaan Pruulmann (sündinud 29. mail 1954 Viljandis) on eesti füüsik ja infotehnoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1972 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli, 1977 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, 2003– TÜ rakendusfüüsika doktorant. Oli 1977–1982 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi (FI) röntgenspektroskoopia sektori nooremteadur, 1983–86 arvutite uurimistöös rakendamise kompleksrühma juhataja, 1986–1990 vanemteadur, 1990–1994 FI väikefirma MESO direktor ja AS MESOCOM juhataja, 1995–2005 tegeles firmades 7+7, At Fut ja Curonia Research meditsiiniinfosüsteemide arendamisega, 2005– Cybernetica AS süsteemianalüütik. Õpetanud ioonkristallide struktuuri uurimist spektroskoopiliste meetoditega.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: ioonkristallide struktuuri uurimine spektroskoopiliste meetoditega 60–250 eV ergastusel; keskkonna loomine eksperimentaalseadme juhtimiseks, eksperimentaalandmete töötlemiseks ja teoreetiliste arvutuste tegemiseks; nõrkade bioloogiliste signaalide mõõtmine ja töötlemine meditsiiniinfosüsteemides. Tegeles arvutite hankimise ja rakendamisega eksperimentide juhtimises ja andmetöötluses. 1978–82 osales regulaarselt Novosibirskis NSVL TA Tuumafüüsika Instituudi kiirendil VEPP 2M tehtud eksperimentides. Eesti Koolifüüsika Ühingu loojaid ja esimene esimees. 7 teaduspublikatsiooni.
Chris Pruunsild

Chris Pruunsild (aastani 1992 Chris Zilmer; sündinud 26. augustil 1969 Tartus) on eesti arstiteadlane, pediaater ja reumatoloog.
Elukäik.
Ta on lõpetanud 1987. aastal Miina Härma nimelise Tartu 2. Keskkool, 1993. aastal Tartu Ülikooli pediaatria alal ja 1995. aastal Tartu Ülikooli pediaatria internatuuri. Aastatel 1995–2002 õppis Tartu Ülikooli doktoriõppes ja 2002–2007 oli pediaatria residentuuris. Meditsiinidoktor (2007, TÜ), väitekiri "Juvenile idiopathic arthritis in children in Estonia". 
2008. aastast on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi lastekliiniku üldpediaatria osakonna arst-õppejõud. Saanud uurimistoetusi.
Teadustöö.
Uurinud juveniilset idiopaatilist artriiti, selle geneetikat ja epidemioloogiat Eestis, ka valu koolilastel. Osalenud Rahvusvahelise Lastereumatoloogiliste Uuringute Organisatsiooni töös, Rahvusvahelise Koordineerimiskeskuse direktor. Eesti Reumatoloogide Seltsi juhatuse liige (aastast 2000), Eesti Lastearstide Seltsi Tartu osakonna juhatuse liige (2004–07), Eesti Lastearstide Seltsi juhatuse liige, sekretär (alates 2007), Euroopa Lastereumatoloogia Ühenduse õppe- ja koolituskomitee liige. Üle 12 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Chris Pruunsild on Mihkel ja Kersti Zilmeri tütar ning Kristel Zilmeri ja Mihkel Zilmer juuniori õde.
Välislingid.
Ärimehed kavaldasid Tartu linnavalitsuse üle, EPL, 07.12.1995
Tiina Prükk

Tiina Prükk (sündinud 1. aprillil 1948 Haapsalus) on eesti arstiteadlane ja infektsionist. 
Elukäik.
Tiina Prükk on meediku tütar.
Lõpetanud 1966. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1972. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Meditsiinikandidaat (1990, Leningradi Sanitaaria ja Hügieeni Instituut), väitekiri "Прогностическое значение некоторых показателей гуморального иммунитета при остром гепатите B". 
Oli 1972–1975 Kuressaare Keskhaigla terapeut, 1975–1978 Tartu Riikliku Ülikooli nakkushaiguste, dermatoloogia ja veneroloogia kateedri vanemlaborant, 1978–1992 assistent, 1992–95 Tartu Ülikooli nakkushaiguste kliiniku vanemassistent, 1996. aastast dotsent.
Teadustöö.
Uurinud ägedat viirushepatiiti, puukidega levivaid haigusi, humoraalset ja rakulist immuunsust, hantaviirusinfektsioone. Üle 30 teaduspublikatsiooni, 1 patent, õppevahendeid.
Paul-Egon Prüller

Paul-Egon Prüller (Brüller; 25. märts 1905 Tallinn – 2. detsember 1979 Tartu) oli eesti füüsik ja geofüüsik.
Elulugu.
Paul-Egon Prüller oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1924 Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1928 Tartu Ülikooli (matemaatikaosakond), 1940 didaktilis-metoodilise seminari, matemaatikamagister (1932, Tartu Ülikool), väitekiri "Kasujagamise probleem elukindlustuses ja loomulik dividendi süsteem", füüsika-matemaatikakandidaat (1970, Leningradi Geofüüsika Peaobservatoorium), väitekiri "Исследование спектра атмосферных ионов и электроаэрозолей по данным измерений в г. Тарту". 
Oli 1928–1940 kindlustusseltsi Eesti osakonna juhataja Tartus ning 1938–1940 ka Tartu Ülikooli majandusteaduskonna õppeülesande täitja, 1941 Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu Asjadevalitsuse konsultant, 1942–1947 keskkooliõpetaja, 1947–1949 Tartu Riikliku Ülikooli üldfüüsika kateedri assistent ja vanemõpetaja, 1949–1975 dotsent, 1947–1951 ühtlasi Tartu Õpetajate Instituudi dotsent. 1975. aastast pensionil, kuid töötas TRÜ aeroionisatsiooni ja elektroaerosoolide laboris. Õpetas üldfüüsika ja füüsika õpetamise metoodika kursusi, koostas õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: atmosfääri ionisatsioon, elektroaerosoolid, biometeoroloogia, eesti rahvaastronoomia ja füüsika areng Tartu Ülikoolis (1802–1970). Väga ulatusliku katse- ja vaatlusmaterjali põhjal koostatud kandidaadiväitekiri oli 20. sajandi üheks suurimaks ja põhjalikumaks tööks atmosfääri ionisatsiooni alal (ilmus trükis 1970). Suurt huvi äratas monograafia "Rahvaastronoomia" (ilmunud eesti ja vene keeles). Oli 1950. aastail üks TRÜ üldfüüsika kateedri ja mõnede arstiteaduskonna kateedrite viljakaks osutunud koostöö initsieerijaid. Looduseuurijate Seltsi ja Leningradi Looduseuurijate Seltsi liige. Nõukogude Eesti preemia (1967, kollektiivis). 51 teaduspublikatsiooni, 12 õppemetoodikat ja aimeartiklit.
Igor Pšenitšnikov

Igor Pšenitšnikov (sündinud 25. juunil 1957 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Elulugu.
Igor Pšenitšnikov on arsti poeg.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 19. Keskkooli, 1983 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1996; Venemaa Kardioloogia Teaduskeskus, Moskva), väitekiri "Межболевая ишемия миокарда в оценкe тяжести функцонального состояния и прогноза больных со стабильной стенокардиeй". Oli aastatel 1983–1984 Tallinna Pelgulinna Haigla intern, 1984–1987 Narva Kreenholmi Polikliiniku jaoskonna terapeut, ühtlasi 1986 Tšornobõli tuumaelektrijaama likvideerimise pataljoni ordinaator, 1987–1989 Tallinna Vabariikliku Haigla kardioloogia kliiniline ordinaator, 1989–1994 Eesti Kardioloogia Instituudi nooremteadur, 1994–2003 teadur, 2003–2006 vanemteadur, 2007– Tartu Ülikooli telemeedikumi kardioloogiakeskuse erakorraline teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: müokardi isheemia; müokardi elektriline ebastabiilsus, biosignaalide interpreteerimine. Üle 60 teaduspublikatsiooni.