Turgi keeled

Turgi keeled (varasema nimetusega "türgi-tatari keeled") on Altai keelte hulka kuuluv keelterühm, mille keeli kõnelevad põhiliselt Aasias ja väheldaselt Kagu-Euroopas elavad turgi rahvad.
Turgi keeli, mida on kokku umbes 40, kõneleb emakeelena ligikaudu 164 miljonit inimest, teistel andmetel kõneleb neid 180 miljonit inimest. Kokku on maailmas turgi keelte kõnelejaid umbes 200 miljonit inimest.
Türgi keel on suurima kõnelejate arvuga turgi keel, hõlmates keelterühma kõnelejate koguarvust umbes 40%.
Turgi keelte loend tänapäeval.
Kõigis tänapäevastes turgi keeltes puudub grammatiline sugu.
Algupära ning levikualad.
Ühe teooria järgi oli turgi keelte algkodu Edela-Mandžuurias.
Turgi keeled arvatakse koos mongoli keelte, tunguusi keelte ning mõnikord ka korea keele ja jaapani-riukiu keeltega altai keelte hulka. Pole selge, kas Altai keeli ühendab keelesugulus või need moodustavad keeleliidu, nagu arvab enamik uurijaid.
Turgi keeltes on palju laensõnu iraani keeltest, eelkõige sogdi keelest ja pärsia keelest. Sogdi keel oli valdav keel Sise-Aasias ja Siiditee ääres, hiljem asendus see turgi keeltega. Turgi 
keeled mõjutasid omakorda iraani keeli, sealhulgas pärsia keelt. Sõnu laenati ka hiina keelest (enne rännet lääne poole).
Terminoloogia: keeled ja murded.
Eriti Türgi turkoloogias on turgi keeli nimetatud türgi keelteks ning näiteks usbeki keelt ja aserbaidžaani keelt usbeki türgi keeleks ja aserbaidžaani türgi keeleks. Türgis nimetatakse turgi keeli murreteks. Seda ei tule mõista nii, et turgi keeled on sama mis türgi keel või et turgi keeled on türgi keele murded. Türgi keelt nimetatakse selles seoses Türgi türgi keeleks. Turgi keelte nimetamisel murreteks on ajalooline põhjus: kuni 19. sajandi lõpuni moodustasid turgi keeled (välja arvatud geneetiliselt kaugemad keeled nagu tšuvaši keel ja geograafiliselt kaugemad keeled nagu jakuudi keel) murdekontiinumi, milles olid teatud piirijoontel selgemaid katkestusi, reeglina aga olid üleminekud sujuvad. Nii näiteks on İstanbuli keel (mis on türgi keele eeskuju) selgelt erinev Bakuu keelest (mis on aserbaidžaani keele eeskuju), ent nende vahel ei ole selget keelepiiri ja ka need kaks keelt veel omavahel arusaadavad. Sise-Aasias ja Volga ääres oli ühtne kirjakeel tšagatai keel, mille omanimetus oli "turki". Kohalikest murretest kujunesid kohalikud kirjakeeled 20. sajandil. Idee järgi pidi Kesk-Aasia 1924. aastal liigendatama keelelisel ja etnilisel alusel. Ent kuigi inimestelt küsiti nende identiteedi kohta, arvestati piiride tõmbamisel ka majandusgeograafilisi kriteeriume.
Turgi keeled kui keelkond.
Umbes 40 keelega, mida kõneleb emakeelena 180 miljonit inimest (ja kokku 200 miljonit inimest), on turgi keelkond altai keelte kolme haru seas kaugelt kõige suurem ja tähtsam. Kõnelejate arvu poolest on see indoeuroopa, hiina-tiibeti, niigeri-kongo, afroaasia, austroneesia ja draviidi keelkonna järel seitsmendal kohal.
Enamik turgi keeli on fonoloogia, morfoloogia ja süntaksi poolest väga sarnased, kuid haladži keel, tšuvaši keel ning põhjasiberi turgi keeled jakuudi keel ja dolgaani keel on teistest oluliselt erinevad. Enamiku turgi keelte kõnelejate vahel on osaline vastastikune arusaamine võimalik, eelkõige siis, kui need kuuluvad samasse harusse. Keelte suhteliselt suur sarnasus raskendab keelepiiride selget määramist, sest naaberkeelte vahel on enamasti üleminekumurded. (Sageli tõmmatakse keelepiire kunstlikult poliitiliste otsustega ja poliitilise kuuluvuse tõttu.) Ka turgi keelte geneetiline klassifikatsioon on nende sarnasuse ja tugeva vastastikuse mõju tõttu problemaatiline, mistõttu nende klassifikatsioonile on erinevaid lähenemisi.
Levik.
Turgi keeled on levinud hiiglaslikul alal Ida- ja Kagu-Euroopas ning Lääne-, Sise- ja Põhja-Aasias. Turgi keelte leviala ulatub Balkani poolsaarest Hiinani ja Iraani keskosast Põhjamereni. Umbes kolmekümnes Euroopa riigis kõneldakse nimetamisväärsel määral üht või mitut turgi keelt, märkimisväärne on türgi keele kõnelejate suur osakaal Euroopas hiljutise rände tõttu.
Tähtsamad turgi keeled.
Kolm kaugelt kõige levinumat turgi keelt on: 
Teised turgi keeled, millel on üle miljoni kõneleja:
Kõnelejate arvud pärinevad märtsist 2006 mitmesugustest kontrollitavatest allikatest.
Turgi keelte lähedane sugulus.
Seda, kui lähedases sugulases turgi keeled omavahel on – kui mitte arvestada tšuvaši, haladži, jakuudi ja dolgaani keelt –, näitab juba pilk järgnevale tabelile, mis sisaldab põhisõnavara võrdlusi vanatürgi (esimene kirjalike mälestistega turgi keel, mis ei ole siiski Türgi türgi keele otsene eelkäija), türgi, aserbaidžaani, türkmeeni, tatari, kasahhi, usbeki ja uiguuri keeles. 
"Mõnede põhisõnavara sõnade võrdlus tähtsates turgi keeltes" 
Turgi keeled riigi- ja ametikeeltena.
Türgi, Azerbaidžaani, türkmeeni, kasahhi, kirgiisi ja usbeki keel on vastavate riikide riigikeeled. Ametlikud regionaalkeeled on Venemaal tšuvaši, kumõki, karatšai-balkaari, tatari, baškiiri, jakuudi, hakassi, tõva ja altai keel, Hiinas uiguuri keel ja Usbekistanis karakalpaki keel.
Turgi keeled riikide kaupa.
Turgi keeli kõneldakse umbes kolmekümnes Euroopa ja Aasia riigis. Tabel näitab nende levikut riikide kaupa. Keeled on järjestatud harude kaupa.
Ohustatud turgi keeled.
Mõned turgi keeled on suures väljasuremisohus, sest neid kõnelevad veel ainult vähesed, enamasti vanemad inimesed. Otseses ohus lähemal ajal välja surra on karagassi keel Lõuna-Siberis, karaiimi keel Leedus, krõmtšaki keel ning "Ili türgi keel" Loode-Hiinas (Ili org). Veel ainult mõned tuhanded inimesed kõnelevad ainallu keelt Iraanis, sarõuiguuri keelt Gansu provintsis ja äinu keelt Kaxgari lähedal, dolgaani keelt Põhja-Siberis ja tšulõmitürgi keelt Lõuna-Siberis Tšulõmi jõe ääres Altaist põhja pool. Kõik teised turgi keeled on suhteliselt stabiilsed, suurte keelte kõnelejate arvud kasvavad.
Turgi keelte klassifikatsioon.
Turgi keelte suhteliselt suur sarnasus ja tugev vastastikune mõju ning turgi rahvaste suur mobiilsus raskendavad keelepiiride selget määramist ja geneetilist klassifitseerimist, mistõttu nende klassifikatsioonile on erinevaid lähenemisi. Sellegipoolest on tänaseks kujunenud suhteliselt stabiilsed jaotused, mis kõik on saanud alguse Aleksandr Samoilovitši tööst "Некоторые дополнения к классификации турецких языков" (1922). Kuigi klassifikatsioonid peaksid põhimõtteliselt olema geneetilised, etendab turgi keelte liigitamisel suurt osa geograafiline jaotus. 
Erijuhtum: tšuvaši keel.
Tšuvaši keel moodustab (koos väljasurnud bulgaari keelega) turgi keelte omaette oguuri ehk "bulgaari" haru, mis on keelkonna ülejäänud keeltest (turgi keeled kitsamas mõttes) suhteliselt kaugel. Mõned uurijad ei ole tšuvaši keelt üldse pidanud tõeliseks turgi keeleks. Seniajani pole selge, kas selle suure erinevuse on põhjustanud bulgaari haru varane lahknemine teistest turgi keeltest või pikk keeleline ja kultuuriline isolatsioon. Selle lahknevuse üks tunnus on hääliku /-z/ muutumine häälikuks /-r/ (rotatsism), näiteks lõpukonsonantide puhul järgmistes sõnades:IraaI
tšuvaši "taχar", nogai "toγiz" 'üheksa'
tšuvaši "kör", türgi "göz" 'silm'
Tšuvaši keelt kõneldakse eelkõige Venemaa Euroopa-osas Moskvast ida pool Volga ääres Tšuvaššias (1 miljon kõnelejat). Tšuvašše on ka Tatarstanis ja Baškiirias (kokku 1,8 miljonit kõnelejat). Tšuvašid on valdavalt õigeusulised. Nad kasutavad kürillilise kirja kõrval ladina kirja. Valdavalt kõnelevad nad teise keelena vene keelt. Nad peavad end kultuuriliselt ja ajalooliselt bulgaaride järglasteks, kuid see on küsitav.
Erijuhtum: haladži keel.
Haladži keel on teistest turgi keeltest väga erinev. Gerhard Doerferi käsitluse järgi, mis on tänapäeval üldtunnustatud, on see keel turgi keelte argu haru ainus säilinud esindaja. Ka haladži keel sattus varakult isolatsiooni. Alates 13. sajandist kõneldakse seda Iraani Keskprovintsis pärsia keele kõnelejate ümbruses. Tänapäeval kõneleb haladži keelt umbes 40 000 inimest Qomi ja Akari vahel. See on üks keeleteaduslikult huvitavamaid turgi keeli Iraanis. Varajane isoleeritus teistest turgi keelest ja pärsia keele tugev mõju on ühelt poolt säilitanud arhailisi tunnuseid (näiteks kolme pikkusega vokaalisüsteem, sõnaalguse /h-/ ja daativilõpu /-ka/ säilimine: haladži "häv.kä" – türgi "ev.e" 'majale', teiselt poolt toonud fonoloogiasse, morfoloogiasse, süntaksisse ja sõnavarasse (isegi arvsõnad) iranisme.