tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Günther Kleiber

Günther Kleiber (16. september 1931 Eula – 29. märts 2013 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Günther Kleiber oli pärit töölisperekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1946–1949 elektrikuks. 1950. aastal astus ta Saksamaa Sotsialistlikku Ühtsusparteisse. 1950–1952 õppis Kleiber Dresdenis Tööliste-Talupoegade Teaduskonnas. 1953–1958 õppis ta Rostocki Ülikoolis ja Dresdeni Tehnikaülikoolis elektrotehnikat. 1958–1962 oli ta Dresdeni Ülikoolis teaduslik assistent ja 1962–1963 elektrotehnika teaduskonna parteiallorganisatsiooni juhataja. 1964–1966 juhatas ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Dresdeni ringkonna juhatuse elektritehnika ja andmetöötluse osakonda.
1967. aastal sai Günther Kleiber Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks. Samast aastast oli ta ka Rahvakoja (parlamendi) liige. 1971–1989 oli Günther Kleiber Saksa DV Ministrite Nõukogu aseesimees, 1973–1986 üldise masinaehituse, põllumajandusmasinate ja sõidukiteehituse minister. 1984–1989 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
8. novembril 1989 astus Günther Kleiber koos kogu Poliitbürooga ametist tagasi. 3. detsembril 1989 heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja. 8. detsembril 1989 esitati talle süüdistus ametialastes kuritarvitustes ja korruptsioonis ning ta võeti vahi alla. 1990. aasta mais vabastati ta vahi alt, seejärel oli ta töötu. 
1995. aasta jaanuaris esitati talle süüdistus seoses Saksa DV piiriületusel tapetud inimeste kohtuasjaga, sama aasta augustis algas tema vastu kohtuprotsess. 25. augustil 1997 mõisteti Kleiberile kolm aastat vabadusekaotust. Ta kaebas kohtuotsuse edasi. Novembris 1999 jättis Liidukohus kohtuotsuse muutmata. 18. jaanuarist kuni 30. septembrini 2000 oli ta vanglas. Vabastati ennetähtaegselt vangistusest, kuna Berllini linnapea Eberhard Diepgen andis talle armu.
Bürgermusse

Bürgermusse oli linnakodanike klubi nimetus mõnes Baltimaade linnas. 
Tuntuim Bürgermusse asutati Tartus 1791. aastal , teised samanimelised klubid tegutsesid Pärnus (1790), Paides (1796), Viljandis (1800) ja Kuressaares (1811). 
Tartu Bürgermusse maja asus kesklinnas Uue-Turu tänavas. Maja hävis Teises maailmasõjas. 
15.–18. oktoober (vkj 3.–6. oktoober) 1857 toimus maja juures Baltimaade esimene suurem põllumajandus- ja käsitöönäitus.
John Barrasso

John Anthony Barrasso III (sündinud 21. juulil 1952 Readingis Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide poliitik,Vabariikliku partei liige, senati liige aastast 2007. Ta esindab Wyomingi osariiki.
Barrasso sai USA Senati liikmeks pärast senaator Craig L. Thomasi surma. Ta valiti tagasi 2008., 2012. ja 2018. aastal.
Augustis 2015 külastas ta koos John McCaini ja Sheldon Whitehouse'iga Eestit.
Vilhelms Purvītis

Vilhelms Purvītis (3. märts 1872 Zaube – 14. jaanuar 1945 Bad Nauheim) oli läti maalikunstnik, Läti Kunstiakadeemia asutaja ja esimene rektor. Viljeles klassikalist kunsti, juugendit ja muid stiile. 
Aastail 1890–1895 õppis Peterburi Kunstiakadeemias Arhip Kuindži juhendamisel. Õpingute ajal tegutses koos teiste lätlastest üliõpilastega kunstiringis Rūķis ('kääbus'). Akadeemia lõpetas suure kuldmedaliga, millega kaasnes õigus riigi arvel sõita välismaale. Ta reisis mitmel pool Euroopas, külastas Berliini, Pariisi ja Viini. Oli aastail 1895–1910 kunstnikerühmituse Mir Iskusstva liige. 
Aastail 1906–1909 elas Tallinnas ja töötas joonistusõpetajana. 
Aastal 1909 kutsuti ta Riia linna kunstikooli direktoriks ja selles ametis töötas ta aastani 1916. Ta oli koolis ühtlasi õpetaja, juhendades maaliklassi, kus õppis mitu eesti kunstnikku, teiste seas Villem Ormisson, Jaan Vahtra, August Pulst ja Konstantin Süvalo. Lisaks andis ta eratunde, teiste seas Paul Burmanile. 
Aastail 1917–1919 elas ja töötas Norras.
Aastal 1919 asutas Vilhelms Purvītis Läti Kunstiakadeemia. Ta oli akadeemia esimene rektor 1934. aastani ja juhendas maaliklassi kuni 1941 aastani. Aastail 1919–1940 ja 1941–1944 oli ta ühtlasi ka Läti Rahvusliku Kunstimuuseumi direktor.
Aastal 1941 emigreerus Saksamaale, kus ta 14. jaanuaril 1945 72-aastaselt suri. 1994. aastal viidi ta põrm kodumaale ja maeti Riia metsakalmistule.
Riia linna kunstikool

Riia linna kunstikool (läti Rīgas pilsētas mākslas skola) oli aastail 1906–1915 Riias tegutsenud kunstikool.
Kunstikool asutati 1906. aastal Elīze Junga-Štilinga 1873. aastal asutatud erakunstikooli baasil. Kooli esimene direktor oli Rakverest pärit Gerhard Paul Rosen, aastail 1909–1915 oli direktor Vilhelms Purvītis. Õpetajaina töötasid koolis Vilhelms Purvītis, Janis Rozentāls, Jānis Roberts Tillbergs ja Konstantīns Rončevskis. 
Eesti kunstnikest õppisid koolis Villem Ormisson, Jaan Vahtra, August Pulst ja Konstantin Süvalo. Paul Burman kunstikoolis küll ametlikult ei õppinud, ent 1911. aasta kevadel Riias viibides sai ka tema Vilhelms Purvītiselt maalialast õpetust.
Rünno Vissak

Rünno Vissak (sündinud 1962) on Eesti ajaloolane ja tõlkija.
Ta on lõpetanud 1992. aastal Tartu Ülikooli ajaloo erialal.
Ta on koos arvutigraafiku Harri Hinniga Tartu arheovisiooni autoreid.
Võnnu lahing (1578)

Võnnu lahing oli Vene-Poola sõja (1562–1582) ajal 21. oktoobril 1578 Vene tsaaririigi ja Rzeczpospolita-Rootsi ühisväe vahel toimunud lahing. 
Lahingu võitsid Poola vojevood Andrzej Sapieha ja feldmarssal Göran Boije, Rzeczpospolita-Rootsi ühisväed. See lahing oli ühtlasi ka Liivi sõja pöördelisi momente, sest Vene väed olid raskeid kaotusi saanud.
Võnnu -- linn Lätis, praeguse nimega Cēsis.
Jānis Roberts Tillbergs

Jānis Roberts Tillbergs; ka Tilbergs (2. juuli 1880 – 7. november 1972) oli läti maalikunstnik, graafik ja skulptor.
Aastail 1911–1915 töötas pedagoogina Riia linna kunstikoolis.
Lärmakas naabrimees

"Lärmakas naabrimees" on Jarek Kasari 2012. aasta album.
Oscar Levy

Oscar Levy (28. märts 1867 Stargard – 13. august 1946 Oxford) oli Saksamaa juudi päritolu arst, tõlkija ja poliitiline esseist, kes hiljem elas Inglismaal. 
Ta sündis Stargard in Pommernis (praegu Stargard Lääne-Pomorze vojevoodkonnas), tema isa Moritz Levy (1832–1905) oli Stargardis kaupmees ja pankur. Ta õppis Freiburgi Ülikoolis arstiteadust.
Oscar Levy tõlkis Nietzsche filosoofia 18 köidet inglise keelde.
Oscar Levy kuulsaim essee oli 1940. aastal ilmunud "The Idiocy of Idealism" (saksa keeles "Der Idealismus – ein Wahn", eesti keeles "Idealism kui luul"). Selles arutleb ta natsionaalsotsialismi ja kommunismi erinevuste ja sarnasuste üle.
Ignis Fatuus

Ignis Fatuus on Eesti kirjastus, äriühinguna Ignis Fatuus TÜ, on Elvas aastast 2014 tegutsev kirjastus, mis annab välja eestikeelset kirjandust. Ladina keeles tähendab "ignis fatuus" virvatuld.
Mo Farah

Sir Mohamed Muktar Jama Farah (sünninimi Hussein Abdi Kahin; sündinud 23. märtsil 1983 Muqdishos) on Somaalia päritolu Suurbritannia pikamaajooksja ja endine keskmaajooksja.
Tema põhialad on 5000 ja 10 000 meetri jooks, kuid ta võistelnud ka muudel distantsidel, näiteks 1500 m jooksus ja maratonis.
Ta on 5000 ja 10 000 meetri distantsil neljakordne olümpiavõitja, kuuekordne maailmameister ja viiekordne Euroopa meister.
Pärast 2017. aasta maailmameistrivõistlusi Londonis keskendus ta maratonijooksule.
24. augustil 2017 võitis ta Teemantliiga etapil Zürichis oma viimase 5000 meetri jooksu ja ühtlasi viimase staadionijooksu, edestades etiooplast Muktar Edrisi kõigest nelja sajandikuga. Samal hooajal tuli ta 5000 meetri jooksus Teemantliiga üldvõitjaks; see jäi tema ainsaks Teemantliiga üldvõiduks.
2017. aastal tõsteti ta teenete eest kergejõustikus rüütliseisusse.
2018. aasta aprillis saavutas ta Londoni maratonil Suurbritannia rekordiga 2.06,21 kolmanda koha.
Gerhard von Rosen

Vabahärra Gerhard von Rosen; ka Paul Gerhard von Rosen ja Gerhard Paul von Rosen, (9. oktoober 1856 Rakvere – 23. jaanuar 1927 Berliin) oli baltisaksa maalikunstnik. Nooruses elas Tallinnas.
Ta õppis aastatel 1874–1878 Peterburi Kunstide Akadeemias arhitektuuri, seejärel õppis 1883–1886 Düsseldorfi Kunstiakadeemias Eugen Dückeri juures. 
1891. aastal kolis Rosen Riiga. Aastatel 1896–1901 töötas ta Riia Polütehnikumis joonistusõpetaja asetäitjana. 1901. aastast töötas ta seal täiskohaga õppejõuna ja oli aastatel 1911,1919 joonistamise professor. 
Aastatel 1904–1906 oli ta Elise von Jung-Stillingi 1873. aastal asutatud Jung-Stillingi joonistus- ja maalikooli direktor. Aastail 1906–1909 oli ta Riia linna kunstikooli direktor. Aastail 1911–1919 oli ta Riia Polütehnilise Instituudi professor.
1920. aastal kolis ta Saksamaale, kus töötas Pommeris ja Berliinis. 
Tema teoseid leidub Riia, Tartu ja Düsseldorfi muuseumide kogudes.
Rosen on jäädvustanud arvukalt motiive Eestist.
Peipsi lodi

Peipsi lodi ehk Emajõe-Peipsi lodi on madala süvisega ühe- või kahemastiline madal kaubapurjekas, mis väliskujult meenutab poolikut pähklikoort; ühtlasi lodjatüüpe.
Peipsi lodi arenes välja Eesti alal 14.–15. sajandil ja Eesti alal kasutati neid 20. sajandilgi.
Peipsi lodja tüüpi on ka Emajõel sõitev Jõmmu. 2024. aastal lasti vette ka lodi Suur Sume.
Moonland

Moonland on Eestis ehitatud uisk-tüüpi purjelaev, mis on ajaloolise Väinamere uisu taastatud koopia. 
Kirjeldus.
Andmed
Tüüp: uisk &lt;br&gt;
Kogupikkus: 20,0 m &lt;br&gt;
Kerepikkus: 15,0 m&lt;br&gt;
Laius: 5,2 m &lt;br&gt;
Süvis: 1,0 m &lt;br&gt;
Purjepind: 148 m2&lt;br&gt;
Aerud: kaks paari (pikkus 8 m)&lt;br&gt;
Peamasin: BMW D190, 163 hj&lt;br&gt; 
Ehitusmaterjal-puit on tamm ja lehis. Kere on valmistatud klinkerplangutusega. Vööriosas on suurem kajut. Roolimine toimub ajalooliselt roolipinniga (mitte roolirattaga). Laeval on kolm purje: suur kahvelpuri, kliiver ja taaksel (foka).
Väinamere uisu ajaloost üldiselt.
Lääne-Eesti saarte elanikud vajasid igapäevasteks rannasõitudeks ja mandril käimiseks kogedest väiksemaid kaubalaevu. Alates 1532. aastast kohustati Muhumaa vabasid talupoegi korraldama meretransporti Väinamere saarte vahel. Uisku kasutati peamiselt ühenduse pidamisel Saaremaa, Muhumaa ja mandri, aga ka Hiiumaa ja mandri vahel kuni 20. sajandi alguseni.
Ajalugu.
Ehitamine.
2010. aastal asutati Väinamere Uisu ühing ja alustati uisu traditsiooni taastamisega. Uisu tehnilise dokumentatsiooni koostas projekteerija Enn Metsar. Arvesse võeti erinevat fotomaterjali, 1813. a Sõrve uisu joonist ja Kaarel Noore poolt 19. sajandil valmistatud ressi (poolkeremudel) vormi. Kolme aastaga ehitati Koguval uus uisu tüüpi purjelaev-koopia. Uisk veesati 20. juulil 2013 Kuivastu sadamas. Ristiemaks oli Muhu kooliõpilane Kristiina Maria Huum. 
Tegevusest.
Esimene meresõit tehti Moonlandiga Kuivastust Virtsu juulis 2014. See reis oli ka sümboolne 90 a taguse uisu-traditsiooni meenutus. Algselt sõitis Moonland masti ja taglaseta, kuid 2018. aastaks õnnestus saada jätkurahastus ning laev ka korralikult taglastada. 
2019. aasta varasuvel toodi Moonlandil mandrilt Muhumaale XXVII laulu- ja XX tantsupeo tuli. Tule tõid laeval peo üldjuhid Vaike Rajaste ja Peeter Perens. Kuivastus võtsid tule vastu Muhu, Saaremaa ja Ruhnu vallavanemad. 
Purjelaev Moonland jätkab uisu traditsiooni ajaloolistel veeteedel. Laev teeb soovijatele tellimussõite ja osaleb mereüritustel.
Hioma

Hioma oli 1848. aastal Hiiumaa Suursadamas ehitatud kolmemastiline parklaev. 
Hioma oli esimene Eestis ehitatud purjekas, mis 1854. aastal sõitis ümber Kap Hoorni. Laev hukkus tormi käes 11. detsembril 1857 Noarootsi poolsaare lähedal Riguldi rannas.
Laeva kogumahutavus oli 358 brt.
Kiviveolaev

Kiviveolaev ehk kivilaev on enamasti rannasõidupurjekas, mis on kohandatud kivide vedamiseks.
Eesti alal on tuntud Kihnu kivilaevad.
Kihnu kivilaev

Kihnu kivilaev on üldnimetus rannakaljasele, 19. sajandi lõpus Kihnus ehitatud kaubapurjekale (kiviveolaevale) kivide vedamiseks. 
Aastani 1914 oli kivide müümine riigivõimu tellimisel piirkonna suurlinnade ehitustele üks kihnlaste peamisi tuluallikaid.
Tänapäeval on Kihnu Mere Seltsil kavas ehitada kivilaeva jäljend.
2015. aastal koguti Hooandjas raha laeva mudeli ehitamiseks.
Valmiv laev soovitakse ristida "Altäraks".
Blokeering (raudtee)

Blokeering on raudteel kasutatav seadmete süsteem rongide liikumise reguleerimiseks ja raudteeliini läbilaskevõime suurendamiseks.
Tänu fooridele ja semaforidele on süsteemiga võimalik sulustada raudtee liiniosi ning tagada rongiliikluse suurem tihedus ja ohutus.
Lilly

Lilly (endine Rootsi parklaev Ebba, originaalnimega Meridian) oli 1866 Sunderlandis ehitatud tammepuust parklaev. Laeva pikkus oli 127,1 jalga, laius 28,4 jalga, süvis 17,4 jalga, kogumahutavus 415 brutoregistertonni, klass A.II. ehk kõrgeim klass Atlandi ookeanil sõitmiseks.
Laeva kapten oli Johan Pitka, kes käis selle laevaga kaks korda Lõuna-Ameerikas ja müüs laeva hiljem Kihnu Jõnnile (Enn Uuetoale), kes selle uputas umbes 1899. aastal Põhjamerel.
Rock City

"Rock City" oli 1868 Quebecis ehitatud 3-mastiline parklaev. See oli ühtlasi kapten Enn Uuetoa (Kihnu Jõnn) viimane laev. 
Ajalugu.
1884. aastal müüdi laev norralastele ja 1891. aastal edasi Ameerikasse. 1912. aastal jõudis laev Enn Uuetoa ehk Kihnu Jõnni (Jõnnu)
käsutusse. Laev uppus 19. novembril 1913 Taani rannikul.
Kirjeldus.
Laevakere pikkus oli 52,7 m, laius 9,9 m, süvis 6,3 m, mahutavus 786 brt.
Linda Morgenrøden

Linda Morgenrøden (esialgse nimega Morgenrøden; eestipäraselt "Morgenrooden") oli 1878. aastal Norras Grimstadis ehitatud kolmemastiline parklaev.
Laevakere pikkus oli 41,6 m, laius 9,1 m, süvis 5,2 m, veeväljasurve 500 brt.
Laev kuulus laevasõidu arendamiseks loodud eestlaste laevasõiduseltsile Linda; 1893. aastal müüdi see oksjonil Läti laevaseltsile Austra.
Linda (laevasõiduselts)

Linda oli aastail 1879–1893 tegutsenud Eesti laevasõiduselts.
Selts asutati 1879 nime all "Eesti Kaubalaeva Selts "Linda"". Seltsi asutamise võtmeisik oli Gustav Eslon. Seltsi esimene laev oli Norras ehitatud Morgenrøden.
Seltsi auliikmed olid Carl Robert Jakobson, Johann Voldemar Jannsen, Johan Köler, Mihkel Veske ja Krišjānis Valdemārs.
Selts lõpetas oskamatu asjaajamise tõttu pankrotiga ja aktsionäridele maksti välja 22% kapitalist.
Kalevipoeg (laev)

Kalevipoeg oli 1892 Rootsis Gävles ehitatud kauba-reisiaurik.
Laev on kandnud järgmisi nimesid: Nordkusten, Aleksei, Traaler nr 22, Kalevipoeg, Koralle, Kama, PKZ-140.
Ajalugu.
Laev ehitati 1892. aastal Rootsis Gävles ja selle esimene nimi oli Nordkusten. 1908. aastal ostis laeva Pärnu kaubamaja Hans Dietrich Schmidt ja laeva nimeks sai Aleksei.
Laev oli Vabadussõja ajal Eesti mereväe käsutuses, kus Kalevipoega kasutati dessantväelaste või isikkoosseisu transpordiks, sh Heinaste dessandis.
Pärast Vabadussõda läks laev taas tsiviilkasutusse toonasele laevasõidu ametile, kes hakkas laeva remontima. Pärast seda, 1919. aasta juunis, hakkas sõitma Tallinna-Stockholmi laevaliinil iga kümne päeva tagant.
1920. aastal ostis laeva Hans Dietrich Schmidt AS, kes korraldas reisijatevedu Rootsi ja Eesti vahel kuni 1936. aastani.
Pärast 2. maailmasõda oli veel kasutuses ujuvkasarmuna.
Kirjeldus.
Laeva pikkus oli 48,84 m, laius 7,98 m ja süvis 3,45 m. Kogumahutavus oli 540 brutoregistertonni.
Kodumaa (laev)

Kodumaa oli 1897 Inglismaal Sunderlandis ehitatud kaubaaurik. 
1914 ostis laeva Tallinna Laevaühisus ja pani talle nime "Kodumaa" (tollal kirillitsas "Koduma"). 
I maailmasõja ajal arvati laev Balti laevastiku koosseisu. 
Pärast Vabadussõda läks laev tagasi Tallinna Laevaühisuse kätte ja hakkas vedama kaupa eeskätt Tallinna ja Inglismaa sadamate vahel. 
Laev hävis II maailmasõjas Inglismaa idarannikul sakslaste pommirünnakus.
Ants Kallikorm

Ants Kallikorm (4. september 1938 Tartu – 21. oktoober 2001 Tartu) oli eesti biokeemik.
Ta lõpetas 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ). Alates 1963. aastast aspirantuuris Moskvas, meditsiinikandidaat 1966. Bioloogiadoktor 1979. 
Töötas aastatel 1967–1979 TRÜ meditsiini kesklaboratooriumis (1972–1979 juhataja, 1973–1974 Londoni Ülikooli stažöör).
Aastatel 1979–1981 oli ta TRÜ üld- ja molekulaarpatoloogiainstituudi direktor, 1983. aastast professor. Aastatel 1981–1992 oli ta TRÜ / Tartu Ülikooli teadusprorektor. 
Alates 1992. aastast tegeles eraettevõtlusega.
Ta on uurinud peamiselt kilpnäärme hormoonide osa ja toimemehhanismi organismi eri seisundite korral, loonud uusi (radioimmunoloogilisi jm) uurimismeetodeid ja aparaate (densitomeetreid, ketaselektroforeesiaparaadi jm).
Säde (selts)

Säde selts oli Valgas alates 1902. aastast tegutsenud selts. Nimi valiti Valga lähedal oleva Säde jõe järgi. 
Seltsi eesmärk oli põhikirja järgi "oma liikmetele ja nende perekondadele töö vaheaegadel sündsat, lõbusat ja tulusat ajaviidet pakkuda". Selts võis "oma liikmetele ja nende külalistele balle, näokatte-pidusid, tantsu-, muusika- ja kirjanduse-õhtuid pidada, näitemängusid etendada, raamatuid, ajalehti ja ajakirju pidada, niisama ka mitmesuguste teaduste põllul töötajaid asjatundjaid kutsuda, kes ettelugemistega seltsi liikmetele kasulikku õpetust võiksivad pakkuda."
Selts asutati karskusseltsi ruumides, aga üüris seejärel endale ruumid Suur-Sepa tänaval kaupmees Galkini majas. Mõtteni seltsi oma majast jõuti 1909. aastal. Uue, hilisjuugendstiilis seltsihoone projekteeris 1911. aastal üks esimesi eesti soost arhitekte Georg Hellat. See oli suurim väikelinna eesti seltsimaja 20. sajandi alguses. Kaheosaline maja koosnes seltsi ruumidest koos sellega liidetud teatrisaali ja fuajeega (mõlemad on praeguseks hävinud) ning hotelli osast. Liithoone 3-korruseline seltsimaja ning 4-korruseline hotellimaja ühinesid tervikuks vaatamata kujunduse erinevusele. Teatripoolne osa avati lihavõttepühade ajal 11. aprillil 1911. Avapidustustele pääses ainult kutsetega. Hotellipoolne osa valmis 1913. aastal. 
Säde seltsi näitering tegutses 1911. aastast ja kasvas 1936. aastal välja poolkutseliseks Valga teatriks Säde, mis muutus 1944. aastal kutseliseks. 1948 liideti Säde teater Võru Kandlega ühtseks Lõuna-Eesti Teatriks, mis koliti järgmisel aastal Võrru. 
Säde seltsi ruumides avati hiljem 1955. aastal asutatud Valga muuseumi ekspositsioon. Ekspositsioon püsis seal 1988. aasta põlenguni. Maja taastamist alustati 1998. aasta lõpul ja praegu asub majas jälle Valga Muuseum.
Säde (teater)

Säde oli teater Valgas.
Aastast 1911 tegutses Säde seltsi juures näitering. Aastal 1936 kujunes sellest poolkutseline Valga teater Säde, mis muutus 1944. aastal kutseliseks. 
1948. aastal algas Eesti NSV-s kokkuhoiukampaania ja teatrite töö korraldati ümber isemajandamise põhimõttel. Teatrite külastatavus oli sel ajal aga väga väike. Et teatri materiaalset olukorda parandada, liideti aprillis 1948 Valgas tegutsenud kutselise teatri Säde näitlejaskond Võru Kandle trupiga ja moodustati Lõuna-Eesti Teater. Esialgu tegutses Lõuna-Eesti Teater Valgas, kuid järgmisel aastal pärast teatrimaja põlengut koliti Lõuna-Eesti Teater üle Võrru.
Moonsund (laev)

Moonsund oli 1897. aastal Saksamaal Hamburgis ehitatud kaubaaurik, hilisem dessantlaev. 
1898. aastal ostis laeva A. M. Lutheri puidutöötlemisvabrik ja laev toodi Tallinna. 
Eesti Vabadussõja ajal oli laev Eesti mereväe koosseisus. 
1921. aastal müüdi laev Inglismaale. Laev küll uputati 1942. aastal, ent tõsteti hiljem üles. 1957. aastal pressiti laev vanarauaks.
Laeva nimesid.
Laev on kandnud järgmisi nimesid:
Läti Kunstiakadeemia

Läti Kunstiakadeemia (läti Latvijas Mākslas akadēmija) on 1919. aastal Riias asutatud kõrgem kunstiõppeasutus. Läti Kunstiakadeemia esimeseks rektoriks oli Vilhelms Purvītis. 
Aastail 1940–1942 kandis kool nime "Riiklik Kunstiakadeemia" ("Valsts Mākslas akadēmija"), aastast 1944 aga Läti NSV Riiklik Kunstiakadeemia ("Latvijas PSR Valsts Mākslas akadēmija"). Aastail 1973–1988 kandis ta Teodors Zaļkalnsi auks nime Teodors Zaļkalnsi LNSV Riiklik Kunstiakadeemia ("Teodora Zaļkalna LPSR Valsts Mākslas akadēmija"). 
Aastast 2007 on ülikooli rektor Aleksejs Naumovs. 
Ülikoolil on Latgale filiaal asukohaga Rēzeknes, plaanis on avada osakond ka Kuldīgas.
Kunstiakadeemia hoone projekteeris arhitekt Wilhelm Bockslaff; algselt kuulus see kommertskoolile. 
Läti Kunstiakadeemial on tihedad sidemed Eesti Kunstiakadeemiaga ühisprojektide, üliõpilas- ja õppejõudude vahetuse ja muude algatuste toel.
Zielzini Püha Risti Ülestõstmise kirik

Zielzini Püha Risti Ülestõstmise kirik (valgevene keeles "Крыжаўзвіжанская царква") on kirik Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis Zielzinis.
Kirikut kasutavad õigeusklikud. See on kaitse all olev ehitismälestis.
Kirikuhoone.
Hoone on eklektitsismi näitena kaitse all. Kividest ehitatud kiriku seinad kaeti valge krohvikihiga. Hoone on lihtsa põhiplaaniga; sissepääsu juures asub narteks, hoone tagaküljel asuvad apsiid ja käärkamber. Kiriku juures seisab kahekorruseline kellatorn, milles asuva kella kinkis kogudusele tsaar Aleksander II.
Kirikus asub kivist kahe poolega ikonostaas. Interjööri ilmestavad friisid ja pilastrid.
Ajalugu.
Esimene õigeusu kirik ehitati Zielzinisse 1420. aastatel. Legendi järgi lasi selle sinna ehitada vürstinna, kes pääses seal tänu kohalikele jahimeestele soost.
Praegune kirik valmis XIX sajandil ja see ehitati vana kihelkonnakalmistu juurde. Vanast kirikust viidi sinna üle Jumalaema ikoon ja tammepuust rist. 1900. aastal ehitati kohaliku vaimuliku Antoni Radkieviči eestvedamisel kiriku juurde kivist kabel.
1962. aastal kirik suleti ja hoone muudeti kohalikuks klubiks. Osa kirikuvaradest, sealhulgas ikoonid, viidi Łyskava Jumalaema Sündimise kirikusse, osa kirikuraamatuid aga Ružany Kõigepühama Kolmainu kirikusse. Hoone vajas aga remonti ja ei sobinud seega klubi vajadusteks, seega rajas kohaliku kooli direktor sinna lasketiiru. 1963. aastal põles kirik maha, püsti jäid vaid hoone kivist seinad.
Kirikut hakati taastama 1990. aastatel. Töid finantseerisid kohalikud kolhoosid. 1994. aastal pühitses metropoliit Filaret kiriku taas. 1995. aastal korrastati kiriku ümbrus ja taastati kabel.
Masside mäss

"Masside mäss" (hispaania "La rebelión de las masas") on José Ortega y Gasseti ajaloofilosoofiline essee, mis ilmus 1930. aastal.
Tsitaat.
"Maage, preestreid, sõdalasi ja karjaseid on leidunud alati ja kõikjal, kuid eksperimentaalteadlaste fauna eeldab nähtavasti veel ebatavalisemate tingimuste kokkusattumist kui need, mis sünnitavad ükssarviku". (9. ptk)
Kajak (laev)

Kajak oli 1902. aastal Šotimaal ehitatud kaubaaurik. 
Ajalugu.
Laeva nimi oli algul Bacchus, hiljem Zandbergen. Esimese maailmasõja ajal omandas laeva Lääne-Vene Laevaselts, kes pani laeva nimeks Gagara. Pärast Oktoobrirevolutsiooni Gagara natsionaliseeriti ja sai nimeks Severnaja Kommuna. Laev oli Balti laevastiku koosseisus transpordilaev.
4. detsembril 1918 pidas Eesti vahilaev Laene Vene-Aasia Laevaseltsile kuuluva laeva Soome lahel kinni ja saatis selle Tallinna. Laev anti üle Tallinna Laevaühisusele ja ristiti Kajakiks. Pärast järgnevaid vaidlusi Londonis asuva Vene-Aasia Laevaseltsi kontoriga otsustati, et laev jääb Eestile. Kajak oli teadaolevalt suurim Eesti laev enne kaubalaeva-kalalaeva Eestirand hankimist.
1940.-1941. aastal suudeti laev hoolimata algselt Buenos Aireses asumisest tuua Nõukogude Liitu ja natsionaliseerida. Teise maailmasõja ajal sõitis Kajak Kaug-Idas. 1954. aastal laev lammutati..
Pavel

Pavel on slaavipärane mehenimi. See pärineb rooma perekonnanimest Paulus, nagu ka mehenimi Paul.
Eestis oli 2019. aasta 1. jaanuari seisuga eesnimi Pavel 3084 mehel. Pavel oli populaarsuselt 43. mehenimi. Nime Pavel kandja oli keskmiselt 39 aasta vanune (mediaanvanus oli 35). Kõige populaarsem oli eesnimi Pavel vanuserühmas 30–34, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 44,09.
Sasmaka Ebajumalate pärn

Sasmaka Ebajumalate pärn (läti keeles "Valdemārpils Elku liepa") on Lätis Valdemārpilsis kasvav harilik pärn. Pärn asub Sasmaka mõisa peahoonest 20 meetri kaugusel. Pärna ümbermööt enne hargnemist 30 cm kõrguselt maapinnast on 8,60 meetrit. Puu on looduskaitse all, ent hiiepaigana on tegemist ka riikliku kaitse all oleva muinsusmälestisega.
Adam Bahdaj

Adam Bahdaj (2. jaanuar 1918 Zakopane – 7. mai 1985 Varssavi) oli poola kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija. Ta on kasutanud ka pseudonüüme Jan Kot ja Dominik Damian.
Eesti keeles on ilmunud tema jutustused "Matk naeratuse eest" (Tallinn: Eesti Raamat, 1971, poola keelest tõlkinud Aleksander Kurtna; originaal "Podróż za jeden uśmiech", 1964) ning "Koolivaheaeg vaimudega" (Tallinn: Eesti Raamat, 1985, poola keelest tõlkinud Aarne Puu; originaal "Wakacje z duchami", 1961).
Shawnacy Barber

Shawnacy Campbell Barber (27. mai 1994 Las Cruces, New Mexico, USA – 17. jaanuar 2024 Kingwood, Texas) oli Kanada kergejõustiklane (teivashüppaja).
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali tulemusega 5.90.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta tulemusega 5.50 kümnenda koha.
Tema isiklik rekord teivashüppes välitingimustes oli 5.93, mille ta püstitas 25. juulil 2015 Londonis. Tema isiklik rekord sisetingimustes oli 6.00, mis oli püstitatud 15. jaanuaril 2016 Renos. Mõlemad tulemused on Kanada rekordid.
Shawnacy isa George Barber on samuti teivashüppajana võistelnud.
Vivian Cheruiyot

Vivian Jepkemoi Cheruiyot (sündinud 11. septembril 1983 Keiyos) on Keenia kergejõustiklane (pikamaajooksja). Ta on nii 5000 meetri jooksus kui ka 10 000 meetri jooksus kahekordne naiste maailmameister.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 10 000 meetri jooksus hõbemedali kõigi aegade kolmanda tulemusega 29.32,53. 5000 meetri jooksus võitis ta olümpiarekordiga 14.26,17 kuldmedali.
2018. aastal võitis ta Londoni maratoni isikliku rekordiga 2:18.31.
Caterine Ibargüen

Caterine Ibargüen Mena (sündinud 12. veebruaril 1984 Apartadós) on Colombia kergejõustiklane (kolmikhüppaja).
Ta on kolmikhüppes kahekordne maailmameister (2013 ja 2015).
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis võitis ta Kasahstani esindaja Olga Rõpakova järel 14.80-ga hõbemedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 15.17-ga kuldmedali.
Ta on varem võistelnud ka kaugushüppes, kõrgushüppes ja teinud seitsmevõistlust.
Talle kuulub Lõuna-Ameerika rekord kolmikhüppes (15.31), mille ta püstitas 18. juulil 2014 Monacos.
Christina Schwanitz

Christina Schwanitz (sündinud 24. detsembril 1985 Dresdenis) on Saksamaa kergejõustiklane (kuulitõukaja).
Ta on tulnud kuulitõukes Euroopa meistriks nii väli- kui ka sisetingimustes.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta tulemusega 20.37 m kuldmedali.
Tema isiklik rekord kuulitõukes on 20.77 m, mis on püstitatud 20. mail 2015 samuti Pekingis.
2015. aastal valiti ta Saksamaa aasta naissportlaseks.
Edla Valdna

Edla Valdna (sünninimi Edla Vanamölder; 9. september 1912 Tallinn – 3. aprill 2004) oli eesti tõlkija ja toimetaja.
Ta avaldas mitmeid terviktõlkeid saksa keelest ning tõlkis värsse ka inglise, vene ja bulgaaria keelest. Näiteks on tema tõlgitud värsid Charlotte Brontë romaanis "Jane Eyre", mis ilmus 1981. aastal Elvi Kippasto tõlkes.
Omaloomingust avaldas ta trükis muinasjutud "Võlutud koovitaja" (Tartu: Loodus, 1935) ja "Õunahaldja õnn" (Tallinn: Ilukirjandus ja Kunst, 1946).
Edla Valdna oli kaks korda abielus ja tal oli neli last.
Jan Emmens

Jan Emmens (7. detsember 1897, Rolde, Holland – 21. veebruar 1988, Naaldwijk, Holland) oli Hollandi poliitik ja aednik.
Jan Emmensi isa oli Willem Emmens, riikliku põllumajanduskooli (Rijkslandbouwwinterschool) juhataja ning õpetaja, tema ema oli Hendrikje Mulder. Emmens õppis kuninglikus põllumajanduskoolis Zutphenis ning töötas seejärel aednikuna Naaldwijkis Westlandis. Sotsiaaldemokraadina oli ta pikka aega poliitiliselt aktiivne, olles nii provintsitasemel poliitilistes ametites kui ka rahvaesindaja omavalitsuses. Poliitikuna tegeles ta valdavalt põllumajanduse, kalanduse ja veemajandusega. Poliitikast taandus ta alles 1970. aastal, 72-aastaselt.
1930. aastal abiellus Jan Emmens Naaldwijkis Geertje Klinkenbergiga, kellega sai poja ja tütre.
Harry Potter and the Philosopher's Stone

"Harry Potter and the Philosopher's Stone" (Ameerika Ühendriikides pealkirja "Harry Potter and the Sorcerer's Stone" all) on 2001. aastal ettevõtte Electronic Arts, Inc. (EA Games) poolt välja antud arvutimäng, mis põhineb samanimelisel raamatul ja filmil. Mängu esimene versioon anti välja 15. novembril 2001, teine detsembris 2003 konsoolidele Nintendo GameCube, Playstation 2 ja Xbox. Muudetud mängus, mille arendaja on Warthog Games, on kõik loitsud ja kaart võetud mängust "Harry Potter and the Chamber of Secrets".
Mängu tegelased ja näitlejad:
Edo osariik

Edo osariik on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi lääneosas. See piirneb põhjas ja kirdes Kogi osariigiga, lõunas Delta osariigiga ja läänes Ondo osariigiga. Edo ja Kogi osariigi piir kulgeb osaliselt mööda Nigeri jõgi.
Elanike arv oli 2020. aasta seisuga 5 527 810. Aastal 2005 oli elanikke 3 497 500.
Edo osariik jaguneb 18 omavalitsusalaks. Osariigi pealinn on Benin City. 
Edo osariik loodi 27. augustil 1991, kui Bendeli osariik jagati Edo osariigiks ja Delta osariigiks.
Ametlik keel on inglise keel, kuid osariigis räägitakse paljusid keeli, näiteks edo, esani, urhobo ja afemai keelt ning Nigeeria pidžinit.
Osariigi loodeosas asub Okomu rahvuspark.
Mets-nürisaba

Mets-nürisaba ("Xenicus longipes") on väljasurnuks peetav Uus-Meremaa endeemne linnuliik nürisabalaste sugukonnast.
Linnu kehapikkus oli umbes 9 cm ja kaal 16 g. Ta oli peaaegu lennuvõimetu.
Loodusliku populatsiooni hävitasid sissetoodud närilised ja kaslased. Põhjasaarel elanud alamliigi ("X. l. stokesi") nägemise kohta on viimased usaldusväärsed ülestähendused 1955. aastast. Lõunasaare alamliiki "X. l. longipes" kohati veel 1966. ja 1968. aastal ning selle väidetavat nägemist looduses on tähendatud ka mõnedel hilisematel aastatel. Kolmas alamliik "X. l. variabilis" elas Stewarti saarel (kus kinnitati selle esinemine veel 1951. aastal) ja teistel lähedalasuvatel saartel. 1960. aastatel jõudsid sealsetele saartele ka kodurotid. Looduskaitsjad suutsid tabada veel kuus isendit ja viisid nad Kaimohu saarele, kus neist viimased surid 1972. aastal.
Perekonna "Xenicus" liikidest on säilinud ainult kalju-nürisaba ("Xenicus gilviventris").
Tootem

Tootem on algeliste usundite juures austatav loom (tootemloom), harvem taim või ese. Nende objektidega arvatakse olevat inimestel või sugukondadel sugulussuhe. Tootemi kummardamist nimetatakse totemismiks.
Siseministeeriumi usuasjade osakond

Siseministeeriumi usuasjade osakond on Eesti Siseministeeriumi haldusalas olev struktuuriüksus. 
Ajalugu.
4. oktoobril 1990 andis Vabariigi Valitsus välja määruse nr 204, mille järgi usuküsimusi hakkas arutama Eesti Vabariigi Konfessioonide Nõukogu. Valitsuse ja kiriku suhete vahendamisroll läks Kultuuriministeeriumile. Määrusega nr 204 lõpetati ka Eestis NSV Liidu Ministrite Nõukogu juures asuva usuasjade nõukogu voliniku tegevus. 
14. november 1990 moodustati Kultuuriministeeriumi juurde usuasjade talitus osakonna õigustes. 
22. detsember 1992 anti välja protokolliline otsus nr 83, mille järgi riigi ja kiriku küsimused läksid üle Siseministeeriumile. Veebruaris 1993 sai usuasjade talitus Siseministeeriumi struktuuriüksuseks ja aastast 1997 kannab nime usuasjade osakond.
NumPy

NumPy ehk Numeric Python on programmeerimiskeele Python teek andmemassiivide haldamiseks ja töötlemiseks. Kuna Python on suurte andmestike jaoks aeglane, siis on NumPy kirjutatud programmeerimiskeeles C.
Ajalugu.
Programmeerimiskeel Python ei olnud algselt loodud numbriliseks andmetöötluseks, ent see tekitas huvi teadlastes ja insenerides. 1995. aastal asutati grupeering "matrix-sig" eesmärgiga luua andmemassiivitöötluse pakett. Nimetatud rühmituse liikmete seas oli ka Pythoni looja ja alalhoidja Guido van Rossum, kes tegi Pythoni süntaksile laiendused andmemassiivitöötluse lihtsustamiseks.
Näited.
NumPy kasutajate jaoks on oluline andmemassiiv ehk "array", mis sarnaneb Pythonisse sisseehitatud järjendi ("list") andmestruktuuriga. Massiiv võib olla n-mõõtmeline, näiteks ühe- (1D) või kahemõõtmeline (2D).
Massiivi loomine
»&gt; import numpy
»&gt; x = [1,2,3]
»&gt; arr = numpy.array(x)
»&gt; arr
array([1, 2, 3])
»&gt; import numpy
»&gt; x = 1,2,3],[4,5,6
»&gt; arr = numpy.array(x)
»&gt; arr
array(1, 2, 3],
 [4, 5, 6)
Tühja massiivi loomine
»&gt; arr = numpy.zeros((2,3)) # 2-realine, 3-veeruline
»&gt; arr
array( 0., 0., 0.],
 [ 0., 0., 0.)
Volnovahha rajoon (1923–2020)

Volnovahha rajoon (ukraina keeles "Волноваський район") oli rajoon Ukrainas Donetski oblastis. Rajoon piirnes lõunas Aasovi merega.
Volnovahha rajoon asutati 7. märtsil 1923, halduskeskus oli Volnovahha linn.
2013. aasta 1. augustil elas rajoonis 83 812 inimest, 2015. aasta 1. aprillil 103 742 inimest, asustustihedus keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 11. detsembril, suurenes rajooni pindala 7010 ruutkilomeetri võrra – Ülemraada otsusega liideti Volnovahha rajooniga mitmed varem Novoazovski ja Telmanove rajooni koosseisus olnud haldusüksused. 20. mail 2015 liideti Aasovi mere kaldal asuv Vinogradne küla Mariupoli haldusalaga.
Elanikkond.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas rajoonis järgmiste rahvuste esindajaid:
Gombe osariik

Gombe osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Nigeeria kirdeosas.
Osariik moodustati oktoobris 1996 Bauchi osariigi idaosast.
Jaguneb 11 omavalitsusalaks.
Now That's What I Call Music! 88 (Suurbritannia väljalase)

"Now That's What I Call Music! 88" (ka "Now! 88") on duubelkogumikalbum. 
Album anti Suurbritannias välja 21. juulil 2014 ning see on albumisarja "Now That's What I Call Music!" Suurbritannia ja Iirimaa väljalaske 88. album. Album on saadaval CD-l ja allalaaditava muusikafailina. 
Albumil on 15 laulu, mis on jõudnud Briti singliedetabelis esikohale: "Ghost", "Sing", "Stay with Me", "Waves", "Problem", "I Will Never Let You Down", "The Man", "It's My Birthday", "Me and My Broken Heart", "Rather Be", "Hideaway", "Gecko (Overdrive)", "Nobody to Love", "Summer" ja "I Wanna Feel".
Kristus (täpsustus)

Kristus on mõiste judaismis ning kristluses.
Jeesus Kristus on kristluse rajaja Uue Testamendi järgi.
Deniss Kudrjavtsev

Deniss Kudrjavtsev (sündinud 13. aprillil 1992 Tšeljabinskis) on Venemaa kergejõustiklane (400 meetri tõkkejooksja).
2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis võitis ta tulemusega 49,16 pronksmedali.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis jooksis ta eeljooksus isiklikuks rekordiks 48,51. Poolfinaalis parandas ta seda veel 28 sajandikuga. Finaalis võitis ta 48,05ga hõbemedali, parandades Ruslan Maštšenkole kuulunud Venemaa rekordit ühe sajandikuga.
Charlie Puth

Charlie Puth (õieti Charles Otto Puth Jr.; sündinud 2. detsembril 1991 Rumsonis Monmouthi maakonnas New Jersey osariigis) on USA laulja, laulukirjutaja ja produtsent. 
Rahvusvaheliselt tuntuks sai ta räppari Wiz Khalifa laulu "See You Again" kaasautori ja lauljana. Laulu leiab filmi "Furious 7" heliribalt ning see jõudis edetabelite tippu kahekümne kuues riigis. Tema enda esimene singel "Marvin Gaye", kus teeb kaasa Meghan Trainor, jõudis edetabelite tippu Uus-Meremaal, Iirimaal ja Ühendkuningriigis.
Greg Rutherford

Gregory James (Greg) Rutherford (sündinud 17. novembril 1986 Milton Keynesis) on Suurbritannia kergejõustiklane (kaugushüppaja).
Ta on võitnud kaugushüppes olümpiamängudelt kulla (2012; 8.31) ja pronksi (2012; 8.29). Lisaks on ta tulnud kaugushüppes maailmameistriks (2015) ja Euroopa meistriks (2014 ja 2016).
Tema isiklik rekord kaugushüppes on 8.51 m, mis on hüpatud 24. aprillil 2014 Chula Vistas.
Genzebe Dibaba

Genzebe Dibaba Keneni (sündinud 8. veebruaril 1991 Bekojis) on Etioopia kergejõustiklane (kesk- ja pikamaajooksja).
Talle kuulub 1500 meetri jooksu välimaailmarekord ning sisemaailmarekordid kõikidel jooksudistantsidel 1500 meetrist kuni 5000 meetrini.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali 1500 meetri ja pronksmedali 5000 meetri jooksus.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta 1500 meetri jooksus hõbemedali.
Dibaba on viiekordne sisemaailmameister.
Cătălin Burlacu

Cătălin Burlacu (sündinud 7. juulil 1977) on Rumeenia korvpallur.
2006–2007 mängis ta klubis BC Kalev/Cramo.
Keith Benson

Keith Anderson Benson, Jr. (sündinud 13. augustil 1988 Clevelandis Ohios) on Ameerika Ühendriikide korvpallur.
Aastast 2015 mängib ta klubis BC Kalev/Cramo.
Robert I

Robert I all võidakse mõelda järgnevaid isikuid:
Issidor

Issidor (suri 1472. aastal Tartus) oli pärimuse järgi 15. sajandil Tartus tegutsenud õigeusu vaimulik (preester), kes suri märtrina ja keda austatakse pühakuna.
Issidori ja tema kaaskannatajate mälestuspäev on õigeusu kirikus 8. jaanuaril.
Legend.
Pärimuse järgi teenis ta Tartu Püha Imetegija Nikolause ja Tartu Püha Suurmärter Georgiuse kirikus. Ajaloolistes mittevene allikates puuduvad Issidori olemasolu kohta tõendid.
Katoliiklased hakkasid teda taga kiusama. Pärast kahte õigusemõistmist otsustati ta koos 72 õigeuskliku kristlasega Emajõkke uputada, mida 1472. aasta talvel tehtigi. 
Kriitika.
Kogu Issidori tuntus ja hilisem retseptsioon põhineb Liivi sõja aegse Pihkva vaimuliku Varlaami koostatud Issidori-legendi pikal variandil, mis põhineb muidu suhteliselt tundmatul lühikesel legendil, mida on täiendatud katoliku usu vastase retoorikaga. Varlaami töid iseloomustab sõnaohter retoorika ja hoolimatus ajalooliste aktide vastu, oma iseloomult on need kompilatsioonid. Ajaloolistes mittevene allikates puuduvad Issidori olemasolu kohta tõendid.
Issidor sai tuntuks alles venestusaegse propagandakirjanduse kaudu ja ta oli selgelt poliitiline pühak. Jurjevi ülikooli rektori Anton Budilovitši järgi lunastas preester Issidor Firenze uniooni vastu võtnud Kiievi ja kogu Vene metropoliidi Issidori süü ning tema legend on kui valguskiir Vana-Vene linna Jurjevi jaoks. Vene kiriku- ja seltskonnategelased ei varjanud, et Issidori-kultuse sisseseadmine on üks samm Läänemereprovintside russifitseerimisel.
Mälestuse jäädvustamine.
Talle on pühitsetud Valga Issidori peakirik. Samuti on talle pühitsetud Peterburis Püha Issidori kirik. Tartu Jumalaema Uinumise peakirikus on talle pühitsetud kõrvalaltar.
Joona Petserist

Joona (ilmaliku nimega "Joann"; suri ajavahemikus 1474–1480 Petseri kloostris) oli õigeusu vaimulik, Petseri kloostri asutaja.
Ta saadeti aastal 1467 Moskvast Tartusse misjonitööd tegema ja teenis Tartus Püha Imetegija Nikolause ja Püha Suurmärter Georgiuse kirikus. Tartus tegutses ta koos preester Issidoriga. Õigeusklike tagakiusamise tõttu kolis ta aastal 1470 Pihkvasse.
Teda peetakse Petseri kloostri asutajaks aastal 1473. 
Tema naine oli Maria (nunnana Vassa).
Austamine.
Joona säilmed asuvad Petseri kloostri nekropolis, arkosooliumis koobaste sissekäigu lähedal. Tema mälestuspäeva tähistatakse 29. märtsil (11. aprillil, kui tähistatakse Juliuse kalendri järgi).
Eesti Apostlik-Õigeusu Kirik tähistab Joona mälestust 29. märtsil ja Petseri vagade koondmälestuse päeval kolmandal pühapäeval pärast kolmainupüha.
Vene Õigeusu Kirik kanoniseeris Joona pühakuks 3. veebruaril 2016. aastal.
Agafangel (Preobraženski)

Agafangel (vene keeles "Агафангел"; kodanikunimega Aleksandr Preobraženski, "Александр Лаврентьевич Преображенский"; 23. september 1854 Tula kubermang – 16. oktoober 1928 Jaroslavl) oli õigeusu vaimulik (piiskop). Ta kanoniseeriti Vene Õigeusu Kirikus augustis 2000 pühakuks.
Ta sündis Motšila külas Venjovi maakonnas Tula kubermangus preestri perekonnas. Õppis alates 1867. aastast Venjovi vaimulikus koolis, Tula vaimulikus seminaris ja Moskva vaimulikus akadeemias, mille lõpetas 1881. aastal teoloogia kandidaadi kraadiga. Lõpetamise järel määrati ta Ranenburgi (tänapäeva Tšaplõgin) vaimuliku kooli õpetajaks. 
Pärast abikaasa surma 1885. aasta jaanuaris pühitseti ta 7. märtsil 1885 mungaks ja kolm päeva hiljem munkpreestriks. 4. detsembril 1886 määrati ta Tomski vaimuliku seminari inspektoriks ja ülendati iguumeniks. 28. veebruaril 1888 ülendati ta arhimandriidiks ja määrati Irkutski vaimuliku seminari rektoriks. 10. septembril 1889 pühitseti ta Kirenski piiskopiks, Irkutski piiskopkonna vikaarpiiskopiks. 17. juulist 1893 kuni 4. oktoobrini 1897 oli ta Tobolski ja Siberi piiskop.
4. oktoobrist 1897 kuni 13. augustini 1910 oli ta Riia ja Miitavi ülempiiskop.
Kolomna (Peterburi linnaosa)

Kolomna linnaosa (vene keeles Коломна) on ajalooline Peterburi linnaosa. Linnaosa jaotati Suureks ja Väikeseks Kolomnaks.
Aastatel 1796–1865 nimetati linnaosa nimega "IV Admiralteistkaja" ja aastani 1917 "Kolomenskaja". 
Eestlased Kolomnas.
Kolomnas asub Peterburi Jaani kirik.
Narva Rootsi-Soome Mihkli kirik

Narva Püha Miikaeli kirik ehk Narva Püha Mihkli kirik ehk Narva Rootsi-Soome Mihkli kirik oli rootsi-soome luterlik kirik Narvas aastatel 1805–1944. 
Narva 1610. aasta tulekahjus hävis eesti koguduse algne puitkirik. Uus kirik valmis 1616. aastal ja uues kirikus oli koos eesti kogudusega ka Narva soome kogudus. 1649. aasta Narva linnakaardil on märgitud kolm luteri kirikut - saksa, rootsi ja soome koguduse kirik. Soome-eesti koguduse puukirik hävis 1659. aastal Narva tulekahjus, Rootsi koguduse ja saksa koguduse Narva Jeruusalemma Johannese kirik said linnatulekahjus kannatada. Järgmine soome-eesti koguduse kirik aga hävis 1704. aastal. 
Kolmas, puust tehtud ristikujuline kirik ehitati 1727. aastal Narva uuslinnas, mis põles 9. augustil 1773 ja selle asemele ehitati Narva vanalinna põhjapiirile kivikirik asukohaga Gloria bastionil, aadressil Lese 6 (praegusest Vestervalli tänavast lõuna pool). Ehitis valmis 1805. aastal.
1898. aastal avati kiriku juures seek, kus täielikus pansionis elas 12 mõlemast soost koguduseliiget.
Kirikut kasutas Rootsi-Soome Püha Miikaeli kogudus ja Eesti Vabariigi ajal Narva Soome-Rootsi Mihkli kogudus. Eesti Vabariigi algul liideti Narva kirikud, sh ka Narva Rootsi-Soome Mihkli kiriku Soome-Rootsi Mihkli kogudus, Alutaguse praostkonnaga Narva-Alutaguse praostkonnaks.
Kirik hävis 1944. aasta märtsipommitamise käigus. Kiriku varemed lammutati 1950. aastatel.
Kallivere (Ingeri)

Kallivere (vene keeles "Калливере", soome keeles "Kallivieri") on küla Venemaal Leningradi oblastis Kingissepa rajoonis Kuzjomkino vallas. 
Ajalugu.
Küla kuulus maailmasõdade vahelisel ajal Eesti kontrolli alla (Viru Ingeri), Viru maakonna Narva-taguse Vaivara kihelkonna Narva valda ja Viru maakonna Narva valda. Vabariigi algusaastatel olid maakonnad jagatud kuni 1926. aastani lisaks valdadele ka kihelkondadeks, kuid ametliku jaotusena kirikukihelkondi seejärel enam ei eksisteerinud. 
Külas asus Kallivere kirik.
Kallivere kirik

Kallivere kirik oli luteri kirik Eesti Ingeris Kalliveres. 
Kiriku projekti tegi arhitekt Nikolai Ševeljov 1930. aastal. 
Hoonele pandi nurgakivi 16. mail 1931, hoone pühitseti sisse 25. oktoobril 1931. 
Hoone pole tänapäevani säilinud, kiriku kohal asub tänapäeval eramu.
Nõmme Baptistikogudus

Nõmme Baptistikogudus on Tallinnas Nõmmel tegutsev baptistikogudus. Kogudus kuulub Eesti Evangeeliumi Kristlaste ja Baptistide Koguduste Liitu. 
Kogudus rajati 1893. 
Koguduse palvemaja asub aadressil Puuvilja 4. 
2013 oli koguduses 153 liiget.
Zuzana Hejnová

Zuzana Hejnová (sündinud 19. detsembril 1986 Liberecis) on Tšehhi kergejõustiklane, kes võistleb peamiselt 400 meetri tõkkejooksus.
Ta tuli esimese sportlasena 400 meetri tõkkejooksus järjest kaks korda maailmameistriks.
Tema isiklik rekord 400 meetri tõkkejooksus on 52,83, mis on joostud 15. augustil 2013 Moskvas maailmameistrivõistlustel.
2013. aastal valiti ta Euroopa aasta naiskergejõustiklaseks ja Tšehhi aasta sportlaseks. Tšehhi aasta sportlaseks valiti ta ka 2015. aastal.
Yarisley Silva

Yarisley Silva Rodríguez (sündinud 1. juunil 1987 San Luisis) on Kuuba kergejõustiklane, teivashüppaja.
2012. aasta Londoni olümpiamängudel võitis ta tulemusega 4.75 hõbemedali. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis ta tulemusega 4.82 pronksmedali. 2014. aastal tuli ta sisemaailmameistriks.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali tulemusega 4.90.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta pronksmedali tulemusega 4.65.
Tema isiklik rekord teivashüppes on 4.91, mis on püstitatud 2. augustil 2015 Saksamaal Beckumis.
Lembit Aadusoo

Lembit Aadusoo (nime eestistamiseni Lembit Adoson; 2. august 1932, Tartu – 14. oktoober 2012, Tartu) oli eesti tehnikateadlane.
Ta töötas 1951. aastast Eesti Maaülikoolis, 1994. aastast dotsendina, uurides peamiselt vahetatavust, standardiseerimist ja tehnilisi mõõtmisi. Ta kirjutas teadustöid metallograafiast, sisepõlemismootorite soojusvoogude ümberjaotamisest, metallilõikepinkide ja masinate töökindlusest ja remondist jms, avaldades üle 20 teaduspublikatsiooni.
Lembit Aadusoo isa oli Karl August Aadusoo, ema Ella Aadusoo (neiupõlvenimega Toss). Ta abiellus 1960. aastal, tema tütar on ajaloolane Aive Küng.
Kullamaa Vabadussõja mälestussammas

Kullamaa Vabadussõja mälestussammas on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas asuv Vabadussõja mälestussammas. 
Sammas ehitati Kullamaa Seltskondlike Organisatsioonide Liidu eestvõttel. Samba raius välja kiviraidur Mihkel Munk ja see avati 11. juulil 1926. Sammas õhiti 1945. aastal. See taastati Kullamaa Muinsuskaitse Seltsi eestvõttel ja avati taas 30. septembril 1989.
Tallinna Toompea saksa kogudus

Tallinna Toompea saksa kogudus oli Tallinna toomkirikus tegutsenud Toompea sakslaste luterlik kogudus. Koguduse põhilised liikmed olid Eestimaa aadlikud ning Toompea sakslastest kodanikud. 
Tallinna kindralsuperintendent oli ühtlasi ka toomkiriku ülemõpetaja.
Toompea Toomkiriku saksa koguduse liikmeid maeti Mõigu mõisa Mõigu kalmistule. Kabel ja surnuaed on tänapäevaks hävinenud. 
Toompea Toomalevis (tänapäeva Kassisaba asumis), Nikitini tänav 14 asus Tallinna Toompea koguduse Toomkoguduse vaestemaja.
Saksa kogudus kasutas toomkirikut 1927. aastani, misjärel eesti kogudus võttis selle valitsuse korraldusel üle. Senised saksa koguduse liikmed hakkasid käima teenistustel Tallinna Niguliste kirikus (kuigi eesti kogudus pakkus neile teenistusteks pärastlõunaseid aegu). Kogudus likvideeriti Kiriku hooldaja otsusega 17. novembrist 1939.
Tallinna Toomkirikus oli Rootsi ajal ametis Tallinna Toompea Toomkoguduses üks saksa koguduse ja üks Tallinna toomkiriku rootsi koguduse kirikuõpetaja.
Tallinna toomkiriku rootsi kogudus

Tallinna toomkiriku rootsi kogudus oli Tallinna toomkirikus tegutsenud kogudus, mis teenindas Tallinna rootsikeelset elanikkonda. Kogudus eksisteeris Tallinnas Rootsi ajast kuni 1710. aastani.
Tallinna Toomkirikus oli Rootsi ajal ametis üks saksa koguduse ja üks rootsi koguduse kirikuõpetaja ja tegutses ka Tallinna toomkiriku soome-eesti kogudus. Pärast 1684. aasta Toompea tulekahju järel toimusid Tallinna toomkiriku soome-eesti, rootsi ja saksa koguduse jumalateenistused Tõnismäe Kaarli kirikus, rootsi ja soome-eesti kogudus hakkaski käima Kaarli kirikus ja pärast toomkiriku taastamist jäigi eesti kogudus pärast 1692. aastat Tallinna Kaarli kiriku Tallinna Kaarli kogudusse.
Piirsalu kirik

Piirsalu kirik on Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Piirsalu külas asuv kirik. 
Kiriku ehitus algas 1859. aastal Piirsalu mõisniku Arthur von zur Mühleni eestvõttel ja valmis 1863. Enne seda oli Piirsalus puukirik, mis asus praeguse Piirsalu kalmistu kohal. Aastani 1926 oli Piirsalu kirik Kullamaa kiriku abikirikuks. 
Kirikut kasutab EELK Piirsalu kogudus, mille hooldajaõpetaja on Kari Tynkkynen ja juhatuse esimees Maie Hinno. Korralised jumalateenistused toimuvad Piirsalu kirikus iga kuu 1. ja 3. pühapäeval algusega kell 13.00.
Kirikus on mitmeid kultuurimälestisteks arvatud objekte.
Vormsi Kiriku Fond

Vormsi Kiriku Fond oli 1989–2007 tegutsenud fond, mis loodi eesmärgiga toetada Vormsi kiriku restaureerimist. Fond asutati 17. jaanuaril 1989 Stockholmis. 
Fondi abiga õnnistati 29. juulil 1990 Vormsi kirik taas sisse. 
Fond toetas ka kiriku ja hooldust ning iga kahe aasta tagant olavipäeva tähistamist.
Fondi viimaseks ülesandeks sai 2006. aasta sügisel kiriku esemete viimine ja deponeerimine Tallinna Rootsi-Mihkli kiriku juures asuvas Eestirootslaste Kirikumuuseumis.
Vormsi Püha Olavi kogudus on kiriku remondi rahastamiseks loonud uue fondi MTÜ Vormsi Püha Olavi Kiriku Fond. Selle kaudu on kõigil, kes hoolivad Vormsi saare põlise pühakoja püsimisest, võimalik anda annetusega oma panus. Täpsem info on koguduse kodulehel.
Johann Robertus von Geldern

Johann(es) Robert(us) von Geldern (umbes 1515 – 29. mai 1572 Tallinn) oli Tallinna vaimulik.
1550. aastal sai ta Tallinna Oleviste koguduse abivaimulikuks. 1551. aastal ordineeriti ta Oleviste koguduse diakoniks, 1561. aastal sealsamas pastoriks. Aastatel 1561–1572 oli ta Tallinna superintendent. 
1565. aasta mais kinnitas Rootsi kuningas Erik XIV baltisakslasest Johannes Robertus von Gelderni esimeseks Liivimaa (Eestimaa) luterlikuks ordinaariuseks (ordinarius – valitsev piiskop), kellest sai esimene Uppsalas ordineeritud Eestimaa piiskop. 
Isiklikku.
Tema poeg, kes oli Tallinna vaimulik, kandis isaga sama nime (Johann Robertus von Geldern noorem). Tütar Margarethe oli abielus Tallinna Pühavaimu kiriku koguduse pastori Balthasar Russowiga.