tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rein Ahas

Rein Ahas (10. detsember 1966 – 18. veebruar 2018 Tartu) oli eesti geograaf, Tartu Ülikooli inimgeograafia professor.
Haridus.
Ta lõpetas 1984. aastal Luunja Keskkooli. 1991. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geograafia osakonna, spetsialiseerudes eriprogrammi alusel loodusgeograafiale ja looduskaitsele. Magistrikraadi geograafia alal sai ta samas ülikoolis 1994. aastal ja doktorikraadi 1999. aastal.
Töökäik ja teadustegevus.
Rein Ahas töötas peamiselt Tartu ülikooli geograafia osakonnas. 2004–2006 oli ta Tartu Ülikooli inimgeograafia õppetooli hoidja ning 2006. aastast inimgeograafia ja regionaalplaneerimise õppetooli juhataja, professor. Aastatel 2013–2015 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor.
Ta oli külalisprofessor Oxfordis, USAs, Austrias, Rootsis, Belgias ja Soomes. 
Uurimistöös pühendus ta algul fenoloogiale, hiljem aga positsioneerimise rakendamisele inimgeograafias. Ahas esines keskkonna- ja planeerimiseteemaliste ettekannetega konverentsidel ja foorumitel, temalt ilmus ajakirjaartikleid. Teadusartiklite eest on ta pälvinud rahvusvahelist tunnustust. 
Luulelooming.
Ta kirjas laulutekste ja luuletusi, tema sõnadele loodud laule on esitanud ansamblid Jääboiler ja Jäääär. Ahase sõbrad kogusid tema luuletused 2018. aastal luulekogusse "Ühepäevikute elu". 2020. aastal ilmus Reinu tekstidele loodud lauludest CD-plaat "Ühepäevikute elu", millel esitajateks Jäääär, Jääboiler, Bonzo, Riho Sibul, Ühepäevikud, Jaan Pärn ja Pahad Seemned jt. 
Surm.
Rein Ahas kukkus kokku 18. veebruaril 2018 Tartu maratonil. Ta toimetati Tartu Ülikooli Kliinikumi, kus ta hoolimata arstide jõupingutustest suri.
Alan Altraja

Alan Altraja (sündinud 31. detsembril 1965) on eesti arst ja arstiteadlane, Tartu Ülikooli kopsukliiniku juhataja, pulmonoloogia professor.
Eiki Berg

Eiki Berg (sündinud 13. jaanuaril 1970) on eesti politoloog.
Tema põhilised uurimisteemad on piirid ja piiritlemise praktikad, geopoliitiline mõtestamine, identiteet ja välispoliitika, suveräänsuse ja territoriaalsuse küsimused, "de facto" riikide kaasamine ja integreeritus rahvusvahelisse ühiskonda, rahvusvahelised normide hägustumine.
Haridustee.
Berg lõpetas 1993. aastal Tartu Ülikooli geograafia erialal, 1995. aastal sai sealsamas magistrikraadi ning 1999. aastal kaitses bioloogia-geograafiaosakonnas doktoritöö "Estonia's Northeastern Periphery in Politics: Socio-Economic and Ethnic Dimensions" (juhendajad Ott Kurs ja Jörgen Elklit).
Ta on erialaselt täiendanud end Arhusis (1996–1998), Oslos (1997–1998), Kopenhaagenis (1999), Münchenis (2000), Helsingis (2006) ja Taipeis (2011).
Töökäik.
Eiki Berg oli aastatel 1993–1995 Eesti Rahva Muuseumi teadur, 1996–1999 Tartu Ülikooli korraline lektor ning 1999–2001 politoloogia osakonna juhataja. Aastatel 2001–2003 oli ta sotsiaalteaduskonna prodekaan ning 2006–2009 sama teaduskonna dekaan. Alates 2004. aastast on ta Tartu Ülikooli rahvusvaheliste suhete teooria professor.
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Berg oli aastatel 2001–2010 ECPR Standing Group on International Relations juhatuse liige, 2006–2010 Central and Eastern European International Studies Association (CEEISA) nõukogu liige, alates 2014. aastast teadlasvõrgustiku “New Approaches to Research and Security in Eurasia (PONARS-Eurasia)” liige ning alates 2018. aastast on ta Soome Välispoliitika Instituudi teadusalase nõukoja liige. 
Ta on mitme rahvusvahelise väljaande toimetuskolleegiumi liige, nagu Small States and Territories, Global Affairs, Cooperation and Conflict ning Journal of International Relations and Development. 
Aastatel 2011–2017 nõustas Berg Armeenia Diplomaatide Kooli ülesehitustööd, algul Euroopa Liidu nõuandva rühma (EU Advisory Group) liikmena ja hiljem Brugges paikneva Euroopa Kolledži väliseksperdina.
Poliitiline tegevus.
Ta on kuulunud ÜVE Res Publica fraktsiooni liikmena Riigikogu X koosseisu 04.2003–09.2004, olles samal ajal ka Euroopa Parlamendi vaatleja. Euroopa Rahvaerakonna (Kristlike Demokraatide) ja Euroopa Demokraatide fraktsiooni liikmena tegutses Berg Euroopa Parlamendis 01.05.2004–19.07.2004.
Motiși kindluskirik

Motiși kindluskirik (rumeenia "Biserica evanghelică din Motiș") on kindluskirik Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sibiu maakonna Valea Viilori vallas Motiși asulas. 
Kirik on ehitatud 14. sajandil Transilvaania sakside poolt gooti stiilis basiilikana. Viimased ümberehitused tehti aastatel 1832–1835.
Barokne altar ja kantsel kõlaräästaga on pärit 1791. aastast. Orel (meister Michael Gross) on 10 registriga.
Kiriku ansamblisse kuuluvad ka välised kindlusehitised (kolmnurkne ringmüür, kolm torni, sealhulgas üks värava- ja kiriku kellatorn jpm), mis kokku moodustavad linnuse.
Kirik on pühitsetud pühale Martinile. 
Kiriku ansambel (rumeenia "Ansamblul bisericii evanghelice fortificate") on Rumeenia kultuurimälestis nr SB-II-a-B-12473.
Peeter Burk

Peeter Burk (sündinud 10. august 1965) on eesti keemik ja õppejõud.
Haridustee ja akadeemiline töö.
Peeter Burk lõpetas 1990. aastal Tartu Ülikooli keemia erialal. 1994. aastal kaitses Burk keemiadoktori kraadi. Oma doktoritöös uuris ta gaasifaasiliste hape-alusreaktsioone.
Õpingute ajal ehk aastatel 1993–1994 töötas ta keemia osakonnas keemikuna. 1994. aastal töötas Burk Tartu Ülikoolis analüütilise keemia lektorina ning kuni seejärel kuni 2003. aastani analüütilise keemia dotsendina. 2003. aastal valiti Burk keemilise füüsika professoriks. 2004–2007 oli Burk Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna dekaan ning 2008–2016 loodus- ja tehnoloogiateaduskonna dekaan. Ta oli LOTE ehk loodus- ja täppisteaduste valdkonna loomise juures, kui Tartu Ülikoolis viidi läbi struktuurimuudatusi, ning alates 1. jaanuarist 2016 on Burk Tartu Ülikooli esimene loodus- ja täppisteaduste valdkonna dekaan.
Peeter Burki õpetatavad kursused.
Burk on end täiendanud Hispaanias, Prantsusmaal ja Saksamaal. 1998. aastal pälvis ta Alexander von Humboldti nimelise stipendiumi ning töötas Saksamaal Erlagen-Nürnbergi Ülikoolis orgaanilise keemia instituudis. Aastatel 1998, 2012 ja 2016 oli Burk külalisprofessor Prantsusmaal Nice'i ülikoolis.
Peeter Burk oli 2005–2014 Eesti Keemiaseltsi asepresident ning 2009–2018 KBFI (Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituut) teadusnõukogu liige. Ta on olnud ka paljude ekspertkomisjonide, hindamiskogude ja rahvusvaheliste teadusürituste korralduskomiteede liige.
Teadustöö ja uurimisvaldkonnad.
Peeter Burk on teadustöödes keskendunud järgmistele teemadele:
Publikatsioonid.
Burk on rohkem kui 120 teaduspublikatsiooni autor.
Ta on toimetanud kõrgkooliõpiku "Keemia alused", mis ilmus eesti keelde tõlgituna 2013. aastal.
Jaan Eha

Jaan Eha (sündinud 12. juunil 1950 Viljandis) on eesti kardioloog, Tartu Ülikooli kardioloogia professor, Tartu Ülikooli südamekliiniku juhataja ja Eesti Teaduste Akadeemia liige alates 2016. aastast.
Elukäik.
1968. aastal lõpetas ta C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli. 1974. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi eriala. 1979. aastal kaitses ta meditsiinikandidaadi kraadi, milles uuris vasaku südamevatsakese pumbafunktsiooni dünaamilise hindamise võimalusi, 1990. aastal kaitses doktoritöö ägeda südamelihase infarkti revaskulariseerimise teemal.
Töötanud kardioloogina Tartu Kliinilises Haiglas, osakonnajuhatajana Tallinna Kiirabihaiglas ning teaduri, vanemteaduri ning laboratooriumi juhatajana Tartu Ülikooli üldise- ja molekulaarpatoloogia instituudi Eesti südamekeskuses. 1995-1997 oli Mustamäe haigla kardioangiograafia osakonna juhataja ja 1997-2002 samas sisehaiguste kliiniku juhataja. Alates 2002. aastast on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi südamekliiniku juhataja, 2004. aastast Tartu Ülikooli kardioloogiaprofessor. Aastatel 1989-1997 oli Eesti Kardioloogide Seltsi president, 1991. a valiti ta esimese eestlasena Euroopa Kardioloogide Seltsi Fellow´ks ( FESC ). 
2016. aastal valiti Jaan Eha Eesti Teaduste Akadeemia akadeemikuks loodusteaduste ja meditsiini alal. Ta kuulub bioloogia-, geoloogia ja keema osakonda.
Teadustöö.
Jaan Eha on tegelenud südameinfarkti põhjuse-tagajärje seoste väljaselgitamise ning nendest tulenevate ravimeetodite väljatöötamisega. Üks esimesi arste ja teadlasi maailmas, kes alustas 1981. aastal südameinfarkti reperfusioonravi meetodite (trombolüüsi ja mehaaniline rekanaliseerimise) süstemaatilist uurimist ja kliinikus rakendamist. Üks interventsionaalkardioloogia eriala rajajatest. on andnud hindamatu panuse nii kliinilise kardiologia kui kardioloogiateadustöö arendamisse Eestis. Ta on moodsa invasiivkardioloogia rajaja, edasiarendaja ja levitaja Eestis. 15. detsembril 1982 tegi ta Eestis esimese perkutaanse koronaarinterventsiooni Tallinna Kiirabihaiglas (praegune Põhja-Eesti Regionaalhaigla) ja pani aluse haigla invasiivkardioloogia osakonnale. Tema juhtimisel loodi 1991.a. Eestis Euroopas aktsepteeritud kardioloogia õppekava ja väljaõppesüsteem (residentuur). J. Eha käe all on õppinud arvukalt silmapaistvaid teadlasi ja arste, tänu temale on tekkinud uus põlvkond kardiolooge. Avaldanud üle 400 teaduspublikatsiooni. 
Kirjandus.
Professor Jaan Eha - 70. - Eesti Arst, 2020, 99(6), 394.
Jaan Ginter

Jaan Ginter (sündinud 14. septembril 1956) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli kriminoloogia professor ja endine õigusteaduskonna dekaan.
Tema peamised uurimisteemad on kriminoloogia, Euroopa kriminaalõigus ja kriminaalmenetlus ning kohtusüsteemid. 
Haridustee.
Ginter lõpetas 1974. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna "cum laude". Ta kaitses 1986. aastal Moskva Kriminoloogia Instituudis õigusteaduse alal doktoritööd teemal “Типология несовершеннолетних правонарушителей и безнадзорных в ЭССР” ("Alaealiste õiguserikkujate tüpoloogia Eesti NSV-s", juhendaja Hillar Randalu). 1993. aastal sai ta juura magistrikraadi (LLM) Columbia Ülikoolis New Yorgis. 
Töökäik.
Jaan Ginter oli aastatel 1979–1986 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna teadur ning 1986–1991 vanemõpetaja. 1991–2007 töötas ta õigusteaduskonna kriminoloogia dotsendina. 
Ginter oli Tartu Ülikooli avaliku õiguse instituudi kriminoloogia õppetooli hoidja 2004–2005 ning aastatel 2003–2009 õigusteaduskonna teadus- ja arendustöö prodekaan. Ta oli õigusteaduskonna dekaan aastatel 2009–2015. Alates 2007. aastast on ta õigusteaduskonna kriminoloogia professor. 
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Ginter on Euroopa Kriminaalõiguse Akadeemilise Võrgustiku Eesti esindaja, Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi ning Õigusfilosoofia Eesti Ühingu asutajaliige. Ta on kuulunud Eesti õigusterminoloogia komisjoni, Kriminaalpreventsiooni Nõukogusse ja Rahvusvahelisse Kriminoloogide Ühingusse.
Toomas Haldma

Toomas Haldma (21. november 1957 Tartu – 5. jaanuar 2024) oli eesti majandusteadlane, Tartu Ülikooli majandusteaduskonna professor.
Haridustee.
Haldma lõpetas 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetika eriala "cum laude", õppis aastatel 1983–1986 Moskva Riikliku Ülikooli aspirantuuris ning kaitses 1987. aastal Moskva Lomonossovi nimelises Riiklikus Ülikoolis doktoriväitekirja teemal "Ettevõtte tegevustulemuste analüüsi informatsiooniline tagamine" (juhendaja R. S. Saifulin).
Töökäik.
Toomas Haldma töötas aastatel 1981–1983 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas teadurina ning 1983–1986 Moskva Riikliku Ülikooli arvestus ja majandusanalüüsi kateedri aspirandina. 1986. aastast oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna assistent ning 1987–1992 lektor. 
Haldma oli aastatel 1990–1993 majandusteaduskonna prodekaan ning 1992–2003 majandusarvestuse dotsent. Ta töötas 1995–2003 majandusarvestuse õppetooli hoidja ning 2003–2013 juhatajana. Aastatel 2005–2011 oli ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonna dekaan, 2011–2014 ettevõttemajanduse instituudi juhataja ning 2014–2019 rahanduse ja majandusarvestuse õppetooli juhataja. 
2003. aastast oli Haldma Tartu Ülikooli majandusarvestuse professor, 2004. aastast strateegilise juhtimise magistriõppe programmijuht ning 2019. aastast osakoormusega Norra Nord University majandusarvestuse professor. 
Ta on esinenud külalisseminaride ja -loengutega Kaunase Tehnoloogiaülikoolis (2019) Nord Universitys Norras (2018), Taras Ševtšenko Kiievi Rahvusülikoolis (2017, 2018), Kristianstadi Ülikoolis Rootsis (2017), Simferopoli Tauria Rahvuslikus Vernadski Ülikoolis Ukrainas (2013), Innsbrucki Ülikoolis (2012), Göttingeni ülikoolis (2008, 2011), St. Galleni Ülikoolis (2011), Linzi Ülikoolis (2011), Tampere Ülikoolis (2005, 2007), Hamburgi Ülikoolis (1993, 2005), Stuttgardi Ülikoolis (2005) ja Lüneburgi Rakenduskõrgkoolis (1994).
Teadustöö.
Tema peamised uurimisteemad on ettevõttesisene arvestus ja aruandlus, ettevõtte controllingusüsteemid, majandusarvestus avaliku sektori institutsioonides ning ettevõtte finantsaruandluse analüüs.
Tegevus teadusajakirjade juures.
Haldma on mitme rahvusvahelise teadusajakirja, näiteks Journal of Management Control (Springer Publishing), Journal of Public Budgeting, Accounting &amp; Financial Management (Emerald Publishing), Economics and Management ja Proceedings of the Estonian Academy of Science toimetuskolleegiumi liige.
Liikmesus.
Haldma on 1991. aastast Eesti Majandusteadlaste Seltsi liige. Alates 1999. aastast on ta European Network for Research into Organisations and Accounting Change’i ja 2005. aastast Comparative International Governmental Accounting Research (CIGAR) Networki liige.
Haldma on kuulunud Euroopa Majandusarvestuse Assotsiatsiooni (European Accounting Association – EAA) juhtorganitesse: 2000–2006 EAA juhtkomiteesse (EAA Executive Committee), 2009–2012 EAA nõukokku (EAA Board) ja 2012–2014 EAA juhatusse (EAA Management Committee). 
Ta kuulus aastatel 1993–1994, 2001–2004 ja alates 2010. aastast Eesti Vabariigi Raamatupidamise Toimkonda ning 2013. aastast Tartu Ülikooli auditikomiteesse.
Vello Hein

Vello Hein (sündinud 29. juulil 1951) on eesti sporditeadlane, Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse professor.
Priit Kaasik

Priit Kaasik (sündinud 3. augustil 1967) on eesti sporditeadlane, Tartu Ülikooli funktsionaalse morfoloogia professor.
Ruth Kalda

Ruth Kalda (sündinud 16. aprillil 1965) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli peremeditsiini professor.
Ta lõpetas 1989. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal.
Ta on olnud Eesti Perearstide Seltsi juhatuse esimees.
Anti Kalda

Anti Kalda (sündinud 23. juulil 1965) on eesti farmakoloog, Tartu Ülikooli kliinilise farmakoloogia professor.
Riina Kallikorm

Riina Kallikorm (sündinud 7. juunil 1948) on eesti reumatoloog, aastast 2013 Tartu Ülikooli reumatoloogia professor.
Helle Karro

Helle Karro (sündinud 14. detsembril 1957) on eesti arstiteadlane. Ta on Tartu Ülikooli Kliinikumi naistekliiniku juhataja (alates 1999). 
Aastatel 1982–1998 oli ta Tallinna Pelgulinna Haigla sünnitusmaja günekoloog ning 1988–1992 EV Tervishoiuministeeriumi peagünekoloog.
1999. aastast on ta Tartu Ülikooli Kliinikumi naistekliiniku juhataja ning 2007. aastast ka Tartu Ülikooli sünnitusabi ja günekoloogia professor.
Raul-Allan Kiivet

Raul-Allan Kiivet (30. november 1960 – 16. september 2021) oli eesti tervishoiuteadlane. 
Haridus.
Ta lõpetas 1985. aastal "cum laude" Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. 
1988. aastal kaitses ta meditsiinidoktorikraadi Tartu Riiklikus Ülikoolis ning 1999. aastal tegi seda Stockholmi Karolinska Instituudis. 
Töökäik.
Kiivet töötas Tartu Riikliku Ülikooli farmakoloogia instituudis stažöör-uurijana ning assistendina, hiljem dotsendina. Seejärel oli ta aastail 1992–2006 ravimiameti nõunik. 
Aastail 2001–2007 oli Kiivet Tartu Ülikooli kliinikumi nõukogu liige ning 1996. aastast kuni surmani arstiteaduskonna tervishoiukorralduse õppetooli professor. Ta on töötanud ka Tartu Ülikooli arstiteaduskonna residentuuri prodekaanina. 
Aastatel 1998–2015 oli ta samal ajal ka Tartu Ülikooli tervishoiuinstituudi juht. 
Isiklikku.
Tema tütar on Elo Kiivet.
Ta maeti 6. novembril 2021 Tallinna Metsakalmistule.
Külli Kingo

Külli Kingo (sündinud 7. aprillil 1972) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli dermatoloogia ja veneroloogia professor.
Õppis aastatel 1978–1990 Tartu 10. Keskkoolis ning 1990–1996 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas ("cum laude"). Oli 1997–2001 residentuuris dermatoveneroloogia erialal ning õppis 2001–2005 sama eriala doktorantuuris. Kaitses 2005. aastal Tartu Ülikooli juures doktoritöö teemal "The interleukin-10 family cytokines gene polymorphisms in plaque psoriasis" (Interleukiin-10 perekonna tsütokiniinide geenide polümorfismid naastulise psoriaasi puhul; juhendajad Eero Vasar, Sulev Kõks ja Helgi Silm).
Ta on alates 2012. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi Nahakliiniku juhataja ning aastast 2021 ka ülemarst. 2012–2019 oli ta ka Tartu Ülikooli meditsiiniteaduste valdkonna teadusprodekaan. Alates 1. jaanuarist 2024 on ta TÜ meditsiiniteaduste valdkonna dekaan. 
Alates 2017. aastast kuulub Külli Kingo Tartu Ülikooli senatisse. Aastast 2021 on ta lisaks veel TÜ Kliinikumi 2. kliinilise valdkonna juht, mille koosseisu kuuluvad sisekliinik, nahahaiguste kliinik, hematoloogia-onkoloogia kliinik ja lastekliinik.
Isiklikku.
Tema ema on Helgi Silm.
Tõnu Kollo

Tõnu Kollo (sündinud 1. juunil 1948) on eesti matemaatik ja õppejõud.
Ta on lõpetanud 1966. aastal Orissaare Keskkooli ja 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikuna. Füüsika-matemaatikateaduste kandidaat (väitekiri kaitstud 1979. aastal Vilniuse Riiklikus Ülikoolis).
Tartu Ülikooli matemaatilise statistika professor (2004), märtsist 2021 emeriitprofessor.
Arnold Kristjuhan

Arnold Kristjuhan (sündinud 28. novembril 1969) on eesti rakubioloog, Tartu Ülikooli epigeneetika professor.
Edgar Krull

Edgar Krull (sündinud 28. novembril 1948) on eesti pedagoogikateadlane, Tartu Ülikooli üldpedagoogika emeriitprofessor.
Ants Kurg

Ants Kurg (sündinud 19. detsembril 1962) on eesti biokeemik, Tartu Ülikooli molekulaarse biotehnoloogia professor.
Ta on Eesti Inimesegeneetika Ühingu president.
Valdis Laan

Valdis Laan (sündinud 16. mail 1972) on eesti matemaatik. 
Ta on Tartu Ülikooli algebraprofessor.
Aastatel 2015–2018 oli ta Eesti Matemaatika Seltsi president.
Maris Laan

Maris Laan (sündinud 21. veebruaril 1968) on eesti geneetik, Tartu Ülikooli inimese molekulaargeneetika professor, Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2021).
Elukäik.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli bioloogia erialal 1992. aastal "cum laude". Doktorikraadi inimese geneetika erialal sai ta Helsingi Ülikoolis 1997. aastal. Aastatel 1986−1987 oli Keemilise ja Bioloogilise Füüsika instituudi keemialaborant; 2002−2003 Tartu Ülikooli molekulaar ja rakubioloogia instituudi teadur, vanemteadur, 2004−2009 erakorraline professor, 2009−2016 inimese molekulaargeneetika professor. Alates 2016 on ta Tartu ülikooli bio- ja siirdemeditsiini instituudi inimese geneetika professor.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti 2021. aastal rahvatervise alal. Ta kuulub akadeemias bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda.
Ta on riigi teaduspreemiate komisjoni liige.
Teadustöö.
Maris Laane uurimisvaldkonnaks on reproduktiivmeditsiin ja kitsamalt reproduktiivgeneetika. See hõlmab kogu inimese elukaare – geneetilised tegurid, mis põhjustavad viljatust, raseduse katkemisi ja muid raseduse tüsistusi, loote arengut, meeste ja naiste reproduktiivtervist.
Ta on avaldanud üle 130 teaduspublikatsiooni, on kahe patentse leiutise kaasautor.
Janno Lahe

Janno Lahe (sündinud 26. juunil 1978) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli deliktiõiguse professor.
Margus Lember

Margus Lember (sündinud 12. detsembril 1960) on eesti arstiteadlane, Tartu Ülikooli sisehaiguste propedeutika professor.
Aastal 1985 lõpetas Lember Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ("cum laude").
Alates aastast 2000 on ta SA TÜ Kliinikumi sisekliiniku juhataja ning alates aastast 2016 ühtlasi ka Tartu Ülikooli meditsiinivaldkonna dekaan. 
Ta on ka Eesti Sisearstide Seltsi juhatuse esimees, ajakirja Eesti Arst toimetuskolleegiumi liige, sotsiaalministeeriumi erialanõunik sisehaiguste alal ja Tartu Ülikooli arstiteaduskonna nõukogu liige.
Eneda Tarifa

Eneda Tarifa, vahel ka Eneida Tarifa, (sündinud 30. märtsil 1982 Tiranas) on Albaania laulja ja saatejuht. 
Ta esindas Albaaniat 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Stockholmis lauluga "Fairytale" (albaaniakeelne versioon "Përrallë"), sai teises poolfinaalis 43 punktiga 16. koha ega pääsenud finaali. 
Albaania eelvoorus esitas ta laulu albaania keeles, kuid Eurovisioonil laulis inglise keeles.
Mart Loog

Mart Loog (sündinud 22. mail 1969) on eesti biokeemik.
Aastatel 2014–2025 oli ta Tartu Ülikooli molekulaarse süsteemibioloogia professor.
Aleksandr Luštšik

Aleksandr Luštšik (sündinud 22. juunil 1952) on Eesti füüsik, Tartu Ülikooli tahkisefüüsika professor.
Marju Luts-Sootak

Marju Luts-Sootak (kuni 2007 Marju Luts; sündinud 3. märtsil 1966 Rakveres) on eesti õigusajaloolane, Tartu Ülikooli õiguse ajaloo õppetooli juhataja, professor. 
Alates 2014. aastast on ta Õpetatud Eesti Seltsi esimees.
Isiklikku.
Tema abikaasa on õigusteadlane Jaan Sootak.
Reet Mändar

Reet Mändar (sündinud 10. juunil 1964) on eesti mikrobioloog, Tartu Ülikooli meditsiinilise mikroobiökoloogia professor.
Tõnu Meidla

Tõnu Meidla (sündinud 13. aprillil 1959) on eesti geoloog, Tartu Ülikooli paleontoloogia ja stratigraafia professor.
Andres Merits

Andres Merits (sündinud 9. märtsil 1967) on eesti viroloog, Tartu Ülikooli rakendusviroloogia professor. 
Tal on doktorikraad Moskva Riiklikust Ülikoolist. Väitekirja teema oli "Taimede nanoviiruse genoomi keemilis-ensümaatiline süntees ja funktsionaalne iseloomustamine". 
Ta oli aastatel 2019–2021 Eesti Teaduste Akadeemia uurija-professor. 
Aastatel 2020–2021 oli ta ka koroonaviiruse teadusnõukoja liige.
Rumeenia leu

 
Rumeenia leu (rumeenia keeles "leu românesc", mitmuses "lei", ISO 4217: RON) on Rumeenia rahaühik. See jaguneb sajaks baniks ("ban", mitmuses "bani"). Praegune leu võeti kasutusele 1. juulil 2005, kui see asendas 10 000 vana leud (ROL). Leu tähendab tõlkes 'lõvi' ja ban 'raha'.
Kasutuses on 1, 5, 10, 50, 100, 200 ja 500-leused pangatähed ning mündid väärtusega 1, 5, 10 ja 50 bani. Rumeenia leud laseb käibele Rumeenia rahvuspank Banca Naţională a României.
Leu võeti esimest korda kasutusele 1867. aastal. Esimesed paberrahatähed tuli käibele 1877. aastal. 1914. aastal loobus Rumeenia kullastandardist ja leu väärtus vähenes.
1990. aastate majandusreformide ajal ületas inflatsioon ajuti 300% aastas ja septembris 2003 sai ühe euro eest 40 000 leud. Jaanuarist 2005 (kui Türgi liirist võeti maha kuus nulli) juulini 2005 oli leu maailma kõige väiksema väärtusega valuuta. 
Praegused Rumeenia pangatähed on plastmassist.
Vahur Ööpik

Vahur Ööpik (sündinud 21. juunil 1957) on eesti füsioloog ja sporditeadlane, Tartu Ülikooli spordifüsioloogia professor.
Ta lõpetas aastal 1975 Juuru Keskkooli. Aastal 1979 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna "cum laude".
Aastatel 1998–2007 oli Ööpik Tartu Ülikooli Kehakultuuriteaduskonna dekaan.
Teet Örd

Teet Örd (sündinud 18. juunil 1954) on eesti füüsik, Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Haridustee.
Lõpetas 1973. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna teoreetilise füüsika erialal.
Kaitses 1984. aastal Eesti Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi juures füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Magnetindutseeritud nähtuste teooria nihketüüpi senjettelektrikutes", juhendaja Peet Konsin.
Töökäik.
Loengukursused Tartu Ülikoolis teoreetilise füüsika erinevatest osadest (elektrodünaamika, statistiline füüsika, kvantmehaanika, matemaatiline füüsika), stohhastiliste protsesside teooriast, ülijuhtivusest ja kondensaine teooriast. Loengukursused tahkisefüüsikast ja termodünaamikast Lublini Tehnikaülikoolis.
Teadustöö.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on olnud kondensaine teooria, struktuursed faasisiirded, ülijuhtivuse teooria, fluktuatsiooninähtused faasisiiretes ja stohhastilised protsessid. Ta on avaldanud töid (1) magnetvälja mõjust nihketüüpi ferroelektrikute ja ioonkristallide omadustele; (2) rõhu- ja kvantefektidest ferroelektrilistes faasisiiretes; (3) fluktuatsiooniefektidest, korrastuste ja termodünaamika iseärasustest ning ruumilistest mittehomogeensustest mitmekomponendilistes ülijuhtides; (4) kristalli struktuurse korrastuse ja elektronkorrelatsioonide vahelistest seostest; (5) stohhastilisest transpordist erinevates jõuväljades ning (6) faasisiirdega seotud juhuslikest protsessidest. Kõrgtemperatuurse ülijuhtivuse kahetsoonilinse stsenaariumi arendamine koos kolleegidega perovskiit-tüüpi süsteemide, fullereenühendite ja magneesiumdiboriidi omaduste seletamiseks.
Isiklikku.
Tema isa August Örd oli metsateadlane, ema Lenna Örd oli bioloogia ja keemia õpetaja ning vend Tõnis Örd on molekulaar- ja rakubioloog, geneetik.
Ta on abielus Ene Ördiga ning neil on tütred Ingrid Nuga, Maarja Örd ja Liisi Örd.
Atropatene

Atropatene (vanakreeka: Ἀτροπατηνή) oli kuningriik Lõuna-Aserbaidžaanis Urmia järvest idas. Hõlmas tänapäeva Iraani põhjaosa, peamiselt Ida-Aserbaidžaani ja Lääne-Aserbaidžaani ning Ardabīli provintsi lõunaosa, samuti Kurdistani ja Zanjāni provintsi põhjaosa ning Aserbaidžaani kaguosa (Talõši mäed ja Araksi jõe parem kallas) ala.
Atropatene oli piirkonna muistne kreekakeelne nimi, 4. sajandil eKr seal valitsenud Ahhemeniidide satraabi ja hilisema Meedia asevalitseja Atropatese järgi. Selle hilisemaist muukeelseist vormidest (pärsia keeles "Āzarbādgān", araabia keeles "Azarbāigan") on tulnud nüüdne nimi Aserbaidžaan.
Atropatene elanikkonnast moodustasid enamuse iraani hõimud. Keskajal kujunes Atropatenes iraani keelte hulka kuuluv azeri keel, mida kõneldi 17. sajandini. 11. sajandist asendus see aegapidi turgi keelte hulka kuuluva aserbaidžaani keelega. Aseri keele järglaseks peetakse talõši keelt. Valitsev usund oli zoroastrism, antiikautorite järgi oli Atropatene zoroastrismi keskusi, piirkonnas oli üks kolmest suurest templist. Atropatene pealinn oli Gazaka (ka Qazaka, Urmiast kagus), teised suuremad linnad olid Fraspa, Fanaspa ja Aganzana.
Atropatenest põhja pool oli Albaania kuningriik.
Ajalugu.
Atropatene alal oli 10.–7. sajandil eKr muistne Manna riik, seejärel kuulus Meedia ja aastast 550 Ahhemeniidide riiki Meedia satraapia osana. 
Aastast 331 kuulus Makedoonia Aleksandri suurriiki, tema pärandi jagamisel aastal 323 sai eraldi halduspiirkonnaks Media Atropatene, mida valitses Atropates (323–300). 
Seleukiidide riigi ajastul oli Atropatene sisuliselt iseseisev riik, mida valitsesid Atropatese järeltulijad (Atropatiidid). 3. sajandil sõditi Artavazd I-se (270–220) valitsemisajal korduvalt Seleukiididega. 
2. sajandi alguses saavutas Atropatene suurima geograafilise ulatuse, hõlvates Araksi põhjakalda ja ulatudes Kaspia ääres Kura jõeni (hõlmas ka tänapäeva Nahhitševani). 2. sajandil eKr sõditi Partia, Rooma ja Armeeniaga, mille tulemusel oldi sunnitud loovutama põhjapoolsed alad.
Sitta kah!

"Sitta kah!" on Eesti karikaturisti ja animaatori Priit Pärna karikatuur, mis ilmus 1987. aasta 8. mail kultuurilehes Sirp ja Vasar. Pärna tänini tuntuimat karikatuuri on nimetatud ka Eesti ajaloo kõige tuntumaks karikatuuriks.
Pilt kujutas hobuvankrilt põllule sõnnikut loopivat vatijopes meest, kelle vigla otsast lendab Eesti-kujuline sõnnikukamakas. Pildil kujutatud mehe repliik "Sitta kah!" iseloomustas pildil toimuva tegevuse kontekstis põlluväetamist, kuid üldistuse tasandil omistas fraasile teise tähenduse üleoleva ja hoolimatu suhtumise väljendusena. Tollase Eesti fosforiidisõja taustal, milles Eesti elanikkond oli valdavalt Eestis fosforiidi kaevandamise vastu, mida kavandas NSV Liidu keskvalitsus, omistas karikatuur niisuguse põlgliku suhtumise Eesti keskkonda ja elanike avalikku arvamusse keskvalitsusele, mis oli valmis üleliidulise majandusliku kasu nimel riskima Eesti keskkonna ulatusliku kahjustamisega, mis tollal Eestis valitsenud arvamuse kohaselt kaevandamisele järgnenuks.
Karikatuur tekitas laialdase vastukaja, kuna kritiseeris NSV Liidu keskvõime ja poleks veel mõne aasta eest kehtinud eeltsensuuri tingimustes ilmuda saanudki. Pilt avaldati Sirbi ja Vasara karikatuurivõistluse võidutööna, kuid osa žüriiliikmeid ei olnud väidetavalt seda näinud. Sirbi peatoimetaja sai karistuseks EKP KK büroo otsusega noomituse.
"Sitta kah!" on leidnud ohtralt kajastust nii omaaegses ajakirjanduses kui ka ajaloolistes ülevaadetes. Semiootiliselt on seda analüüsinud Maarja Lõhmus.
2016. aastal tegi Pärn karikatuurist uusversiooni, mis kritiseerib tema vabastamist animatsiooniosakonna juhi kohalt Eesti Kunstiakadeemias.
Peter Matthiessen

Peter Matthiessen (22. mai 1927 New York – 5. aprill 2014 Sagaponack, New Yorgi osariik) oli Ameerika Ühendriikide looduskirjanik ja keskkonnaaktivist.
Românași

Românași (ungari "Alsóegregy") on asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sălaji maakonna Românași vallas.
Demobilisatsioon

Demobilisatsioon (prantsuse sõnast "démobilisation") ehk demobiliseerimine on protsess, mille käigus riigi relvajõud, majandus ja riigiinstitutsioonid viiakse sõjaseisukorrast rahuolukorda. Demobilisatsioon võib toimuda näiteks pärast sõja võitu või pärast konflikti rahumeelset lahendamist. 
Demobilisatsiooni vastand on mobilisatsioon.
Demobilisatsiooni all mõistetakse ka tegevust ehitusobjektil millega kaasneb personali, masinate, ajutiste ehitiste ja ehitusprügi eemaldamine objektilt.
Kergekuulipilduja

Kergekuulipilduja on üksiklaskuri õlale või harkjalale toetatav kuulipilduja, mille kaliiber on enamasti 5,45–5,56 mm.
Kirjeldus.
Kergekuulipilduja on tänu oma väiksele kaliibrile ja sellest tulenevale kergele kaalule ning lihtsale käsitsemisele hõlpsalt kasutatav ühe sõduri poolt (erinevalt keskmisest- ja raskekuulipildujast). Üldjuhul on tänapäevase kergekuulipilduja kaliiber 5,45 (Vene) või 5,56 (NATO) mm ja kaal laetuna alla 10 kg. Laskemoona ette söötmine toimub kas suurema mahuga salvest (sealhulgas trummelsalvest) või lindist. Lindi kandmiseks on relva küljes reeglina lindikott või lindikarp. Padruni kaliiber sarnaneb teiste jao laskur-tulirelvade omaga, mis võimaldab lihtsustada logistikat. Samas on kergekuulipilduja siiski tavalisest automaadist raskem ja raud on tavaliselt pikem, mis teeb relva automaattulega laskmisel täpsemaks ja stabiilsemaks ning konstruktsioonilt vastupidavamaks. 
Tänu omadustele on tegemist sõjavägedes populaarse jao koosseisus-varustuses oleva kerge tuletoetusrelvaga.
Jaan Lellep

Jaan Lellep (sündinud 25. juunil 1945) on eesti matemaatik ja mehaanikateadlane, Tartu Ülikooli teoreetilise mehaanika professor.
Haridus.
Lellep lõpetas Nõo Keskkooli ja seejärel 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna.
1972. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi tööga "К изгибу пластических элементов конструкций, имеющих пределы текучести при растяжении и сжатии", 1990. aastal Läti Teaduste Akadeemia Polümeeride Mehaanika Instituudis füüsika-matemaatikadoktori kraadi tööga geomeetriliselt mittelineaarsete plastsete konstruktsioonide optimeerimisest ("Оптимизация пластических геометрически нелинейных элементов конструкций").
Töökäik.
Lellep oli 1968−1971 Tartu Ülikoolis aspirant, 1971−1972 töötas assistendina, 1972−1978 vanemõpetajana, 1978−1990 dotsendina. Alates 1991. aastast on ta Tartu Ülikooli teoreetilise mehaanika korraline professor.
Tema teadustöö põhisuunad on plastsete konstruktsioonide dünaamika, mitteelastsete konstruktsioonide optimeerimine ning konstruktsioonide purunemine.
Nooremohvitser

Nooremohvitser (inglise "junior officer") on ohvitseride kategooria mitmes riigis, sh Eestis.
Eesti kaitseväe nooremohvitserid.
Auastmed.
Maa- ja õhuväes:
Mereväes:
Suurtükitorn

Suurtükitorn on liikuva sõjavahendi (nt tanki, sõjalaeva) või liikumatu sõjavahendi (näiteks kaitserajatise) soomustatud tarind, kus saab viibida sõjavahendi isikkoosseis, asuvad vaatlusseadmed ning mis pakub neile ja suurtükile kaitset. Enamikku suurtükitornidest saab pöörata 360°.
Vanemohvitser

Vanemohvitser (inglise "senior officer") on ohvitseride kategooria mitmes riigis, sh Eestis.
Eesti kaitseväe vanemohvitserid.
Auastmed.
Maa- ja õhuväes:
Mereväes:
Staabiohvitser

Staabiohvitser (inglise "staff officer") on staabis teeniv tegevteenistuse ohvitser. 
Venemaa Keisririigis nimetati vanemohvitsere ka staabiohvitserideks (vene штаб-офицер).
Marstal

Marstal on väikelinn Taanis Ærø saarel.
Linnas tegutseb aastast 1860 Marstali Meresõidukool ("Marstal Navigationsskole").
Kindralstaabi Valitsus

Kindralstaabi Valitsus oli üks kahest Eesti Sõjavägede Staabi ja 1924. aastast ümbernimetatud Kindralstaabi põhiüksusest (teine oli Korraldusvalitsus). 
1. juunil 1929 ühendati Kindralstaap ja Korraldusvalitsus Kaitsevägede Staabiks.
Kindralstaabi Valitsus, 1919–1924.
1919. aasta 23. veebruaril nimetati Operatiivstaap – Kindralstaabi Valitsuseks, mis allus Ülemjuhataja (Johan Laidoneri) Staabile.
Eesti Vabadussõja võiduka lõpetamise järel, 1920. aasta 26/27. märtsil kaotati Eesti Sõjavägede Ülemjuhataja institutsioon ning seoses sellega nimetati senine Ülemjuhataja Staap – Sõjavägede Staabiks, mille ülem – Sõjavägede Staabi ülem, juhtis ja koordineeris ka Kindralstaabi Valitsuse (1924. aastast Kindralstaap) ja Sõjavägede Korraldusvalitsuse tegevust.
Kindralstaabi Valitsuse koosseisu kuulusid:
Kindralstaabi koosseisu kuulusid:
Kindralstaap, 1924–1929.
1929. aastal 1. juunil iseseisev Kindralstaap liideti moodustatud Kaitsevägede Staabiga.
Kaspar K. Riemschneider

Kaspar Klaus Riemschneider (3. aprill 1934 Jena – 5. juuni 1976) oli saksa orientalist.
Pärast keskkooli lõpetamist Jenas õppis Riemschneider 1952. aastast Berliini Humboldti Ülikoolis assürioloogiat ja hetitoloogiat Heinrich Otteni juhendamisel ning Praha Karli ülikoolis Lubor Matouši juhendamisel, kus ta 1959. aastal promoveeriti. Pärast proteste Praha kevade mahasurumise vastu kolis ta 1971. aastal Saksa DV-st Münchenisse ja sai Deutsche Forschungsgemeinschaftilt habileerumisstipendiumi. 
Ta töötas Chigago assüüria sõnaraamatu (Chicago Assyrian Dictionary) kallal. Riemschneider hukkus autoõnnetuses USA-s.
1969. aastal ilmus tema akadi keele õpik. Ta uuris ka hetiidi keelt ja avaldas selle (sh eelkõige endetekstide) kohta uurimusi.
Gârbău

Gârbău (ungari "Magyargorbó") on asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Cluji maakonna Gârbău vallas ning on selle valla keskus. 
Pildid.
Üks reljeefkrohvitud maja ja selle puitnikerdustega värav. Foto: Robert Treufeldt, 20. mai 2011
Hanno Soans

Hanno Soans (sündinud 22. novembril 1974) on eesti kuraator ja kunstikriitik.
Ta lõpetas 1998. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse eriala.
Ta valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2022‒2024.
Anneli Saro

Anneli Saro (sündinud 5. septembril 1968) on eesti teatriteadlane, aastast 2014 Tartu Ülikooli teatriteaduse professor. Aastatel 2017–2018 oli ta Tartu Ülikooli õppeprorektor.
Haridus.
Lõpetas Tartu Ülikooli 1992. aastal eesti filoloogia ning eesti keele ja kirjanduse õpetaja erialal. 1997. aastal kaitses samas teadusmagistrikraadi väitekirjaga "Ruum ja vaatajad eesti teatris 1992–1997" ning 2004. aastal doktorikraadi väitekirjaga "Madis Kõivu näidendite teatriretseptsioon" (mõlema töö juhendaja oli Luule Epner).
Erialane tegevus.
Anneli Saro on alates 1997. aastast õpetanud Tartu Ülikoolis teatriteaduse aineid – Eesti teatri ajalugu, teatriteaduse alused, etenduse analüüs, maailma draamaklassika, retseptsiooniteooria, publiku-uuringud.
Teadustöö hõlmab järgmisi uurimisteemasid: Eesti teatri ajalugu, retseptsiooniteooria ja teatrisotsioloogia.
Aastail 1993–1995 töötas Tartu Ülikoolis eesti keele (võõrkeelena) assistendina. Aastail 1997–2007 teatriteaduse lektorina ning aastail 2007–2013 teatriteaduse dotsendi ja professorina.
Anneli Saro on end täiendanud välisülikoolides õpetades ja rahvusvahelisi uurimisrühmi juhtides. Aastail 2010–2014 oli ta eesti kultuuri lektor Helsingi Ülikoolis. Lisaks on end teadlase ja õppejõuna täiendanud Stockholmi ja Utrechti ülikoolis.
Aastail 2006–2008 oli ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna prodekaan, 2016–2017 humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna õppeprodekaan ja 2017–2018 õppeprorektor.
On olnud Eesti teatriuurijate ühenduse esimees (2005–2008), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni täitevkomitee liige (2007–2015), rahvusvahelise teatriuurimise föderatsiooni abirahade komisjoni esimees (2007, 2009–2013) ning Põhjamaade Teatriuurijate Assotsiatsiooni täitevkomitee liige.
Aastail 2013–2015 oli ta ajakirja Nordic Theatre Studies peatoimetaja.
Anneli Saro kuulub Tartu Ülikooli senati kolmandasse koosseisu.
Juhan Sedman

Juhan Sedman (sündinud 7. detsembril 1958) on eesti biokeemik. 
Ta lõpetas 1977. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. 
Ta on alates 2016. aastast Tartu Ülikooli üldise ja mikroobibiokeemia professor.
Teet Seene

Teet Seene (15. juuli 1940, Pärnu – 18. veebruar 2023) oli eesti spordifüsioloog ja -pedagoog, Tartu Ülikooli professor.
Ta lõpetas 1958 Tallinna Meditsiinikeskkooli ja 1966 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 1974. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis bioloogiakandidaadi kraadi ja 1988. aastal Leningradi Ülikoolis bioloogiadoktori kraadi (kinnitatud 1989).
Ta oli 1966–1974 Tartu kuulmishäiretega laste eriinternaatkooli ravikehakultuuri õpetaja, ühtlasi 1966–1971 Tartu Riikliku Ülikooli veespordi kateedri (aastast 1969 raskejõustiku ja veespordi kateedri) õppejõud sõudmise alal, 1974–1978 lihastalitluse hormonaalregulatsiooni labori vanemteadur, 1978–1983 labori juhataja, 1983–1989 spordifüsioloogia kateedri dotsent, 1989–1992 professor, 1993. aastast spordibioloogia instituudi funktsionaalse morfoloogia professor ja instituudi juhataja, 1993–1998 Tartu Ülikooli õppeprorektor, 1998–2001 Tartu Ülikooli avatud ülikooli prorektor, 2002–2005 spordibioloogia ja füsioteraapia instituudi funktsionaalse morfoloogia professor; aastast 2005 emeriitprofessor.
Peamised uurimisvaldkonnad: lihasvalkude transformatsioon, skeletilihaste regeneratsioon, hormonaalmüopaatiad ja valgu ainevahetuse hormonaalregulatsioon lihaskoes. Avaldanud üle 350 teadustöö.
Ta oli Eesti Olümpiaakadeemia asutajaliige ja SA Ülikoolide Keskus Saaremaal nõukogu esimees.
Karin Sein

Karin Sein (sündinud 27. juunil 1974) on eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli tsiviilõiguse professor.
Tema peamised uurimissuunad on tsiviilõigus, tarbijaõigus ja IT-õigus. 
Haridustee.
Sein lõpetas 1997. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, 1999. aastal sai Freiburgi Ülikoolis õigusteaduse magistrikraadi ning 2007. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi teemal "Ettenähtavus ja rikutud kohustuse eesmärk kui lepingulise kahjuhüvitise piiramise alused" (juhendaja Paul Varul). 
Töökäik.
Karin Sein oli aastatel 1996–2001 Eesti Justiitsministeeriumi nõunik ning 2001–2004 Sisekaitseakadeemia eraõiguse õppetooli juhataja. 
Ta oli aastatel 2005–2006 ja 2008–2009 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna eraõiguse instituudi rahvusvahelise eraõiguse lektor. 2009–2014 oli ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna eraõiguse instituudi tsiviilõiguse dotsent ning alates 2015. aastast sealsamas tsiviilõiguse professor. 
Lisaks tööle Tartu Ülikoolis töötas ta 2015-2016 Riigikohtu nõunikuna ning 2017. aastal Eesti eesistumise ajal Euroopa Liidu Nõukogu lepinguõiguse töögrupi juhina.
Tunnustus.
1999 - Saksamaa Büchneri nimelise Fondi preemia 
Teadusorganisatsiooniline tegevus.
Karin Sein oli aastatel 2005–2006 eraõiguse koordinaator Tartu Ülikooli Õigusinstituudis, alates 2009. aastast on ta tsiviilõiguse õppetooli juhataja asetäitja ning 2011. aastast eraõiguse instituudi juhataja kohusetäitja.  
Ta on 2010. aastast Eesti esindaja UNIDROITis, 2012. aastast Euroopa Õiguse Instituudi liige, 2013. aastast ajakirjade Juridica ja Juridica International toimetuskolleegiumi liige ning 2017. aastast ajakirja Journal of Intellectual Property, Information Technology and E-Commerce Law toimetuskolleegiumi liige. 
Välislingid.
Karin Sein Google Scholar lehekülg
Karin Sein ResearchGate lehekülg
Karin Sein AcademiaNet lehekülg
Ursel Soomets

Ursel Soomets (18. juuli 1962 – 15. jaanuar 2022) oli eesti biokeemik.
Ta lõpetas 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioorgaanilise ja biokeemia erialal eriprogrammi alusel. 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis magistritöö ja 2000. aastal Stockholmi Ülikoolis doktoritöö.
Ta on töötanud Tartu Ülikoolis stažöör-uurija, inseneri, vanemassistendi, vaneminseneri, dotsendi ja vanemteadurina. Aastail 2008–2013 oli ta külalislektor Londoni Ülikooli King's College'i psühhiaatriainstituudis. 2010. aastast töötas ta Tartu Ülikoolis üldise biokeemia vanemteadurina ja oli meditsiinilise metaboloomika professor.
Aspirant (sõjandus)

Aspirant (ladina keeles "aspirans" – taotlev) on sõjakoolis või kaitseväeüksuses sõjapraktika ajal reservohvitseriks taotleja. Eesti sõjaväes nimetati kuni 1940. aastani aspirandiks täiendusohvitseriks ettevalmistatavat Sõjakooli aspirantideklassi ja Lennukooli õpilast. Pärast kooli lõpetamist kasutati aspirandi nimetust väeosas juhtimise praktikal või mereväes navigatsioonis viibiva allohvitseri auastme ees..
"Portupeeaspirant" oli Sõjakooli lõpetanud aspirant, kes ajateenistuse lõppedes teenis väeosas edasi üleajateenijana, sooritades teenistus- ja juhtimise praktika. Teenistus- ja juhtimise praktika läbimine oli eelduseks Sõjakooli ohvitseriklassi astumisel.
Vints

Vints on mehaaniline seade, mida kasutatakse tõmbamiseks, laskumisteks või mingil muul viisil nöörile või kaablile pinge reguleerimiseks. Kõige lihtsamal kujul koosneb see poolist, millele on kinnitatud käsivänt. Suuremad vintsid on kasutusel sellistes masinates nagu puksiirid ja liftid. Pooli võib nimetada ka vintsi trumliks. Keerukamatel vintsidel on käikudega ülekanne, mis saab toidet elektriliselt, hüdrauliliselt, pneumaatiliselt või sisepõlemismootorilt. Mõned vintsid võivad olla solenoid piduri- ja/või mehaanilise piduri või hammasratas ja põrklink seadmega, mis takistab tal lahti kerimast, kui põrklinki on sisse tõmmatud.
Lõkmed

Lõke (mitmuses "lõkmed") on vormirõiva kraenurgal olev, harilikult trapetsikujuline värviline riideriba. Lõkmeid kasutatakse näiteks sõjaväelaste vormirõivastel.
Viktor Auster

Viktor Auster (22. detsember 1863 – 7. august 1922) oli Eesti tööstur. Ta alustas 1896. aastal Tallinnas puuviljalimonaadide tootmist. 
Viktor Auster oli Vaimastvere mõisavalitseja poeg.
Ta suri pika raske haiguse järel 7. augustil 1922 ning maeti 10. augustil Kopli surnuaiale.
Lüli (täpsustus)

Lüli on järk, osa, lõik. Sõna kasutatakse ka terminina:
Bekir Bozdağ

Bekir Bozdağ (sündinud 1. aprillil 1965 Akdağmadenis Yozgati provintsis) on Türgi teoloog, jurist ja poliitik, Õigluse ja Arengu Partei liige, Türgi asepeaminister. Ta oli Türgi asepeaminister ka 6. juulist 2011 kuni 25. detsembrini 2013. 26. detsembrist 2013 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi justiitsminister.
Ta sündis aastal 1965 Akdağmadenis Yozgati provintsis. Ta on lõpetanud Bursas Uludaği ülikooli kristliku teoloogia alal; ta kaitses samas ülikoolis magistri väitekirja kristliku teoloogia ajaloo alal. Hiljem lõpetas ta Konyas (Konya provintsis) asuva Selçuki ülikooli juristina. Enne poliitikasse asumist töötas ta juristina.
Ta on osutunud neljal korral valitud Türgi Suure Rahvuskogu liikmeks: 2002, 2007, 2011 ja 2015. aasta Türgi erakorralistel parlamendivalimistel. 6. juulist 2011 kuni 25. detsembrini 2013 oli ta Türgi asepeaminister. 26. detsembrist 2013 kuni 19. juulini 2017 oli ta Türgi justiitsminister. 19. juulist 2017 kuni 9. juulini 2018 oli ta uuesti Türgi asepeaminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kolm last. Ta on sunni muslim.
Greenspooni efekt

Greenspooni efekt on biheivioristliku õppimise käsitlus psühholoogias, mille kohaselt mõjutavad nõustumist väljendavad vastused inimese enda vastuseid. Positiivselt kinnitatud vastuseid antakse sagedamini kui neid vastuseid, mida ei ole kinnitatud. 
Greenspooni eksperiment.
Ameerika psühholoog Joel Greenspoon (1921–2004) huvitus mittedirektiivsest psühhoteraapiast, kus terapeut vastab kliendile ainult "mhm"-ga. Selle uurimiseks korraldas Greenspoon 1955. aastal operantse tingimise katse, kus katseisikul tuli välja öelda mitmesuguseid sõnu. Eksperiment tehti kahes osas. Esmalt, kui katseisik ütles mitmuses olevaid sõnu, vastas eksperimentaator "mhm"-ga, muul juhul ei vastanud midagi. Eksperimendi teises pooles aga sellist tingimust ei olnud, eksperimentaator ei vastanud enam üldse midagi. Katse lõppedes paluti katseisikutel seletada, mis katse ajal toimus. Greenspooni katses said mitmuses olevate sõnade kinnitamisest aru vaid 10 osalejat 75 osalejast. 
Greenspooni efekt seisneb tulemuses, et eksperimendi esimeses osas mitmuses olevate sõnade osakaal suurenes ning eksperimendi teises osas vähenes. Seda aga vaid neil katseisikutel, kes ei olnud teadlikud mitmuses sõnade ja kinnitamise omavahelisest seosest. Teised Greenspooni eksperimendiga sarnased katsed on jõudnud samasuguste tulemusteni.
Tundra-rabahani

Tundra-rabahani ("Anser serrirostris" või "Anser serrirostris rossicus", varem "Anser fabalis rossicus") on partlaste sugukonda hane perekonda kuuluv liik. Varem käsitleti tundra-rabahane kui rabahane alamliiki. Liiki on kohatud ka Eestis.
Joel Starkopf

Joel Starkopf (sündinud 8. veebruaril 1966 Tallinnas) on eesti arst ja arstiteadlane, Tartu Ülikooliarstiteaduskonna dekaan (2000–2015).
Haridus.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tallinna 43. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna ravi erialal. Aastail 1991–1992 oli ta anestesioloogia internatuuris. 1997. aastal kaitses ta doktoriväitekirja "Oxidative stress and ischaemia-reperfusion of the heart: a clinical and experimental study". 
Töökäik.
Ta on olnud Tartu Ülikooli kliinilise meditsiini instituudi juhataja aastatel 2004–2021, Tartu Ülikooli anestesioloogia ja intensiivravi professor alates 2001 ja Tartu Ülikooli anestesioloogia ja intensiivravi kliiniku juhataja 2000–2021. Aastatel 2009–2015 oli ta Tartu Ülikooliarstiteaduskonna dekaan. 
Teadustöö.
Tema põhilised uurimisteemad on olnud oksüdatiivne stress ja südamelihase isheemia-reperfusioon, hüperoksia kardioprotektiivne toime, gastrointestinaalne puudulikkus ja intra-abdominaalne hüpertensioon intensiivravi haigetel, taaselustamise kaugtulemused ja elukvaliteet, antibiootikumide farmakokineetika intensiivravi haigetel.
Liikmesus.
Ta on Eesti Anestesioloogide Seltsi liige.
Isiklikku.
Tema vanaisa oli skulptor Anton Starkopf, skulptor oli ka ta vend Hannes Starkopf.
Agu Tamm

Agu Tamm (sündinud 25. märtsil 1942) on eesti arstiteadlane.
Ta sai Tartu Ülikoolist meditsiinikandidaadi kraadi 1972. aastal väitekirjaga "Uriini lenduvad fenoolid ja nende diagnostiline tähendus" ning meditsiinidoktori kraadi 1993. aastal väitekirjaga "On metabolic action of intestinal microflora: clinical aspects".
Ta oli Tartu Ülikooli laboratoorse meditsiini professor.