tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mazstende

Mazstende on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla keskosas.
Küla jääb valla keskusest Mundigciemsist 6, piirkonna keskusest Talsist 8 ja Riiast 116 kilomeetri kaugusele.
Mazstende on tekkinud endise Mazstende karjamõisa ("Mastenden") keskuse juurde.
Bungciems

Bungciems (ka Bungu ciems) on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas Lībagi valla lõunaosas.
Küla jääb valla keskusest Mundigciemsist 7, piirkonna keskusest Talsist 9 ja Riiast 113 kilomeetri kaugusele. Külas asub Bungu kapi bussipeatus.
Bungciemsis asub Bungi kalmistu. Kalmistut ühendab Dižstendega looduskaitsealune kaseallee. Kaitse all on ka vaher ümbermõõduga 3.83 m.
Soroptimistid

Soroptimistide Klubi oli naiste kutseesinduste klubi, mis loodi 1932. aastal Tallinnas.
1937. aastal oli klubil väljatöötamisel uus kodukord, mis nägi ette sidemete tihendamist Tartu Soroptimistide Klubiga. 
Esimene avalik esinemine oli Tallinna Soroptimistide Klubil 1937. aastal kella-viie-tee Estonia valges saalis.
Soroptimistide Klubi peeti vasteks meeste Rotary-klubile. 
Klubide vahel toimus sõbralik koostöö. 
Soroptimistide Klubi asutas Tallinnas prl. dr. de Noel Pariisist, kes oli Soroptimistide Ülemaailmse Liidu juhataja ning kes külastas Tallinna korduvalt.
Tallinna klubil oli 1937. aastal 23 liiget ja 10 külalisliiget. Külalisliikmed oli klubil 1938. aasta kevadel kavas vastu võtta. 
Liikmeks valimine
Igalt kutsealalt pääses klubi liikmeks ainult üks esindaja - nii palju, kui oli naiste kutsealasid, võis klubis olla liikmeid.
Uute liikmete vastuvõtt pidi toimuma ühehäälselt. 
Kui kas või üks klubi liige oli vastu, siis kandidaati klubi liikmeks ei võetud. 
1937. aastal olid Tallinna Soroptimistide Klubis koos külalisliikmetega esindatud järgmised kutsealad: 
büroo juhataja, käsitööinstruktor, masinakirjutaja, prantsuse keele õpetaja, diktsiooni õpetaja, tõlk, vandeadvokaat, laboratooriumi õde, sisehaiguste arst, perenaine, linnavolinik, haigla noorem ordinaator, ajakirjanik, ärijuht, seltskonnategelane, kosmeetik, lauluõpetaja, panga osakonna juhataja, õmbleja, apteeker, naiskutsekooli juhataja, pangaametnik, ühistegelane, statistika büroo osakonna juhataja, kutsekooli õmblusklassi juhataja, lastearst, võimlemisõpetaja, laboratooriumi juhataja, hambaarst. 
Juhataja valimine
Igal aastal valiti klubile uus juhataja. 
1937. aastal oli juhataja pr Mari Raamot. 
Klubi juhataja algatusel valmis klubi liikmeskonna raamat, kuhu iga liige kirjutas oma käega oma eluloo ja oma kutseala saavutused.
Koosolekud
Klubi liikmed käisid koos üks kord kuus. Oma ruume klubil 1937. aastaks veel ei olnud, koosviibimisi peeti klubi liikmete pool. 
Iga liige oli kohustatud koostama referaadi oma kutsealast, et teistele klubi liikmetele tutvustada oma kutseala omadusi ja raskusi. 
Klubi liikmed 
pr. Mari Raamot
pr. Anni Varma 
prl. Aino Tamm 
prl. Hilda Tamm 
pr. Linda Junkur 
pr. Alma Ostra-Oinas 
pr. Johanna Päts 
pr. Kallista Kann 
pr. Marta Kurfeldt-Jõeäär 
pr. Tatjana Poska-Laaman
pr. dr. Ksenia Poska 
pr. Marta Linnas
pr. Ilma Martna 
pr. Kann-Tusti 
pr. Liina Varus 
pr. Linda Kilvits
prl. Hilda Ehvert 
prl. Elise Aron 
pr. E. Laur
prl. Gerda Kallas 
prl. Liis Kevand 
prl. Li Rennit 
pr. Roosi Tomson 
pr Vanda Juhansoo 
Eesmärgid
Klubi oli seadnud eesmärgiks kaasata liikmeskonda silmapaistvaid naisi mitmesugustelt kutsealadelt. 
Rahvusvahelise Soroptimistide Liiduga olid Eesti soroptimistid pidevas kontaktis. 
1937. aastal Ameerika Ühendriikides peetud soroptimistide kongressile kutsuti ka Eesti soroptimistide esindaja. Võimaluste puudumisel seal ei osaletud.
1938. aastal osales Amsterdamis toimunud kongressil pr Vanda Juhansoo.
Allikas ajaleht Uus Eesti nr 314 18 november 1937
Yoko Ono

 
Yoko Ono (jaapani 小野 洋子 Ono Yōko; sündinud 18. veebruaril 1933 Tōkyō prefektuuris Jaapanis) on ameerika-jaapani kunstnik, filmitegija ja laulja.
1966. aasta novembris tutvus ta John Lennoniga. 20. märtsil 1969 nad abiellusid. Nende poeg on Sean Lennon.
Dreimaņciems

Dreimaņciems on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Abava valla lõunaosas.
Küla asub endisest valla keskusest Valgalest 4, piirkonna keskusest Talsist 28 ja Riiast 112 kilomeetri kaugusel. Looduskaitse all on külas kasvav tamm. Dreimaņciemsis asub Baltija bussipeatus.
Lūši

Lūši on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Abava valla lõunaosas.
Küla asub endisest valla keskusest Valgalest 5, piirkonna keskusest Talsist 27 ja Riiast 111 kilomeetri kaugusel.
Lūši on tekkinud endise Zīle kooli juurde. Külas asub Eglese bussipeatus.
Distantsõpe

Distantsõpe on Eesti Keele Instituudi ühendsõnastiku 2021. aasta määratluse kohaselt „e-õppe vormis toimuv õppetöö, kus õpetajate või õppejõududega suheldakse üksnes veebi vahendusel“.
Horohhiv

Horohhiv (ukraina Горохів, poola Horochów) on linn Ukrainas Volõõnia oblastis, Horohhivi rajooni halduskeskus. Horohhiv asub Lutskist umbes 49 km lääneedelas.
Horohhivi on esmamainitud 1240. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1600. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horohhivi elanikest ukrainlasi 98,13%, venelasi 1,44%, valgevenelasi 0,16% ja grusiine 0,12%.
Briņķi

Briņķi on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Abava valla lõunaosas.
Küla asub Sabile linna piiril Rambulise jõe ääres. Briņķi jääb endisest valla keskusest Valgalest 5,5, piirkonna keskusest Talsist 26 ning Riiast 110 kilomeetri kaugusele.
Briņķi on tekkinud endise Briņķi-Pedvāle mõisa ("Brinken-Pedwahlen") keskuse juurde. Tänapäeval on see osa Pedvāle vabaõhukunstimuuseumist. Mõisakompleks on muinsusmälestisena riikliku kaitse all. Osad küla hooned kuulusid Pedvāle mõisa hoonetekompleksi, mis on samuti muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Küla jääb Abava ürgoru loodusparki. Kaks mõisa pargis kasvavat Briņķi tamme on looduskaitse all.
Briņķis on elanud baltisaksa kunstnik Gertrud von den Brincken.
Pedvāle

Pedvāle (vanasti ka Pedole, Pidole või Firkspedvāle) on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas Abava valla kaguosas.
Küla asub Sabile linna piiril. Pedvāle jääb endisest valla keskusest Valgalest 7,5, piirkonna keskusest Talsist 26 ning Riiast 110 kilomeetri kaugusele.
Pedvālet kui kuralaste küla on esmamainitud 1230. aastal. Tänapäevane küla on tekkinud endise Fircks-Pedvāle mõisa ("Sircks-Pedwahlen") keskuse juurde. Nüüdisajal on see osa Pedvāle vabaõhukunstimuuseumist. Mõisakompleks on muinsusmälestisena riikliku kaitse all.
Küla jääb Abava ürgoru looduspark. Üks nimetu pärn, Krāģi vaher, mõisa pargis kasvavad Pedvāle pöögid ja Pedvāle pärn on looduskaitse all.
Režas

Režas on küla ("mazciems") Lätis Talsi piirkonnas Abava valla põhjaosas.
Küla asub Virbupe jõe ääres. Režas jääb endisest valla keskusest Valgalest 9, piirkonna keskusest Talsist 20 ja Riiast 115 kilomeetri kaugusele.
Külas asub looduskaitsealune Virsaiši kosk. Ka on kaitse all tamm ümbermõõduga 4.64 m.
Ploomililla

Ploomililla on üks lilladest värvitoonidest, tumeda ploomi värvi lilla kuni sinakasmust.
Värvinimetust kasutatakse kõige enam tekstiilide kirjeldamiseks, näiteks kanga, lõnga ja rõivaesemete puhul, kuid ka muude materjalide ja tarbeesemete värvuse märkimiseks. Suure tõenäosusega on tegemist otsetõlkega ingliskeelsest värvinimest "plum", selle sõnaga kirjeldatav värvus varieerub esemetel ja tekstiilidel tumedast punakaslillast sinakaslillani.
Variatsioonid.
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" kirjeldab ploomilillat ("plum purple") kui berliini sinisest ja rohkest karmiinpunasest segatud värvitooni, millele on lisatud vähe pruuni ja peaaegu nähtamatu kogus musta. Näidetena loodusest pakub ta välja sinise ploomi ja lilla fluoriidi värvuse.
Loodusteadlastele ja linnuvaatlejatele määratud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." eristab kaht ploomilillat – punakas "Prune purple" saadakse lillakast krapplakist ja sinakaslilla "Plum purple" segatakse krapplakist ja Preisi sinisest ("Antwep blue"). Esimene on tume punakaslilla, teine tume külm sinakaslilla.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi võib ploomililla ("Plum", "Plum purple", "Blue plum") olla tumevioletne ("dark violet") või tume purpurlilla ("dark purple") , üksikutel juhtudel tume hallikaslilla või tume lillakashall . "Plum violet" on tumepunane ("dark red") .
Pantone värvitoon 19-3220-TCX "Plum" on sügavlilla ja mitte liiga punakas .
Veebivärv "Plum" on heledapoolne värvitoon, pigem sireli või kanarbiku õit meenutav , kuid sellest on olemas ka tumedam variant .
Ruth Sepp

Ruth Sepp (sündinud 9. juunil 1975) on eesti tõlkija ja toimetaja. Ta on tõlkinud eesti keelde kirjandust peamiselt hispaania, aga ka katalaani keelest.
Haridus.
Ta lõpetas 2001. aastal Tartu Ülikooli hispanistika erialal, tema bakalaureusetöö käsitleb kirjandusteoste filmiks adapteerimise küsimusi Quim Monzó teose "El porqué de las cosas" filmiversiooni põhjal.
Sergi Trofimov

Sergi Trofimov (Сергій Володимирович Трофімов, sündinud 1983 Zaporižžja) on Ukraina riigiametnik.
San Luisi provints

San Luisi provints (hispaania keeles "Provincia de San Luis") on Argentina 1. järgu haldusüksus. Asub riigi keskosas Cuyo regioonis.
San Luisi provints on rahvaarvult Argentina provintsidest 19. kohal (24 seast). Provintsi elanike arv oli 2016. aasta rahvaloenduse andmetel 489 255. Pindalalt on provints 18. (76 748 km²). 
San Luisi provintsi keskus on San Luis – provintsi suurim linn, mis moodustab koos 
lähestikku asuvate asulatega San Luisi linnastu (hispaania keeles "Gran San Luis"), kus elab umbes 58% provintsi rahvastikust.
Departemangud.
Provints jaguneb 9 departemanguks:
Ruuben

Ruuben on mehenimi.
1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Ruuben 156 mehel. Ruuben oli Eestis populaarsuselt 508. mehenimi. Ruuben oli keskmiselt 10 aasta vanune (mediaanvanus oli 5).
Kõige populaarsem oli eesnimi Ruuben vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 9,26 ning Lääne maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,41.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ruuben 204 mehel. Ruuben oli populaarsuselt 473. mehenimi. Ruuben oli keskmiselt 9 aasta vanune (mediaanvanus oli 7). Kõige populaarsem oli eesnimi Ruuben vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 10,04.
2011. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus

2011. aasta Laste Eurovisiooni lauluvõistlus oli üheksas Laste Eurovisiooni lauluvõistlus. See toimus 3. detsembril 2011. Võitis Gruusia.
Kassinaerililla

Kassinaerililla või kassinaeriroosa on üks lilladest värvitoonidest, hele külm magenta- või purpurroosa poole kalduv värvus, mis vastab mets-kassinaeri (prantsuse keeles "mauve") õite värvusele.
Värvinimetust kasutatakse värvitooni märkimiseks sisekujunduses ja moes. Värvinimetus on arvatavasti otsetõlge inglise keelest ja esineb pigem harva, inglise-eesti sõnaraamat annab sõna "mauve" vasteteks "kahvatulilla" või "lillakas". Kasutatakse ka tõlkimata võõrkeelset nimetust "mauve".
Värvus seostub magususe, delikaatsuse ja haprusega.
Variatsioonid.
Pantone värvitoon 17-1612 "Mellow Mauve" on keskmine vanaroosat meenutav punakaslilla. Pantone PQ-18-3230 "Meadow Mauve" on teravama tooniga lilla ja 15-3207 "Mauve Mist" hele pastelne punakaslilla.
Veebivärv "Mauve" on terav külm helelilla.
Cyclos

Cyclos on avatud lähtekoodiga internetikeskkonnas rakendatav pangandustarkvara, mis sobib mikrokrediidiasutustele, kohalikele ja piirkondlikele pankadele (eriti arengumaades) ja alternatiivse raha rakendustele, nagu LETS, bartervõrgud ja ajapangad. 
Cyclose programm toetab järgmisi rakendusi:
Cyclos töötab nii kaabelvõrgus kui ka mobiiltelefonide (WAP/SMS) ja POS-seadmete (müügipunkt) kaudu, võimaldades seega nii kaardi- kui ka mobiilimakseid.
Kamin-Kašõrskõi

Kamin-Kašõrskõi (ukraina Камінь-Каширський, poola Kamień Koszyrski) on linn Ukrainas Volõõnia oblastis, Kamin-Kašõrskõi rajooni halduskeskus. Kamin-Kašõrskõi asub Kovelist umbes 50 km põhjakirdes.
Kamin-Kašõrskõid on esmamainitud 1196. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1430. aastal. Kolmanda Poola jagamise tagajärjel läks linn 1795. aastal Venemaa Keisririigis võimu alla. Aastatel 1921–1939 kuulus linn Poola koosseisu.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kamin-Kašõrskõi elanikest ukrainlasi 98,71%, venelasi 0,96% ja valgevenelasi 0,19.
San Luisi departemang

Juan Martín de Pueyrredóni departemang (kuni 2010. aastani Keskuse departemang; hispaania keeles "Departamento Juan Martín de Pueyrredón"; "Departamento La Capital") on Argentina 2. järgu haldusüksus. Asub riigi keskosas Cuyo regioonis San Luisi provintsis.
2010. aastal sai San Luisi departemang ametlikuks nimeks Juan Martín de Pueyrredóini departemang (Argentina 19. sajandi poliitiku Juan Martín de Pueyrredóni auks).
San Luisi departemang on rahvaarvult San Luisi provintsi departemangudest suurim. Departemangu elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 204 019 (umbes 47% provintsi rahvastikust). Pindalalt on departemang provintsis kolmas (13 120 km²). 
San Luisi departemangus on kaks kohalikku omavalitsust ("municipios"): San Luis ja Juana Koslay. Lisaks on loodud mitmes paikkonnas (sealhulgas La Puntas, El Volcánis ja Potrero de los Funesis) munitsipaalkomisjonid ("comisiones municipales").
Potrero de los Funes

Potrero de los Funes on paikkond Argentina keskosas Cuyo regioonis San Luisi provintsis San Luisi departemangus.
Potrero de los Funes asub Andides asuva Sierras de Córdoba mäestiku jalamil 940 m üle merepinna. Provintsi keskusest San Luisist jääb Potrero de los Funes 10 km kaugusele kirde suunas. 
1927. aastal rajati sinna 3,6 km² suurune veehoidla (Potrero de los Funesi veehoidla). Ajapikku kerkis selle kõrvale seoses turismi arenemisega samanimeline asula, milles 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli elanikke juba 1698. Paikkonnas asub neljatärnihotell. Ümber veehoidla kulgeb 1987. aastal ehitatud 6,25 km pikkune ringrada.
Valgejärve matkarada

Valgejärve matkarada on Harju maakonnas Nissi vallas Ellamaa külas asuv matkarada. Matkarada tutvustab Valgejärve maastikukaitseala ja seda ümbritsevaid loodusväärtusi.
Raja tutvustus.
Matkaraja pikkus on 6,5 kilomeetrit ning see on varustatud infotahvlite ja puust viitadega. Rada algab ja lõpeb Järveotsa järve kaldal asuval puhkealal. Rada on korrapäratult ringikujuline ja selle läbimiseks kulub 1,5–2 tundi.
Vaadet lubjasele idakaldale ja Valgejärve suubuvatele ojadele saab nautida kuue meetri kõrgusest vaatetornist.
Taimestik.
Matkaraja ääres leidub mitmesuguseid taimi: lääne-mõõkrohi, vööthuul-sõrmkäpp, kahkjaspunane sõrmkäpp, soo-neiuvaip, harilik käoraamat, harilik porss, valge vesiroos. Putuktoidulistest taimedest on esindatud harilik võipätakas, harilik vesihernes, ümaralehine ja pikalehine huulhein. 
Järved.
Valgejärv on nime saanud tema põhja katva haruldase järvelubja järgi. Järve pindala on 15 hektarit ja sügavus koos lendmudaga 2 meetrit. 
Järveotsa järv on allikatest toituv umbjärv, mille pindala on 16,9 hektarit ja sügavus 6,3 meetrit.
Farüngiit

Farüngiit on põletik kõri tagaosas ehk neelus. Peamiselt põhjustab see kurguvalu ja palavikku. Muud sümptomid võivad olla nohu, köha, peavalu, neelamisraskused, suurenenud lümfisõlmed ja kähe hääl. Sümptomid püsivad tavaliselt 3–5 päeva. Tüsistustena võivad esineda sinusiit ja äge keskkõrvapõletik. Farüngiit kuulub ülemiste hingamisteede nakkuste hulka. 
Enamiku haigusjuhtude põhjustajaks on mõni viirushaigus. Umbes 25% juhtumitest lastel ja 10% täiskasvanutel on põhjustatud bakteriaalse nakkushaiguse Strep kõri poolt. Harva esinevate põhjustajate hulka kuuluvad teised bakterid, näiteks gonorröa; seenhaigused; ärritajad, näiteks suits; allergiad; gastroösofageaalne reflukshaigus. Muud haigused, mis võivad põhjustada farüngiidiga sarnaseid sümptomeid, on näiteks epiglotiit, türeoidiit, retrofarüngeaalne abstsess ja mõnikord ka südamehaigused. 
Valu leevendamiseks võib kasutada mittesteroidseid põletikuvastaseid ravimeid, näiteks ibuprofeeni. Samuti võivad aidata uimastavad ravimid, näiteks lidokaiin. Pole selge, kas steroididest on ägeda farüngiidi korral kasu.
Jumala poeg

Jeesus Kristus on "ainusündinud" (kreeka keeles "μονογενῆ", inglise keeles "only begotten") Jumala poeg, kes eostati Püha Vaimu läbi ning sündis neitsi Maarjal.
Pirita valgustatud terviserajad

Pirita valgustatud terviserajad on Pirita jõe kaldal asuvad 7,2 kilomeetri kogupikkusega ühendatud terviserajad.
Rajad võeti suusa- ja terviseradadena kasutusele 1997. aastal ning kuuluvad alates 2005. aastast Sihtasutuse Eesti Terviserajad alla. Terviseradu hooldab aasta läbi Pirita Spordikeskus.
Asukoht.
Pirita valgustatud terviserajad asuvad Tallinnas Pirita linnasosas Pirita jõe mõlemal kaldal. Jõe vasakul kaldal asuv osa terviseradadest jääb Pirita Velodroomi ja Lükati silla vahelisele alale ning paremal kaldal asuv osa Kloostrimetsa ja Lükati tee vahelisele alale.
Loodus.
Pirita terviserajad on loodud Pirita jõeoru maastikukaitse alale. Rajad asuvad peamiselt metsastunud luidetel, kuid jõe vasakul kaldal enne Lükati suusasilda asub väike osa rajast madalikuniidul. 
Pirita jõeoru kallastel kasvavad 150–200-aastased männikud, kus on ligi 650 taimeliiki ja üle 120 linnuliigi. Kaitsealustest taimeliikidest võib rajaäärses metsas kohata roosat merikanni, aas-karukella, balti sõrmkäppa, roomavat öövilget ja laialehist neiuvaipa. Kaitseala on ka tähtis imetajate liikumiskoridor ning oluline suvine toitumiskoht nahkhiirtele.
Jõe vasaku kalda metsa vahel asuva terviseraja teekatteks on peamiselt saepuru, millele on võimalik talvel luua suusarada. Jõe paremal kaldal Ambrose mäest üleval vahetub teekate saepurust mulla ja kruusa vastu. 
Tegevused.
Pirita terviseradadel on võimalik tegeleda jooksmise, jalutamise, suusatamise, fitnessi/harrastusvõimlemise ja rattasõiduga.
Terviseradade alguses on ka Pirita Spordikeskus koos uisupargi/tenniseväljakuga ning Pirita Velodroom ja selle keskel asuv jalgpalliväljak.
Lisaks on raja ääres 3 jõulinnakut ja 2 venitusseina. Kochi kabeli jõulinnak asub Pirita jõe vasakul kaldal velodroomist ligikaudu 200 meetri kaugusel terviseraja ääres. Antud jõulinnak koosneb 7 elemendist: Monkey-Bar koos kaldredeliga, lõuatõmbekang, lõuatõmbepuur (3 erinevat kõrgust), kolmnurkne lõuatõmbekang, madalad rööbaspuud, kõrged rööbaspuud ja Dragonflagi kõhulihaste pink. Teine ehk Lükati jõulinnak asub samuti Pirita jõe vasakul kaldal Lükati suusasilla kõrval. See koosneb ühest puidust elemendist. Kolmas linnak ehk Kloostrimetsa jõulinnak asub jõe paremal kaldal ligi ligikaudu 2,5 km kaugusel Velodroomist ning koosneb 4 elemendist: Monkey-Bar koos kaldredeliga, 2 lõuatõmbekangi, suured rööbaspuud kahel kõrgusel ja Dragonflagi kõhulihaste pink. Mõlemad venitusseinad asuvad Pirita Spordikeskuse kõrval.
Vaatamisväärsused.
Vaatamisväärsustena on terviseradade ääres Kose suvemõisa elumaja, tall-tõllakuur, ait ja paviljon ning Kochide kabel koos perekonnakalmistuga. Need kultuurimälestised loodi 18. sajandil ning on osa Kochide perekonnale kuulunud suvemõisa kompleksist. Mõisa seostatakse peamiselt 1941. aastal seal toimunud NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi poolt teostatud hukkamisega.
Maakond (täpsustus)

Maakond on mitmetähenduslik sõna.
Haldusüksuste tüübid:
Muu:
Maakond (Norra)

Norras on maakond ("fylke", vanapõhja sõnast "fylki") 1. järgu haldusüksuse tüüp.
Praegused maakonnad.
Alates 2024. aastast on Norra jaotatud 15 maakonnaks.
Ajalugu.
Maakonna nimetus "fylke" oli Norras algselt käibel varajassel keskajal. Kuningas Sverre (Sverre Sigurdsson) võttis 12. sajandi lõpul kasutusele nimetuse "syssel", mis käibis 1307. aastani.
Aastal 1308. tulid kasutusele läänid ("len"). 19. veebruaril 1662 nimetati läänid ümber ning võeti kasutusele nimetus "amt". 1. jaanuarist 1919 kannavad nad nimetust "fylke".
1. jaanuaril 2020 jõustunud haldusreformiga jäi senise 19 maakonna asemel alles 11 maakonda. 1. jaanuaril 2024 jõustunud muudatusega pöörati reform osaliselt tagasi. Troms og Finnmargi, Vestfold og Telemarg ja Vikeni maakonna jagamisel taastati seitse maakonda endistes piirides, välja arvatud piirilõikudes, millega külgnevad alad viidi 2020. aasta vallareformiga teise maakonda.
Lech (Vorarlberg)

Lech am Arlberg on vald, mägiküla ja eksklusiivne suusakuurort Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas Lechi jõe kallastel. Nii geograafia kui ka ajaloo mõttes kuulub Lech Tannbergi ringkonda. Turismi mõttes on see siiski Arlbergi piirkonna osa. Lechi hallatakse koos naaberküladega Zürs, Zug, Oberlech ja Stubenbach. Vald on rahvusvaheliselt tuntud talispordikuurort Arlbergi mäestikus, teenindades ülemklasse, eriti rahvusvahelist "Jet set" ja välismaiseid kuninglikke. Seal suusatavad regulaarselt Hollandi kuninglik perekond ja Venemaa oligarhid. Lech am Arlberg on üks eliidi "Alpide parimad" rühma 12 liikmest.
Ajalugu.
Lech asutati 14. sajandil walseritest sisserändajate poolt, kes tulid Wallise kantonist Šveitsis.
19. sajandini oli see tuntud kui Tannberg, kuid seejärel hakkas täisnimi "Tannberg am Lech" muutuma tänapäevaseks nimeks Lech.
Lechi Püha Nikolause kirik, mis arvatakse olevat ehitatud umbes 1390. aastal, oli Tannbergi haldusringkonna kihelkonnakirik, ja Lechis oli ka Tannbergi ringkonnakohus kuni Tannbergi ringkonna kaotamiseni 1806. aastal.
Viimastel kümnenditel on väikelinn taliturismi ja üha enam ka suveturismi mõjul arenenud õitsvaks vallaks.
Suusakeskus.
Viimastel aastatel on Lechist saanud üks maailma suusasihtkohti ning paljude suusatamise maailma- ja olümpiameistrite kodu.
Lech on kõige tuntum suusatamise poolest (nii rajal kui ka väljaspool radu). See on mehaaniliste tõstukite ja hooldatud radade kaudu hästi ühendatud naaberküladega Zürs, St. Christoph, Sankt Anton am Arlberg, Stuben, Warth ja Schröcken, seda ka tänu uutele tõstukitele, mis võeti kasutusele 2013/14 ja 2016/17 hooaegadel, luues suurima ühendatud suusa-ala Austrias ja ühe suurematest Euroopas.
Üheskoos moodustavad need külad Arlbergi piirkonna, kus sündis kaasaegne mäesuusatamise tehnika ja kus asub Arlbergi suusaklubi. Lech on ka Der Weisse Ringi ('valge ring') algus- ja lõpp-punkt, tõstukite ja laskumiste ring, mis on populaarne ringkäik ja iga-aastane võistlusareen, kus osalevad nii eksperdid kui ka teised.
Muud atraktsioonid.
Eriti talviti korraldatakse Lechis rohkesti spordi-, kultuuri-, kulinaaria- ja muid üritusi. Lechis on palju esmaklassilisi hotelle, samuti arvukalt tippklassi restorane.
Üks endine tuntud külastaja oli kirjanik Ludwig Bemelmans (Madeline raamatute autor), kelle 1949. aasta romaani "Jumala silm" tegevustik on seatud väljamõeldud Lechi.
Lechis on mitmeid kultuurilist huvi pakkuvaid kohti, näiteks:
Regulaarsed üritused.
Lechis toimub arvukalt sündmusi.
Ilukirjanduses.
Lech on Owen Sela põneviku "Kotkaste vahetus" keskmes, milles saksa ja ameerika vandenõulaste rühmitus üritab 1940. aastal diktaatori kuurordis viibimise ajal Adolf Hitlerit mõrvata.
See oli 2004. aasta filmi "" koos Renée Zellwegeriga üks filmimispaikadest.
Lorüns

Lorüns on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Lluïsa Cunillé

Lluïsa Cunillé i Salgado (sündinud 28. oktoobril 1961 Badalonas) on katalaani näitekirjanik. Ta on kirjutanud näidendeid nii katalaani kui ka hispaania keeles.
Eesti keeles on Margus Alveri tõlkes ilmunud tema näidend "Barcelona, varjude kaart" ("Barcelona, mapa d'ombres"; kogumikus "Valik hispaania ja katalaani näidendeid", Tallinn: Eesti Teatri Agentuur, 2013). See näidend võitis Barcelona linna preemia.
Ludesch

Ludesch on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Nüziders

Nüziders on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas. See oli ajaloolise Sonnenbergi krahvkonna pealinn, millele viidatakse Austria keisri ametlikus tiitlis.
Zhuk-klassi patrullkaater

Zhuk-klassi patrullkaater (vene keeles tuntud kui Projekt 1400 "Grif") on Nõukogude Liidus ja hiljem Venemaal valmistatud kerge patrullkaater, mis on kasutatav piirivalve või rannavalve funktsioonides.
Kirjeldus.
Kaater on alumiiniumkerega ja kiirekäiguline. Maksimumkiirus on 30 sõlme, ökonoomne kiirus 15 sõlme. Sõidukaugus 1100 meremiili, autonoomsus 5 ööpäeva. Relvastuseks 1 või 2 kuulipildujatorni 12,7 mm paariskuulipildujatega NSV, algul ka 14,5 mm paariskuulipildujad kilbiga lafetiga. Samuti on varustuses helgiheitjad.
Meeskonna suurus on sõltuvalt relvastusest ja ülesandest 6–9 liiget, neist 1 ohvitser ja 2 vanemallohvitseri.
Ajalugu.
Kaatrit hakati Nõukogude Liidus valmistama 1969. aastal. Kokku on toodetud umbes 300 seda tüüpi alust, mis on osaliselt kasutusel ka tänapäeval. Neid on veel kasutusel ligikaudu 15 muuski riigis, kuhu Nõukogude Liit neid eksportis. Ekspordiks toodeti kokku u 100 kaatrit. Kaatrit tootsid laevatehased Leningradis ja Feodossias. Tootmine lõpetati hiljemalt 1996.
Grifid on sattunud lahingutegevusse Lahesõjas, operatsioonil Iraagi Vabadus ja Gruusia sõjas, kus neid on uputatud õhuründevahendite või teise laeva poolt kokku 7 ja pääsenud on 1.
Grif Eesti mereväes.
Eesti mereväe käsutuses oli 1990. aastate algul kaks Grif-tüüpi kaatrit. Need võeti Kaitsealgatuskeskuse eestvõttel 8. juunil 1992 jäägrikompanii poolt Miidurannas jõuga ära firmalt Favora, mis ütluste kohaselt pidanuks saama nende edasimüügist (kuulu järgi Liibüasse?) 5 miljonit USA dollarit. Kaatrid pukseeriti minema ja jäid Kaitseliidu kasutusse – üks seisis Pärnus, teine Haapsalus. Nimedeks ristiti Edgar ja Erika (tuntud poliitiku ja tuntud olümpiavõitja eesnime järgi). Kuna Kaitseliidu malevatel ja Kaitsealgatuskeskusel ressursid kaatrite ülalpidamiseks praktiliselt puudusid, alused enamasti seisid ja ka amortiseerusid. 
14. juunil 1994 anti kaatrid vabariigi valitsuse korraldusega üle Eesti mereväele. Kaatrid pukseeriti Miinisadamasse, kus said nimedeks Grif ja Leopard. Üks kaatritest seati sõidukorda, kuna teine jäi pigem varuosadeks. 25. mail 2001 arvati mõlemad amortisatsiooni tõttu kasutusest välja. Grif kingiti Eesti Meremuuseumile, Leopard lammutati. Grif on kaldale tõstetuna eksponaat Meremuuseumi Lennusadamas.
Vitali Zahhartšenko

 
Vitali Zahhartšenko (ukraina keeles Віталій Юрійович Захарченко, sündinud 20. jaanuaril 1963 Kostjantõnivkas) on Ukraina poliitik ja endine siseminister.
Oona Orpana

Oona Orpana (sündinud 21. jaanuaril 2001 Haminas) on soome tennisist.
Tema parim koht WTA edetabelis on 479 (3. veebruaril 2020).
Soome Fed Cupi võistkonnas on ta võitude-kaotuste suhe Fed Cupi karikavõistlustel 7-7.
2019. aastal valiti ta Soome aasta naistennisistiks.
Aive Mandel

Aive Mandel (sündinud 20. juunil 1985 Tartus) on eesti keeleteadlane, keeleõpetaja ja tõlkija.
Haridus.
Ta lõpetas 2009. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe lähiajaloo alal (bakalaureusetöö "Kirjanduse sovetiseerimine Eesti NSV-s aastatel 1944–1954 loominguliste komandeeringute näitel"), 2017. aastal bakalaureuseõppe eesti ja soome-ugri keeleteaduse alal (bakalaureusetöö "Komitatiivi funktsioonid eesti kirjakeeles 18. sajandist tänapäevani") ning 2021. aastal sama eriala magistriõppe (magistritöö "Eesti, soome ja läti keele jaatava väitlause sõnajärg").
Töökäik.
Alates 1. jaanuarist 2020 töötab ta Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna eesti ja üldkeeleteaduse instituudi rakenduslingvistika osakonnas.
Tõlked.
Ta on tõlkinud läti keelest Inga Gaile raamatu "Klaas" (Tallinn: Kultuurileht, 2018; Loomingu Raamatukogu 12–14).
Rožõštše

Rožõštše (ukraina Рожище, poola Rożyszcze) on linn Ukrainas Volõõnia oblastis, Rožõštše rajooni halduskeskus. Rožõštše asub Lutskist umbes 19 km põhjas.
Rožõštšet on esmamainitud 1377. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1567. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Rožõštše elanikest ukrainlasi 97,81%, venelasi 1,54%, valgevenelasi 0,29% ja poolakaid 0,16%.
Kärnsäga

Kärnsäga ("Pseudobagarius") on kalade perekond sugukonnast "Akysidae" sägaliste seltsis.
Perekonda kuuluvad liigid on levinud peamiselt Kagu-Aasias, sealhulgas Borneol, Kambodžas, Hiinas, Laoses, Tais ja Vietnamis.
Kameeleonsäga

Kameeleonsäga ("Acrochordonichthys") on kalade perekond sugukonnast "Akysidae" sägaliste seltsis.
Perekonda kuuluvad liigid on levinud peamiselt Kagu-Aasias. Mitu liiki esinevad ainult Borneo jõgedes.
Nugisäga

Nugisäga ("Vandellia") on kalade perekond sugukonnast "Trichomycteridae" sägaliste seltsis.
Perekonda kuuluvad liigid on hematofaagsed parasiidid. Nad on levinud Lõuna-Ameerika jõgedes.
Vasko Simoniti

Vasko Simoniti (sündinud 23. märtsil 1951 Ljubljanas) on Sloveenia ajaloolane ja poliitik, erakonna Sloveenia Demokraatliku Partei liige. Ta oli aastatel 2004–2008 Sloveenia kultuuriminister. Ta sai 13. märtsil 2020 uuesti Sloveenia kultuuriministriks ja oli selles ametis kuni 1. juunini 2022.
Ta lõpetas 1988. aastal Ljubljana ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloolasena, aastal 1989 kaitses ta samas doktorikraadi. Ta asus ülikoolis õpetama Kagu-Euroopa varajase moodsa perioodi ajalugu. Ajaloolasena pühendus ta peamiselt Sloveenia maade ajaloole varases uusaja perioodil, eriti Sloveenia maade ja Ottomani impeeriumi suhetele. Ta on kirjutanud ka ajalooteaduste metoodika ja epistemoloogia probleemidest.
2000. aasta Sloveenia parlamendivalimistel kandideeris ta, kuid edutult. 3. detsembrist 2004 kuni 21. novembrini 2008 oli ta Sloveenia kultuuriminister Janez Janša esimeses valitsuses. 13. märtsist 2020 kuni 1. juunini 2022 oli ta Sloveenia kultuuriminister Janez Janša kolmandas valitsuses.
Isiklikku.
Ta on abielus teleajakirjanik Alenka Zor Simonitiga. Tema isa oli sloveenia helilooja ja dirigent Rado Simoniti (1941–1981), vend on diplomaat Iztok Simoniti.
Kukeseene kuulamise kunst

"Kukeseene kuulamise kunst: läänemeresoome elutunnet otsimas" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2017 ilmunud raamat.
Raamatu tutvustus:Läänemeresoome elutunne on otsekui kauge ja salapärane saar tänapäeva maailmas, omamoodi vastupanuliikumine kõigele sellele, mille poole nügib inimest kaasaegne elu. On üks suur küsimus, millele otsime vastust: kas sellel saarel on varjul minevik või hoopis tulevik? Kas eestlased on veel hingelt läänemeresoomlased?
Läänemeresoome elutunnet kehastab oivaliselt kukeseen. Kukeseen on üks neid salapäraseid seeni, mida ei ole siiani õnnestunud kultiveerida. Ta kasvab üksnes vabas looduses. See isepäine seen on keeldunud metsast välja tulemast, kuigi enam kui sada aastat on püütud talle selgeks teha, et elu põllul on palju parem kui elu metsas. Mõnda natuuri lihtsalt ei õnnestu tsiviliseerida, putkesta palju tahad.
Välgi metsad

Välgi metsad on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita kirjastus, mis avaldab tema enda raamatuid.
Berestetško

Berestetško (ukraina Берестечко, poola Beresteczko) on linn Ukrainas Volõõnia oblastis Gorohhivi rajoonis. Berestetško asub Stõri jõe vasakul kaldal, Lutskist umbes 46 km lõunaedelas.
Berestetškot on esmamainitud 1445. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1547. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Berestetško elanikest ukrainlasi 97,32% ja venelasi 1,88%.
Nugade peal

Nugade peal on 2019. aasta Ameerika müsteeriumifilm, mille kirjutaja ja režissöör on Rian Johnson ning produtsendid Johnson ja Ram Bergman. Nüüdisaegne mõrvamüsteerium jälgib kuidas perekonna kokkusaamine läheb allamäge. Pärast majahärra surma hakkab kaptendetektiiv seda mõrva uurima. Filmis on esindatud näitlejad: Daniel Craig, Chris Evans, Ana de Armas, Jamie Lee Curtis, Michael Shannon, Don Johnson, Toni Collette, Lakeith Stanfield, Katherine Langford, Jaeden Martell ja Christopher Plummer. 
Film esilinastus 2019. aasta 7. septembril Toronto rahvusvahelisel filmifestivalil ja Lionsgate avaldas selle Ameerika Ühendriikides kinodesse 27. novembril 2019. Film pälvis kõrge tunnustuse, eriti selle stsenaariumi, lavastamise ja näitlemise eest. See film teenis kogu maailmas 312 miljonit dollarit 40 miljoni dollari suuruse eelarvega. 77. Kuldgloobuse galal sai film kolm nominatsiooni muusikali või komöödia kategoorias: parim film, parim meesnäitleja Craig'i eest ja parima naisnäitleja de Armas'i eest. See pälvis ka parima originaalse stsenaariumi nominatsioonid 73. Briti Akadeemia filmiauhindadel ja 92. Oscarite galal. Ameerika Filmiinstituut ja riiklik kogu valisid selle ka USA 2019. aasta kümne parima filmi hulka. 
Lionsgate teatas 2020. aasta veebruaris, et kaalutakse filmile järge.
2009. aasta pretendentide matš males

2009. aasta male maailmameistrivõistluste tiitlipretendentide matš (inglise keeles "Challenger’s Match 2009 of the World Chess Championship") oli males 2009. aastal FIDE egiidi all peetud maailmameistrivõistluste tiitlipretendentide matš. 
16.–28. veebruaril 2009 Sofias peetud pretendentide matš (kavandatud 8-partiilisena) 2006. aastal MM-tiitlimatši Vladimir Kramnikule kaotanud ja seetõttu 2007. aastal Méxicos peetud MM-turniirile mittepääsenud 33-aastase bulgaarlase Veselin Topalovi ja 2007. aastal maailma karikaturniiri võitnud 34-aastase Ameerika Ühendriikide maletaja Gata Kamsky vahel lõppes tulemusega 4½:2½ Topalovi kasuks. Topalov sai õiguse kohtuda aprillis 2010 Sofias alanud tiitlimatšis valitseva maailmameistri Viswanathan Anandiga.
Matsi auhinnafondi moodustas 250 000 USA dollarit, mis jagati võrdselt pretendentide vahel.
Topalovi–Kramsky matš mängiti Rahvuslikus Kultuuripalees. Matši kohtunikena tegutsesid rahvusvahelised arbiitrid Ignatius Leong (Singapur) ja Ašot Vardapetjan (Armeenia). Matši järelevalvet teostas rahvusvaheline arbiiter Hal Bond (Kanada). Matši organiseerimiskomitee esimeheks oli Bulgaaria peaminister Sergej Stanišev.
Mängiti ajakontrolliga kaks tundi 40 käigule, seejärel üks tund järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta alates 61. käigust.
2007. aasta MM-turniir males

2007. aasta male maailmameistrivõistluste turniir (inglise keeles "World Chess Championship Tournament 2007") oli 2007. aastal Méxicos peetud male MM-võistluste kaheringiline ringsüsteemis mängitav turniir. 
Turniiri võitis ja uueks maailmameistriks tuli Indiat esindav 37-aastane suurmeister Viswanathan Anand, kes edestas punktiga Venemaa maletajat Vladimir Kramnikut ja Iisraeli maletajat Boris Gelfandit.
2007. aasta MM-turniir peeti 13.–29. septembril 2007 Méxicos. Osavõtjaid oli kaheksa. Turniir kuulus 21. kategooriasse. Peakohtunikuna tegutses rahvusvaheline arbiiter Antonio Bento Brasiiliast.
Reglement.
Mängiti kaks ringi ringsüsteemis (kokku 14 vooru), ajakontrolliga kaks tundi 40 käigule, seejärel üks tund järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 
Reglement määratles, et kui osavõtjad kogusid võrdse arvu punkte, siis sai määravaks omavaheliste kohtumiste seis, kui see osutus viigliseks, siis sai määravaks suurem võitude arv, kui ka see oli võrdne, siis sai määravaks parem Bergeri koefitsient. Kui ka see oli võrdne, siis otsustas lisapartiide tulemus.
Kostopil

Kostopil (ukraina Костопіль, poola Kostopol) on linn Ukrainas Rivne oblastis, Kostopili rajooni halduskeskus. Kostopil asub Rivnest umbes 33 km põhjakirdes.
Kostopil sai linnaõigused 1783. aastal. Aastatel 1920–1939 oli Kostopil Poola koosseisus. Kostopil sai linnaõigused 1. jaanuaril 1923. 1939. aasta septembris hõivas linna Punaarmee ja mõni aeg hiljem annekteeriti linn Ukraina NSV osana Nõukogude Liidu koosseisu. Saksa okupatsioon kestis linnas 1. juulist 1941 kuni 14. jaanuarini 1944.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kostopili elanikest ukrainlasi 96,21%, venelasi 2,76%, valgevenelasi 0,41%, poolakaid 0,37% ja sakslasi 0,04%.
Eduard Dubov

Eduard Lvovitš Dubov (vene keeles Эдуард Львович Дубов; 27. aprill 1938 – 27. aprill 2019 Moskva) oli vene malekohtunik, rahvusvaheline arbiiter. 
Matemaatiku haridusega Dubov sai Nõukogude Liidus tuntuks reitingute süsteemi väljatöötajana males. Tegutses ka malekohtunikuna ja malefunktsionäärina. Dubov oli Moskva Maleföderatsiooni esimees. Paljudel malevõistlustel oli ta peakohtunik (viimaseid suuremaid turniire oli 2011. aastal Venemaa meistrivõistluste superfinaal). 
Tema lapselaps Daniil Dubov on malesuurmeister.
Välislingid.
Vladimir Dvorkovitš

Vladimir Jakovlevitš Dvorkovitš (vene keeles Владимир Яковлевич Дворкович; 30. detsember 1937 Taganrog – 29. juuni 2005 Moskva) oli Venemaa malekohtunik, rahvusvaheline arbiiter. 
Dvorkovitš lõpetas 1960. aastal Taganrogi Pedagoogilise Instituudi füüsika-matemaatikateaduskonna. Sai tuntuks maletegelasena. Aastatel 1982–1984 oli ta NSV Liidu Maleföderatsiooni vastutav sekretär. Ta on kuulunud maailmameister Garri Kasparovi treenerimeeskonda. Tegutses peakohtunikuna paljudel malevõistlustel. Esines raadiojaama Ehho Moskvõ eetris maleeksperdina.
Taganrogis peetakse 2006. aastast Vladimir Dvorkovitši mälestusturniiri.
Isiklikku.
Tema poeg Arkadi Dvorkovitš on Venemaa riigi- ja maletegelane, FIDE president 2018. aastast.
Jänespüks Jojo

"Jänespüks Jojo" on 2019. aasta Ameerika Ühendriikide komöödia-draamafilm, mille stsenarist ja režissöör on Taika Waititi. Film põhineb Christine Leunensi raamatul "Vangistatud taevas". 
Roman Griffin Davis kujutab nimitegelast, Hitleri noorteorganisatsiooni liiget Johannes Jojo Betzlerit, kes saab teada, et tema ema (Scarlett Johansson) peidab nende pööningul juudi tüdrukut (Thomasin McKenzie). Selle tagajärjel peab ta kahtlema oma uskumustes, tegeldes samal ajal oma kujutletava sõbra, Adolf Hitleri (Taika Waititi) väljamõeldud versiooniga, kellel on koomiline seisukoht kogu sõjast. Filmis mängivad veel Rebel Wilson, Stephen Merchant, Alfie Allen ja Sam Rockwell.
Eesti looduse kannatuste aastad

"Eesti looduse kannatuste aastad. Manifest Eesti metsale, kirja pandud iseenda jaoks 2018. aasta suvel ja sügisel, aga kardetavasti sai see natuke liiga sünge" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2018 ilmunud raamat.
Raamatu tutvustus:“Eesti looduse kannatuse aastad” on ühe põlvkonna manifest Eesti metsale. Loodan, et nii süngetes toonides ei ole enam tulevikus vaja Eesti loodusest kirjutada. Eestis on rikkumata metsi alles 2%, rikkumata soid umbes 5%. XX sajand hävitas Eesti looduse.
Mis põhjustas sellise katastroofi, mida me praegu rahvana sügavalt läbi elame? Eestlasi iseloomustab teiste XX sajandil peetud sõdade kõrval kolm isemoodi sõda: soodesõda, fosforiidisõda ja metsasõda. Need ütlevad ilmselt midagi olulist ka eestlaste ilmavaate ja elutunnetuse kohta. Lisaks oleme vähem kui saja aasta jooksul kaotanud (või kohe kaotamas) kolm eestlasi maarahvaks vorminud identiteeti: rannarahva, talurahva ja metsarahva oma.
See raamat on läänemeresoomlase viimane karje uue maailmakorra künnisel. Minu meelest peaksime tegema kahte asja – säilitama indiaanlase väärikuse ja minema oma kavatsustes lõpuni. Mis kavatsused need täpsemalt on, sellele küsimusele otsime raamatus vastust.
Mikita keeleaabits

"Mikita keeleaabits. Põliskeele omailm" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2019. aastal ilmunud raamat.
Raamatu tutvustus:2019. aasta on rahvusvaheline põliskeelte aasta ja lisaks ka eesti keele aasta. See raamat jutustab eesti keele omailmast, mis on põnev, salapärane ja ennekõike väga ilus. Keel on eesti rahva kõige suurem ja kõige vanem ühislooming. Pole kahtlust, et eesti keel kuulub maailma kõige elujõulisemate keelte hulka.
Siin raamatus on juttu põliskeelest ja keelemüütidest, keelemängudest ja maagilisest sõnast ning sünesteetide hämmastavast maailmast. Inimene võib lõpetada kooli ja mitte osata õigesti kirjutada, kuid südamevaluks pole põhjust: keeleline andekus ja õigekirjaoskus ongi erinevad asjad. Loovus ja isikupärane keeletunnetus on olulisem kui õigekiri.
See, kes tunneb eesti keele sõnade maitset, ei peagi teadma millise, sõna ette tuleb panna koma!
Omakultuurist ja oma kultuurist

"Omakultuurist ja oma kultuurist" on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia juubeliks (2017) valminud raamat. Selle autorid on Madis Arukask, Anzori Barkalaja, Ave Matsin, Virgo Sillamaa, Jim Ashilevi, Valle-Sten Maiste ja Valdur Mikita.
Raamatu tutvustus:TÜ Viljandi Kultuuriakadeemia juubeliks valminud raamat, mis on keskendunud mõiste "omakultuur" ümber, proovimata seda defineerida ega selgitada. Autorid, kes omakultuurset ja oma kultuurset mõtet jagavad on Madis Arukask, Anzori Barkalaja, Ave Matsin, Virgo Sillamaa, Jim Ashilevi, Valle-Sten Maiste ja Valdur Mikita.
Raamatu kujundaja on Epp Barkalaja ja kujunduses on kasutatud TÜ Viljandi kultuuriakadeemia vilistlase Monika Hindi loomislaulu ainetel loodud gobelääni motiive. Raamat on trükitud 100% taaskasutatud paberile.
Tehnilised andmed.
Ilmunud: 2017
Lehti: 104
Formaat: 245x175x13 (mm)
Kirjastus: Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia
Teoreem (Mikita)

"Teoreem" on eesti kirjaniku ja semiootiku Valdur Mikita 2011 ilmunud raamat. Raamat koondab kahte novelli - "Jänesekapsa teoreem" ja "Nõia teoreem".
Raamatu tutvustus:Raamat koosneb kahest ebatavalisest novellist, mis pajatavad haarava loo inimese rännakutest ja eksirännakutest. Novellidel on seikluslik süžee, mis põimib omavahel zen-filosoofiat ja eriskummalist huumorit, suuri küsimusi ja salapäraseid maastikke, kosmilist erootikat ja ränduri müstilisi kogemusi. Kas teoreem on lahenduv? Alla 16 aasta ei ole soovitatav.
Andri Kljujev

Andri Kljujev (ukraina keeles Андрій Петрович Клюєв, vene keeles Андрей Петрович Клюев; sündinud 12. augustil 1964 Donetskis) on Ukraina poliitik ja ettevõtja.
Elulugu.
Ukraina ajakiri Korrespondent nimetas ta 2011. aastal mõjukuselt 7. inimeseks riigis.
Aastail 2012–2014 juhtis ta Ukraina Rahvusliku Julgeoleku ja Kaitse Nõukogu. Seejärel juhtis ta 2014. aastal lühikest aega Ukraina presidendi administratsiooni.
Tema vend on samuti poliitik ja ettevõtja.
Fred Jüssi. Olemise ilu

"Fred Jüssi. Olemise ilu" on Taska Filmi ja Jaan Tootseni toodetud film (2020), kus "peategelane" on Eesti loodus. Filmi ainuke osatäitja on Fred Jüssi.
Film pälvis Eestis väga positiivse tunnustuse ja tõusis teisel linastusnädalal tolle aja vaadatuimaks filmiks kinodes. 
Filmi toetasid: Eesti Filmi Instituut, Eesti Kultuurkapital, Armin Karu, LHV Pank, Viru Filmifond, Tartu Filmifond, Tartu Loomemajanduskeskus, Elisa ja TV3.
Filmi tutvustus:Fred Jüssi on loodusfilosoof, kes seistes looduse ja kultuuri ristteel on sügavalt läbi tunnetanud inimeseks olemise põhiküsimused. Praeguses maailmas räägitakse nii palju edukusest ja töörabamisest. See film on viljakast mittemidagitegemisest. Laiskuse ja jõudeelu kiituseks. Hümn aeglasele elule. Kulgedes mööda looduse salaradu, vaadates tundide kaupa rändavaid pilvi ja vajudes lõkkesuitsu magusasse embusse, jäävad meist kaugele maha linnakära ja majanduskasv. Nagu mõtiskleb loodusfilosoof Fred Jüssi: vahel peab olema laisk ja patune, olles iseendaga.
Raggal

Raggal on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Sankt Anton im Montafon

Sankt Anton im Montafon on linn Montafoni orus Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
See on populaarne suusakeskus ja enamus rahvastikust elatub turismist.
Abdrezjakovo

Abdrezjakovo (Abdrezjak) on küla Baškiirias Kigi rajoonis.
Küla külje all oli 20. sajandi algusest peale ka Eestist väljarännanute külake.
Sellest külast on pärit Nelli Abašina-Melts.
Sankt Gallenkirch

Sankt Gallenkirch on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Sankt Gerold

Sankt Gerold on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Silbertal

Silbertal on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Sonntag (Vorarlberg)

Sonntag on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Linda (Baškiiria)

Linda on küla Baškortostanis Alšejevski rajoonis, Davlekanovo rajooni piiri lähedal. 
Küla on olnud asustatud eesti väljarändajate poolt 20. sajandi esimesel poolel.
Stallehr

Stallehr on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Thüringen (Vorarlberg)

Thüringen on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas, Großwalsertali suudmes.
Balti Assamblee kunstipreemia

Balti Assamblee kunstipreemia on rahvusvaheline kunstipreemia, mis on üks Balti Assamblee kolmest kultuuripreemiast. Preemia asutati 1994. aastal.
Thüringerberg

Thüringerberg on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas.
Tschagguns

Tschagguns on vald ja küla Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas Montafoni orus. Tschaggunsis saab suusatada oma suusakeskuses nimega Golm. Tschaggunsis saab matkata, sõita maastikujalgrattaga, teha talisporti ja palju muud. Gauertal on org Tschaggunsis Mittagspitze ja Golmi vahel. See on kuulus "3 Türme" poolest, mis tähendab 3 torni.
Rajamustrid

"Rajamustrid" on eesti zooloogi, loodusfotograafi ja looduse populariseerija Fred Jüssi 2017 ilmunud raamat.
Raamat tutvustus:Teeliste rajad ühendavad, lahutavad, tekitavad mustreid. Lõpuks rohtuvad, jättes nähtamatu jälje. Teerajal on omadus teelisele õpetada minevikust oleviku kaudu ulatuda ka tulevikku.
Tehnilised andmed.
Ilmunud: 2017
Lehti: 96
Formaat: 236x205x11 (mm)
Kirjastus: Pilgrim
Judita Vaičiūnaitė

Viktorija Judita Vaičiūnaitė (12. juuli 1937 Kaunas – 11. veebruar 2001 Vilnius) oli leedu kirjanik ja tõlkija.
Elukäik.
Tema isa Viktoras Vaičiūnas oli psühhiaater, ema halastajaõde. Esimesed 17 eluaastat elas ta Kaunases, pärast isa surma kolis perekond Vilniusse, kus elasid isa vennad: luuletaja ja näitekirjanik Petras Vaičiūnas ning pastor Juozas Vaičiūnas.
Judita Vaičiūnaitė lõpetas 1959. aastal Vilniuse Riikliku Ülikooli ajaloo- ja filoloogiateaduskonna, kus õppis leedu keelt ja kirjandust. Selle kõrvalt õppis ta ka muusikat. Õpingute ajal tekkisid tal sõprussuhted kursusekaaslaste Aušra Sluckaitė ja Tomas Venclovaga, kes aitasid kaasa Vaičiūnaitė kirjanduslikule kujunemisele.
Aastail 1962–1966 töötas ta ajalehe Literatūra ir menas, aastail 1973–1974 ajalehe Kalba Vilnius juures.
Looming.
Vaičiūnaitė luuletusi avaldati trükis juba 1956. aastal, debüütkogu aga ei lasknud tsensuur avaldada; teine kogumik "Pavasario akvarelės" ("Kevadeakvarellid") ilmus 1960. aastal. Hiljem ilmus veel mitu luulekogu. Ta kirjutas luuletusi ja lugusid ka lastele.
Ta tõlkis leedu keelde Anna Ahmatova, Olga Bergholtzi, Semjon Kirsanovi, Giorgi Leonidze, František Hrubíni, Desanka Maksimovići, Sofja Mogilevskaja, Vladislav Krapivini ja Lewis Carrolli loomingut.
Vandans

Vandans on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Bludenzi ringkonnas. Paiknedes 650 m üle merepinna, on see tuntud heade suusatamis- ja matkamisvõimaluste poolest.
Sakala (laev 1886)

Sakala oli Eesti merejõudude sõjalaev-abilaev. 
Kandis ka nimesid Dvina ja Meransidül.
Ajalugu.
Laev ehitati 1886. aastal Riias sadamatöödeks ja kandis algselt nime Dvina. 
1918. aasta novembris jäi Dvina pärast sakslaste lahkumist kasutuskõlbmatuna Tallinna maha. Laev läbis Sadamatehastes remondi anti 1. juunist 1919 merejõudude Tallinna sadamavalitsuse käsutusse sidelaevaks. 24. juunil nimetati laev Meransidül-iks (lühend sõnadest: meri, rand, side, ülem) ja viidi juulis üle rannavalve-, mereside- ja päästejaamade valitsuse alla. 
Pärast Vabadussõda sai laev nimeks Sakala ja teenis esialgu merejõudude piirivalve ujuvate abinõude osakonna alluvuses. 1920. aasta septembrist novembrini osales traalimistöödel traalerite divisjoni koosseisus. 1921. aasta jaanuarist alates oli laev merejõudude rannavalve ujuvate abinõude osakonna käsutuses. Sakala põhiülesandeks alates 1921. aastast sai merekindluste Naissaare ja Aegna komandantuuridele varustuse ja inimeste transport ning ujuvmärklaudade vedamine. Tänu väikesele süvisele kasutati Sakalat ka rannikule uhutud miinide korjamiseks. 1922. aasta aprillis määrati Sakala merejõudude staabi mereside- ja ujuvate abinõude osakonna kasutusse. Alates 1927. aastast oli Sakala abilaevana Sõjasadama koosseisus.
19. septembril 1940 andis sõjasadama ülem Sakala aktiga punavõimule üle. Koostati ka põhjalik nimekiri varast. Edaspidi täitis Sakala rannakaitse abilaeva ülesandeid. Vene-Saksa sõja alates evakueerus Leningradi. Viimased andmed laeva kohta pärinevad Leningradist 1941. aasta sügisest.
Rõhud

Rõhud on naiste rahvarõivaisse kuuluv vöö külge kinnitatud, puusal rippuv vaskkettidest ehe.
Rõhud tulid Eesti rahvarõivastesse arvatavasti 16. sajandil kohalikust linnamoest. Järgmisel kahel sajandil kanti neid mitmel pool Põhja-Eestis, 19. sajandi teise pooleni aga üksnes Hiiumaal.
Hiiumaa rõhud kuulusid vaskvöö juurde ning koosnesid kuni 10 rööbitisest vahelüliga kaheks rühmaks ("lapivaheks") eraldatud 
vaskkettide reast. Eriliseks tegid selle ehte omapärased kolmetahulised ketid, mida tuli vasktraadi lülidest käsitsi kokku murda.
Alumise ketirea küljes rippusid tihedalt vasklitrid.