tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pljussa vaherahu

Pljussa vaherahu oli Moskva tsaaririigi ja Rootsi kuningriigi vahel 10. augustil 1583. aastal Narva jõe parempoolse lisajõe Pljussa suudme juures sõlmitud rahuleping, mis lõpetas ajutiselt sõjategevuse Moskva ja Rootsi vahel Liivi sõjas.
Enne rahuläbirääkimiste algust oli Pontus De la Gardie vallutanud 1580–1582 Karjalas Käkisalmi ning Ingeris Pähkinälinna, Kaprio, Jaama, Jaanilinna ja Narva. Moskva tsaari Ivan Julma väed olid sunnitud kogu Eesti alalt lahkuma.
Sõjas Poola kuninga ja Leedu suurvürsti Stefan Batoryga vallutasid Rzeczpospolita väed Pihkva ning tsaar Ivan Julm oli sunnitud sõlmima Jam-Zapolski vaherahulepingu Rzeczpospolitaga.
Vaherahu eelläbirääkimised.
Rahu sõlmimisele eelnesid läbirääkimised 1583. aasta maikuus, millel lepiti kokku relvarahus kahe kuu (juuni-juuli) jooksul.
Pljussa vaherahuleping 1583.
Rahuläbirääkimiste tulemused:
Pljussa vaherahuga taastas Rootsi kuningriik oma valdused vahepealse sõjategevuse käigus ajutiselt kaotatud aladel (Eestis Narva, Jaanilinna ja Tartu ning neid ümbritsevad maad; Ingerimaal Jaama ja Kaprio ning neid ümbritsevad maad) ja sai oma valdusse ka Moskva tsaaririigilt vallutatud uusi alasid (Karjalas Käkisalmi lääni koos Käkisalmi linnuse (Kexholmi) ja Laadoga järve äärsete maadega).
Moskva tsaaririik säilitas Neeva jõe suudmeala koos Pähkinälinna linnusega ning piir kulges Karjala kannasel mööda Siestarjoke.
Rootsi ja Moskva alade piirijõgi oli Ingeris Koporje maakonda ja Orehhovo maakonda eraldav Strelna jõgi. 
Pljussa vaherahu sõlmiti kolmeks aastaks, kuid 1585. aastal pikendati 1590. aastani. 1590. aastal puhkes jälle sõjategevus Rootsi ja Vene vahel, mille lõpetas 1595. aastal juba lõpliku Täyssinä rahu sõlmimine.
Pljussa vaherahuleping 1585.
Pljussas pikendati 28. detsembril 1585 Moskva tsaaririigi ja Rootsi kuningriigi vahel 1583. aastal sõlmitud vaherahu veel 4-ks aastaks alates 6. jaanuarist 1586 kuni 6. jaanuarini 1590. aastani.
Vaherahuläbirääkimistel osalesid:
Rahuläbirääkimiste tulemused:
1585. aasta Pljussa vaherahulepingu läbirääkimiste ajal hukkus 5. novembril Pontus De la Gardie Pljussa jõelt Narva jõele tulles paadisõidul.
On arvatud, et Pljussa vaherahu koos 1582. aastal sõlmitud Moskva ja Rzeczpospolita vahel sõlmitud Jam-Zapolski vaherahuga lõpetas Liivi sõja.
Morpheus (täpsustus)

Sõna Morpheus võib tähendada:
Vihula valla lipp

Vihula valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Vihula valla lipp.
8. juunil 1999. moodustati senise Vihula valla ja senise Võsu valla baasil uus omavalitsusüksus Vihula vald, keskusega Võsul. Kasutusele jäid Vihula valla lipuna endine Vihula valla lipp ja Võsu aleviku lipuna endine Võsu valla lipp.
Lipp kinnitati 26. aprillil 1996.
Lipu kirjeldus.
Valla lipuks on ruudukujuline vapilipp. Sinisel kangal põimuvad kaldristina kaks kollase ja valge varda paari. Kandelipu suurus on 105x105 cm.
Põhjendus.
Lipuvärvid ja -kujundid osutavad Vihulale kui mereäärsele vallale, mille ajaloos on tihedalt põimunud talu- ja mõisakultuur.
Lipu kasutamise tingimused.
Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp ja muu sümboolika kuulub sündsal viisil vallavalitsuse poolt hävitamisele. Otsustuse sümboolika kasutamiskõlbmatuse kohta võtab vastu vallavalitsus.
Vigursuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel

Vigursuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel
Albertville'is
Ballett (näidisala).
10. veebruar&lt;br&gt;
17 võistlejat
Küngaslaskumine.
13. veebruar
Mehed.
47 võistlejat
Naised.
24 võistlejat
Akrobaatilised hüpped (näidisala).
16. veebruar
Mehed.
16 võistlejat
Naised.
12 võistlejat
Kiili valla lipp

Kiili valla lipp on Eesti haldusüksuse Kiili valla lipp.
Lipp on kinnitatud 29. märtsil 1994.
Lipu kirjeldus.
Lipp on ristkülikukujuline riidekangas, mis on horisontaalselt jagatud kolmeks osaks, ülemine ja alumine kolmandik on sinised, keskmine osa aga jaguneb omakorda kolmeks, valge-punane-valge. 
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11.
Jam-Zapolski vaherahu

Jam-Zapolski vaherahu (Kiverova Gorka vaherahu) sõlmiti Rzeczpospolita ja Moskva tsaaririigi vahel 15. jaanuaril 1582 Jam-Zapolski küla lähedal Pihkvamaal. 
Läbirääkimisi juhatas paavsti legaat jesuiit Antonio Possevino.
Jam-Zapolski vaherahu lõpetas Rzeczpospolita ja Moskva tsaaririigi vahel 1561. aastal alanud Vene-Poola sõda 1562–1582 aastate sõja, mis oli Liivi sõja üks osa. Vaherahu sõlmiti kümneks aastaks ja sellega sai Moskva tsaaririik tagasi Velikije Luki ning teised Rzeczpospolita valduses olnud alad, kuid pidi Rzeczpospolitale loovutama Liivimaa, Połacki ja Veliži. 
Jam-Zapolski vaherahuga kokku lepitud piir püsis 1604. aastani, kui Rzeczpospolita uuesti Vene pärilussõja käigus Moskva tsaaririiki ründas.
Kuldvillak

Kuldvillak oli vanakreeka mütoloogias kullast jääranahk. Seda oli kandnud kuldne jäär "Krios Khrysomallos".
Boiootias asuva Orchomenose valitseja Athamas jättis oma naise Nephele maha Boiootia pealinna Teeba printsessi Ino pärast ja ajas naise minema, kuid lapsed, kaksikud Phrixose ja Helle jättis enda kasvatada.
Ino sai Athamasega kaks poega. Oma kasulapsi Ino vihkas. Ta kõrvetas ära kogu seemnevilja, nii et seeme ei idanenud. Kui rahvas läks oraaklilt nõu küsima, mida ikalduse vastu teha, sundis Ino oraaklit vastama, et Phrixos tuleb jumalatele ohverdada. Rahva sunnil pidi Athamas seda soovi täitma.
Kuuldus sellest jõudis ka Nepheleni, kes palus abi jumalatelt. Hermes andis talle jäära, kelle nahk oli puhtast kullast. Kui Phrixos oli toodud ohvrialtari juurde, laskis Nephele jäära lahti. See tormas altari juurde, haaras ohvriks määratud poisi ja tema õe ning kandis lapsed läbi õhu minema.
Jäär lendas kirdesse üle Egeuse mere. Kohal, kus Euroopat eraldab Aasiast kõigest kitsas väin, kukkus Helle jäära seljast merre ja uppus. Seda väina hakkasid kreeklased kutsuma Hellespontoseks ehk Helle mereks. Tänapäeval nimetatakse seda väina Dardanellideks.
Jäär lendas edasi piki Külalislahkusetu mere (tänapäeval Musta mere) lõunarannikut, kuni jõudis Kolchisesse (tänapäeval Lääne-Gruusias asuv Samegrelo ja Imerethi piirkond). Seal jäär maandus.
Phrixos jäi Kolchisesse elama ja sealne kuningas Aietes andis talle oma tütre Chalkiope naiseks. Tänutäheks ohverdas Phrixos oma jäära Zeusile ning kinkis selle naha, kuldvillaku, Aietesele. Aietes riputas selle Arese hiide, kus seda valvas lohe. Phrixose saatuse kohta pärast abiellumist puuduvad andmed. Jäärast sai Jäära tähtkuju.
Iolkose kuningas Pelias käskis varsti pärast seda oma vennapojal Iasonil kuldvillaku Kreekasse tagasi tuua, lubades talle selle eest oma trooni. Selleks pani Iason kokku laeva "Argo" meeskonna, keda argonautideks kutsutakse. Aietese tütre Medeia abiga sai Iason kuldvillaku kätte, viis selle Iolkosesse, sai kuningaks ja abiellus Medeiaga. Kuldvillaku edasine saatus on teadmata.
Kuldvillaku-nimelised autasud.
1429. või 1430. aastal asutati Burgundias Kuldvillaku ordu, kuhu kuulusid eeskätt katoliiklikud kõrgaadlikud.
1975. aastal asutas USA senaator William Proxmire kuldvillaku auhinna, mida antakse aasta kõige suuremale raha raiskajale avalikus sektoris. Seda anti välja 1988. aastani. 2000. aastast annab seda välja .
Brömsebro rahu

 
Brömsebro rahu sõlmiti Rootsi ja kuningriigi Taani kuningriigi vahel 13. augustil 1645. aastal, sellega loovutas Taani Rootsile Ojamaa, Saaremaa, Härjedaleni ja Jämtlandi maakonna ning 30 aastaks Hallandi.
Rahuleping sõlmiti Brömsebro linnuses Lõuna-Rootsis Blekinge ja Smålandi piiril. Sel ajal kuulus Blekinge Taanile ja Småland Rootsile. Läbirääkimised kestsid alates 1645. aasta veebruarist. Brömsebro rahuga lõppes aastatel Rootsi ja Taani vaheline kestnud nn Torstensoni sõda (1643–1645) ülemvõimu pärast Läänemere piirkonnas. See sõda oli osa Kolmekümneaastasest sõjast, mis lõppes 1648.
Rahuläbirääkimisi juhtis Prantsuse diplomaat Gaspard Coignet de la Thuillerien. Rootsi delegatsiooni juhtis Axel Oxenstierna ja Taani delegatsiooni juhtis riigikantsler Corfitz Ulfeldt.
Rahulepinguga loovutas Taani Rootsile Ojamaa ("Gotland"), Eestis Saaremaa ("Ösel") saare koos Muhu, Sõrve jt ümberkaudsete väikesaartega, Norrast Härjedaleni ja Jämtlandi maakonna ning 30 aastaks Hallandi. Rootsi sai tollivabaduse Taani väinades, välja arvatud Elbe toll, mida võeti Bremenisse saabunud laevadelt Bremeni peapiiskopi kasuks. Taani troonipärija Frederik III, Verdeni ja Bremeni peapiiskop, pidi need kaks ametikohta loovutama rootslastele. Nende tingimuste täitmise tagatiseks oligi Hallandi maakond.
Peale selle leppisid riigid kokku mõnes meretseremoonias: laskude arvus saluutide korraldamisel, lippude ja purjede langetamisel möödumisel laevadest, kindlustest jms.
Edukate läbirääkimiste eest nimetati Axel Oxenstierna 19. novembril 1645 Södermöre krahviks. 
Sõjategevus Taani ja Rootsi vahel puhkes peatselt uuesti ja 13 aastat pärast Brömsebro rahu, 1658 sõlmiti Roskilde rahu, mis sundis Taanit järgmistele järeleandmistele.
Andromeda (täpsustus)

Sõna Andromeda kasutatakse mitmes tähenduses:
Kuldvillak (täpsustus)

"Kuldvillak" on sõna, mis võib tähistada:
Air Wales

Air Wales (kõmri keeles "Awyr Cymru") oli Walesi lennuettevõte peakorteriga Cardiffis. 
Air Walesi asutas 1997. aasta alguses kinnisvaraettevõtja Roy Thomas. Ta valis sellele nime, mida oli juba varem kasutatud, kuni selle nime eelmine kandja 1979. aasta juunis Air Angliaga ühines.
Ettevõte alustas lende 2000. aasta jaanuaris, esialgu Lääne-Walesis Pembrey lennujaamas. 2001. aasta oktoobris kolis ta Swansea lennujaama. Kolme aasta jooksul ei saavutanud reisijate arv ettevõttes taset, mis võimaldanuks end ära elatada, ja ettevõte kolis 2004. aasta oktoobris Cardiffi lennujaama. Ettevõte laienes järjest, kuni tema palgal oli 2005. aasta seisuga 120 inimest, neist 20 pilooti ja 20 tehnikut. Ettevõte pakkus lende Walesist mujale Suurbritanniasse, Iirimaale, Belgiasse ja Prantsusmaale.
Ettevõte lõpetas tegevuse 23. aprillil 2006, nimetades põhjusena kasvavaid kulusid ja suuremate odavlennuettevõtete agressiivset konkurentsi.
Lennukipark.
Algselt kuulus firmale kaks Dornier Do 228 lennukit, mille asemele osteti hiljem ATR42-300 lennukid. Tegevuse lõpetamise ajaks oli ettevõttel neid 5. 2006. aasta märtsis oli Air Walesi lennukipargi keskmine vanus 13,4 aastat.
Õlu

Õlu on kääritamise teel teraviljast või muust tärkliserikkast toorainest valmistatud alkohoolne jook, milles on 1–7 mahuprotsenti (harva rohkem) alkoholi.
Õlu on maailma kõige populaarsem ja tõenäoliselt kõige vanem alkohoolne jook. Ta on vee ja tee järel kõige levinum jook üldse. 
Õlle valmistamist nimetatakse pruulimiseks. 
Õlle tooraine.
Eestlased valmistavad õlut põhiliselt odrast, kuid eri rahvastel on erinevad õlletoorained: Aafrikas valmistatakse hirsiõlut, Saksamaal nisuõlut, Ida-Aasias riisiõlut, Mehhikos ja Lõuna-Ameerikas maisiõlut. Saksamaal on välja töötatud ka õlle valmistamine kanepist.
Valmistamine.
Õlle valmistamiseks kasvatatakse viljast linnased, millest valmistatakse meski, mis segatakse veega ja filtreeritakse ning saadakse virre ja jääkprodukt õlleraba, millest saab loomasööta. Virret keedetakse tavaliselt koos humalatega, mis toimivad konservandina ning annavad õllele iseloomuliku mõrkja maitse. Seejärel virre jahutatakse ja setitatakse ning sellele lisatakse kääritamiseks pärm.
Pärast õllepruulimist villitakse valmis õlu pudelitesse, vaatidesse või muudesse anumatesse ja tarvitatakse jahutatult.
Ajalugu.
Õlut valmistati juba Mesopotaamias ja Egiptuses umbes 6000 aastat tagasi. Õlut on mainitud juba muistsetes tekstides, näiteks Hammurapi seadustes ja palvelaulus Mesopotaamia õllejumalannale Ninkasile, mille järgi õllevalmistamise retsepti meeles peeti.
Arheoloogid oletavad, et õllel oli oluline roll tsivilisatsioonide kujunemises.
Varaseimad märgid õlle keemilise koostise kohta pärinevad ajavahemikust 3500–3100 eKr Godin Tepe asulakohast Z̄āgrose mäestikus Lääne-Iraanis.
1516. aastal kehtestati Saksamaal Baieris õlle puhtuse seadus ("Reinheitsgebot").
Õlle kahjulikud ja kasulikud toimed.
Õlu on küllalt suure energeetilise väärtusega ja võib rohkel tarvitamisel põhjustada ülekaalulisust.
Õlles sisalduv alkohol tekitab alkohoolset joovet ja võib pikaajalisel tarvitamisel põhjustada alkoholismi.
Kuigi õlles on B-rühma vitamiine, mis on kasulikud nahale ja närvisüsteemile ning aitavad vältida akne teket, ei pruugi filtreeritud õlles B-rühma vitamiinide sisaldus olla kuigi suur, sest vitamiinide allikas on õllepärm. Lisaks pärsib alkohol organismi võimet vitamiine aktiveerida, mistõttu õllest saadavate vitamiinide kasulikkus on kaheldav.
Tiin

Tiin ehk tessatin (ehk dessatin) (vene keeles "десятина"; murretes ka "tessand, tessandiin, tessantiin", tiinemaa) on vana pindalaühik. Üks tiin on 2400 ruutsülda või 6 Tallinna vakamaad (1,0925 hektarit) või kolm Riia vakamaad.
Tony Blair

Sir Anthony Charles Lynton Blair KG (sündinud 6. mail 1953 Edinburghis) on Suurbritannia poliitik.
Tony Blair oli Suurbritannia peaminister 2. maist 1997 kuni 27. juunini 2007. Ta oli Leiboristliku partei esimees aastatel 1994–2007. Tema järeltulija mõlemal kohal on Gordon Brown. Tony Blairi juhtimisel võitsid leiboristid järjest kolmed parlamendivalimised.
Pärast peaministriametist lahkumist nimetasid Euroopa Liit, ÜRO, USA ja Venemaa ühiselt Tony Blairi erivolitustega saadikuks Lähis-Idas.
Poliitika.
Tony Blair pani oma ametiajal rõhku hariduse ja tervishoiu arendamisele. Välispoliitikas oli ta George W. Bushi liitlane terrorismivastases sõjas ja Iraagi sõjas.
Isiklikku.
Tony Blairil on abikaasa Cheriega pojad Euan, Nicky ja Leo ning tütar Kathryn.
Hüüdnimed.
Kriitikud on teda kutsunud George W. Bushi välispoliitika toetamise tõttu Bushi puudliks, 51. osariigi kuberneriks, USA välisministriks ja Tony Bliariks ("liar" – 'valetaja').
Nicolaus Steno

Nicolaus Steno (taani Niels Steensen või Niels Stensen) (11. jaanuar 1638 Kopenhaagen – 5. detsember 1686 Schwerin) oli Taani päritolu geoloog ja anatoom.
1660. aastal läks Steno Amsterdami, et õppida inimese anatoomiat. 1665. aastast Itaalias Firenzes suurvürst Ferdinando II ihuarst. Steno reisis Itaalias palju ning tegi tähelepanekuid, millega pani aluse geoloogiale.
1669. aastal ilmusid tema geoloogilised tähelepanekud pealkirjaga "De solido intra solidum naturaliter contento dissertationis prodromus". Steno väitis, et kvartsi kristallid võivad küll olla mitmesuguse kujuga, kuid samade tahkude vaheline nurk on neil alati sama suur. Tänapäeval tuntakse seda seadust kristallograafia esimese seadusena. Samuti arvas Steno, et fossiilid on kunagi elanud organismide kivistunud jäänused. Sarnaseid mõtteid oli küll avaldatud varemgi, mistõttu ei saa seda avastust täielikult Steno nimele kirjutada. Steno oli ka esimene, kes taipas, et maakoor on "ajalooraamat", kuhu on salvestatud geoloogilises ajas toimunud sündmused. Steno sõnastas superpositsiooniprintsiibi, kihtide algse horisontaalsuse printsiibi ning kihtide algse pidevuse printsiibi pannes sellega aluse stratigraafiale. Et olla kooskõlas piibliga, pidi Steno Maa ajaloo siiski 6000 aasta sisse ära mahutama.
Teadusega tegi Steno lõpparve väga noore mehena. Võimalik, et Steno andeka teadlasena mõistis, et geoloogilised tähelepanekud ei lähe kuidagi kokku piibli versiooniga maailma loomisest, ning otsustas seetõttu teadusest loobuda. 1667. aastal hakkas ta katoliiklaseks (oli varem luterlane) ning veetis ülejäänud osa elust misjonitööl luterlikul Põhja-Saksamaal. 1677. aastal sai ta piiskopiks.
Tassejeva

Tassejeva (vene "Тасеева") on jõgi Aasias Kesk-Siberi kiltmaal (Krasnojarski krais). 
Algab Birjussa ja Tšuna ühinedes, voolab valdavalt loodesse. Suubub vasakult Angarasse.
Pikkus 116 km, valgla 128 000 km². Toitub valdavalt sademetest. Kõrgvesi maist septembrini (maksimumiga mais). Jääkate oktoobrist–novembrist aprilli–mai esimese pooleni. Tassejeva on laevatatav.
Hispaania islamiriikide riigipeade loend

Hispaania islamiriikide riigipeade loend loetleb Hispaanias asunud islamiriigikeste (emiraatide, kalifaatide ja taifade) riigipead. Periodiseering saab alguse araablaste sissetungiga Pürenee poolsaarele 711. aastal.
Andaluusia kaliifid (912–1031).
"Umajaadide dünastia, Córdoba emiraat (756–929), Córdoba kalifaat (929–1031)"
Esimesed taifade kuningriigid [ "araabia keeles: Mulūk al-Tawā'if " ] (1012–1110).
Sevilla taifa&lt;br&gt;
"Abbadi dünastia"
Córdoba taifa&lt;br&gt;
"Chahwari dünastia"
Málaga taifa&lt;br&gt;
"Hammudi dünastia"
Algecirase taifa&lt;br&gt;
"Hammudi dünastia"
Granada taifa&lt;br&gt;
"Ziriidide dünastia"
Carmona taifa
Ronda taifa
Moróni taifa
Arcose taifa
Huelva ja Saltese saare taifa
Niebla taifa
Silvesi taifa
Santa Maria de Algarbe taifa
Mértola taifa
Badajozi taifa
Toledo taifa
Zaragoza taifa
Hudi taifa
Albarricini taifa
Alpuente taifa
Tortosa taifa
Valencia taifa
Denia ja Baleaari saarte taifa
Murcia taifa
Almería taifa
Teised taifade kuningriigid (1141–1203).
Mértola taifa
Evora ja Berja taifa
Silvesi taifa
Niebla ja Tejada taifa
Badajozi taifa
Córdoba taifa
Guadixi ja Baza taifa
Jaéni taifa
Málaga taifa
Jerezi, Arcose ja Ronda taifa
Valencia taifa
Murcia, Lorca ja Orihuela taifa
Baleaari saarte taifa
Siinai poolsaar

Siinai poolsaar (araabia سيناء (Sīnā’), heebrea סיני (Sinay)) on kolmnurgakujuline poolsaar Vahemere ja Punase mere vahel. Kuulub Egiptusele, asub Aasias. 
Läänes piirneb Suessi maakitsuse ja Suessi lahega, idas loetakse piiriks Egiptuse ja Iisraeli piiri (on nähtav ka kosmosest) ja Al-‘Aqabah' lahte.
Suurema osa poolsaarest moodustab kõrb. Siinai poolsaarel asub Siinai mägi.
1967. aastal vallutas Iisrael Kuuepäevase sõja käigus Siinai poolsaare, kuid tõmbus järk-järgult tagasi 1973–1981.
Al-‘Aqabah' laht

Al-‘Aqabah' laht (araabia خليج العقبة (Khalīj al-‘Aqabah); Iisraelis Elati laht) on laht Punase mere põhjaosas, mis eraldab Siinai poolsaart Araabia poolsaarest. 
Laheäärne rannajoon kuulub Egiptusele, Iisraelile, Jordaaniale ja Saudi Araabiale. Suuremad linnad lahe kaldal on Elat (Iisrael) ja Al-‘Aqabah (Jordaania).
Mäesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamine 1992. aasta taliolümpiamängudel Albertville'is toimus 9.–22. veebruaril.
Mehed.
Slaalom.
22. veebruar&lt;br&gt;
119 võistlejat
Suurslaalom.
18. veebruar&lt;br&gt;
131 võistlejat
Ülisuurslaalom.
16. veebruar&lt;br&gt;
118 võistlejat
Kiirlaskumine.
9. veebruar&lt;br&gt;
55 võistlejat
Teiste hulgas katkestasid Paul Accola (Šveits), Marc Girardelli (Luksemburg) ja Leonhard Stock.
Alpi kahevõistlus.
10. ja 11. veebruar&lt;br&gt;
66 võistlejat
Teiste hulgas katkestasid austerlased Stefan Eberharter, Günther Mader ja Hubert Strolz (5 väravat enne lõppu) ning Marc Girardelli (Luksemburg).
Naised.
Slaalom.
20. veebruar&lt;br&gt;
63 võistlejat
Suurslaalom.
19. veebruar&lt;br&gt;
69 võistlejat
Petra Kronberger (Austria) kukkus ja katkestas.
Ülisuurslaalom.
18. veebruar&lt;br&gt;
59 võistlejat
Kiirlaskumine.
15. veebruar&lt;br&gt;
30 võistlejat
Alpi kahevõistlus.
12. ja 13. veebruar&lt;br&gt;
40 võistlejat
Mirabeau

Mirabeau-nimelisi isikuid ja kohti on mitu:
Andreas Widhölzl

Andreas Widhölzl (sündinud 14. oktoobril 1976) on Austria suusahüppaja. Olümpiavõitja (2006) ja kahekordne maailmameister (2005).
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Nagano 1998
Torino 2006
Maailmameistrivõistlustel.
Harrachov 1993
Ramsau 1999
Vikersund 2000
Planica 2004 
Oberstdorf 2005
Kulm 2006
Isiklikku.
Andreas Widhölzl on 180 cm pikk ja kaalub 64 kg.
Egon Friedell

Egon Friedell (kuni 1915 Friedmann; 21. jaanuar 1878 – 6. märts 1938) oli juudi päritolu austria filosoof, näitleja, ajakirjanik, kirjanik ja teatrikriitik.
Friedell sai juba enne esimest maailmasõda tuntuks näitlejana, olles Max Reinhardti trupi liige. Maailmakuulsaks sai ta aga tänu oma kultuuriajaloolistele teostele: 1927–1931 ilmus "Uusaja kultuurilugu", kus Friedell annab ülevaate ja hinnangu Euroopa ajaloost alates mustast surmast kuni esimese maailmasõjani. Teose omapäraks on see, et ajalugu on esitatud lühivormide (anekdootide) kujul, millest igaüks käsitleb üht isikut või nähtust. Friedelli teine suurteos "Vanaaja kultuurilugu" jäi aga lõpetamata, kuna 1938. aastal tungisid Austriasse natsid ning et mitte nende kätte langeda, sooritas ta enesetapu.
Elvi Lumet

Elvi Lumet (19. detsember 1932 – 4. september 2021) oli eesti tõlkija ja raamatute koostaja.
Aastast 1995 on Elvi Lumet Eesti Kirjanike Liidu liige. Talle on antud Püha Olavi medal norra kirjanduse populariseerimise eest.
Elvi Lumet on tõlkinud Herbjørg Wassmo Tora–triloogia ("Pimeda klaasverandaga maja", "Hääletu ruum", "Marraskil taevas"), Sigrid Undseti loomingust romaanitriloogia "Kristiina Lauritsatütar", lisaks veel Ketil Bjørnstadi, Karin Fossumi, Knut Hamsuni, Thor Heyerdahli, Øystein Lønni, Anne B. Ragde, Cora Sandeli, Linn Ullmanni, Anne-Cath. Vestly, Tordis Ørjasæteri jt teoseid.
Elvi Lumet on koostanud ka novellivalimiku "Norra novell" (1976), kirjutanud sellesse autoriülevaated ja tõlkinud 20 novelli.
Ta oli hariduselt keemiainsener.
Aristaios

Aristaios oli vanakreeka mütoloogias Apolloni ja Kyrene poeg, Teeba printsessi Autonoe abikaasa ning Aktaioni isa.
Aristaios sündis Küreenes, linnas Liibüa rannikul, mille tema ema oli asutanud. Hermese palvel andis Gaia talle ambroosiat ja tegi ta sellega surematuks. Nümfid, sealhulgas Melissa, õpetasid talle, kuidas teha piimast juustu, kuidas kasvatada mesilasi ja oliive ning kuidas teha võrke ja lõkse loomade püüdmiseks. Kõike seda õpetas Aristaios pärast inimestele ja sellepärast austati teda põllumajanduse, puu- ja karjakasvatuse ning jahinduse jumalana. Tema kultus oli lähedane Apolloni kultusele.
Pärastpoole täiendas ta end kentaur Cheironi juures Boiootias. Ta abiellus Boiootia pealinna Teeba kuninga Kadmose tütre Autonoega. Nad said pojad Aktaioni, Charmose ja Kallikarpose ning tütre Makrise.
Kui Aristaiose surelik naine elust lahkus, olid nende lapsed juba täiskasvanud ega vajanud isa hoolt. Aristaios läks rändama. Delfi oraakli soovitusel alustas ta Keose saarelt. Seal elasid Siiriuse kummardajad, kes kannatasid katku käes. Aristaios selgitas kohalikele, et saareelanike seas on Atika kuninga Ikariose mõrvarid. Kui need olid välja selgitatud ja hukatud ning Zeusi auks tempel püstitatud, katk lõppes. Zeus teatas, et sellest ajast puhub igal aastal neljakümne päeva jooksul pärast Siiriuse tõusmist külm tuul, mis jahutab Egeuse mere saari, aga kohalikud jätkasid igaks juhuks endistviisi ka Siiriuse kummardamist.
Edaspidi rändas Aristaios Sardiinias, Sitsiilias ja mujal kreeklaste kogukondades, õpetades oma teadmisi.
Tessaalias kohtas Aristaios Orpheuse naist Eurydiket ja temas süttis naise vastu kirg. Aristaiose eest põgenedes astus Eurydike mürkmaole ja suri maohammustusse.
Pärast seda surid kõik Aristaiose mesilased ära. Ta läks emalt abi küsima. Ema ütles, et vana ja tark merejumal Proteus oskab kindlasti aidata. Proteuselt nõu saamine oli keeruline, sest ta ei ennustanud ega nõustanud kunagi vabatahtlikult, vaid ainult sunniviisil. Teda polnud ka lihtne kinni püüda, sest ta võis oma kuju muuta nii, nagu ise tahtis. Siiski reisis Aristaios Proteuse lemmikkohta Pharose (mõne allika järgi Karpathose saarele, püüdis Proteuse kinni ega lasknud lahti, kuigi too endale igasuguseid jõledaid kujusid võttis. Lõpuks võttis Proteus löödult oma õige kuju tagasi ja ütles, et Aristaios peab ohverdama jumalatele ja jätma korjused ohverdamispaigale. 9 päeva pärast pidi ta minema korjuseid vaatama. Aristaios tegigi nii ja leidis ühe korjuse seest suure mesilaspere. Edaspidi ei tabanud tema mesilasi enam õnnetused ega hädad.
Makris

Makris oli vanakreeka mütoloogias Aristaiose ja Autonoe tütar. Ta kasvas üles Boiootias, kus tema emapoolne vanaisa Kadmos oli kuningas. Pärast abiellumist kolis ta Euboiale. Tema mehest ja lastest pole midagi teada.
Makrise ema õde Semele sai Zeusiga poja Dionysose ja suri enne selle sündi. Pärast Dionysose sündi viis Zeus poisi Makrisele imetada. Hera sai asjast teada, aga kuna Makrisel endal suurt valikut ei olnud, siis ei karistanud Hera teda rängalt, vaid käskis ta pagendada.
Edaspidi kasvatasid Dionysost Makrise tädi Ino ja tädimees Athamas, keda Hera selle eest hoopis hullemini karistas.
Chandra Crawford

Chandra Crawford (sündinud 19. novembril 1983 Canmore'is) on Kanada endine murdmaasuusataja, olümpiavõitja (2006). Torino olümpiamängudel sai ta kõigile suure üllatusena ülekaalukalt kuldmedali vabastiili sprindisõidus.
Tema õde Rosanna on laskesuusataja.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Chandra Crawford osales 84 maailma karikasarja etapil ja jõudis viiel korral esikolmikusse. Kaks etappi ta võitis.
Diana Leesalu

Diana Leesalu (sündinud 1. novembril 1982 Põlvas) on eesti kirjanik, dramaturg ja lavastaja. 
Elukäik.
Ta on lõpetanud 2001. aastal hõbemedaliga Põlva Keskkooli ning 2005. aastal Eesti Maaülikooli loodusvarade kasutamise ja -kaitse erialal "cum laude". 2012. aastal lõpetas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXV lennus) dramaturgina; samast aastast töötab Tallinna Linnateatris lavastaja-dramaturgina, alates 2017. aastast lavastajana.
Tema 2005. aastal ilmunud debüütromaan "2 grammi hämaruseni" (kirjastus Verb) oli üks Betti Alveri kirjandusauhinna nominente. "2 grammi hämaruseni" on lugu sellest, millisena näeb 21. sajandi väikelinna teismeline tüdruk oma elu, peresuhteid ja maailma. Eesmärgiks pole olnud kirjutada noorte armastuslugu, vaid pigem ohujutustus sellest, kuidas kõik puruneb kildudeks, kui me ei saa kätte neid, keda tegelikult armastame.
Diana Leesalu teine romaan "Mängult on päriselt" võitis 2006. aastal Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatud noorteromaani võistlusel ülekaalukalt esimese preemia. Võistluse korraldajate sõnul kohtab nii huvitavat, läbimõeldud ja hea sõnakasutusega teksti väga harva. "Mängult on päriselt" jutustab pisut hirmutava, kuid ehmatavalt ausa ja häbematult vaimuka loo 19-aastasest Mirjamist ning tema maailmaga pahuksisse läinud väikevennast Mikust.
Diana Leesalu on tulnud käsipallis Põlva SK/Helluse naiskonna koosseisus korduvalt Eesti meistriks ja võitnud karika.
María Capovilla

María Esther de Capovilla (14. september 1889 Ecuador Guayaquil – 27. august 2006 Guayaquil) oli alates 2004. aasta maist kuni oma surmani maailma vanim inimene, kelle vanus oli dokumenteeritud. Ta elas 116 aastat ja 11 kuud vanaks.
Tema vanust tunnistas Guinnessi rekordite raamat alles 9. detsembril 2005. Enne seda peeti vanimaks inimeseks ameeriklannat Elizabeth Boldenit ja kuni oma surmani 20. augustil 2005 hollandlannat Hendrikje Van Andel-Schipperit.
Maria Esther de Capovilla sündis Maria Ester Heredia Lecaro nime all koloneli tütrena ja kuulus kõrgklassi. Ta abiellus 1917 ohvitseri, itaallase Antonio Capovillaga (1864–1949), kes oli Ecuadori kolinud 1910. Neil oli 5 last, kellest 3 nooremat olid ema surma ajal elus.
Maria Esther de Capovilla ei suitsetanud ega tarvitanud kanget alkoholi kunagi. 100-aastaselt oli ta suremas, aga paranes ja hiljem oli täitsa hea tervise juures.
Ta elas oma vanema tütre Hilda ja oma väimehe juures.
Pisa

Pisa on linn ja ühtlasi vald Itaalias Toscana maakonnas, Pisa provintsi halduskeskus. 
Ajalugu.
Keskajal nautis Pisa linn tänu oma tugevale laevastikule ülemvõimu Vahemere lääneosas. Jõukuse tõid kaubandussidemed Hispaania ja Põhja-Aafrikaga. 
Pisa vabariigi langus algas 1284, mil linn langes Genova alla. 1406 alistus Pisa Firenzele.
Teises maailmasõjas 1944. aastal sai Pisa tugevasti kannatada.
Transport.
Pisas asub Galileo Galilei lennujaam.
Iluuisutamise maailmameistrivõistlused

Iluuisutamise maailmameistrivõistlusi korraldatakse alates 1896. aastast. 
Esimesed maailmameistrivõistlused toimusid Peterburis Venemaal ja maailmameister selgitati ainult meeste üksiksõidus. Esimeseks maailmameistriks tuli sakslane Gilbert Fuchs.
1906. aastal toimusid Davosis esimesed MM-võistlused naiste üksiksõidus, mille võitis inglanna Magde Syers. Kaks aastat hiljem 1908 lisati maailmameistrivõistluste kavva paarissõit ning esimesteks maailmameistriteks tulid sakslased Anna Hüber ja Heinrich Burger. Jäätantsus selgitati maailmameistrid esimest korda alles 1952. aastal Pariisis, esimene maailmameister oli Suurbritannia tantsupaar Jean Westwood ja Lawrence Demmy.
Ediacara

Ediacara on kronostratigraafiline üksus (ladestu) ning geokronoloogiline üksus (ajastu). Ediacara vastab ajavahemikule 635–541 miljonit aastat tagasi.
Ediacara on Proterosoikumi noorim ajastu. Ediacarale eelneb Krüogeen ning järgneb Kambrium.
Varem nimetati Kambriumile eelnevat Proterosoikumi kõige hilisemat osa Vendiks. Sellel terminil pole siiski kunagi Rahvusvahelise Geoloogiaühingu tunnustust olnud. Samuti ei lange kokku Vendi ning Ediacara alumine piir, mistõttu ei saa öelda, et Vend nimetati ümber Ediacaraks.
Ladestu on nime saanud paiga järgi Lõuna-Austraalias.
Evolutsioon Ediacara ajastul.
Varajane elu Maal oli mikroskoopiline, koosnedes ainuraksetest
organismidest ja võimalik, et ka lihtsatest paljurakulistest organismidest. Selline aeg arvatakse olevat kestnud üle 3 miljardi aasta. Kaasaegsete teadmiste järgi toimus esimene keerukamate, hulkraksete organismide teke just Ediacara ajastul. Tolle ajastu eluvorme tuntakse ainult kivististe, fossiilsete jäljendite järgi, mille nende pehmed kehad jätsid mudasse või tuhka, kuhu nad mattusid. Nad pole suguluses ega sarnane ühegi tänapäeval elava elusorganismiga. Need esimesed makroskoopilised hulkraksed olid võrreldes Kambriumist alguse saanud organismidega väga algelise ehitusega, enamasti liikumisvõimetud elusolendid, kes kasutasid toitainete omastamiseks valitseva hüpoteesi järgi osmoosi (osmotroofia). Ediacara fauna, sellisel kujul nagu fossiilid osutavad, suri välja Kambriumi ajastu alguses, mida nimetatakse ka ussimaailmaks. Nii nimetatakse aega kui Ediacara lõppes ja Kambrium algas. Siis ilmuvad ussid, liikuvad olendid, kes arvatakse olevat olnud Ediacara ajastu lõpu kihtide iseloomuliku augulise struktuuri põhjustajateks. Samuti oletatakse, et ussimaailm saigi saatuslikuks Ediacara eluvormidele (üle 50 erineva organismi, leitud ligi 40-st kohast, kõigilt mandritelt peale Antarktika), kes olid kestlikud umbes 30 miljoni aasta jooksul.
Ediacara kivimid Eestis.
Ediacara kivimeid leidub Eestis väga vähesel määral. Kivimid ei paljandu kuskil. Avamusala (vaata kaarti) on Põhja-Eesti pool- ja väikesaartel, kus Ediacara setted asuvad pinnakate all. Valdavaks kivimiseks koostiseks on purdkivimid.
Ladem

Ladem (inglise "eonothem") on suurim kronostratigraafiline üksus, mis jaotatakse ladekondadeks.
Ladem on kivimkompleks, mis on tekkinud eooni jooksul. Näiteks Fanerosoikumi eooni (542...0 Ma) jooksul tekkinud kivimkiht moodustab Fanerosoikumi lademi. Maa geoloogiline ajalugu on jagatud kolmeks lademiks (eooniks). Need on, alates vanimast, Arhaikum, Proterosoikum ning Fanerosoikum, neist viimane kestab praegugi. 
Mitte segi ajada lademega, mis on palju väiksem kronostratigraafiline üksus.
Lade

Lade (inglise "stage") on väikseim kronostratigraafiline üksus.
Lademeist koosneb ladestik.
Lade on kivimkompleks, mis on tekkinud ea jooksul. Näiteks Kaugatuma ea jooksul tekkinud kivimkiht moodustab Kaugatuma lademe. 
Lademete nimed on piirkondlikud. Eestis kehtivad lademete nimed on peale Eesti kasutusel vaid lähiümbruses.
Mitte segi ajada lademiga, mis on suurim kronostratigraafiline üksus.
Ladestik

Ladestik (inglise "series") on ladestust väiksem kronostratigraafiline üksus.
Ladestiku moodustavad lademed.
Ladestik on kivimkompleks, mis on tekkinud ajastiku jooksul. Näiteks Holotseeni ajastiku vältel tekkinud kivimid ja setted moodustavad Holotseeni ladestiku.
Ladekond

Ladekond (inglise "erathem") on lademist väiksem kronostratigraafiline üksus.
Ladekonna moodustavad ladestud.
Ladekond on kivimkompleks, mis on tekkinud aegkonna jooksul. Näiteks Mesosoikumi aegkonna vältel tekkinud kivimid moodustavad Mesosoikumi ladekonna.
Allikas

Allikas ehk läte on koht, kus põhjavesi voolab maapinnale või veekogu põhja.
Veekogu põhja avanevad allikad on mõnel juhul veekogu peamised veega toitjad.
Allikad võivad voolata maapinnale rahulikult või surveliselt. Survelist allikavett nimetatakse arteesia veeks. 
Põhjavees on tihti lahustunud palju mineraale, mis on dissotsieerunud ioonideks. Kui vesi väljub maapinnale, siis ta temperatuur tõuseb ja rõhk väheneb ning sellega seoses halveneb temas gaaside lahustuvus. Seetõttu eraldub pinnale jõudnud põhjaveest näiteks süsinikdioksiidi, mistõttu väheneb vee happesus. (See on seotud sellega, et süsinikdioksiid moodustab veega reageerides süsihappe, mis vees dissotsieerudes vabastab sinna hüdrooniumioone.) See viib omakorda näiteks kaltsiumkarbonaadi sadestumiseni, mis moodustab karbonaatse vee korral levinud allikatega seotud sette allikalubja. 
Suure ioonisisaldusega põhjavett võidakse kasutada ravi- või joogiveena. 
Allikad tekivad sinna, kus põhjaveehorisont lõikub maapinnaga.
Allikaid võib liigitada vee temperatuuri järgi. Eristatakse külma- (&lt; 20o), sooja- (20–42o) ja kuumaveelisi (&gt; 42o) allikaid.
Allikavesi on enamasti väga külm. Kuid vulkaanilises piirkonnas võib esineda kuumaveeallikaid, mis on geotermilise soojuse poolt kuumutatud.
Maapinnale väljumise järgi liigitatakse allikad tõusuallikateks ehk limnokreenideks, langeallikateks ehk reokreenideks ja allikalisteks aladeks ehk helokreenideks. 
Eesti allikad.
Enamik Eesti allikaid avaneb Pandivere kõrgustiku jalamil, näiteks Endla looduskaitsealal. See on tingitud Pandivere kõrgustiku geoloogilise ehituse omapärast. Sealne aluspõhi koosneb lõhelistest lubjakividest. Sademetena maha langenud vesi imbub seetõttu kergesti maa sisse (infiltratsioon) ning vooluveekogusid maapinnale peaaegu ei teki (Pandivere kõrgustikul on väga hõre jõgede võrgustik). Aluspõhja imbunud sademevesi jõuab aga uuesti maapinnani kõrgustiku jalamil, kuhu seetõttu on tekkinud palju allikaid.
Pikamaajooksud

Pikamaajooksud on kergejõustikus ühest miilist (ligikaudu 1609 m) pikema distantsiga jooksualad. 
Kitsamas mõttes on pikamaajooksud ainult 3000 m jooks, 5000 m jooks ja 10 000 m jooks staadionirajal, mis on IAAF-i poolt tunnustatud pikamaajooksualad. 
Laiemas tähenduses arvatakse pikamaajooksude hulka ka näiteks 3000 meetri takistusjooks (staadionirajal), tänavajooksud (5 kilomeetrit, 10 kilomeetrit, poolmaraton (21,0975 km), maratonijooks (42,195 km), ekiden ja ultramaraton) ning krossijooks. 
Ajalugu.
Nüüdisaegse kergejõustiku algaegadel võisteldi 5 miili jooksus (ligikaudu 8047 m), 6 miili jooksus (ligikaudu 9656 m) ja 10 miili jooksus (ligikaudu 16 094 m). 
Olümpiakavva tuli esimese pikamaajooksuna 5 miili jooks vaheolümpiamängudel 1906. Sama ala oli kavas 1908. aasta suveolümpiamängude. Alates 1912. aasta suveolümpiamängudest on kavas 5000 ja 10 000 m jooks. 
Saksamaal võisteldi enne Esimese maailmasõjani ainult ühe saksa miili (7500 m pikkusel distantsil). Selle ala viimane Saksamaa rekord (22.43,2) registreeriti 1939 Max Syringi nimele. 23. ja 24. augustil 1919 võisteldi Saksamaa meristrivõistlustel esimest korda 5000 m jooksus. 
Esimesed naiste pikamaajooksuvõistlused peeti 1953 Suurbritannias 3000 m distantsil. 
Pikamaajooksude arengut on mõjutanud mitme tippjooksja treeningumeetodid. Paavo Nurmi jooksis kaks korda päevas pikka maad (talvel suusatas) ning tegi kordusjookse lühimaa distantsidel. Gunder Hägg leiutas sõidumängu ("fartlek"), mis koosnes vahelduvas tempos maastikujooksudest. Emil Zátopek kasutas intervallimeetodit, joostes näiteks 60 korda 400 meetrit. Murray Halbergi ja Ron Clarke'i eeskujul võeti laialdaselt kasutusele vastupidavustreening.
Lavassaare valla lipp

Lavassaare valla lipp on Pärnu maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Lavassaare valla lipp.
Lipp kinnitati Eesti Vabariigi Riigikantselei riigisümboolika osakonna poolt 14. mail 2004 ning oli kasutusel 20. oktoobrini 2013, kui Lavassaare vald ühines Audru vallaga. Uue valla nimeks sai Audru vald ning kasutusele jäi Audru valla lipp. Lavassaare valla lipp anti hoiule Lavassaare Külaseltsile.
Lavassaare valla lipu autor on Priit Herodes.
Lipu kirjeldus.
Lavassaare valla lipp on ruudukujuline vapilipp. Rohelise kanga keskel on kollase äärisega ruut, mida ümbritsevad seitse kollast kaunistust. Kaunistused koosnevad kahest lehest ja ühest marjast. Kaheksanda kaunistuse katab lipu vardapoolses ülanurgas olev kollane ruut kahe diagonaalse musta joonega. Mustad jooned algava vardapoolsest ülanurgast.
Lipu normaalmõõtmed on 105x105 cm.
Põhjendus.
Roheline sümboliseerib loodust ja elu. Kollase äärisega ruut tähistab valda ning seda ümbritsevad lehed ja marjad valla rikkusi. Kanga vardapoolses ülanurgas olev kollane ruut kahe musta diagonaalse joonega tähistab Pärnu maakonda, kohalikku turbatööstust, kitsarööpmelist raudteed ning Lavassaares asuvat raudtee muuseumi.
Natalja Baranova

Natalja Baranova-Massalkina (Наталья Ивановна Баранова-Масалкина; sündinud 25. veebruaril 1975 Krivošeinos Tomski oblastis) on Venemaa endine murdmaasuusataja. Ta võistles aastatel 1994–2006 ning tuli olümpiavõitjaks 2006. aasta taliolümpiamängudel. 
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Natalja Baranova osales 85 karikasarja etapil ja saavutas kolm poodiumikohta. Karikasarja üldarvestuses oli parim koht 2005. aastal, mil ta sai 431 punktiga 9. koha.
Maasäär

Maasäär (ka säär) on ühe otsaga maismaa külge kinnitunud ning teise otsaga avaveekokku (enamasti merre) ulatuv kitsas ning madal peamiselt liivast ja kruusast koosnev pinnavorm.
Maasääred moodustuvad lainetuse poolt kuhjatud lahtistest rannasetteist. Maasääred kujunevad siis, kui lained ei liigu mitte otse ranna suunas, vaid selle suhtes nurga all. Selle tagajärjel hakkab toimuma setete pikiränne mööda rannikut, mille tulemusel maasääred moodustuvadki.
Maasääre veepealse osa moodustavad rannavallid ja luited. Maasääre veealust jätku nimetatakse allveesääreks.
Aseri valla lipp

Aseri valla lipp on Ida-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Aseri valla lipp.
Lipp kinnitati riigisekretäri poolt 9. juunil 1994.
Lipu kirjeldus.
Ristkülikukujuline lipp on jaotatud kolmeks horisontaalseks laiuks: sinine, valge ja roheline. Laidude laiused on vastavalt 2,5; 1; 2,5 ühikut.
Lipu normaalmõõtmed on 100 x 150 cm ning laiuse ja pikkuse suhe 2:3.
Põhjendus.
Lipuvärvid viitavad Aseri valda ümbritseva looduskeskkonna eripärale: sinine – merele, roheline – maismaale taimestikuga ning hõbedane tala – lubjakivist pankrannikule.
Lipu kasutamise kord.
Valla lipp ja vapp peavad vastama riigisekretäri poolt kinnitatud Aseri valla lipu ja vapi kirjeldustele. Lipu ja vapi etalonkujutised asuvad vallavalitsuses.
Helgi Sallo

Helgi Sallo (sündinud 10. augustil 1941 Tallinnas) on eesti laulja ja näitleja. 
Elulugu.
Helgi Sallo on lõpetanud 1959. aastal Tallinna 17. Keskkooli. Seejärel õppis ta kokaks. Aastatel 1961–1965 õppis ta Draamateatri õppestuudios ja 1967–1969 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis lauljate ettevalmistusosakonnas Tiit Kuusiku õpilasena. 
1964. aastal kutsus kursusekaaslane Eri Klas, kes debüteeris parajasti Estonia teatris dirigendina, Helgi Sallo muusikalilavastusse "West Side'i lugu" (Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 2. lennu diplomilavastusse) Maria ossa. 
Pärast õppestuudio lõpetamist 1965. aastal sai Sallost Estonia teatri koosseisuline solist. Tal on olnud üle 50 rolli ooperites, operettides ja muusikalides. Nende hulgas on Denise "Mam'zelle Nitouche'is", Pipi "Pipi Pikksukas", Aldonza "Mees La Manchast", Nikitina/Šatrova "Kahes kevadpäevas", Frasquita "Carmenis", Lõbus Naisterahvas "Ohvris", Madeleine "Savoy ballis", Sally Bowles ja Fräulein Schneider "Kabarees", Mařenka "Müüdud mõrsjas", Ilona "Krahv Luxemburgis", Notsu "Puhhis" jpt. Suurematest rollidest loobus ta 1998. aastal. 1997. aastast töötab ta Estonias ka näitejuhina. 
Helgi Sallo ei ole saanud muusikalist eriharidust, kuid pikka aega tunti teda peamiselt lauljana.
Rollidest tõstab Sallo ise esile oma esimest osa teatri koosseisulise näitlejana – Pepit "Viini veres", ja Aldonzat muusikalis "Mees La Manchast" kui oma näitlejabiograafia ühte olulist etappi. See roll "kulutas" teda palju, kuid talle oli lausa eluliselt tähtis koostöö Georg Otsaga; Irina Nikitina / Veera Šatrova kaksikrolli "Kahes kevadpäevas", kus oli väga huvitav ja nõudlik lavastajatöö Georgi Ansimovilt; Frasquitat "Carmenis", mis pakkus muusikaliselt enam kui eelnenud osad; algul tema loomusele ja senisele ampluaale võõrad Madeleine'i "Savoy ballis" ja Ilonat "Krahv Luxemburgis". Nende kahe viimase rolliga astus Helgi Sallo välja subretimainega artisti staatusest ja tõestas end elegantse operetiprimadonnana.
Koduteatri kõrval on Helgi Sallo jõudnud mängida ka Tallinna Vene Draamateatris (Linda osa Šteini draamas "Võõrastemaja «Astoria»", 1970), Viljandi teatris Ugala (Heleni osa Molnàri komöödias "Kaardiväeohvitser", 1985), Tallinna Draamateatris (nimiosa R. Shermani "Mary Poppinsis", 1987), Vanalinnastuudios (Fräulein Schneider Kanderi "Kabarees", 2003), teatris Varius. Ta on teinud kaasa paljudes muusika- ja telefilmides ("Meloodia-68", "Teatriöö", "Sa oled mu majakas", "Roosid lõunast", "Jefreitor Jõmm", "Uksed", "Muinaslood muusikas", "Helgi" jt) ja telelavastustes ("Toeplitzi järve saladus", "Puldanportfell", "Provintslanna", "Surm käib ümber Diana", "Kunksmoor", "Hortensia ütles: P...sse!" jt). 
Alates 1993. aastast kehastab Helgi Sallo ühte peategelast, Almat, ETV populaarses iganädalases telesarjas "Õnne 13".
Teatrigastrollidega on ta esinenud Moskvas, Leningradis, Soomes ja Rootsis, kontserdireisid on teda aga viinud Saksamaale, Soome, Norrasse, Belgiasse, Alžeeriasse jne.
Isiklikku.
Helgi Sallo elukaaslane oli ooperilaulja Uno Heinapuu (1934–2011). Nende tütar on näitleja Liina Vahtrik.
David Suchet

Sir David Suchet [d'eivid s'uušei] (sündinud 2. mail 1946 Londonis) on inglise näitleja. Eelkõige on ta tuntud 70-osalise inglise telefilmisarja "Hercule Poirot" (1989–2013) nimitegelase kehastajana.
Päritolu.
Isa Jack Suchet oli sünnitusabiarst-günekoloog, kes koos Alexander Fleminguga aitas välja töötada penitsilliini. David Suchet' enda sõnul oli isa rahulolematus tema erialavalikuga üks põhjuseid, miks ta on igasse rolli elanud sisse suure pühendumusega, otsides isa heakskiitu.
David Suchet' vanaisa oli Kovno kubermangus Kretingas sündinud juudi päritolu ettevõtja Isidor Suchedowitz (perekonnanimi heebrea keeles Shokhet), kes hiljem kolis Ida-Preisimaale Memelisse. Isidor muutis oma perekonnanime Suchedowitz ümber Suchet'ks. David Suchet' ema oli prantsuse näitleja Joan Suchet. Emapoolne vanaisa oli kuulus fotograaf James Jarché.
Näitlejakarjäär.
David Suchet on õppinud näitlejaks Londoni Muusika- ja draamakunsti akadeemias (London Academy of Music and Dramatic Art). 1973. aastal liitus ta Royal Shakespare Companyga ning 1970. aastate algusest mängis pisirolle telesarjades. 1980. aastatel tegi ta esimesed filmirollid ja jätkas telesarjades mängimist.
1985. aastal mängis ta muuhulgas Agatha Christie romaani põhjal loodud telefilmis "Õhtusöök kolmeteistkümnele" politseiinspektor Jappi. Hercule Poirot' rollis oli seal Peter Ustinov.
Tunnustus.
Nominatsioonid.
Kolmel korral on seatud üles ta kandidatuur ka Briti Akadeemia auhinnale:
Isiklikku.
1976. aastal abiellus ta endise näitleja Sheila Ferrisega, neil on poeg Robert ja tütar Katherine. Tema vanem vend John Suchet on olnud telekanali ITN uudistetoimetaja, noorem vend Peter Suchet töötas reklaamiagentuuris Saatchi &amp; Saatchi, seejärel turundusettevõtte Precision Data Ventures direktorina.
Religioossed tõekspidamised.
Religioonita üles kasvanud Suchet pöördus 1986. aastal pärast seda, kui oli oma hotellitoas lugenud Roomlastele 8. peatükki . Varsti pärast seda ristiti ta Inglismaa kirikusse . " Suchet ütles ajakirjale Strand" Magazine antud intervjuus : "Ma olen usu poolest kristlane. Mulle meeldib mõelda, et see näeb mind läbi suure osa minu elust. Ma usun väga kristluse põhimõtetesse ja tegelikult enamiku religioonide põhimõtetesse – et inimene peab end hülgama kõrgema hüve nimel." 
2012. aastal tegi Suchet BBC-le dokumentaalfilmi oma isiklikust kangelasest Paulusest , et avastada, milline ta mehena oli, kaardistades oma evangeelse teekonna ümber Vahemere.  2014. aastal filmis ta dokumentaalfilmi apostel Püha Peetrusest .
Maximilien Robespierre

Maximilien François Marie Isidore Robespierre (6. mai 1758 – 28. juuli 1794) oli Prantsuse revolutsiooni tuntumaid juhte.
Robespierre sündis Põhja-Prantsusmaal Arrasi linnas ning õppis advokaadiks. Juba nooruses sai ta tuntuks põhimõttekindla, ausa ja valgustusmeelse inimesena. Oma printsipiaalsuse tõttu sai tema hüüdnimeks Äraostmatu. Kindla moraali ja karskete eluviiside tõttu lisandus sellele hüüdnimi Voorusemees. Samas armastas ta väga peenelt riietuda, kui see vähegi taskukohane oli, ning omandas seetõttu ka dändi maine. 
Revolutsiooni algul valiti ta seisuse esindajana generaalstaatidesse ning temast sai peagi silmapaistev kõnemees, seda eriti oma mõtete korduva raevuka esitamise tõttu. Aja jooksul sai Robespierre'ist äärmusliku jakobiinide rühmituse juht. Ta korraldas žirondiinide kukutamise ning sai 1793. aastal Prantsusmaa tegelikuks valitsejaks. Tema mõtteviisis toimus oluline muudatus, kuna peagi otsustas ta revolutsiooni ideele ohverdada kõik, sealhulgas aususe ja "ebavajalikud" põhimõtted. Tema ja ta kaaslaste nõudmisel hukati 1793. ja 1794. aastal palju vaenlasi, et "päästa Prantsuse revolutsioon". Hukatute hulgas oli ka Prantsusmaa kuninganna Marie Antoinette. Paranoia ja kahtlustamise õhkkond muutus üldiseks. Kuid lõpuks langes ohvriks ka Robespierre, kui oma elu pärast hirmul konvendi saadikud otsustasid jakobiinid kukutada ning tema enda sissetöötatud tava järgi seejärel giljotineerida. Revolutsiooni teisel aastal 9. termidoori riigipöörde järel (27. juulil 1794) see nii ka läks.
Robespierre oli ka revolutsiooniaegse kõrgema olendi kultuse looja.
Tuntud revolutsionäär oli ka Maximilieni vend Augustin Robespierre.
Maximilien Robespierre täisnimi.
Tema perekonnanimi sisaldas mitmeid põlvkondi aadlipartiklit "de", mis rakendus sünnil talle ka endale ("Maximilien "de" Robespierre"). Robespierre ise otsustas kaotada "de" oma nimest 1790. aastal, seoses üleriigilise aadliseisuse kaotamisega revolutsiooni käigus.
Robert Hossein

Robert Hossein (sünninimi Abraham Hosseinoff; 30. detsember 1927 Pariis – 31. detsember 2020) oli Iraani päritolu Prantsusmaa näitleja, filmilavastaja, stsenarist ja luuletaja.
Tema isa oli Iraani helilooja Aminollah Hossein.
Ivar Kümnik

Ivar Kümnik (sündinud 26. augustil 1969 Tallinnas) on eesti vabakutseline ajakirjanik.
Elukäik.
Ivar Kümnik on õppinud Tallinna 37. Keskkoolis ja Tallinna Kaubandustehnikumis.
Ta on teinud kaastööd sellistele ajakirjadele ja ajalehtedele nagu Noorus, Aja Pulss, Meie Meel, Nädal, Just!, Popsti! jm.
Projektitööna on ta töötanud Venemaa ja Nõukogude Liidu filmides statistina. 
Tema harrastuste hulka kuulub kuulsuste autogrammide kogumine. Enamasti käib see kirja teel, kuid ta on ka isiklikult kohtunud paljude maailmakuulsate filmitähtedega, sealhulgas Mel Gibsoni, Emmanuelle Béarti, Lambert Wilsoni, Jean-Paul Belmondo ja Salma Hayekiga.
Soome jäähokimeeskond 2006. aasta taliolümpiamängudel

Soome jäähokimeeskond 2006. aasta taliolümpiamängudel oli jäähokimeeskond, kes esindas Soomet 2006. aasta taliolümpiamängudel.
Saku Koivu

Saku Antero Koivu [Sagu Andero Koivu] (sündinud 23. novembril 1974 Turus) on Soome endine jäähokimängija. 
Turun Palloseura (TPS) kasvandikul Koivul oli suur osa Soome jäähokimeeskonna maailmameistriks saamisel 1995. aastal Stockholmis. Aastatel 1992–1993 Soome Meistriliigas mänginud Koivu siirdus 1995. aastal NHL-i Montreal Canadiensi meeskonda. 1999. aastal valiti ta meeskonna kapteniks.
Olümpiamängudelt on Koivu võitnud kolm pronksmedalit (1994, 1998, 2010) ja hõbemedali (2006). Ta oli ka 2004. aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel hõbemedali võitnud meeskonna liige. Ta on korduvalt olnud Soome jäähokikoondise kapten. 1993. aastal Soome Meistriliigas mängides tunnistati ta aasta mängijaks.
2001. aasta sügisel diagnoositi tal vähkkasvaja. Ta läbis vajaliku ravi ja tervenes. Juba 2002. aasta kevadel naasis ta hokiväljakule. NHL-i tööseisaku ajal 2004–2005 mängis Koivu oma endises koduklubis TPS. Ka Saku noorem vend Mikko Koivu on hokimängija ja on NHL-is Minnesota Wildi meeskonna kapten.
2008. aastal osales ta Simple Plani laulu "Save You" muusikavideos, mis oli algselt kirjutatud põhilaulja vennale. Videos osaleb ka palju teisi vähktõvest paranenud inimesi.
Saku Koivu abiellus 2002. aasta suvel Hanna Norioniga ja 2004. aasta lõpus sündis neil tütar.
2007. aasta veebruaris valiti Saku Koivu Rahvusvahelise Olümpiakomitee (ROK) sportlaskomisjoni. Koivu sai hääletusel 412 häält. Hääletada said kõik olümpiamängudel osalenud sportlased ja seda võimalust kasutas 2003 osalejat. Ta kuulus komisjoni kaheksa aastat ja oli seal ainuke jäähokimängija.