tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ploidsus

Ploidsus (inglise keeles "ploidy") on samatüübiliste ehk homoloogiliste kromosoomide või liigiomaste kromosoomikomplektide kordsus indiviidi (raku) kromosoomistikus.
Enamiku eukarüootsete organismide elutsüklis vahelduvad kahekordselt erinevad ploidsusfaasid – gameetne haplofaas ja sügootne diplofaas. 
Lähte kromosoomikomplekti arvu organismis kutsutakse monoploidsuse arvuks, mida tähistatakse "x"-ga. Rakkude ploidsus võib muutuda organismis. Inimesel on valdav osa rakke diploidsed (üks kromosoomikomplekt pärineb emalt ja teine isalt), aga sugurakud (spermid ja munarakud) on haploidsed. 
Haplo- ja diploidsuse vahepealne juht on haplodiploidsus, mille korral ühe soo organismidel on haploidsed rakud ja teisel sool diploidsed rakud. Kõige sagedamini on isastel haploidsed rakud ja emastel diploidsed rakud. 
Lisaks nendele kolmele ploidsuse tüübile võib kromosoomikomplekt olla mitmes kordsuses (üle kahe; polüploidsus)), ebavõrdses kordsuses (aneuploidsus) või võrdkordsuses (euploidsus).
Diploidsus

Diploidsus on liigiomase kromosoomikomplekti kahekordsus indiviidi (raku) kromosoomistikus.
Enamikul taimedel ja loomadel on valdavas osas elutsüklist keharakud diploidsed.
Haplodiploidsus

Haplodiploidsus (inglise "haplodiploidy") tähendab, et ühe soo organismidel on haploidsed rakud ja teisel sool diploidsed rakud. 
Kõige sagedamini on isastel haploidsed rakud ja emastel diploidsed rakud. Sellistel liikidel on isased arenenud viljastamata munadest ja emased viljastatud munadest. Haplodiploidsust on leitud putukate hulgast, eriti sipelgate, mesilaste ja herilaste seast.
Haploidsus

Haploidsus (inglise "haploidy") indiviidi (raku) kromosoomistiku poolkordsus, liigi haplofaasile omase (gameetse) kromosoomistiku olemasolu. Haploidsust tähistatakse tavaliselt sümboliga "n". 
Suguliselt sigivatel organismidel vahelduvad elutsüklis haploidne ja diploidne faas. Inimese haploidsetes rakkudes, sugurakkudes (gameet) on 23 kromosoomi.
Polüploidsus

Polüploidsus (inglise "polyploidy") on indiviidi (raku) kromosoomikomplektide paljukordsus; haplofaasis (sugurakkudes) on kromosoomikomplekte rohkem kui üks (n &gt; x) ja diplofaasis (viljastatud munarakkudes) rohkem kui kaks, tähistatakse (2n &gt; 2x). 
Polüploidsuse astet määratletakse diplofaasi kromosoomistiku kordsuse kaudu. Nõnda saab tuletada tri-, tetra-, heksa-, oktaploidsust ja nii edasi. 
Polüploidsus on laialt levinud taimeriigis, loomariigis harva. Inimesele on polüploidsus reeglina surmav. Üliharva on sündinud ka triploidsusega lapsi. 
Nähtust, kus ainult osa organismi (näiteks mõne koe või elundi) rakkudest on polüploidsed, nimetatakse polüsomaatiaks. See on paljude organismide (kaasa arvatud inimese) puhul normaalne nähtus.
Euploidsus

Euploidsus (inglise "euploidy") on kromosoomistiku võrdkordsus, genoomi kõigi kromosoomide (erandiks võivad olla sugukromosoomid) võrdne arv indiviidil (rakus). 
Euploidsuse vastand on aneuploidsus.
Jerome David Salinger

Jerome David Salinger (1. jaanuar 1919 New York – 27. jaanuar 2010 Cornish, New Hampshire) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik. 
Jerome David Salingeri isa oli Leedu juudi päritolu hulgikaupmees Salomon Salinger ning ema šoti-iiri päritolu Mirjam Salinger. 
Ta õppis riigikoolides. Enamik õpetajad pidas teda keskpäraseks, viisakaks ja häbelikuks õpilaseks. Hiljem saadeti ta Valley Forge Military Academy internaatkooli, kus ta õppis aastatel 1934–1936. Seejärel käis ta New Yorgi ja Columbia Ülikoolis ning hakkas avaldama lühijutte. Aastaks 1940 oli ta avaldanud jutte mitmes perioodikaväljaandes.
1944. aasta märtsis teenis Salinger Ameerika Ühendriikide maaväe 12. jalaväerügemendi 4. jalaväediviisis Suurbritannias ning osales Normandia dessandis, nähes üht sõja verisemat lahingut. See mõjutas teda tugevalt.
1946. aastal naasis ta sõjast. Mitmed tema kirjutised lükati tagasi kuni aastani 1948, mil ajaleht New Yorker avaldas tema esimese jutustuse. Pärast seda kirjutas ta peamiselt New Yorkerile kuni 1965. aastani. Eeskätt on Salinger siiski tuntud romaani "Kuristik rukkis" autorina.
Salinger oli abielus kolm korda. Esimene abielu Sylviaga, naisega, kellega ta tutvus Euroopas, oli lühike. Teisest abielust Claire Douglase, Darmouthi kolledži üliõpilasega, sündis kaks last – tütar ja poeg. Pärast mitmeid nurjunud suhteid abiellus Salinger endast 40 aastat noorema meditsiiniõe Colleeniga, kellega oli abielus kuni surmani.
Valge auk

Valge auk on astrofüüsikas hüpoteetiline taevakeha, mis "sülgab välja" mateeriat, nii nagu must auk neelab mateeriat (valges augus kulgeb protsess võrreldes musta auguga ajalises peegelpildis või aeg voolab vastassuunas). 
Valge augu mõiste pärineb 1964. aastast. See saadi Schwarzschildi meetrika laiendamisel Kruskali-Szekeresi meetrikasse. 
Valge augu mõiste ilmneb matemaatilises mudelis, mis abstraheerub massi olemasolust aegruumis. Kui eeldada kas või tillukest massi, siis võrrandid enam valge augu olemasolu ei näita. 
Valgete aukude olemasolu ei ole tõestatud ega vaadeldud. Tavaliselt postuleeritakse, et valge auguga käib paaris must auk, mis on temaga ussiaugu kaudu seotud. Selle ussiaugu kaudu kanduks mateeria lõpmatu kiirusega ühest universumi piirkonnast teise. 
Varem arvati, et musta auku sattuv mateeria jõuab mõnda teise universumisse või meie oma universumi valgesse auku, kust see paiskub välja. Nüüd arvatakse, et valged augud häviksid väga kiiresti, sest neist väljapaiskunud mateeria kuhjuks ja moodustaks musta augu, mis lõpuks neelaks ka tolle valge augu. 
Kuigi valged augud paistavad lahendavat energia jäävuse probleemi, on nende olemasolu seni täiesti oletuslik, sest see paistab rikkuvat termodünaamika teist seadust. 
Peale selle arvatakse, et kui ussiaugud on olemas, siis on nad väga ebastabiilsed. 
On olemas ka oletus, et kvasarid ei ole tegelikult ülimassiivsed mustad augud, vaid valged augud. 
On ka spekulatsioon, et Suur Pauk on valge auk. Valge augu puhul eeldatav singulaarsus on küll sarnane, kuid erinevus on selles, et Suure Paugu teooria järgi enne Suurt Pauku midagi ei olnud. 
Võib olla tekib valge auk siis, kui kollapseerub antimateeriast täht. 
Jorma Saarni, Blake Temple ja Koel Smoller on uurinud universumi mudelit, mille kohaselt me elame valge augu sees olevas mustas augus.
Boriss Andrejev

Boriss Fjodorovitš Andrejev (vene Борис Федорович Андреев; 9. veebruar 1915 Saratov – 25. aprill 1982 Moskva) oli vene filminäitleja.
Äge glomerulonefriit

Äge glomerulonefriit on päsmakeste immuunpatoloogilise põletikuga kulgev neeruhaigus. Selle riskirühma kuuluvad peamiselt nooremas täiskasvanueas inimesed; mehed haigestuvad sagedamini kui naised.
Etioloogia.
Ägeda glomerulonefriidi tekkepõhjused on sageli teadmata. Suuremal osal juhtudest kutsub haiguse esile angiin või tonsilliit. Glomerulonefriidile iseloomulikud sümptomid ilmnevad üldjuhul 1–2 nädala pärast. Lisaks sellele kuuluvad etioloogiliste tegurite hulka
Patogenees.
Ägeda glomerulonefriidi põhjuseks on immuunpatoloogiline puudulikkus. Haigust iseloomustavad T-lümfotsüütide defitsiit ning organismi võimetus antigeeni elimineerimiseks. Glomerulonefriidil võib immuunpatoloogilise mehhanismi alusel eristada kahte vormi:
Morfoloogiline pilt ja sümptomatoloogia.
Morfoloogiliste muutuste põhjal võib ägedal glomerulonefriidil eristada kuut alavormi, millest alljärgnevalt tutvustatakse lühidalt nelja:
Kliinilistest sümptomitest figureerivad ägeda glomerulonefriidi korral
Laboratoorsed uuringud.
Äge glomerulonefriidi diagnoosimisel on esmatähtis vere- ja uriinianalüüside tegemine. Peamised kliinilised markerid, mille hulk selle haiguse korral suureneb, on loetletud allpool (kõik normaalsed kontsentratsioonid on antud täiskasvanud inimeste kohta):
&lt; 200 IU/ml
S- β2M 1010-1730 ng/ml&lt;br&gt;
U- β2M &lt; 300 ng/ml
0,9–2,1 g/L
0,2–0,4 g/L
Ravi ja profülaktika.
Streptokokkidest põhjustatud infektsiooni ravimiseks manustatakse bensüülpenitsilliini 1–2 miljonit ühikut päevast 9–14 päeva, penitsilliiniallergia esinemisel 1 g erütromütsiini päevas. Lisaks antakse ka südameglükosiididest prednisolooni. Kuna neeruhaiged reageerivad sellele erinevalt, alustatakse esmalt väikeste kogustega (10–15 mg) ja seejärel, kui negatiivset reaktsiooni ei teki, siis 10 päeva vältel 40–60 mg ööpäevas 10 päeva. Valuvaigistina võib tarvitada ka ibuprofeeni koguses 1–1,5 g.
Ägeda glomerulonefriidi pikaajalise kestuse ja halva kulu korral tuleks kasutada medikamentidest 30 000 ühikut hepariini ööpäevas ning arteriaalse hüpertensiooni raviks, mis suurendab päsmakeste kahjustust, süstida 2 ml 1% dibasooli lahust 3–4 päeva ning manustada intravenoosselt hüdralasiini 10–20 mg. Krampide korral kasutatakse diasepaami, mida süstitakse veeni koguses 5–10 mg.
Ägeda glomerulonefriidi profülaktikas on olulisel kohal neli meetodit:
Hanswilhelm Beil

Hanswilhelm Beil (10. august 1924 Stuttgart – 19. detsember 2002 Freiburg) oli saksa arst ja harrastusgeoloog.
Ta õppis meditsiini Berliini ja Marburgi ülikoolides aastail 1942–1949. Pärast seda töötas üldarstina. Alates 1966. aastast ravis alkoholi- ja uimastisõltlasi ja 1990. aastast praktiseeris peamiselt psühhoterapeudina. Beililt on ilmunud palju teadustöid sõltuvushäirete ja nende ravi ning sõltuvusainete farmakoloogia kohta. 1974. aastal rajas ta väikse kirjastuse, kus hakkas välja andma raamatuid meditsiinist ning ravimikultuurist ja maailmavaatelisi teoseid.
Beili peamiseks hobiks oli kivimite ja mineraalide kogumine. Ta oli seitsmeaastane, kui sai oma kogusse esimesed mineraalid: mäekristalli, ametüsti ja püriidi. Sellest ajast arenesid tema huvid, algul lihtsalt ilusate kivide ja hiljem ka mineraalide süstemaatika ja üldise maateaduse suunas. Kuni 1970. aastani oli tal aega kogu intensiivselt täiendada. Seejärel ta aga ehitas maja ja kulude katteks müüs oma kogu. Harrastus jäi ligi 15 aastaks soiku. Kogumist jätkas ta 1980. aastate keskel, keskendudes peamiselt kivimitele ja maakidele. Beili kogudes on kivimeid Kanaaridelt, Rootsist, Saksamaalt, Prantsusmaalt, Itaaliast, Soomest, Hispaaniast ja mujalt. Tema kogu koosneb ligikaudu 7000 kivimist ja mineraalist, mis kokku kaaluvad üle seitsme tonni. 
Aastal 1995 kinkis Beil oma kogud Tartu Ülikooli geoloogiamuuseumile, kuid soovis neid enne üleandmist veel täiendada. Eestisse jõudis kogu 2001. aasta suvel. Tema kogu kivimeist tehtud fotosid on kasutatud Vikipeedia artiklite illustreerimiseks.
Ta oli kaks korda abielus ja tal on viis last.
Samuel Beckett

Samuel Beckett (13. aprill 1906 Dublin – 22. detsember 1989 Pariis) oli iiri näitekirjanik ja luuletaja.
Enamiku teostest kirjutas Samuel Beckett prantsuse keeles ja tõlkis need ise inglise keelde, kuid ka vastupidi.
Aastal 1969 anti talle Nobeli kirjandusauhind.
Elukäik.
Samuel Beckett on rahvuselt iirlane, sai hea ingliskeelse hariduse ning lõpetas Dublini Trinity College'i, kus õppis prantsuse, itaalia ja inglise keelt.
Teosed.
Novellid:
Romaanid:
Näidendid:
Eesti Näitemänguagentuuris on Doris Kareva tõlgitud Becketti lühinäidendite käsikiri.
Yverdoni ringkond

Yverdoni ringkond (prantsuse "District d'Yverdon", ka "district d'Yverdon", "District d'Yverdon-les-Bains", "district d'Yverdon-les-Bains"; saksa "Bezirk Yverdon") oli 31. detsembrini 2007 ringkond (haldusüksus) Šveitsis Vaud' kantonis.
Halduskeskus oli Yverdon-les-Bains.
Ringkond jagunes järgmistesse kreisidesse (prantsuse "cercle", saksa "Kreis"): Molondini kreis, Belmont-sur-Yverdoni kreis, Yverdoni kreis ja Champventi kreis.
Ringkond koosnes 38 vallast, selle pindala oli 156,68 km² ja elanike arv 34 929 (31. detsember 2003).
1. jaanuarist 2008 läksid selle vallad üle uude Jura-Nord vaudois' ringkonda, välja arvatud Oppensi vald, mis läks üle uude Gros-de-Vaud' ringkonda.
Belmont-sur-Yverdoni vald

Belmont-sur-Yverdoni vald on vald Šveitsis Vaud' kantonis Jura-Nord vaudois' ringkonnas, 4 km linnulennult ringkonnakeskusest Yverdon-les-Bainsist lõunaedela pool.
Valla elanike arv oli 264 (seisuga 31. detsember 2003 ning 2004), valla pindala on 6,47 km². Rahvastiku tihedus on 40 in/km² (2002).
Vallas on kaks küla: Belmont-sur-Yverdon ja Le Villaret.
Sihtnumber on 1432, valla number on 5902.
Vallavanem on Marc-Etienne Grin.
Asend.
Valla territoorium hõlmab osa Vaud' Mittellandist. See laiub La Thielle'i parempoolsest külgkanalist Canal Orientalist lõuna poole üle Orbe'i tasandiku ning kitsa ribana üle Belmonti terrassi kuni Bois de Suchy laiade kõrgendikuselgadeni. Lõunaosas moodustab piiri väga käänuliselt kulgev Buroni jõgi mäesettekihtidesse sisselõikunud orus. Läänepiir asetseb Bois de Suchy metsaalal. Selle ääres asub Belmont-sur-Yverdoni kõrgeim punkt Hauts de Villars (604 m merepinnast).
Valla territooriumist moodustasid 1997. aastal 6% asulad, 18% metsamaa, 75% põllumajanduslik maa ja pisut alla 1% mitteproduktiivne maa.
Belmont-sur-Yverdoni vallas on ka Le Villaret' küla (569 m üle merepinna) maastikuterrassil Buroni läänepoolsel orunõlval ning mõned üksiktalud.
Belmont-sur-Yverdoni naabervallad on põhjas Yverdon-les-Bains, idas Gressy, idas ja lõunas Essertines-sur-Yverdon (Echallensi ringkond) ning läänes Suchy ja Épendes.
Rahvastik.
Oma 264 elanikuga (31. detsember 2003) on Belmont-sur-Yverdoni vald üks Vaud' kantoni väiksemaid valdu.
Elanikest kõneleb 96,8% prantsuse keelt, 1,6% inglise keelt ja 0,8% portugali keelt (2000. aasta andmed).
Elanike arv oli 1764. aastal 249, 1850. aastal 387, 1900. aastal 373, 1910. aastal 395. Suure väljarännu tõttu vähenes see 1950. aastaks 289 ja 1970. aastaks 183 inimesele. Sellest ajast peale on elanike arv jälle märgatavalt kasvanud. Aastal 2000 oli elanike arv 247.
Majandus.
Belmont-sur-Yverdon elatub tänapäevalgi põhiliselt põllumajandusest, eriti põlluharimisest ja puuviljakasvatusest (20 perekonda).
Väljaspool primaarsektorit on seal suhteliselt vähe töökohti. Viimastel aastatel on Belmont-sur-Yverdon kujunenud magalarajooniks: paljud käivad tööl väljaspool valda, eelkõige Yverdon-les-Bainsis.
Transport.
Vallal on üsna hea transpordiühendus, kuigi ta jääb suurematest transiitteedest kõrvale.
Aastal 1981 avatud kiirtee A1 (Lausanne-Yverdon) ühendus Yverdon-Sud on Belmont-sur-Yverdoni külast umbes 3 km kaugusel.
Valda läbib postibussiliin Yverdon–Suchy.
Vaatamisväärsused.
Belmont-sur-Yverdoni külas on säilinud mõned iseloomulikud talumajad 17. kuni 19. sajandist. Vallamaja pärineb 1820. aastast, kool 1880. aastast ja postkontor 1886. aastast.
Belmont-sur-Yverdonil ei ole oma kirikut, ta kuulub ammust ajast Gressy kihelkonda. Keskajal oli Belmontis kabel (Saint-Nicolas), mis – nagu linnuski – ei ole säilinud. Aastal 1406 mainitakse Püha Vaimu vennaskonda (koos Gressyga).
Paul McCartney surma varjamine

Paul McCartney surma varjamine (Paul Is Dead) on vandenõuteooria, mille kohaselt ansambli The Beatles basskitarrist ja laulja Paul McCartney sai autoõnnetusel surma ning asendati temataolise uue isikuga.
Kuulujutu lasi lahti üks USA raadiojaam 1969. aastal, mil ansambel oli oma kuulsuse tipul. Väidetakse, et pärast Paul McCartney surma 1966. aastal olevat korraldatud konkurss tema asendaja leidmiseks. Ansambli liikmed ei tohtivat sellest kuskil rääkida, kuid nad on oma fännidele saatnud salajasi vihjeid.
Teooria pooldajad on kogunud selle kohta hulgaliselt tõendeid.
Paul McCartney ja John Lennon on korduvalt neid teooriaid ümber lükanud ja nende arvel nalja teinud. Laulus "Glass Onion" laulab Lennon: "Here's another clue for you all, the Walrus was Paul." - "Veel üks vihje teile kõigile: morsk oli Paul." Vihje oli laulule "I am the Walrus", kus sisalduvad muu hulgas sõnad ""stupid bloody Tuesday", mille põhjal otsekohe järeldati, et Pauli surm toimus teisipäeval. See ei sobinud aga kokku lauluga "She's Leaving Home", kus olid sõnad "at 5 a.m. on a Wednesday morning"" - "kolmapäeva hommikul kell 5". Fännid ja Pauli surma teooria pooldajad seletasid seda siis sellega, et kolmapäeva hommik Inglismaal tähendab sama mis teisipäeva õhtu USA läänerannikul. Morsk ("walrus") pidi aga eskimo mütoloogias tähendama surma.
Apollo vandenõu

Apollo vandenõu on vandenõuteooria, mille kohaselt ei ole USA mehitatud kosmoselaevad (Apollo 11 ja järgnevad) kunagi Kuu peale laskunud. 
Kõik materjalid olevat võltsitud ning selle vandenõu eesmärgiks olevat olnud USA edu tõestamine kosmosetehnoloogia vallas NSV Liidu ees. 1999. aasta Gallupi uuringute kohaselt usub seda teooriat 6% USA elanikest. 
Teooria pooldajad on kogunud hulgaliselt andmeid selle tõestuseks ning NASA on neid omakorda korduvalt ümber lükanud.
Väidetakse näiteks, et fotode peal USA lipp Kuu peal lehvib, nagu oleks seal tuul. Fotod olevat üldse liiga hea kvaliteediga, mis viitavat sellele, et need on tegelikult Maa peal lavastatud. Fotodel polevat kunagi näha tähti, samuti puuduvat laskumiskohas jäljed laskumismooduli reaktiivgaasidest. Raadiosideseanssidel puuduvat 2-sekundiline viivitus, mis peaks seal aga olema, sest raadiosignaali saabumine Kuult võtab aega. Ka väidetakse, et paljud Apollo-programmiga seotud NASA töötajad olevat salapärastel asjaoludel surma saanud.
Ufode saladuse varjamine

Ufode saladuse varjamine on vandenõu, mille olemasolu väidavad mitmed vandenõuteooriad. Teooriate kohaselt on Maad külastanud tulnukad Maa-välistest tsivilisatsioonidest ufodega. Suurriikide (eelkõige USA) valitsused aga varjavat seda ning hoidvat väärtuslikku informatsiooni saladuses. 
Saladuses hoidmise põhjused varieeruvad: kas ei taheta inimkonda šokeerida; tahetakse varjata tehnoloogilist või sõjalist informatsiooni vms. 
Teooria ainetel on tehtud teleseriaalid "Salatoimikud" ("The X-Files") ja "Tume taevas" ("Dark Skies") ning mõned populaarteaduslikud minisarjad; seda pooldavad mitmed New Age'i liikumised jt.
2007. aasta märtsis avaldas Prantsusmaa Kosmoseuuringute keskus CNES oma ametlikul kodulehel viimaste aastakümnete ufojuhtumite arhiivi. Tavakülastaja eest on peidetud ainult tunnistajate ja osade uurijate isikuandmed.
Arstide ja farmaatsiatööstuse vandenõu

Arstide ja farmaatsiatööstuse vandenõu on teooria, mille kohaselt levitatakse arstide ja farmaatsiatöösturite kokkuleppel avalikkuses müüte haigustest ja nende ravimitest. 
Vandenõuteooria väidab, et rahvusvaheline farmaatsiatööstus maksnud arstid kinni selleks, et nood nende tooteid võimalikult rohkem patsientidele peale suruksid ja kasutama sunniksid. Selle eesmärgi nimel saadavad farmaatsiafirmad arstidele sageli tasuta näidiseid, kutsuvad neid oma toodete esitlustele, finantseerivad teaduskonverentse jne. Teooria pooldajate väiteil on enamik ravimeid täiesti kasutud või isegi kahjulikud.
Umbanda

Umbanda on Brasiiliast pärinev usund. 
See tekkis 20. sajandi algul, sulatades endasse katoliikluse, kardekismi ja "Lukumí" elemente. See sai alguse Rio de Janeiro alamklassi Brasiilia neegritest, kuid levis kogu Brasiilias. 
Umbanda on polüteistlik sünkretistlik usund, mis põhineb Aafrika orišaade kultusel, mille tõid koloniaalajal Brasiiliasse aafriklastrest orjad. Iga orišaad seostatakse mõne katoliku pühakuga, kelle nime all teda austatakse. Näiteks sepp-orišaad Ogumit seostatakse püha Jüriga, Yansanit aga püha Barbaraga. Jumalat ennast peetakse "deus otiosus"'est ja teda mainitakse harva. 
Nagu "Candomblé" usundiski, toimus kultus maatemplites terreirodes. Need olid ümara kujuga alad, mida ümbritsesid puust istmed ja mida katsid palmilehtedest katused. Kesksel kohal olid löökpillimuusika ja loitsud. Terreiro juht oli "pai-de-santo" 'püha isa' või "mãe-de-santo" 'püha ema' ning usklikke nimetati tavaliselt "filhos-de-santo" 'pühad pojad ja tütred'.
Sünnisõnad

Sünnisõnad on rahvausundis tekst, mis räägib mõne nähtuse või olevuse päritolust ja olemusest.
Sünnisõnu lausudes paljastab lovest ärganud tark vaimu, kellega ta loves olles kokku puutus, ning omandab nõnda tema üle võimu. 
Kirjandust.
"Synnyt". Toim. Marja Paasio. Suomalaisen Kirjallisuuden Seura, Forssa 1976.
Küüntest kübar

Küüntest kübar, ka küüntelaastust kübar on eesti rahvaluules maagiline ese, mis teeb selle kandja nähtamatuks või annab kandjale muid võimeid. 
Rahvapäraste uskumuste kohaselt ei tohtinud lõigatud küüsi laokile jätta, et vanakurat neist endale imekübarat meisterdada ei saaks. Oletatavasti oli selliste uskumuste aluseks väga vana ettekujutus inimese elujõu (väe) asukohast küüntes, hammastes ja juustes (ka muudes kehaosades ja -eritistes). Lõigatud küünetükke on püütud kasutada maagilisteks toiminguteks mitmete rahvaste juures, seepärast on ka levinud komme lõigatud küüned põletada või ära peita.
Eepos Kalevipoeg.
Küüntest kübarat on mainitud eepose neljateistkümnendas loos (Allmaailma vaatlus. Esimene võitlus Sarvikuga. Lahkumine.).
Kalevipoeg jõudis allilma ning põrgupiigad tutvustasid talle Sarviku valdusi ja elu-olu. Vanem piiga mainis, et kui Sarvik saabub, kukub koopauks kinni ja enam välja ei saa. Tuleb võtta küüntelaastust kübar ning soovida kojusaamist. Kalevite poeg hirmu ei tundnud ja arvas, et kaevab vajadusel uue käigu allilmast välja. 
Sarvik saabus maa müdisedes, nägi Kalevipoega, kes seisis kübar käes ning paistis tavalise mehena. Nüüd ei ole sellel siit enam pääsmist päevapaiste alla, arvas Sarvik. Kalevipoeg kutsus ta lagedale jõudu katsuma ja pani kaabu põue. Mehed katsusid jõudu, kuid võitjat ei selgunud. Üürikesel hingetõmbe hetkel pani Kalevite poeg kübara pähe ja soovis suuremaks kasvamist:
Kalevipoeg kasvamaie,
Suurusella sirgumaie,
Paksusella paisumaie,
Tõusis tugevamaks tammeks,
Kasvas kuuse kõrguseksi.
Kalevipoeg sasis Sarviku kinni, tõstis kümne sülla kõrgusele ning heitis Sarviku liivasõmerasse. Sarvik kahanes järsku küünrakaupa, kuni sulas rabasoosse. Vägilane võttis turjale kullakotid ja põrgupiigad ning jõudis võlukaabu jõul otse allmaailma koopa suusse. Koopas olnud leel söed veel miilasid ning mees viskas soovikaabu sütele. Noored piigad hakkasid nutma:
Teist ei enam ilmas tehta,
Paremat põrgus ei punuta:
Surma läind nüüd soovimised,
Ilmaaegu kõik igatsus!"
Kalevipoeg aga andis teada, et viib piigad hoopis kosjateele, kus poiste silmad põlevad nende palgepuna peale.
Ufo

Ufo (inglise keeles "UFO" ['ufo] – lühend ingliskeelsest nimetusest "Unidentified Flying Object") on tundmatu lendav ese. Ufoks nimetatakse õhus või maismaal vaadeldud eset või valgusnähtust, mille välimus, trajektoor, dünaamika ja kiirus ei ole tavapärase loogika järgi seletatav ning mille põhjalik uurimine pädevate asjatundjate poolt ei võimalda vaadeldud nähtuse iseloomu üheselt tuvastada.
Algselt oli mõiste kasutusel lennunduses, sõjanduses ja mujal, tähistamaks lendavaid objekte, mida ei olnud veel identifitseeritud. Selle mõiste järgi ei saa lendav ese, mis on tuvastatud näiteks planeetidevahelise kosmoselaevana, enam olla ufo, sest ta pole tundmatu objekt.
Alates 1950. aastatest on ufo hakanud tähendama pigem oletatavaid Maa-välistest tsivilisatsioonidest siia saabunud lennumasinaid ("lendavaid taldrikuid") koos tulnukatega.
Ufoloogid on ufovaatlused ja -kontaktid jaganud nelja kategooriasse:
Ufoloogias on levinud ka Josef Allen Hyneki loodud teistsugune lähikontaktide klassifikatsioon.
Ajaviitekirjandus ja filmitööstus on ufode ja tulnukate teema populaarsust ära kasutanud vastavateemaliste loometeoste loomisel, neist paljudest on saanud menukid.
Vandenõud maailma valitsemiseks

Vandenõud maailma valitsemiseks on hulk vandenõuteooriaid, mille kohaselt eksisteerib salajane plaan või kokkulepe maailma valitsemiseks või ülemaailmse võimu haaramiseks. 
Teooriate kohaselt olevat riigijuhid, kes näiliselt valitsevad, tegelikult kas salaorganisatsioonide marionetid või siis kuuluvad ise nendesse organisatsioonidesse. On ka teooriaid, mille kohaselt valitsevad maailma tegelikult hoopis tulnukad või et paljud riigijuhid ongi tegelikult tulnukad, reptiloidid vmt. Ülemaailmse võimu saamisest pidavat oldama huvitatud kas lihtsalt võimu pärast või siis mingite eriti kurjade plaanide elluviimiseks. Teooriate pooldajad väidavad, et on kogunud hulgaliselt tõendeid selle kohta, kuidas juba vastavatel eesmärkidel on tegutsetud (korraldatud sõdu, riigipöördeid, revolutsioone jne).
Erinevused teooriate vahel tulenevad peamiselt sellest, millistele organisatsioonidele või jõududele omistatakse võimu taotlused. 
Tuntumad organisatsioonid, keda nende teooriate pooldajad selles süüdistavad:
Le Villaret (Belmont-sur-Yverdon)

Le Villaret on väike küla Šveitsis Vaud' kantonis Yverdoni ringkonnas Belmont-sur-Yverdoni vallas.
Küla asub maastikuterrassil Buroni jõe läänepoolsel orunõlval, 569 m üle merepinna.
Küla on esmamainitud 1164. aastal ("Villars-Frelon"). 1228. aastast on fikseeritud nimekuju "Vilaret". Küla nimi tuleneb vulgaarladina sõnast "villare" (deminutiivsufiksiga "-et"), mis tähendas algselt "villa" asustatud osa, hiljem eraldiasuvat külakest.
1477. aastast andis Savoia hertsoginna Jolande Villaret' oma Belmonti kastellaanile Claude d'Arnexile vasallilääniks.
1752. aastal andis Bern talud otse talunike kätte.
Kogukonda, kus 1404. aastal oli olnud kuus tuleaset, 1550. aastast Berniga liidendamise tõttu enam ei eksisteerinud.
Trilateraalne komisjon

Trilateraalne komisjon ("Trilateral Commission", kolmepoolne komisjon) on 1973. aastal David Rockefelleri initsiatiivil loodud eraorganisatsioon, mille koosseisu kuulub üle 300 eraisiku Euroopast, Põhja-Ameerikast ning Aasiast ja Vaikse ookeani piirkonnast. 
Eesmärk.
Komisjoni eesmärgiks on tihedam koostöö kolme regiooni – Põhja-Ameerika, Euroopa ja Jaapani – vahel.
Liikmeskond.
Kolm esimeest:
36-liikmelise täidesaatva komitee liige on olnud Toomas Hendrik Ilves. Praegu kuulub sinna Harri Tiido. 
Teisi liikmeid (endisi ja praegusi):
Vandenõuteooriad.
Mitmed vandenõuteooriad on kahtlustanud Trilateraalset komisjoni salajastes võimuambitsioonides.
Épendes (Vaud)

Épendes on küla ja vald Šveitsis Vaud' kantonis, ringkonnakeskusest Yverdon-les-Bainsist linnulennul 5 km edela pool.
Kõrgus merepinnast on 477 m.
Elanike arv on 315 (31. detsember 2003), pindala on 4,82 km².
Sihtnumber on 1434 ja vallanumber on 5914.
Asend.
Kobarküla laiub madalal kõrgendikul Vaud' Mittellandis Orbe'i tasandiku kaguserval, Gros de Vaud' kõrgplatoo jalamil.
Valla territoorium hõlmab osa Vaud' Mittellandist. Suurem põhjapoolne osa kuulub tasasele Orbe'i tasandikule (435 m üle merepinna) ning ulatub üle Canal le Orientali (osa Entreroches'i kanalist) kanaliseeritud La Thielle'i jõeni.
Zenon

Zenon on mitme tuntud isiku nimi. 
Kõige tuntumad nendest on:
Jaan Kiivit juunior

Jaan Kiivit juunior (19. veebruar 1940 Rakvere – 31. august 2005 Peterburi) oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) peapiiskop aastatel 1994–2005.
2. veebruaril 1966 ordineeris peapiiskop Jaan Kiivit seenior oma poja Jaan Kiiviti Tallinna Toomkirikus.
Jaan Kiivit juunior teenis aastatel 1964–1994 Tallinna Püha Vaimu kogudust; 1991–1992 oli ta EELK Usuteaduse Instituudi rektor.
29. juunil 1994 valiti Jaan Kiivit juunior emerituuri siirdunud peapiiskop Kuno Pajula asemele EELK peapiiskopiks. Jaan Kiiviti seadis ametisse 31. oktoobril 1994 Soome Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop Yrjö Sariola.
Jaan Kiivit suri 31. augustil 2005 Peterburis, kus ta viibis Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopi-emeeritusena ametiülesannete täitmisel. Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Tim Burton

Tim Burton (sündinud 25. augustil 1958 Burbankis California osariigis) on Ameerika Ühendriikide filmilavastaja, produtsent ja stsenarist.
Töö lavastajana.
Burton on tuntud veidra huumori kasutamise poolest oma lavastustes. Neis on palju nalju popkultuuri kohta ja selle lahtimõtestamist. Filmide tegevus toimub fantaasiamaailmas, kus tavainimesed on lähendatud mõttekujutuslikele tegelastele, keda kujutatakse meeldivate või traagiliste kõrvalseisjatena ning kellele lavastaja kaasa elab.
Burton on paljudes filmides teinud koostööd näitleja Johnny Deppi ja helilooja Danny Elfmaniga.
2007. aastal pälvis ta Veneetsia filmifestivalil elutöö eest Kuldlõvi . 
Isiklikku.
2003. aastal sündis Burtonil näitleja Helena Bonham Carteriga poeg Billy Ray ja 2007. aastal tütar.
Gagra

Gagra on kuurortlinn Musta mere rannikul Gruusia loodeosas Abhaasias, Gagra rajooni keskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Gagra elanikest abhaase 52,8%, armeenlasi 19,5%, venelasi 19,0%, grusiine 2,7%, ukrainlasi 1,8% ja kreeklasi 1,0%.
Raamatute varjatud sõnumid

Mitmete esoteeriliste ja vandenõuteooriate kohaselt on pühakirjadesse või pühaks peetavatesse raamatutesse peidetud varjatud sõnumeid või saladusi. 
Väidetakse näiteks, et Piiblis nähtav tekst on tegelikult võltsing või pettus, et varjata mingit iidset, salajast või ohtlikku tõde. Teiste teooriate kohaselt on Piibli tekst üksnes kood, mis vajab tõelise sõnumi mõistmiseks dešifreerimist. Igal Piibli sõnal olevat tegelikult 99 tähendust jne. 
Sarnased teooriad ringlevad ka koraani, veedade ja teiste pühakirjade kohta.
Bibliomantia

Bibliomantia on raamatu abil ennustamine.
Tavaline praktika: võetakse lahti juhuslik lehekülg raamatust ning asetatakse kinnisilmi sõrm mingile kohale. Vastavat sõna või lauset tõlgendatakse millegi ennustamiseks või millestki arusaamiseks. Kasutatakse Piiblit vm pühakirja, aga ka mistahes raamatut. Variandid: raamatu lehekülje numbri ja rea ja/või sõna leidmiseks kasutatakse täiendavaid vahendeid.
Carlos Castaneda

Carlos Castaneda (sünninimi Carlos Castañeda; 25. detsember 1925 Peruu – 27. aprill 1998 Los Angeles) oli kultuuriantropoloog ja kirjanik. Toodud sünniaeg pärineb Ameerika Ühendriikide immigratsiooniregistrist. Ta ise väitis hiljem end olevat sündinud Brasiilias São Paulos 25. detsembril 1931 või 1935. 
Elulugu.
1951. aastal läks Carlos Castaneda elama Ameerika Ühendriikidesse. Limas oli ta õppinud School of Fine Artsis skulptuuri ja lootis Ameerika Ühendriikides saada kunstnikuks. Ta tegi algul juhutöid ja õppis Los Angelese kolledžis filosoofiat, kirjandust ja loovkirjutamist. 
Kõik, kes Castanedat tundsid, pidasid teda suurepäraseks hüpnotiseerivate pruunide silmadega jutuvestjaks. Ta oli lühikest kasvu ja hoidus pildistamise eest. Koos tollase abikaasa Margaret Runyaniga innustus ta okultismist.
1959. aastal astus ta California Ülikooli Los Angeleses etnograafiat ja antropoloogiat õppima. Kuna tal polnud raha õppemaksuks, jätkas ta peagi töötamist viinapoe müüja ja taksojuhina. Antropoloogiaõpingud viisid Carlose Mehhikosse pikkadele välitöödele. Üha sagedamate retkede tõttu katkes abielu Margaretiga. Siiski adopteeris ta Margareti poja Charles Jamesi.
Castaneda sai California Ülikoolist Los Angeleses doktorikraadi antropoloogias 1973. aastal.
1968. aastal avaldas Carlos Castaneda esimese raamatu don Juani õpetuste seeriast: "The Teachings of don Juan: A Yaqui Way of Knowledge". Kuigi paljud on pidanud don Juani ehk Juan Matust puhtkirjanduslikuks kangelaseks, on Castaneda raamatutel olnud suur mõju terve põlvkonna inimeste maailmapildi kujundamisel.
Keegi ei tea, kas maailma kuulsaim šamaan don Juan on Carlos Castaneda väljamõeldis või mitte. Vaatamata don Juani ja tema õpetuste populaarsusele ei ole temast ühtegi fotot ega helilinti.
1973. aastal kuulutati Castaneda teosed võltsinguks. Castaneda kadus üldsuse vaateväljalt, elas eraklikult ega vastanud kriitikale. Oma poja ja naisega katkestas ta samuti suhted ja elas koos kolme “nõia” Carol Tiggsi, Florinda Donner-Grau ja Taisha Abelariga Los Angeleses. Raamatus “Jõu teine ring” lasi Castaneda don Juanil põleda valguskehaks.
Nõidade rühm pidas salajasi töötubasid, kus õpetasid inimesi energiat saama 25 põlve vanadest indiaanlaste maagilistest sooritustest. Castaneda sooritusi tuntakse tänapäeval kogu maailmas Tensegrity nime all.
1978. aastal kohtus Castaneda Patricia Partiniga, kelle adopteeris 1995. aastal.
1980. aastatel hakkas rühm laienema. Patty mõttel asutati kontsern Cleargreen.
Kuna haigust peeti Tensegrity-rühmades nõrkuseks, ei tohtinud rühma liikmed arsti poole pöörduda. 1997. aastal haigestus aga Castaneda ise maksavähki. Tema haigust peeti suures saladuses.
Aprillis 1998 Carlos Castaneda suri, tema naiskaaslased, nende hulgas ka Cleargreeni tollane president Amalia Marquez, alias Talia Bey, kadusid jäljetult.
Patricia Partini jäänused leiti 2002. aastal Death Valleyst.
Toomas Paul

Toomas Paul (sündinud 29. oktoobril 1939) on eesti kiriku- ja kultuuriloolane"."
Elulugu.
Toomas Paul on sündinud EELK vaimuliku Arved Pauli peres.
Haridus.
Ta alustas õpinguid Kursi algkoolis. Aastatel 1954–1957 õppis ta Tartu Ehitustehnikumis ja 1957–1958 Tallinna Polütehnikumis.
1960–1964 õppis ta EELK Usuteaduse Kõrgemas Katsekomisjonis. Ta ordineeriti õpetajaks 20. detsembril 1961.
1971. aastal kaitses ta Usuteaduse Instituudis magistritöö «Iustificatio sola gratia Jeesuse tähendamissõnades» ning 1994. aastal Tartu Ülikoolis teoloogiateemalise doktoritöö «Eesti piiblitõlke ajalugu. I osa». 1994. aastal sai ta Durhami Ülikoolist Inglismaal "Doctor of Divinity h.c." kraadi inglise ja saksa keeles avaldatud teadustööde ning oikumeenilise tegevuse eest.
Töö õppejõuna.
Tema ja Anne Kulli juhendamisel kaitses Peeter Roosimaa 2004. aastal Tartu Ülikooli usuteaduskonnas doktoritöö teemal "Uue Testamendi eestikeelsetest tõlgetest ja tõlkimist toetavatest [p.o. toetavast] eksegeesist".
Juhendatud väitekirjad.
Peeter Roosimaa Uue Testamendi eestikeelsetest tõlgetest ja tõlkimist toetavatest [p.o. toetavast] eksegeesist. Doktoritöö: Tartu Ülikooli usuteaduskond, 2004 (teine juhendaja Anne Kull)
Välislingid.
Quentin Tarantino

Quentin Jerome Tarantino (sündinud 27. märtsil 1963 USA-s Tennessee osariigis Knoxville'is) on Ameerika Ühendriikide filmilavastaja, produtsent ja filmiauhinnaga Oscar pärjatud stsenarist.
Elulugu.
Quentin Tarantino jättis 15-aastaselt kooli pooleli ja läks videolaenutusse tööle. Et seal oli aega ja võimalus tutvuda eri (Jaapani, Itaalia, Hongkongi) maade kinokunstiga, sai Tarantino peagi väga põhjalikud teadmised filmikunstist. Hiljem on ta öelnud, et just sellest perioodist sai ta inspiratsiooni oma filmide loomisel.
Tarantino karjäär sai alguse ühest peost, kus ta tutvus näitleja Lawrence Benderiga, kellele Tarantino karakter sügavat muljet avaldas. Karjääriga rahulolematu Bender otsustas end produtsendina ja Tarantinot režissöörina proovile panna. 1987. aastal valmis film "My Best Friend's Birthday", mis kukkus läbi. Mõni aasta hiljem valminud "Marukoerte" käsikiri jõudis näitleja Harvey Keiteli kätte, kes vastutasuks härra Valge rolli eest aitas filmimiseks lahti keerata Hollywoodi rahakraanid.
1992. aastal jõudis kinodesse Tarantino film "Marukoerad". Kuigi USA-s ei saatnud seda algul eriline edu, võeti see hästi vastu Inglismaal, kust see ringiga tagasi USAsse Sundance'i filmifestivalile jõudis. Kaks aastat hiljem valminud "Pulp Fiction" on aga olnud algusest peale väga menukas.
Auhinnad.
Tema film "Marukoerad" sai 1993. aastal Yubari Rahvusvahelisel Fantaasiafilmide festivalil kriitikute auhinna.
"Pulp Fiction" võitis Palme d'Ori (Kuldne Palmioks) 1994. aasta Cannesi filmifestivalil. Film oli nomineeritud seitsmele Oscarile, millest võitis ühe – parima algupärase stsenaariumi eest, mis jagati Tarantino ja kaasstsenarist Roger Avary vahel.
Kapitali esialgne akumulatsioon

Kapitali esialgne akumulatsioon (inglise keeles "previous accumulation", saksa keeles "ursprüngliche Akkumulation") on ajalooline protsess, mis loob eeldused kapitali akumulatsiooniks. 
Selle mõiste võttis kasutusele Adam Smith. Karl Marx käsitleb seda "Kapitali" I köite 24. peatükis "Die sogenannte ursprüngliche Akkumulation" (Niinimetatud esialgne akumulatsioon).
Kapitali esialgne akumulatsioon Marxi järgi.
Et kapitali akumulatsioon eeldab kapitali eelnevat olemasolu, siis tuleb eeldada kapitali kapitalistlikule akumulatsioonile eelnevat kapitali esialgset akumulatsiooni. 
Varasema teooria järgi, mida esitas teiste seas Adolphe Thiers, oli kunagi töökas, intelligentne ja säästlik eliit ning laisklev lumpen, kes eliidile kõik kätte mängis. Esimesed akumuleerisid rikkuse ja teistel ei jäänud enam muud müüa peale omaenda naha. Esimeste rikkus aina kasvab, kuigi nad on ammu lakanud tööd tegemast, teistel pole ikka midagi müüa peale iseenda. Tegelikult on kapitali esialgses akumulatsioonis suurt rolli mänginud ikestamine, röövmõrvad ja üldse vägivald. 
"Raha ja kaup ei ole mitte algusest peale kapital, nagu seda ei ole ka tootmis- ja elatusvahendid. Need tuleb kapitaliks muuta. See muutmine aga saab aset leida ainult teatud asjaoludel, mis on kokkuvõetult järgmised. Teineteisega peavad vastamisi asuma ja kokku puutuma kaks väga erinevat kaubaomanike sorti: ühelt poolt raha, tootmis- ja elatusvahendite omanikud, kes tahavad väärtuste summat, mida nad omavad, suurendada võõra tööjõu ostmise teel; teiselt poolt vabad töölised, oma tööjõu müüjad ning seetõttu töö müüjad. Vabad töölised kahes mõttes, et nad ise ei kuulu vahetult tootmisvahendite hulka nagu orjad, pärisorjad jne, ega ka kuulu nendele tootmisvahendid, vaid nad on nendest vabad, lahti ja ilma. Kaubaturu säärase polariseerumisega on kapitalistliku tootmise põhitingimused antud. Kapitalisuhe eeldab tööliste lahusust töö teostamise tingimuste omandist. Niipea kui kapitalistlik tootmine seisab omil jalul, ta mitte ainult ei säilita seda lahusust, vaid taastoodab seda aina kasvaval astmel. Nii et protsess, mis loob kapitalisuhte, ei saa olla midagi muud kui töölise lahutamise protsess tema töötingimuste omandist, protsess, mis ühelt poolt muudab ühiskondlikud elatus- ja tootmisvahendid kapitaliks, teiselt poolt vahetud tootjad palgatöölisteks. Nn esialgne akumulatsioon ei ole seega midagi muud kui tootja ja tootmisvahendite lahutamise ajalooline protsess. Ta nähtub "esialgsena", sest ta moodustab kapitali ja sellele vastava tootmisviisi eelajaloo."
Airbus A380

Airbus A380 on rahvusvahelise lennukiehitusettevõtte Airbus Groupi loodud laiakereline kahekorruselise reisijatekiga neljamootoriline reaktiivreisilennuk.
A380 on maailma suurim reisilennuk (enne oli 35 aasta kestel seda olnud reisilennuk Boeing 747). Lennukaalult ületab A380-t üksnes Antonov An-225. Senini (oktoober 2020) on kokku ehitatud 243 reisilennukit A380. 
Airbus A380 prototüüp toodi avalikkuse ette 18. jaanuaril 2005. A380 esmalend toimus 27. aprillil 2005 Toulouse'is, esimene liinilend 25. oktoobril 2007 Singapurist Sydneysse, mille sooritas reisilennufirma Singapore Airlines. 25. oktoobril alustas lennuk plaanipäraseid liinilende.
Suurimad A380 lennukipargiga reisilennufirmad on Emirates Airline (112 lennukit, 11 veel tellitud), Singapore Airlines (19), Qantas Airlines (12), Air France (10), Lufthansa (14), Korean Air (10), China Southern Airlines (5), Malaysia Airlines (6), Thai Airways (6), British Airways (12), Asiana Airlines (6), Qatar Airways (10), Etihad Airways (10), Hi Fly Malta (1) ja All Nippon Airways (2 ostetud, 1 tellitud).
Lennukite lõplik koostetehas asub Prantsusmaal Toulouse'is. Sinna veetakse kokku lennukiosad, mis on valmistatud Prantsusmaal, Saksamaal, Hispaanias ja Walesis asuvates ettevõtetes.
Standardkonfiguratsioonis on lennukis 555 kohta: 22 esimese klassi, 96 äriklassi ja 437 turistiklassi istet. Turistiklassi istmeid on peatekil 10 kõrvuti, ülatekil 8 kõrvuti. Lennufirmad on tellinud erinevaid sisustusi. Airbus katsetas 29. märtsil 2006 edukalt reisijate evakueerimist 853 reisijaga (sellises lennukis, kus olid ainult turistiklassi istmed). Hiljem pakkus Airbus välja täiendava standardkonfiguratsiooni 525 kohaga: 12 esimese klassi, 80 äriklassi ja 433 turistiklassi istet.
Märkimisväärsemad marsruudid.
Lühim regulaarne A380 lend toimub Dubaist Muscati. Reisikorraldajaks on Emirates ja lennu pikkus on 349 km. Enne seda oli lühimaks marsruudiks Air France'i lend Paris Charles de Gaulle'i lennuväljalt Londoni Heathrow' lennuväljale. Selle lennu pikkus oli 344 km. A380 pikim vahemandumisteta lend on Dubaist Aucklandi. Liini pikkus on 14 203 km ning see on maailmas pikkuselt neljas lennumarsruut.
Tehnilised andmed.
Airbus A380 tehnilised andmed:
Monarhism

Monarhism on monarhiat toetav või taotlev poliitiline suund.
Internet Explorer

Internet Explorer (lühendatult IE või MSIE) on veebibrauser, mida arendas Microsoft peamiselt nende Windowsi operatsioonisüsteemidele. Brauseri tugi lõpetati 2022. aasta 15. juunil, aga see on siiamaani saadaval teatud Windowsi versioonides, näiteks Windows 10 pikaajalise toega väljaannetes. 
IE lasti esimest korda välja 1995. aastal laienduspakis Plus! for Windows 95 operatsioonisüsteemile Windows 95. Hilisemad versioonid olid saadaval tasuta ja tulid kaasa uuemate Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemidega (alates Windows95 OSR2), kus nad olid seatud vaikebrauseriks. Brauseri kaasapanemine operatsioonisüsteemiga aitas Microsoftil võita esimese brauserisõja Netscape'i vastu ning 2003. aastal oli selle kasutajate osakaal 95% kõigi brauserite hulgas. Osakaal hakkas vähenema pärast konkureerivate brauserite Firefoxi (2004) ja Chrome'i (2008) ilmumist ning mobiilsete operatsioonisüsteemide Android ja iOS populaarsuse tõusu tõttu, mis Internet Explorerit ei toetanud. 2012. aasta maini oli see siiski kõige kasutatavam brauser personaalarvutites.
Microsoft kulutas 1990. aastate lõpus Internet Exploreri arendamisele üle 100 miljoni dollari aastas ning 1999. aastaks oli projektiga seotud üle 1000 inimese. 2015. aastal jõudis koos Windows 10 operatsioonisüsteemiga tarbijateni Microsoft Edge ning uute funktsionaalsuste arendamine IE jaoks lõppes 2016. aastal. 15. juunil 2022 teatas Microsoft, et loobub Internet Exploreri tarbijaversiooni toetamisest.
Brauserit kritiseeriti omal ajal kolmanda osapoole tehnoloogia väära kasutamise pärast (näiteks Spyglass Mosaic'u lähtekoodi kasutamisest algsetes versioonides selle eest tasumata) ning turvalisuse ja privaatsusega seotud nõrkuste poolest. Internet Explorer 6 leidis kriitikat selle eest, et see ei toetanud uuemaid veebistandardeid, ning USA ja Euroopa Liit on pidanud Internet Exploreri integreerimist Windowsiga ausa brauserikonkurentsi vastaseks tegevuseks.
Ajalugu.
Esimesed IE versioonid põhinevad NCSA Mosaici edasiarendustel Spyglassi Mosaicil, mis oli üks varasemaid kommertsbrausereid.
Turuosa.
2016. aasta septembris oli brauseri turuosa 10,73%.
Erich Maria Remarque

Erich Maria Remarque (kodanikunimi Erich Paul Remark; 22. juuni 1898 Osnabrück, Saksamaa – 25. september 1970 Locarno, Šveits) oli saksa kirjanik. Remarque on saanud kuulsaks romaanikirjanikuna, ehkki ta kirjutas nooruses ka esseid ja lühijutte ning 1956. aastal näidendi "Lõpp-peatus" (eesti keeles 1962)
Elukäik.
Erich Maria Remarque sündis Osnabrückis raamatuköitja pojana. Pärast põhikooli lõpetamist õppis Osnabrücki katoliiklikus õpetajate seminaris. 1916. aastal läks sõdurina rindele; sai mitu korda haavata. Pärast Esimest maailmasõda jätkas õpinguid ning tegi juhutöid raamatupidaja, müügiagendi, hauaplaatide müüja, klaveriõpetaja ja organistina. Samuti kirjutas ta teatrikriitikat Osnabrücki ajalehtedele.
Hiljem elas ta Hannoveris ja Berliinis. Berliinis elades töötas Erich Maria Remarque väljaande Sport im Bild spordiuudiste toimetajana. Sõja-aastad jätsid Remarquele sügava jälje, lisaks ka tema ema Anna Maria surm. Kirjutamist alustas ta 16-aastaselt, kui ta hakkas kirjutama "Unistuste tuba", mis esmatrükis ilmus 1920. aastal. Selle kirjutas ta veel Erich Remark'i nime all. Kui ta aga kirjutas "Läänerindel muutusteta", võttis ta enda teiseks nimeks senise Pauli asemel Maria ema mälestuseks ja et end distantseerida "Unistuste toast", vahetas ta oma perekonnanime varasema vormi Remarque vastu, mille tema vanaisa oli 19. sajandil Remarkiks saksastanud.
1931. aastal lahkus Erich Maria Remarque Saksamaalt ning läks elama Maggiore järve äärde Ticino kantonisse Ronco sopra Asconasse Locarno lähedale. 1938. aastal võeti temalt Saksa kodakondsus. 1939. aastal emigreerus ta USA-sse, kus esialgu elas Los Angeleses (1939–1943) ja hiljem kolis New Yorki. 1947. aastal sai ta USA kodakondsuse. Alates 1948. aastast elas Erich Maria Remarque vaheldumisi New Yorgis ja Šveitsis, Ronco sopra Asconas. 25. veebruaril 1958 abiellus Remarque filminäitleja Paulette Goddardiga. See oli tema kolmas abielu. Enne seda abiellus ta kaks korda Ilsa Jeanne Zambouiga. 
Erich Maria Remarque suri 25. septembril 1970 Locarnos.
Looming.
Erich Maria Remarque sai oma 1929. aastal ilmunud romaaniga "Läänerindel muutuseta" kuulsaks peaaegu üleöö. Tema romaan tõlgiti umbes 50 keelde ning juba 1930. aastal valmis selle põhjal ka mängufilm. Filmi režissöör oli Lewis Milestone.
1931. aastal ilmus tema teine romaan "Tagasitee". 1933. aastal lasksid natsionaalsotsialistid Erich Maria Remarque'i teosed nende sõjavastasuse tõttu avalikult põletada ning temalt võeti ära Saksa kodakondsus.
1945. aastal ilmus esialgu ingliskeelses tõlkes romaan "Arc de Triomphe". Ka selle romaani põhjal tegi režissöör Lewis Milestone 1948. aastal mängufilmi. Filmis tegid kaasa Ingrid Bergman ja Charles Boyer.
Tema viimane romaan "Varjud paradiisis" ilmus 1971. aastal postuumselt, aasta pärast tema surma.
Fabianism

Fabianism on reformistlik vool Inglismaal. Fabianism ei tunnista ametlikult mingisugust filosoofiat, kuid paljud tema esindajad toetavad kristlust, ajaloo tõlgitsemisel aga pooldavad õpetust ideede määravast osast ühiskonnaelus, jutlustavad töölisklassi ja kodanluse koostööd ning rahulikku järkjärgulist üleminekut kapitalismilt sotsialismile, eitavad klassivõitlust ja masside revolutsioonilist väljaastumist. Fabianism moodustab liberaalse töölispoliitika kõige terviklikuma väljenduse. 
Nimetus "fabianism" tuleneb Rooma väejuhi Fabius Cunctatori (Viivitaja) nimest. 1884. aastal loodi Inglismaal Fabiaanlaste Ühing ("Fabian Society"), mis 1900. aastal läks Leiboristliku Partei koosseisu kirjanduslik-publitsistliku rühma õigustes. 
Fabiaane.
Fabiaanlaste ühingut on mainitud Bernard Shaw' kirjandusteostes "Major Barbara" ja "Pygmalion" ning Pamela Lyndon Traversi "Mary Poppinsis".
Regionaalgeograafia

Regionaalgeograafia on geograafia haru, mis tegeleb teatava piirkonna (regiooni) kohta käiva geograafilise teabe hankimise, korrastamise ja esitamisega praktilise ja teadustegevuse tarbeks. 
Regionaalgeograafia püüab seletada inimtegevuse kohalikke iseärasusi piirkonna looduse, geograafilise asendi, demograafia ja kultuuri iseärasuste mõjuga.
Regionaalgeograafia annab hädavajalikku teavet regionalistika harudele (regionaalarendus, regionaalpoliitika jm) ning süstemaatilistele geograafiatele, nagu rahvastikugeograafia, maailmamajanduse geograafia, poliitgeograafia jt.
Veljo Käsper

Veljo Käsper (13. mai 1930 Tallinn – 16. märts 1982 Tallinn) oli eesti filmilavastaja.
Keskkooli lõpetamise järel töötas ta õpetajana ja oli komsomolitööl Tartus. 1964. aastal lõpetas Veljo Käsper Moskvas Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi režiiteaduskonna Lev Kulešovi meistriklassi. Alates 1960. aastast töötas ta Tallinnfilmis dokumentaalfilmide, kinoringvaadete ja mängufilmide režissöörina.
Enamik Veljo Käsperi filmidest langes küll terava kriitika alla, kuid ta oli väga omanäoline looja ning filme "Viini postmark", "Gladiaator" ja "Aeg elada, aeg armastada" saatis küllalt suur publikumenu.
Jüri Müür

Jüri Müür (7. jaanuar 1929 Tartu – 17. november 1984 Tallinn) oli eesti filmilavastaja.
1960. aastal lõpetas Jüri Müür Üleliidulise Riikliku Kinematograafiainstituudi ja asus tööle Tallinna Kinostuudios. Tema viimane töökoht oli Eesti Kinoliit, kus ta oli vanemkonsultant.
Isiklikku.
Tema onupoeg oli Märt Müür.
Leida Laius

Leida Laius (26. märts 1923 Horoševo küla, Kingissepa maakond, Venemaa – 6. aprill 1996 Tallinn) oli eesti filmilavastaja.
Elulugu.
1950. aastal lõpetas Leida Laius Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. 1951–1955 oli ta V. Kingissepa nimelise RAT Draamateatri näitleja. Alates 1960. aastast töötas ta stuudios Tallinnfilm. 1962. aastal lõpetas Leida Laius Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi (VGIK) režii alal. Diplomitööna esitas Laius lühifilmi "Õhtust hommikuni".
Mälestuse jäädvustamine.
Jüri Sillart on teinud Leida Laiusest dokumentaalfilmi "Leida lugu" (OÜ Kairiin, 2002, 63 minutit).
2023. aasta 26. märtsil avati Tallinnas Lembitu pargis Leida Laiuse 100. sünniaastapäeva puhul tema mälestuspink .