tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksander (Paulus)

Aleksander (kodanikunimega Aleksander Paulus; 14. veebruar (vkj 2. veebruar) 1872 Hauamäe talu, Oriküla, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 18. oktoober 1953 Stockholm) oli Eesti õigeusu vaimulik, alates 1920. aastast Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisja. Aastatel 1920–1923 oli ta Tallinna ja Eesti peapiiskop, alates 1923. aastast Tallinna ja kogu Eesti metropoliit.
Aleksander Paulus sündis Pärnumaal Vändra kihelkonnas Uue-Vändra vallas Orikülas Hauamäe talus talupidaja pojana. Õppis Uue-Vändra vallakoolis, seejärel Vändra õigeusu kihelkonnakoolis ning aastatel 1884–1894 Riia Vaimulikus Koolis ja Seminaris. Seejärel oli kösterkooliõpetaja Leesil (1894–1897), Kolga-Jaanis (1897–1900), Viljandis (1900–1901). 
26. augustil 1901 pühitseti ta diakoniks ning 29. augustil preestriks Kõrgessaare Kristuse Sündimise kirikus Hiiumaal. 1903. aastal asus preestriks Karksi-Nuia Püha Aleksei kogudusse. Aastatel 1908–1916 teenis ta preestrina Laiuse Jumalaema Sündimise koguduses ning pärast seda Pärnu Issandamuutmise koguduses.
1920. aastal valiti Paulus Tallinna ja kogu Eesti peapiiskopiks ja Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisjaks. Ta pühitseti ametisse 5. detsembril Aleksander Nevski katedraalis Tallinnas. Juulis 1923, pärast lahkulöömist Vene Õigeusu Kirikust, nimetas Konstantinoopoli patriarh Meletios IV ta autonoomse Eesti kiriku esimeseks metropoliidiks. 
Paulus oli IV Riigikogu liige Rahvaerakonnast (1929–1931), Rahvuskogu II koja (1937) ja I Riiginõukogu liige Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku esindajana.
1944. aastal põgenes metropoliit Aleksander Nõukogude okupatsiooni eest Saksamaale ja siirdus sealt 1947. aastal Rootsi, jätkates EAÕK juhtimist paguluses. Metropoliidi residentsiks sai EAÕK Stockholmi Püha Nikolai kirik. 
Metropoliit Aleksander suri Stockholmis ja maeti metallkirstus (arvestades tulevast ümbermatmist Eestisse) Stockholmi Metsakalmistu õigeusklike alale.
4. detsembril 2024 jõudsid metropoliit Aleksandri säilmed Stockholmist Tallinna ning need maeti ümber Suur-Kloostri tänaval asuva Tallinna Issanda Muutmise peakiriku hoovi.
Laiuse Jumalaema Sündimise kogudus

Laiuse Jumalaema Sündimise kogudus (ka Laiuse Jumalaema Sünni kogudus) oli õigeusu kogudus, mis asus tänase Jõgeva maakonna Jõgeva valla territooriumil. Ajalooliselt asus kogudus Tartumaal Laiuse kihelkonnas. Kogudusse kuulusid ka Palamuse ja osa Torma kihelkonna õigeusulised. Tänapäeval kogudus enam ei tegutse.
Kogudus asutati 1849. aastal ja algselt käidi koos Laiuse mõisas selleks eraldatud ruumides. 1864. aastal sai kogudus omale uue puukiriku Laiuseväljal. Kogudusel oli oma kalmistu (asutatud 1861) kiriku lähedal Laiuse-Kivijärve tee ääres. 
1850. aastatel oli koguduse liikmete arv ligi 900 inimest. 1881. aastal oli koguduses 1426 liiget, 1890. aastal 1721 liiget ning 1919. aastal 1380 liiget. 
Kogudus suleti Jõgeva rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee poolt 1987. aasta lõpus. Kirikust on alles varemed.
Hantõ-Mansiiski rajoon

Hantõ-Mansiiski rajoon on haldusüksus Venemaal Handi-Mansimaal. Rajooni halduskeskus on Hantõ-Mansiisk.
Loodus.
47,8% rajooni territooriumist hõlmavad metsad. Rajoonis on 3014 järve kogupindalaga 22 465 ha. Jõgede kogupikkus on 16 165 km. Jõgedes elavad järgmised kalad: tuur, sterlet, nelma ja muksun.
Metsades kasvab palju seeni ja marju (mustikaid, sinikaid, pohli, murakaid ja jõhvikaid). Puudest on hulgaliselt seedermände, mille käbidest saab seedermännipähkleid.
Haldusjaotus ja asulad.
Rajoon jaguneb 12 omavalitsuseks:
Kumm

Kumm võib tähendada mitut asja.
Kumm (oskuskeeles täpsemalt kummi) on materjal.
Kumm on kummist või sarnasest materjalist valmistatud, enamasti painduv või elastne ese:
Kumm on perekonnanimi:
Kumm on kumer, võlvjas pind millegi kohal:
Visa hing

"Visa hing" (originaalpealkiri "Die Hard") on 1988. aastal USAs valminud põnevusfilm, esimene "Visa hinge" filmisarjast. Peaosades mängivad Bruce Willis, Bonnie Bedelia, Alan Rickman ja William Atherton. 
Filmi stsenaariumi aluseks on Roderick Thorpi romaan "Nothing Lasts Forever". 
Filmile on tehtud järjed "Visa hing 2" (1990), "Visa hing 3" (1995), "Visa hing 4" (2007) ja "Visa hing5" (2013). 
Süžee.
Jõuluõhtul saabub detektiiv John McClane Los Angelesse, et kohtuda oma naisega, kes töötab Nakatomi Plazas, Nakatomi firma pilvelõhkujas. Ettevõtte juhtkond tähistab õnnestunud miljonitehingut. Pidutsemise katkestavad 12 saksa terroristi, kes võtavad kõik hoones viibijad pantvangi. Vaid McClane jääb tabamata ning asub võitlusse.
Ruup

Ruup on puidust plankudest valmistatud lamedapõhjaline tüürita paat, millel on teravad täävid. Ruuba pikkus on 3–6 meetrit ja laius kuni 1,5 meetrit. Seda kasutatakse rannikuäärses ja madalas vees. 
Ruuba ehitus.
Plangutuseks kasutatakse mändi, kuuske ja haaba. Levinum on klinkerplangutus. Kaared, põõnad ja täävid valmistatakse põhiliselt tammest, kuid on teada ka okaspuukaartega lootsikuid. Levinumad kinnitusvahendid on raudnaelad ja poldid. Lootsikuga sõudmiseks kasutatakse kuni 3-meetrist mõla või aere. 
Levinud olid nn seitsmelaualootsikud, mis koosnesid kolmest põhjalauast ning kummalgi pool kahest pardalauast.
Kinnitusvahenditena on kasutatud nii vaskneete, raudnaelu, sepapolte kui ka tsingitud naelu. Tänapäeval kasutatakse neile lisaks ka roostevabu kruve, polte ja keermelatte.
Sõiduomadused.
Algupärane nooljas kuju teravate täävidega on sageli kasulik roostikus sõitmisel. Kuid lameda põhja ja tüüri puudumise tõttu ei ole see eriti hästi juhitav sõiduvahend.
Etümoloogia.
Sisemaal nimetati lootsikuteks ka ühepuupaate. Kui 20. sajandi algusaastatel hakkasid üha enam levima lootsikud, mis olid valmistatud laudadest, siis segaduse vältimiseks hakati esimesi kutsuma ühepuulootsikuteks.
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee Rapla jaoskond

Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee Rapla osakond oli Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee piirkondlik asutus Rapla rajoonis, mis asus Rapla linnas.
Juhtkond ja organisatsioon.
Rapla jaoskonna koosseisu kuulus:
Born This Way (Lady Gaga album)

"Born This Way" on Ameerika poplaulja Lady Gaga kolmas stuudioalbum, mille andis välja Interscope Records 23. mail 2011. See salvestati 2010. aastal. Albumi pealkirja teatas Gaga 2010. aasta MTV Video Music Awardsi tseremoonial pärast aasta parima video kategooria võitu, mille sai loo "Bad Romance" eest. Esimene singel ilmus 11. veebruaril 2011.
Lehelis

Lehelis ehk leeliselahus (saarte ja läänemurdes "leelis", lõunaeesti murretes "libe") on leeliseline (pesu)vedelik, harilikult tuhavesi. 
Vanasti kasutati tuhalehelist kodus pesupesemisel, põrandate küürimisel ja seebikeetmisel. Seepi keedeti 19. sajandini loomsetest rasvadest kanges lubjaga segatud tuhalehelises. Lehelist tehti sõelutud lehtpuutuhast, segati see kuuma veega, siis keedeti ja selitati või kurnati.
207. julgestusdiviis

207. julgestusdiviisi ("207 Sicherungs-Division") oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägede poolt okupeeritud Eestis Tartus dislotseerunud väegrupi Nord tagalapiirkonna julgestusüksus. Julgestusdiviisi ülesanneteks määrati varustustugipunktide, ühendus- ja järelveoteede ning järelvedude endi, lennuväljade ja trofeeladude julgestamine, sõjavangide valvamine ja äravedu ning liikluskorraldus väegruppide tagalas. 
Punaarmee läbimurde järel Alūksne (Marienburgi) kaitseliinil 1944. aasta augustis, allutati 207. julgestusdiviis armeegrupile Narwa ja kui Narva rindelt paisati Lõuna-Eestisse lahingugrupi Wagner SS-Brigadeführer Jürgen Wagneri juhtimisel, lahingugrupile allutati ka 207. julgestusdiviis. 207. julgestusdiviis allutati 25. augustil 1944 Emajõe rindelõigu kaitse II armeekorpusele, millele 207. julgestusdiviis allus kuni purustamiseni 17. ja 18. septembril 1944. Diviisile allusid peale 94. julgestusrügemendi ka põhiliselt eestlastest koosnevad lahingugrupid: kolonel Paul Gallase lahingugruppi kuulusid 5. Eesti Piirikaitserügemendi osad, Omakaitse üksused jt, 207. diviisile allus ajuti ka lahingugrupp Rebane. 
207. julgestusdiviisi juhtkond.
Diviisi staabi Ia ohvitser: 
207. julgestusdiviisi üksused.
Diviisi koosseisus oli staap koos sideroodu, välikomandantuuriga. 
Diviisis oli kolmest pataljonist koosnevad 2 jalaväerügementi, kus igas pataljonis oli:
Julgestusdiviisile allutati Saksa üksuste kõrval ka sõjavangidest ja kohalikest elanikest komplekteeritud üksused, sh ka 4) julgestus- ja korrakaitseüksused: valgevenelastest, ukrainlastest ja kasakatest sõjavangidest formeeritud 207. ratsapataljon ("Ostreiter-Abteilung 207") ning 37., 40., 41. ja 42. eesti kaitsepataljonid.
Julgestusdiviisi tegevusvaldkonda kuulus sõjavangilaagrite haldamine ja üksuste formeerimine kohalikest elanikest. 26. juunil 1942 arvati 207. julgestusdiviisi koosseisust välja Dulag’id nr. 101, 102, 154 ja 200. 207. julgestusdiviisile allutati Stalag’id (statsionaarsed laagrid) nr. 332 (Viljandis), 372 (Pihkvas), 381 (Tapal). (Vt Saksa sõjavangilaagrid Eestis)
Eesti Ajaloolise Mõõgavõitluse Liit

Eesti Ajaloolise Mõõgavõitluse Liit (EAML) on 2011. aastal asutatud ajalooliste võitluskunstidega tegelev spordiklubi. EAMLi asutajad on korraldanud sportliku mõõgavõitluse turniire Eestis alates aastast 2006.
281. julgestusdiviis

281. julgestusdiviis ("281 Sicherungs-Division") oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägede poolt okupeeritud Eestis Põltsamaal dislotseerunud tagala väegrupi Nord tagalapiirkonna julgestusüksus. Julgestusdiviisi ülesanneteks määrati varustustugipunktide, ühendus- ja järelveoteede ning järelvedude endi, lennuväljade ja trofeeladude julgestamine, sõjavangide valvamine ja äravedu ning liikluskorraldus väegruppide tagalas. 
1941. aasta sügis-talvel tegutses diviis 16. armee tagalas, Lovati jõe ja Dno-Novosokolniki piirkonnas ning dislotseerus Venemaal Ostrovis.
281. julgestusdiviisi juhtkond.
Diviisi staabi Ia ohvitser:
285. julgestusdiviis

285. julgestusdiviis ("285 Sicherungs-Division"), oli Teise maailmasõja ajal Saksa vägede poolt okupeeritud Eestis, Viljandis dislotseerunud tagala väegrupi Nord tagalapiirkonna julgestusüksus. Julgestusdiviisi ülesanneteks määrati varustustugipunktide, ühendus- ja järelveoteede ning järelvedude endi, lennuväljade ja trofeeladude julgestamine, sõjavangide valvamine ja äravedu ning liikluskorraldus väegruppide tagalas. 
Hiljem dislotseerus Venemaal Luugas, 1944. aastal kevadtalvel viidi 285. julgestusdiviis Narva rindele. Diviisi staap vastutas rannakaitse eest Viru maakonnas armeegrupi Narwa tagalas. 285. julgestusdiviisi 113. julgestusrügement võitles Narva rindel ja purustati koos eesti üksustega 1944. aasta septembri taganemise ajal Avinurme lahingus. 
285. julgestusdiviisi juhtkond.
Diviisi staabi Ia ohvitser:
Hemeroobsus

Hemeroobsus on looma- ja taimeliikide suhtumine inimtegevusse.
Saab eristada hemerofiilseid ja hemerofoobseid liike ning hemeradiafoore. Hemerofiilsed taimed liigitatakse omakorda apofüütideks ja antropofüütideks.
Stockholmi Eesti Maja

Eesti Maja Stockholmis on rootsieestlaste rajatud Eesti kultuurikeskus Rootsi pealinnas Stockholmis, üks paljudest Eesti Majadest kogu maailmas.
Stockholmi Eesti Maja loomine.
Esimene samm keskuse rajamise poole astuti 1954. aastal, mil rajati AB Eesti Maja – Estniska Huset. Oma maja finantseerimiseks ostsid 100 Rootsi krooni maksvaid aktsiaid tuhat eestlast, mitmed ka järelmaksuga.
Esimene Eesti Maja omandati 1958. aastal, see asus aadressil Regeringsgatan 24. 1970. aastal sundvõõrandas hoone Stockholmi linn kesklinna ümberehituse tõttu.
II Eesti Maja.
Uus Eesti Maja osteti 1970. aastal aadressil Wallingatan 32 ja 34. See on 1914. aastal endise krundile ehitatud seitsmekorruseline hoone. Ümberehitus kestis kaua, muuhulgas ka linnavalitsusega kestnud läbirääkimiste tõttu elamurajoonis asuva maja muuotstarbelise kasutusloa saamiseks. Esmalt saadigi vaid luba ehitada teisel korrusel (Rootsi süsteemi järgi esimese korruse) ruumid ümber seltskondlikuks tarbeks ja lasteaiale, esimene osa avati 1971. aastal.
Aastatel 1972–1973 rajati kolmandale korrusele korterid, majja asusid mitmed eestlaste organisatsioonid. Aastatel 1973–1974 sisustati keldrikorrusel noorteruumid. 2002. aastal alustati pööningute väljaehitust seitsmeks korteriks.
Eesti Majas tegutsevad organisatsioonid.
Enam kui poole Eesti Maja pinnast hõlmavad seltskondlikud ja bürooruumid. Suurima osa neist moodustab 549 istekohaga Scalateatern. Eesti Majas asuvad järgmiste organisatsioonide ja seltside ruumid: Rootsi Eestlaste Liit, ajakirja Rahvuslik Kontakt toimetus, Stockholmi Eesti Lasteaed, Eesti Kultuuri Koondis, Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Stockholmi Kogudus, Klubi Estetic, Eesti Üliõpilaste Seltsi Rootsi koondus ja üliõpilaskorporatsiooni Fraternitas Estica Rootsi koondis. Alates 2016 aastas asuvad Eesti Majas ka eestirootslaste kultuuriühingu Estlandssvenskarna SOV ruumid. Majas tegutses kuni 2019. aastani ka Eesti Päevalehe toimetus.
Eesti Maja saali kasutavad eesti ühingud ja seltsid oma tegevuseks ja koosviibimisteks. Ruume on võimalik rentida nii konverentsideks kui pidulikeks sündmusteks. Eesti Kultuurikoondise poolt hallatavates näituseruumides vahelduvad eesti kunstnike või muud Eestiga seotud näitused perioodiliselt.
AB Eesti Maja – Estniska Huset 4000 aktsiat jagunevad umbkaudu 1500 aktsionäri vahel. Suurimaks aktsionäriks on korporatsioon Fraternitas Estica, kellele kuulub 393 aktsiat.
Bioorgaaniline keemia

Bioorgaaniline keemia on orgaanilist keemiat ja biokeemiat ühendav loodusteaduse haru. Bioorgaaniline keemia uurib bioloogilisi protsesse kasutades keemilisi meetodeid.
Bioorgaanilise keemia uurimisobjektideks on bioloogiliselt olulised ühendid meditsiini, põllumajanduse, toiduainetööstuse jt valdkondades. Näiteks nukleiinhapped, valgud, lipiidid, ensüümid jne. Omaette valdkond on bioaktiivsed ühendid, need on keemilised ühendid, mis omavad olulist füsioloogilist toimet juba väikestes kogustes, näiteks fermendid, hormoonid, vitamiinid, antibiootikumid jpt.
Michael Bratman

Michael E. Bratman (sündinud 25. juulil 1945) on USA filosoof. 
Ta on Stanfordi Ülikooli Durfee filosoofiaprofessor. 
Bratman on tegelnud tegevusfilosoofia ja moraalifilosoofiaga. 
Kavatsust ja kavatsuslikkust uurides on ta välja töötanud uskumuse-soovi-kavatsuse mudeli, mida kasutatakse muu hulgas tehisintellektis.
Laap

Laap ehk juustujuuretis on juustu valmistamisel piima kalgendamiseks kasutatav ferment. Laabis sisaldub kümosiini ehk renniini nimeline proteaas - valke lagundav ensüüm. 
Traditsiooniliselt valmistatakse laapi tapale viidavate vasikate mao limaskestast. Laabi asendajana kasutatakse ka taimseid kalgendajaid (viigipuu koor, nõgesed, ohakad jm).
Putkõis

Putkõis (ld. "flosculus disci"; ingl. "disc floret") on liitlehise õiekrooniga õis, mille kroonlehed on suuremas ulatused putke- või torusarnaselt kokku kasvanud.
Laiuse Jumalaema Sündimise kirik

Laiuse Jumalaema Sündimise kirik oli õigeusu kirik tänases Jõgeva maakonnas Laiusevälja külas, mida kasutas Laiuse Jumalaema Sündimise kogudus.
Laiuse puidust õigeusu kirik rajati 1864. aastal umbes ühe kilomeetri kaugusele Laiuse ordulinnusest Põltsamaa–Mustvee tee äärde Laiusevälja külla ehk Kirikukülla. 
Kirik ehitati 1893. aastal ümber arhitekt Apollon Edelsoni projekti järgi. Kirikut remonditi põhjalikult 1913. aastal. 
Kiriku lähistel Laiuse–Kivijärve tee ääres asus ka kohalik õigeusu Mõisaküla kalmistu, mis rajati juba 1861. aastal.
Pärast koguduse sulgemist 1987. aastal hakkas kirik lagunema ja on nüüdisajal varemeis.
Finantsinspektsioon

Finantsinspektsioon (FI) on Eestis finantsjärelevalvet teostav autonoomse pädevuse ja eelarvega finantsjärelevalve ning kriisilahenduse asutus.
Finantsinspektsioon tegutseb Eesti riigi nimel ja on oma otsustes sõltumatu. Finantsinspektsioon teostab riiklikku järelevalvet Finantsinspektsioonilt tegevusloa saanud pankade, kindlustusseltside, kindlustusvahendajate, investeerimisühingute, fondivalitsejate, investeerimis- ja pensionifondide, makseasutuste, e-raha asutuste, krediidiandjate ja -vahendajate ning väärtpaberituru üle.
Finantsinspektsioon kuulub Euroopa ühtsesse järelevalvemehhanismi (Single Supervisory Mechanism, SSM), mis teostab alates 2014. aasta novembrist kapitalijärelevalvet Euroopa mõistes oluliste pankade ja nende kontsernide üle. Finantsinspektsioon kuulub Euroopa ühtsesse kriisilahenduse korda (Single Resolution Mechanism, SRM) ning vastavasse nõukokku.
Finantsinspektsiooni tegevust kavandab ja juhtimist kontrollib Finantsinspektsiooni nõukogu. Nõukogu koosneb kuuest liikmest, kellest kaks on liikmed ametikoha järgi: rahandusminister ja Eesti Panga president. Kaks Finantsinspektsiooni nõukogu liiget nimetab ja kutsub tagasi rahandusministri ettepanekul valitsus ning kaks liiget Eesti Panga presidendi ettepanekul Eesti Panga nõukogu. Finantsinspektsiooni nõukogu esimees on ametikoha järgi rahandusminister. 
Finantsinspektsiooni tegevust juhib ja korraldab juhatus. Juhatuses on neli liiget, kelle nimetab ametisse ja kutsub tagasi nõukogu. Finantsinspektsiooni juhatusse kuuluvad Kilvar Kessler (esimees), Andre Nõmm, Andres Kurgpõld ja Siim Tammer.
Ajalugu.
Finantsinspektsioon loodi 2002. aastal, mil ühendati Eesti Panga Pangainspektsioon, rahandusministeeriumi haldusalas tegutsenud Kindlustusinspektsioon ja Väärtpaberiinspektsioon. Vajadus luua finantssektoris ühtne järelevalve kerkis päevakorda seoses Maapanga pankrotiga 1998. aasta suvel; 9. mail 2001 võttis Riigikogu vastu finantsinspektsiooni seaduse.
Inspektsiooni juhatuse esimene esimees oli 1. jaanuarist 2002 Andres Trink. Juhatuse koosseisus olid Kristjan-Erik Suurväli, Kaido Tropp, Kilvar Kessler ja Andres Kurgpõld. 1. juulist 2002 sai juhatuse liikmeks ka Angelika Koha.
Nižnevartovski rajoon

Nižnevartovski rajoon on haldusüksus Venemaal Handi-Mansimaal. Rajooni halduskeskus on Nižnevartovsk.
Haldusjaotus.
Rajoon jaguneb kaheksaks omavalitsuseks:
Bõlino küla, Passoli küla, Sosnina küla ja Vampugoli küla on küladevahelisel alal.
Sovetski rajoon (Handi-Mansimaa)

Sovetski rajoon on haldusüksus Venemaal Handi-Mansimaal. Rajooni halduskeskus on Sovetski.
Haldusjaotus.
Rajoon jaguneb kaheksaks omavalitsuseks. Nendeks on linnaasundused Agiriš, Kommunistitšeski, Malinovski, Pionerski, Sovetski, Zelenoborsk ja Tajožnõi ning külaasundus Aljabjevski.
Sovetski rajoon

Sovetski rajoon on mitme haldusüksuse nimi.
Venemaa:
Muu:
Inspektsioon

Inspektsioon on riiklik järelevalveteenistus, mis tegutseb kindlas valdkonnas.
Eesti riigiasutuste sekka kuuluvad tänapäeval näiteks andmekaitse inspektsioon, finantsinspektsioon, tööinspektsioon, keskkonnaamet ja terviseamet. Nõukogude ajal tegutsesid Eesti NSV-s muuhulgas ka sanitaarinspektsioon, autoinspektsioon ning Kalavarude Kaitse ja Taastamise Inspektsioon.
Inspektsiooniks nimetatakse eesti keeles ka ülevaatust või kontrolli, sh ühekordse või regulaarse tegevusena. Inspektsiooni teostajat nimetatakse inspektoriks.
Kontor

Kontor (saksa keeles "Kontor" või "Contor", prantsuse sõnast "comptoir") kõige tavalisemas tähenduses on ruum või ala, kus inimesed teevad tubast mittefüüsilist tööd nn valgekraedena. Juriidilises kontekstis tähendab see ka kohta, kus ettevõte või asutus ametlikult tegutseb. Samuti võidakse kontorist kõnelda kui organisatsiooni osast, vastandades kontoritööd teenindusele, füüsilisele tööle või välitööle (nn sinikraedele).
Kontor on nii arhitektuuriline kui ka sotsiaalne fenomen. Ettevõtte kontor võib koosneda isegi ühestainsast lauast poe tagaruumis, kuid see võib olla ka mitmekümnekorruseline pilvelõhkuja või kontorihoonete kompleks.
Algselt tähistas sõna "kontor" Hansa Liidu kaubakontoreid. Selle sõnakasutuse järelkajana kõneldakse eesti keeles tänini "pangakontoritest" panga esinduse tähenduses.
Jakov Tšadajev

Jakov Jermolajevitš Tšadajev (10. detsember 1904 Omutninsk, Vjatka kubermang – 30. detsember 1985, Moskva) oli NSV Liidu riigitegelane ja majandusteadlane.
Jakov Tšadajev sündis töölisperekonnas. 12. eluaastast alates töötas Omutninski metallurgiatehases, hiljem metsatööstuses. 1919. aastal astus komsomoli.
Aastatel 1937–1975 töötas Vene NFSV Plaanikomitees erinevatel ametikohtadel. Selle kõrval töötas ta aastatel 1940–1949 NSV Liidu Ministrite Nõukogu (1940–1946 Rahvakomissaride Nõukogu) asjadevalitsejana.
Maxima Grupė

Maxima Grupė, UAB (ka Maxima Group) on Leedu ettevõte, mis on Baltikumi suurim tööandja. Maxima Grupė omas 2010. aasta seisuga Eestis, Lätis, Leedus ja Bulgaarias kokku 435 Maxima nime kandvat kauplust.
Esimesed kolm kauplust avati 1992. aastal Vilniuses ning kümnendi lõpuks oli ketist kujunenud Leedu turuliider. "Maxima" kaubamärk võeti kasutusele 1998. aastal. Eestisse ja Lätisse laienemist alustati 2001. aastal (siiski veel T-marketi nime all), kui avati esimesed poed Riias ja Pärnus. 2005. aastal avati esimene pood Bulgaarias.
Tagasilöögiefekt

Tagasilöögiefekt (inglise "Rebound effect") on nähtus, kus ravi järsk katkestamine võib kaasa tuua haigusnähtude tugevnemist. Eriti kergelt võib see järgneda pikaajalise ravi kiirel lõpetamisel.
Ravimite kasutamist, mille puhul võib esineda tagasilöögiefekt, tuleb vähendada järk-järgult või seotuna teiste ravimitega.
Näkimadalad (romaan)

"Näkimadalad" on Herman Sergo romaan, mis ilmus 1984. aastal kolmes köites.
Romaan käsitleb Hiiumaa rootslaste elu ja saatust 18. sajandil.
Tsitaate
„Jah, tuli välja, et kodusest kohast oli raskem lahkuda kui kõige kallimastki inimesest. Sureb mehel naine ära, on küll lein majas, kuid elu läheb edasi ja aasta või paari-kolme pärast talitab tare seinte vahel juba uus perenaine. Lastest jääb mõni ikka elusse, kellest tröösti leida. Ja vanema inimese lahkumine on loojast seatud. Aga oma kodu kaotus ei ole loomulik ja uut kodu ei saa endale kunagi. Sest koht, kus sa pole sündinud ja üles kasvanud, kus sul pole lapsepõlvemälestusi, jääb sulle võõraks. Olgu seal ka kõige parema ja paksema mullaga maad, lugematud hobuse- ja veisekarjad, iga päev süüa kas või mett, piima ja sulaselget sepikut.” 3. osa, lk 273
Peterburi Vaimulik Akadeemia

Peterburi Vaimulik Akadeemia (vene keeles "Санкт-Петербургская духовная академия") on Vene Õigeusu Kiriku kõrgem vaimulik õppeasutus asukohaga Peterburis. 
2002. aastal õppis akadeemias 137 õpilast, sealhulgas 58 välismaalast. Akadeemia rektor alates 2008. aastast on piiskop Amvrossi.
Struktuur.
Akadeemia koosneb viiest osakonnast:
Akadeemial on oma raamatukogu ja kirikuarheoloogia muuseum.
Ajalugu.
Akadeemia asutati 1797. aastal Aleksander Nevski Kloostri ("Свято-Троицкая Александро-Невская лавра") seminari juurde ja kandis Aleksander Nevski Akadeemia nimetust. Akadeemiasse pürgijad olid vaimuliku seminaride lõpetajad.
1809. aastal nimetati akadeemia ümber Peterburi Vaimulikuks Akadeemiaks ning jaotati kolme ossa – vaimulik kool kui alghariduskool, vaimulik seminar kui keskhariduskool ja vaimulik akadeemia kui kõrghariduskool. Reformitud akadeemia esimene lend lõpetas 1814. aastal. Lõpetanutele anti teoloogiadoktori ("doctor theologiae"), teoloogiamagistri ("magister theologiae") või teoloogiakandidaadi ("candidatus theologiae") kraad. Akadeemiat juhtis arhimandriit, hiljem piiskop. 
Akadeemiast sai teoloogilise ja ajaloolise uuringute ning vaimulike tekstide tõlkimise keskus. Uurimistulemuste avaldamiseks oli akadeemial oma ajakiri, mis 1821. aastast kandis nime "Христианское чтение" ja 1874. aastast alates "Церковный вестник". 
Pärast Riia Vaimuliku Seminari asutamist 1846. aastal pääsesid akadeemiasse õppima ka eestlased. Esimese eestlasest Riia Vaimuliku Seminari kasvandikuna lõpetas Peterburi Vaimuliku Akadeemia 1861. aastal teoloogia kandidaadina Georg Toots. Talle järgnesid Peeter Mihkelson (teoloogia magister) 1867. aastal ja Peeter Mets 1873. aastal.
1918. aastal akadeemia suleti. Aastatel 1920–1928 täitis akadeemia ülesandeid algul Peterburi Teoloogia Instituut, hiljem Leningradi Kõrgem Vaimulik Kursus. 
1946. aastal avati akadeemia uuesti Püha Sinodi Hariduskomitee alluvuses kui Leningradi Vaimulik Akadeemia. 
1963. aastal avati akadeemia juures välisõpilaste osakond. 
Pärast Nõukogude Liidu lagunemist taastati akadeemia nimena Peterburi Vaimulik Akadeemia.
Tüüp 60

Tüüp 60 (60式自走無反動砲, "roku-maru-shiki-jisou-muhandou-hou") on kahe tagasilöögita tankitõrjekahuriga M40 relvastatud kerge tankitõrjesoomuk. See töötati välja Jaapanis 1950. aastate lõpus ja oli kasutusel aastatel 1960–2008. 
Ajalugu.
Tüübi 60 väljatöötamine algas 1954. aastal Jaapani Omakaitsejõudude Tehnika Uurimis- ja Arendusinstituudi peakorteris. Kaks Jaapani firmat valmistasid kumbki ühe prototüübi: Komatsu prototüüp (SS1) oli relvastatud paaris 105 mm tagasilöögita tankitõrjekahuritega, mootor asus ees, käigukast taga ja sellel oli torsioonvedrustus; Mitsubishi prototüübil (SS2) oli mootor taga ja käigukast ees, torsioonvedrustus ja relvastuseks paaris 106 mm tagasilöögita kahurid. Esialgsel hinnangul oli SS2 mõnevõrra parem. Komatsu ehitas 1956. aastal kolmanda prototüübi SS3. Uuel prototüübil oli mitu uuendust, neist peamine võimsam mootor. Viimane prototüüp SS4 valmis 1959. aastal. Parandatud oli mootori jahutust ja muudetud juhtimissüsteemi. SS4 standardiseeriti 1960. aastal kui Tüüp 60 iseliikuv tagasilöögita kahur. Masinaid tootis Komatsu, alltöid teostasid Jaapani Terasetööstused (kahurid) ja Howa Masinakompanii. 
Tüübi 60 kasutamine lõpetati 2008. aastal.
Kirjeldus.
Soomuki meeskond oli kolmeliikmeline: juht, laadur, komandör-sihtur. Juht istus ees vasakul ja pääses masinasse läbi pea kohal asuva luugi. Juhi kasutada oli kolm periskoopi. Komandör täitis ka sihturi rolli ja paiknes kahuritest paremal. Laadur asus sõidu ajal komandörist vasakul ja pidi kahurite laadimiseks soomukist väljuma (laadimine toimus tagant). 
Kahurid paiknevad paarisrakendina masina paremal küljel. Nende pööramiseks, tõstmiseks ja langetamiseks kasutati kombineeritult hüdraulilisi ja elektrilisi seadmeid. Reisiasendis sai kahureid tõsta-langetada +10 kuni −5 kraadini ja pöörata kummalegi poole 10 kraadi võrra. Kui kahurid koos komandöri positsiooniga on ülemisse asendisse tõstetud, siis saab kahureid tõsta-langetada +15 kuni −20 kraadini ja pöörata paremale-vasakule 30 kraadi. Sihtimisseadmed koosnevad kaugusmõõtjast, optilisest sihikust ja 12,7 mm märkimispüssist/kuulipildujast kummagi kahuri kohal. Kahur laseb HE ja HESH tüüpi mürske, efektiivne laskekaugus on 1100 meetrit, maksimaalne 7700 meetrit. Tule kiirus on kuus lasku minutis, masinas kaasas on kümme mürsku. 
Tagasilöögita kahuri M40 kaliiber on kirjelduse järgi 106 mm, kuid reaalselt 105 mm. Vale kaliibrit kasutatakse, et vältida moona segiajamist 105 mm tagasilöögita kahuri M27 moonaga, mis vaatamata samale kaliibrile M40-le ei sobi. 
Mootor ja käigukast paiknevad kere tagaosas. Kasutatakse torsioonvedrustust. Maanteerattaid on viis, ees paikneb vedav ratas ja taga toetusratas. Lisaks on kolm roomiku tagasijooksu rullikut. Esimesel, teisel ja viiendal rattal on hüdrauliline amortisaator. Lumes sõitmiseks on võimalik kasutada laiemaid roomikuid. 
Soomuk ei ole ujuv, puudub ABK kaitsevarustus ning infrapunaseadmed öösel sõitmiseks ja laskmiseks.
Aleksei Adašev

Aleksei Fjodorovitš Adašev (surnud 1561 Tartus) oli Moskva ja Vene tsaaririigi sõjaväelane, diplomaat ja riigitegelane (okolitš), tsaar Ivan Julma lähikondlane.
Aleksei Fjodorovitš Adašev oli Ivan IV valitsusaja (1533–1574; 1576–1584) alguses (1540.–1550. aastad) üks silmapaistvamaid riigitegelasi, koos õukonnavaimulik Silvesteri, metropoliit Makariose, duumadjakk Ivan Viskovatõi ja vürst Andrei Kurbskiga. Valitud Raada oli suurvürsti juures nõuandev organ, mis arutas riigireformide ja välispoliitika küsimusi ning juhtis nende elluviimist. 
Tsaari ja Valitud Raada tegevus oli suunatud tsaarivõimu ja keskvalitsuse tugevdamisele, toetudes ja edendades senise bojaaride ja pärusaadlike asemel teenisaadlikke. Valitud Raadaga viis tsaar läbi uuendusi kesk- ja kohalikus valitsemiskorralduses ning kohtupidamises (koostati kodifitseeritud Sudebnik 1550), viidi läbi sõjaväereform (moodustati streletsiväeosad ja kaotati kohajärgussüsteem sõjaväejuhtimises). Valitud Raada kaotas oma mõju riigivalitsemisele 1560. aastal ja selle liikmed sattusid tsaari repressioonide ohvriks.
Adašev sattus vastuollu Ivan IV-ga ja saadeti Vene-Liivi sõja ajal 1560 vojevoodina Viljandisse ja sealt Tartusse, kus suri vanglas.
Jane Drew

Dame Jane Drew (24. märts 1911 – 27. juuli 1996) oli inglise arhitekt ja linnaplaneerija, modernistliku arhitektuuristiili esindaja. Drew võttis osa CIAMi ja MARS Groupi tegevusest.
Jane Drew lõpetas Londonis Architectural Association School of Architecture'i, kus ta õppis aastail 1929–1934.
Drew projekteeris sotsiaalelamuid Suurbritannias, Lääne-Aafrikas, Indias ja Iraanis. Koos oma teise abikaasa Maxwell Fryga (abielu sõlmiti 1942. aastal) projekteeris Drew Ghanas ja Nigeerias koole ja ülikoole. Koos Fry ja Pierre Jeanneret'ga projekteerisid nad Indias Pandžabi osariigi uut pealinna Chandīgarhi.
Drew on olnud RIBA nõukogu liige 1964–1970 ja 1971–1974 ning Architectural Associationi president aastail 1969–1970.
Jane Drew sõprade seas olid ka arhitekt Alvar Aalto ja ehitusinsener Ove Arup.
Drew abikaasa Max Fry jäi pensionile 1973. aastal, Drew jätkas tööd tegevarhitektina kuni 1979. aastani. Max Fry suri 1987. aastal. Jane Drew elas 85 aasta vanuseni ja suri 1996. aastal vähki.
Seitse kuud enne oma surma ülendati Jane Drew Briti impeeriumi ordu "dame commander"'iks.
Arup &amp; Arup Ltd

Arup &amp; Arup Ltd oli inseneri- ja ehitusteenuseid osutav ettevõte Suurbritannias Londonis. 
Ettevõtte asutas 1938. aastal taani päritolu ehitusinsener Ove Arup koos oma onupoja Arne Arupiga ja see eksisteeris kuni 1946. aastani. Selle ettevõtte põhjal asutas Ove Arup samal aastal uue ettevõtte Arup.
Ettevõttes töötas ka inglise ehitusinsener Ronald Jenkins.
Kingsgate'i sild

Kingsgate'i sild (inglise keeles "Kingsgate Bridge") on Inglismaal Durhamis asuv raudbetoonist jalgsild üle Weari jõe.
Silla projekteeris 1963. aastal Ove Arup ja selle ehitas Durhami ülikool. Sild valmis 1965 ja avati 1966.
Arupiga seostatakse totaalse arhitektuuri mõistet. Selles on ühendatud nii objekti arhitektuuriline kujundus kui insenerilahendus. Arupi enese hinnangul vastas just Kingsgate'i sild tema maailmavaatele kõige paremini.
Kingsgate'i sild on jäikraamsild, keskmise ava sille on 31 m. Silla kumbagi otsa toetavad kaks V-kujuliselt paiknevat jalga, mis kummagi V-tähe alusel maha toetuvad.
Selle ehitamine oli ebatavaline. Silla kaks poolt ehitati valmis kaldal paralleelselt jõega, seejärel pöörati need jõega risti ja ühendati teineteise külge pronksist liidestega.
Kingsgate'i sild arvati 1998. aastal 1. järgu arhitektuurimälestiseks.
16. aprillil 2003, Arupi 108. sünniaastapäeval paigaldati silla Dunelm House'i poolsesse otsa Ove Arupi pronksbüst. Büsti valmistas 1987 Diana Brandenburger ja selle avas Arupi tütar Karin Perry. Büst varastati 2006. aasta suvel. 2011. aasta septembris avati silla küljel büsti koopia, mis polnud enam pronksist.
Sinirind

Sinirind ("Luscinia svecica") on lind värvuliste seltsist.
Sinirinnal on kaks alamliiki: luha-sinirind ("L. svecica cyanecula") ja tundra-sinirind ("L. svecica svecica").
Uldis Vazdiks

Uldis Vazdiks (27. mai 1941 Riia – 5. mai 2006 Riia) oli läti näitleja. 
1959. aastal asus Uldis Vazdiks õppima Läti Riikliku Konservatooriumi Teatriteaduskonda. 
1960. aastal lahkus ta sealt ja läks üle Läti Kunstiteatri õppestuudiosse, mille lõpetas 1962. aastal. Seejärel töötas Läti Kunstiteatris. 
Alates 1963. aastast mängis ta paljudes filmides. Uldis Vazdiks mängis filmis "Viimne reliikvia" Siimu rolli. 1972. aastal valminud Tallinnfilmi filmis "Maaletulek" mängis ta meremees Juhani rolli.
Isiklikku.
Tema vanemad olid näitlejad Hermanis Vazdiks ja Vilma Lasmane. Uldis Vazdiksi õde Ilze Vazdika on samuti näitleja.
Dekreet

Dekreet on riigipea või valitsuse poolt antud seadus.
Eestis.
Seaduste andmise õiguse sai ajutine valitsus tagantjärele 24. novembril 1918 (Ajutised administratiivseadused olid vastu võetud juba 19. novembril 1918). Ka 4. juunil 1919 vastu võetud Eesti vabariigi valitsemise ajutine kord andis Vabariigi Valitsusele õiguse Asutava Kogu ja Seadusandliku Delegatsiooni istungite vaheaegadel seadusi vastu võtta. See õigus säilis ka Konstantin Pätsi esimesel valitsusel kuni 1. novembrini 1921 (RT 1921, 101, 192).
1932. aasta detsembris andis V Riigikogu volitusseadusega Vabariigi Valitsusele õiguse dekreete anda.
Uuesti sai Riigivanem seaduste andmise õiguse dekreedina 24. jaanuaril 1934 jõustunud põhiseadusega. Aastail 1935 ja 1936 toimus kogu seadusandlus (ka riigieelarvete andmine) ainult dekreedi teel. Kuni 1937. aastani esitati dekreedid ametis oleva V Riigikogu juhatusele. Vabariigi Presidendi dekreetide andmise õiguse Riigikogu istungjärkude vaheajal sätestas ka 1938. aasta põhiseadus.
1992. aasta põhiseadus sätestab riigipea dekreediõiguse seadluse nime all PS §§ 109-110-s. Tegemist on piiratud nn hädadekreedi andmise õigusega – seadluse võib välja anda juhul, kui Riigikogu ei saa kokku tulla ning esineb edasilükkamatu riiklik vajadus. Seadlusele peavad andma kaasallkirja Riigikogu esimees ja peaminister, kuid Riigikohus on selgitanud, et nende osa piirdub allkirjastamisega. PS sätteid seadlusandlusõigusest täpsustavad Vabariigi Presidendi töökorra seaduse §§ 14–17.
Nõukogude Venemaal ja Nõukogude Liidus.
Nõukogude Venemaal ja seejärel Nõukogude Liidus reguleeriti sünnituspuhkust, vööndiaega jm valitsuse (Rahvakomissaride Nõukogu, Ministrite Nõukogu) dekreetidega.
Eesti NSV-s nimetati dekreediks vene keele eeskujul sünnituspuhkust (dekreetpuhkus). Levinud oli väljend "dekreeti minema" ehk "sünnituspuhkusele minema". Eesti NSV-s nimetati dekreediajaks ka Moskva aega ehk vööndiaega.
Märulifilm

Märulifilm (ka "action"-film) on mängufilmižanr, mille põhitunnusteks on kiire rütm ja tempo. Filmi pinget hoiab üleval konflikt vähemalt kahe vastaspoole vahel. Rohkesti on põnevust, seiklust, trikkvõtteid ja tagaajamist.
Tuntud teosed.
Andmebaasi Internet Movie Database edetabel "Best Action" (september 2011).
Taime tänav

Taime tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis.
Taime tänav saab alguse raudteeäärsest Heina tänava ristmikust. Taime 2 juures hargneb Taime tänavast sellega paralleelne Orase tänav. Edasi ületab Taime tänav Ristiku tänava ning lõpeb ristudes Aru tänavaga, teisele poole ristmikku jääb Sõle Spordikeskuse staadion.
Hoonestus.
Tänaval paiknevad valdavalt väikesed, keskse trepikoja ja peegelkompositsiooniga kahekorruselised kortermajad, mõnigi neist on ajastule iseloomulik kivist trepikojaga puumaja; erandina asub Taime ja Ristiku tänava nurgal aadressil Taime 15 kolmekorruseline 12 korteriga elamu. Majade juurde kuuluvail kruntidel on kõrg- ja madalhaljastus, sagedased on viljapuud, lillepeenrad ja laste mängunurgad. Taime tänav 20 asuvas paviljonis tegutses pikka aega Taime pood, praegu asub seal trükikoda. Lähimad ühissõidukipeatused jäävad Kolde puiesteele ja Ristiku tänavale. Taime 27 asub Taime Lasteaed.
Pelgulinna ehitusmääruse järgi on Taime tänav miljööväärtuslik hoonestusala, kus uushoonestus tuleb kavandada lahtise hoonestusviisina ning tühjadele kruntidele ehitamisel tuleb arvestada kõrvalkruntidel paiknevate hoonete ehitusjoonega.
Taime tänava hooned võeti ekspluatatsiooni 26. oktoobril 1932 koos ümberkaudsete Muru (Auna), Orase, Söödi ja Aru tänava majadega. Siiski oli Taime tänava hoonestus 1930. aastate lõpus veel hõre.
Ivan Viskovatõi

Ivan Mihhailovitš Viskovatõi (hukatud 25. juulil 1570 Moskvas) oli Vene tsaaririigi diplomaat ja poliitik, "valitud raada" liige, saadikute prikaasi djakk.
Vene-Liivi sõja ajal 1558. aasta mais, pidas Viskovatõi koos Aleksei Adaševiga läbirääkimisi Vene vägedele alistunud Narva linna esindajatega.
Viskovatõi sattus tsaari Ivan Julma ebasoosingusse ja hukati Moskvas. Maljuta Skuratov lõikas ära tema nina ja teised opritšnikud tükeldasid tema keha.
Avenüü

Avenüü (harvem, eelkõige Venemaa kontekstis ka prospekt) on lai sirge tänav, mis on tihti ka puudega palistatud (puiestee).
Ristplaneeringuga linnades nimetatakse vahel ühes suunas kulgevaid tänavaid tänavateks ja nendega ristuvaid tänavaid avenüüdeks. Nii kulgevad New Yorgis Manhattani linnajaos avenüüd edelast kirdesse, tänavad aga loode- ja kagussuunaliselt.
Oktjabrskoje rajoon

Oktjabrskoje rajoon on haldusüksus Venemaal Handi-Mansimaal. Rajooni halduskeskus on Oktjabrskoje.
Haldusjaotus.
Rajoon jaguneb 12 omavalitsuseks:
SRÜ Terrorismivastane Keskus

SRÜ Terrorismivastane keskus on 2000. aastal moodustatud Sõltumatute Riikide Ühenduse liikmesriikide terrorismivastase tegevuse koordineerimisasutus.
SRÜ TVK on 50% ulatuses Venemaa finantseerimisel ja TVK juhiks on selle keskuse tegevusaja jooksul määratud Venemaa esindajad. TVK keskus asub Venemaal Moskvas, Iljinka tänaval ja filiaal asub ka alates 2011. aastast Kõrgõzstani pealinnas Biškekis. TVK isikkoosseis on 60 ametnikku. SRÜ TVK juht on Venemaa Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse ülema asetäitja ja Venemaa Rahvusliku Terrorismivastase keskuse ülem.
Juhid ja organisatsioon.
SRÜ TVK ülemal on kolm asetäitjat: SRÜ Ministrite Nõukogu, SRÜ Kaitseministrite Nõukogu ja SRÜ Piirivalvevägede juhatajate nõukogu poolt ja SRÜ TVK juht, tema 1. asetäitja ja asetäitjad ei tohi vastavalt põhikirjale ühe riigi kodanikud.
SRÜ Terrorismivastase keskuse koosseisus on:
Ívi Adámou

Ívi Adámou (; sündinud 24. novembril 1993) on Küprose laulja, kes sai laiemalt tuntuks osalemisega saate "The X Factor" Kreeka variandis, kus teda juhendas Giorgos Theofanous. Ta kindlustas endale plaadilepingu Sonyga ning andis välja oma esimese EP "Καλοκαίρι Στην Καρδιά" ("Kalokairi Stin Kardia"), mis sai kuldplaadi staatuse. Samal aastal tegi ta koostööd Spiros Lambrou kooriga ja andis jõuludeks välja EP "Χριστούγεννα με την Ήβη Αδάμου" ("Christougenna me tin Ívi Adámou"), mis anti välismaal välja nimega "Christmas with Ivi Adamou". Seda müüdi 50 000 eksemplari Portugalis.
Adámou esindas Küprost 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Bakuus lauluga "La La Love". Finaalkontserdil sai see 65 punktiga 16. koha.
Varasem elu.
Ívi Adámou sündis 24. novembril 1993 Ayia Napas, Famagustas, Küprosel. Hea hääle, lauluoskuse ja klaverimänguga kogus ta auhindu paljudelt festivalidelt ja täitis diplomitega oma toaseinu. Üheksaaastaselt osales ta kohalikul võistlusel Larnacal, Küprosel ja võitis lauluga "Κακά παιδία" ("Kaka Paidia"; originaalesitaja Anna Vissi) esikoha. 2009–2010 osales ta Kreeka versioonis saatest "The X Factor" teisel hooajal, saades kuuenda koha. Ta peab oma suurimaks eeskujuks Beyoncéd, samuti ka Christina Aguilerat ja Whitney Houstonit.
Esitused saates "The X Factor".
Ívi Adámou osales Kreeka versioonis saates "The X Factor" teisel hooajal (2009/2010), lauldes järgmisi laule:
Pärast saadet "The X Factor".
Kuigi Adámou ei olnud saates "The X Factor" finalist, õnnestus tal siiki saada plaadileping firmaga Sony Music Greece, saate toetajaga. Tema väljahääletamine oli avaliku tüli põhjuseks – nii saates "The X Factor" kui ka meedias- firma Sony Music Greece ja Theofanouse vahel.
Adámou esimene "extended play", "Καλοκαίρι Στην Καρδιά" ("Kalokairi Stin Kardia"), anti välja 2010. aasta juunis ning sealt ilmusid sellised singlid nagu "Α*Γ*Α*Π*Η" ("A*G*A*P*I* (Crashing Down)", "Σώσε Με" ("Sose Me") ja "Το μυστικό μου να βρεις" ("To mistiko mou na vreis"). See sai kuldplaadiks 6000 eksemplari müümise eest. Ta tegi kaasa hiphopibändi Stavento singlil "Σαν έρθει η μέρα" ("San erthei i mera"), mis oli tolle suve kõige edukam laul, jäädes Kreeka muusikaedetabelisse 20 nädalaks, ning müües rohkem kui 60 000 digitaalset eksemplari. Ta tuuritas suvel koos Staventoga mööda Kreekat. Samuti tegi ta koostööd ka Spiros Lambrou kooriga ning andis välja jõuludel EP "Christougenna Me Tin Ivi Adamou", välismaal välja antud nimega "Christmas with Ivi Adamou". Vastavalt Tralalale müüdi seda 50 000 eksemplari Portugalis.
Eurovisioon.
Küprose telekanal CyBC valis Ívi Adámou Küprost esindama 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel, mis toimus Bakuus Aserbaidžaanis.
Ta sai 65 punktiga 16. koha.
Ingrīda Andriņa

Ingrīda Andriņa (23. juuni 1944 Riia – 17. september 2015 Riia) oli läti näitleja.
Andriņa lõpetas 1967. aastal Moskvas Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi näitekunsti teaduskonna ja asus tööle Läti Rahvusteatrisse. Alates 2001. aastast töötas ta samas teatris rollilepinguga näitlejana.
Ta mängis alates 1966. aastast paljudes filmides, sealhulgas filmis "Viimne reliikvia" Agnese rolli.
Ingrīda Andriņa on maetud Riia metsakalmistule.
Joachim Friedrich von Mansfeld

Krahv Joachim Friedrich von Mansfeld-Vorderort (af Mansfelt; 19. aprill 1581 – 29. aprill 1623 Friedeburg) oli saksa päritolu Rootsi väejuht.
Krahv Mansfeld võttis Rootsi väejuhina Liivimaal osa Poola-Rootsi sõjast (1600–1611).
Talle kuulusid Saale jõe äärsed Friedeburgi (1604) ja Pfützthali mõis tänapäeva Saksi-Anhaltis. 
Krahv Mansfeld on maetud Friedeburgi kirikusse.
Bulvar

Bulvar on lai puiestee, tihtipeale jõe või mere kaldal. Sageli nimetatakse bulvariteks ringtänavaid. Enamasti on bulvaritel mitu eri kiirusega sõidurada, millest äärmised rajad on eraldatud.
Sõna "bulvar" pärineb prantsuskeelsest sõnast "boulevard", mida on esmamainitud 1435. aastal kujul "boloard".
Kõige sagedamini seostataksegi bulvareid just Prantsusmaa, eriti Pariisiga. Tänapäevasel kujul said Pariisi bulvarid alguse aastatel 1853–1870, kui linnaarhitekt Georges-Eugène Haussmann Teise Prantsuse Keisririigi aastail Pariisi ümber kujundas. Paljud Pariisi bulvarid rajati vanade linnamüüride asemele; kokkuvõttes moodustavad need ringi linnasüdame ümber, vastandina sellest kiirtena lähtuvatele avenüüdele.
Saksamaa tuntumad bulvarid on Unter den Linden Lääne- ja Karl-Marx-Allee Ida-Berliinis.
Leili Iher

Leili Iher (28. jaanuaril 1941 Osula, Sõmerpalu vald, Võrumaa – 20. mai 2015) oli eesti kirjandusteadlane ja luulekriitik. Ta oli alates 1960. aastate teisest poolest avaldanud luuleteoreetilisi artikleid ja aastal 2011 mahuka uurimusliku Gustav Suitsu biograafia.
Leili Iher on korraldanud ja välja andnud oma isa, luuletaja ja prosaisti Rihhard Iheri (1910–80) loomingulist pärandit: koostanud luule valikkogu "Havva kivi. Ikupilli ja loriluku" (Tartu 1998) ja avaldanud jutustuse "Kaheksa kellalööki" (Võru 2000; varem ilmunud järjejutuna ajalehes Eesti Sõna 1943). 
Isiklikku.
Tema isa oli kirjanik ja kooliõpetaja Rihhard Iher, õde on füüsik Hilja Iher.
Esplanaad

Esplanaad tähistab kaht omavahel seotud mõistet:
Haljasvöönd

Haljasvöönd ehk roheline vöönd on elamu- ja tööstuspiirkondi vööna ümbritsev looduslike ja poollooduslike metsade, parkide jm haljasalade taimkattega kogum. Pärisnimedes on haljasvööndi rööpnimetusena kasutatud ka terminit rohevöö.
Kultuurmaastikus toimib haljasvöönd kompensatsioonialana, mida saab kasutada puhkamiseks. Samuti aitab see taastoota hapnikku, mida kulutavad linnaelanikud ja liiklus. Asulat ümbritsev haljasvöönd on puhverala inimasustuse ja välisalade vahel.
Konteinerhaljastus

Konteinerhaljastus on hooajaline ilutaimede kasvatamine teisaldatavais kasvunõudes.
Sageli kasutatakse konteinerhaljastust õhu saastatuse või mulla kaetuse korral, mis ei võimalda püsihaljastust. Samuti võimaldab konteinerhaljastus vahetada äraõitsenud lilled sujuvalt õitsvate vastu ning luua ajutisi kompositsioone tähtpäevade ja sündmuste puhuks.
Skväär

Skväär ehk haljak (inglise sõnast "square" 'ruut; nelinurkne väljak') on linnas paiknev väike haljasala. Tavaliselt on skväär nelinurkne ja kõigist külgedest ümbritsetud tänavatega.
Algselt oli skväär Inglismaal majadest ümbritsetud ja madala aiaga piiratud pargike, mis oli mõeldud ümberkaudsetele elanikele.
Roosiaed

Roosiaed ("Rosengarten") oli Tallinna linna üks vanemaid avalikke aedu, mis asus 13.–16. sajandil Rannavärava juures Paksu Margareeta ees.
Roosiaeda on esmamainitud juba 13. sajandil. Kuna Suurgildi kaupmehed olid aia piirkonda mullavedamisega veidi tõstnud, avanes aiast vaade merele. Aed oli piiratud kivimüüriga ja sellesse viis käsipuudega kivitrepp. Roosiaia keskel kasvas suur laiavõraline pärn, mille võra puhastati igal aastal. Kaubaselle merele saates oli kombeks puu all laulda ja tantsida.
16. sajandil kuulus aed Kalamaja eeslinna. Roosiaeda on oma kroonikas maininud ka Kalamajast pärit Balthasar Russow.
Liivi sõja ajal (1569–1571) aed hävitati ning muudeti kahurite laskepaigaks, kust pommitati Tallinna sadamat ründavaid sõjalaevu. Rootsi ajal, kui linna kaitset hakati täiendama muldkindlustustega, hakati esimesena ehitama Suure Rannavärava esist Hornbastioni 1650. aastal ning selle ehitusega roosiaed likvideeriti. Hiljem rajati selle kohale Suure Rannavärava bastion.
Papagoiaed

Papagoiaed ("Papagoiengarten") oli Tallinna linna avalik aed, mis asus keskajal teispool Rannaväravat. Tõenäoliselt on see sama kui hiljem mainitud Nunnekoplis (Süsternkoppel) asuv aed, mille linn omandas 1400. aastal, et rajada sinna avalik aed.
Roheline turg

Roheline turg on 1893. aastal rajatud kaitsealune park Tallinna kesklinnas, Pika ja Olevimäe tänava vahel.
Rohelise turu piir kulgeb Pika tänava ja Olevimäe tänava ristumiskohast mööda Pika tänava pargipoolset teemaad kirdesse kuni ristumiseni Pikk 34 kinnistu piiriga, edasi mööda nimetatud kinnistu pargipoolset piiri kagu suunas kuni ristumiseni Olevimäe tänavaga ning edasi mööda Olevimäe tänava pargipoolset teemaad edelasse kuni ristumiseni Pika tänavaga.
Rohelise turu kabel.
Rohelisel turul, aadressil Pikk 34A asub 1909. aastal ehitatud õigeusu kabel. Üheainsa väikese ruumiga kabel toimis sakraalhoonena 1960. aastate alguseni. Hiljem kohandati see telefoniputkaks ja kioskiks, kus lõpuks müüdi kirikuatribuutikat ja postkaarte. 1990. aastate algul kiosk suleti.
2009. aastal andis Tallinna linnavalitsus kabeli tasuta Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku Aleksander Nevski katedraali koguduse kasutusse.
1996. aasta Eesti presidendivalimised

1996. aasta Eesti presidendivalimised toimusid 26. augustist kuni 20. septembrini 1996. Pärast kolme Riigikogus toimunud hääletusvooru valiti valimiskogus toimunud hääletuse teises voorus presidendiks Lennart-Georg Meri.
Hääletamine riigikogus.
Esimene hääletusvoor leidis Riigikogus aset 26. augustil. Lennart-Georg Meri sai 45 ja Arnold Rüütel 34 häält.
Et ühegi kandidaadi poolt ei hääletanud Riigikogu koosseisu kahekolmandikuline enamus, peeti teine hääletusvoor. Enne teist vooru oli võimalus üles seada uued kandidaadid, kuid uusi kandidaate ei esitatud.
Teine hääletusvoor toimus järgmisel päeval, 27. augustil 1996. Lennart-Georg Meri sai 49 ning Arnold Rüütel 34 häält.
Et ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat kahekolmandikulist häälteenamust, peeti samal päeval kolmas hääletusvoor. Lennart-Georg Meri sai 52 ja Arnold Rüütel 32 häält.
Et Vabariigi Presidendi valimisel Riigikogus ei saavutanud ükski kandidaat vajalikku Riigikogu koosseisu kahekolmandikulist häälteenamust, kutsus Riigikogu esimees kokku valimiskogu. Vabariigi Presidendi valimine valimiskogus määrati 20. septembriks 1996. 
Hääletamine valimiskogus.
Valimiskogu koosneb Riigikogu liikmetest ja kohaliku omavalitsuse volikogude esindajatest. Valimiskogu liikmeid oli 1996. aastal kokku 374: 101 Riigikogu liiget ja 273 kohaliku omavalitsuse volikogude esindajat.
Kandidaadi üles seadmise õigus oli vähemalt 21 valimiskogu liikmel. Kandidaatide registreerimine algas 16. septembril ja lõppes 18. septembril. Esimeseks hääletusvooruks kanti hääletamissedelile Riigikogu kolmandas hääletusvoorus osalenud kandidaatide Lennart-Georg Meri ja Arnold Rüütli ning valimiskogus esimeseks hääletusvooruks registreeritud kandidaatide nimed.
20. septembril 1996 toimus Estonia kontserdisaalis valimiskogu esimene hääletusvoor.
Tunne-Väldo Kelam sai 76, Lennart-Georg Meri 139, Siiri Oviir 25, Arnold Rüütel 85 ja Enn Tõugu 47 häält.
Et ükski kandidaat ei saavutanud nõutavat häälteenamust, peeti samal päeval teine hääletusvoor kahe suurema häälte arvuga kandidaadi vahel.
Lennart-Georg Meri sai 196 ja Arnold Rüütel 126 häält.
Et Lennart-Georg Meri kogus üle poolte hääletamisest osavõtnud valimiskogu liikmete häältest, siis osutus ta valituks Vabariigi Presidendiks.
Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend

Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimeeste loend loetleb aastatel 1940–1990 Leedu NSV Ülemnõukogu Presiidiumit juhtinud isikud. 
Sageli on neid käsitletud Leedu NSV riigipeadena, kuid see määratlus ei ole päris täpne, sest konstitutsiooni kohaselt oli liiduvabariikides kollektiivseks riigipeaks Ülemnõukogu Presiidium tervikuna. Samas teostasid tegelikku võimu kohaliku kommunistliku partei keskkomitee I sekretärid.
Leedu NSV eksisteeris 21. juulist 3. augustini 1940 "de iure" iseseisva riigina, alates 3. augustist 1940 liiduvabariigina Nõukogude Liidu koosseisus. Leedu NSV likvideeriti 11. märtsil 1990 Leedu Vabariigi väljakuulutamisega.
24. juunist 1941 13. juulini 1944 oli Leedu territoorium okupeeritud Saksa vägede poolt ja Leedu NSV juhtkond viibis eksiilis Venemaa territooriumil.
Orkut Büyükkökten

Orkut Büyükkökten (sündinud 6. veebruaril 1975 Konyas) on türgi tarkvaraarendaja, kes lõi Google'is töötades suhtlusportaali orkut.com.