tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Brescia Ghedi lennujaam

Brescia Ghedi lennujaam on lennujaam Itaalias Lombardia maakonnas Ghedis, 20 km kaugusel Bresciast lõunas. Lennujaamale on antud I maailmasõja lennuäss Luigi Olivari nimi.
Ghedis hoitakse 40 aatomipommi B61-4 võimsusega 45–107 kilotonni. Kasutusel on Panavia Tornado hävitajad.
Brescia Montichiari lennujaam

Brescia Montichiari lennujaam on lennujaam Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis Montichiaris. Lennujaamale on antud Gabriele D'Annunzio nimi.
Brescia Montichiari lennujaam oli 2012. aastal Itaalias reisijate arvult 37. kohal.
Zabara (Kalõnivka rajoon)

Zabara (ukraina keeles Забара) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Kalõnivka rajoonis. Elanike arv oli 2001. aastal 197. Pindala on 5,23 km².
2016. aastani oli küla nimi Tšervona Trõbunivka (Червона Трибунівка).
Allex Kütt

Allex Kütt (9. august 1921 Harku – 12. aprill 1991 Tallinn) oli eesti graafik.
Ta õppis aastatel 1930–1936 Nõmme Rahumäe algkoolis ja lõpetas 1938. aastal Nõmme tööstusliku täienduskooli. Seejärel töötas ettevõttes Puhk ja Pojad käskjalana ning õppis ühtlasi 1939–1940 Tallinna Rahvaülikooli Seltsi kolledži reaalkoolis. Astus 1942 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Kooli, kuid võeti peagi Saksa sõjaväkke, kus teenis sanitarina. Sai Sinimägedes haavata. Jätkas 1945 õpinguid Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, lõpetas selle 1949. 
Ta töötas aastatel 1949–1985 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi joonistamise ja graafika kateedri õppejõuna.
Allex Kütt on tuntud eelkõige oma vabagraafika poolest. Kasutas mitmesuguseid tehnikaid ning uuendas värvilist sügavtrükki ning katsetas elektrograafilise söetrükiga. Kujutanud kalureid, tööstusmotiive, maastikku, sportimist, sõda. Varasem looming on looduslähedane, 1960. aastate II poolel muutus kompositsioon keerukamaks ning valdavaks sai fantaasiaküllane dekoratiivne laad. Kunstnikku huvitas inimene urbaniseerunud ühiskonnas. Tegi ka plakateid.
Isiklikku.
Allex Kütt oli abielus metallikunstnik Õie Kütiga.
Alghero Fertilia lennujaam

Alghero Fertilia lennujaam, tuntud ka kui Alghero Koralliranniku lennujaam ("Aeroporto di Alghero-Riviera del Corallo"), on lennujaam Itaalias Sardiinia maakonnas Algherost põhjas asuvas Fertilia "frazione"s. Lennujaam asub Sardiinia saare loodeosas, Nurra ajaloolis-geograafilise piirkonna lõunaosas.
Alghero Fertilia lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 22. kohal.
Ancona Falconara lennujaam

Ancona Falconara lennujaam, ärinimega Marche Raffaello Sanzio lennujaam, on lennujaam Itaalias Marche maakonnas, 18 km kaugusel Ancona keskusest, Falconara Marittima Castelferretti fraktsioonis. Marche maakonna ainsale rahvusvahelisele lennujaamale on antud Raffaello Sanzio nimi.
Ancona Falconara lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 28. kohal.
Tolmukapea

Tolmukapea (lad "anthera") on tolmuka osa, milles paiknevad tolmupesad ehk mikrosporangiumid tolmuteradega.
Tolmukapead on vajalikud õietolmu tekkeks. Tolmukate arenguks tekib tolmukapea algmes adaksiaalne-abaksiaalne polaarsus. Arenevas tolmukapeas toimub arhesporogenees, kus sporogeense algkoe rakk jaguneb ja tekib kaks rakku, millest üks on arhespoor. Arhespoor jaguneb mikrosporotsüütideks, millest igaüks jaguneb omakorda neljaks mikrospooriks. Mikrospooridele tekib kest ja neist arenevad tolmuterad, mis moodustavad õietolmu.
Biokeemiline koostis.
Tolmukapeade aminohappeline koostis varieerub. Fertiilsete ja steriilsete tolmukapeade koostise kromatograafilisel määramisel tuvastati fertiilsetes tolmukapeades märkimisväärselt rohkem proliini ja asparagiini.
Areneva tolmukapea polüsahhariidide uurimiseks värviti neid perjoodhappe-Schiffi reaktsiooniga (PJS). Tuvastati, et enne mikrosporotsüütide meiootilist jagunemist leidus tapetkihi rakkudes vähesel määral polüsahhariide, mis ei olnud veel täielikult diferentseerunud. Samuti esines nendes rakkudes lipiiditilkasid. Pärast mikrospooride tetraadi moodustumist oli tolmukapeas endiselt vähe polüsahhariide ja lipiide. Polüsahhariidid paiknesid tolmupesa seinas ja mikrospooride kestades. Tapetkihi rakkude kasvades moodustus nendes hulgaliselt lipiide, kuid mikrospooridesse kogunes lipiide ja polüsahhariide vähe. Mikrogametogeneesi käigus tapetkihi rakud degenereerusid ja polüsahhariidid hakkasid kogunema tolmutera vegetatiivsesse rakku. Degenereerunud tapetrakkude lipiiditilgad osalesid tolmutera kesta moodustamisel. Õietolmu küpsedes kadusid tolmuteradest polüsahhariidid ja vegetatiivsetesse rakkudesse kogunes hulgaliselt lipiide.
Areng.
Üks esimesi geene, mis määrab tolmukapea rakkude diferentseerumise ja jagunemise, on "SPOROCYTELESS/NOZZLE" (SPL/NZZ). Ka geenid "SOMATIC EMBRYOGENESIS RECEPTOR-LIKE KINASE 1" (SERK-1) ja SERK-2 osalevad tolmukapea varaseas arengus.
Tolmukapea arengus on oluline giberelliinhape (giberelliin A3), mis reguleerib tolmukaniitide ja küpsete tolmuterade moodustumist, ning jasmoonhape, mida vajavad arenevad tolmuterad ja mis osaleb ka tolmukapea avanemisel.
Tolmukapea avanemise mehhanismide kohta teatakse vähe. Selleks on lisaks kindlatele väliskeskkonnatingimustele, mis soodustaksid tolmlemist, vajalik ka tolmukaseina rebenemine või resorptsioon. Tolmukapea avanemine toimub kella 7 ja 17 vahel.
Tolmutera

Tolmuterad on õistaimede tolmukates valmivad isasgametofüüdid. 
Tolmuteradest koosneb õietolm.
Tolmuterade uurimisega tegeleb palünoloogia.
Tolmuteradel on kaks kesta: sisemine intiin ja välimine eksiin (koosneb omakorda mitmest kihist, millest kõige välimine on seksiin). 
Tolmutera tuuma jagunedes (mitootiliselt) moodustuvad kaks seemnerakku: vegetatiivne ja generatiivne rakk. 
Kui tolmuterad on küpsenud (õietolm), siis tolmukapead avanevad ja tolmuterad väljuvad, sattudes emakasuudmele või vastavasse toitekeskkonda, moodustab vegetatiivne rakk tolmutoru. Tolmutoru esmavaatlejaks (1824, 1830) peetakse itaallast Giovanni Battista Amicit (1786–1863).
Generatiivne rakk annab mitootiliselt jagunedes kaks spermiumi (isasgameeti).
Palünoloogia

Palünoloogia on teadusharu, mis tegeleb tolmuterade määramise ja uurimisega.
Palünoloogias analüüsitakse lisaks õietolmule ka muid taimseid mikrojäänuseid (õhulõhesid, trihhoome) või setetes säilinud organismirühmi (rohe- ja ränivetikad, juurjalgsed, vesikirbud, dinoflagellaadid).
Palünoloogia Eestis.
Palünoloogia alguseks Eestis peetakse 1924. aastat, mil palünoloogia rajaja Lennart von Post (L.Post) määras Kunda leiukohast võetud proovi.
Bolzano lennujaam

Bolzano Dolomiitide lennujaam (saksa keeles Flughafen Bozen-Dolomiten) on lennujaam Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Bolzano provintsis, 6 km kaugusel Bolzano keskusest.
Bolzano lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 34. kohal.
Uuskriitika

Uuskriitika on kirjandusteaduse suund, mis peab esmaoluliseks teksti formalistlikku analüüsi. See kujunes 1920. aastail peamiselt USA ja Inglismaa kirjandusteaduses.
Selle esindajad on Ivor Armstrong Richards, Thomas Eliot, Ezra Pound. 
Uuskriitika on lähedane vene formalismile.
Crotone lennujaam

Crotone Sant'Anna lennujaam, tuntud ka kui Pythagorase lennujaam, on lennujaam Itaalias Calabria maakonnas Crotone provintsis, 15 km kaugusel Crotone keskusest lõunas.
Crotone lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 35. kohal.
Parma lennujaam

Parma lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Parma provintsis, 3 km kaugusel Parma keskusest loodes, Golese kvartalis. Lennujaamale on antud Giuseppe Verdi nimi.
Parma lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 31. kohal.
Väike-Õismäe raamatukogu

Väike-Õismäe raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asub Tallinnas Haabersti linnaosas Väike-Õismäe asumis aadressil Õismäe tee 115a. 1997. aastal suleti endine Õismäe raamatukogu ja Eesti Lasteraamatukogu Õismäe osakond, nende kogude põhjal moodustati siis uus raamatukogu, mis sai nimeks Väike-Õismäe raamatukogu.
Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.
Tungla raamatukogu

Tungla raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu tegevuse lõpetanud haruraamatukogu, mis asus Nõmme linnaosas Tungla tänaval. 
Jaan Tombi nimeline Kultuuripalee asutati 1940. aastal Mustpeade Majas, samas asutati ka kultuuripalee raamatukogu. 1965. aastal kolis kultuuripalee koos raamatukoguga uude hoonesse Salme tänaval. 
Kultuuripalee raamatukogu anti 1991. aastal üle Tallinna Keskraamatukogule ning sellest moodustati kaks uut haruraamatukogu: Tungla raamatukogu ja Salme raamatukogu. Tungla raamatukogu suleti 1993. aastal, sest Pääsküla raamatukogu asus lähedal ning tollal tundus otstarbekas kaks lähestikku paiknevat raamatukogu reorganiseerida. Kogud anti enamikus üle vahetuskogule.
Õismäe raamatukogu

Õismäe raamatukogu oli Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asus Tallinnas Haabersti linnaosas Väike-Õismäe asumis aadressil Järveotsa tee 23-39. Raamatukogu asutati 6. detsembril 1977.
Õismäe raamatukogu suleti koos Eesti Lasteraamatukogu Õismäe osakonnaga 1997. aastal ning nende kogude põhjal moodustati uus raamatukogu, mis sai nimeks Väike-Õismäe raamatukogu.
Koidu tänav (Viljandi)

Koidu tänav (varem Harjutuse tänav) on tänav Viljandi kesklinnas.
Koidu tänav ühendab tänapäeval Tartu tänavat ja Uut tänavat ning ristub Carl Robert Jakobsoni tänava ja Posti tänavaga. Tänav on ühesuunaline lõigul Carl Robert Jakobsoni tänavast Tartu tänavani. 
Tänava pikkus on 370 meetrit.
Ehitised.
Koidu ja Carl Robert Jakobsoni tänava nurgal asuvad 1911. aastal ehitatud Kultuuriseltsi "Koit" maja, kus Nõukogude ajal tegutses Ugala teater, Vana-Võidu mõisnike von Strykide linnaresidents, kus aastatel 1929–1940 tegutses Sakalamaa malev ja kus alates 1945. aastast tegutseb Viljandi Muusikakool. Posti ja Koidu tänava nurgal paiknevad Jaan Rieti ateljeemaja ning 1895. aastal ehitatud uusrenessanss-stiilis Viljandi kohtuhoone
Ajalugu.
Tänav on tekkinud pärast 1789. aastat seoses uute linnakvartalite rajamisega, algselt Harjutuse ("Exerzier") tänavana (saanud nime tänava lõunaosas asunud sõjaväe õppeväljaku järgi). 1866. aasta linnaplaanil on Harjutuse (Koidu) tänav teinud läbimurde Tartu tänavani.
Haki Kuntsamägi

Haki Kuntsamägi on püha mägi Võrumaal Rõuge kihelkonna Haki külas.
Haki Kuntsamäe ohvritamm

Haki Kuntsamäe ohvritamm oli pühapuu Võrumaal Rõuge kihelkonna Haki külas.
Kivimäe raamatukogu

Kivimäe raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu tegevuse lõpetanud haruraamatukogu, mis asus Nõmme linnaosas Tungla 39. 
Raamatukogu avati 15. oktoobril 1983.
Kivimäe raamatukogus oli umbes 31 000 teavikut. 
Raamatukogu suleti 1988. aastal ning kogud anti 1. märtsil uutes ruumides (Rännaku pst 10) avatud Pääsküla raamatukogule.
Kaleph Jõulu

Kaleph Jõulu (15. november 1927 Rapla – 22. jaanuar 2014 Viljandi) oli eesti pedagoog, koolidirektor ja rahvaluulekoguja.
Osula ohvrikoht

Osula ohvrikoht on looduslik pühapaik Võrumaal Urvaste kihelkonna Osula külas. Samas asub ka Osula Pühaliistu tamm.
Osula Pühaliistu tamm

Osula Pühaliistu tamm on pühapuu Võrumaal Urvaste kihelkonna Osula külas Osula ohvrikohas.
Osula Juudapedastik

Osula Juudapedastik (ka Osula Juuda pedastik) on püha puudesalu Võrumaal Urvaste kihelkonna Osula külas.
Hutita ohvrikivi

Hutita ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Urvaste kihelkonna Hutita külas.
Hutita Helsekivi

Hutita Helsekivi on ohvrikivi Võrumaal Urvaste kihelkonna Hutita külas. Kivi on segi aetud lähedal asuva Tinnipalu rändrahnuga.
Visela Silmaläte

Visela Silmaläte on silmaallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Visela külas.
Visela Põrguläte

Visela Põrguläte, tuntud ka kui Hõbeläte, Lehiku läte on ohvriallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Visela külas. 
Põrgulätteks kutsus seda kirikurahvas, kellele jäid silma maarahva põlised taiad. Allikas on haruldane seetõttu, et selle vesi usutakse mitte ainult haiguste kulgu peatavat, vaid lausa vähi vastu aitavat. Ka rahvatohter Kaika Laine olevat just selle lätte vee erilise väega raviallikaks tunnistanud. Teekond Hõbelätte juurde ei olnud, eriti talvisel ajal, kehale kerge, kuid ühtaegu põrgulik ja hõbedane pilt ning tunne olid vaeva väärt. Kui sedagi vett kauemaks vaatama jääd, elustuvad su vaimusilmale iidsed olevused oma hirmude ja rõõmudega. (autor: Ain Raal, 2013) 
Eestis on olulisteks looduslikeks pühapaikadeks peetud veekogusid, peamiselt allikaid, aga sellele viitavad ka püha-nimelised jõed ja järved. Allikaid, nagu ohvrikivegi, usuti olevat mitut sorti: suuremal enamikul arvati olevat raviomadused – näiteks silmaallikad, aga oli ka ilma-, elu- või lihtsalt pühad allikad. Neisse ohverdati hõbeehetelt või -müntidelt kraabitud hõbedat, aga ka raha, helmeid jms. 
Välislingid.
Prahitaim

Prahitaim on taimeliik, mis kasvab prügihunnikutes, jäätmaadel, laoplatsidel.
Prahitaimed on näiteks võilill, teeleht ja kummel.
Urvaste ohvrikivi

Urvaste ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Urvaste kihelkonna Urvaste külas.
Urvaste Silmaveeallikas

Urvaste Silmaveeallikas on silmaallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Urvaste külas.
Urvaste ohvriallikas

Urvaste ohvriallikas on ohvriallikas Võrumaal Urvaste kihelkonna Urvaste külas.
Viru ohvrikivi

Viru ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Rõuge kihelkonna Viru külas.
Sverker Göranson

Sverker John Olof Göranson (sündinud 3. mail 1954 Lundis) on Rootsi sõjaväelane, 25. märtsist 2009 Rootsi kaitsejõudude ülemjuhataja.
Ta on sündinud Lundis. Oma sõjaväelist karjääri alustas ta juunis 1974, teenides "Norra skånska regementet"'is Kristianstadis ja kadetikoolis Enköpingis. Aastatel 1975–1977 õppis ta Karlbergi Kõrgemas Sõjakoolis ("Militärhögskolan Karlberg") ja 1985–1987 Sõjaväekõrgkooli kõrgematel kursustel. Aastatel 1993–1994 viibis ta USA Kõrgematel Juhtimis- ja Staabikoolitusel Fort Leavenworthis (asub Leavenworthis Kansases).
Ta oli aastatel 1995–1996 ÜRO Rahukaitsejõudude koosseisus olevas Nordbat 2-s Bosnia ja Hertsegoviinas. Aastatel 1997–2000 teenis ta "Svea livgarde"'s; 2000–2003 oli ta Rootsi sõjaväeatašee Washingtonis. Aastatel 2005–2007 oli ta peakorteri planeerimisosakonna juhataja ja armee inspektor, 2007–2009 oli ta maaväe taktikaline ülem. 
25. märtsist 2009 on ta Rootsi kaitsejõudude ülemjuhataja.
Kõrgepalu ohvrikivi

Kõrgepalu ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Rõuge kihelkonna Kõrgepalu külas.
Kangsti silmaveeallikad

Kangsti silmaveeallikad on silmaallikad Võrumaal Rõuge kihelkonna Kangsti külas.
Erna von Brinckmann

Erna von Brinckmann (õieti Brinkmann-Westphal 9. oktoober 1899 Moskva – 8. mai 1967 Lääne-Berliin) oli baltisaksa maalikunstnik ja graafik.
Elukäik.
Sündis Singeri firma esindaja peres, mis asus 1914. aastal Eestisse. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta aastatel 1921–1931, seega ligi 10 aastat Ants Laikmaa ateljeekoolis Tallinnas. Oma õpetajalt omandas Brinckmann laitmatu pastelltehnika. Pärast seda, kui Laikmaa kooli sulges ja Taeblasse kolis, tegutses Brinckmann vabakutselise kunstnikuna. Ta omandas iseseisvalt õlimaalitehnika ning esines pidevalt kunstinäitustel. 
1941. aastal lahkus Brinckmann järelümberasujana Eestist Saksamaale. 1941. aastast töötas ta Berliinis linna senati tellimusel. Ta koges Berliinis teise maailmasõja viimaseid lahinguid ning esimeseks erialaseks tööülesandeks Berliinis pärast sõda oli Lenini portree linna komandandi tellimusel.
1966. aasta kevadel külastas Brinckmann Ants Laikmaa 100. sünniaastapäeva pidustusi Tallinnas, kohtus taas viiuldajast venna Kurt Brinckmanniga ning endiste stuudiokaaslastega. Järgmisel aastal kunstnik suri ning pärandas kogu oma loomingu Eesti Kunstimuuseumile. Tema pärandist korraldati Eesti Kunstimuuseumis Erna Brinckmanni mälestusnäitus.
Looming.
Maalinud maastikke, akte, lillepilte, figuraalkompositsioone ja Berliini vaateid. Üks Brinckmanni lemmikžanre oli šarž ja karikatuurid. Ta on portreteerinud mitmeid kaaskunstnikke, sealhulgas Kristjan Rauda, Ants Laikmaad, Roman Nymani ja Johannes Greenbergi.
1939. aastal ilmus Eesti Kirjanduse Seltsi väljaannetena kümme Julius Mägiste mugandatud setu muinasjuttu. Rikkalikult illustreeritud sarja kujundajad olid Eesti tuntud kunstnikud. Sarja kuuluva muinasjutu “Kana-petja rebane” on illustreerinud Erna Brinckmann. Tema piltide signatuuris ei ole kasutatud päritolule viitavat nimepartiklit "von".
Laikmaa ateljees õppimise ajal esines ta kõikidel õpilastööde näitustel ning 1931. aastast alates kokku kaheksal Kujutava Kunsti Sihtkapitali Valitsuse korraldatud kunstinäitusel. Osales Vabadussõja-teemaliste maalide võistlusel, kus sai auhinna.
1932. aastast kuulus Brinckmann Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse ning osales nende näitustel. 1936. aastal registreeriti ta Haridusministeeriumi Kutseoskuse osakonnas kujutava kunstnikuna maali alal.
Vesivedelik

Vesivedelikuks ehk silma vesivedelikuks (ladina keeles "humor aquosus") nimetatakse paljude loomade silmamuna ees- ja tagakambrit täitvat orgaanilist kehavedelikku.
Vesivedelik tekib ripskeha ripsjätketes ja tema funktsioonideks on silmaläätse ainevahetuse tagamine, sarvkesta ja klaaskeha toitmine. Vesivedeliku normaalne juurde- ja äravool tagavad normaalse silmasisese rõhu.
Vesivedeliku biokeemiline koostis, kogused ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Roomajatel.
Madudel.
Madudel täidab vesivedelik silmaläätse ees paiknevat kambrit.
Imetajatel.
Koduloomadel.
Vesivedelik komplekteeritakse (sh filtreeritakse) verest. Tagakambrist valgub ta silmamuna-eeskambrisse ning imendub viker- ja sarvkesta vaheliste iridokorneaalnurkade ja Schlemmi kanali kaudu kõvakesta veenipõhimikku.
Inimestel.
Inimestel täidab vesivedelik nii sarvkesta ja vikerkesta vahelist eeskambrit kui ka vikerkesta ja silmaläätse vahelist tagakambrit.
Voka vald

Voka vald (saksa keeles "Gemeinde Choudleigh") oli vald Jõhvi kihelkonnas Virumaal, aastatel 1866–1939. Vallamaja asus Voka külas.
1891. aastal liideti Voka vallaga 1871 Vaivara kihelkonnas moodustatud Päite vald. 1892 liideti 1867. aastal moodustatud Konju vald ja Pühajõe vald.
Voka vallas sündisid Kalju Otu, Jüri Ojatalu, Tanel Võhma.
1937. aastal valiti Konstantin Päts Voka valla aukodanikuks. 
1939. aasta vallareformiga läksid valla maa-alad uue Jõhvi valla koosseisu, välja arvatud Päite, Vaivina ja Künnapõhja külade, Päite asunduse ja Viivikonna kaevanduse maa-alad, mis läksid Vaivara valla koosseisu.
DJ Antoine

Antoine Konrad (tuntud kui DJ Antoine; sündinud 23. juunil 1975 Sissachis Basel-Landschafti kantonis) on Šveitsi elektroonilise muusika DJ ja produtsent.
Tema albumid ja singlid on olnud populaarsed Lääne-Euroopas, eriti Šveitsis ja Prantsusmaal.
Temaga on koostööd teinud Tom Dice, Mad Mark ja Timati. Viimasega koos tegi ta loo "Welcome to St. Tropez".
Klaaskehaneste

Klaaskehanesteks (ladina "humor vitreus", inglise "vitreous humor") nimetatakse paljude loomade klaaskeha moodustavat orgaanilist kehavedelikku. Klaaskeha neste on peamiselt veest koosnev geel.
Roomajatel.
Madudel.
Madudel täidab klaaskehaneste silmaläätse taga paikneva klaaskeha.
Imetajatel.
Inimese silma klaaskeha koosneb ka klaaskehanestest.
Koduloomadel.
Klaaskeha koosneb ka klaaskehanestest.
Vecāķi

Vecāķi on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 2,303 km². Asub Liivi lahe kaldal Daugava paremal kaldal jõe vanast suudmest idas. Asum piirneb lõunas Trīsciemsi ja Vecdaugava asumiga ning läänes Mangaļsalaga. 1462 elanikku (2010). 
Vecāķi asus vanasti Daugava paremal kaldal, kuid 1567. aastal murdis Daugava läbi rannaluidete uue tee merre. Kuni 1681. aastani kasutati Riiga sõitmiseks jõe vana sängi, kuid tasahilju see ummistus ja tänapäeval ei ulatu jõe vana säng enam mereni. Asukohast vana jõesängi kaldal on asum ka nime saanud ("vec" tähendab läti keeles vana).
Vecāķi asumi aladel lahe ääres asuvad rannaluited, neist kõrgeim kannab nime Vaļņa kāpa; selle absoluutkõrgus on 18 meetrit üle merepinna ja suhteline kõrgus 14 meetrit. Teine tähtsam luide on kümnemeetrise suhtelise kõrgusega Vaļņveida kāpa. Luidete taga on maapind madalam, ulatudes 4–6 meetrit üle merepinna. 1999. aastal liideti asumi mereäärsed osad Piejura maastikukaitsealaga.
Vecāķi on vana kaluriküla, mis ühendati Riiaga 1949. aastal. Keskajal asus asumi aladel jõe suudmes Dünamünde kloostri majakas. Enne Põhjasõda asus asumi aladel ka vana jõesuudme kindlustamiseks rajatud Vecāķi reduut.
Alguse sai asula XVII sajandil. XIX sajandi lõpus sai asulast suvituspiirkond, esimesed krundid müüdi seal suvilate jaoks 1898. aastal. 1934. aastal ehitati küla serva kitsarööpmelise raudtee Tallinna–Pärnu–Mõisaküla–Riia liin. Jaamahoone on kultuurimälestisena kaitse all.
Meizodon

Meizodon on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Meizodon" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Sahara-taguses Aafrikas.
Paala järv

Paala järv (varem ka Valuoja paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi linna Paalalinna linnaosas.
Järve pindala on 6 ha, kaldajoone pikkus 1,631 km ja valgla suurus 13 km². Järv koosneb kahest osast, ülemine osa on väiksem ja asub 77,5 m kõrgusel merepinnast, alumine osa asub 75,5 m kõrgusel. Alumine osa on suurem ja selle kaldale on rajatud supelrand. Järve kahe osa vahele on rajatud jalakäijate sild.
Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda ning on avalikult kasutatav veekogu.
Ajalugu.
Järv paisutati 1960. aastatel samaaegselt Paalalinna suurte kortermajade ehitamisega. Talvel 1967–1968 viisid maaparandusvalitsuse masinad oru turbast tühjaks ja järgmiseks suveks oli paisjärv vett täis.
Aastal 2011 nimetati seni Valuoja paisjärve nime kandnud veekogu ametlikult ümber Paala järveks. Järv oli Viljandi elanike seas juba ammu enne seda tuntud just Paala järvena.
Kalastik.
2018. aastal tehtud uuringu käigus läbi viidud katsepüügiga püüti järvest üheksat liiki kalu, nende hulgas ahvenat, haugi, latikat ja linaskit.
Kikkpoks

Kikkpoks (inglise keeles "kickboxing") on poksi ja karate elementidega võitlusviis ja kontaktspordiala, kus kasutatakse nii käe- kui ka jalalööke. See kuulub hübriidsete võitluskunstide hulka.
Ajalooliselt arenes kikkpoks Jaapanis karatest, Muay Thaist ja läänelikust poksist. Juba 1960. aastatest on kikkpoksis korraldatud võistlusi, kuid tänini korraldavad maailmas kikkpoksivõistlusi eri organisatsioonid, ühtne katusorganisatsioon puudub.
Alzate Brianza lennujaam

Alzate Brianza lennujaam on lennujaam Itaalias Lombardia maakonnas Como provintsis, 8 km kaugusel Como keskusest lõunas, Alzate Brianza omavalitsusüksuse territooriumil.
1969. aastal rajatud lennujaama kasutatakse peamiselt purilennukitega lendamiseks.
Halšany

Halšany (transkribeerituna Galšanõ, valgevene keeles Гальшаны, leedu keeles "Alšėnai" või "Galšia", poola keeles "Holszany") on agrolinnake (endine linn ja alev) Valgevenes Hrodna oblastis Ašmiany rajoonis, Halšany külanõukogu halduskeskus. Asulas oli aastal 2006 1075 elanikku, aastal 2009 aga 981 elanikku.
Halšany suurim vaatamisväärsus on 17. sajandil rajatud lossi varemed. Teised vaatamisväärsused on vanalinn, katoliku kirik ja klooster aastast 1616, XIX sajandil püstitatud veski Alšanka jõel ja õigeusu kirik aastast 1901.
Ajalugu.
Halšany alguseks loetakse aastat 1280, mil sinna rajati linnus. Kuni 16. sajandini valitses asulas kohalik valitsejasugu, neist tuntuim oli kuningas Jogaila abikaasa Halšany Sofia, jagelloonide dünastia esiema.
Kas 14. sajandi lõpus või 15. sajandi alguses sai Halšanyst linn. Asula oli kaubanduskeskus, ka valmistati seal kohalikust savist kahhelkive. Sinna ehitati katoliku kirik ja aastal 1536 ka õigeusu kirik. Lisaks neile hakkas seal tegutsema kalvinistide kogudus. Aastal 1618 ehitati uus katoliku kirik, samuti ka frantsisklaste klooster. Kloostri rajajad olid asula uued omanikud Sapiehad, kelle valdusse linn läks 16. sajandi keskel.
Lisaks kloostri avamisele ehitasid Sapiehad linna ka paberivabriku, mis tegutses XVII sajandi lõpuni. Nende tähtsaim panus Halšany asula arengusse oli aga Halšany loss.
18. sajandil oli asulal arvukalt erinevaid omanikke. Nende seas olid Kuncewiczid, Masewiczid, Pacid. Aastast 1746 olid omanikud Żabad.
Poola jagamisel läks Halšany aastal 1795 Venemaa koosseisu. See tõi kaasa linna staatuse muutmise aleviks. Peale ülestõusu mahasurumist aastal 1832 sulgesid Vene võimud kloostri ja selle ruumidesse asus garnison. Erinevalt teistest alevitest ei peetud seal laatasid regulaarselt, ent tavaliselt siiski mitu korda aastas. 
Kuni 1917. aastani oli Halšany Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale. 1939–1991 kuulus NSV Liidu koosseisu. Alevi staatuse kaotas asula aastal 2006.
Bud Spencer

Bud Spencer (sünninimega Carlo Pedersoli; 31. oktoober 1929 Napoli – 27. juuni 2016 Rooma) oli Itaalia näitleja, stsenarist, filmilooja, endine ujuja, laulusõnade kirjutaja ja laulja.
2010. aastal sai ta koos Terence Hilliga elutöö eest David di Donatello auhinna.
Ta oli esimene itaallane, kes saavutas vabaujumise 100 meetri distantsil aja alla ühe minuti. 1952. aasta Helsingi ja 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel jõudis ta vabaujumises poolfinaali. Veepalli meeskonna mängijana võitis ta Itaalia 1954. aasta meistrivõistlused.
Žornõštše (Illintsi rajoon)

Žornõštše (ukraina keeles Жорнище) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Illintsi rajoonis. Elanike arv on 829. Pindala on 4,13 km².
Viimane viisik

Viimane viisik olid viis iidset "cylon"'it kolmeteistkümnendast hõimust sarjas "Battlestar Galactica". 
Viimane Viisik pärines Maalt ja leiutasid koos Ülestõusmise tehnoloogia. Kui nende endi koduplaneedil loodi tehisintellekt, puhkes lõpuks sõda masinate ja nende loojate vahel, ning see lõppes mõlema poole hukkumisega tuumapommitamise tagajärjel. Tänu enda leiutatud tehnoloogiale pääses Viimane viisik eluga ja nad asusid teele Kaheteistkümne koloonia poole, et hoiatada sealseid inimesi tehisintellekti loomisega kaasnevatest ohtudest. Kui nad saabusid, oli Esimene Cyloni sõda juba käimas ja viisik lõpetas selle, lubades cylonitele, et nad loovad humanoid-cylonid, kui nad inimestega vaherahu sõlmivad. Paraku Number Üks (John Cavil) tõstis peale teiste mudelite valmimist mässu ja tappis Viimase viisiku, paigutades nad peale elluärkamist võlts-mälestustega elama Kaheteistkümne koloonia elanike hulka, et nad õpiksid, et inimesi ei tohi usaldada ja nad tuleb viimseni tappa.
Viimase viisiku liikmed.
Viimane viisik on järgmine:
Havrõšivka (Vinnõtsja rajoon)

Havrõšivka (ukraina keeles Гавришівка) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Vinnõtsja rajoonis. Elanike arv on 1712. Pindala on 2,729 km².
Ajalugu.
2021. aastal siirdus kohalik Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku Püha Paraskeva kogudus Ukraina Õigeusu Kirikusse.
Catherine Denguiadé

Catherine Denguiadé (sündinud 7. augustil 1949 Fort Archambault's Tšaadis) on endine Kesk-Aafrika keisrinna (4. detsembrist 1976 kuni 20. septembrini 1979). 
Ta oli üks Kesk-Aafrika keisri Jean-Bédel Bokassa 19 naisest. 
Neil sündis seitse last, sealhulgas kroonprints Jean-Bédel Bokassa.
Polikalepo Kolivai

Polikalepo Kolivai (sündinud 1939) oli Okeaanias Futuna saarel asuva Sigave kuningas ("sau") alates 2010. aasta juulist kuni 2014. aasta oktoobrini.
"Sau" positsioon oli täitmata kuni 5. märtsini 2016, mil sellele kohale asus Eufenio Takala.
2014. aasta Eesti Muusikaauhinnad

2014. aasta Eesti Muusikaauhinnad oli 16. galakontsert, kus Eesti Fonogrammitootjate Ühing jagas iga-aastaseid Eesti Muusikaauhindu. Eesti Fonogrammitootjate Ühingu poolt kokku kutsutud üle 150-liikmelise žürii (mis koosnes muusikaga seotud eluvaldkondade esindajatest) valiku ees oli üle 170 muusikaalbumi, üle 100 muusikavideo ning silmapaistvamad lood, mis olid avaldatud 2013. aastal.
Efektsete sõude ja ootamatute lahendustega astusid galakontserdil üles Birgit Õigemeel ja Vallatud Vestid, Facelift Deer, Kerli, Kõrsikud, HU?, Lenna, Metsakutsu ja Grete Paia, Winny Puhh, Karl-Erik Taukar ning Anne Veski.
Nominendid.
Žürii hindas rohkem kui ühes kategoorias võitjaks kolm artisti: Kõrsikud, Facelift Deer ja Leslie Da Bass, kes kõik viisid koju kaks auhinda.
Daniel Ona Ondo

Daniel Ona Ondo (sündinud 10. juulil 1945 Oyemis) on Gaboni poliitik, alates 27. jaanuarist 2014 Gaboni peaminister.
Daniel Ona Ondo on Gaboni Demokraatliku Partei liige.
Tal on doktorikraad majandusteaduses. Enne poliitikukarjääri oli ta muu hulgas Omar Bongo ülikooli rektor ja õppejõud.
Aastal 1996. valiti ta Gaboni parlamenti. Seejärel on ta alates 1998. aastast olnud mitmes ministriametis (kultuuriminister, haridusminister, telekommunikatsiooniminister). Aastatel 2007–2014 oli ta parlamendi alamkoja esimene aseesimees.
Oyem

Oyem on linn Gaboni põhjaosas, Woleu-Ntemi provintsi halduskeskus.
Linn asub Ntemi jõe ääres umbes 900 meetri kõrgusel merepinnast. Linn asub umbes 400 km riigi pealinnast Libreville'ist kirdes.
Oyemis elas 1993. aastal 22 404 inimest ja 2008. aastal 38 079 inimest.
Oyem on piirkondlik transpordi- ja kaubanduskeskus. Linnas on muu hulgas haigla, katoliku ja protestantlik kirik, riiklik keskkool ja põllumajanduskool. Linnas on Oyemi lennujaam.
Omar Bongo ülikool

Omar Bongo ülikool (prantsuse keeles "Université Omar-Bongo") on ülikool Gaboni pealinnas Libreville'is.
Ülikool asutati 1970. aastal Gaboni Rahvusülikooli ("Université nationale du Gabon") nime all. 1978. aastal nimetati ülikool president Omar Bongo järgi.
Õppetöö toimub prantsuse keeles. Ülikoolis õpib umbes 12 000 üliõpilast.
Gavrõšivka

Gavrõšivka on mitme asula nimi.
Oive Tinn

Oive Tinn (sündinud 25. juulil 1966) on eesti paleontoloog.
Aastail 2014–2017 oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi president.
Ta on uurinud fossiilseid käsijalgseid ja karpvähilisi Eesti settekivimitest.
Männivaablased

Männivaablased ("Diprionidae") on putukate sugukond.
Klassifikatsioon.
Männivaablaste sugukonda liigitatakse järgmised putukate perekonnad :
Männivaablane

Männivaablane ("Diprion") on putukate perekond.
Klassifikatsioon.
Männivaablaste perekonda liigitatakse järgmised putukaliigid:
Niina Aršas

Niina Aršas (ka Niina Arshas; aastani 1957 Niina Kruut; 3. august 1931 Nehhajevski rajoon, Alam-Volga krai (praegu Volgogradi oblast), Venemaa – 30. juuli 2012 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane ja bibliograaf, aastatel 1957–1986 Tallinna Keskraamatukogu direktor.
Isiklikku.
Niina Aršase sõtse (isa õde) oli Felissa Kruut, kes oli 1921–1941 abielus Igor Severjaniniga.
Niina Aršase tütar on klaasikunstnik Sofi Aršas.
Stanislas Wawrinka

Stanislas Wawrinka (sündinud 28. märtsil 1985) on Šveitsi tennisist.
Ta sai oma esimese suure slämmi turniirivõidu 2014. aasta Austraalia lahtistel meistrivõistlustel, kus võitis finaalis Rafael Nadali. Seisuga 27. jaanuar 2014 oli ta maailma kolmas reket.
Ta võitis 2008. aasta Pekingi olümpiamängudel koos Roger Federeriga paarismängus kuldmedali.
Teise suure slämmi turniiri võidu sai ta 2015. aastal Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel, kus võitis finaalis Novak Đokovići.
Saue linnaraamatukogu

Saue linnaraamatukogu (kuni 31. märtsini 2022 Saue Linna Raamatukogu) on Saue Raamatukogude haruraamatukogu Sauel aadressil Tule põik 1. 
Ajalugu.
Saue Linna Raamatukogu avati 26. detsembril 1979 aadressil Kütise 5-10 kolmekorruselise elumaja esimesel korrusel neljatoalises korteris kui M. Gorki nim. Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu. Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu Sauel suleti 1994. aastal ning see anti üle Saue linnale. 
Jaanuaris 2003 koliti raamatukogu Saue Gümnaasiumi endisesse aulasse. 1. juunil 2021 avas Saue Linna Raamatukogu pärast pikka viirusepuhangust ja kolimisest tingitud pausi taas uksed uuel aadressil Tule põik 1. 
1. aprillil 2022 jõustunud Saue Raamatukogude põhimäärusega reorganiseeriti Saue valla territooriumil tegutsevate raamatukogude tegevus ümber. Põhimäärus sätestab, et Saue Raamatukogudel on seitse haruraamatukogu (nende hulgas on ka Saue linnaraamatukogu) ja kaks teeninduspunkti.
Harilik männivaablane

Harilik männivaablane ("Diprion pini") on putuka liik.
Paljunemine ja toitumine.
Emased männivaablased munevad munad vanemate okaste lõhedesse. Vastsed kooruvad munadest 2 - 4 nädala pärast. Hariliku männivaablase vastsed toituvad mändide võsudel rühmana koos - süües nii värskeid kui ka eelmise aasta juurdekasvusid kuni juulini. Peale juulit koovad nad kookoni ja nukkuvad männiokstel. Järgmine põlvkond valmikuid koorub juulis-augustis. Ka nemad toituvad männiokstel koos kuid talvituvad kookonites mullas ja valmikud ilmuvad mais-juunis. 
Looduslikud vaenlased.
Kaitseks vaenlaste eest pritsivad männivaablaste vastsed suu kaudu mürgina toimiva vedeliku tilgakesi.
Kahjurina.
Hariliku männivaablase vastsed toituvad mändidel, eriti vastuvõtlikud neile on keerdmännid ja harilikud männid aga toitumiseks sobivad ka teised männiliigid ja okaspuud, sh kuused.
Arezzo lennujaam

Arezzo Molin Bianco lennujaam on lennujaam Itaalias Toscana maakonnas Arezzo provintsis, 2,5 km kaugusel Arezzo keskusest edelas, Molin Bianco fraktsiooni territooriumil.
Tuuli Tomingas

Tuuli Tomingas (sündinud 4. jaanuaril 1995 Tallinnas) on eesti laskesuusataja, suvebiatloni maailmameister.
Õpingud ja treenerid.
Ta on lõpetanud 2014. aastal Tallinna Arte Gümnaasiumi ja 2024. aastal Tartu Tervishoiu Kõrgkooli.
Tuuli Tomingas tegeles aastatel 2003–2009 Aita Pääsukese käe all murdmaasuusatamisega. Vahepeal harrastas ka ratsutamist. Noorte ja juunioride vanuseklassi aastatel olid tema laskesuusatamise treenerid Aita Pääsuke ja Tõnu Pääsuke. 2018. aastast treenib ta Indrek Tobrelutsu käe all.
Aiatark

Aiatark on aastail 1993–1998 ilmunud aiandusteatmik ja 1999–2004 ilmunud aiapidaja aastaraamat.
Aiatark on ka Eesti Patendiametis Väino Eskla nimele 5. novembril 1997 registreeritud kaubamärk (kaubamärgiklassides 16 ja 31, alates 6. jaanuarist 2011 ka klassides 35, 41 ja 44).
Kaubamärgi omaniku kasutuses on domeen aiatark.ee.
Yaki-Läki

"Yaki-Läki" on Eesti muusiku Pastaca ning Jaapani duo Tenniscoats (Saya ja Takashi Ueno) koos salvestatud album. Albumi andsid 2013. aastal koostöös välja vastavate riikide plaadifirmad Õunaviks ja Afterhours.
Pastacas ja Tenniscoats olid koos musitseerinud juba varem nii Jaapanis, Eestis kui ka Soomes ning kontsertide ja proovide käigus sündisid ka esimesed ühised lood. 2011. aasta sügisel sulgesid nad end Pastaca Soomes Teijo külas asuvasse kodustuudiosse ja tulid sealt nelja päeva pärast välja 12 valmis looga, mis kõik ka ühisalbumil esindatud. Laule esitatakse eesti, soome, jaapani või inglise keeles ja neli lugu on instrumentaalsed.
Plaadi esitlused Eestis toimusid 2013. aasta 9. oktoobril Tartus Genialistide Klubis ja 10. oktoobril Tallinnas Mustas Puudlis. Tenniscoats esitles plaati samal ajal Tōkyōs.
Plaadi esimene singel oli "Pihlaja" ning sellele valmis ka video. Albumi väljaandmise ajal oli koostamisel ka erinevate "Yaki-Läki" lugude remikside EP ning oma versiooni mõnest plaadi loost avaldavad kava kohaselt Epifolium, Galaktlan, Imandra Lake, Kristjan Kalm, Taavi Tulev ja Argo Vals. Lisaks on albumile planeeritud ka kaverid Jaapani-Inglise duolt Fleck Fumie ning ühte lugu kaverdab ka Pastacas ise. EP peaks ilmuma 2014. aasta kevadel ning see kannab pealkirja "Jahimehel uulitsad segamini".
2014. aasta Eesti Muusikaauhindade galal võitis album aasta albumikujunduse auhinna.
Rein Tiido

Rein Tiido (30. juuni 1942 Viljandi – 15. jaanuar 2014) oli eesti muusik ja muusikapedagoog.
Ta sündis aastal 1942 Viljandis. Ta lõpetas Viljandis lastemuusikakooli trompeti erialal ja õppis aastatel 1959–1964 Tallinna Muusikakoolis nii Helmut Orusaare klassis trompetit kui ka Kalju Terasmaa klassis löökpille.
Ta töötas aastast 1961 Estonia teatris löökpillimängijana ja aastast 1980 löökpillirühma kontsertmeistrina. Teatritöö kõrvalt musitseeris ta ka kammerorkestris ja ansamblis Estobrass ning õpetas Saku muusikakoolis.
Aita Pääsuke

Aita Pääsuke (1970. aastani Aita Jaansalu; sündinud 24. augustil 1948 Tallinnas) on eesti suusatreener ja endine suusataja.
Ta lõpetas aastal 1966 Tallinna 10. Keskkooli ja aastal 1973 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Isiklikku.
Aita Pääsukese abikaasa on laskesuusatamistreener Tõnu Pääsuke, tütar endine laskesuusataja Kairi Pääsuke ja poeg Priit Pääsuke, kes on filmi- ja teatrirežissöör.
Neodiprion

Neodiprion on putukate perekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Neodiprion" liigitatakse järgmised putukaliigid:
Biella Cerrione lennujaam

Biella Cerrione lennujaam on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas Biella provintsis, umbes 2 km kaugusel Biella keskusest kagus, Cerrione valla Vergnasco fraktsiooni territooriumil. 
Lennujaam on avatud rahvusvaheliseks liikluseks aasta läbi.
Mära

Märaks nimetatakse täiskasvanud emast hobust või muud kabjalist. Enamasti kasutatakse seda nimetust emaste hobuslaste, näiteks eesli, aga ka emase kaameli kohta.
Nooremad järgud kannavad nimetusi "varss" ja "sälg".
Punakas männivaablane

Punakas männivaablane ("Neodiprion sertifer") on putuka liik.
Levila.
Punakas männivaablane on levinud Euroopas (sh Eestis) ja Põhja-Ameerikas ning Jaapanis. 
Toitumine ja paljunemine.
Punaka männivaablase ebaröövikud toituvad valdavalt mändide eelmise aasta juurdekasvudest. 
Punakas männivaablane eelistab toiduks järgmisi männiliike: mägimänd, harilik mänd, vaigumänd, hall mänd, kalmumänd, torkav mänd. Kui aga läheduses on kasvamas 
valge mänd, must mänd, kollane mänd, siilmänd või pigimänd siis toituvad nad ka neist männiliikidest. 
Emased männivaablased teevad septembris-oktoobris vanemate männiokaste lõhedesse avad ja munevad sinna munad. Järgmise aasta mais kooruvad neist talvitunud munadest vastsed. Noored vastsed elavad seltsingutena koos ja toituvad juunis-juulis okaste pealmistest kihtidest. Talvituvad nad mullas nukkudes. Sügisel ilmuvad valmikud aga söövad ära terve okka.
Punaka männivaablase põlvkonnad levivad mitme aasta tagant, selle põhjuseks peetakse vastsete seas sageli levivat viirushaigust. 
Okkakahjurina.
Punase männivaablase vastsed toituvad männikutes eelmise aasta männikasvudest. Tavaliselt jätavad nad noored võrsed puutumata ja sel juhul ei ole kahjustus männile eluohtlik.
Halšany loss

Halšany loss ehk Galšanõ loss (valgevene keeles "Гальшанскі замак") on varemetes loss Valgevenes Hrodna oblastis Ašmiany rajoonis Halšany külanõukogus Halšany asulas.
Halšany loss on inspireerinud Uładzimir Karatkievičit kirjutama romaani "Alšanski must loss" (valgevene keeles "Чорны замак Альшанскі").
Halšany vana linnus.
Halšanys asus linnus juba alates 13. sajandist, mil selle olevat rajanud legendaarne leedu vürst Alšia. Loss kuulus leedu päritolu Alšėniškiste või Alšanskite suguvõsale, kelle seast võrsus ka jagelloonide dünastia esiema Halšany Sofia. Nende valduses oli loss aastani 1525, mil naissoost pärijanna abiellus Sapiehade suguvõsast mehega.
Linnus asus Halšany asula põhjaservas. Sellest pole tänapäeval midagi säilinud. Legendi kohaselt hakanud lossiomaniku pojale meeldima talutüdruk ja ta tahtnud isalt saada luba, et temaga abielluda. Isa keeldus öeldes, et enne vajub linnus maa alla, kui poeg selleks saab isalt loa. Öösel vajuski linnus maa alla. Väidetaval asukohal on tänapäevalgi näha auk, aga on teada, et selles piirkonnas esineb karstinähtustest tingitud maapinna vajumisi.
Halšany uus loss.
Halšany fordi ja selles oleva lossi lasi asula edelaserva ehitada Paweł Stefan Sapieha. Loss valmis umbkaudu aastal 1610. Kuna Halšany loss oli Leedu alade ühe suurima maavalduse keskus, siis oli see ka uhke. Väliselt võistles see UNESCO maailmapärandi nimistus oleva Miri lossiga, aga seest oli see palju luksuslikum. Lossist kirjutates on kasutatud kujundit "kivist õis".
Loss ehitati punastest tellistest, eeskujuks on ilmselt olnud Flandrias Antwerpeni ümbruses asuvad lossid. Lossisaalides rippusid Sapiehade perekonna liikmete portreed, ruumides olid uhked diivanid ja hinnaline mööbel. Lossi seinu ehtisid itaalia meistrite freskod, lisaks terrakotast reljeefid. Lossis oli ka suur raamatukogu.
Nii uputuse ajal kui ka Põhjasõjas rüüstasid lossi rootslased. Sapiehadel puudus raha kannatada saanud lossi taastamiseks ja nii olid nad sunnitud osa oma valdustest panema panti. Halšany valdused aina kahanesid, ühes sellega ka Sapiehade sissetulek. Viimaks läks loss algul Żabade ja seejärel Korsakite valdusse.
Lossi allakäik.
Kui Poola ülestõus aastal 1863 maha suruti, konfiskeerisid Venemaa võimud lossi ja sealsed valdused, aga mõne aja pärast omandas lossi keegi Gorbanjov. Gorbanjov lasi aastal 1880 lossi tornid maha kiskuda ja müüs tellised kõrtside ehitamiseks maha, samas on tollest ajast teada, et osa ruume olid veel kasutuskõlblikud ja osa maale oli lossis veel alles.
Nõukogude ajal asus lossis mesinduskool. Toona hävisid viimasedki jäänused vanast interjöörist, ka jätkas kool telliste tarnimist ehitustele (näiteks Halšany kultuurimaja ehitamiseks saadi tellised vanast lossist). Hiljem kasutati lossi lehmalaudana.
Lossi tänapäev.
Tänapäeval on Valgevene kultuuriministeerium lossi kaitse alla võtnud. Lossi varemed plaanitakse konserveerida ja hakata lossi restaureerima.
Suviti peetakse Halšany lossi müüride juures turniiri.
Foggia lennujaam

Foggia lennujaam on lennujaam Itaalias Apuulia maakonnas Foggia provintsis, umbes 3 km kaugusel Foggia keskusest lõunas. Lennujaamale on antud Gino Lisa nimi.
Foggia lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 37. kohal.
Forlì lennujaam

Forlì lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Forlì-Cesena provintsis, 5 km kaugusel Forlì keskusest kagus. Lennujaamale on antud Luigi Ridolfi nimi.
Forlì lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 33. kohal.
2010. aastal lendas liinil põgusalt Itaalia odavlennufirma Wind Jet.
Toivo Promm

Toivo Promm (sündinud 10. jaanuaril 1964) on Eesti ettevõtja. 
Aastast 2002 on ta kinnisvara rentimisega tegeleva osaühingu Bone Invest omanik ja juhataja. 
Ta oli aastatel 2005–2015 Isamaa ja Res Publica Liidu liige. 
Ta on olnud Eesti Liinirongid AS (Elron) nõukogu esimees. 
Tallinna Sadama kriminaalasja raames on Prommile esitatud korruptsioonisüüdistus. 
Riigiprokurör Kadri Väling taotles 18. jaanuaril 2024 toimunud Harju Maakohtu istungil Toivo Prommile korduvas ja suures ulatuses altkäemaksu andmisele ja võtmisele kaasaaitamise ning grupis ja eriti suures ulatuses rahapesu eest vähemalt seitsme aasta ja kuue kuu pikkust vanglakaristust. Toivo Promm on süüdistuse kohaselt aidanud kaasa kõikidel süüdistatavatel kas altkäemaksu võtta või anda. Selleks on ta süüdistuse kohaselt pakkunud välja sobivad skeemid, sõlminud ja vormistanud tegelikkusele mittevastavaid lepinguid ja arveid, võtnud nende alusel endaga seotud äriühingute kontodele vastu altkäemaksu summasid ja toimetanud need omakorda tegelikkusele mittevastavate lepingute ning arvete alusel adressaadini või kasutanud neid vastavalt adressaadi soovile.
Trīsciems

Trīsciems on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 11,319 km². Asub Ķīšezersi kaldal. Asum piirneb läänes Vecdaugava asumitega, lõunas Vecmīlgrāvisega ja põhjas Vecāķiga. 995 elanikku (2010). 
Trīsciems asub üldiselt madalal ja tasasel alal, mis ulatub 2–6 meetrit üle merepinna. Asumi põhjaosas, Vecāķi asumiga piirnevatel metsastel aladel, asuvad rannaluited. Neist kõrgeima absoluutkõrgus on 21 meetrit üle merepinna ja suhteline kõrgus 15 meetrit.
Trīsciems kujunes Ķīšezersi järve ääres asunud Mangaļmuiža mõisa ümber.
Andres Vainola

Andres Vainola (sündinud 19. juulil 1966) on Eesti ettevõtja.
Vainola on lõpetanud Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika ja telemehaanika erialal (1987) ning Tallinna Tehnikaülikooli ärikorralduse erialal (1998). 
Ta on töötanud Eesti Muusikaakadeemia infotehnoloogia spetsialistina (1989–1991), ASi Eesti Kommertsbüroo kommertsdirektori ja juhatuse liikmena (1992–1994), Eesti Erastamisagentuuri ettevõtlusüksuse spetsialistina (1994–1997), Eesti Elektrivõrkude Ehituse juhatuse esimehena (1997–2000).
Aastatel 2000–2014 oli Vainola juhtivatel ametikohtadel elektrivõrke ja sidekommunikatsioone ehitavas Soome kontsernis Empower. Ta on 2007. aastast Eesti Liinirongid AS nõukogu liige.
Alates 2014. detsembrist kuni 2024. aasta 5. juulini oli ta Eesti Energia juhatuse liige kaevandamise ja hoolduse valdkonnas ning 1. maist 2015 ka Eesti Energia Kaevanduste juhatuse esimees. Vainola on ka Enefit Poweri juhatuse esimees, kuid sellest ametist lahkub ta kokkuleppel Enefit Poweri nõukoguga 6. septembril 2024. 
Vainola on ka Jõelähtme valla Koljunuki sadama omanik ja sadamakapten.
Tema hobideks on meresõit, kalapüük, jaht, korvpall ja reisimine.
Mangaļmuiža mõis

Mangaļmuiža mõis (läti keeles "Mangaļmuiža" või "Mangaļu muižiņa", vanasti ka "Meņģeles muiža") oli Lätis Riia linnas Trīsciemsi asumis; selle peahoone aadress oli Jaunciema gatvē 171. Saksa keeles "Magnushof". Vana haldusjaotuse järgi asus mõis Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonnas.
Mõisa kohta on esimesed teated XVIII sajandist, esimest korda kanti see kaardile aastal 1700. Mõisa omanikud olid alates aastast 1762 von Nummersid, kelle kätte 208 hektari suurune mõis jäi kuni võõrandamiseni aastal 1920. Mõisas sündis hilisem Venemaa välisminister Andreas Eberhardt von Budberg.
Mõisa peahoone oli XVIII sajandi teisel poolel Ķīšezersi järve äärde ehitatud barokkstiilis kahekorruseline puidust hoone. Pärast Läti taasiseseisvumist on see aga hävinud.
Palermo lennujaam

Palermo lennujaam, tuntud ka kui Palermo Falcone ja Borsellino lennujaam, kuni 1995. aastani Punta Raisi lennujaam, on lennujaam Itaalias Sitsiilia maakonnas Palermo provintsis, 35 km kaugusel Palermost loodes, Cinisi omavalitsusüksuse territooriumil Punta Raisis. Lennujaam kannab kahe kohtuniku Giovanni Falcone ja Paolo Borsellino nime, kes mõrvati Cosa nostra poolt 1992. aastal.
Falcone ja Borsellino rahvusvaheline lennujaam oli 2013. aastal Itaalias reisijate arvult 11. kohal.
Juulis 2023 on lennujaam maastikupõlengute tõttu ajutiselt suletud.
Behhõ

Behhõ (ukraina "Бехи") on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Korosteni rajoonis. Elanike arv on 553. Pindala on 3,264 km².
Jaunciems (asum)

Jaunciems on asum Lätis, Riia linna Põhjarajooni osa pindalaga 9,132 km². Jaunciems asub Ķīšezersi kaldal järve ja Garkalne piirkonna vahel. Asum piirneb loodes Trīsciemsi asumiga ja kagus Sužiga. 2688 elanikku (2010). 
Jaunciems asub Ķīšezersi-äärsel alal, mis ulatub 7–9 meetrit üle merepinna. Asumi territooriumil on arvukalt luiteid, mis ulatuvad 14–16 meetrit üle merepinna, kõrgeim tipp on aga 19 meetrit üle merepinna. Asumi juurde rajati 1993. aastal 320 hektari suurune Jaunciemsi looduspark.
Jaunciems sai alguse 1885. aastal Ķīšezersi järve äärde ehitatud saekaatrist. 1890. aastal hakati seal ka kartongi tootma. Tehase juurde tekkis töölisasula, mis liideti Riiaga 1927. aastal. Aastail 1910–1930 valmis ka Jaunciemsi luteri kirik. Aastail 1952–1959 oli Jaunciems Riiale administratiivselt alluv alev. Asumi hoonete seas on vanu tsaariaegseid töölismaju, XX sajandi alguses rajatud eramaju, 1970. aastatel rajatud korterelamuid. Majade numeratsioon lähtub paberivabrikust, sealt Riia linna poole minnes numbrid kasvavad.
Margus Grosnõi

Margus Grosnõi (1999–2007 Margus Stalte; sündinud 13. märtsil 1978) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1996. aastal Ahja Keskkooli ja 2001. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitlejana (3. lend).
Alates 2003. aastast töötab ta Rakvere Teatris näitlejana.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus Julgī Staltega, neil on poeg. 2007. aastal sündis talle tütar. 
Alates 2022. aastast on ta abielus Liisa Vakulenko-Grosnõiga.
Saadjärve vald (Äksi kihelkond)

Saadjärve vald (saksa keeles "Gemeinde Sadjerw") oli vald Äksi kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus Kõdu külas.
Saadjärve vallas sündisid näitleja Mari Möldre, sõjaväelane Oskar Plaks ja Eesti peaministri asetäitja eksiilis Johannes Sikkar.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala uue Saadjärve valla koosseisu, välja arvatud osa Kärevere metskonna Raadi-Kõnnu metsandiku maa-alast, mis läks Äksi valla koosseisu.
Marianne Kütt

Marianne Kütt (sündinud 26. septembril 1978) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2001. aastal Viljandi Kultuurikolledži näitlejana (3. lend).
Kudina vald (Maarja-Magdaleena kihelkond)

Kudina vald (saksa keeles "Gemeinde Kudding") oli vald Maarja-Magdaleena kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus Maarja-Magdaleenas.
Vald moodustati 1866. aastal. 1892 liideti vallaga Kaiavere vald.
1939. aasta valdade reformiga läks Kudina valla ala uue Kudina valla koosseisu, välja arvatud Maardla ja Aruküla külade maa-alast, mis läks Voore valda, ja Kaitsemõisa küla talude nr. A-158, Savikoda nr. 77, Kongimetsa nr. 79 ja Sulla nr. 78 maa-alad ning osa Kaiavere ja Vara metsandikkude maa-aladest, mis läksid Vara valda.
Kaarepere vald (Palamuse kihelkond)

Kaarepere vald (saksa keeles "Gemeinde Kersel") oli vald Palamuse kihelkonnas Tartumaal. Vallamaja asus tänapäeva Kaarepere küla aladel.
Vallas sündisid Karl Muru, Hugo Sturm, Lea-Tuti Livšits, Herbert Hold, Juhan Jüriste.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala tervikuna uue Kaarepere valla koosseisu.