tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Variku raudteepeatus

Variku raudteepeatus oli raudteepeatus Tartu–Valga liinil.
See asus Aardla raudteepeatuse ja Ropka raudteejaama vahel (kilometraaž 431,7).
Varikus peatusid kõik Tartu–Elva rongid ja aeglased Tartu–Valga rongid.
Peatus jäi avamisel Ropka valda. Viimane reisirong peatus Variku raudteepeatuses 2008. aastal, enne Tartu-Valga raudtee remondi algust. Pärast rongiliikluse taastamist (2010) reisirongid enam Variku peatuses majandus- ja kommunikatsiooniministeeriumi otsusega ei peatunud. Peatuskoht suleti seda kasutavate reisijate väikse hulga tõttu.
Variku raudteepeatus oli varustatud madala (kõrgus 20 cm) 27 meetri pikkuse reisijate ooteplatvormiga, mis lammutati raudteelõigu remonditööde ajal 2009. aastal. Reisijate ootepaviljon oli juba mõned aastad varem lammutatud.
Antsla raudteejaam

Antsla raudteejaam on raudteejaam Võru maakonnas Antsla linnas.
Läbi Antsla kulgeb laiarööpmeline Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia-Pihkva-Peterburi raudteest. Reisirongiliiklus läbi Antsla lõpetati 2001. aastal.
Jaamas asub lisaks peateele veel kolm kõrvalteed, kuus pööret, laadimisplats ning võimalik on ka kaupu rongidele ja neilt maha laadida.
Jaamahoone ees asub Raudteejaama ring, kuhu äärde jääb ühtlasi Antsla bussipeatus.
Ajalugu.
Valmimise ajal jäi jaam Urvaste kihelkonda Vana-Antsla mõisa maadele. 
Reisirongid sõitsid läbi Antsla (liinil Valga–Veski) kuni 2001. aasta märtsini.
Antsla raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Anne raudteepeatus ja järgnes Vaabina raudteepeatus. 
Praegu kasutatakse raudteed ja jaama ainult kaubaveoks. 
2014. ja 2015. aasta augustis oli Antslas toimuva Hauka laada korraldajatel koostöös Elroniga plaan käivitada ajutine Valga–Antsla reisirongiliin, mis Tehnilise Järelevalve Ameti keelu tõttu (viidates nõuetekohase perrooni puudumisele) siiski ei teostunud.
Kaks madalat perrooni lammutati 2016. aastal.
Jaamahoone.
Antsla jaama peahoone valmis 1889. aastal. Kroonuhistoritsistlikus stiilis hoone liigitus Vene keisririigi süsteemis V klassi ning ehitati tüüpprojekti järgi analoogselt Karula, Puka, Petseri jm jaamade hoonetega. Neid iseloomustab lihtne sümmeetriline külgfassaad ning madala kalde ja laia räästaga poolkelpkatus, on märgatav ka rõhutatud keskrisaliit, mis paiknes kohakuti ootesaaliga.
Alates 2000. aastate algusest seisab vaksalihoone kasutuseta ja on halvas seisukorras. 2004. aastal müüdi hoone eraomandusse. 
Hiljutise fassaadiremondi käigus eemaldati kogu algne laudis ning asendati lihtsa rõhtlaudisega.
2025. aasta juulis toimus jaamahoones tulekahju.
Indivision

 
Indivision on "drum and bass"'i trio Tallinnast, mis alustas tegevust 2010. aastal.
Indivisioni loomingut on avaldanud plaadifirmad Toolroom, Beta ja Liquicity Recordings. Nende lugusid on mänginud sellised "drum and bass"'i esindajad nagu Netsky, Rene LaVice (BBC Radio 1), London Elektricity, DJ Grooverider, DJ SS, Maduk ja teised.
Raadio 2 saadete "Tjuun In" ning "Tramm ja Buss" läbi viidud DNB PARIMAD 2010 aastaküsitlusel võitis Indivision esikoha nii parim Eesti produtsendi, parima Eesti loo (Indivision &amp; Livewire "Apologies") kui ka aasta uustulnuka kategoorias. 
2018. aastal oli Indivisioni album "Mirakuru" Eesti Muusikaauhindadel nomineeritud aasta elektroonikaalbumi auhinnale, kuid ei võitnud seda.
Härjamaa madala läänepoi

Härjamaa madala läänepoi on poi Väinameres Rukkirahust 4 meremiili lõunas Härjamaa ja Väikse Härjamaa saare lähedal.
Poi geograafilised koordinaadid on . Märk on vees Härjamaa madala tähistamiseks ning sellest tuleb mööduda lääne poolt. Matsalu rahvuspargi piir jääb paar kaabeltaud itta.
Poi veepealne osa on 3 meetri kõrgune, ülalt ja alt kollane, keskelt must.
Poi tipus asub tuli, mis pimedal ajal plingib kiirelt 9 korda ning kustub seejärel 7 sekundiks. Samuti on olemas helkur ja radaripeegeldi.
Kuni juulini 2010 tähistati madalat läänetoodriga.
Teised lähiümbruse meremärgid: Kuivarahu laevatee toodrid, Rukkirahu tuletorn, Langekare idatooder, Kumari vasaku külje poi ning Kumari parema külje poi (varem Kumari ohupoi).
Ian Fleming

Ian Lancaster Fleming (28. mai 1908 – 12. august 1964) oli Briti kirjanik ja ajakirjanik. Suurima kuulsuse on ta saavutanud James Bondi tegelaskuju loomise ja 14 Bondi-jutustuse loomise eest.
Elukäik.
Ian Lancaster Fleming sündis Londonis Mayfairis, tema isa Valentine Fleming oli Suurbritannia parlamendi liige ja ema oli Evelyn St. Croix Rose. Ian Fleming´il oli vanem vend Peter Fleming, kaks nooremat venda Michael ja Richard Fleming (1910–1977) ja poolõde (ema poolt), tšellomängija Amaryllis Fleming. Ian Fleming´i vanaisa oli šoti majandustegelane Robert Fleming, kes asutas Šoti-Ameerika Investeerimisfondi ja Robert Fleming and Co panga (mis 2000. aastal liideti JP Morgan Chase'i pangaga).
Fleming õppis erakoolides, Eton College'is ja Sandhursti sõjaväeakadeemias, mida ta aga ei lõpetanud. Pärast sõjaväeakadeemias õpingute katkestamist jätkas ta võõrkeelte õpinguid Kitzbühelis Austrias Alfred Adleri individuaalpsühholoogial põhineva õppesüsteemiga erakoolis, täiendades end eeskätt saksa keeles ning valmistudes vastuvõtueksamiteks Suurbritannia välisministeeriumi ("Foreign Office"). Hiljem õppis ta veel Müncheni ülikoolis ja Genfi ülikoolis, kus täiendas oma prantsuse keele oskust, kuid välisministeeriumi ja riigiteenistusse astumise teste ikkagi läbida ei suutnud. Seejärel uudisteagentuuris Reuters töötades tegutses 1933. aastal ka Moskvas.
Mais 1939 külastas Fleming Suurbritannia kaubandusdelegatsiooni koosseisus Londoni päevalehe The Times korrespondendina Moskvat. Visiidi käigus intervjueeris Fleming delegatsiooni võõrustanud NSV Liidu välisasjade rahvakomissari Maksim Litvinovit, NSV Liidu väliskaubanduse rahvakomissari Anastass Mikojani ja NSV Liidu kaitse rahvakomissari Kliment Vorošilovit.
Teine maailmasõda.
1939. aastal pärast Teise maailmasõja algust kutsuti Ian Fleming Kuningliku Laevastiku Vabatahtliku Reservi reservohvitserina tööle Suurbritannia Kuningliku Laevastiku Luurevalitsusse selle juhi viitseadmiral John Henry Godfrey isiklikuks abiks. Tänu oma isikuomadustele pääses ta ka luureoperatsioone välja töötama ning seejärel juhendas luureosakonnale alluva erigrupi tegevusplaanide väljatöötamist. Fleming töötas välja järgmised luureoperatsioonid:
Pärnu Maakohus

Pärnu Maakohus on esimese astme kohus Eestis asukohaga Pärnus. 
Kohtu esimees on alates 1. Jaanuarist 2021 Toomas Talviste. Varasem esimees on olnud Rubo Kikerpill (1995-2020). 
Kohtudirektori ülesandeid täidab alates 2. Oktoobrist 2023 Mario Metsoja. Varasemad kohtudirektorid on olnud Elari Udam (2019-2023) 
Pärnu maakohtus töötab 21 kohtunikku. 
Pärnu Maakohtul on viis kohtumaja:
Helmi Kurba

Helmi Kurba (8. juuli 1920 – 11. august 2006) oli Eesti poliitik, Eesti Vasakpartei juhatuse liige alates 1999. aastast kuni surmani.
Ta osales Teises maailmasõjas Eesti Laskurkorpuse meditsiinipataljonis. Pärast sõda töötas ta Harju rajooni täitevkomitee kultuuriosakonna juhatajana.
1941. aasta suvel Peningi lähedal päästis Kurba haavatud Paul Kuusbergi elu, viies ta sakslaste tule alt ohutusse kohta.
Raimond Valgre kirjutas Helmi Kurbast laulu "Helmi". See on siiski ebatõenäoline, sest laulu kirjutamise ajal (1934) oli Helmi Kurba 13-aastane ning Valgre ei kohtunud temaga enne 1941. aastat. 
29. aprillil 1993 kinnitati Kurba Mustamäe linnaosa haldusnõukogu liikmeks.
Oma elu lõpuaastatel oli Kurba Mustamäe pensionäride ühenduse esimees ja kuulus Eesti Pensionäride Ühenduse juhatusse. Ta oli ka Mustamäe ja Kristiine linnaosa nõustaja.
Samuti oli Kurba omal ajal Eesti Raamatuühingu aktivist.
Johann Tischler

Johann Tischler (1. november/13. november 1855 Kabala vald – 21. juuli 1940 Berliin) oli eesti vaimulik.
Sündis Pilistvere kihelkonna Kabala valla talupoja perekonnas, õppis aastatel 1867–1871 kihelkonnakoolis Kabalas ja 1873–1875 Paide kreiskoolis. Seejärel sooritas ta elementaarkooliõpetaja eksamid ja töötas kihelkonnakooliõpetajana Türil ja Raplas. Aastatel 1878–1880 töötas koduõpetajana Hagudi mõisas parun Krusensterni juures. Aastal 1882 oli abiturient, lõpetades gümnaasiumi. Aastatel 1883–1890 õppis Tartu Ülikoolis õigusteadust, filoloogiat ja usuteadust. Oli aastatel 1890–1891 prooviaastal Viljandi Pauluse koguduses August Jakob Westren-Dolli juures. Ordineeriti 13. märtsil/25. märtsil 1891 õpetajaks.
Oli aastatel 1891–1911 Kõpu Peetri koguduse adjunktõpetaja ja 1911–1922 sama koguduse õpetaja. Aastatel 1923–1935 oli Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja. Jäi 1. novembril 1935 emerituuri, elas seejärel Tartus. Siirdus aastal 1939 Saksamaale, kus ta aastal 1940 Berliinis suri.
Isiklikku.
Abiellus aastal 1901 Puiatu mõisniku Joseph von Kruedeneri tütre Anna Mariaga, kellega tal olid tütar Sigrid Elisabet ja poeg Heinrich Johannes. Kuulus aastast 1883 Eesti Üliõpilaste Seltsi ridadesse.
Adalbert Klasep

Adalbert Klasep (ka Adalbert Klaassep; 27. detsember 1869 / 8. jaanuar 1870 Tartu – 2. september 1918 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas Tartus algkooli ja gümnaasiumi. Aastatel 1889–1893 õppis ta Tartu Ülikoolis usuteadust. 1889. aastast kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Ordineeriti 21. juunil/3. juulil 1896 õpetajaks.
Oli aastatel 1896–1900 Rõuge Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastast 1900 oli ta usuõpetaja mitmes Tartu koolis (Tartu Reaalkoolis ja Õpetajate Seminaris). Oli Tartus kogudustes ka vikaarõpetaja. Samuti oli millalgi Peterburi Jaani koguduses abiõpetaja.
Isiklikku.
Tema naise isa Gottlieb Wilhelm Frantzen oli Tõstamaa Maarja koguduse ja Karula koguduse õpetaja ning mitmes Tartu koolis õpetaja.
Munga tänav (Tallinn)

Munga tänav on Tallinna vanalinnas Kesklinna linnaosas asuv Vene ja Müürivahe tänavat ühendav tänav. 
Aadressil Munga 2 asub Keelatud Kirjanduse Muuseum.
Ajalugu.
Keskajal Munga tänav (saksa keeles Mönchstraße). Aastatel 1950–1987 loeti tänavat Müürivahe tänava pikenduseks ja see kandis Müürivahe põik nimetust.
Svidník

Svidník (ungari keeles "Felsővízköz", saksa keeles "Oberswidnik") on linn Slovakkias Prešovi maakonnas, Svidníki ringkonna keskus.
Asulat on kirjalikult esmamainitud 1355. aastal. Praegune linn moodustati 1944 Nižný Svidníki (Alam-Svidník) ja Vyšný Svidníki (Ülem-Svidník) liitmise teel.
Rahvastik.
Svidník on Slovakkia ala russiinide (ukrainlaste) oluline keskus, seal asub ukraina kultuuri muuseum ning rahvastikust moodustavad märgatava osa russiinid ja kreekakatoliiklased.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli linnas 12 428 elanikku. 79,60% olid slovakid, 13,04% russiinid, 4,07% ukrainlased, 1,50% mustlased ja 0,39% tšehhid. 
Usutunnistuselt olid 41,10% kreekakatoliiklased, 25,82% õigeusklikud, 24,13% roomakatoliiklased, 5,17% ilma usutunnistuseta ja 0,93% luterlased.
August Jakob Westrèn-Doll

August Jakob Westrèn-Doll (17/29. august 1838 Kuressaare – 21. märts / 3. aprill 1912 Viljandi) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1848–1857 Kuressaares kreiskoolis ja gümnaasiumis ning 1858–1862 Tartu Ülikoolis filoloogiat ja usuteadust. Aastatel 1862–1863 oli ta prooviaastal Kuressaares Conrad Eduard Hesse juures ja Peterburis Cornelius Laalandi juures. Osal prooviaastast Kuressaare oli ta õpetaja Kuressaares ja Kaarma-Loona mõisas; ka oli ta tegev Kuressaare lastekodus. Peterburis oli ta tegev ka Magdaleena varjupaigas. Ordineeriti 15/27. novembril 1864 õpetajaks.
Ta oli 1864. aastal Saaremaa praostkonna vikaarõpetaja, seejärel määrati Põhja-Kaukaasiasse (introdutseeriti 13/25. juunil 1865) Stavropoli sõjaväevaimulikuks. Oli ühtlasi ka Stavropoli koguduse õpetaja. Ta oli Stavropoli mail sisuliselt aastatel 1865–1871. Aastatel 1871–1876 oli ta Mustjala Anna koguduse õpetaja ja aastatel 1875–1876 ühtlasi Kärla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1873–1876 oli ta ühtlasi Saaremaa konsistooriumi assessor ja vaimulik koolirevident. Saaremaal olles oli ta aastatel 1875–1876 ka Kaarma õpetajate seminari direktor. Aastatel 1876–1909 oli ta (introdutseeriti 28. märtsil / 9. aprillil 1876) Viljandi Pauluse koguduse ja Kõpu Peetri koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1881–1884 Viljandi praostkonna vaimulik koolirevident ja aastatel 1884–1898 Viljandi praostkonna praost. Aastatel 1901–1902 oli ta pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).
Isiklikku.
Tema poeg August Oswald Westrèn-Doll oli Palamuse Püha Bartholomeuse koguduse ja Viljandi Jaani koguduse õpetaja
Stefanus (Charalambides)

Stefanus (kreeka keeles Στέφανος; kodanikunimega Christakis Charalambides Χριστάκης Χαραλαμπίδης; sündinud 29. aprillil 1940 Costermansville'is) on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku eestseisja, kelle tiitel on Tallinna ja kogu Eesti metropoliit.
Elulugu.
Ta sündis Costermansville'is Belgia Kongos (Bukavu tänapäeva Kongo DV-s). Tema vanemad olid Küprose päritolu. Ta õppis ühe aasta Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis arstiteadust, kuid asus seejärel õppima Pariisi Püha Sergiuse Õigeusu Teoloogia Instituuti. Samal ajal õppis ta ka Sorbonne'is. 
Teenistus vaimulikuna.
Ta pühitseti diakoniks aastal 1963 ja preestriks 17. novembril 1968. 25. märtsil 1987 pühitseti ta piiskopiks ja määrati Nice'i piiskopiistmele (tiitliga Nazianzi piiskop). 9. märtsil 1999 valiti ta EAÕK eestseisjaks tiitliga Tallinna ja kogu Eesti metropoliit. Ta juhib alates 21. märtsist 2000 Tallinna peapiiskopkonda. 
Kuni jaanuarini 2009 täitis ta ka teiste piiskoppide kohuseid. Pärast piiskop Eelija (Ojaperv) surma 17. detsembril 2024 täidab ta ka Tartu piiskopi ülesandeid.
Välislingid.
Uus kurss

Uus kurss (inglise keeles "New Deal") oli Ameerika Ühendriikide presidendi Franklin D. Roosevelti koostatud reformide kava suure depressioonina tuntud majanduskriisist väljumiseks.
Curtius Rufus

Quintus Curtius Rufus (suri 53 pKr) oli Vana-Rooma ajaloolane ja senaator. 
Curtius Rufus kirjutas 10 raamatust koosneva Aleksander Suure eluloo "Lugusid Makedoonia Aleksandrist" ("Historiae Alexandri Magni Macedonis"). Kuigi teos on kompileeritud teiste autorite teostest, kuulub see sõjatehnika ajaloo varasalve. Säilinud on III–X raamat.
Ninniku

Ninniku on veebis ilmuv tõlkeluuleajakiri, mille asutasid 2001. aastal Kalju Kruusa ja Hasso Krull. 
Ninniku eesmärk on "avardada eestikeelse tõlkeluule publitseerimise võimalusi, tutvustada tõlkijate uuemat loomingut, muuta kõigile kättesaadavaks tekstid, mis muidu jääksid kättesaadavaks ainult väikesele ringile, tuua nähtavale luuletõlke eri suunad ja võimalused ning intensiivistada diskussiooni." Ajakirja nimi Ninniku tuleb jaapani keelest ja tähendab küüslauku; nimi pärineb Sujata Bhatti samanimelisest luuletusest.
Alates 2001. aastast on ilmunud neliteist Ninniku numbrit, kuhu on kaastööd teinud üle 70 tõlkija. Ajakirjas on ilmunud tõlkeid 40 keelest. Kõige enam on tõlkeid inglise, saksa, itaalia, hiina ja soome keelest. Tõlkeid on ka haruldastest ja vanadest keeltest: sumeri, akadi, foiniikia, sanskriti ja ladina keelest.
2003. aastal kasvas ajakirjast välja tõlkeluule sari "Ninniku Raamatukogu", mida kirjastab Eesti Keele Sihtasutus. 2016. aasta lõpu seisuga oli sarjas ilmunud Margaret Atwoodi, Lev Rubinsteini, Kauksi Ülle, Andrea Zanzotto, Claes Anderssoni, Richard Brautigani, Bei Dao, Pablo Neruda, Tanikawa Shuntarō, Mahmud Darwishi, Tor Ulveni, Konstantinos Kavafise ja Hans Magnus Enzensbergeri luuleraamatuid.
Ninniku ilmub ebaregulaarselt. Ninniku toimetajad on Hasso Krull ja Carolina Pihelgas.
Alexander Schmemann

Alexander Schmemann (ka Aleksandr Šmeman ja Alexandre Schmemann; vene keeles "Александр Дмитриевич Шмеман"; 13. september 1921 Tallinn – 13. detsember 1983 New York) oli õigeusu preester, teoloog ja kirjanik, hulga raamatute autor.
Schmemann sündis Tallinnas vene emigrantide perekonnas. Õige varsti lahkusid tema vanemad Tallinnast Pariisi, kus ta õppis kadetikorpuses ja lütseumis. 1945. aastal lõpetas ta Püha Sergiuse Õigeusu Teoloogia Instituudi Pariisis. Õpingute ajal spetsialiseerus ta kirikuajaloole, tema juhendajaks sai Anton Kartašev. Ta kaitses kandidaadi väitekirja Bütsantsi teokraatiast. 1943. aastal abiellus ta Uljana Ossorginaga. Pärast lõpetamist sai kirikuajaloo õppejõuks. 1946. aastal pühitses peapiiskop Vladimir (Tihhonitski) ta vaimulikuks: 22. oktoobril diakoniks ja 20. novembril preestriks. Ta õppis ka Sorbonne'i ülikoolis. Ta kaitses 1959. aastal usuteaduse doktori väitekirja teemal "Sissejuhatus liturgilisse jumalateenistusse" (kaitstud Püha Sergiuse Õigeusu Teoloogia Instituudis).
Teadlane ja pedagoog.
Aastatel 1945–1951 oli ta kirikuajaloo õppejõud Püha Sergiuse Õigeusu Teoloogia Instituudis. Aastatel 1946–1951 oli ta veel abipreester Clamartis Pühade Helena ja Konstantinuse kirikus ja 1951. aastal eesnik Pariisi eeslinna Clamarti Püha Jumalasünnitaja kirikus. 1951. aastast oli ta Püha Vladimiri Õigeusu Vaimuliku Seminari kirikuajaloo ja liturgika kateedri dotsent. 1960. aastast oli ta sama seminari liturgilise teenistuse kateedri professor. Aastatel 1962–1983 oli ta seminari dekaan (sisuliselt seminari juht). Ta õpetas ka idakirikute ajaloo kursuseid Columbia Ülikoolis ja New Yorgi Ülikoolis ning samuti protestantlikes vaimulikes seminarides. Kolme aastakümne jooksul vastutas ta Vabadusraadios venekeelse vaimuliku osa eest. Tema raamatuid on tõlgitud inglise, prantsuse, aga ka hollandi, poola ja soome keelde.
Haapsalu adventkirik

Haapsalu adventkirik on Seitsmenda Päeva Adventistide kirik Haapsalus aadressil Endla 4.
Kiriku on projekteerinud arhitekt Reet Aedviir. Kirik ehitati ümber vanast katlamajast. Ehitus algas 1996. aastal ja avajumalateenistus peeti 1. septembril 2001.
Kirikut kasutab Haapsalu adventkogudus.
Endla tänav (täpsustus)

Endla tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Haapsalu metodisti kirik

EMK Haapsalu metodisti kirik on kirik Haapsalus aadressil Endla 6.
Kirikut kasutab Haapsalu metodisti kogudus.
Kiriku ehitus valmis 1922. aastal, projekti autorid on arhitektid Eugen Habermann ja Herbert Johanson. 
Teise maailmasõja ajal paiknes kirikus Haapsalusse evakueeritud Tartu silmakliinik. 1961. aastaks ehitati orel.
Panhelleni mängud

Panhelleni mängud on koondnimetus neljadele Vana-Kreeka mängudele.
Panhelleni mänge peeti nelja-aastaste tsüklitena (olümpiaad), mis oli üks kreeklaste ajaarvamise viise. Tsükli esimesel aastal toimusid olümpiamängud, teisel aastal Nemea ja Isthmose mängud, kolmandal Püütia mängud ja neljandal jälle Nemea ja Isthmose mängud. Pärast seda tsükkel kordus, alustades jälle olümpiamängudega.
Anti Saar

Anti Saar (sündinud 9. mail 1980) on eesti kirjanik, tõlkija ja mängudisainer.
Ta lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi 1998. aastal ja õppis aastatel 2000–2005 Tartu Ülikoolis semiootikat. Bakalaureusetöö "Tähesadu. Preikonograafilise intuitsiooni võimalikkus" kaitses 2005. aastal.. Aastal 2014 asutas Saar ühemeheettevõtte Kolm Elu, kus toodab mehaanilisi kuulimängumasinaid. Saar on avaldanud kümme lasteraamatut. Tõlkijana on ta prantsuse keelest eestindanud peamiselt proosat ning filosoofilisi ja humanitaarteaduslikke tekste.
Kõrvalreaktsioon

Kõrvalreaktsioon ("side reaction") on soovimatu keemiline reaktsioon, mis vähendab sünteesiprodukti saagist või moonutab klassikalise keemilise analüüsi tulemust. 
Kõrvalreaktsioon võib tuleneda substraadi või reagendi olemusest (mitu reaktsioonitsentrit, annab paralleelsed reaktsioonid) või produktide edasistest reaktsioonidest (järjestikused reaktsioonid). Paljudel juhtudel aitab protsessi läbiviimise tingimuste muutmine vähendada kõrvalreaktsiooni mõju.
Baltic News Service

Baltic News Service (lühend: BNS) on uudiseid ja eelinfot andev ning pressiteateid vahendav uudisteagentuur, mis kuulub Postimehe kontserni . Sama kaubamärki kasutavad ka uudisteagentuurid Lätis ja Leedus. Agentuur edastab uudiseid nii Eestist, teistest Baltimaadest kui ka välismaalt.
Rahvusvaheliste uudiste kogumisel ja vahendamisel tugineb BNS uudisteagentuuridele Agence France-Presse (AFP), Associated Press (AP) ja Interfax. Soome, Poola ja Austria uudiste jaoks kasutab ettevõte nende riikide riiklikke agentuure, need aga kasutavad omakorda BNS-i uudiseid.
BNS edastab kõigis kolmes Balti riigis uudiseid nii vastava riigi riigikeeles kui ka vene ja inglise keeles. BNS-i peatoimetaja on Kalev Korv. Aastatel 2007–2014 oli vastutav peatoimetaja Ainar Ruussaar. 
Uudisteagentuur kuulus koos meediamonitooringu teenuseid osutavate ettevõtetega BNS Gruppi (ärinimi BNS Group OÜ), mis kuulus märtsini 2014 Alma Media kontserni. 3. märtsil 2014 teatas Alma Media grupi müügist Eesti ärimehele Ilmar Kompusele kuuluvale ettevõttele Uudisvoog OÜ. Tehingu hinda ei avalikustatud. Varsti pärast seda sai uudisteagentuuri omanikuks AS Eesti Meedia, praeguse nimega Postimees Grupp, mille struktuuriüksusena BNS praegu tegutseb.
Tsüklisatsioon

 
Tsüklisatsioon või tsükliseerimine on enamasti orgaaniline reaktsioon, mille tulemusena moodustub tsüklilise struktuuriga ühend, see tähendab mingi hulk aatomeid ühineb, nii et saadakse suletud ring ehk tsükkel.
Tsüklisatsioon initsieeritakse kas happelise, aluselise või radikaalinitsiaatori osalusel. Kõige kergemini moodustuvad 5- või 6-lülilised tsüklid, milles on minimaalsed steerilised pinged. Tsüklisatsioonireaktsioon võib toimuda kas sisemolekulaarse liitumisena või kondensatsioonina. 
Näiteks laktoonid on tsüklilised estrid ehk hüdroksüülrühma ja karboksüülrühma vahelise sisemolekulaarse kondensatsioonireaktsiooni produktid.
Vastupidine reaktsioon on tsükli avanemine ehk tsükliavamisreaktsioon, näiteks lineaarse polümeeri moodustumine heterotsükliliste ühendite katioonsel polümerisatsioonil.
Kollane lint

Rinnas kantav kollane lint (inglise keeles "yellow ribbon") on toetusavaldus kaasmaalastele, kes viibivad keerulistes oludes, sümboliseerides taaskohtumise ootust ning lootust.
Eesti.
Eestis võeti kollane lint kasutusele 13. mail 2011, kui president Toomas Hendrik Ilves avaldas vastava üleskutse Facebookis: "Liibanonis röövitud Eesti seitsme kodaniku pered vajavad meie kõigi toetust. Mitte pealetükkivat uudishimu, vaid rahulikku ja osavõtlikku toetust, mis sõnab: teie mure on meie mure, me loodame ja usume koos teiega. Näitamaks seda tunnet, panin ma täna pintsakureväärile kollase lindi."
Lisaks sellele, et kollast linti kanti riietusel, liitusid paljud üleskutsega ka virtuaalselt, lisades Facebookis oma profiilipildile kollase lindi sümboli. Selleks loodi vastav Facebooki rakendus. 14. juuliks 2011, mil saabus sõnum Eesti kodanike vabastamisest, oli oma profiilipildile kollase lindi lisanud 12 671 inimest.
Sine ira et studio

Sine ira et studio on ladinakeelne väljend, mis tähendab 'erapooletult', ehk ilma viha ja eelistuseta.
See on laiemalt kasutusele tulnud Tacituse kaudu.
Seda kasutavad näiteks ajaloolased, ajakirjanikud jt, et rõhutada tarvidust erapooletuks analüüsiks, kui tegu on emotsionaalselt keerukate sündmustega (nt sõdade või kuritegudega).
Bob Bednarski

Robert Bednarski (5. aprill 1944 – 22. veebruar 2004) oli USA tõstja. 
Ta tuli 1969. aastal raskekaalus kahekordseks maailmameistriks (surumises ja rebimises), tõukamises oli ta teine ning kolmevõistluse kogusummas kogutud 547,5 kg jättis ta Jaan Taltsi järel teiseks. 
Kolmevõistuses oli ta olnud teine ka 1966. aastal ning kolmanda koha sai ta 1970. aastal (ka siis võitis Talts). Ta püstitas kokku 14 maailmarekordit.
Eduard Brovko

Eduard Brovko (25. jaanuar 1936 Dnipropetrovsk – 13. aprill 1998 Dnipropetrovsk) oli NSV Liidu (Ukraina) tõstja ja treener. Ta võistles poolraskekaalus (kuni 90 kg). Kolmevõistluses võitis ta maailmameistrivõistlustel 1963. aastal pronksmedali. NSV Liidu meistriks kolmevõistluses tuli ta kolmel korral (1962, 1963 ja 1966). Tema õpilastest vahest tuntuim oli üliraskekaalu Moskva olümpiavõitja Sultan Rahmanov.
Julius Leo Immanuel Girgensohn

Julius Leo Immanuel Girgensohn (21. september 1836 Tartu – 24. detsember 1911 Karksi) oli Eesti vaimulik.
Aastatel 1848–1856 õppis ta Tartus gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1857–1861. Seejärel töötas ta koduõpetajana parun von Sieversi juures Heimtali mõisas ja von Middendorffi juures Hellenurme mõisas. Prooviaastal oli ta aastal 1865 Põltsamaa Niguliste koguduses Carl Peter Ludwig Maurachi juures. Aastal 1866 töötas ta õpetajana Gustav Max Schmidti erakoolis Viljandis. Ordineeriti 30. augustil/11. septembril 1866 Kuressaares õpetajaks.
Oli aastatel 1866–1875 (introdutseeriti 21. septembril/3. oktoobril 1866) Kaarma Peeter-Pauli koguduse õpetaja. Oli Kaarma õpetajate seminari algatajate seas, oli ka seminari esimene direktor. Aastatel 1875–1876 oli õpetajaks Tartus gümnaasiumis ja Marie Muyscheli tütarlastekoolis. Aastatel 1877–1911 oli ta (introdutseeriti 23. jaanuaril/4. veebruaril 1877) Karksi Peetri koguduse õpetaja, olles aastatel 1880–1884 Pärnu maakonna vaimulik koolirevident ja aastatel 1884–1908 Pärnu praostkonna praost. Ta oli ka aastatel 1891–1892 kuueks kuuks ja aastatel 1893–1894 neljaks kuuks pastoriametist kõrvaldatud (suspendeeritud), kuna viis läbi kiriklikke talitusi rekonvertiitidele (õigeusus pettunutele).
Girgensohni teeneid hariduse vallas on raske üle hinnata. Peale Kaarma õpetajate seminari asutamise ehitati tema juhtimisel ka Eikla, Randvere, Muratsi ja Helme koolimajad.
Girgenson suri aastal 1911 ja ta maeti Karksi-Nuiasse, Papi kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Christoph Reinhold Girgensohn oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja, tema onu Otto Christoph Heinrich Girgensohn oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, teine onu Georg Michael Ernst Girgensohn oli Straupe, Augstroze ja Gulbene koguduste õpetaja, onupoeg Heinrich Otto Reinhold Girgensohn oli Pärnu Nikolai koguduse õpetaja ja Liivimaa kindralsuperintendent. Tema poeg Karl Gustav Girgensohn oli Tartu Ülikooli usuteaduskonna professor ja Tartu religioonipsühholoogia koolkonna rajaja, teine poeg Erich Girgenson oli arst. Tema äi Johann Reinhold Hunnius oli Karja Katariina koguduse õpetaja.
Kveekerid

Kveekerid ehk Sõprade Kirik ehk Sõprade Usuline Selts ("Religious Society of Friends") on rühm religioosseid organisatsioone, mis kasvasid välja 17. sajandi keskpaiga kristlikust liikumisest Inglismaal ning mis keskenduvad tavaliste üksikisikute enda Kristuse-kogemusele.
Kveekerite rahvuslikud või piirkondlikud organisatsioonid (mida tavaliselt nimetatakse Aastakokkutulekuks – "Yearly Meeting") on autonoomsed; ei ole üht Sõprade Usulist Seltsi, mis nende üle valitseks. 19.-20. sajandi vältel kestnud arengu tulemusel on Aastakokkutulekute vahel märgatavad teoloogilised erinevused. Mõned neist, mida nimetatakse konservatiivseteks, on säilitanud Sõprade algse usu igavese Kristuse juhatusse, samas kui teised on liikunud evangelismi poole, pannes rõhu pühakirjale, piibli eksimatusele ja lunastusele. Mõned Aastakokkutulekud on lähenenud ka kristlikule liberalismile, rõhutades individuaalset tõlgendust, nii et mõned nende liikmed kalduvad isegi universalismi või mitteteismi.
Kveekerite jumalateenistused on mitmes vormis. Mõnel neist kogunetakse kindla programmi ja juhita (peamiselt Euroopas, Austraalias, Uus-Meremaal ning mõnel pool Põhja-Ameerikas), mõne jumalateenistusi korraldab pastor, neil loetakse pühakirja ja lauldakse hümne (peamiselt Aafrikas, Aasias ja mõnel pool Põhja-Ameerikas). Mõnes organisatsioonis kombineeritakse mõlema stiili elemente.
Enamik Sõprade Usulise Seltsi harusid on tuntud selle poolest, et nad tunnistavad oma usku enda tegudes ja eluviisis. Selle viisid võivad suuresti erineda, ent tuntud ajaloolised näited Põhja-Ameerikast ja Suurbritanniast on kveekerite keeldumine sõdades osalemisest, ühiskondlik tegevus sotsiaalse õigluse ja võrdsuse nimel, sealhulgas osalus orjandusvastases liikumises 19. sajandi Põhja-Ameerikas ning võitluses naiste õiguste eest, lihtsate, ilustusteta riiete kandmine, kõigi inimeste poole sarnaselt pöördumine (nt tiitliteta nagu "härra" ja "proua") ning keeldumine vandeandmisest.
Koos vennastekoguduste, mennoniitide ja amišitega kuulub Sõprade Usuline Selts rahukirikute hulka. Nende kõigi õpetuses on oluline osa kristlikul patsifismil. Neil kirikuil on teisigi teoloogilisi sarnasusi, sealhulgas mäejutluse sõnasõnaline tõlgendus, rõhk kõne ja rõivastuse lihtsusel ning usutunnistuste puudumine.
Südamlik tervitus Venemaalt

"Südamlik tervitus Venemaalt" on Ian Flemingi 1957. aastal ilmunud spiooniromaan, milles astub üles James Bond.
1990. aastal avaldatud edetabeli "The Top 100 Crime Novels of All Time" ("UK Crime Writers Association") tulemuste põhjal on teos 35. kohal. Viis aastat hiljem ilmunud nimekirjas "The Top 100 Mystery Novels of All Time Selected" ("Mystery Writers of America") asub raamat 78. kohal. 
Sisututvustus.
SMERŠ seab agent 007-le lõksu, söötes talle İstanbulis ette kodeerimisseade Lektor.
Eestikeelsed väljaanded.
Eesti keeles ilmus teos kirjastuselt Odamees 1992. aastal R. Relde tõlkes (ISBN 5460002036). Kordustrüki avaldas 2008. aastal Eesti Päevaleht (ISBN 9789949431359).
Ühinenud Metodisti Kirik

Ühinenud Metodisti Kirik ("United Methodist Church", UMC) on metodistlik kirik, mis kuulub nii evangeelsete kui ka Ameerika pealiini kirikute hulka.
Kirik sündis 1968. aastal, kui ühinesid USA Metodistlik Kirik ja Evangeelne Ühendatud Vennastekirik. Esimene neist pärineb kristlikust äratusliikumisest, mille algatasid anglikaani kirikus John ja Charles Wesley. Seepärast on kiriku teoloogiline suundumus selgelt wesleyaanlik. Selles on nii liturgilisi kui ka evangeelseid elemente. 
Ameerika Ühendriikides on metodistid levinuim pealiini usulahk, suuruselt teine protestantlik kirik pärast Lõuna Baptisti Konventi ning suuruselt kolmas kristlik usulahk. 2007. aastal oli sel liikmeid kogu maailmas umbes 12 miljonit: 8,0 miljonit USAs ja Kanadas, 3,5 miljonit Aafrikas, Aasias ja Euroopas. Ühinenud Metodisti Kirik on Maailma Kirikute Nõukogu, Maailma Metodisti Nõukogu jt religioossete organisatsioonide liige.
Outloudz

Outloudz on "electropop"'i viljelev Eesti ansambel.
Outloudzi esimene kontsert toimus 26. märtsil 2011 Tallinnas klubis Rock Café. Debüütalbum "Wide Awake" ilmus 26. mail 2011.
Outloudzi debüütsingel "It Was You" on edasiarendus Stig Rästa esmalt Saku on Ice Blacki reklaammuusikaks kirjutatud teemale.
Teine singel "I Wanna Meet Bob Dylan" osales lauluvõistlusel Eesti Laul 2011 ja sai seal teise koha.
"It Was You" (muusika ja sõnad Stig Rästa, Fred Krieger) ja "I Wanna Meet Bob Dylan" (muusika ja sõnad Stig Rästa, Fred Krieger) pääsesid enam kui 115 000 osaleja seast üle maailma laulukirjutamisvõistluse International Songwriting Competition finaali, kus lugu "I Wanna Meet Bob Dylan" sai kategoorias Pop/Top 40 kolmanda koha.
Muusikaküsitluse "Raadio 2 Aastahitt 2011" 40 parema hulka jõudis 3 Outloudzi laulu: 5. kohale "I Wanna Meet Bob Dylan", 8. kohale "Horrors" ja 27. kohale "The Only Sound". Sama küsitluse eesti esitajate n.ö. mitteametlikus koondtabelis saavutas Outloudz kolmanda kohta.
Eesti Fonogrammitootjate Ühingu korraldataval galakontserdil "Eesti Muusikaauhinnad 2012" sai Outloudz kaks auhinda: aasta debüütalbumi ("Wide Awake") ja aasta popalbumi ("Wide Awake") kategoorias.
Albumid.
Teised lood
Elco van der Geest

Elco van der Geest (sündinud 4. mail 1979 Haarlemis Põhja-Hollandis) on Hollandis sündinud Belgia judoka. 
Ta on esindanud nii Hollandit kui Belgiat ja mõlemale riigile toonud Euroopa meistrivõistlustelt kuldmedali, vastavalt siis 2002. ja 2010. aastal.
2002. aastal alistas ta seejuures esikohamatšis Martin Padari.
Belgia koondisega liitus ta ja sai Belgia kodakondsuse 2009. aastal.
Ta on kahel korral osalenud olümpiamängudel: 2004 (5. koht) ja 2012.
Isiklikku.
Tema isa on treener Cor van der Geest ja vanem vend judoka Dennis van der Geest.
Adalbert Georg Matthison

Adalbert Georg Matthison (5. juuli/17. juuli 1866 Võru – 14. aprill 1919 Pärnu) oli eesti vaimulik.
Algõpetuse sai ta koduõpetajalt. Aastatel 1883–1886 õppis ta Tartus gümnaasiumis. Aastal 1887 töötas ta koduõpetajana Orjoli kubermangus. Aastatel 1887–1892 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Audru Püha Risti koguduses Robert Heinrich von Holsti käe all. Ordineeriti 19. oktoobril/31. oktoobril 1893 õpetajaks.
Matthison oli aastal 1893 Pärnu praostkonna vikaarõpetaja. Aastatel 1894–1895 oli ta Saarde Katariina koguduse vikaarõpetaja, aastatel 1896–1918 samas õpetaja.
Paul Maurach

Paul Maurach (25. september/7. oktoober 1862 Põltsamaa – 17. august/29. august 1895 Põltsamaa) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastal 1874 Viljandis Gustav Max Schmidti erakoolis ja aastatel 1876–1881 Liivimaa Maagümnaasiumis (Viljandis). Aastatel 1881–1882 töötas ta koduõpetajana von Wahli juures Pajusi mõisas. Aastatel 1882–1888 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta Laiuse Püha Jüri koguduses Paul Roderich Bidderi juures. Ordineeriti 18. veebruaril/2. märtsil 1890 Riias õpetajaks.
Ta oli aastatel 1890–1891 Vändra Martini koguduse adjunktõpetaja, aastatel 1891–1895 oli ta (introdutseeriti 10. märtsil/22. märtsil 1891) Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa Carl Peter Maurach oli Paistu Maarja koguduse ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, vanaisa Christoph Martin Lobegott Maurach oli Paistu Maarja koguduse õpetaja.
Heinrich Christian Gustav Kupffer

Heinrich Christian Gustav Kupffer (2. september / 14. september 1814 Mazirbe Kuldīga kreis Kuramaa kubermang Venemaa keisririik – 31. detsember 1897 / 12. jaanuar 1898 Valga Liivimaa kubermang) oli Eesti ja Läti vaimulik.
Heinrich Kupffer sündis Kuramaal, algõpetuse sai koduõpetaja hoole all. Aastatel 1832–1834 õppis ta Jelgava gümnaasiumis ja 1834–1837 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana Jaunpilsi pastoraadis ja Dundagas (parun von Sackeni juures). Ordineeriti 18. juunil / 30. juunil 1844 Jelgavas koguduse õpetajaks.
Heinrich Kupffer oli aastatel 1844–1847 (introdutseeriti 6. juulil / 18. juulil 1844) Dalbe koguduse õpetaja. Aastatel 1847–1869 oli Alūksne koguduse õpetaja. Aastatel 1865–1890 oli Valga Jaani koguduse õpetaja. Aastatel 1856–1894 oli ta Valga praostkonna praost.
Marija Naumova

Marija Naumova (sündinud 23. juunil 1973 Riias) on Läti poplaulja. Tema esinejanimi on Marie N. 
Tema 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Tallinnas esitatud laul "I Wanna" sai 176 punkti ja võitis võistluse. Marija Naumova oli üks õhtujuhte 2003. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Riias.
Elukäik.
Ta on hariduselt jurist ja sellel alal ka töötanud. Tema ema on näitleja ning ka Marija hakkas varakult teatrilavastustes kaasa tegema, mängides nii vene- kui ka lätikeelsetes lavateostes. Laulmine ja popansambliga laval esinemine on tema ellu kuulunud juba noorpõlvest peale.
Ta on salvestanud albumeid läti, inglise, prantsuse, vene ja portugali keeles.
Alates 2001. aastast on ta harrastanud joogat ning huvitunud idamaade filosoofiast ja religioonist, reisinud korduvalt Indias ja Tiibetis, matkanud sealsetes mägedes. Ta on öelnud, et neid huvisid on oma kasvatuse ja ellusuhtumisega aidanud temas tekitada psühholoogist isa.
Naumova on alates 2005. aastast elanud periooditi ka Pariisis, kuid teinud sellest hoolimata kaasa Läti kultuurielus nii muusika kui ka teatri vallas, eriti muusikalavastustes. 
2004. aastal asutas ta Lätis oma lastestuudio, kus lapsed õpivad laulu ja tantsu "rock'n'roll"'ist balletini, joogat, joonistamist ning keeli ning astuvad esimesi samme muusikateatri lavadel.
2005. aastal valiti ta Läti esindajana UNICEF-i hea tahte saadikuks.
Isiklikku.
Ta on alates 2006. aastast abielus ärimees Raitis Bullītisega, neil on poeg Artūras.
Igor Severjanin

 
Igor Lotarjov (vene keeles "Игорь Васильевич Лотарев", pseudonüüm Igor Severjanin või Igor–Severjanin, vene keeles "Игорь–Северянин", alguses "Игорь–Сѣверянинъ"; 4. mai / 16. mai 1887 Peterburi – 20. detsember 1941 Tallinn) oli vene luuletaja ja tõlkija. 
Elukäik.
Igor Lotarjov sündis Peterburis sõjaväeinseneri aadlik Vassili Lotarjovi ja pärusaadlikust ema Natalja Lotarjova (sündinud Šenšina) pojana. 
Oma esimesed eluaastad veetis ta Peterburis. Aastatel 1898–1903 elas ta Novgorodi kubermangus Tšerepovetsis, kus õppis kohalikus reaalkoolis. 
Aastast 1904 elas ta taas põhiliselt Peterburis. Külastas aastal 1912 esimest korda Eestimaad, suvitas aastatel 1914 ja 1915 Toilas, jäi aastal 1921 sinna alaliselt elama. Käis alates aastast 1921 sageli esinemisreisidel Lätis, Leedus, Poolas, Saksamaal, Tšehhoslovakkias ja mujal. Aastatel 1930–1931 viibis ta pikemat aega Jugoslaavias ja Bulgaarias, 1933–1934 Rumeenias ja Jugoslaavias. 1935–1938 elas ta peamiselt Tallinnas, 1938–1939 Saarkülas (Narva-taguses Eesti Ingeris) ning 1939–1941 Narva-Jõesuus, lühikest aega ka Paides. 
Ta suri Saksa okupatsiooni ajal 1941. aasta lõpus Tallinnas ja on maetud sealsele Aleksander Nevski kalmistule.
Looming.
Tõlked.
Igor–Severjanin tõlkis eesti keelt ise osates ning autorite ja oma eestlannast abikaasa Felissa Kruudi (1902–1957) abiga eesti keelest vene keelde paljude luuletajate luuletusi. Tema tõlgitud teoste seas on kahe luulekoguga esindatud Henrik Visnapuu ja Aleksis Rannit. Eesti keelest vene keelde tõlkis ta teisigi kirjanikke: Marie Underit, Friedrich Reinhold Kreutzwaldi, Friedrich Kuhlbarsi, Lydia Koidulat, Juhan Liivi, Gustav Suitsu, Friedebert Tuglast, Johannes Barbarust, Johannes Semperit, Mihkel Vesket, Ado Reinvaldi, Ado Grenzsteini, Karl August Hermanni, Juhan Kunderit, Peeter Jakobsoni, Martin Lippu, Jaan Bergmanni, Matthias Johann Eisenit, Jakob Liivi, Jakob Tamme, Karl Eduard Sööti, Elise Rosalie Auna, Anna Haavat, Georg Eduard Luigat, Andres Alverit, Ernst Ennot, Villem Grünthal-Ridalat, Marie Heibergi, August Allet, Rudolf Reimanit ja Valmar Adamsit. 
Severjanini tõlkevalimik eesti luulest kandis pealkirja "Eesti poeedid. Antoloogia sajast aastast 1803–1902" (originaalkeeles "Поэты Эстонии: Антология за сто лет (1803-1902)"). See ilmus 1928. aastal Tartus.
Isiklikku.
Tema pärusaadlikust ema Natalja Lotarjova kaugemad sugulased olid nt revolutsionäär Aleksandra Kollontai ja ajaloolane Nikolai Karamzin. 
1921. aasta 21. detsembril abiellus ta Tartus Felissa Kruudiga. Neil sündis 31. juulil 1922 poeg Vakh (võttis augustis 1944 uueks nimeks Ling). Vakh põgenes 1944. aastal Rootsi, kus kandis oma sünnipärast perekonnanime Lotarev. Vakh Lotarev abiellus Vilma Treuga, kes oli Haapsalu päästepunkti kapteni Vassili Treu tütar. Pärast eestistamist kandsid nad perekonnanime Randma, ka Rootsis. Vakhil ja Vilmal sündis kaks poega: Jan Urmas Lotarev (snd 1952) ja Jaak Rein Lotarev (snd 1954). Rootsis elab Severjanini pojapojapoeg Bengt Tobias Lotarev, Norras pojapojapoeg Isak Andreas Lotarev.
Mälestuse jäädvustamine.
Aastast 1996 antakse välja Igor Severjanini preemiat vene kultuuri populariseerijale Eestis.
Diplomaatilisus

Diplomaatilisus ehk diplomaatlikkus on võime läbimõeldud jutu abil konflikte vältida ja lahendada.
Suurpiiritaja

Suurpiiritaja ehk suur-piirpääsuke ("Apus melba"; "Tachymarptis melba") on piiritajalaste sugukonda piiritaja perekonda kuuluv linnuliik. 
Piiritajast tunduvalt suurem ning iseloomulikult valge kõhu ja kurgualusega, mida üksteisest eraldab tume kaelus.
Ta on Eestis harv eksikülaline. Pesitseb Lõuna-Euroopa rannikualadel ja kõrgmaa orgudes, sageli kirikutornides.
Tsüklilised ühendid

Tsüklilised ühendid ehk tsükkelühendid on enamasti orgaanilised ühendid, mille molekulis mingi hulk aatomeid on ühendatud suletud ringina ehk tsüklina.
Tsükliteta ühendeid nimetatakse atsüklilisteks ehk alifaatseteks.
Tsükliliste ühendite stabiilsus sõltub suurel määral tsüklis olevate aatomite arvust. Kõige stabiilsemad on 5- ja 6-lülilised tsüklid, milles on steerilised pinged kõige väiksemad. Tsükliliste ühendite molekulid saavad esineda erinevates tasakaalulistes konformatsioonides, millest üks võib olla energeetiliselt eelistatum. Kui tsükliga on seotud kaks või enam asendusrühma, siis on võimalik cis- ja trans-isomeeride esinemine.
Klassifikatsioon.
Molekuli struktuuri põhjal (omavahel seotud tsüklite arv ja molekuli suurus, kusjuures tsüklitega võivad olla seotud kõrvalahelad):
Molekuli keemilise olemuse põhjal:
Tsükli pinge.
Tsüklilised struktuurid erinevad atsüklilistest selle poolest, et aatomite asend ringis loob molekulisisese pinge tänu keemiliste sidemete rohkem või vähem ebasoodsatele nurkadele. Tsükli pingega kaasneb suurem molekulisisene energia. Tsükloheksaan on molekul, mille puhul tsükli pinget praktiliselt ei ole. Seevastu tsüklopropaani "kolmnurkses" pingestatud molekulis on sidemetevahelised nurgad 60° (pingevaba oleks 109,5°) ja molekuli energia suurim.
Tsükli pinge on seotud keemiliste sidemete suundade pingega (nurkdeformatsioon), konformatsioonide pingega ja aatomitevaheliste pingetega, kui need on üksteisele lähemal kui van der Waalsi raadiused. Alljärgnev tabel näitab tsükli suurusega (lülide arvuga) seotud pingeid.
Emil Henri Rathlef

Emil Henri Rathlef (10. veebruar/22. veebruar 1851 Põltsamaa – 3. veebruar 1933 Põltsamaa) oli Liivimaa vaimulik.
Ta õppis aastatel 1861–1869 Põltsamaal lähedal Kaarlimõisas eragümnaasiumis. Aastatel 1869–1876 õppis ta Tartu Ülikoolis usuteadust.
Aastal 1871 oli ta Haapsalus, aastal 1872 Wiesbadenis koduõpetaja. Prooviaastal oli ta aastatel 1877–1878 Vändra Martini koguduses Ernst Johann Georg Sokolowsky juures ja Põltsamaa Niguliste koguduses Carl Peter Maurachi juures. Ordineeriti 19. märtsil / 31. märtsil 1878 Viljandis õpetaja.
Ta oli aastatel 1878–1879 Kolga-Jaani Johannese koguduses adjunktõpetaja, aastatel 1879–1890 oli ta (introdutseeriti 7. jaanuaril/19. jaanuaril 1880) Kolga-Jaani Johannese koguduse õpetaja. Kuid seoses haigusega oli ta ravil: talvel 1881–1882 Sitsiilias, 1888–1889 ja 1889–1890 Genova lähedal Pelgris. Loobus aasta 1890 lõpus tervislikel põhjustel pastoriametist. Oli veel mitmes kohas ravil. Elas aastast 1907 Põltsamaal.
Isiklikku.
Tema isa Carl Emil Rathlef oli Põltsamaal arst, emapoolne vanaisa oli ülemõpetaja Paul Sokolowski. Tema abikaasa Bertha Luise isa Woldemar Mickwitz oli Maarja-Magdaleena- ja Vara Brigitta koguduse õpetaja ning Tartu praostkonna praost, abikaasa vanaisa Dietrich Georg Mickwitz oli Koeru Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja, abikaasa teine vanaisa Eduard Johann Assmuth oli Torma- ja Lohusuu koguduse õpetaja.
Christoph Maurach

Christoph Martin Lobegott Maurach (18. mai/29. mai 1785 Reszel – 13. november/25. november 1848 Paistu) oli Eesti vaimulik.
Maurach sündis Ida-Preisimaal, Rößelis (praegu Reszel, Kętrzyni maakond, Warmia-Masuuria vojevoodkond). Ta õppis aastatel 1806–1808 Tartu Ülikoolis. Ta töötas aastatel 1808–1810 õpetajana Viljandi kreiskoolis ning aastatel 1810–1815 õpetajana Pärnus. Ordineeriti 14. veebruaril/26. veebruaril 1815 õpetajaks.
Maurach oli aastatel 1815–1848 (introdutseeriti 21. märtsil/2. aprillil 1815) Paistu Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema poeg Carl Maurach oli Paistu Maarja koguduse ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, pojapoeg Paul Maurach oli Vändra Martini koguduse adjunktõpetaja ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja.
Helmi Viikholm

Helmi Viikholm (sünninimi Helmi Leppik; aastatel 1944–1947 Helmi Eessaar; 12. aprill 1922 Tallinn – 27. juuni 2009 Tallinn) oli eesti koolijuht.
Ta lõpetas Tallinna Linna Tütarlaste Kaubanduskeskkooli, töötas seejärel arveametniku, raamatupidaja ja masinakirjutajana.
1947. aastal lõpetas ta Tallinna Õpetajate Seminari ja suunati tööle Kallavere Mittetäielikku Keskkooli, 1947–1948 oli selle kooli direktor. 1948. aastal siirdus ta tööle Pirital asunud Tallinna 36. Mittetäieliku 7-klassilise Kooli õppealajuhatajaks, aastatel 1955–1959 oli ta selle kooli direktor.
Töö kõrvalt lõpetas ta 1956. aastal Tallinna Õpetajate Instituudi matemaatika-füüsika eriala. 1960. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogilise Instituudi matemaatika eriala ja sai keskkooli matemaatika õpetaja kvalifikatsiooni. Aastatel 1960–1962 oli ta Haridusala, Kõrgemate Koolide ja Teaduslike Asutuste Töötajate Ametiühingu Tallinna Linnakomitee esimees.
1. maist 1962 määrati ta Tallinna 1. Keskkooli direktoriks. Temast sai selle kooli ajaloos esimene naisdirektor. Ta pidas tähtsaks võimalust omandada head haridust. Kuna õpetajaskond oli tugev, viidi sisse matemaatika süvaõpe, hiljem ka prantsuse keele ja matemaatika-füüsika süvaõpe. Tallinna 1. Keskkooli õpilased esinesid edukalt Tallinna linna ja vabariiklikel, aga ka üleliidulistel täppisteaduste olümpiaadidel. Tema aja alguses pandi alus Riia, Vilniuse ja Tallinna vanimate keskkoolide vahelisele iga-aastase sõpruskohtumisele spordis.
1973. aastast oli ta Tallinna Töörahva Saadikute Nõukogu saadik.
Kui lähenes kooli 350. juubel, alustati tema juhtimisel Eestimaa vanima püsivalt tegutsenud gümnaasiumi 350. aastapäeva ettevalmistamist, tegevusse haarati nii õpilased, õpetajad kui ka vilistlased. Ilmus kooli ajalooraamat "350 aastat Tallinna 1. Keskkooli 1631–1981" (koostaja Endel Laul), suure ajaloolise väärtusega kroonikafilm, rajati kooli ajaloomuuseum, toimus hulganisti ettevõtmisi õpilastele ja vilistlastele.
1. juulist 1982 lahkus ta omal soovil kooli direktori ametist. Pärast direktori ametist loobumist töötas ta Tallinna 1. Keskkoolis veel 23 aastat, algul masinakirja õpetajana, hiljem laborandina. 2005. aastal jäi ta pensionile. Helmi Viikholm suri aastal 2009, ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema vend oli soomepoiss Hugo Leppik (1923–2004).
Alice Cullen

Alice Cullen on tegelane Stephenie Meyeri romaanisarjast "Videvik" (The Twilight saga). 
Päriselt on ta nimi Ashley Greene. Alice Culleni sünninimi enne vampiiriks muutumist oli aga Mary Alice Brandom. Ta juustevärv on pruunikasmust. Ta on vampiir, kuid ta toitub ainult loomaverest, nagu ka kõik teised Cullenid. Ta kuulub Culleni perekonda, kuhu kuuluvad ka Edward, Jasper, Bella, Esme, Carlisle, Emmett, Rosalie. Hiljem ka Belala ja Renesmee (Bella ja Edwardi tütar)
Tema silmavärv on muutuv. Kui ta on vihane või janune (vere järgi) on ta silmavärv must; sõbralik,rahulik,on ta silmavärv kuldne.
Ta on 147 cm pikk ja vampiiriks ta muudeti aastal 1920.Ta abikaasa on siis Jasper Hale ( Cullen ) sünninimega : Major Jasper Hale.Teadaolevalt,mängivad seal sarjas ema Esme,ja isa Carlisle. Ülejäänud on lapsed ( Jasper,Alice,Rosalie,Emmmett,Edward)
Jerry Reinsdorf

Jerry Michael Reinsdorf (sündinud 25. veebruaril 1936) on NBAs mängiva korvpallitiimi Chicago Bulls ja sarjas MLB mängiva pesapallitiimi Chicago White Sox omanik.
Sandra Palm

Sandra Palm (sündinud 7. juunil 1988) on vabakutseline koreograaf ja tantsija. Lõpetanud 2010. aastal Tallinna Ülikooli koreograafia eriala.
Jyri Laats

Jyri Georg Laats (28. mai 1923 – 28. juulil 2018 Palm Springs, California) oli eesti soost Soome relvajõudude ja USA erivägede sõjaväelane.
Jyri Laatsi ema oli soomlane ja isa eestlane. Ta lõpetas Tallinna Reaalkooli ja siirdus 1943. aasta kevadel Soome, vältimaks mobiliseerimist Eestit okupeerinud Saksamaa relvajõudesse, liitudes seal eestlastest moodustatud Jalaväerügement 200-ga, mille koosseisus osales Jätkusõjas.
1944 asus ta Rootsi ja sealt edasi USA-sse. Seal pääses ta USA maaväe eriotstarbeliste üksuste US Army Special Forces koosseisu - rahvasuus nn "Rohelised baretid", kus oli meedik-allohvitser. Võttis osa operatsioonidest Laoses (Operation White Star) ja Vietnami sõjast. Pärast sõda töötas mitmetel missioonidel üle maailma.
Ta oli Soome sõjasangari Lauri Törni hea tuttav.
Pensionile jäädes asus ta kõigepealt elama Hawaiil. Jyri Laats suri Palm Springsis California osariigis.
Alitsüklilised ühendid

Alitsüklilised ühendid on sellised tsüklilised (orgaanilised) ühendid, mis ei sisalda aromaatseid rühmi.
Kõige stabiilsemad on 5- ja 6-lülilised tsüklid, milles on steerilised pinged kõige väiksemad. Tsükliliste ühendite molekulid saavad esineda mitmes tasakaalulises konformatsioonis, millest üks võib olla energeetiliselt eelistatum. Kui tsükliga on seotud kaks või enam asendusrühma, siis on võimalik cis- ja trans-isomeeride esinemine.
Alitsüklilised ühendid jaotatakse aine klassi, tsüklite arvu, tsükliteühiste aatomite arvu jm tunnuste järgi:
Alitsüklilised ühendid võivad olla nii küllastunud kui küllastumata. Bi- ja polütsüklilised ühendid kuuluvad enamasti kondenseerunud tsüklitega ühendite hulka (näiteks spiro[3.4]oktaan, {norbornaan ehk bitsüklo[2.2.1.]heptaan).
Kõige väiksema molekuliga alitsükliline ühend on tsüklopropaan. Selle tsükli steeriline pinge põhjustab molekuli ebastabiilsuse ja sellepärast astub tsüklopropaan kergesti keemilistesse reaktsioonidesse.
Kaksiksidemete paiknemist paljudes alitsüklilistes ühendites saab ennustada Bredti reegliga.
Tsükli sulgumise viisi paljude alitsükliliste ühendite moodustumisel saab ennustada Baldwini reeglitega, mille esimesena sõnastas Jack Baldwin 1976.