tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Keemiatööstus

Keemiatööstus on tööstusharu, kus rakendatakse keemiatehnoloogiat selleks, et keemilise ümbertöötamisega muuta toorained (nafta, maagaas, õhk, vesi, metallid, mineraalid ja looduslikud orgaanilised materjalid) mitmesugusteks saadusteks ja toodeteks.
Tänapäeva keemiatööstuses valmistatakse enam kui 70 000 toodet.
Eesti keemiatööstus.
Eesti aladel valmistati tõrva, rauda, lupja, viina jm juba palju sajandeid tagasi mõisate või hiljem ka talude juurde püstitatud ahjudes lähikonna toormest kohapealseteks vajadusteks põhiliselt Euroopast tulnud oskuste abil. 18. sajandil hakati mõisates asutama tulutoovaid vabrikuid. Eesti esimesed keemiaettevõtted olid näiteks Räpina paberiveski asutati 1734, Põltsamaa kandis rajati 1770 klaasiahi ja 1792–1795 Rõika-Meleski peeglivabrik, Pärnus asutati õlivabrik linaõli ja värnitsa valmistamiseks. Revelis Maarjamäel töötas suhkrutehas Brasiilia suhkruroo baasil 1811–1837, hiljem ehitati see ümber tärklise ja piirituse tootmiseks. Narva jõe piirkonnas asutati mitmeid vabrikuid, näiteks äädikavabrik (1826), kus hiljem valmistati ka värve ja vasevitrioli. Esimene auru jõul töötav viina destilleerimisseade rajati 1817. aastal Raadi mõisa juurde ning seal saadi 1850 Eestis esmakordselt ka puhas piiritus. Kundas algas tsemenditootmine 1871. Viljandi kirikumõisa maadel asutati tikuvabrik 1889. Rakke ümbruskonnas oli mitmeid kohalikke lubjaahje, kuid tööstuslikule tootmisele Rakkes pandi alus 1890, kui rajati viis suurt maa-ahju Kamarikul.
Keemiatööstuse alguseks Eestis loetakse Mayeri keemiatehase asutamist 1876 Tallinnas. Eesti Keemiatööstuse Liidu (EKTL) kodulehel on kokkuvõtlik ülevaade Eesti keemiatööstusest ja selle ajaloost. Lisaks on linke keemiaettevõte lehekülgedele.
Eesti tähtsaim maavara, põlevkivi, on olnud selleks "mootoriks", tänu millele on käivitunud vastav uurimistöö, keemikute ja keemiainseneride koolitus ning Eesti suuremate keemiaettevõtete teke ja areng. Põlevkivitööstus tekkis seoses põlevkivi termilise töötlemise arenguga. Eesti Põlevkivitööstus andis soojuse ja valguse Eesti majapidamistele alates 1924. aastast, mida loetakse põlevkivikeemiatööstuse (õlitööstuse) alguseks. Kümne aastaga ehitati kolm tolle aja võimsamat põlevkiviõlivabrikut.
Eesti NSV (1940–1991) perioodi tähtsamad keemiatööstuse ettevõtted olid järgmised:
Olulisemad keemiatööstuse ettevõtete tooted lisaks põlevkivitoodetele on tsement, lubi, väetised, klaas, paber, tselluloos ja pesuvahendid.
Zenon Stefaniuk

Zenon Stefaniuk (8. juuli 1930 Wojnów, Mordy vald, Siedlce maakond, Masoovia vojevoodkond – 10. juuli 1985 Katowice) oli Poola poksija, rahvuselt ukrainlane.
Stefaniuk oli kokku neljakordne Poola meister – kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1952, 1953 ja 1955 ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 1954. aastal. Ta sai Poola meistrivõistlustel kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1950. aastal 3. koha ning kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1951. aastal 2. koha. Ta esindas maavõistlustel Poolat 7 korda ning võitis neist 6 kohtumist ja kaotas 1 kohtumise.
Stefaniuk osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Claudio Barrientosele (Tšiili) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja
Stefaniuk võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953) ja 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks.
Pariis (täpsustus)

Pariis on Prantsusmaa pealinna nimi eesti keeles.
Selle linna järgi on nimetatud mitmesuguseid teoseid. Näiteks:
Paris (täpsustus)

Paris on Prantsusmaa pealinna nimi prantsuse keeles. Artiklit selle linna kohta vaata leheküljelt Pariis ning selle linna järgi samamoodi eesti keelde jõudnud teoste kohta vaata lehekülge Pariis (täpsustus)
Nime Paris kannavad aga paljud kohad mujal:
Lihtsalt vastupandamatu

"Lihtsalt vastupandamatu" (inglise "Simply Irresistible"; eesti telekanalites on seda näidatud ka pealkirja "Vastupandamatu" all) on 1999. aastal linastunud USA romantiline komöödiafilm. Filmi režissöör on Mark Tarlov ja stsenarist Judith Roberts. 
Filmi peaosi mängivad Sarah Michelle Gellar ja Sean Patrick Flanery. 
"Lihtsalt vastupandamatu" oli viimane film, mille kohta kirjutas arvustuse nimekas filmikriitik Gene Siskel.
AIDA Cruises

AIDA Cruises on Saksamaa laevakompanii.
Ettevõte asutati Saksa DV-s 1960. aastal nimega Deutsche Seereederei. Esialgu pakkus see kruiise laevaga Völkerfreundschaft, mis oli 1956. aastal nime Stockholm all läbi teinud õnnetuse (põrganud kokku laevaga Andrea Doria, mis uppus).
1990. aastal ettevõte erastati ja see otsustas oma tegevust laiendada uute laevade ehitamise abil. 1996. aastal valmis esimene uus laev, mis esialgu, aastani 2001 kandis nime "AIDA – Das Clubschiff". Hoolimata laeva heast täituvusest, ei suutnud Deutsche Seereederei kasumisse jõuda ja likviidsuse parandamiseks müüs ettevõte AIDACara 1997. aasta augustis 234 miljoni marga eest ettevõttele Norwegian Cruise Line, kuid jäi ise laeva edasi kasutama.
2000. aastal võttis ettevõtte Deutsche Seereederei üle P&amp;O Princess Cruises, kes ostis ettevõttest 51%. P&amp;O ostis kohe laeva "AIDACara – Das Clubschiff" tagasi ja andis talle praeguse nime "AIDAcara". 2003. aastal liitus P&amp;O Princess Cruises ettevõttega Carnival Corporation ja niimoodi moodustati maailma suurim kruiise korraldav ettevõte Carnival Corporation &amp; plc. Liitumise järel läks ettevõtte AIDA Cruises juhtimine üle Costa Cruises Groupile, mis on Carnival Corporation &amp; plc tütarettevõte ja vastutab korporatsiooni Euroopa kaubamärkide eest. Seetõttu läksid kõik Costa Cruises Groupi laevad 2004. aastal Itaalia lipu alla ja ettevõtte peakorter on samast ajast Milanos.
AIDA Cruises on üks 11 kaubamärgist, mis kuulub Carnival Corporationile. See annab korporatsiooni sissetulekutest 6,5%. Ettevõtte iga laeva nimi algab sõnaga AIDA. See on valitud Giuseppe Verdi ooperi "Aida" järgi, mille kohta on levinud vääruskumus, et see on kirjutatud Suessi kanali avamise puhul, mistõttu ooperi nimi seondub meresõiduga. AIDA Cruises on keskendunud saksakeelsele turule.
See ettevõte registreeriti Rostockis 1999. aastal kui Seetours ja nimetati ümber aastal 2004. AIDA Cruises on Carnival Corporation &amp; plc tütarettevõte . Emaettevõte on aga osa Costa Crociere S.p.A.-st . Ettevõtte AIDA Cruises peakorter asub Rostocki Linnasadama vanades laohoonetes. Itaalia lipu all sõitvate AIDA laevade kodusadam on Genova.
Ettevõtte AIDA Cruises endised laevad.
Nimekiri ei ole täielik.
Patrizio Oliva

Patrizio Oliva (sündinud 28. jaanuaril 1959 Napolis) on Itaalia endine poksija.
Oliva oli kokku vähemalt kahekordne Itaalia meister – sulgkaalus (kuni 57 kg) 1976. aastal ning kergekaalus (kuni 60 kg) 1978. aastal.
Oliva võitis I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Ta võitis finaalis Serik Qonaqbayevit (NSV Liit) ning sai sellega revaši eelmisel aastal Euroopa meistrivõistluste finaalis saadud kaotuse eest. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika.
Oliva sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel (Köln, 1979) hõbemedali, kaotades finaalis Serik Qonaqbayevile (NSV Liit).
Oliva poksis oktoobrist 1980 kuni juunini 1992 elukutselisena. Ta osales kokku 59 kohtumisel ning võitis neist 57 (neist 20 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste Itaalia ning erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Euroopa ja maailmameister.
Kirjutuskiri

Kirjutuskiri on käsitsi kirjutatud kirja kujuline trükikiri (seejuures ei ole mõeldud kursiivkirja).
Politseikool

Politseikool oli aastail 1925–1940 tegutsenud Eesti politsei õppeasutus asukohaga Tallinnas Lai tänav 48.
Ettepaneku kooli asutamiseks tegi siseminister Karl Einbund Vabariigi Valitsusele pärast detsembrimässu, 20. jaanuaril 1925. Vabariigi Valitsus kinnitas selle ettepaneku 8. aprillil. Kool alustas tegevust 15. aprillil 1925, mida edaspidi tähistati kooli asutamispäevana. Õppetöö algas 3. juunil, kool avati 8. septembril 1925.
Kooli kogu tegevuse vältel, alates 1. märtsist 1925, oli kooli ülem Eduard Mets.
Kooli kõrgema klassi õppetöö kestis 6 (vahel 9) kuud, alamas klassis 4 kuud. Kõrgema klassi lõpetanud määrati tööle konstaablitena või vastavale ametikohale. Vabade kohtade puudusel võeti nad tööle kordnikena või palgata konstaabli abidena. Alama klassi lõpetanud võeti tööle kordnikena. 
Aastail 1925–1940 lõpetas alama klassi neljateistkümnes lennus kokku 598 lõpetanut. Kõrgema klassi lõpetasid aastail 1925–1940 534 õpilast ja 183 eksterni. Kokku lõpetas alama ja kõrgema klassi 1315 isikut, kuid osa alama klassi lõpetanuid õppis kõrgemas klassis edasi, seetõttu on kooli lõpetajate tegelik arv väiksem kui 1315.
Pariž

Pariž on kohanimi, mida kannab mitu asulat Venemaal ja Valgevenes ning jõgi Slovakkias. Ühtlasi on see kohanime Pariis venekeelne kuju.
Sellenimelised on näiteks:
Vello Naaber

Vello Naaber (24. märts 1940 Tartu – 2. oktoober 1985 Tartu) oli eesti ajaloolane ja arhivaar.
Elukäik.
Vello Naaber oli tööliste poeg.
1958. aastal lõpetas ta Tartu 2. Keskkooli ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonna.
Naaber oli 1963. aastast Eesti NSV Riikliku Ajaloo Keskarhiivi arhivaar, aastatel 1963–1968 teadur ja 1970–1985 arheograaf.
Teoseid.
Ta avaldas artikleid ajaloo ja arhiivinduse alalt ning koostas dokumentide kogumikke ja teatmikke.
Täitsa lõpp!

"Täitsa lõpp!" on Eestis 2011. aastal valminud mängufilm – tragikomöödia, mis on tehtud rahvaalgatuslikus korras MTÜ Kinobuss eestvedamisel. Film esilinastus 111 Eesti kinos 11. novembril 2011 kell 20.11. 
Filmi tehti umbes aasta. 2011. aasta alguses pandi internetipõhiselt-interaktiivselt kokku stsenaarium. Aprillis ja mais valiti Kanal 2 saatest "Kinotehas" peaosi täitma Märt Koik ja Ester Korkiasaari, juunis ja juulis loodi dekoratsioonid, leiti võttepaigad ja valiti kõrvalosatäitjad. Augustis filmiti 15 maakonnas must materjal. Septembris ja oktoobris film monteeriti.
Hendrik Naar

Hendrik Naar (sündinud 28. novembril 1973 Taeblas) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Hendrik Naar on töölise poeg.
1992. aastal lõpetas Naar Taebla Keskkooli, 1997 Tallinna Tehnikaülikooli tehnilise füüsika erialal, 2002 Helsingi Tehnikaülikooli laevaehituse alal ning 2006 samas doktorantuuri. 2000. aastal kaitses ta TTÜ-s loodusteaduste magistri ja Helsingi Tehnikaülikoolis tehnikalitsentsiaadi kraadi, 2006. aastal aga Helsingis tehnikadoktori kraadi laevaehituses väitekirjaga "Ultimate strength of hull girder for passenger ships" (Espoo, 2006).
Naar oli 1996–99 Helsingi Tehnikaülikooli laevalabori teadur ja 1999–2003 vanemteadur, ühtlasi 1998 Balti Laevaremonditehase insenerikeskuse konstruktor, 2004–06 TTÜ mehaanikainstituudi tehnilise mehaanika õppetooli erakorraline assistent, 2006– dotsent.
Teadustöö.
Hendrik Naari peamised uurimisvaldkonnad on konstruktsioonide piirkoormus, jäigastatud plaatide piirkoormus ja stabiilsus ning mitmetekiliste laevade üldtugevus. 2003. aastast on ta International Ship and Offshore Structures Congressi (ISSC) piirkoormuse töörühma liige.
Jaak Naber

Jaak Naber (2. jaanuar 1952 Tartu – 18. oktoober 2021 Tallinn) oli eesti ajaloolane.
Elukäik.
Jaak Naber oli teenistuja poeg.
1969. aastal lõpetas Naber Tallinna 7. Keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo-osakonnas) ja 1993. aastal Uppsala Ülikooli ajalooinstituudi teaduskraadiõppes. Aastatel 1996–2000 oli ta Uppsala Ülikooli doktorant. 1994. aastal sai ta Uppsalas filosoofialitsentsiaadi kraadi väitekirjaga "Statlig svenskhetspolitik och tyskt lokalvälde i stormaktstidens Estland" (Uppsala, 1994).
Naber oli aastatel 1975–1988 Ajaloo Instituudi nooremteadur, 1988–1995 teadur, hiljem vabakutseline tõlkija.Tuntud ka mälumängurina. 
Teadustöö.
Jaak Naberi peamised uurimisvaldkonnad on Rootsi riigivõimu poliitika Eestis 16.–18. sajandil ning Eesti kooli- ja hariduslugu 16.–18. sajandil. Ta on osalenud Rootsi-Eesti ühisprojektis "Riik, ühiskond ja kirik 17. sajandil Rootsis ja Baltimail".
Naber on "Eesti kooli ajaloo" I köite (1989) põhiautoreid. Ta on tõlkinud ajalookirjandust rootsi keelest (J. Steffensson "Elu Ruhnul" 1994) ning avaldanud üle 20 teaduspublikatsiooni, sh 1 monograafia.
Reet Naber

Reet Naber (1972. aastani Reet Jaaniste; sündinud 27. märtsil 1952 Tallinnas) on eesti ajaloolane ja etnoloog.
Elulugu.
Reet Naber on teenistuja tütar.
1970. aastal lõpetas Naber Märjamaa Keskkooli ja 1975. aastal Tartu Ülikooli ajaloo-osakonna.
Reet Naber oli aastail 1975–1977 õpetaja, aastail 1977–1993 töötas ta Eesti Riiklikus Meremuuseumis (teadurist teadusdirektorini) ja aastail 1993–1995 Eesti Laevaomanike Liidu sekretärina. 1995. aastal oli ta Veeteede Ameti avalike ja rahvusvaheliste suhete spetsialist, aastail 1995–1996 Teede- ja Sideministeeriumi merenduse peaspetsialist, aastail 1996–1998 Piirivalveameti avalike suhete osakonna juhataja ning alates 1998. aastast Eesti Mereväe ajaloo ja suhtekorralduse konsultant. Selle kõrval töötas ta aastail 1992-2000 ajalehe Meremees osakoormusega reporterina.
Teadustöö.
Reet Naber on uurinud Eesti merenduse, Eesti merejõudude ja kalanduse ajalugu, samuti etnoloogiat. Ta on üks "Mereleksikoni" (1996) ning "Inglise-eesti meresõnaraamatu" koostamise algatajaid ja kaasautor, samuti Tallinna leksikoni kaasautor. Ta on avaldanud üle 20 teaduspublikatsiooni ja üle 100 aimeartikli.
Reet Naber oli aastail 1978-1998 mereterminoloogia komisjoni sekretär, seejärel merekeele nõukoja liige. 2000. aastast kuulub ta Sõjaajaloo Seltsi.
Urmas Nagel (füüsik)

Urmas Nagel (sündinud 19. märtsil 1958 Tallinnas) on Eesti füüsik.
Elulugu.
Urmas Nagel on inseneri poeg.
1976. aastal lõpetas Nagel Tallinna 21. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. 1990. aastal kaitses Eesti Teaduste Akadeemia juures füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja.
Nagel oli 1981–1992 KBFI insener ja nooremteadur, 1993. aastast vanemteadur, ühtlasi 1993–1994 Münchenis Max Plancki Instituudis külalisteadlane ja 1995–1998 osales korduvalt Itaalias Gran Sasso maa-aluses laboris rahvusvahelises projektis CRESST tumeaine olemasolu eksperimentaalseks tuvastamiseks. 2011. aastast oli ta KBFI keemilise füüsika laboratooriumi juhataja, 2016. aastast KBFI direktor.
2020-2023 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli Küberneetika Instituudi kaasatud professor.
Teadustöö.
Urmas Nageli peamine uurimisvaldkond on madalate temperatuuride füüsika. Ta on uurinud spinnide dünaamikat tahkises, ehitanud ülimadalatemperatuurseid osakeste detektoreid ja kasutanud neid kosmilist päritolu nõrgalt interakteeruvate massiivsete osakeste otsimisel, et avastada varjatud mateeriat. 1999. aastast tegeleb ta ka madaldimensiooniliste spinnpiluga kristallide ülikauge infrapunaspektroskoopiaga.
Nagel on Ameerika Füüsikaseltsi ja Eesti Füüsika Seltsi liige (1998. aastast, juhatuse liige 2001–2004). Ta on avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni.
Anonüümkiri

Anonüümkiri on kiri, mis on saadetud kirja saatjat meelega mainimata jättes.
Anonüümkirjaks nimetatakse ka kirja, millele alla kirjutanud inimesi ei ole võimalik tuvastada, sest kirjale on kirjutanud alla näiteks "Heasoovija" või "Grupp seltsimehi".
Anonüümkirja sisuks võib olla laim, salakaebused, ähvardused või väljapressimine.
Kristjan Press

Kristjan Press (sündinud 14. mail 1979 Tartus) on eesti maadleja ja maadlustreener.
Saavutused.
Ta on neljakordne Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kaalukategoorias kuni 66 kg (2004, 2007, 2013, 2014).
Tartu parim maadlus sportlane – 2007; ja 2009 ;
1999. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kaalukategoorias kuni 63 kg;
2000. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kaalukategoorias kuni 63 kg;
2003. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht kaalukategoorias kuni 66 kg;
2009. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht kaalukategoorias kuni 74 kg;
2011. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kaalukategoorias kuni 74 kg;
2012. aasta Eesti meistrivõistlused – 3. koht kaalukategoorias kuni 74 kg.
2015. aasta Eesti meistrivõistlused – 2. koht kaalukategoorias kuni 66 kg.
Eesti noorte, kadettide ja juunioride meistrivõistlused.
1992. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 3. koht;
1993. aasta Eesti noorte meistrivõistlused – 1. koht;
1994. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 2. koht;
1995. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 2. koht;
1995. aasta Eesti kadettide meistrivõistlused – 1. koht;
1996. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 1. koht;
1997. aasta Eesti noorsoo meistrivõistlused – 1. koht;
1998. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 2. koht;
1999. aasta Eesti juunioride meistrivõistlused – 3. koht.
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
1995. aasta Budapestis kadettide vanuseklassis kaalukategoorias kuni 55 kg – 17. koht (osavõtjaid 39);
1996. aasta Walbrzychsis juunioride vanuseklassis kaalukategoorias kuni 58 kg – 22. koht (osavõtjaid 32);
1998. aasta Kairos juunioride vanuseklassis kaalukategoorias kuni 60 kg – 22. koht (osavõtjaid 30).
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
2007 Sofia kaalukategoorias kuni 66 kg – 23. koht (osavõtjaid 28)
OM valikturniir.
2004 Novi Sad – 19. koht (osavõtjaid 36);
2004 Taškent – 19. koht (osavõtjaid 25).
Rahvusvahelised turniirid.
Põhjamaade meistrivõistlused
1999. aasta – 4. koht (juunior).
2013. aasta – 6. koht.
Vantaa Painicup 
2004. aasta – 6. koht (66 kg).
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused 
1995. aasta – 6. koht (57 kg);
1999. aasta – 8. koht (63 kg);
2003. aasta – 5. koht (66 kg);
2004. aasta – 6. koht (66 kg).
Georg Lurichi mälestusvõistlused 
2001. aasta – 1. koht (63 kg);
2007. aasta – 3. koht (66 kg).
Golden Grand Prix
2007. aasta – 23. koht (66 kg).
Grand Prix of Germany Dortmund 
2007. aasta – 27. koht (66 kg).
Küllo Kõivu mälestusvõistlused Viljandi
2002. aasta – 4. koht (66 kg)
Klubid.
Kristjan Press treenib spordiklubis Englas, kus kuulub Voldemar Pressi treeningurühma.
Tartu Kalev/Englas 
ASV Kollnau 1997;
Östhammars BK 1999–2001;
Cincinnati Wrestling Club 2001–2002.
Lisaks.
Tuntumad konkurendid, kellega ta on maadelnud: Nikolai Monov, Mikael Lindgren, Olari Suislep, Parviz Zeidvand, Vitali Žuk.
Tema onu on endine maadleja Feliks Press ja isa treener Voldemar Press.
2013. aastast töötab ta maadlusklubis Englas maadlustreenerina.
2016. aastast töötab Tartu Spordiseltsi Kalev maadlustreenerina.
Unknown

"Unknown" on mitme filmi originaalpealkiri. Näiteks:
Eduard Birkenberg

Eduard Birkenberg (2. veebruar 1872 Saku – 20. november 1943 Tallinn) oli eesti põllumees, seltskonnategelane ja poliitik, Asutava Kogu, Riigikogu I ja II koosseisu saadik.
Birkenberg oli Tallinna Eesti Majandusühisuse asutaja ja juhatuse liige. Aastal 1905 oli ta Tartus ja Tallinnas rahvakoosolekutel põllumeeste saadik. Pärast seda oli ta poliitiline pagulane Soomes ja Rootsis. Aastal 1918 arreteeriti ta bolševike poolt Saue vallavanemana ning ta istus Tallinnas Toompea vanglas ja Peterburis Krestõ vanglas, kust ta Bresti rahulepingu põhjal vabastati, 1918. aasta märtsis. Ta oli pärast seda jälle redus, kuna oli okupatsioonivõimudega sattunud vastuollu. Ta oli põllumees ja tegutses hulgas organisatsioonides.
Ta oli Asutava Kogu, Riigikogu I ja II koosseisu saadik.
Tartu Kaubahoov

Tartu Kaubahoov oli kaubahoone Tartu kesklinnas Emajõe ääres endise vallikraavi alal, Poe tänava ja Kauba tänava vahel. See oli silmapaistvaim klassitsistlik kaubahoov Eestis.
Kaubahoov püstitati Tartus Venemaal tol ajal levinud kaubahoovide ("гостиные дворы") eeskujul kindralkuberner Filippo Paulucci korraldusel. 
Kaubahoovi ehitusaastad olid 1816–1819. Hoone projekteeris arhitekt Georg Friedrich Geist.
Rahvasuus nimetati Tartu Kaubahoovi sageli "Venepoed", kuna seal kaubeldi peamiselt Venemaalt pärit kaubaga (tubakas, nahk, sool, heeringas) ning esimestest kaupmeestest enam kui pooled olid venelased. 1850. aasta seisuga oli Kaubahoovis 40 kauplust.
Tartu kaubahoov seostub 1899. aastal äritegevust alustanud populaarse ärimehe Mart Jänese tegevusega, kellele kuulus 1933. aastaks juba kaheksandik ajalooliselt venelaste ja sakslaste äridele kuulunud kaubahoovist, ning tema riidekauplust peeti tollal kogu Baltikumi suurimaks. "Jänese poe" klientideks olid ka maainimesed, kes mõnda peenemasse ärisse poleks tihanud jalga tõsta.
Tartu Kaubahoovi hoonestus hävis Teise maailmasõja ajal juulis 1941. Hoone ja selle sammaste asukoht on maapinnal markeeritud.
Andreas Virginius (kirikuõpetaja)

Andreas Virginius (5. veebruar 1640 Nõo – 1701 Kambja) oli Liivimaa vaimulik. 
Aastatel 1660–1701 oli ta Kambja koguduse pastor, alates aastast 1684 ka Tartu alamkonsistooriumi assessor. Koos oma poja Adrian Virginiusega tõlkis ta Uue Testamendi lõunaeesti keelde. "Wastne Testament" ilmus trükis 1686 Riias.
Perekond.
Andreas Virginiuse isa oli Nõo koguduse õpetaja Adrian Virginius vanem. 
Andreas Virginiuse poeg oli Puhja ja Otepää koguduse õpetaja Adrian Virginius noorem.
Tallinna Tehnikaülikooli kvartal

Tallinna Tehnikaülikooli kvartal on Mustamäe asumi kvartal Tallinnas Mustamäe linnaosas. Linnaline teaduskeskus piirneb Ehitajate, Akadeemia ja Üliõpilaste tee ning Raja tänavaga.
TTÜ kvartaliga külgnevad Mustamäe asumi I ja VII mikrorajoon ning Kadaka asumi Akadeemia ja Mäepealse II kvartal. Lõunasse jääb Nõmme linnaosa Vana-Mustamäe asum.
Teaduslinnakus paiknevad nii Tallinna Tehnikaülikool koos oma instituutidega kui ka muud teadusasutused.
Kergliiklusteid (peateed) on 0,8 kilomeetrit.
Kvartali lõunaossa jääb TTÜ valduses olev parkmets.
Ernst II (Braunschweig-Lüneburg)

Ernst II (1564–1611) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst aastatel 1592–1611.
Ernst oli Braunschweig-Lüneburgi hertsogi ja Lüneburgi vürsti 1559–1592 Wilhelm Noorema ja Taani kuninga Christian III-a tütre Dorothea vanim poeg. 
Tema surma järel 1611. aastal tegid tema vennad perekondliku kokkuleppe, et vältida perekonna valduste killustumist järglaste vahel ning kokkuleppe kohaselt päris kõik valdused vanuselt vanim ning tema järel järgmine vend. Tingimuseks oli, keeld abielluda ning saada järglasi. Erandiks jäi vend Braunschweig-Lüneburgi-Calenbergi vürst Georg, kellele 1635. aastal eraldati Calenbergi vürstkond ja Hannoveri linn, Hoya krahvkonna ja Diepholzi.
Columbia jääväli

Columbia jääväli on Kanada Kaljumägedes Põhja-Ameerika kontinentaalsel veelahkmel asuv jääväli. 
Osa jääväljast asub Banffi rahvuspargi loodetipus ja Jasperi rahvuspargi lõunaotsas. Selle pindala on umbes 325 km², sügavus 100–365 m ning sellele langeb aasta jooksul kuni 7 m lund. 
Jääväli toidab kaheksat suurt liustikku, mille seas on
Jäävälja äärtel asuvad mõned Kanada Kaljumägede kõrgemaist mägedest:
Osa jääväljast on nähtav Icefields Parkwaylt. Athabasca liustik on oma suurimast tänapäevasest ulatusest saati 1844. aastal märkimisväärselt taandunud. Suvekuudel saavad külastajad liustikul käia ja selle tarbeks on ehitatud erilised sõidukid, millega liustikul mugav sõita on. Need on tavaliselt mitmeteljelised, mõned ratastega, mõnel on esimesel teljel suusad ja ülejäänutel rattad. Columbia Icefield on talviti üks mäesuusatajate lemmikpaiku.
Esmakordselt teatasid jäävälja olemasolust 1898 Norman Collie ja Hermann Woolley pärast esmatõusu Athabasca mäele.
Columbia jääväljalt saab alguse Athabasca jõgi, mis voolab Suure Orjajärve ja Mackenzie jõe kaudu Põhja-Jäämerre. Samuti algab Columbia jääväljalt Põhja-Saskatchewani jõgi, mis voolab Winnipegi järve ja Nelsoni jõe kaudu Hudsoni lahte. Hudsoni laht kuulub samuti Põhja-Jäämere vesikonda. Veel algavad Columbia jääväljalt Columbia jõe peamised lisajõed. Columbia suubub Portlandi kandis Vaiksesse ookeani.
On neid, kes peavad Hudsoni lahte Atlandi ookeani osaks. Nende jaoks asub Columbia jääväli kolme ookeani veelahkmel. Suure maailma atlase andmetel asub kolme ookeani veelahe kagu pool 3190 m kõrguse Clevelandi mäe, Watertoni järvede rahvuspargi ja Glacieri rahvuspargi kandis.
Abel Nagelmaa

Abel Nagelmaa (1939. aastani Abel Nagelmann, pseudonüüm A. Bell; 9. mai 1926 Kureküla, Räpina vald, Võrumaa – 1. veebruar 2013 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane ja kriitik.
Elukäik.
Abel Nagelmaa oli talupidaja poeg.
1948. aastal lõpetas Nagelmaa Tartu 6. Keskkooli, 1953 Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna ning 1956 samas aspirantuuri (väitekiri "Eduard Vilde näitekirjanikuna" jäi kaitsmata).
Nagelmaa oli 1945–1946 Petserimaal ja Räpinas algklassiõpetaja, 1956–1958 Eesti Kirjandusmuuseumi teadur, 1958–1959 teadussekretär, 1969–1972 käsikirjade osakonna juhataja, 1972–1983 Keele ja Kirjanduse Instituudi nooremteadur, 1983–1991 kirjastuse Eesti Raamat teadustoimetaja.
Teadustöö.
Abel Nagelmaa peamised uurimisvaldkonnad olid eesti kirjanduse ajalugu ja näitekirjandus, peamiselt Eduard Vilde elu ja looming, teatrialane tegevus ja näidendid. Ta kirjutas kirjandus- ja teatriarvustusi ning artikleid eesti kirjanikest, kirjandusteadlastest, kultuuritegelastest jts (kokku üle 80). Nagelmaa toimetas ja kommenteeris Johannes Vares-Barbaruse ja Johannes Semperi kirjavahetust, ta oli ka üks Friedrich Reinhold Kreutzwaldi kirjavahetuse ja Otto Wilhelm Masingu kirjade teaduslike publikatsioonide koostajaid. Samuti oli ta ENE kaasautor.
Teoseid.
Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Liikmesus.
Ta oli Eesti NSV Teatriühingu (1966–87) ja Eesti Teatriliidu liige (aastast 1987), Eesti Raamatuühingu liige (aastast 1982) ning Tartu Bibliofiilide Klubi esimees (1982–2002), samuti üks Eesti Kirjanduse Seltsi taastajaist (1992).
Isiklikku.
Abel Nagelmaa abikaasa oli kirjandusteadlane Silvia Nagelmaa.
Itaalia rööv

"Itaalia rööv" (originaalpealkirjaga "The Italian Job") on mitme teose pealkiri:
Lukianos

Lukianos Samosatast (vanakreeka keeles Λουκιανός ὁ Σαμοσατεύς; umbes 120 või 125 – pärast 180. aastat) oli kreeka keeles kirjutanud, ent Süüriast pärit kirjanik ja retoorikaõpetaja.
Lukianos kirjutas umbes 80 teost, mida enamasti iseloomustab satiiriline käsitluslaad. Teda peetakse vanakreeka proosa suurimaks satiirimeistriks.
Longos

Longos (vanakreeka keeles Λόγγος; 2. sajand) oli kreeka kirjanik, kes arvatavasti pärines Lesboselt.
Longos on kirjutanud karjaseromaani "Daphnis ja Chloe" (eesti keeles ilmunud 1972 Paul Keesi tõlkes sarjas "Klassikalised lood").
AIDAaura

AIDAaura on kolmas AIDA-laevastiku ristluslaev, mis kuulub firmale Costa Crociere S.p.A. ja mida käitab laevakompanii Aida Cruises German Branch of Costa Crociere S.p.A.. Laev ehitati Aker MTW Werfti (praegune nimi Nordic Yards Wismar) laevatehases Saksamaal ja laeva ristis Warnemündes 12. aprillil 2003 Heidi Klum.
Laeva kodusadam on Genova Itaalias.
Nordic Yards

Nordic Yards on Saksamaa laevatehaste kontsern. Laevaehitamise kõrval on Nordic Yards ka mereplatvormide tootja. Peakorter asub Mecklenburg-Vorpommernis Wismaris Saksamaal.
Nordic Yardsi ainus omanik ja peadirektor oli Vitali Jussufov, Nordic Yards on asutatud pankrotti läinud Wadan Yardsi Saksa laevatehaste asemele.
2016. aastal ostis Nordic Yardsi aktsiad Genting Group Malaisiast 230,6 miljoni euro eest.
Jaroslav Peregrin

Jaroslav Peregrin (Jarda Peregrin; sündinud 1957) on tšehhi loogik.
Ta töötab Karli Ülikoolis loogika professorina.
Jakob Sildnik

Jakob Sildnik (4. veebruar 1883 – 25. märts 1973) oli eesti fotograaf ja filmimees. 
Sildnik elas Tartus. 1923. aastal valmis tal koostöös Fjodor Ljubovskiga Eesti esimene lühidraama "Must teemant".
Jakob Sildnik tapeti 1973. aastal röövi käigus.
Uus Maailm (film 2011)

"Uus Maailm" on Eesti 2011. aasta dokumentaalfilm, mille on lavastanud Jaan Tootsen. Filmi keskmes on Tallinnas asuvas Uue Maailma linnaosas tegutseva Uue Maailma Seltsi elu viie aasta jooksul.
Anton Arumäe

Anton Arumäe (sündinud Anton Dreimann; 12. august 1892– 9. juuli 1957) oli esimene Eesti liikluspolitseinik.
Ta määrati ametisse 1. aprillil 1929 ja reguleeris liiklust Pärnu maantee ja Estonia puiestee ristumise kohal Vabaduse väljakul. Anton Arumäe arreteeriti 1. mail 1945 ja mõisteti 10 aastaks vangilaagrisse.
Petšeneegid

Petšeneegid olid petšeneegi keelt kõnelnud turgi rändhõimud. Mitmete uurijate arvates kuulus petšeneegi keel turgi keelte oguusi rühma
Antropoloogiliselt oli petšeneegid kaasaegsete kirjelduste kohaselt europiidid.
Esimest korda on petšeneege mainitud Hiina allikates 7. sajandil. Siis elasid nad Sõr-Darja ääres. Naaberrahvaste survel alustasid nad millalgi aastatel 790–850 lääne poole rändamist. 889. aastal ületasid nad Volga. 895. aastal saavutasid nad koos Bulgaaria tsaari Simeon I-ga võidu Musta mere põhjarannikul Etelközis elanud ungarlaste üle, kes seejärel suundusid üle Karpaatide tänapäeva Ungari territooriumile.
10. sajandil võitlesid petšeneegid Kiievi-Vene ja Kasaari kaganaadiga. Pärast Kasaari kaganaadi purustamist Svjatoslav I poolt 965. aastal saavutasid petšeneegid võimu Volgast lääne pool asuvate stepialade üle. 968. aastal piirasid nad Kiievit, kuid ei suutnud seda vallutada. 972. aastal tapsid nad Kiievi-Vene suurvürsti Svjatoslav I, kes pöördus tagasi sõjakäigult Bütsantsist.
1036. aastal said petšeneegid Jaroslav Targalt lüüa. 11. sajandi keskpaiku liikusid nad kumaanide survel lääne poole Doonau äärde. 1091. aastal lõid bütsantslased Alexios I-se juhtimisel koos kumaanidega Bütsantsi riiki tunginud petšeneege Maritsa jõe orus (tänapäeva Lõuna-Bulgaaria) Levounioni lahingus.
Valahhias eksisteeris viimane petšeneegide riik kuni 1171. aastani, mil kumaanid selle vallutasid.
2. aastatuhande alguses kaotasid nad oma etnilise identiteedi ja assimileerusid teiste rahvaste, eelkõige ungarlaste ja bulgaarlaste sekka. Osadest petšeneegidest kujunesid gagauusid. 15. sajandil võtsid Ungaris mõned inimesed perekonnanimeks Besenyö, mis on petšeneegide nime ungarikeelne vaste.
Lahkuv rühm

Keemias tähistab mõiste "lahkuv rühm" orgaanilise molekuli osa, mis keemilise reaktsiooni käigus eraldub (lahkub) molekulist koos elektronpaariga; see on keemilise sideme heterolüütilise katkemise protsess.
Näiteks alifaatse nukleofiilse asenduse reaktsioon, alküülbromiidi R-Br hüdrolüüs: 
R-Br + OH- → R-OH + Br- 
Siin leeliselistes tingimustes R-Br molekuli atakeerib nukleofiil OH- ja lahkuv rühm on Br-. Seega lahkuv rühm on see, mida asendab nukleofiil. Bromoetaani korral toimub hüdrolüüs bimolekulaarse nukleofiilse asendusreaktsiooni (SN2) mehhanismi järgi:
Lahkuv rühm võib olla kas anioon (Cl-, Br-, I-) või eelnevalt protoneeritud molekuli korral (näit R-O+H2, R-O+RH) lahkub neutraalne molekul (H2O, ROH). Reeglina on paremini stabiliseerunud anioonid paremad lahkuvad rühmad ja vastavad ühendid on reaktsioonivõimelisemad.
Mida stabiilsem on lahkuv rühm, seda paremini ta lahkub, ja nii saab olulisemad lahkuvad rühmad reastada järgmiselt: 
TsO- &gt; I- &gt; Br- &gt; H2O &gt; Cl- &gt; (F-, HO-, H2N-, RO-)
Halvad lahkuvad rühmad (näiteks sulgudes toodud) saab muuta paremini lahkuvateks kasutades nende muundamist kas asendus-(derivatiseerimis-)reaktsiooni abil või kasutades katalüsaatorit. Halva lahkuva rühma muundamine heaks lahkuvaks rühmaks enne nukleofiilse asenduse reaktsiooni on laialdaselt kasutatav võte orgaanilises sünteesis.
Suurepärased lahkuvad rühmad on triflaat (-OSO2CF3), fluorosulfonaat (-OSO2F), tosülaat (-OSO2(C6H4)CH3), mesülaat (-OSO2CH3) jmt. Näiteks kasutatakse alküülalkoholide (R-OH) korral üleviimist tosülaadiks (R-OTs), kuna SN2 reaktsioonis on OH- halb lahkuv rühm võrreldes tosülaadiga (TsO-).
Lahkuva rühma mõju on SN2 ja SN1 reaktsioonide korral samasugune. SN1 tüüpi reaktsioonides on üheks oluliseks faktoriks moodustuva lühiealise karbokatioonse intermediaadi stabiliseeritus (hüperkonjugatsioon, konjugatsioon) ja teiseks faktoriks on lahkuva rühma stabiliseeritus. Seejuures lahkuva rühma elimineerumine üksiksideme heterolüüsil on karbokatioonse reaktsiooni kiirust limiteerivaks staadiumiks.
Näiteid.
1. Alkoholide halogeenimisel saab halva lahkuva OH-rühma kasutades reagendina SOCl2 või PCl3 muuta reaktsiooni käigus ("in situ") vastavaks väävelhappe või fosforhappe estriks, mis on paremad lahkuvad rühmad: 
R-OH + SOCl2 → R-O-SOCl → R-Cl + SO2 +HCl (SNi mehhanism)
2. Alkoholide prootonhappe-katalüütiline reaktsioon: 
 R-OH + H+ formula_1 R-O+H2 ja edasi R-O+H2 + Br- formula_1 R-Br + H2O
3. Lewisi hape katalüüsib näiteks elektrofiilse liitumise reaktsiooni ja Friedel-Craftsi alküülimist: 
PhCH2Cl + CH2=CR2 + ZnCl2 → PhC+H2 + ZnCl3- → PhCH2CH2-CClR2 + ZnCl2 
4. SN2 asendusreaktsioonides kasutatakse alküülalkoholide (R-OH) korral üleviimist tosülaadiks (R-OTs), kuna SN2 reaktsioonis on OH- halb lahkuv rühm võrreldes tosülaadiga (TsO-). 
R−OH + Ts−Cl → R−OTs + HCl
Jaan Holts

Jaan Holts (27. juuli 1893 – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Holts oli Tallinna 5. politseijaoskonna vanemkordnik. Ööl vastu 1. detsembrit 1924 seisis ta postil Endla ja Koidu tänava nurgal. Talle tungis kallale salk kommuniste, hakates kiskuma ära relvi. Holtsi vastuhakkamisel surmati ta kohapeal.
Holts maeti Rahumäe kalmistule.
Albert-Johannes Ottisaar

Albert-Johannes Ottisaar (5. september 1906 Narva – 28. mai 1942 Sverdlovsk, Venemaa, hukati) oli Eesti sõjaväelane (kapten) ja politseinik.
Ta oli politsei ratsareservi komissar ja Tallinna-Harju prefektuuri riviõppuse üldinstruktor. 
Albert-Johannes Ottisaar arreteeriti NKVD agentide poolt 14. juunil 1941 Tallinnas. Mõisteti surma ja hukati.
Eduard Aasmäe

Eduard Aasmäe (kuni 1935 Eduard Amann; 5. jaanuar (vkj)/ 17. jaanuar 1896 Märjamaa kihelkond, Läänemaa – 10. veebruar 1942 Krasnojarsk, Vene NFSV) oli Eesti politseinik.
Ta teenis Tallinna ratsapolitseis alates 1920. aastast. 5. detsembril 1924 Nehatu vallas kommunistidega peetud tulevahetuses sai ta haavata. 
Eduard Aasmäe arreteeriti NKVD poolt 3. oktoobril 1940 Tallinnas. 5. märtsil 1941 mõistis Nõukogude sõjatribunal talle 8 aastast vangistust koos 3 aasta poliitiliste õiguste kaotusega. Suri vangilaagris.
Eduard Loovere

Eduard Loovere (sündinud Eduard Sernov; 12. oktoober 1884 Erastvere vald, Võrumaa – 4. august 1942 Sosva vangilaager, Sevurallag, Sverdlovski oblast, NSV Liit) oli Eesti politseinik.
Ta töötas Tartu kriminaalpolitseis alates 1908. aastast. Alates 1925. aasta märtsist oli ta kriminaalkomissar Tallinnas.
Arreteeriti NKVD poolt Tallinnas. Surmaotsus.
Viited.
Eesti Vabariigi naisministrid

Eesti esimene naisminister, Renate Kaasik, nimetati Heinrich Marga eksiilvalitsuse koosseisus ametisse 1971. aastal ning sellest ajast kuni 2021. aastani on Eestil olnud kokku 36 naisministrit 58 korral. Osa neist on kuulunud Eesti eksiilvalitsuste ning teised kahe üleminekuvalitsuse või taastatud Eesti Vabariigi valitsuste koosseisu. 26. jaanuaril 2021 sai Keskerakonna ja Reformierakonna koalitsioonivalitsuse eesotsas ametisse astunud Kaja Kallasest Eesti esimene naispeaminister.
Arvukus ja kuuluvus.
Eksiilvalitsuses Rootsis olid ministrid Renate Kaasik ja Aino Lepik von Wirén. Edgar Savisaare üleminekuvalitsuses oli minister Siiri Oviir ning Tiit Vähi üleminekuvalitsuses Klara Hallik. 
Ülejäänud naised on kõik juba taastatud Eesti Vabariigi ajal ametis olnud. Naiste osakaal Eesti valitsuses on tavaliselt väike. Keskmiselt on iga täidesaatva võimu koosseisu kuulunud kaks naist. Erandina paistab silma Siim Kallase valitsuse võimukorraldus, kus töötas ministrina viis naist, moodustades 36% valitsuse liikmetest.
Ametiaeg.
Kõige rohkem kordi, neljal ametiajal, on naistest Eestis minister olnud Urve Palo, Mailis Reps ja Keit Pentus-Rosimannus. Neile järgnevad kolme ametiajaga Siiri Oviir ja Maris Lauri.
Kaks korda on minister olnud Liia Hänni, Liina Tõnisson, Tiiu Aro, Andra Veidemann, Signe Kivi, Kristiina Ojuland, Ester Tuiksoo, Urve Tiidus ja Anneli Ott. Ühe ametiaja on minister olnud Renate Kaasik, Aino Lepik von Wirén, Klara Hallik, Lagle Parek, Marju Lauristin, Katrin Saks, Laine Jänes, Maret Maripuu, Anne Sulling (oli lisaks välisministri kohusetäitja 2014. aasta novembris), Helmen Kütt, Marina Kaljurand, Liisa Oviir, Kadri Simson, Katri Raik, Kaia Iva, Riina Sikkut, Kert Kingo, Riina Solman, Liina Kersna, Signe Riisalo ja Eva-Maria Liimets.
Ametikoht valitsuses.
Tiina Raitviir (2004) kirjutab, et "Nii Eestis kui teistes riikides on sageli tavaks, et naisministrid täidavad kõige sagedamini sotsiaal-kultuurilisi funktsioone, olles rakendatud sotsiaal-, rahvastiku-, kultuuri- ja haridusministrina". Selle väite tõestuseks räägib statistika, mille järgi kahekümne üheksast korrast on sotsiaalministri ametis olnud naised viiel, rahvastikuministri ja kultuuriministri kohal kolmel ning haridusministri kohal kahel korral. Raskesti kättesaadavad on BEIS-tüpoloogia järgi jagatud alusfunktsiooni täitjate ja infrastruktuuriga tegelevate ministrite kohad.
Ametist vabastamised.
2002. aastal rahuldati kultuuriminister Signe Kivi tagasiastumispalve seoses mitme miljoni krooni kadumisega Kultuurkapitalist. 2005. aastal vabastas Eesti president Arnold Rüütel peaminister Juhan Partsi palvel ametist välisminister Kristiina Ojulandi. Ajendiks oli usalduse kaotamine Ojulandi vastu, kes oli vastutav 91 saladokumendi kadumise eest välisministeeriumi arhiivist aastatel 1996–2004. 2009. aastal astus pärast ebaõnnestunud umbusaldusavaldust ametikohalt vabatahtlikult tagasi sotsiaalminister Maret Maripuu. Umbusalduse põhjuseks oli oponentide kahtlus Maripuu tööalases pädevuses.
Nigul Pääbo

Nigul Pääbo (Nikolai Pääbo; 27. november 1895 Tallinn – 30. detsember 1981 Lund, Rootsi) oli Eesti politseinik.
Ta oli aastail 1928–1940 Viru-Järva kriminaalkomissar.
Juhan-Voldemar Vau

Juhan-Voldemar Vau (17. november 1891 Võnnu vald, Läänemaa – 20. aprill 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti politseinik.
Juhan-Voldemar Vau töötas alates 1909. aastast kriminaalpolitseis, lõpetas politseikoerte dresseerimise kursuse. Ta oli alates 1923. aastast piirivalve koerte kasvatus- ja õppeasutuse juhataja ja õpetaja kohusetäitja.
2. juulist 1924 oli Voldemar Vau Politsei Peavalitsuse kriminaalpolitsei osakonna juhataja, 1926–1932 kriminaalpolitsei komissar Haapsalus ja 1932–1940 Pärnus. 
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 Pärnus. Surmaotsus.
Samsung Galaxy Ace

Samsung Galaxy Ace on elektroonikatootja Samsung Electronics puutetundliku ekraaniga nutitelefon, mis kasutab Google'i Androidi operatsioonisüsteemi.
"Galaxy Ace" kuulutati välja jaanuaris 2011 ja toodi turule kuu aega hiljem, veebruaris 2011. Galaxy Ace'i eelkäija oli Galaxy 3.
"Galaxy Ace" on saadaval musta või valget värvi korpusega. Galaxy Ace sarnaneb väga iPhone 4-ga. Telefon on väga kerge (113 g) ja kiire reageerimisajaga.
Riistvara.
Seadmel on 3,5-tolline (9 cm) 16 miljoni värviga puutetundlik HVGA-ekraan, lahutusvõimega 320 × 480 pikslit (165 ppi). Ekraan on kriimustuskindel. Puutetundlik osa on mõeldud kasutamiseks paljaste näppudega (ei tööta enamasti kinnastega). Ekraanil on sensor, mis lülitab ekraani välja, kui telefon kõrva äärde panna. Telefonil on üks tavaline ja kaks puutetundlikku nuppu ning kiirendusandur, mis pöörab ekraanipilti telefoni pööramisel vertikaalasendist horisontaalasendisse või vastupidi.
Galaxy Ace toetab GPRS, EDGE, 3G, HSDPA 7.2 Mbps mobiilsidetehnoloogiaid ning Bluetooth 2.1 ja WLAN-i, niisamuti Wi-Fi 802.11 b/g/n võrke, DLNA-d ja tulipunkti ("hotspot").
Telefonil on Li-Ion 1350 mAh aku. Võrreldes mitmete nutitelefonidega on Galaxy Ace'i aku võrdlemisi vastupidav. 2G-võrgus kestab aku ooteajal kuni 640 tundi, 3G-võrgus kuni 420 tundi. 2G-võrgus lubab tootja kõneaega kuni 11 tundi ja 3G-võrgus 6,5 tundi.
Galaxy Ace'il on 800 MHz ARM 11 protsessor ja 280 MB muutmälu.
Sisseehitatud mälu on 158 MB. Galaxy Ace toetab microSD-mälukaarti (kuni 32 GB), telefoniga tuleb kaasa 2 GB mälukaart.&lt;ref name = "emt.ee/sisu"&gt; https://www.emt.ee/sisu/-/eshop/productinfo/52979675&lt;/ref&gt;
Galaxy Ace'il on 5 MP LED-välguga ja automaatteravustamisega fotokaamera. Kuigi telefoni pole taskulambiga varustatud, saab kaamera välku väga efektiivselt taskulambina kasutada, vaja on ainult Android Marketist taskulambi rakendus alla laadida.
Operatsioonisüsteem.
Galaxy Ace kasutab Google'i Androidi tarkvara. Poest ostes saab telefoni Android 2.2 versiooniga. Operatsioonisüsteemi on võimalik uuendada. Praeguseks on uusim versioon Android 2.3.7. Tarkvara uuendamisega tuleks olla ettevaatlik, sest võite ilma jääda tootja garantiist või telefoni ära rikkuda. Internetis leiduvad versioonid ei pruugi olla tootjal veel ametlikult välja lastud – see tähendab, et tegemist võib olla testitava versiooniga.
Lisad ja vidinad.
Nagu igas Androidiga telefonis on ka Galaxy Ace'il juurdepääs Android Marketile, kust saab alla laadida tasuta ja tasulisi rakendusi.
Telefonil on GPS, mis kasutab Google Mapsi. Samuti on olemas Social Hub, mis koondab erinevaid suhtluskanaleid; lihtne on e-kirju lugeda või Facebookis suhelda ja informatsiooni leida. Galaxy Ace võimaldab häälkäskudega otsingute tegemist Google'ist.
Telefonil on üsna tugev kõlar, 3,5 mm pistikupesa kõrvaklappide ühendamiseks ja Micro USB 2.0 port. Galaxy Ace toetab FM-raadiot, olemas on ka Java tugi. Telefonil on veel HTML-veebibrauser, stopper, kalender, kalkulaator, diktofon, automaatne klahvilukk ja dokumendivaatur, mis toetab DOC/DOCX-, XLS/XLSX- ja PPT-failivormingut.
Mojāhedīn-e Khalq

Mojāhedīn-e Khalq (MEK), tuntud ka kui "The People's Mujahedin of Iran" (PMOI), on suurim ja sõjakaim rühmitus, mis toetab islamirežiimi kukutamist Iraanis.
Ajalugu.
MEK-ile pani aluse 1960. aastatel grupp üliõpilasi, võitlemaks riigi läänemeelse juhi Shah Mohammad Reza Pahlavi režiimi vastu. Rühmitus osales 1979. aasta islamirevolutsioonis, mis kukutas Shah’i ning asendas selle Ajatolla Khomeini šiiitliku režiimiga. Ometi läks MEK-i ideoloogia – segu marksismist, feminismist ja islamismist – kiiresti Khomeini režiimiga vastuollu, mistõttu 1981 aeti organisatsioon Iraani-Iraagi piirile ning nad asusid ümber Pariisi, kust alustasid Iraagi toetamist kaheksa-aastase Khomeini-vastase sõja vältel. 
1986. aastal viidi Prantsusmaa sunnil peakorterid Iraaki, kus tegutseti USA sissetungini aastal 2003. Sama aasta juunis arreteerisid Prantsusmaa võimud Pariisi lähedal 160 MEK-iga seotud inimest, sealhulgas Maryam Rajavi. USA välisministeerium lisas MEK-i terrorirühmituste nimekirja 1997. aastal ning Euroopa Liit aastal 2002, sest nende korraldatud rünnakutes hukkusid tihtipeale tsiviilisikud.
1970. aastatel korraldas rühmitus Iraani territooriumil mitmeid terrorirünnakuid, mille käigus hukkus nii tsiviilisikuid kui ka mitu USA sõjaväelast. 1979. aastal toetati USA saatkonna ülevõtmist Teheranis. 1981. aastal õhkis MEK Islami Vabariikliku Partei ("The Islamic Republic Party") peakontoris ja peaministri kabinetis pommid, mis tapsid ligikaudu 70 Iraani kõrget ametnikku, sealhulgas president Mohammad-Ali Rajaei ja peaminister Mohammad-Javad Bahonari. Aprillis 1992 rünnati peaaegu samaaegselt Iraani saatkondi 13 riigis, toetamaks Saddam Husseini Iraagi kurdide ja šiiitide ülestõusu mahasurumist aastal 1991. MEK on võtnud vastutuse Iraani vanglasüsteemi juhi Asadollah Lajevardi mõrva eest aastal 1998 ja Iraani relvajõudude peastaabi ülema asetäitja Ali Sayyad Shirazi mõrva eest aastal 1999. 2000. aasta veebruaris korraldati Operation Great Bahmani käigus 12 relvastatud operatsiooni erinevate sõjaväeobjektide ja valitsuse hoonete vastu ning rünnati president Mohammad Khatami Teheranis asuvat paleed. 
Alates 2001. aasta lõpust on MEK-i terroritegevus vähenenud.
MEK-i peamine juht on Maryam Rajavi, tema abikaasa Massoud Rajavi korraldab rühmituse sõjaliste jõudude tegevust. Maryam Rajavi, sündinud 1953. aastal Iraani kõrgema keskklassi perekonda, liitus organisatsiooniga 1970. aastate algul Teheranis. Pärast rühmitusega Pariisi asumist 1981. aastal valiti Maryam Rajavi MEK-i ühiseks juhiks, hiljem sai temast ka relvajõudude ülema asetäitja.
Eri allikate andmetel varieerub liikmete arv vahemikus 3000 – 10 000. USA ajutrusti, Välissuhete Nõukogu hinnangul oli aastal 2005 MEK-il ~10 000 liiget, kellest kolmandik või koguni pool olid võitlejad. Ajutrust arvab, et nüüdseks on liikmete arv pisut kahanenud.
EKP saadikud NLKP kongressidel

EKP saadikud NLKP kongressidel on loetelu Eestimaa Kommunistliku Partei saadikutest NSV Liidu kommunistliku partei kongressidel.
1905. aasta VSDTP konverents.
VSDTP Eestimaa organisatsiooni saadikud 1905. aasta VSDTP konverentsil:
1906. aasta VSDTP IV kongressil.
VSDTP Eestimaa organisatsiooni saadikud 1906. aasta VSDTP IV kongressil:
1907. aasta VSDTP V kongressil.
VSDTP Eestimaa organisatsiooni saadikud 1907. aasta VSDTP V kongressil:
1917. aasta VSDTP VI kongressil.
VSDTP Eestimaa organisatsiooni saadikud 1917. aasta VSDTP VII kongressil:
1918. aasta Erakorralisel VK(b)P VII kongressil.
VSDT(b)P Eestimaa organisatsiooni saadikud 1918. aasta VK(b)P VII kongressil, kus nimetati partei ümber Venemaa Kommunistlikuks (bolševike) Parteiks-ks:
1919. aasta VK(b)P VIII kongressil.
VK(b)P Eesti sektsioonide esindajad 1919. aasta VK(b)P VIII kongressil:
1921. aasta VK(b)P X kongressil.
VK(b)P Eesti sektsioonide saadikud 1921. aasta VK(b)P X kongressil
1941. aasta ÜK(b)P XVIII kongressil.
EK(b)P saadikud 1941. aasta ÜK(b)P XVIII kongressil:
1952. aasta NLKP XIX kongressil.
EK(b)P saadikud 1952. aasta NLKP XIX kongressil:
1959. aasta NLKP Erakorralisel XXI kongressil.
EKP saadikud 1959. aasta NLKP Erakorralisel XXI kongressil:
1961. aasta NLKP XXII kongressil.
EKP saadikud 1961. aasta NLKP XXII kongressil:
1986. aasta NLKP XXVII kongressil.
EKP saadikud 1986. aasta NLKP XXVII kongressil:
Major League Soccer

Major League Soccer (MLS) on USA ja Kanada klubijalgpalli kõrgeim liiga.
Liiga on asutatud 1993. aastal. Esimene liigahooaeg toimus 1996. aastal.
Liigas mängib 26 USA ja kolm Kanada klubi. 15 klubi kuulub Idakonverentsi ja 14 klubi Läänekonverentsi.
MLS-i hooaja finaalmäng on MLS Cup.
Klubid.
"Seisuga juuli 2023"
Mängijate rekordid.
Arvestatud ainult põhihooaja mänge. Paksus kirjas on ka praegu MLS-i mängivad jalgpallurid.
"Seisuga 17. juuli 2023"
Meistrid.
Enim meistritiitleid:
August Ehrlich

August Ehrlich (10. september/23. september 1893 Krüüdneri vald – 1. september 1942 Solikamsk) oli eesti põllumees, seltskonnategelane ja poliitik.
Ta lõpetas aastal 1913 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Ta õppis aastatel 1913–1916 Tartu Ülikooli agronoomia erialal.
Ta oli Sordiparanduse seltsi asjaajaja ja sekretär.
Ta oli Asutava Kogu, Riigikogu I ja II koosseisu saadik.
California Ülikool San Diegos

California Ülikool San Diegos on California Ülikooli süsteemi kuuluv ülikool Ameerika Ühendriikides, San Diegos.
Asutatud aastal 1960.
Ülikooli struktuuri kuulub uurimiskeskus Scripps Institution of Oceanography.
California Ülikool Irvine'is

California Ülikool Irvine'is on California Ülikooli süsteemi kuuluv ülikool Ameerika Ühendriikide California osariigi Orange'i maakonnas Irvine'is.
Asutatud 1965. aastal.
Selles ülikoolis on töötanud Rein Taagepera.