tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksander Audova

Aleksander Audova (26. juuni (vkj) / 3. juuli 1892 Keressaare, Vara vald, Tartumaa – 7. detsember 1932 Moskva, Vene NFSV) oli eesti bioloog.
Õppis aastatel 1902–1905 Vara vallakoolis, 1906–1912 Hugo Treffneri Gümnaasiumis ja 1912–1918 (lõpetas) Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas. Oli 1919–1924 ülikooli stipendiaat, 1919–1920 füsioloogia instituudi assistent ja kaitses 1922. aastal Tartu Ülikoolis eksternina doktoriväitekirja "Võrdlevad uurimused atroofiliste lihaste keemilise koosseisu muutuse kohta". 
Töötas aastal 1923 Poolas Lwówi Ülikooli juures füsioloogilise keemia alal. 1924–1927 oli ta Tartus keskkooliõpetaja. 
1927–1932 töötas Tartu Ülikoolis füsioloogia eradotsendina ning õpetas zooloogia eriala üliõpilastele loomafüsioloogia kursust ja juhatas vastavat praktikumi. Lisaks käsitles ta soovitatavaid aineid: evolutsiooniteooriat, ökoloogiat ja närvitegevust.
1920 Kirjastusühisus Looduse asutaja koos Johannes Piiperi ja Johannes Voldemar Veskiga. 1927–1929 Tartu linnavolikogu liige. Eugeenik, ateist, esperantist, taimetoitlane. 
Sotsialist, 1932 lahkus Eesti kodakondsususest ja läks Nõukogude Liitu, suri samal aastal maovähki.
Isiklikku.
Tema poeg oli vastupanuvõitleja ja metsavend Leo Audova.
Taago Tubin

 
Taago Tubin (sündinud 6. aprillil 1971 Võrus) on eesti lavastaja. 
Elulugu.
Taago Tubin on lõpetanud 1989. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1994. aastal Viljandi Kultuurikolledži teatrikateedri ja 2008. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppe. Aastatel 1994–1996 täiendas end Eesti Humanitaarinstituudi teatriõppetooli juures. 
Töötanud 1989-1990 Võru Aiandus Mesindus Seltsis pottsepa abitöölisena; 1994–1996 Tallinnas Vanalinna Hariduskolleegiumi teatriprogrammi õpetajana; 1996–2000 Tartu Lasteteatris näitleja ja lavastajana. 2001. aastast Võru kultuurimaja Kannel struktuuriüksusena tegutsenud Võru Harrastusteatri loominguline juht, 2003. aastast sellest välja kasvanud Võru Teatriateljee (2003–2008) rajaja ja loominguline juht. 2008 - 2025 Ugala teatri koosseisuline lavastaja. 2025. aasta augustist Vanemuise teatri koosseisuline lavastaja. 
Lisaks on olnud 2014. aasta jaanuarist kuni augustini Ugala teatri loomingulise juhi kohusetäitja; 2011–2017 Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia etenduskunstide osakonna lektor; 2017–2018 Helsingi Ülikooli kureeritud Soome-Eesti teatriuurimisprojekti liige; 2020, 2023 ja 2025 Eesti Muusika ja Teatriakadeemia lavakunstikooli külalislektor. 
Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige 2003. aastast (juhatuse liige 2006–2011; 2016–2017).
Lisaks lavastamisele on teinud draamatekstide tõlkeid, dramatiseeringuid, stsenaariume ja tekstikollaaže ning on olnud produktiivne lavastuste heli- ja muusikalise kujundajana.
FIFA 100

FIFA 100 on nimekiri legendaarse Brasiilia jalgpalluri Pelé valitud parimatest elavatest jalgpalluritest. Nimekiri avaldati 4. märtsil 2004 Londonis FIFA 100. aastapäeva tseremoonial. 
Arv 100 tähendab 100. tegevusaastat, nimekirjas on aga 125 jalgpallurit. Algul paluti Pelél valida 100 inimest: 50 tegutsevat ja 50 endist jalgpallurit, kuid tema jaoks oli liiga raske nimetada vaid 50 endist mängijat. Seega valis ta 50 nimekirja koostamise ajal mängivat ja 75 karjääri lõpetanud jalgpallurit: 123 mees- ja 2 naissportlast.
FIFA 100.
See nimekiri koosneb Pelé valitud parimatest elavatest jalgpalluritest.
Karuohakas

Karuohakas ("Carduus") on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub umbes 90 liiki. Karuohakad kasvavad Euraasias ja Aafrikas.
Enamik karuohakaid on ogalised. Peaaegu kõik karuohakad on head meetaimed.
Mõned karuohakad on väga ilusad, kuid sealjuures on nad ometi kõik umbrohud.
Karuohakate seemnetest saab rasvhappeid toota.
Karuohakas on Šotimaa sümbol.
Eestis kasvab neli liiki karuohakaid:
Keelikurohi

Keelikurohi ("Carlina") on astrilaadsete seltsi korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub 30 liiki, mis on levinud Euraasias ja Põhja-Aafrikas. Keelikurohtude liigiline mitmekesisus on kõige suurem Vahemere maades ja vaid üks liik "Carlina biebersteinii" kasvab Hiinas.
Eestis kasvab harilik keelikurohi ("Carlina vulgaris") ja tema kolm alamliiki:
Keelikurohud on põhiliselt püsikud. Nende vars on lühike, aga lehed on koondunud lehekodarikku.
Mõnda keelikurohtu kasvatatakse ilutaimena.
Angervarrelised

Angervarrelised ("Asclepiadaceae") on emajuurelaadsete seltsi kuuluv sugukond.
Uuemas süstemaatikas paigutatakse kogu angervarreliste sugukond koerakooluliste ("Apocynaceae") sugukonda.
Sugukonda kuulub umbes 350 perekonda ligikaudu 2800 liigiga. Enamik sugukonna esindajaid kasvab Lõuna-Aafrika troopilistes ja lähis-troopilistes piirkondades aga esindajaid on ka kõikjal mujal peale Antarktika. Kasvuvormilt on paljud liigid liaanid ja hõredakasvulised põõsad.
Perekondi.
Kõik perekonnad liigutatud sugukonda koerakoolulised ("Apocynaceae").
Koerakoolulised

Koerakoolulised ("Apocynaceae") on emajuurelaadsete seltsi kuuluv sugukond.
Juri Prõtkov

Juri Aleksandrovitš Prõtkov (vene Юрий Александрович Прытков; 17. märts 1920 Bronnitsõ – 15. jaanuar 2011 Moskva) oli vene multifilmide lavastaja ja kunstnik.
Juri Prõtkov töötas Sojuzmultfilmis. Tema lavastatud multifilmide seas on "Oh ja Ah" ning "Oh ja Ah matkal".
Eestimaa rüütelkonna aadlimatrikkel

Eestimaa rüütelkonna aadlimatrikkel oli Eestimaa seisusliku omavalitsuse Eestimaa rüütelkonna liikmete register.
Ajalugu.
Matrikli koostamise põhjused.
Keiser Peeter I kinnitas Eestimaa rüütelkonna privileegid 1713. aastal ja Uusikaupunki rahulepingu 9. artikli järgi tagas nii aadlikele kui ka mitteaadlikele samad õigused, mis neil olid olnud Rootsi ajal. Aadlile annetatud privileegides ja 1710. aasta kapitulatsioonides oli määratlus "kohalik aadel", kuid venelaste tõlgenduse järgi see ei taganud aadliprivileege ainult kohalikule Eestimaa aadlile, vaid laienes ka Eestimaa vallutanud Venemaa teenistusaadlikele või Saksamaal/Saksa-Rooma keisrilt aadliseisuse omandanud isikutele. Seepärast oli põlisaadel huvitatud, et rüütelkonna mõiste saaks täpsemalt sõnastatud; seda taotleti juba Rootsi võimu ajal. Eestimaa rüütelkond pöördus 1728. aastal Vene võimude poole, et saada luba aadlimatriklite koostamiseks, järgides nii Liivimaa rüütelkonna eeskuju, kes oli sellesisulise palve esitanud 1727. aastal.
Matrikli koostamine 1728−1756.
Sarnaselt Liivimaa rüütelkonna matrikliga võttis selle koostamine rohkem aega kui arvati. Eestimaal lükati aadliseisust tõendavate dokumentide esitamist mitu korda edasi kuni 1744. aastani. Moodustati matriklikomisjon, mille põhiistungid toimusid 1745. aasta jaanuarist 1746. aasta juulini. Komisjon vaagis tähestikulises järjekorras kõigi soovijate taotlusi; matriklisse kandmisest keelduti vaid mõnel üksikul juhul. Sarnaselt Liivimaa rüütelkonnaga jagati matrikkel klassidesse ehk kategooriatesse, võttes aluseks Liivi- või Eestimaale saabumise või aadeldamise aja. Kui Liivimaal oli klasse neli, siis Eestimaal piirduti kolme klassiga. I klassi moodustasid suguvõsad, kes kuulusid rüütelkonda Taani (kuni 1346) ja orduajal (kuni 1561), II klassi Rootsi ajal (1561−1710) ja III klassi Vene võimu perioodil (alates 1710) rüütelkonda võetud perekonnad. Kokku immatrikuleeriti matriklisse 125 suguvõsa, kellest esimesse klassi kuulus 51, teise 25 ja kolmandasse 49 suguvõsa. Lõplikult kinnitati matrikkel 1756. aasta maapäeval.
Matriklite koostamisega kujunes Läänemereprovintsides selgelt piiritletud isikute ring. Ehkki matrikli valmimine ei muutnud Eestimaa aadliseisust päriselt suletuks, oli uute perekondade lisandumine muudetud võrdlemisi keeruliseks. Venemaa keisririigis anti aadliseisus ka sõjaväelise või tsiviilteenistuse eest (vt. Teenistusastmete tabel). Matrikliaadel kohustus osalema Eestimaa Maapäeva töös. Ainult matriklisse kantud isikud olid täieõiguslikud maapäeva liikmed ning võisid täita provintsi omavalitsuse ja kohtute ametikohti.
 "Eestimaa rüütelkonna kantselei juures"
Eestimaa rüütelkonna aadlimatrikkel 1745−1920/1970.
III klass.
A) Ajavahemikul 1711−1740 rüütelkonda võetud isikud.
Selle grupi moodustasid isikud, kellest said aastatel 1711−1740 Eestimaa rüütelkonna liikmed. Matrikli koostamise ajal 1740. aastatel võeti nad sinna vastu. Esimene daatum viitab rüütelkonda vastuvõtmisele, teine matriklisse immatrikuleerimisele.
IV klass.
Selle rühma moodustasid need isikud, kes võeti rüütelkonda pärast seda kui see oli oma avalik-õigusliku positsiooni juba kaotanud.
Julius Erlemann

Robert Julius Erlemann (13. märts 1851 Rõuge kihelkond, Võrumaa – 18. aprill 1898 Tartu) oli eesti õpetaja ja kultuuritegelane.
Haridus.
Alghariduse omandas Erlemann kodus, edasi õppis Kanepi kihelkonnakoolis, Võru kreiskoolis ja aastail 1868–1871 Valga kihelkonnakooliõpetajate ja köstrite seminaris (nn Cimze seminar).
Töö.
Töötas algul Helme kihelkonnakoolis ja aastail 1871–1888 Kanepi kihelkonnakoolis, tegutsedes samal ajal Kanepi kiriku organistina. Aastatel 1888–1891 oli Erlemann Põltsamaa lähedal Kaarlimõisas asunud Eesti Aleksandrikooli usuõpetuse, eesti ja saksa keele ning laulmise õpetaja. Õpetajana jättis õpilastesse sügava mulje, lõi koolis usaldusliku õhkkonna õpilaste ja õpetajate vahel. Juhatas kooli laulukoori, millega esineti koolipidudel, kohalikus seltsimajas ning 1891. aasta IV üldlaulupeol Tartus.
1891. aastast tegutses Tartus ettevõtjana.
Ühiskondlik tegevus.
Oli Kanepi Laulu Seltsi asutaja ning selle koori juht aastail 1869–1888. Kanepi meeskoori ja meeskvartetiga esineti Eesti linnades, Helsingis ja Peterburis ning võideti 1879. aasta II üldlaulupeol 1. auhind. Aleksandrikoolis töötamise ajal juhatas Erlemann Põltsamaa meeskoori, mis koosnes peamiselt Põltsamaa ja Pilistvere kihelkonna kooliõpetajatest.
Erlemann oli 1891. aasta IV üldlaulupeo ühendkooride üldjuht.
Isiklikku.
Tema vend Andreas Erlemann (1833–1915) oli kihelkonnakooliõpetaja, köster ja rahvusliku liikumise tegelane.
4227 Kaali

4227 Kaali on asteroid, mille avastas 17. veebruaril 1942 Soomes Turu linnas soome atronoom Liisi Oterma. See on nimetatud Saaremaal asuva Kaali kraatri järgi.
4163 Saaremaa

4163 Saaremaa on Asteroidide vöösse kuuluv asteroid, mille avastas 19. aprillil 1941 Soomes Turu linnas soome astronoom Liisi Oterma. Asteroidile pandi nimi Eesti saare Saaremaa järgi.
Sirje Medell

 
Sirje Medell (sündinud 25. juunil 1959 Kohtla-Järvel) on eesti endine poplaulja ning praegune laulu- ja muusikaõpetaja.
Töökäik.
Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia muusikaosakonna jazzmuusika ja koolimuusika lektor.
Eesti Mereakadeemia Merekooli infoosakonna juhataja ning muusika- ja kunstiajaloo õpetaja. On juhendanud 5 aastat kooli meeskoori.
Hääleseadja Ida-Tallinna Keskhaigla häälekabinetis.
Looming.
Medell on osalenud muusikaprojektides, teinud koostööd Eesti ja Soome džässmuusikutega. Laulis ansamblis Sümpoosion. Algatas Eesti noorte solistide ja duettide konkursi ning juhtis seda.
Õpilasi.
Maris Aljaste, Airi Allvee, Anne Arrak, Maria Faust, Kristjan Ilumäe, Laura Junson, Kärt Kaljaspoolik, Teet Kaus, Kerli Kivilaan, Karol Kuntsel, Ele Millistfer, Meribel Müürsepp, Liisu Ots, Jüri Pootsmann, Priit Pruul, Sofia Rubina, Vootele Ruusmaa, Silver Sepp, Maarja Soomre, Arno Tamm, Eva-Lotta Vunder, Maria Väli.
Isiklikku.
Tema hobid on aikido, purjetamine ja meresõit.
IPsec

IPsec (inglise "Internet Protocol Security") on internetiprotokolli (IP) turvalisuse parandamiseks loodud protokollide kogu. Sellel on mitu ülesannet: autentimine (andmete allika kontroll), krüpteerimine (andmete kõrvalistele isikutele loetamatuks muutmine) ja algoritmide kooskõlastamine. IPsec töötab andmeside võrgukihis IP paketipäise laiendusena ja autendib/krüpteerib kogu liikluse sõltumata kasutatavast kõrgema taseme protokollist (TCP, UDP). Algselt loodi IPsec avatud standardina IPv6 jaoks, kuid seda hakati kasutama ka IPv4ga, eriti VPN-ide loomiseks. 
IPseci protokollid.
IPsec koosneb peamiselt kahest komponendist: autentimispäised (AH) ja andmekapseldus (ESP). Nendele lisanduvad veel mitmed võtmevahetusprotokollid ja lahendus algoritmide kooskõlastamiseks ja parameetrite vahetamiseks ("security association"). 
"Authentication Headers".
"Authentication Headers" (AH) ehk autentimispäised on IPseci komponent, mis vastutab saadetavate andmete terviklikkuse ("integrity") ja allika tuvastamise ("authentication") eest. Selleks kasutab ta krüptograafilisi räsisid ("hash", näiteks HMAC-SHA1) ja digitaalseid allkirju. AH on osa internetiprotokollist (IP), tema protokollinumber on 51 (mitte segi ajada pordinumbriga). 
"Encapsulating Security Payload".
"Encapsulating Security Payload" (ESP) ehk turvaline andmekapseldus on IPseci komponent, mis vastutab andmete konfidentsiaalsuse eest. Konfidentsiaalsuse tagamiseks krüpteeritakse kogu IP paketi sisu, kasutades tugevaid krüptoalgoritme, nagu TripleDES ja AES. Lisaks võib ESP täita ka AH rolli, kaitstes paketi terviklikkust ja kontrollides paketi allikat. Lõplik algoritmide valik sõltub IPseci konfiguratsioonist ehk selle saab valida võrgu administraator. ESP Internetiprotokolli (IP) protokollinumber on 50. 
Töörežiimid.
Transpordirežiim.
Transpordirežiimi kasutatakse otspunktide vahelise ühenduse turvamisel. Selles režiimis krüpteeritakse kogu IP paketi sisu ("payload") ja kaitstakse muutmise eest (AH abil) paketi sisu koos IP päisega. See ei lase kõrvalistel isikutel paketi sisu lugeda ja tuvastab kõik paketis tehtud muudatused. Seetõttu ei ole võimalik transpordirežiimis IPseci kasutada koos NAT-ga - NAT muudab paketi päises IP lähteaadressi ja porti, kuid IPsec ei luba IP päise muutmist. 
Tunnelirežiim.
Tunnelirežiimis krüpteeritakse (ESP abil) kogu IP pakett ning kapseldatakse see uude IP paketti (uut paketti ei kaitsta). See on kasulik, kui kogu liiklus tuleb saata üle ebausaldusväärse kanali, kuhu ei tohi lekkida ka IP päises asuv informatsioon (kes paketi saatis, kellele pakett saadeti). Enamasti kasutatakse seda üksteisest eemal asuvate kohtvõrkude (LAN) või arvuti ja eemalasuva kohtvõrgu turvaliseks ühendamiseks (sisuliselt VPN). Tunnelirežiim toimib ka üle NATi, sest kapseldava IP paketi päist ei kaitsta ja NAT saab seda vabalt muuta.
Fütokemikaalid

Fütokemikaalid (ingl k "phytochemicals") on taimedes sisalduvad looduslikud ühendid, mis tagavad taime kasvu, paljunemise, immuunvastuse, kaitse ja palju muud. 
Taimsed ühendid on semiokemikaalid, mida leidub arvatavasti 60 000 – 100 000 ühendit. Uuritud on 5% taimestikust ja klassifitseeritud on kuni 10 000 taimset ühendit. 
Tänapäeval leiavad enim kasutust ja uurimist lõhna, värvi, maitse, söödavuse, saagikuse, toksilisuse, ökonoomsuse, ravitoime ja ka geneetika kujunemisel osalevaid taimsed ühendid, näiteks:
Ioonivahetuskromatograafia

Ioonivahetuskromatograafia ehk ioonikromatograafia on keemias ja biokeemias kasutatav meetod, mis võimaldab lahutada ioone ja polaarseid molekule olenevalt nende elektrilisest laengust. 
Ioonivahetuskromatograafiline lahutamine põhineb vastasmärgiliste laengutega osakeste vastastikusel toimel (interaktsioonil). Kromatograafilises kolonnis oleva statsionaarse faasi (ioniidi) pinnal on ioonsed funktsionaalrühmad (R–X), mis interakteeruvad proovis olevate vastasmärgilise laenguga ioonidega. See meetod võimaldab lahutada ka selliseid suuri laetud molekule nagu proteiinid, nukleotiidid või aminohapped.
Katioonse ioonivahetuskromatograafia puhul statsionaarne faas, millel on negatiivse laenguga funktsionaalrühm (näiteks X- = PO43-), hoiab kinni positiivse laenguga katioonid:
formula_1
Anioonse ioonivahetuskromatograafia puhul statsionaarse faasi positiivse laenguga rühmad (näiteks X+ = R4N+) hoiavad kinni negatiivse laenguga anioonid:
formula_2
Liisi Oterma

Liisi Vilhelmiina Oterma (kuni 1935. aastani Österman; 6. jaanuar 1915 – 4. aprill 2001) oli soome astronoom, esimene astronoomia alal doktorikraadi saanud naine Soomes.
Ta oli 1965. aastast Turu Ülikooli professor ja 1971. aastast Tuorla observatooriumi juhataja.
Oterma avastas 3 komeeti, sealhulgas perioodilised komeedid 38P/Stephan-Oterma ja 39P/Oterma ning üle 200 asteroidi. Asteroid 1529 Oterma nimetati tema järgi.
Manchesteri kodeering

Manchesteri kodeering on andmesides ja andmesalvestusel kasutatav kodeering, mis kannab endas taktsignaali ja mille edastamisel ei teki elektrijuhis alalisvoolu komponenti. Iga andmebiti edastamine toimub kahe takti jooksul.
Kodeerimisel kasutatakse kahte standardit:
Alalisvoolu komponent puudub tänu sellele, et iga andmebiti edastamisel toimub vähemalt üks üleminek kõrgelt nivoolt madalale või vastupidi. Sellist signaali saab edastada induktiivselt ja mahtuvuslikult ning signaalist saab välja lugeda ka taktsignaali. Signaalikuju poolest vastab sellele BPSK faasimanipulatsioon.
Manchesteri kodeeringut kasutatakse näiteks Ethernetis, RFIDs ja RC5es, magnet-andmesalvestites jm. On olemas ka keerulisemaid kodeeringuid nagu 8B/10B, mis kasutavad vähem ribalaiust sama andmemahu jaoks, aga need võivad taluda vähem sagedusvigu saatja ja vastuvõtja taktsignaalides.
Territoriaalkirik

Territoriaalkirik (saksa keel "Landeskirche") oli 16. sajandil pärast reformatsiooni roomakatoliku kiriku usutunnistusest eraldunud kindlal territooriumil (maa-alal või vabalinnas) tegutsenud partikulaarkiriku liik.
Reformatsioonieelset keskaegset roomakatoliku kirikut on selle üleeuroopalise ühtsuse ja ühetaolisuse tõttu nimetatud universaalkirikuks (ladina "ecclesia universalis", saksa "Universalkirche"). Reformatsiooni tulemusena kaotas roomakatoliku kirik oma usutunnistuslikult ja kirikukorralduslikult universaalse positsiooni ühiskonnas ja erinevad usutunnistused jaotasid läänekristliku Euroopa neljaks suuremaks osaks: roomakatoliiklikuks, luterlikuks, kalvinistlikuks ja anglikaani kirikuruumiks. Nende usutunnistusruumide piirid aja jooksul muutusid, kohati olid piirid ebaselged eelkõige usukonfliktidest ja ususõdadest tulenenud muutuste tõttu.
Kogu kristliku maailma kontekstis oli aga ka roomakatoliku kirik eraldunud (vrdl kreekakatoliku kirik) juba enne reformatsiooni.
Luteriusu territoriaalkirik vs roomakatoliku kirik.
Kirikukorralduslik partikulariseerumine iseloomustas protestantlikku maailma, rooma-katoliiklikus ruumis säilisid ühtne kirikuorganisatsioon ja kirikuõigus.
Inglismaal kuningas Henry VIII loodud anglikaani kirik oli õiguslikult ja organisatsiooniliselt ühtne ja terviklik institutsioon, inglise riigikirik ja valitseva konfessioonina riiklikult kuninga poolt tunnustatud ja kontrollitud.
Luterlikus ja kalvinistlikus usutunnistusruumis ei olnud tegemist üheainsa kirikuga, vaid tekkis terve rida partikulaarkirikuid (ladina "ecclesia particularis", saksa "Partikularkirche").
Luterlikel partikulaarkirikutel oli põhitunnuseks kirikuvalitsemise sõltuvus territoriaalülematest ning vormiliseks põhitunnuseks oli poliitilistest valitsuspiiridest ümbritsetud territoorium. Luterlik partikulaarkirik kattus territoriaalselt riigi või vabalinnaga ja kirikuvalitsemine muutus üheks osaks ilmalikust riigivalitsemisest. Luterlikud partikulaarkirikud tekkisid igas riigis ja vabalinnas, mille valitsejad tunnustasid luterlust valitseva usutunnistusena.
Ilmaliku riigivõimu ja vaimuliku seisuse jõuvahekord luterliku territoriaalkiriku valitsemisprotsessides oli aluseks kahele erinevale luterliku kirikuorganisatsiooni põhitüübile.
Patronaadiõigus

Patronaadiõigus (ladina keeles "ius patronatus", saksa keeles "Patronatsrecht" ja "Kirchenpatronat") on kirikuõpetaja ehk pastori teenistuskohta valimise ja kinnitamise õigus, mis kuulus kirikupatroonile, kes oli koguduse asutamisel ja kiriku ehitamisel sellele maad annetanud.
Patronaadiõigus Läänemereprovintsides.
Ajalugu.
Frangi riigis tekkinud patronaadiõigus kehtis Läänemereprovintsides alates keskajast. Rooma paavst Gregorius IX (1227−1241) annetas selle algselt Saksa ordule ja selle haru Liivi ordu maameistrile. Rootsi ajal lõpuperioodil tehti katseid patronaadiõigust piirata, kuid Vene riigivõim tunnustas seda endisel alusel. Venemaa keisririigis kinnitati see lõplikult 1832. aasta kirikuseadusega ja see jäi kehtima 1919. aastani. XX sajandi alguses kehtis patronaadiõigus Eesti alal 78 koguduses (neist 47 asusid Eestimaal, ülejäänud 31 Liivimaa eesti distriktis).
Patroon.
Patronaadiõigust evis kirikupatroon ("Patron"), kelleks maapiirkonnas oli reeglina selle mõisa omanik, kelle maale oli kirik omal ajal rajatud. Õigus pastoreid kutsuda säilis mõisnikule ka senise omaniku vahetudes. Kui patronaadiõigus kuulus rüütlimõisa omanikule, siis lasus viimasel kohustus leida sobivad pastorikandidaadid ja korraldada neile proovijutlused. Ehkki seaduse järgi oli Liivimaal nõutav kutsuda kohale vähemalt kolm kandidaati ja vajadusel pöörduda selleks Liivimaa kindralsuperintendendi poole, ei peetud sellest tavaliselt kinni. Pastori võis patroon valida ainuisikulisest, kuna teiste kihelkonna mõisnike arvamuse arvestamine ei olnud kohustuslik. Eestimaal osalesid pastori valimisel kõik kihelkonna mõisnikud, patrooni eeliseks oli vaid see, et tal oli kaks häält.
Patronaadiõigus linnades.
Linnas ja linna patrimoniaalpiirkonnas kuulus patronaat Lübecki õiguse alusel raele ehk magistraadile.
Patronaadiõigus riigimaadel.
Kroonumaade ("Regal-Pfarren") puhul oli patrooniks riik. Sellisel juhul osalesid pastori valimisel kõik kihelkonna mõisnikud praosti juuresolekul ning esitasid kaks enim hääli kogunud kandidaati kindralkubernerile otsustamiseks ja kinnitamiseks. Seadus nõudis ka talupoegade arvamusega arvestamist, kuid enamasti ei evinud see määravat tähtsust.
Kaaspatroon.
Kirikupatrooni kõrval oli mõnes kihelkonnas ka kaaspatroon ("Kompatron"), kelleks olid tavaliselt kihelkonna ülejäänud rüütlimõisate omanikud.
Taktsignaal

Taktsignaal (inglise keeles "clock signal") on elektroonikas ja eriti digitaaltehnikas perioodiliselt korduvate pingeimpulsside jada, mida kasutatakse nagu metronoomi, et koordineerida ja sünkroonida ajalisi toiminguid elektriahelate vahel. Taktsignaaliks on tavaliselt 50% täiteteguriga ruutsignaal. 
Taktsignaaliga sünkroonimine toimub neil hetkedel, kui pingetase muutub kas kõrgeks või madalaks, seega taktimpulsi tõusval või langeval serval. Arvutitehnikas kasutatakse arvuti mälu poole pöördumise kiiruse kahekordistamiseks sünkroonimist nii takttsükli tõusval kui ka langeval serval.
RSC Anderlecht

Royal Sporting Club Anderlecht on 1908. aastal asutatud Belgia linna Anderlechti jalgpalliklubi. 
Anderlecht mängib Belgia jalgpalli kõrgliigas Jupiler Pro League ja on 34-kordne Belgia meister, millega on see Belgia kõige edukam klubi. Klubi on ka kõige edukam Belgia jalgpalliklubi Euroopa võistlustel (5 karikat) – Euroopa klubide seas ollakse viie karikaga 14. kohal. Samuti on nad võitnud 9 Belgia karikat. Omamoodi rekordina on Anderlecht tulnud hooaegade 1963/1964 ja 1967/1968 vahel järjest viis korda Belgia meistriks.
Belgia kõrgliigas mängis Anderlecht esimest korda hooajal 1921/22. Püsivalt on see Belgia kõrgliigas mänginud alates hooajast 1935/36. Anderlechti kõik karikavõidud Euroopa sarjades jäävad 1970. ja 1980. aastatesse.
Klubi kodustaadion on 1917. aastal avatud Lotto Park (endise nimega Constant Vanden Stock Stadium), mis mahutab 22 500 pealtvaatajat.
Anderlechi kauaaegsed rivaalid on olnud Club Brugge ja Standard Liège.
Mängijad.
Praegune koosseis.
"Seisuga 24. juuli 2022"
Endiseid mängijaid.
Paul Van Himst (1959–1975) – Rob Rensenbrink (1971–1980) – Jan Koller (1999–2001) – Hannu Tihinen (2002–2006) – Christian Wilhelmsson (2003–2006) – Vincent Kompany (2003–2006 ja 2019–2020) – Lucas Biglia (2006–2013) – Matías Suárez (2008–2016) – Cheikhou Kouyaté (2008–2014) – Romelu Lukaku (2009–2011) – Dennis Praet (2011–2016) – Youri Tielemans (2013–2017) – Leander Dendoncker (2013–2018)
Jack Wilshere

Jack Andrew Garry Wilshere (sündinud 1. jaanuaril 1992 Stevenage'is) on inglise jalgpallitreener ja endine jalgpallur, kes kuulub aastast 2024 Inglismaa esiliiga klubi Norwich City treeneritetiimi. Mängijana esindas ta Inglismaa ja Taani klubisid.
Ta alustas klubikarjääri Arsenalis. Hooajal 2010–2011 valiti ta Arsenali hooaja parimaks mängijaks. Samal hooajal valiti ta ka Premier League'i hooaja sümboolsesse koosseisu. Hooajal 2016–17 mängis ta Arsenalist laenul AFC Bournemouthis. Aastatel 2018–2020 mängis ta West Ham Unitedis. 2021. aasta jaanuaris naasis Wilshere Bournemouthi. 2022. aasta veebruaris liitus ta AGF-iga, kus pidas enne mängijakarjääri lõpetamist 14 mängu.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Inglismaa rahvuskoondises tegi Wilshere 11. augustil 2010 sõprusmängus Ungari vastu. Koondisekarjääri kaks ainsat väravat lõi ta 14. juunil 2015 EM-i valikmängus Sloveenia vastu.
Ta kuulus Inglismaa koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Vahalill

"Hoya viitab siia; Saksamaa linna kohta vaata artiklit Hoya (Saksamaa)".
Vahalill ("Hoya") on taimede perekond koerakooluliste sugukonnast.
Perekonda kuulub 200–300 liiki. Enamiku liikide looduslik levila on troopiline Aasia, sealhulgas India, Hiina, Tai, Malaisia ja Indoneesia. Hulgaliselt kasvab vahalilli ka Polüneesias ning Uus-Guineas ja Austraalias.
Enamik vahalilli on igihaljad mitmeaastased epifüüdid, mõned liigid ka põõsad. Epifüüdid võivad kasvada kuni 18 meetri pikkuseks.
Kirjeldus.
Lehed on tervete servadega, sakid puuduvad. Kujult varieeruvad niitjatest kuni südamekujuliseni. Paljudele vahalilleliikidele on iseloomulikud ka mitmeaastased õievarred, see tähendab, et ühele ja samale õievarrele kasvavad õied mitu aastat järjest. Õisi võib ühel õievarrel olla ühest ("Hoya patella") kuni mitmesajani (laialehine vahalill). Sama varieeruvad võivad olla ka õite suurus: mõnest millimeetrist ("Hoya bilobata") kuni suureõielise vahalille 9,5 cm läbimõõduga õiteni.
Õiekroon on viietine.
Olles putuktolmlejad, eritavad mõne liigi (nt harilik vahalill ja südajas vahalill) õied rohkesti nektarit, mida lausa tilgub õitelt.
Diskiidia

Diskiidia ("Dischidia") on taimede perekond angervarreliste sugukonnast.
Hertha

Hertha on naisenimi, mis pärineb Saksamaalt.
Nime variant on Herta.
Ajalugu.
Arvatakse, et nimi Hertha, mida 18. ja 19. sajandil propageerisid saksa romantikud, põhineb lugemisveal (N-i asemel H). Nimelt pärineb ta germaani viljakusjumalanna Nerthuse nimest. Teda mainib juba Tacitus "Germanias" A-täht tuleb nähtavasti sellest, et lõppu "-us" peeti meessoo lõpuks. Sõna "Nerthus" tõlgendus on vaieldav: paralleele on tõmmanud keldi sõna "nerthos" 'jõud' ja kreeka sõna "nerthe" 'all'. On siiski võimalik, et juba nimi Nerthus tuleb kuulmisveast ning nime taga on sõna "*ertho" 'maa'. Palju on arutatud selle üle, kus see järv asub. Pakutud on Hertha järve (Herthasee) Rügeni saarel, kuid juba Jacob Grimm lükkas selle tagasi.
Ameerika Ühendriikides kuulus Hertha aastail 1886–1917 1000 kõige populaarsema tüdrukule pandud nime hulka. Kõrgeim koht oli 1902. aasta 577.
Paulo Ferreira

Paulo Renato Rebocho Ferreira (sündinud 18. jaanuaril 1979 Cascaisis) on endine Portugali jalgpallur, kaitsja. 
Suurema osa oma karjäärist mängis Ferreira Londoni jalgpalliklubis Chelsea. 
Aastatel 2002–2010 kuulus ta Portugali jalgpallikoondisse.
Hertha (täpsustus)

Hertha on saksa päritolu naisenimi. 
Hertha on ka:
Allan Jaakus

Allan Jaakus (sündinud 1. oktoobril 1966 Tartus) on eesti kehakultuuritegelane ja rohelise liikumise aktivist.
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli tervisekasvatajana (lasteaiakasvatajana) aastal 1993.
Ta on töötanud Saku Suurhallis ja Rakvere Spordikeskuses.
Allan Jaakus oli Rohelise erakonna kandidaat Riigikogusse 2011. aasta valimistel. Ta sai 229 häält.
Üllar Luup

Üllar Luup (sünninimi Anatoli Aksjonov, abiellununa Anatoli Jõgi; sündinud 3. detsembril 1959 Sverdlovskis, praegune Jekaterinburg) on eesti ajakirjanik. 
Ta lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal 1984. aastal. 
Ta on töötanud Viljandi Riiklikus Autoinspektsioonis propaganda- ja agitatsiooniinspektorina (praeguses mõistes pressiesindaja), ajalehes Kulutaja toimetajana, ajakirjas Mihkel peatoimetajana, Eesti Televisioonis uudistesaate "Aktuaalne kaamera" reporterina, OÜ Vesilinnus loodussaate "Tasakaal" toimetaja-reporterina ja Kanal 2 "Reporteris" reporteri-toimetajana.
Ta kandideeris roheliste seas Riigikogu 2011. aasta valimistel ja sai Jõgeva ja Tartu maakonnas 604 häält.
Isiklikku.
Tema isa on tšuvašš ja ema eestlane.
Oli 1980–1992 abielus ajakirjanik Aime Jõgiga, abielu lahutati 2014. aastal. Tal on 4 naisega 5 last.
Varpaisjärvi

Varpaisjärvi on küla Soomes Põhja-Savo maakonnas Lapinlahti vallas.
Kuni 2011. aastani oli see Varpaisjärvi valla kirikuküla.
Külas on põhikool, rahvaülikool, raamatukogu, spordihall ja -väljak.
Varpaisjärvi hallist graniidist kirik on ehitatud 1906. aastal, selle põhiplaan on ristikujuline. Kirik mahutab 1100 inimest. Orel on valmistatud Kangasala orelitehases 1936. aastal.
Käpaliste perekondade loend

Käpaliste ("Orchidacea") sugukonda kuulub ligikaudu tuhat perekonda, kokku umbes 30 000 liigiga.
Branislav Ivanović

Branislav Ivanović ("serbia keeles" Бранислав Ивановић; sündinud 22. veebruaril 1984) on Serbia jalgpallur. 
Ta mängib Inglismaa kõrgliiga klubis West Bromwich Albion ja Serbia jalgpallikoondises kaitsjana. Aastatel 2008–2017 mängis Ivanović Londoni Chelseas.
Karjääri algus.
Ivanović alustas oma elukutselist jalgpallikarjääri oma kodulinna klubis Srem. Hooaja 2003–2004 talvise üleminekuakna ajal ostis OFK Beograd ta endale. Ta veetis 3 aastat Serbia Superligas, tugevamas Serbia (varem ka Montenegro) jalgpalliliigas.
Moskva Lokomotiv.
2006. aasta jaanuaris läks ta mängima Venemaa pealinna klubisse Moskva Lokomotivi. Kahe hooaja jooksul oli ta praktiliselt kogu aeg klubi põhikoosseisus, samal ajal sai ta regulaarset kohta Serbia jalgpallikoondises. Lokomotiviga Branislav Ivanović võitis ainult Venemaa karika aastal 2007.
Londoni Chelsea.
2007–08.
Kõva mängu teinud jalgpallur tõmbas Euroopa suurimate klubide tähelepanu enda peale. 2007–2008 hooaja talve üleminekuakna ajal võistlesid selle sportlase endalesaamise nimel Milan, Ajax, Juventus, Inter ja Chelsea. 2008. aasta jaanuaris teatas Londoni Chelsea, et serblane on sõlminud klubiga 3,5-aastase lepingu. Inglismaa klubis sai Ivanović särginumbri 2. Üleminekusummat jäi avalikustamata, aga see oli umbes 13 miljoni eurot.
Vaatamata jalgpalluri eest makstud hinnale ei kasutanud Chelsea tolleaegne treener Avram Grant Branislavi põhimeeskonnas. Põhjuseks nimetati Branislav Ivanović'i füüsilist vormi (Venemaa Premjer Liga hooaeg jalgpalluri transferi ajaks oli juba paar kuud nagu lõppenud). 2007–2008 hooaja jooksul mängis Branislav Ivanović kaks korda Chelsea reservis. 2008. suvel võis serblane Itaaliasse mängima minna, aga Chelsea uus peatreener Luiz Felipe Scolari otsustas teda ikkagi proovida Chelsea põhimeeskonnas.
2008–09.
Ivanović, kes oli Chelseas 2008. aasta jaanuaris, tegi oma esimese mängu Londoni klubis alles 24. septembril 2008 Inglismaa liiga karikavõistlustel Porthsmouthi vastu. Premier League'i debüüt toimus sama aasta 5. oktoobril. Scolari ajal mängis serblane klubi meeskonnas üheksa mängu, aga brasiillane lahkus Stamford Bridge'st talvel.
Guus Hiddinku juhtimise all oli Chelsea kaitseliin jälle muutunud, ja Branislav Ivanović tuli tagasi mänguväljakule alles 4. aprillil. See oli esimene mäng üle kolme kuu pärast, ja tagasituleku põhjuseks võis olla Serbia jalgpallikoondise mäng Rumeenia vastu 2010. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste kvalifikatsioonivoorus, kus serblane lõi võiduvärava.
Oma esimese värava Londoni Chelsea koosseisus lõi Ivanović Anfieldis Liverpooli vastu UEFA Meistrite Liiga veerandfinaalis. Samas kohtumises lõi ta ka teise värava (mõlemad – peaga). Need väravad aitasid Chelseal võita mängu seisuga 1:3, ja pärast kodusest viiki 4:4 sattus meeskond poolfinaali. Pärast neid väravaid sai serblane koha põhikoosseisus ja Chelsea fännide lugupidamise, kes andsid talle hüüdnime "Branislav 'two goal' Ivanović". Hooaja lõpus aga oli serblane jälle varupingil ja ei osalenud dramaatilises poolfinaalis Barcelona vastu, kus Andres Iniesta lõi Chelseale viigivärava mängu lõpus, mis lubas Hispaania jalgpalliklubile finaali pääseda.
Ann Kristin Flatland

Ann Kristin Aafedt Flatland (sündinud 6. novembril 1982 Oslos) on Norra laskesuusataja. 
Laskesuusatamise maailmameistrivõistlustel on Flatland võitnud pronksmedali 2007. aasta MM-il Anterselvas 4×6 km teatesõidus. Samas sai ta 7,5 km sprindis viienda koha. 2014. aasta Sotši taliolümpiamängudel võitis ta 4×6 km teatesõidus pronksmedali.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Ann Kristin Flatland on osalenud (seisuga 21. jaanuar 2011) 104 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse 3 korral, millest ühe korra on ta võitnud.
Matti Varik

Matti Varik (2. märts 1939 Leisi – 16. jaanuar 2011) oli eesti skulptor ja kunstipedagoog.
Ta lõpetas 1958. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1964. aastal ERKI.
Seejärel töötas ta kuni 1966. aastani ERKI skulptuurikateedris. Aastatel 1966–1977 ja 1979–1983 oli ta vabakutseline kunstnik. Aastatel 1983–2003 töötas ta ERKI õppejõuna.
Matti Varik viljeles peamiselt monumentaalskulptuuri.
Isiklikku.
Tema vend on spordipedagoog ja laulja Vello Varik, õde on laulja Tiiu Varik.
Abikaasa Urve Varik oli nahakunstnik. Kahest lapsest on samuti saanud kunstnikud: Kerttu Varikust tekstiilikunstnik ja Kattri Taklajast keraamik.
Cartagena (Hispaania)

Cartagena on sadamalinn Hispaanias Murcia autonoomses piirkonnas. Asub Costa Cálidal, sügava lahe äärsel rannikutasandikul. 
Cartagena asutas 227 eKr Hasdrubal ibeeride asula kohale ja nimetas asula Kartaagoks (Qart Hadasht). Sellest sai kartaagolaste peamine tugipunkt Pürenee poolsaarel. 209 eKr vallutasid linna roomlased Publius Scipio Africanuse juhtimisel ja nimetasid linna Cartago Novaks. Diocletianuse ajal sai linn Vana-Rooma Hispania Carthaginensise provintsi pealinnaks. 711–1269 kuulus linn araablastele.
Linnas asub Hispaania mereväe suurim baas Vahemere ääres ja suur laevatehas.
Cartagenas on mere-, allveearheoloogia- ja arheoloogiamuuseum.
The Bridge

The Bridge tähendab inglise keeles silda ja võib tähendada mitut asja:
Vaesed inimesed

"Vaesed inimesed" (vene keeles Бедные люди) on Fjodor Dostojevski romaan.
See on esitatud kirjavahetusena Makar Devuškini ja Varvara Dobroselova vahel.
Jüri Martin

Jüri Martin (29. september 1940 – 21. jaanuar 2025) oli eesti bioloog (lihhenoloog), poliitik ja teaduse populariseerija, Eesti Teaduste Akadeemia liige (1990).
Elukäik.
Ta lõpetas 1959. aastal Tallinna 21. Keskkooli ning 1964. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (kus õppis algul matemaatika-loodusteaduskonnas, hiljem bioloogia-geograafiateaduskonnas). Oli aspirantuuris NSV Liidu Teaduste Akadeemia Uurali Filiaali Taimede ja Loomade Ökoloogia Instituudis, kaitses samas bioloogiakandidaadi väitekirja "Samblikusünuuside dünaamika Polaar-Uurali jääliustike moreenidel" (1968) ja bioloogiadoktori väitekirja "Samblikusünuuside biokeemiline roll ekstremaalsetes keskkonnatingimustes" (1988).
1969. aastal asus tööle Tallinna Botaanikaaeda, kus töötas algul vanemteaduri, seejärel teadussekretäri, teadusdirektori ja aastatel 1978‒1988 direktorina. 1994‒2000 oli ta Rahvusvahelise Keskkonnabioloogia Keskuse direktor. Aastatel 1997‒2020 oli Euroakadeemia rektor, 2008‒2020 samas professor.
Tema juhendamisel on kaitstud üks doktori- ja 12 kandidaadiväitekirja. Ta oli külalisteadlane mitmes USA ülikoolis.
1970. aastatel ja 1980. aastate alguses oli ta sage esineja lastele mõeldud loodusteemalistes tele- ja raadiosaadetes.
Ta oli MTÜ Eesti Euroinfo Ühingu juhatuse, Maailma Metsade Monitooringu Foorumi, Rahvusvahelise Lihhenoloogia Assotsiatsiooni ning Academia Ecologica Universalis liige, 1997. aastast kaaspresident.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Jüri Martin 1990. aastal ökoloogia alal. Ta kuulus akadeemias bioloogia, geoloogia ja keemia osakonda. Oli Eesti Teaduste Akadeemia polaaruuringute komisjoni liige.
Teadustöö.
Jüri Martini teadustöö põhisuunad olid üldine ökoloogia, biogeokeemia, samblike ökoloogia, keskkonna- ja looduskaitse. Ta uuris samblike sünuuside dünaamikat polaaraladel, ökosüsteemide antropotolerantsust, maastikke ja mikrokliimat. Tähtsaimaks uurimissuunaks kujunes õhu kaudu levivate saasteainete mõju taimestikule, eriti metsadele, ning biokeemiline monitooring: väävli, raskmetallide ja radionukliidide bioakumulatsioon Eestis, Arktikas, Uurali tööstuspiirkondades, Euraasia vulkaaniliselt aktiivsetel aladel ning USA rahvusparkides. Ta osales kümnetel ekspeditsioonidel Kaukasuses, Polaar-Uuralis, Lääne- ja Lõuna Siberis, Kaug-Idas, Antarktikas, Alaskal, Kreekas, Keenias, Seišellidel, Madagaskaril, Sri Lankas, Indias, Malediividel, Pennsylvanias, Great Smoky Mountainsi Rahvuspargis USAs jm. 
Martin on mitme monograafia autor või kaasautor ning enam kui 80 teadusartikli autor. 
Poliitiline tegevus.
Jüri Martin oli endise erakonna Eesti Rohelised esimees aastatel 1995–1998.
4. veebruarist 2003 oli ta IX Riigikogu liige. Ta sai Riigikokku Toomas Vareki asendusliikmena.
Andres Siplane

Andres Siplane (sündinud 28. juulil 1974 Pärnus) on eesti sotsiaaltöö spetsialist ja kirjanik. Tema kirjanikupseudonüüm on Saamuel Pliuhkam. 
Haridus.
Siplane on lõpetanud 1992. aastal Pärnu 1. Keskkooli. Aastatel 1993–1994 oli ta piirivalveväe ajateenija Remniku Õppekeskuses. Ta on lõpetanud sotsiaaltöö alal Tallinna Pedagoogikaülikooli 1999. aastal bakalaureuse- ja 2001. aastal magistrikraadiga.
Töö.
Siplane on töötanud Pärnu Linnavalitsuse sotsiaalhoolekande osakonnas (1995–1999), Justiitsministeeriumis (1999–2000), Riigikogu Kantselei nõunikuna (2000–2005), MTÜ-s Puhas Eesti ja MTÜ-s Eesti Pakendiringlus teenindusjuhina (2005–2011), Eesti Kaitseväe tugikeskuse juhatajana (2011–2014) ja Kaitseministeeriumi sotsiaalnõunikuna (alates 2014. aasta novembrist; 2024. aasta seisuga ta seal enam ei tööta).
Andres Siplane on muu hulgas uurinud mitmeid naissõjaväelaste sotsiaalse toimetuleku aspekte, teinud selle kohta erialakonverentsidel ettekandeid ja avaldanud sõjandusväljaannetes ülevaateartikleid ("Naissoost ajateenijate toimetulek Kaitseväes" (2018), "Naiskaitseväelaste kaasamisega seotud hoiakutest ja kogemustest" (2018), "Naised Kaitseväes ning rahuvalvemissioonidel" (2018), "Naissoost ajateenija toimetulek teenistusülesannetega" (2019), "Naised Ukraina rindelt" (2019), "Naissoost ajateenijatest" (2020) jm).
Ta on Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni liige (2025. aasta seisuga).
Ühiskondlik ja poliitiline tegevus.
Siplane kuulus aastatel 2006–2011 erakonda Eestimaa Rohelised; ta on olnud selle erakonna juhatuse ja ka volikogu esimees.
2011. aastal asutas ta koos mõttekaaslastega uisuklubi Gliss. Klubi on erahuvikooli Tiiu Valgemäe Uisukool pidaja. Klubis käib igal hooajal treenimas sadakond noort. Klubi korraldab kaks korda aasta võistlusi Gliss Open ja Gliss Extra.
Ta on Telliskivi Seltsi liige. 
Ta on juhtinud giidina kultuuriloolisi ja masinatööstusteemalisi ekskursioone Tallinna Linnamuuseumis, Tartu Linnamuuseumis, Kalamaja päevadel, üleriigilisel muuseumiööl, Tallinna disainiööl, Tallinna linnaruumifestivalil ja veel paljudel kultuuriüritustel. 
Looming.
Teater.
Pärnust pärit ajaloo- ja kultuurihuvilisena asutas Andres Siplane 2025. aastal Pärnu Saksa Käsitööliste Teatri, mille kunstiline juht ja esineja ta ise on. Teatri esimese lavastuse, püstijalatragöödia "UNRÄP ehk Kirjaneitsi tükid mõlemal pool jõge" esietendus toimus Pärnus 20. märtsil 2025. Teatril on plaanis ka edaspidi etendada humoorikaid lugusid Pärnuga seotud ajaloosündmustest ning ajaloolistest ja kultuuriloolistest isikutest.
Aprillis 2025 esietendus teatris käsitlus Tartu kultuuriloost "Vägivald, asotsiaalsus ja alkoholism Tartu tänavatel. Ja meie südametes". Lavateos põhineb osaliselt Andres Siplase kirjandusliku "alter ego" Saamuel Pliuhkami varem trükis ilmunud lugudel. Lavastuses esitatakse ühtlasi üleskutse püstitada Tartu õlletehase juurde luuletaja Artur Alliksaare monument.
Sotsiaalökoloogia

Sotsiaalökoloogia on sotsioloogia haru, mille aine on inimese, ühiskondlik-poliitiliste süsteemide ja keskkonna eriomased seosed. Sotsiaalökoloogia kujunes esialgu linnasotsioloogia (urbaniseerumissotsioloogia) osana.
Sotsiaalökoloogia, nii nagu seda arendas Murray Bookchin, väidab ökoloogiliste probleemide peamiseks allikaks olevat sotsiaalseid probleeme inimühiskonnas.
Pliego

Pliego on asula ja vald Hispaanias Murcia autonoomses piirkonnas. Asub Pliego jõe ääres. Pliegot ümbritseb Mula vald.
Peamine tegevusala on põllumajandus.
FIFA Puskási auhind

FIFA Puskási auhind on FIFA poolt 30. oktoobril 2009 asutatud jalgpalliauhind, mis antakse aasta kõige ilusama värava eest. 
Auhind on saanud nime tuntud ungari jalgpalluri Ferenc Puskáse auks ja see antakse kõige ilusama värava löönud jalgpallurile (mehele või naisele).
Esimene auhind anti Portugali jalgpallurile Cristiano Ronaldole.
Nuijamaa

Nuijamaa ehk Nuijamaa kirikuküla on küla Soomes Lõuna-Karjala maakonnas Lappeenranta linnas umbes 25 kilomeetri kaugusel Lappeenranta kesklinnast.
Aastal 2000 elas seal umbes 300 inimest. 2015. aasta lõpus oli asulas elanikke 242.
Nuijamaa oli aastatel 1906–1988 Nuijamaa valla kirikuküla.
Pähklipureja (täpsustus)

Pähklipureja võib olla:
Vesikanep (perekond)

Vesikanep ("Eupatorium") on korvõieliste sugukonda kuuluv rohttaimede perekond.
Perekonda kuulub 36–60 liiki. Levilaks on põhjapoolkera.
Liberdade

Liberdade (jaapani keeles リベルダーデ) on linnaosa ("distrito") Brasiilias São Paulos Sé linnarajoonis.
Liberdades elas 2000. aastal 61 875 inimest. 
Seal elab suurem osa São Paulo jaapanlastest ning see on suurim jaapanlaste koloonia väljaspool Jaapanit.
Ernest McCulloch

Ernest Armstrong McCulloch (21. aprill 1926 Toronto – 19. jaanuar 2011 Washington) oli Kanada rakubioloog, tüvirakkude uurimise teerajaja.
Ta sai aastal 1948 Toronto Ülikoolist meditsiinidoktori kraadi, töötas seejärel aasta Londonis Listeri instituudis ja pärast seda Torontos haiglas ja ülikoolis.
Aastal 1957 asus Ernest McCulloch tööle äsjaloodud Ontario Vähiinstituuti, kus hakkas koostöös biofüüsik James Tilliga tegelema eelkõige vereloome ja leukeemia uurimisega. 1960. aastatel alustasid nad katseid kiiritatud hiirtega, kellele siirati luuüdi rakke. Nad avastasid, et hiirte põrnas tekkis proportsionaalselt luuüdi hulgaga uusi eri tüüpi verelibledest koosnevaid kogumeid, ning tõestasid, et iga kogum oli tekkinud ühestainsast rakust. Oma uurimistöö tulemused avaldasid nad aastal 1963 ajakirjas Nature.
Aastast 1982 oli ta Toronto Ülikooli emeriitprofessor.
1905 (laul)

"1905" on ansambli Sõpruse Puiestee 2002. aasta laul. Laulu autorid on Allan Vainola ja Mait Vaik.
Sõnad.
vabrikute kõrval seal kus kasvas rohi
seisime ja hoidsime me teineteisel käest
vabrikute kõrval -
külamehed vankritega alla sõitsid mäest
vabrikute kõrval sel aastal algas streik
ja ma ei leidnud tööd
vabrikute kõrval sa lämbusid me ärklitoas
sel keelutunni ööl
vabrikute kõrval seal kus kasvas rohi
seisime ja hoidsime me teineteisel käest
vabrikute kõrval kas üldse lootust oli
sa vastasid: "kui kaunis päev"
meie ei seisnud ju lippude all
meid ei tabanud kuulid
punaseks värvis linad me voodil
veri mis tuli su huulilt
Elo Lindsalu

Elo Lindsalu (sündinud 18. aprillil 1968 Tallinnas) on eesti kirjandusteadlane ja õppejõud. 
Hariduskäik.
2008. aastal kaitses ta doktoritöö teemal "Naisekuju modelleerimine XX sajandi alguskümnendite eesti kirjanduses".
Elo Lindsalu uurimisvaldkonnad on ühiskonnateadused ja kultuur, filoloogia ja (kirjandusteadus); soouuringud (20. sajandi
alguse eesti kirjandus soouurimuslikust aspektist, esimesed eesti naiskirjanikud, tänapäeva naiskirjandus), eesti uudiskirjandus. Talle on omane komparativistlik ja intertekstuaalne lähenemine.
Tema kirjanduskriitikat (üle 40 arvustuse) ja esseistikat on ilmunud eesti ajakirjanduses alates 1996. aastast.
Lindsalu õpetas Tallinna Ülikooli eesti keele ja kultuuri instituudis eesti kirjandust (1960–2000) ja eesti kultuurilugu ning õpetas mitmeid valik- ja erikursusi. Aastatel 2003–2013 õpetas ta eesti kultuuriloo, eesti kirjanduse ajaloo, kirjandusteooria ja kirjandusteose analüüsi, feministliku kirjandusanalüüsi jm kursusi, andis erikursusi eesti kirjanikest (Eduard Vilde, Marie Under) ja kirjandusteadlastest (Friedebert Tuglas, Ants Oras, Maie Kalda jt).
Ernst Cassirer

Ernst Alfred Cassirer (28. juuli 1874 Breslau – 13. aprill 1945 New York) oli juudi päritolu Saksa filosoof, kultuuriteoreetik ja semiootik.
Teosed.
Tema peateoseiks on kolmeköiteline "Philosophie der symbolischen Formen" (köited ilmunud 1923, 1925 ja 1929) ja "An Essay on Man" (1944).
Fort Kent

Fort Kent on väikelinn Ameerika Ühendriikides Maine'i osariigis Aroostooki maakonnas. Uus-Inglismaa üks põhjapoolsemaid linnasid asub Kanada piiri ja Saint Johni jõe ääres.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas seal 4097 inimest. Mitteametlikel andmetel räägib 62% elanikest prantsuse keelt.
Linnast lähtub riigi üks põhilisemaid ja pikimaid kiirteid Route 1, mis kulgeb lõunas Key Westini. Maantee alguspunkti tähistab monument America's First Mile.
Ruth Lias

Ruth Lias (26. juuli 1926 Tartu – 6. mai 2023) oli eesti füüsik ja tõlkija.
Ta lõpetas aastal 1951 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna. Aastal 1954 kaitses füüsika-matemaatika kandidaadi väitekirja. Oli aastatel 1954–1981 Tartu Ülikooli õppejõud (oli aastast 1975 dotsent). Ta on teinud uurimusi gravitatsiooni kvantteooria ja väljamudelite alalt. Ta on koostanud õpikuid füüsikutele.
Ilukirjanduse tõlkimisega hakkas ta tegelema pärast pensionile jäämist ning ta on kõigi aegade kõige viljakam hispaania-eesti tõlkija. Peamiselt tõlkis ta hispaania keelest eesti keelde, kuid on vahendanud ka eesti kirjandust hispaania keelde, näiteks Tõnu Õnnepalu romaani "Piiririik".
Ökoloogiline kriis

Ökoloogiline kriis ehk ökokriis ehk keskkonnakriis on olukord, kus keskkonna muutus destabiliseerib ökosüsteemi sedavõrd, et see osutub ohtlikuks populatsiooni edasikestmisele. 
Ökoloogilise kriisi äärmuslik juht on ökoloogiline katastroof.
Ökoloogilise kriisi üheks peamiseks teguriks on ressursside ülemäärane tarbimine, mis sünnib eelkõige ülerahvastatuse puhul.
Alex Rodrigo Dias da Costa

Alex Rodrigo Dias da Costa (tuntud nime Alex all; sündinud 17. juunil 1982 Niteróis) on Brasiilia endine jalgpallur, keskkaitsja.
Aastatel 2004–2007 tuli ta kolm korda Hollandi meistriks koos PSVga, kui mängis Eredivisies Londoni Chelseast laenuna. Seal sai ta oma löögi ja füüsilise vormi eest hüüdnime The Tank. 
Alates hooajast 2007–2008 mängis ta juba Chelseas. Hooajal 2009–10 tuli ta klubiga Inglismaa meistriks. Aastatel 2012–2014 mängis Alex Prantsusmaal Paris Saint-Germainis ja 2014–2016 Itaalia kõrgliiga klubis Milan.
Aastatel 2002–2008 mängis ta Brasiilia rahvuskoondises.
1993. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1993. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 28. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 9.–14. veebruarini Borovetsis Bulgaarias.
Esimest korda koosnes naiste teatesõit neljast osalejast riigi kohta ning iga suusataja distantsi pikkus oli 7,5 km.
Pärast Nõukogude Liidu, Jugoslaavia ja Tšehhoslovakkia lagunemist ilmusid mitmed riigid MM-ile esimest korda. Tšehhoslovakkia esines viimast korda selle riigina.
Tulemused.
Mehed.
10 km sprint.
Kuupäev: 13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 102 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: Mark Kirchner
20 km eraldistardist sõit.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 102 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: Mark Kirchner
4×7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 23 võistkonda 
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: Hubert Leitgeb, Gottlieb Taschler,Simon Demetz, Wilfried Pallhuber
20 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 23 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1992: SRÜ&lt;br&gt;Jevgeni Redkin,&lt;br&gt;Aleksandr Tropnikov,&lt;br&gt;Anatoli Zdanovitš,&lt;br&gt;Aleksandr Popov
Naised.
7,5 km sprint.
Kuupäev: 13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 74 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: Grete Ingeborg Nykkelmo
15 km eraldistardist sõit.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 74 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: Petra Behle
4x7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 14 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: &lt;br&gt;Elena Belova,&lt;br&gt;Elena Golovina,&lt;br&gt;Svetlana Petšerskaja
15 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 13 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1992: &lt;br&gt;Petra Bauer,&lt;br&gt;Uschi Disl,&lt;br&gt;Inga Kesper,&lt;br&gt;Petra Behle