tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Carl Perkins

Carl Lee Perkins (9. aprill 1932 Tiptonville, Tennessee osariik – 19. jaanuar 1998 Jackson, Tennessee osariik) oli USA "rockabilly"-laulja, laulukirjutaja ja kitarrist.
Elulugu.
Carl Perkins sündis Tiptonvilles Tennessee osariigis Fonie Perkinsi ja Louise Brantley pojana, tal oli õde Jay ja vend Clayton. Pere oli väga vaene, elatist teeniti puuvillaistanduses, peavarjuks algul kolmetoaline sara, hiljem ühetoaline laohoone. Seitsmeaastaselt hakkas Carl õppima kitarrimängu instrumendiga, mille ta isa oli valmistanud sigarikarbist, luuavarrest ja traadist. Kolmeteistaastaselt võitis ta talendikonkursi enda kirjutatud lauluga "Movie Magg".
Peagi kolis perekond Bemisesse Tennessee osariigis, 1950. aastal koliti Jacksonisse. Vendadega pandi kokku bänd The Perkins Brothers, millega hakati siin-seal esinema. Bändiga liitus trummar W. B. Holland. Etteasteid võis kuulda ka raadiojaamast. Bändi kõrvalt töötas Carl pagarina. 24. jaanuaril 1953 abiellus ta Valda Crideriga. Hiljem sündisid neil pojad Stan ja Gregg.
1955. aastal sai Carl lepingu Flip Recordsiga, mis oli Suni stuudioga lähedalt seotud. Inspireerituna päriselust kirjutas ta loo "Blue Suede Shoes", mis on saanud tema kuulsaimaks hitiks. Algul polnud selle müügiedu just hiilgav, kuid 1956. aasta algul, kui seda esitati igal laupäeval raadiosaates "Big D Jamboree", hakkas lugu vaikselt populaarsust võitma. Siis aga sattus ta autoõnnetusse, mille tagajärjel autot juhtinud Dave Steward hukkus, Carli vend Jay sai lülisambatrauma, millest ta ei paranenudki, ning Carlil oli õnnetuse tagajärjel mõra koljus ja käeluumurd. Vigastuste tõttu ta mõnda aega enam esineda ei saanud ja "Blue Suede Shoesist" sai Elvis Presley hitt. Carl jätkas aga laulude kirjutamist ja püsis ikka "rockabilly"-stiilis.
1958. aastal vend Jay suri. Pärast seda sõlmis Carl lepingu viieks aastaks Columbia Recordsiga ning hakkas kantrilauljaks. 1963. aastal sõlmiti uus leping Dollie Recordsiga. 1965. aastal hakkas ta kaasa lööma Johnny Cashi sõus. 1968. aastal, kui Johnny Cashi bändi The Tennessee Two kitarrist Luther Perkins (kes ei olnud Carl Perkinsi sugulane) majapõlengus hukkus, liitus Carl bändiga ning püsis seal kümme aastat, mängides kitarri ja kirjutades aeg-ajalt laule. 1974. aastal suri Carli teine vend Clayton.
Aastaid hiljem salvestas ta uuesti loo "Blue Suede Shoes". Ta jätkas teiste lugude salvestamist ning töötas viiemehebändis, kus olid liikmeteks ka ta pojad. Samuti esines ta koos mitme kuulsa artistiga. 1985. aastal osales ta filmis "Into The Night". 1986. aastal võitis loo "Blue Suede Shoes" eest Grammy Kuulsuste Halli auhinna. Samal aastal said Suni stuudios kokku Carl Perkins, Johnny Cash, Jerry Lee Lewis ja Roy Orbison, et lindistada album "Class Of '55".
1991. aastal diagnoositi Carlil kõrivähk ning ta sai kiiritusravi. 19. jaanuaril 1998 ta suri Jacksonis Tennessee osariigis.
Kongsberg

Kongsberg on linn Norra kaguosas Buskerudi maakonnas, Kongsbergi valla keskus.
Elanike arv on 17 643 (2004), 76% valla elanike arvust.
Dosimeeter

Dosimeeter on mõõteriist kiirgusdooside mõõtmiseks.
Dosimeetrit kasutatakse peamiselt kahes valdkonnas: kiirguskeskkonnaga kokku puutuvate inimeste kaitsmisel ja kiirguse kasutamisel meditsiinis ja tööstuses.
Jägala

Jägala on küla Harjumaal Jõelähtme vallas. Asub Jägala jõe ääres.
Jägala ("Jakowoldal") küla on nimetatud „Taani hindamisraamatus”, 1249. aastal läänistas Taani kuningas küla Tallinna piiskopile Thorkillile.
Külas asub Pärnamäe hiis.
Külas on RMK Harjumaa metskonna keskus.
Jägala-Joa

Jägala-Joa on küla Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Asub Jägala joa juures.
Kaberneeme

Kaberneeme on küla Jõelähtme vallas Harjumaal. Küla asub Kaberneeme poolsaarel Eesti põhjarannikul. Poolsaar on vaid kahe kilomeetri pikkune. Tänapäeval kuulub poolsaar halduslikult Harju maakonna Jõelähtme valda. Kaberneeme külas asub ka Kaberneeme sadam, Kaberneeme poolsaarest läände jääb Kaberneeme laht, tema mõtteliseks jätkuks on Koipse (ka Koipsi) ja Rammu saared.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 137 inimest ja 2019. aasta seisuga elab külas 121 inimest. 2015. aastal oli neist eestlasi 128 (93,4%). 
Kaberneeme poolsaar on liivase pinnasega ja kattunud enamasti männimetsaga. Kaberneeme on tuntud matkamise ja puhkekoht, küla lähedal paiknevad RMK lõkkekohad.
Ajalugu.
2015. aastal tähistas Kaberneeme poolsaarel asuv Kaberneeme küla 640. aastapäeva. Üks esimesi tunnistusi, mis viitab sealsele asustusele, on 1375. aastast pärinevas Rootsi pühaku Brigitta imede kirjelduses. Algul oli Kaberneeme Kaberla külale kuulunud kalarand. 1375. aastal toimus Kaberneemes eesti ja rootsi kalurite kokkupõrge. 1485. aastal on Kaberneemet mainitud kui rootslaste küla.
Külas asus Kaberneeme aianduskooperatiiv, millest on säilinud märkimisväärsed ehitised.
Kuni 1694. aastani esinevad andmed on sedavõrd vähesed, et ei ole võimalik saada täielikku ülevaadet küla arengust ja selle elust. Kindlad etnograafilised andmed pärinevad 1694. aastast – tolleaegsetest dokumentidest ja kaartidelt selgub, et Kaberneeme külas oli siis 13 talu.
19. sajandi lõpupoole kujunes Kaberneemest tähtsamaid Tallinna-lähedasi kala püügi- ja töötlemiskeskusi. Oletatavasti oli Kaberneeme küla üks esimesi kohti, kus rakendati pöörisnooda ehk keerepüüki. Esimeste hulgas Eestis hakati kala suitsutama 1892. aastal ning 1893. aastast tegutses külas kilutööstus. Edukas kalandus soodustas küla laienemist ja juba 1912. aastal oli Kaberneemes 16 ning kümnendi lõpus aga juba 21 purjelaeva. 20. sajandi esimesel poolel saadi poolsaare lähivetest märkimisväärselt suuri lõhesaake ja kaluriküla areng hoogustus veelgi. Kaberneeme poolsaare lähiveed olid algselt Pirita kloostri munkade kalastuskohad.
Kaberneemest on alguse saanud ka selle kandi (Kuusalu kihelkonna) laevaehitus. Siit algas ka räimemüük Tallinna ning samuti munakivide vedu.
Küla koostöö- ja käimisetraditsioonid katkesid 1944. aastal Nõukogude okupatsiooniga Eestis. Eeldatavasti põgenes tollal küla 300 elanikust umbes pooled välismaale. Nõukogude ajal asus seal NSV Liidu piirivalve Rakvere piirivalvesalga Kaberneeme piirivalvekordon ja Kaberneeme poolsaarel tehnilise vaatluse post.
Koila (Jõelähtme)

Koila on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Tulnukas ehk Valdise pääsemine 11 osas

"Tulnukas ehk Valdise pääsemine 11 osas" on 2006. aastal esilinastunud Eesti lühimängufilm, mis räägib Eesti subkultuurist, mida on nimetatud jõmluseks või ka rullnokluseks.
Filmi tegevustik keskendub rullnokk Valdisele, kes saanuna tüli käigus labidaga löögi pähe, unustab ära kõik, mis tema igapäevases jõmmielus normaalne oli. Kuigi sõbrad üritavad Valdise mälu virgutada, muutub mõistmatu noormees erinevusi vihkavas ühiskonnas peagi häirivalt üleliigseks ning tema pääsemine ei ole sugugi lihtne.
Linateost on korduvalt iseloomustatud kultusfilmina.
Film esilinastus 3. augustil 2006 Kinobussi tuuri raames Ruhnul. 2024. aasta 1. aprillil esilinastus filmi järg "Tulnukas 2 ehk Valdise tagasitulek 17 osas".
Filmi tegemine.
"Tulnukas" oli Merivoo lõputöö Balti Filmi- ja Meediakooli bakalaureuseõppes. Ta on öelnud, et filmi esitlemisel hindamiskomisjonile nõudis pool liikmetest töö mittearvestamist ning teine pool töö hindamist A-ga. Komisjoni omavaheliste vaidluste ja tülitsemise järel määrati lõpphindeks A. Merivoo soovis algul juhendajaks Peeter Simmi, kuid et Simm nõudis käsikirja täielikku ringitegemist, valis Merivoo juhendajaks hoopis Hardi Volmeri.
Sisu.
Film koosneb 11 osast.
Kriitiline vastuvõtt.
Tarmo Teder kirjutas kultuuriajalehes Sirp, et ehkki "räigerealismile viimaseid vinte peale ja üle keerav" film mõjub paljudele šokeerivalt on Merivoo "[...] autosid, hamburgerid ja õltsi kummardavate jõmmihakatiste ilge slängiga tabanud meie kaasajale väga olulise ajuvabaduse, seda äärmist nõmedust ülepritsiva groteskiga elavalt ja seejuures kunstiliselt kujutanud". Ta tõi esile kriitilisrealistlikut laadi filmi hoogsat ja ilmekalt täpset näitlejatööd ning nimetas ""Tulnukat" löövaks filmikunstniks.
Kristiina Davidjants nimetas 2006. aastal "Tulnukat" viimase 15 aasta parimaks lühifilmiks ning Eesti filmitoodangus kõrget kohta väärivaks. Ta osutas režissööri oskusele suhtuda filmiainesesse mänguliselt, õnnestunud näitlejavalikule, kunstnikutööle ning süžeele. 
Aureelia Aasa on filmi nimetanud Merivoo karjääri defineerivaks teoseks ja kultusfilmiks. Kultusfilmiks on nimetanud "Tulnukat" ka Krister Kruusmaa.
Auhinnad.
2007. aastal anti Saksamaal Wiesbadenis 7. Kesk- ja Ida-Euroopa filmifestivalil "goEast" "Tulnukale" esikoht tudengite lühifilmide kategoorias preemiaga 1000 eurot. Film sai ka publikupreemia.
2023. aastal anti filmile Balti filmi, meedia ja kunstide instituudi filmifestivali BOB-i (Best of BFM) auhinnagalal elutööpreemia BFM-i kuvandi mõjutamise eest.
Koila (Väike-Maarja)

Koila on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Rakke valda.
Ajalugu.
Koila on muistse Pudiviru lõunapoolsemaid külasid, mille piirkonnas oli enne kuivendamisi hulk karstiallikaid ja kurisuid, paar sajandit tagasi töötanud külas 3 vesiveskit. 
Vaagnataolised augud kandnud igaüks oma nime. Kabeliaugus olnud muiste kabel, Saare augus järveke, Lambapääru augus pestud lambaid, Sinika ja Katla augus olnud su­viti vesi. Tänapäeval laiuvad külas kuivendatud rohumaad, kus pole jälgegi allikatest.
18. sajandi L. A. Mellini kaardi järgi läbis Salla jõgi ka Kadiküla, Koila ja Kaavere küla. Tänapäeval suubub Salla jõgi Reastvere külas. Teisi loetletud külasid läbib Koila peakraav.
Koilas asus Koila mõis.
Rift

Rift on koht, kus toimub maakoore ja litosfääri rebenemine 
Riftide tekkepõhjuseks on laamade lahknemine. Ookeanilise maakoorega laamade lahknemisel tekivad ookeanilised riftivöötmed, kus piki keskahelikku kulgeb pikk ja kitsas alang. Kohati voolab välja laava ja purskavad vulkaanid. Sageli esinevad tugevad maavärinad.
Mandrilise maakoorega laamade või nende osade lahknemisel tekivad mandrilised riftivöötmed, piki selle keskosa kulgeb pikk ja kitsas alang. Seal tekivad kitsad ja pikad järved. Kohati voolab välja laava ja purskavad vulkaanid. Sageli esinevad tugevad maavärinad.
Vene Kunstnike Ühendus Eestis

Vene Kunstnike Ühendus on asutatud 1998. aastal ning sellesse kuuluvad Eestis elavad ja kunstiga tegelevad eri rahvustest inimesed. Nendevaheline ühendav lüli on vene keel. 
Vene Kunstnike Ühenduse juhataja on Aivar Rihkrand. 
Ühendus korraldab pidevalt väljapanekuid Ida-Virumaa kunstigaleriides ja Tallinnas Vene Kultuurikeskuses, aga ka mitmel pool mujal. Näiteks 2011. aastal organiseeriti koostöös Tallinna Vene Muuseumiga retrospektiivne näitus "Vene kunstnikud Eestis. 21 sajandi algus". Esmakordselt ühenduse ajaloos toimus ühine näitus Tartus.
Tasandik

Tasandik on suhteliselt tasase pinnamoe ning madalate absoluutsete kõrgustega piirkond.
Tasandiku reljeef võib olla kergelt lainjas, kuid mäestikele omaseid järske reljeefivorme üldiselt ei ole või on vähe. Valdavad kulutuslikud ja kuhjelised pinnavormid. Tasandik võib olla tekkinud nii settimise kui ka erosiooni läbi. Näiteks rannikumadalikud on tavaliselt külgnevaist mägedest pärineva settematerjali kuhjumisalaks. Mõnikord on tasandik tekkinud pikka aega väldanud kulutuse tagajärjel, mis on reljeefi iseärasused ajapikku tasandanud. 
Tasandikel elab suurem osa maailma rahvastikust.
Koipsi

Koipsi (ka "Koipse") on küla Harjumaal Jõelähtme vallas. Asub Koipsi saarel.
Koogi (Jõelähtme)

Koogi on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Saltatsioon

Saltatsioon on setteosakeste transpordiviis, mille puhul osakesed liiguvad tuulest või vooluveest kantuna hüplevalt edasi.
Saltatsioon on vahevormiks veeremise ning suspensioonina edasikandumise vahel. Selle, kas setteosake liigub edasi veereldes, saltatsiooniliselt või suspensioonina, määravad ära osakese omadused (mass, suurus) ja teda kandva fluidumi omadused (liikumiskiirus, tihedus).
Koogi (Tartu)

Koogi on küla Tartu maakonnas Tartu vallas. Külas on 70 elanikku. Külast voolab läbi Laeva jõgi ning seal asub ka 2 järve: Koogi paisjärv ja Veski paisjärv. Keskuses asus Saadjärve mõisa karjamõis: Koogi mõis. 
Koogi külas on sündinud polaaruurija Vello Park ja Endla teatri näitleja ning muusik Elmar Trink
2000. aastal moodustati Koogi külaseltsing, kelle eestvedamisel on korrastatud külakeskus, rand ja 2005. aastal valmis ka külakoda, kus korraldatakse järvemuusikakontserte, külapäevi, Saadjärve kooli kokkutulekuid, Tabivere valla laulupäevi jne.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tabivere valda.
Kostiranna

Kostiranna on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Kullamäe (Jõelähtme)

Kullamäe on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Kullamäe

Kullamäe võib tähendada järgmist:
Kullamäe (Räpina)

Kullamäe on küla Räpina vallas Põlva maakonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Veriora valda.
Meander

Meander on jõelooge.
Jõed moodustavad meandreid peamiselt alamjooksul laiades lammorgudes. Meandrid hakkavad moodustuma, sest jõe vool on alati turbulentne ning reljeef pole kunagi absoluutselt ühtlase kallakuga. Seetõttu ei saa kujuneda sirgeid jõesänge. Tekkinud looked muutuvad suuremaks, sest jõed voolavad n-ö väliskurvis kiiremini ja erodeerivad sealt setteid, mille tulemusel tekib kõrge kaldaga põrkeveer. Sisekurvis toimub aga aeglase voolu tõttu setete kuhjumine (jõgi säilitab oma laiuse, kuid muudab asukohta). Seega on tegemist positiivse tagasisidega – tekkinud jõelooge soodustab enda edasist arenemist. Meandrid ei saa areneda lõputult, sest ükskord murrab jõgi oma tee sirgemaks ning vanadest meandreist arenevad soodid.
Meandrite moodustumist nimetatakse meandreerumiseks.
Termin "meander" tuleb Väike-Aasia poolsaare edelaosas voolava jõe Büyük Menderese nimest.
Liivamäe

Liivamäe on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Loo küla

Loo on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Maardu küla

Maardu on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Maardu küla on esmamainitud aastal 1241 ("Martaekilae") ning Maardu mõisa ("Maarthe") 1397. aastal. Küla mõisastati 18. sajandi keskpaigas.
Külas asuvad Maardu mõis, Maardu hiiemets, väikeselohuline kultusekivi Hiiekivi ning Maardu kivikalmete rühm. Põhjas piirneb küla Tallinna–Narva maanteega, millega ühendab küla keskust Maardu mõisa tee. Küla läbib Lagedi–Kostivere tee ja külla jääb ka üks bussipeatus (Maardu mõis). Lähimad kauplused, koolid, lasteaiad ja muud asutused jäävad sama valla Loo ja Kostivere alevikku.
1941. aasta 6. detsembril sündis Maardu külas talunike Evald ja Adele Hermaküla (sündinud Sepp) poeg Evald Hermaküla, hilisem tuntud näitleja, teatrilavastaja, filmilavastaja ja näitejuht.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 159 inimest. Neist 114 (71,7%) olid eestlased. 
Küla järgi on nimetatud Kallavere kihistu Maardu kihistik.
Manniva

Manniva on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Seal asuvad golfiväljakud, mis kuuluvad klubile Estonian Golf &amp; Country Club.
Neeme (Jõelähtme)

Neeme on küla Jõelähtme vallas Harjumaal. See asub Tallinna kesklinnast umbes 40 km kaugusel. Neeme (varem "Sumini", "Sunaneeme" ja ) küla asutati 1560. aastal ja see asub Ihasalu poolsaare tipus. 
1977—1997 oli Ihasalu küla osa. 
Neeme küla on esimene küla Eestis, millel on oma lipp ja vapp, mille kirjeldus on järgmine: sinisel kilbil hõbedane kilbi ülaservani ulatuv kaarjate külgedega teravik ja kaks püstasendis seljakuti asetatud vastandvärvustes kala. Sinine tähistab merd, hõbedane teravik viitab neemele. Kalad osutavad randlaste traditsioonilisele tegevusele – kalapüügile. Neeme küla vapp on kantud 22. juunil 1996 Eesti vapiregistrisse.
Neeme külas on lasteaed, kuueklassiline kool (asutatud 1898), raamatukogu, rahvamaja, pood, Wana Kala kõrts, restoran Ruhe. Kuni 2007. aastani tegutses Neemes postipunkt. 
Külas on väga arenenud kolmas sektor – tegutsevad mitmed mittetulundusühingud: MTÜ Neeme Rannavalve Selts, MTÜ Neeme Sadam, MTÜ Lühitneeme Selts). Neeme küla oli üks esimesi külasid, mis liitus naabrivalve liikumisega.
Traditsioonilistest üritustest suurimad on iga viie aasta tagant tähistatavad Neeme päevad, iga aasta juulis peetav kalurite päev, augustis toimuv muinastulede öö ja septembris toimuv Neeme lõikuskuu laat.
Aastatel 2002–2005 ilmus Neeme küla ajaleht Neemekene. 2006. aastast kannab Neeme ja Ihasalu küla ajaleht nime Oma Poolsaar.
Neeme küla tunnistati 2001. aastal Harjumaa kauneimaks külaks ning 2002. aastal tunnistas president selle Eesti kauneimaks külaks.
Külas on käimas ka vilgas kinnisvaraarendus, suurim arendatav elamurajoon on Kadakaranna. Tegelik elanike arv külas on ametlikest andmetest tunduvalt suurem.
Neeme külas on ka väikesadam Neeme Sadam, mis on rekonstrueeritud, aga mida veel arendatakse. Neeme sadamas on võimalik randuda väikestel ja keskmise suurusega alustel. Sadamal on oma tankla. 
Enamik supluskohtadest on liivarannad.
Nehatu (Jõelähtme)

Nehatu on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Nehatu külas Pirita jõe ääres paikneb kunagise Nehatu mõisa mõisasüda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 18 inimest. Neist 17 olid eestlased.
Parasmäe

Parasmäe on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Parasmäel on arvukalt muinasaegseid kultusekive (Parasmäe kultusekivid), millest mitmed on arvele võetud kultuurimälestisena. Kultusekive on Parasmäe külas 18, üks nendest suur rändrahn. Kive hakati religioossetel eesmärkidel kasutama 1. aastatuhandel e.m.a. 
Parasmäe küla on esimest korda mainitud tundmatu Taani munga poolt aastal 1219, kuid asula on arvatavasti tekkinud umbkaudu 2000 aastat tagasi.
Parasmäe külast, seal asuvatest taludest ja asula ajaloost on ilmunud mitu raamatut, sealhulgas 2012. aastal ilmunud teos "Parasmäe talude lood" (autor Helen Sooväli-Sepping), aga ka:
Rammu

Rammu on küla Harjumaal Jõelähtme vallas. 
2012. aastast on Rammu küla rahvastikuregistris registreeritud ühe inimese elukohaks. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel Rammu külas püsielanikke polnud.
Rammu küla alla kuuluvad Rammu ja Allu saar ning Malusi saared.
Rebala

Rebala on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Rebala küla asub Rebala muinsuskaitseala territooriumil. Piirkond on osa endisest Maardu fosforiidikaevandusest. Rebala külas asub lisaks loodus- ja huviväärsustele ka Jõelähtme prügila.
Rebala külas elas 2023. aasta aprilli seisuga 165 elanikku.
Nimi.
Keeleteadlase Lauri Kettuneni arvates tuleneb küla nimi perekonnanimest Rebane. Eesti entsüklopeedia järgi pärineb nimi ürgaegsetelt kohalikelt hõimudelt, kelle tootemloom oli rebane. Sama tüvega ja la-lõpuline nimi esineb läänemeresoomlaste asualal mujalgi (soome Repola, karjala Reboilu). Kohalikus kõnepruugis on küla kutsutud ka Räbalaks. Kettuneni hinnangul on see rahvaetümoloogiline nimekuju. Keeleteadlane Per Wieselgren on välja pakkunud võimaluse, et nimi on kujunenud sõnast räbal ~ ribal ’kaltsud, vilets’ ja sellega seotud sõna "riba" kõrvaltähendusest ’maariba’. Räbala tähendaks seega ’maariba’ + kohakäändeliide -la. Wieselgreni arvates võib külanimega olla seotud ka Revala muinasmaakonna nimi.
Rebala külaga liidetud Jõelähtme lähedale rajatud uusasumit on rahvasuus kutsutud Männisaluks ja Kärmuks.
Rebala küla järgi on nime saanud Lasnamäe lademe Väo kihistu Rebala kihistik.
Nahakunstnike loend

"Siin on loetletud nahakunstnikke".
Rohusi

Rohusi on küla Rohusi saarel Jõelähtme vallas Harjumaal.
Varem oli küla nimi Rohusaare.
Küla oli elanikega 18.-19. sajandil, seal elas kaks peret.
Ruu

Ruu on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Ajalugu.
Ruu ("Rutæ") küla on nimetatud „Taani hindamisraamatus”. Küla 8 adramaa valdajaks oli sel ajal Robert Slutter (taani k. Robert af Slutter), kuid juba 1249. aastal läänistas Taani kuningas küla Tallinna piiskopile Thorkillile ning 1281. aastal on küla nimetatud koos Jägala piiskopimõisaga. Seejärel läänistasid Tallinna piiskopid küla maid mitmele valdajale. 
1560. aastal kinnitas piiskop külast 4 adramaad Gerdt Schüttele (mida enne olid kasutanud talupojad Molle, Bewer, Hanto, Pebbo ja Barthold). Ülejäänud 3 talu kuulusid 1565. aasta andmetel endiste piiskopi valdustena Rootsi kroonile. Aastal 1623 vahetasid Gerhard Schütte ja Jakob De la Gardie omavahel maid, selletulemusena läks kogu Ruu küla taas Jägala mõisa alla.
Ruu külast võib pärineda Nicolaus Rutto.
Saha

Saha on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Külas asub Saha kabel, Maardu hiiemets, Maardu hiiemetsa ohvrikivi, Saha kivikalmed.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 150 inimest. Neist 141 (94,0%) olid eestlased.
Sambu

Sambu on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Eero Loone

Eero Loone (sündinud 26. mail 1935) on eesti filosoof, emeriitprofessor filosoofia alal.
Isiklikku.
Ta on Nigolas Loone ja Leida Loone poeg.
Eero Loonel on tütred Piret Loone ja Oudekki Loone, abikaasa on matemaatik Leiki Loone.
Uusküla (Jõelähtme)

Uusküla on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 466 inimest. Neist 183 (39,3%) olid eestlased. 
Külas asub osaliselt Muuga sadam ja Muuga tööstuspark.
Vandjala

Vandjala on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Üldiseloomustus.
Vandjala küla asub Rebala muinsuskaitseala tuumikalal, kõige väärtuslikumas tsoonis. Säilinud on Vandjala soo; Maardu Lõunakarjääri tegevuse tagajärjel suures osas hävinud männimetsaga kaetud Männiku soost (Aara maaüksuse poolsest rabast) on säilinud 15–20 hektarit.
Alles on ka Katkootsa karjamaade osad, mis jäid Maardu Lõunakarjäärist osaliselt puutumata. Lisaks on säilinud looduslikke karjamaid ja väärtuslikke niite. Küla territooriumil on säilinud kiviaedu, kivikalmeid ja kultusekive. Vana Vandjala südames asub rändrahn Hallikivi, millega on seotud mitmeid pärimusi.
Ajalugu.
Vandjala küla on esmamainitud 1241. aastal "Taani hindamisraamatu" "Suures Eestimaa nimistus", mille koostasid 1219–1220 külade ristimise käigus üleskirjutatud andmete põhjal Taani mungad. Nimistu järgi kuulus Vandjala 13. sajandil Jõelähtme kihelkonna alla. Vandjala küla suurus ei ole alates 13. sajandist eriti muutunud.
1379. aastal on esmamainitud Kostivere mõisa nime ("Kostifer"). Vandjala on selle mõisa koosseisu kuulunud sajandeid. 
Kool ja palvemaja.
Vene õigeusu kiriku Aruküla Püha Kolmainu kogudus avati Sinodi korraldusega 1871. Paekivist Aruküla Püha Kolmainu kirikuhoone valmis 1873 ja oli mõeldud 200–250 palvetajale. Kirik asub Tallinnast 28 km kaugusel, praeguses Raasiku vallas Kulli külas. Kogudusel oli Arukülas õigeusu kaheklassine kool, mis avati 1873. aastal ja tegutses kogudusele kuuluvas puumajas. 
Vandjala külla, eramajja (ehitatud 1850) rajati Aruküla Õigeusukiriku Kostivere abikool, mida kasutati ka palvemajana. Õigeusu abikooli ehitamine langeb kokku laialdase venestamispoliitikaga Aleksander III ajal. 1875 on Nikolai Vasiljev Bataschkovi ja Jelisaveta Denissova tütar Anna üheks ristivanemaks on märgitud külakooli õpetaja Aleksander Emeljanov Orlov. Hoone on oma endisel kujul säilinud ning on eraomanduses. 1911. aastal käis koolis 20 last ja nende õpetajaks noor oli 22-aastane Jaan Orgusaar. Kostiveres elava Teiva Antsu jutu järgi olla veel 1960. aastal selle kooli seinal pühapilte olnud. Kaurila Aino mäletamist mööda olla kõik vanaisad siin koolis käinud.
Jõelähtme vallanõukogu koosolekul (7.04.1919) otsustati võtta Vandjala apostliku õigeusu koolimaja vallakooli ruumideks. Kogudus nõustus sellega teatud tingimustel. 10. augustil sõlmiti akt Vandjala koolimajas Aruküla apostliku õigeusu koguduse nõukogu ja Jõelähtme vallanõukogu vahel hoone üleandmiseks Kostivere-Vandjala abikooliks. Üle võeti: koolimaja (välja arvatud palvetuba), kooli inventar, kooli kuurid, õppeabinõud, raamatukogu, kooli aed 26. oktoobril koostatud aktis loetakse ülevõetud vara väärtuseks 16 208 marka.
Vandjala asus Eesti NSV ajal Nõukogude sõjaväe raadiopeilingukeskuse linnak, s/o 10717 raadiopeilingu linnakus oli kokku 26 hoonet.
Võerdla

Võerdla on küla Jõelähtme vallas Harjumaal.
Homofoonia

Homofoonia (kreeka keeles "homoios" ühesugune + "phone" heli ) on muusikas mitmehäälne faktuur, milles ühte domineerivat meloodiat saadab muu muusikaline materjal.
Rullnokk

Rullnokkadeks nimetatakse teatud elustiili või isegi subkultuuri esindajaid 1990. aastate ja 21. sajandi alguse Eestis.
Rullnoka mõiste tõi laiemasse kasutusse ajakirjandus. Eriti tuntuks sai see sõna rahva seas 2001. aastal Kanal 2 huumorisaatest "Wremja" (stsenaristid Mart Juur ja Andrus Kivirähk), kus näitlejad Jan Uuspõld ja Dan Põldroos mängisid karikeeritult kahte rullnokka (Aivar Saan ja Peeter Kelk ehk Aiku ja Pets). Rullnokki kujutavaks võib pidada ka ansambli Smilers laulu "Mina, Pets, Margus ja Priit".
2006. aastal valmis Rasmus Merivool Tallinna Ülikooli filmi ja video õppetooli lõputööna lühimängufilm "Tulnukas", mille peategelased on rullnokad. 
Rullnokkade elustiili parodeerib Martin Saare laul ja muusikavideo "Mul on bemmil uued kummid".
Groningen

Groningen () on linn Hollandis, Groningeni provintsi keskus.
Groningen asub mitme kanali ääres (Winschoterdiep, Noord-Willems-Kanaal, Van Starkenborghkanaal ja Eemskanaal).
Groningen on Tallinna sõpruslinn.
Groningenis paikneb Leideni Ülikooli järel vanuselt teine ülikool Hollandis – 1614. aastal asutatud Groningeni Ülikool. Linna elanikest umbes 50 000 on üliõpilased.
Arhitektuur.
Rahvusvahelist tähelepanu ja kiitust on pälvinud Groningeni Ülikooli Meditsiinikeskuse uus kompleks.
Sport.
Linnas on jalgpalliklubi FC Groningen.
Miskolc

Miskolc on komitaadi õigustega linn Ungaris, Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadi keskus.
Miskolc on elanike arvult neljas linn Ungaris.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Miskolci elanikest ungarlasi 95,7%, mustlasi 2,2%, slovakke 0,3%, sakslasi 0,3%, kreeklasi 0,1% ja teistest rahvustest inimesi 1,4%.
Lusaka

Lusaka on Sambia pealinn ja suurim linn, Lusaka provintsi keskus. Linn asub riigi lõunaosas 1400 m kõrgusel platool.
Linn asutati 1905. aastal Euroopa asunike poolt aafriklaste küla kohale. 1935. aastal sai Briti kroonikoloonia Põhja-Rodeesia pealinnaks.
Kesklinnast 26 km kaugusel asub Kenneth Kaunda rahvusvaheline lennujaam.
Marilyn Waltz

Marilyn Ardith Waltz (abielus Marilyn Ardith Jordan; 5. november 1931 Waukesha, Wisconsin – 23. detsember 2006 Medford, Oregon) oli ameerika modell ja näitleja. 
Ta oli esimene, kes poseeris Playboy posteritüdrukuna kolmel korral (hiljem kordas seda Janet Pilgrim). Waltz oli postril veebruaris 1954, aprillis 1954 ja aprillis 1955. Kui Waltz esimest korda ilmus posteritüdrukuna Playboys, esitleti teda nimega Margaret Scott. Kuni 1990. aastate keskpaigani arvati, et Playboys oli poseerinud kaks eri isikut. Alles siis märkas Hugh Hefner, kes parasjagu koostas raamatut "The Playmate Book", nende fotode vahel suuri sarnasusi. Hiljem, kui Hefner avaldatud raamatus selle üle spekuleeris, teatas Waltz, et tegelikult esimest korda poseeriski ta nime Margaret Scott all.
Waltz oli ka laulja ja näitleja. Enne Playboys poseerimist oli ta olnud muudegi meesteajakirjade modell. Hiljem töötas ta mitmes kinnisvarafirmas, kuni läks 1996. aastal pensionile.
Isiklikku.
16. jaanuaril 1958 abiellus Marilyn Breck Jordaniga. Neil sündis kaks last.
Tema mõõdud poseerimise ajal olid:
Obduktsioon

"See artikkel on geoloogia mõistest; meditsiini mõiste kohta vaata artiklit Lahkamine"
Obduktsioon on geoloogiline protsess, mille käigus lükatakse mandrilise maakoore peale fragment ookeanilise maakoorega litosfäärist.
Tavaliselt toimub ookeanilise maakoore sukeldumine mandrilise maakoore alla, sest viimane on väiksema tihedusega. Seda protsessi nimetatakse subduktsiooniks. Obduktsioon võib toimuda näiteks orogeneesi käigus, kui üksteisega põrkuvad näiteks kontinent ja saarkaar või kaks kontinentaalset plokki, mille vahele kiilutakse kunagise ookeanipõhja jäänused. 
Obduktsiooni läbi tekkinud kivimkompleksi nimetatakse ofioliidiks. Sellistes kompleksides võib paljanduda ka näiteks kunagine Moho ehk maakoore ja vahevöö piirpind. Ofioliitide uurimine annab teavet ookeanilise maakoore ja selle aluse litosfääri koostise kohta.
Mezeni jõgi

Mezeni jõgi (komi keeles "Mõzõn" ) on jõgi Põhja-Venemaal Komi Vabariigis ja Arhangelski oblastis. 
Jõgi suubub Mezeni lahte. Jõe pikkus on 966 km. Valgla suurus on umbes 78 000 km². Vooluhulk suudmes on keskmiselt 866 m³/s, maksimaalselt 9530 m³/s. Jõgi on segatoiteline, kõige rohkem toitub lumesulaveest. Suurvesi on kevadel lume sulamise järel ja sügisel vihmade tõttu, madalvesi mais-juunis. Jäätub oktoobri lõpust novembri keskpaigani, vabaneb jääkattest aprilli lõpus – mai alguses. Looded on tuntavad suudmest kuni 64 km ülesvoolu.
Jõgi algab Timaani kõrgustikult Komimaalt. Tema lähte geograafilised koordinaadid on umbes 55° idapikkust ja 65°30' põhjalaiust. Jõgi voolab edelasse, siis loodesse, siis jälle edelasse. Verhnemezenskis pöördub jõgi lõunasse, Glotovos, kus temasse suubub vasakult Irva jõgi, läände ning voolab läbi Koslani ja Ussogorski. Viimane on ainus koht, kus jõe äärde ulatub raudtee. Ussogorskis pöördub jõgi põhja ja voolab läbi Bolšaja Põssa, kus temasse suubub vasakult Põssa jõgi, Komimaa piirini Arhangelski oblastiga. Kaugemal põhjas, Vožgoras suubub paremalt Mezeni jõkke Mezenskaja Pižma. Vožgoras pöördub jõgi loodesse. Temasse suubuvad vasakult Nizma ja paremalt Sula jõgi, siis voolab ta läbi Koinassi ja temasse suubub paremalt Kõma jõgi, misjärel ta pöördub läände ja voolab läbi Tsenogora kuni Lešukonskojeni. Seal suubub temasse vasakult suurim lisajõgi Vaška. Mezeni jõgi pöördub loodesse, voolab läbi Tselegora ja Kozmogorodskoje. Dorogorskojes suubuvad Mezeni vasakult Kimža ja paremalt suurim parempoolne lisajõgi Pjoza. Seejärel läbib jõgi Mezeni ja Kamenka ning suubub Mezeni lahte Valges meres. 
Mezenist kuni Bolšaja Põssani kulgeb jõe kaldal maantee, Mezenist Lešukonskojeni kattega, sealt edasi katteta tee, Mezenist Vožgorani jõe paremal, sealt edasi vasakul kaldal. 
Mezeni jõgi on laevatatav suudmest 201 km kuni Vaška suudmeni Lešukonskojes, aga kevadel suurvee ajal koguni 681 km.
Lodeinoje Pole rajoon

Lodeinoje Pole rajoon on haldusüksus Venemaal Leningradi oblastis.
Rajoonis on kaks linnalist asulat (Lodeinoje Pole ja Svirstroi) ja kolm külaasundust.
Nadine Gordimer

Nadine Gordimer (20. november 1923 Springs – 13. juuli 2014 Johannesburg) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna (1991) ja Bookeri auhinna (1974) laureaat. 
Elulugu.
Nadine sündis söekaevanduslinnas Springsis, mis asub Johannesburgi lähedal, Isidore ja Nan Gordimeri peres. Tema vanemad olid juudid; isa oli emigreerunud Leedust ja ema Londonist.
Hariduse sai ta katoliiklikust konvendikoolist. Seejärel õppis ta aasta Witwatersrandi Ülikoolis, kus kraadiõpe jäi pooleli. 1960. ja 1970. aastail õpetas ta mitmes Ameerika ülikoolis. Ta sekkus ka avalikult Lõuna-Aafrika poliitikasse, nõudes apartheidipoliitikast loobumist. Suur osa tema loomingust põhinebki moraalsetel ja psühholoogilistel rassipingetel, mis olid tema kodumaal levinud.
Tema esimene avaldatud teos oli lühijutt lastele, "The Quest for Seen Gold", mis ilmus 1937. aastal Children's Sunday Expressis. 
Tema esimene lühijuttude raamat "Face to Face" avaldati 1949. aastal.
Tema esimene romaan, "The Lying Days", ilmus 1953. aastal.
Aastal 1954 abiellus Nadine kõrge reputatsiooniga kunstikaupleja Reinhold Cassireriga, kes asutas ettevõtte , hiljem asutas Reinhold oma galerii ja juhtis seda. Paaril sündis 1955. aastal poeg Hugo.
Karjaküla

Karjaküla on alevik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Asub 3,5 km Keila kesklinnast loodes.
Alevikus elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 345 inimest. Neist 131 (38%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanike arv 367.
Aastatel 1992–2017 kuulus Karjaküla Keila valda.
Karjakülas asub 35-kohaline sotsiaalkeskus, milles tegutseb ka pensionäride päevakeskus.
Küla territooriumi lõunaosas asub AN-12 lennuk, milles tegutseb Keila Mudellennu Klubi.
Keila-Joa

Keila-Joa on alevik Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Alevikus elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 389 inimest. Neist 262 (67,4%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 383.
Aastatel 1992–2017 kuulus alevik Keila valda.
Militaarajalugu.
27. juunist 1946 tehti Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega nr 034 Harju rajoonis 423,2 ha suurune maaeraldus sõjaväebaasi loomiseks. Nimetatud alale asus õhukaitseüksus nr 03115, hiljem tuntuks saanud kui Keila-Joa lennuväli ja Keila-Joa raketibaas. Vene sõjavägi andis objekti Eesti Vabariigile tagasi 1993. aasta augustis .
Illurma

Illurma on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 74 inimest. Neist 64 (86,5%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 23.
Külas asuv Kuusiku talu oli helilooja Konstantin Türnpu suvekodu. Suvekodu lähedal pargis on helilooja mälestussammas.
Keelva

Keelva on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 45 inimest. Neist 44 olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 29.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Kersalu

Kersalu on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 73 inimest. Neist 53 (72,6%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 20.
Ajalugu.
Kersalu esmamainimiseks peetakse aastat 1392, mil Clawes Kele kinnistas poolteist adramaad vabatalupojale "Nitcze Berndes szoene tho Kirczel""."
Küla on ajalooliselt kuulunud Keila mõisa koosseisu.
1867. a. Keila mõisa maksutoimiku järgi oli külas 9 talu (algne kirjapilt):
1881 müüs Keila mõisnik parun Gottlieb von Meyendorff talunikele 10 talu:
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Kloogaranna

Kloogaranna on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Kloogarannas asub elektrirongide lõpp-peatus Kloogaranna. Ooteplatvorm jääb Lahepere lahe rannast umbes 50 meetri kaugusele. Rongiliin Kloogalt valmis juuniks 1960. Kloogarannas suubub merre Treppoja.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 213 inimest. Neist 204 (95,8%) olid eestlased. 1. jaanuaril 2015 oli elanikke 186.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda. Suvel 2023 ilmus A. Veetamme 120-leheküljeline raamat rannast, rajatistest, inimestest, asula loost ja suvitamisest.
Kulna

Kulna on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Küla esmamainijaks on Henriku Liivimaa kroonika, kus selle nimi on esitatud kujul "Culdale". Taani hindamisraamatus on see kirja pandud kui "Guldan" ja kuni 16. sajandini oli kasutusel nimi "Guldena". Külanime praeguse variandi esimene üleskirjutus pärineb 1561. aastast ("Gulna"). On arvatud, et nime algupäraks on sufiksi "-la" abil sõnast "kuld" moodustatud tuletis.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 351 inimest. Neist 327 (93,2%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 71.
Kulna territooriumil kasvab Liivaaugu tamm. 
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Käesalu

Käesalu on küla ja mõis Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Kohati kasutatakse ka nime Käosalu. Praegused administratiivsed piirid ei lange kokku Käesalu põlisalaga.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 83 inimest. Neist 77 (92,8%) olid eestlased.
Eesti 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas praegu külana määratletaval territooriumil alaliselt 23 inimest. Kõik olid eestlased.
Ajalugu.
Vanim Käesalu asukaid nimetav kirjalik allikas pärineb aastast 1480. Küla kuulus kuni XVII sajandi alguseni Keila mõisa valduste hulka.
Gustav II Adolf läänistas küla koos veel mitme endise Keila ordumõisa aladega Hans Hansson Elveringile ning sestpeale kuulus Käesalu Tuula mõisa alla.
Käesalu mõisaline asundus sai alguse XVII sajandi esimesel poolel rajatud karjamõisast, mis eraldati Tuula mõisast tingimuslikult 8. juulil 1648. 
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Laoküla (Lääne-Harju)

Laoküla on küla Harjumaal Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 33 inimest. Neist 28 (84,8%) olid eestlased. 2000. aastal oli elanikke 40.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Lehola

Lehola on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Lehola küla asub Keila–Haapsalu maantee ääres. Leholast voolab läbi Lehola oja. Naaberkülad on Ohtu, Kulna, Luuri, Niitvälja ja Klooga. Küla asub umbes 5 kilomeetri kaugusel Keilast ja 30 kilomeetri kaugusel Tallinnast. Leholas on bussipeatus, kahe kilomeetri kaugusel on Kulna raudteejaam ja nelja kilomeetri kaugusel Niitvälja raudteejaam. Külas Laulasmaa Kooli Lehola koolimaja, kus on lasteaed-algkool, jalgpalli- ja korvpalliväljak ja Lehola raamatukogu. 
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 445 inimest. Neist 363 (81,6%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 537.
Lehola kool.
Lehola Lasteaed-Algkool avati 1987. aastal. Kuni 2000/2001. õppeaasta lõpuni töötas kaks lasteaiarühma ja 4-klassiline algkool. Alates 2003/2004. õppeaastast oli kool 6-klassiline ja 2004. aasta sügisel lisandus veel ka kolmas lasteaiarühm. 2008. aastal avati Karjakülas kooli filiaalina lasteaia liitrühm. 1. septembril 2017 liideti Lehola Kool Laulasmaa Kooliga ja see on Laulasmaa Kool Lehola õppekoht. 
Lehola mõis.
Lehola mõis (saksa keeles Lehhola) asutati arvatavasti 1620. aastatel. Mõisa esmaomanik oli Caspar Krämer. Peahoonest ida pool asub suur park, mis erandlikult ei paikne mitte hoone taga, vaid vasakul küljel. Mõisa suundus kaks teed. Tallinna–Keila–Haapsalu maanteelt suundus 300 meetri pikkune sirge sihitee otse peahoone keskteljele. Teine tee viis mõisasüdamest mööda pargi põhjakülge Ohtu–Niitvälja teele. Selle ääres paiknes ka mõisa tuulik. Teise maailmasõja järel oli mõisa peahoone kasutusel majandi kontorina ning hiljem kohaliku raamatukoguna. 1999. aasta tulekahju muutis hoone varemeiks, jättes alles vaid kaks korstent ja välisseinad.
Maeru

Maeru on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 103 inimest. Neist 98 (95,1%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 87.
Kuni 2017. aasta haldusreformini kuulus küla Keila valda.
1977. aastal liideti Maeru külaga Kangusti.
Meremõisa

Meremõisa on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 176 inimest. Neist 163 (92,6%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 83.
Meremõisa küla piirneb Keila-Joa aleviku ning Merenuka, Käesalu ja Laulasmaa külaga. Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Nahkjala

Nahkjala on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Vasalemma alevikust vahetult idas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 47 inimest. Kõik olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 57.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Valkse

Valkse on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 138 inimest. Neist 129 (93,5%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 54.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Valkse küla territooriumil asub kunagise Aru mõisa mõisasüda.
Niitvälja

Niitvälja on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 143 inimest. Neist 106 (74,1%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 90.
Niitväljal asub Baltikumi esimene 18-rajaline golfiväljak, mis valmis kevadeks 1993.. Seal asub ka lasketiir.
Külas on Niitvälja raudteepeatus. Sinna jääb ka endise Niitvälja mõisa süda.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Külas asub 2007. aastas väike autovärvimistöökoda Niitvälja Auto
Põllküla

Põllküla on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 40 inimest. Neist 38 (95%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 37.
Aastatel 1942–1944 asus Põllkülas Ingerimaalt evakueeritud soomlaste, venelaste ja eestlaste karantiinilaager. Sarnased evakuatsioonilaagrid olid ka lähistel Kloogal ja Paldiskis. Nende laagrite kaudu evakueeriti 1942–1944 Soome üle 63000 sõjapõgeniku. Põllkülasse ja selle ümbrusse on maetud laagris surnud ümberpaigutamist oodanud sõjapõgenikud. 2018. aasta suvel avati kunagise laagri hauaplatsil mälestustahvel evakuatsioonilaagrite ja ingerisoomlaste evakueerimisoperatsiooni juhile Pentti Kaiterale.
Põllküla algkoolis õppis 1944-1947 tõlkija Matti Piirimaa.
Tuulna

Tuulna on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 355 inimest. Neist 336 (94,6%) olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 125.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda. 
Külas asub ajalooline Klooga kooli hoone. See valmis 1874 ning töötas koolina 1971. aastani.
Tõmmiku

Tõmmiku on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 75 inimest. Kõik olid eestlased. 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli elanikke 65.
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Keila valda.
Allika (Saue)

Allika on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb põhjas Ruila külaga, läänes ja lõunas Mõnuste külaga, kagus Metsanurga külaga, idas Tagametsa külaga. Küla piiri pikkus on 14,7 km.
Küla kirdeosas läbib küla kagu-loodesuunaline Ääsmäe-Kernu tee. Idapiiril kulgeb põhja-lõunasuunaline Tallinna–Pärnu–Ikla maantee.
Loodus.
Küla läänepiiri taga asuvad Ruila järv ja Ruila raba. Nende kaitseks on moodustatud Ruila looduskaitseala, mis ulatub ka Allika küla territooriumile.
Kagu-loode suunas läbib küla Vasalemma jõgi. Küla lõunapiiril suubub sellesse Haiba peakraav. Külas asub Härgesoo tiik.
Hingu

Hingu on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb läänes Kibuna külaga, põhjas Kaasiku külaga, idas Pohla külaga. Küla piiri pikkus on 14,1 km.
Küla läänepiiriks on Keila–Riisipere raudtee. Kirde-edela suunas läbib küla Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee. Lõunaosas on maantee küla idapiiriks. Kagu-lääne suunas läheb külast läbi Hingu oja. Asulas tegutseb rallipark.
Kaasiku (Saue)

Kaasiku on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb läänes Kibuna külaga, lõunas Hingu külaga, idas Laitse ja Vansi külaga, põhjas Lääne-Harju vallaga. Küla piiri pikkus on 19,6 km.
Küla läänepiiriks on Keila–Riisipere raudtee. Küla põhjapiiril voolab Vasalemma jõgi. Ida-lääne suunas läbib küla Munalaskme–Laitse tee. Kaasikul on Laitse raudteepeatus, mille juurest kulgeb Vasalemma jõeni Laitse aiandusühistute tee.
Küla lääne- ja lõunaossa on Nõukogude ajal rajatud aianduskooperatiive.
Küla territooriumil leidub karstivorme ("Hundikurk") ja on iidne asulapaik (arheoloogiamälestis).
Küla lõunapiiril oleval puisniidul paikneb kaitsealuse liigi kahelehise käokeele ("Platanthera bifolia") leiupaik (osaliselt Hingu küla territooriumil).
Kabila (Saue)

Kabila on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb edelas Laitse külaga, kagus Muusika külaga, lõunas Ruila külaga, loodes Lääne-Harju vallaga, kirdes Tuula külaga, idas Pällu külaga. Küla piiri pikkus on 17,6 km.
Küla kaguosa läbib Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee.
Küla edelapiiril voolab Vasalemma jõgi. Küla loodeosas laiub Suure-Aru soo, mille kaitseks on moodustatud Suure-Aru looduskaitseala.
Küla lõunaosas asub arheoloogiamälestiseks arvatud kalmistu.
Kabila

Kabila on nii koha- kui ka isikunimi:
Kohad
Isikud
Kabila (Põhja-Sakala)

 
Kabila on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. 
Ajalugu.
Kabila küla Polli talu maadel asunud rahvapärimuse järgi kabel. Arvatavasti on küla selle järgi nime saanud. 1559. aasta revisjonis on Kabila küla Kabella nime all.
Kool.
XVIII sajandil asutatud Kabila kool töötas algkoolina 1923. aastani. Aastatel 1902–1909 asus Kabila koolimajas Vastemõisa kaheklassiline ministeeriumikool.
XVIII sajandil loodud Kabila vallakool oli Vastemõisa vanim kool. Haridusasutus tegutses 1923. aasta kevadeni, mil see ühendati Kildu kooliga.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi kuulus küla Suure-Jaani valda.
Kernu

Kernu on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb läänes Haiba külaga, lõunas Kustja külaga, idas Kirikla külaga, põhjas Mõnuste ja Kohatu külaga. Küla piiri pikkus on 11,7 km.
Külas tegutseb Kernu Põhikool.
Külas asub Kernu staadion.
Kirikla küla

Kirikla on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb põhjas Kohatu külaga, läänes Kernu külaga, lõunas Kustja külaga, idas Rapla maakonnaga. Küla piiri pikkus on 11,5 km.
Metsanurga (Saue)

Metsanurga on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb loodes Allika külaga, edelas Mõnuste külaga, lõunas Kohatu külaga, idas ja põhjas Tagametsa külaga. Küla piiri pikkus on 10,4 km.
Mõnuste

Mõnuste on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb loodes Pohla külaga, kirdes Ruila, Allika, Metsanurga ja Kohatu külaga, kagus Kernu ja Haiba külaga ning lõunas Kustja külaga.
Mõnuste küla territooriumile jäävad Ruila järv ja Ruila raba. Nende kaitseks on moodustatud Ruila looduskaitseala, mis ulatub osaliselt ka Allika ja Pohla küla alale.
Mõnustes asub üks arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht.
Küla läbib Riisipere–Kernu tee.
Küla piiri pikkus on 29,7 km.
Pohla

Pohla on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb loodes Hingu külaga, põhjas Laitse ja Ruila külaga, kagus Mõnuste külaga. Küla piiri pikkus on 15,5 km.
Küla territooriumile ulatub Ruila looduskaitseala.
Pohla külas asub Selja allikas.
Ruila

Ruila on küla Harju maakonnas Saue vallas Vasalemma jõe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Ruila piirneb loodes Laitse ja Kabila küla, põhjas Muusika küla, edelas Pohla ja Mõnuste küla ning lõunas Allika külaga. Küla piiri pikkus on 19,6 km. Küla läbivad Ruila–Laitse tee ja Ääsmäe–Kernu tee.
Külas asus Ruila mõis. Mõisa peahoones töötab tänapäeval Ruila Põhikool, tallis tegutseb ratsaspordibaas. Säilinud on ka muid kõrvalhooneid ja suur park.
Külas asus 2024. aastani Ruila paisjärv. Selle ääres paiknes varem Ruila vesiveski.
Enne külapiiride muutmist jäi külasse Ukukivi.
Ruila järv ja Ruila raba koos neid ümbritseva Ruila looduskaitsealaga jäävad Mõnuste küla territooriumile.
Külas tegutseb Ruila raamatukogu. Külas käib koos Ruila mõisa segakoor.
Vansi

Vansi on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kernu valda.
Küla piirneb edelas Kaasiku külaga, mujal Laitse külaga. Küla piiri pikkus on 11,5 km.
Tõmmukajakas

Tõmmukajakas ("Larus fuscus") on sulestiku järgi merikajakaga sarnane kajakas, aga tema tiivad on tumedamad ja suuruselt ta veidi väiksem. Tema kaal on 560-1200 g. Tõmmukajakas on levinud Islandi, Fääri saarte, Suurbritannia, Bretagne'i poolsaare, Skandinaavia poolsaare, Soome, Eesti ja Karjala Vabariigi mererannikul ja suurtel järvedel, Äänisjärvel ja Laadoga järvel, Valge merel ja Murmanski oblastis.
Tõmmukajakas on rändlind. Ta talvitab Lõuna-Euroopas ja Aafrikas Atlandi ookeani rannikul, Vahemerel ja Mustal merel, Aafrika suurtel järvedel, Punasel merel ja Pärsia lahel.
Pesitseb tavaliselt kolooniates nii tasastel kui ka kaljustel merede, järvede ja suurte jõgede rannikuil. Talvitub merede rannikul.
Tõmmukajakas on peaaegu kõigesööja, mererannikul toitub peamiselt kalast. Samuti sööb närilisi, väikesi linde ja nende mune, usse ja putukaid.
Tõmmukajaka pesitsusaegset arvukust Eestis hinnatakse 50–100 paarile, talvist arvukust 0-5 isendile.
Memphis (Tennessee)

Memphis on linn Ameerika Ühendriikides, Tennessee osariigi suurim linn. Asub Shelby maakonnas kohas, kus Wolfi jõgi suubub Mississippisse.
Ajalugu.
Memphise alal elasid enne kolonisatsiooni tšikasoo indiaanlased. Esimeste eurooplastena rajasid sinna oma tugipunktid prantslased: Fort Proudhomme tekkis 1682, Fort Assumption 1739. 1818. aastal olid tšikasood sunnitud oma maast loobuma ja 1819 asutati ametlikult Memphis. Algul oli linnas 50 elanikku, kuid Memphis hakkas kiiresti kasvama ning sai 1826. aastal linnaks. 1845. aastal, kui linn sai sadama ja raudteeühenduse, oli see elanike arvult USA kuues linn.
Memphises tapeti Martin Luther King.
Vaatamisväärsused.
Linna suurim vaatamisväärsus on Elvis Presley kodu Graceland, mida külastab igal aastal üle 600 000 turisti.
Linnas on kõrge kuritegevuse tase.
Sport.
Linnas asub korvpalliklubi Memphis Grizzlies.
TCB Band

TCB Band (TCB – "Taking Care Of Business") oli Elvis Presley sõude taustabänd aastatel 1969–1977.
Bändi pani kokku Elvis ise.
1997. aastal tuli bänd uuesti kokku ning on sellest alates andnud Elvis Presley austuskontserte.
Koosseis.
Põhikoosseisu kuulusid James Burton, John Wilkinson, Ronnie Tutt, Glen D. Hardin ja Jerry Scheff. Ülejäänud asendasid puuduvaid liikmeid. Vaid James Burton ja John Wilkinson osalesid igal "Elvis Presley Show'l" alates esimesest sõust 31. juulil 1969 kuni viimaseni 26. juunil 1977.