tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tiina Mälberg

Tiina Mälberg (sündinud 16. märtsil 1970) on eesti näitleja.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1988. aastal Saku Keskkooli ja 1992. aastal Tallinna Konservatooriumi lavakunstikateedri (15. lend).
London Rose Bruford Colledge teatrikoolis oli Mälberg magistriõppe praktikal 2010. aastal. 2011. aastal lõpetas ta kunstide magistrina Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli teatrikunsti ja teatripedagoogika magistriõppe. 
Loominguline tegevus.
Aastatel 1991–1997 töötas ta Viljandi teatri Ugala näitlejana, 1997. aastast on Rakvere Teatri näitleja. 
Ta on mänginud telelavastustes "Keegi sinutaoline" (1993) ja "Koeralugu" (1995).
Aastatel 2003–2004 oli ta Rakvere Eragümnaasiumi õpetaja teatriõppe alal. Alates 2011. aastast on ta Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia lavakõne õppejõud. Ta on end täiendanud lavalise võitluse alal Nordic Stage Fight Fight Society (Põhjamaade Lavavõitlusliit) raames.
2013. aastal oli Tiina Mälberg nomineeritud Eesti Teatriliidu aastapreemiale naispeaosa eest Rakvere teatri lavastuses "Armastus tööpostil". 2016. aasta jaanuaris esilinastus Kadri Kõusaare mängufilm "Ema", milles Mälbergil oli peaosa; selle rolli eest on ta saanud tunnustust rahvusvahelistel filmifestivalidel.
2009. aastast on ta ka kõne- ja eneseväljenduse aluste koolitaja.
Tiina Mälberg on Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige 1993. aastast ning Rakvere Teatri loomenõukogu liige. 2021. aastast on ta Eesti Teatriliidu volikogu liige.
Teatrirolle.
Teater Ugala
Rakvere Teater
Isiklikku.
Kooselust näitleja ja lavastaja Üllar Saaremäega on tal poeg Karl Robert Saaremäe ja tütar Marii Ingriin Saaremäe.
Mart Toome

Mart Toome (sündinud 7. märtsil 1980) on eesti näitleja.
2002. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (20. lend). 
Samast aastast töötab Tallinna Linnateatri näitlejana.
Mart Toome on mänginud ka filmides ("Nimed marmortahvlil", "Stiilipidu") ja teleseriaalides.
Pepe Reina

Pepe Reina (õieti José Manuel Reina Páez; sündinud 31. augustil 1982 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliigaklubis Villarreal.
Varem on ta mänginud sellistes klubides nagu Barcelona, Liverpool, Müncheni Bayern, Napoli, AC Milan, Rooma Lazio ja Aston Villa.
Reina on õppinud Barcelona noorteakadeemias La Masia.
2007. aastal aitas ta Liverpoolil jõuda Meistrite Liiga finaali, mis kaotati AC Milanile 2:1.
Klubikarjäär.
Barcelona.
Pepe Reina liitus 1998. aastal Barcelona noorteakadeemiaga. 
2. detsembril 2000 tegi ta Kataloonia klubis debüütmängu, kohtumine Celta de Vigoga lõppes 3:3. 
Reina mängis Barcelonas kahe hooaja peale 49 mängu.
Villarreal.
2002. aasta juulis liitus Reina Villarrealiga. 
Ta aitas klubi võita kahel korral UEFA Intertoto karika (2002–03 ja 2003–04 hooajal).
2004. hooajal jõudis Villarreal UEFA karika poolfinaali ja kvalifitseerus 2005. aastal esimest korda klubi ajaloos Meistrite Liigasse.
Liverpool.
Reina osteti 2005. aastal Inglismaa kõrgliiga klubisse Liverpool. 
Liverpoolis mängis ta 394 kohtumist ja võitis neli karikat. 
Ta aitas klubil jõuda 2006–07 Meistrite Liiga finaali, kus kaotati 2:1 AC Milanile.
Napoli (laenul).
Reina anti 2013–14 hooajaks laenuks Itaalia kõrgliiga klubisse Napoli. Meeskond võitis samal hooajal Itaalia karika.
Müncheni Bayern.
2014. aasta suvel liitus Pepe Reina Saksamaa kõrgliiga klubiga Müncheni Bayern. 
Mängides Bundesligas ainult kolm mängu, tuli ta 2015. aastal Saksamaa meistriks.
Napoli.
23. juunil 2015 liitus Reina lõplikult SSC Napoliiga.
Koondisekarjäär.
Reina võitis Hispaania jalgpallikoondise koosseisus 2008. ja 2012. aasta Euroopa meistrivõistlused ning 2010. aasta maailmameistrivõistlused.
Hispaania koondises mängis ta aastatel 2005–2018 kokku 36 korda.
Isiklikku.
Reina abiellus 19. mail 2006 Yolanda Ruiziga. Neil on viis last.
Pepe Reina isa Miguel Reina oli samuti jalgpallur, väravavaht, kes mängis Madridi Atlético meeskonnas 1974. aasta Euroopa karikaturniiri finaalis Müncheni Bayerni vastu.
Carita Vaikjärv

Carita Vaikjärv (sündinud 18. veebruaril 1980 Pärnus) on eesti näitleja.
2002. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (20. lend). Samast aastast töötas ta Viljandi teatri Ugala näitlejana. Alates 2016. aastast on ta Pärnu Endla teatri näitleja.
Mänginud ka teleseriaalides ja filmis "Nimed marmortahvlil".
Karin Tammaru

Karin Tammaru (sündinud 27. jaanuaril 1971 Paides) on eesti näitleja.
Aastatel 1990–1992 õppis ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis näitejuhtimist. Lõpetas 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (17. lend).
Töötas aastatel 1996–1998 Rakvere Teatris ja 1998–2006 Vanemuise Teatris. Alates 2007. aastast on Karin Tammaru Pärnu Endla Teatri näitleja.
Isiklikku.
Tema elukaaslane on Indrek Taalmaa, neil on kaks poega.
Biograafiad (Va)

Biograafiad (Va) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Va".
Liisa Aibel

Liisa Aibel (kodanikunimi Liisa Lennuk; sündinud 21. septembril 1972) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1990 Pärnu 6. Keskkooli ja aastal 1994 Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16. lend).
Liisa Aibel töötas aastatel 1994–2004 Pärnu teatris Endla. Alates 2004. aastast on ta Rakvere Teatri näitleja.
Osatäitmisi.
Liisa Aibel on mänginud telesarjades "Mõmmi ja aabits. 20 aastat hiljem" ja "Hajameelselt abielus". On osalenud eesti mängufilmides "Päeva lõpus" (Marta - Marion) 2009, "Kutsar koputab kolm korda" (Kasvataja) 2010, "Rohelised kassid" (Gold Shop Worker) 2017, "Tõde ja õigus" (Lambasihver) 2019 ning "Johannes Pääsukese tõeline elu" (Kõrtsiemand) 2019.
Teatrirolle:
Isiklikku.
Tema abikaasa oli näitekirjanik ja dramaturg Urmas Lennuk. Nende tütar Kadi Leen Aibel on sündinud aastal 2008.
Mihkel Kabel

Mihkel Kabel (sündinud 1. aprillil 1984 Albus) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (22. lennus).
Aastatel 2006–2012 töötas ta näitlejana Eesti Draamateatris ja 2013–2017 näitlejana Rakvere Teatris. Seejärel on ta tegutsenud vabakutselise näitlejana.
Ta on mänginud teleseriaalides "Ohtlik lend", "Kelgukoerad" ja "Kättemaksukontor".
Isiklikku.
Ta oli aastatel 2009–2011 abielus näitleja Katariina Ratasepaga, neil on 2009. aastal sündinud poeg Rudolf Mattias.
Roland Laos

Roland Laos (sündinud 28. oktoobril 1986 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 2006 Tallinna 32. Keskkooli ja 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (24. lend) ja töötas seejärel kuni 2014. aastani Eesti Draamateatris.
Roland Laos on mänginud filmides "Haiguste ravi", "Eestlanna Pariisis" ja "Polaarpoiss" ning teleseriaalides "Tuulepealne maa" , "", "Ohtlik lend” ja "Õnne 13".
Kelantani osariik

Kelantan on Malaisia osariik. Piirneb põhjas Taiga.
Uno Vark

Uno Vark (20. jaanuar 1934 Tallinn – 2. september 1991 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1952 Tallinna Muusikakooli metsasarve erialal ja aastal 1965 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (2. lennu).
Aastatel 1952–1965 töötas ta Estonia teatris inspitsiendi ja näitlejana. Aastatel 1965–1968 töötas ta Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris näitlejana.
Isiklikku.
Tema elukaaslane oli Iivi Lepik. Tema abikaasa oli Eevi Vark (praegu nimega Eevi Pehme).
Melaka osariik

Melaka on Malaisia osariik. Asub Malaka väina ääres.
Ago Roo

Ago Roo (sündinud 11. mail 1946 Tartumaa Saadjärve vallas Visustis) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1964. aastal Elva Keskkooli ja 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (3. lennu).
Ta töötas aastatel 1968–1969 Rakvere Teatris ja 1969–1978 Pärnu teatris Endla. Aastatel 1978–2009 oli ta Tallinna Linnateatri näitleja.
Ta on mänginud ka filmides ja teleseriaalides.
Ashay Dharwadker

 
Ashay Dharwadker (sündinud 1. jaanuaril 1967 New Delhis) on Eestiga seotud india matemaatik. Ta uurib algebra, topoloogia, graafiteooria, arvutiteaduse ja füüsika aluseid.
Teadustööst.
Erilist tähelepanu on pälvinud tema neljavärviprobleemi kaasaegne, algebralistele ja topoloogilistele meetoditele rajatud tõestus , mis n-ö vahetab välja omaaegse K. Appeli ja W. Hakeni kurioosse tõestuse . Ashay Dharwadkeri jt monograafia graafiteooriast on omataoliste seas üks põhjalikumaid . On avaldanud töid nii fundamentaaluuringute kui ka rakenduste vallas .
Matemaatikainstituut.
Koostöös Euroakadeemiaga (Tallinn) moodustas 2009. aastal Matemaatikainstituudi (Institute of Mathematics, Gurgaon), mis tegeleb nii uurimis- kui ka õppetööga ning avaldab uurimistulemusi. Eesti-poolne osalus selles hõlmab graafiteooria ja struktuurisemiootikaga seotut . On Baltic Horizonsi toimetuskolleegiumi välisliige. Ashay Dharwadker on Euroakadeemia juures asuva iseseisva uurimisrühma SERR juhatuse liige.
Chinese Semiotic Studies

Chinese Semiotic Studies on semiootikaalane ingliskeelne teadusajakiri.
Ajakiri ilmub alates 2009. aastast. Seda annab välja rahvusvaheline semiootikauuringute instituut Nanjingi Ülikooli juures ning kirjastab Nanjing Normal University Press.
Alates 2011. aasta numbritest on ajakirjas Tartu semiootika teemasektsioon.
Pavel Karelin

Pavel Karelin (27. aprill 1990 Gorki – 9. oktoober 2011 Nižni Novgorodi oblast) oli Venemaa suusahüppaja.
Karelin tegi kaasa neli maailma karikasarja hooaega (2008–2011). Juba esimesel MK-etapil Soomes Kuusamos sai ta 15. koha ja sama hooaja keskel Austrias Bischofshofenis 9. koha. Seejärel areng takerdus, kuid viimasel hooajal toimus arenguhüpe. Tema kohad maailma karikasarja kokkuvõttes olid neil aastail 129 punktiga 32., 56 punktiga 42., 34 punktiga 57. ja 282 punktiga 23.
Tema edukaimaks võistluseks jäi nelja hüppemäe turnee Garmisch-Partenkircheni etapp. Seal saavutas ta 1. jaanuaril 2011 teise koha, kaotades ainult Simon Ammannile. Ta oli endise NSV Liidu maade teine suusahüppaja, kes jõudis pärast NSV Liidu lagunemist suusahüpete MK-etapil esikolmikusse. Esimene oli samuti Venemaa sportlane Dmitri Vassiljev, kes 1. jaanuaril 2001 saavutas sealsamas Garmisch-Partenkirchenis samuti teise koha.
Karelin hukkus liiklusõnnetuses.
Rööptahukas

Rööptahukas on prisma, mille põhjad on rööpkülikud. Rööptahuka kõik tahud on rööpkülikud, mis on kongruentsed oma vastastahkudega.
Karala Odagala

Karala Odagala on Saaremaal Karala külas korraldatav spordi- ja kultuuripäev, mis toimub igal aastal ühel juulikuu laupäeval.
Sõpradevahelisest mõõduvõtust alguse saanud Odagala korraldajateks on MTÜ Kodukandi Sport koos vabatahtlike ning kohaliku Juulikute pererahvaga, kelle maadel üritus toimub. Esimene Karala Odagala toimus 2004. aastal. Võistluspaik Karala Arena on suurepärane paik sportimiseks ja  pealtvaatajatele suvepäeva nautimiseks.
Võistluse algusaeg on 12:00. Kell 18:00 on toimunud Taritu näiteringi teatrietendus. Võistluste rekordiomanik on Jako Lindrop tulemusega 66.80 m.
Teiste alade rekordid:
Meeste kuulitõuge: Raigo Toompuu 18.84
Naiste odavise: Leana Vahter 41.10
Naiste kuulitõuge: Leana Vahter 13.48
Kalasilmaviskes pole väga muutlike ja erinevate ilmaolude tõttu kõigi aegade edetabelit seni peetud.
Kuraare

Kuraare on kiire toimega mürk. 
Seda valmistatakse Lõuna-Ameerikas mürgise strühniinipuu koorest. Seda kasutavad indiaanlased noolemürgina. 
Kuraaret on kasutatud ka ravimina. 1843. aastal tehti kindlaks, millel põhineb kuraare toime organismis.
Ӟ

Ӟ (ӟ) on kirillitsa täht, mida kasutatakse udmurdi keeles. Udmurdi tähestikus on see 11. täht. 
See hääldub [d͡ʑ]. Eesti kirjas vastab sellele täheühend dź.
Ӵ

Ӵ (ӵ) on kirillitsa täht, mida kasutatakse udmurdi keeles. Udmurdi tähestikus on see 30. täht. 
See hääldub [t͡ɕ]. Eesti kirjas vastab sellele täheühend tš.
Ҥ

Ҥ (ҥ) on kirillitsa täht, mida kasutatakse aleuudi, altai, jakuudi ja mari keeles. 
Mari keel.
Mari keeles hääldub see velaarse nasaalina [ŋ]. Ladina transliteratsioonis vastab sellele ŋ või täheühend ng.
Pavo Raudsepp

Pavo Raudsepp (sündinud 9. oktoobril 1973 Koerus) on eesti murdmaasuusataja, mitmekordne Eesti meister.
2002. aastal saavutas Pavo Raudsepp Salt Lake City taliolümpiamängudel sprindis (vabatehnika) 34. ja 30 km sõidus (v, ühisstart) 60. koha. 
2004. aastal tuli ta Eesti meistriks suusasprindis.
Pavo Raudsepp on mitmekordne Eesti meister tünnisõidus. 
Ta on ettevõtte P.Õ.M.M juhataja.
27. jaanuaril 2018 valiti ta Tamsalus Rahva Ühtsuse Erakonna juhiks. 14. jaanuaril 2019 astus ta erakonnast välja ja kandideeris valimistel hoopis Vabaerakonna nimekirjas. Ta sai Vabaerakonna esinumbrina 6. valimisringkonnas 87 häält. 14. märtsil 2019 astus ta taas Rahva Ühtsuse Erakonda.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Õnnela Raudsepp, neil on tütred Marii, Marleen, Martta.
Marika Mikelsaar

Marika Mikelsaar (sünninimi Marika Jürgenson, sündinud 12. novembril 1938) on eesti mikrobioloog.
Tema peamised uurimisvaldkonnad on kliiniline mikrobioloogia, inimese mikroobiökoloogia tervise ja haiguse korral ning probiootikumide toimemehhanismid ja arendus.
Marika Mikelsaare enim avalikku tähelepanu pälvinud saavutus on patenteeritud probiootilise piimhappebakteri "Lactobacillus fermentum" ME-3 avastamine, mida tarvitatakse näiteks Dr Helluse piimatoodete sarjas. 2007. aastal pälvis ta selle eest Euroopa Liidu naisleidurite ja -innovaatorite võrgustiku (EUWIIN) auhinna ja 2008. aastal ülemaailmse naisleidurite ja -innovaatorite auhinna.
Marika Mikelsaar kuulub Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.
Elulugu.
Haridus.
Marika Mikelsaar sündis Tallinnas laevakapteni peres. 1957. aastal lõpetas Mikelsaar Tallinna 20. Keskkooli kuldmedaliga. Viinud samal aastal paberid sisse Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ), lõpetas ta pärast kuus aastat kestnud õpinguid 1963. aastal arstiteaduskonna ravi erialal "cum laude". Stažuuri ja aspirantuuri läbis Mikelsaar Tartu Riikliku Ülikooli mikrobioloogia kateedri juures. Juhendaja prof Akivo Lenzneri käe all valmis sel ajal kandidaadiväitekiri "Laktobatsillid inimese rooja mikroflooras mõnede seedetrakti mitteinfektsioossete haiguste puhul" ning aastal 1969 sai Marika Mikelsaarest meditsiinikandidaat.
1992. aastal kaitses ta meditsiinidoktorikraadi teemal "Mikrobiaalse ökosüsteemi hindamine tervise ja haiguse korral".
Töökäik.
Aastatel 1969–1979 töötas Mikelsaar TRÜ üld- ja molekulaarpatoloogia instituudis nooremteadurina ning aastatel 1979–1993 vanemteadurina. Lisaks oli ta aastatel 1991–1993 kohakaaslusega Maarjamõisa haigla mikrobioloogia labori juhataja.
1993. aastal, kui Tartu Ülikooli mikrobioloogia kateeder nimetati ümber mikrobioloogia instituudiks, valiti Mikelsaar meditsiinilise mikrobioloogia korraliseks professoriks ning ühtviisi instituudi juhatajaks, kellena ta jätkas kuni 2003. aastani. Alates 2004. aastast on Mikelsaar Tartu Ülikooli emeriitprofessor. Aastatel 2004–2010 oli ta meditsiinilise biotehnoloogia erakorraline professor, 2010. aastast on mikrobioloogia instituudi erakorraline juhtivteadur.
Mikelsaar on juhendanud doktori- ja magistriväitekirju. Tema juhendamisel on kaitsnud doktorikraadi Reet Mändar, Paul Naaber, Epp Sepp, Siiri Kõljalg, Annika Krüüner, Epp Songisepp, Heidi Annuk, Toomas Sillakivi, Krista Lõivukene, Priit Kasenõmm, Helena Andreson ja Jelena Štšepetova. Magistrikraadi on tema juhendamisel kaitsnud Epp Sepp, Imbi Smidt, Krista Lõivukene, Helena Andreson ja Epp Songisepp.
Isiklikku.
Marika Mikelsaare abikaasa oli arstiteadlane ja molekulaarbioloog Raik-Hiio Mikelsaar. Neil on kolm last: filosoof Margit Sutrop, bioloogiharidusega ärimees Hannes Mikelsaar ja ajaloolane ja filosoof Eva Piirimäe.
João Lopes Marques

João Lopes Marques (sündinud 29. augustil 1971 Lissabonis) on alates 2006. aastast Tallinnas elav Portugali vabakutseline ajakirjanik, stsenarist, kirjanik ja blogija. Eestis on ta nime teinud kui kolumnist ja kirjanik, kes kirjutab välismaalase pilgu läbi Eestist ja eestlastest. 
Töö Portugalis.
João Lopes Marquesi karjäär algas Portugali riiklikus päevalehes Diário de Notícias 1995. aasta märtsis. Sellest ajast on ta teinud kaastööd paljudele Portugali meediaväljaannetele. Ta on olnud Portugali reisiajakirja Rotas &amp; Destinos kolumnist, kirjutanud ajakirjale Sábado ja teeb kaastööd uudisteagentuurile Lusa. Portugali riigitelevisioonis RTP kirjutab ta portugali keelepärandile pühendatud populaarsele telesarjale "Cuidado com a Língua" stsenaariume. "Cuidado com a Língua" nimetati 2012. aastal Portugali autoriteühingu poolt parimaks meelelahutuslikuks seriaaliks.
Märtsis 2011 Portugali reisiajakirjas Rotas &amp; Destinos avaldatud reportaaži "Tallinn, blond, haritud ja hulljulge" eest tunnustas Portugali ajakirjanike liit teda Portugali reisiajakirjanduse auhinnaga.
João Lopes Marques on 2011. aastal Eestist rääkinud TEDxEdgesi konverentsil Lissabonis, kus tema kõne teemaks oli uudishimu jõud.
Linnkrahvkond

Linnkrahvkond (inglise keeles "metropolitan county") on Suurbritannias Inglismaal asuv linnastunud krahvkond. Algselt oli linnkrahvkond haldusüksus, praegu vaid geograafiline üksus.
Inglismaal on 6 linnkrahvkonda. Kõik nad hõlmavad linnastunud alasid. Neist igaühe rahvaarv on 1,2–2,8 miljonit elanikku. Kuigi nad pole pindalalt väga suured, elab neis 22% Inglismaa ja 18% Suurbritannia rahvastikust. Rahvastiku tihedus on kõige suurem West Midlandsis (2800 in/km²) ja kõige väiksem Lõuna-Yorkshire'is (800 in/km²). Ent kui vaadata linnkrahvkondade linnaosi, siis on kõige tihedamalt asustatud Liverpool (4000 in/km²) ja kõige hõredamalt Doncaster (500 in/km²).
Linnkrahvkonnad jagunevad linnaosadeks. Kokku on 6 linnkrahvkonnal 36 linnaosa. Kõige vähem, 4 linnaosa on Lõuna-Yorkshire'is. Kõige rohkem, 10 linnaosa on Suur-Manchesteris.
Linnkrahvkonnad moodustati 1974 Inglismaa suuremates linnastutes haldusüksustena, kus omavalitsemist teostasid krahvkonnatasandil linnkrahvkonnanõukogud ja ringkonnatasandil linlike linnkrahvkonna linnaosade nõukogud. Linnkrahvkonnad loodi Suur-Londoni eeskujul, mis loodi 1965. Kõigis linnkrahvkondades tuli võimule Leiboristlik Partei ja linnkrahvkonnad loodigi ajal, mil valitsuse moodustasid leiboristid. Ka Suur-Londoni loomise ajal olid leiboristid valitsevf erakond.
Aastal 1986 linnkrahvkonnanõukogud kaotati, nende funktsioonid läksid üle linnkrahvkonna linnaosade nõukogudele. Sel ajal valitses Suurbritanniat Konservatiivne Partei ja linnkrahvkonnanõukogude keelustamine oli 1983. aasta Suurbritannia parlamendivalimistel konservatiivide üks põhilubadusi.
1995 asutasid Birmingham, Bristol, Leeds, Liverpool, Manchester, Newcastle, Nottingham ja Sheffield Inglise Tuumiklinnade Rühma (English Core Cities Group). Sellel organisatsioonil ei ole juriidilises mõttes sõnaõigust üheski omavalitsuses, aga ta tundub liikuvat mingit sorti ametliku tunnustuse suunas väljaspool Londonit asuvate piirkonnakeskuste ühendusena.
Linnkrahvkonna linnaosa

Linnkrahvkonna linnaosa (inglise keeles "metropolitan borough") on Suurbritannias Inglismaal haldus- ja omavalitsusüksus. 
Linnkrahvkonna linnaosad, mis Inglise seaduse järgi on linlikud ringkonnad ("metropolitan districts"), moodustati 1974 linnkrahvkondades. Kõigile on antud borough' staatus Suurbritannias, osale ka city staatus Suurbritannias. 
Pärast 1986. aastat, kui linnkrahvkondade nõukogud kaotati, on linnkrahvkondade linnaosad oma juhtimistasandilt sarnased tervikomavalitsustega. 
1900–1965 oli termin "metropolitan borough" kasutusel kui Londoni haldusüksus. Tänapäeva Londoni linnaosade kohta seda väljendit enam ei kasutata; selle asemel öeldakse "London borough".
Kuigi linnkrahvkondade linnaosad ei ole pindalalt väga suured, elab neis 22% Inglismaa ja 18% Suurbritannia rahvastikust. Elanike arvult väikseimas linnkrahvkonna linnaosas on elanikke 174 000, suurimas (Birmingham) üks miljon elanikku. Kõige tihedamalt on nendest asustatud Liverpool (4000 in/km²) ja kõige hõredamalt Doncaster (500 in/km²).
Inglismaa 6 linnkrahvkonda jagunevad 36 linnkrahvkonna linnaosaks. Kõige vähem, 4 linnaosa on South Yorkshire'is. Kõige rohkem, 10 linnaosa on Suur-Manchesteris.
Eesti NSV ministeeriumide loend

Eesti NSV ministeeriumide loend on Eesti NSV-s tegutsenud rahvakomissariaatide ja ministeeriumide loend aastatest 1940–1990.
Eesti NSV rahvakomissariaadid.
Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu (1940–1946)
Eesti NSV Ministrite Nõukogu
Eesti NSV ministeeriumid üleminekuperioodil.
1. jaanuarist 1990 likvideeriti Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 21. detsembri 1989 seadlusega Eesti NSV Elamu- ja Kommunaalmajanduse Ministeerium ja Eesti NSV Teraviljasaaduste Ministeerium ning järgmised Eesti NSV riiklikud komiteed: Eesti NSV Riiklik Agrotööstuskomitee; Eesti NSV Riiklik Ehituskomitee; Eesti NSV Riiklik Hariduskomitee; Eesti NSV Riiklik Kehakultuuri- ja Spordikomitee; Eesti NSV Riiklik Kultuurikomitee; Eesti NSV Riiklik Kütuse- ja Energeetikakomitee; Eesti NSV Riiklik Looduskaitse ja Metsamajanduse Komitee; Eesti NSV Riiklik Materiaal-Tehnilise Varustuse Komitee; Eesti NSV Riiklik Plaanikomitee; Eesti NSV Riiklik Statistikakomitee; Eesti NSV Riiklik Tehnilise ja Mäejärelevalve Komitee; Eesti NSV Riiklik Transpordikomitee; Eesti NSV Riiklik Töö ja Sotsiaalküsimuste Komitee; Eesti NSV Riiklik Tööstuskomitee ja moodustati järgmised Eesti NSV ministeeriumid: Eesti NSV Ehitusministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku
Ehituskomitee baasil; Eesti NSV Haridusministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Hariduskomitee baasil; Eesti NSV Keskkonnaministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Looduskaitse ja Metsamajanduse Komitee baasil; Eesti NSV Kultuuriministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Kultuurikomitee baasil; Eesti NSV Majandusministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Plaanikomitee baasil; Eesti NSV Materiaalsete Ressursside Ministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Materiaal-Tehnilise Varustuse Komitee baasil; Eesti NSV Põllumajandusministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Agrotööstuskomitee baasil; Eesti NSV Sotsiaalministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Töö ja Sotsiaalküsimuste Komitee baasil; Eesti NSV Transpordiministeerium likvideeritava Eesti NSV Riikliku Transpordikomitee baasil; Eesti NSV Tööstus- ja Energeetikaministeerium likvideeritavate Eesti NSV Riikliku Tööstuskomitee ning Eesti NSV Riikliku Kütuse- ja Energeetikakomitee baasil.
Eesti iseseisvuse taastamisprotsessis valiti 1990. aasta Eesti NSV Ülemnõukogu valimiste tulemusel moodustati üleminekuperioodi Edgar Savisaare Eesti NSV valitsus, kuhu kuulusid:
Mikko Saarinen

Mikko Vihtori Saarinen (4. aprill 1946 Salo – 29. detsember 2022) oli Soome poksija.
Saarinen oli I keskkaalus (kuni 71 kg) kokku neljakordne Soome meister aastatel 1969–1972 ning sai 1968. aastal III koha.
Saarinen osales kokku kaks korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel. Ta kaotas oma kohtumise 1969. aastal ning võitis oma kohtumise 1969. aasta täiendaval sõpruskohtumisel.
Saarinen osales 1972. aasta Müncheni olümpiamängudel I keskkaalus (kuni 71 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 18. Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis 1969. aastal I keskkaalus (kuni 71 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 19. Euroopa meistrivõistlustel Madridis 1971. aastal, kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Saarinen poksis oktoobrist 1972 kuni augustini 1973 elukutselisena. Ta pidas kokku 5 kohtumist ning võitis kõik (neist 3 nokaudiga) kohtumised.
Aleksandr Zinovjev

Aleksandr Zinovjev (vene Александр Александрович Зиновьев; 29. oktoober 1922 Pahtino küla, Kostroma kubermang – 10. mai 2006 Moskva) oli vene loogik, filosoof ja kirjanik. Töid polüvalentse loogika alalt. Tema maailmatunnetust on iseloomustatud tragistliku ja pessimistlikuna.
Nõukogude ajal oli Zinovjev dissident. Pärast seda, kui ta oli Läänes avaldanud kaks Nõukogude korra suhtes kriitilist romaani, visati ta välja NSV Liidu Teaduste Akadeemiast ning saadeti 1978. aastal Nõukogude Liidust välja.
Pöördus 1999. aastal Venemaale tagasi (protestiks NATO sõjale Serbia vastu).
Pärast Nõukogude Liidu lõppu kritiseeris Zinovjev Boriss Jeltsini reforme ja toetas kommunist Gennadi Zjuganovit.
Zinovjev pooldas Nikolai Morozovi ja Anatoli Fomenko "uut kronoloogiat", mille järgi on kogu inimkonna vanem ajalugu võltsitud.
Eesti keeles.
Eesti keeles on temalt ilmunud raamatud:
Oma raamatute eestikeelsete väljaannete honorari annetas ERSP-le.
Estadio Centenario

Estadio Centenario on Uruguays Montevideos asuv jalgpallistaadion. Estadio Centenario on Uruguay jalgpallikoondise kodustaadion.
Staadion sai valmis 1929. ja 1930. aastate vahel. Estadio Centenario oli 1930. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste peamine staadion, millel toimusid nii alagruppide kohtumised kui ka poolfinaalid ja finaalmäng.
Eesti krediidiasutuste loend

Eesti krediidiasutuste loend on Eestis tegutsevate ja tegutsenud krediidiasutuste – pankade, hoiu-laenuühistute jne loend.
Homograafia

Homograafid on lekseemid, mis kirjutatakse ühtmoodi, kuid hääldatakse erinevalt. Näiteks palatalisatsiooni kirjapildis märkimata jätmise tõttu ei pruugi üheselt selge olla, millist sõna tähendust on parasjagu silmas peetud (nt palk ‘puitmaterjal’ – palk ‘töötasu’; kann ‘lauanõu’ – kann ‘lelu, mänguasi’).
City (Suurbritannia)

Suurbritannias on city staatus, mille Briti monarh annab valitud omavalitsusüksustele.
Staatus ei anna saajale mingeid täiendavaid õigusi peale prestiiži ja õiguse nimetada end "city"ks. Tänapäeval "city" staatuse kandidaat peab läbima konkursi. Seejuures ei anta "city" staatust automaatselt mingite kriteeriumite alusel, kuigi traditsiooniliselt (kuni 1888. aastani) staatus anti linnale, mis omas oma territooriumil katedraali. Esimene katedraali mitteomav linn Inglismaal, millele monarh andis "city" staatuse, oli Birmingham (1889). 
"City" staatust omab 2014. aasta seisuga 69 munitsipaalüksust, neist 8 lisandus konkursiga 2000. aastal, kus pretendente "city" staatusele oli 40.
Borough

Borough on Suurbritannias staatus, mis antakse kuningliku õigustekirjaga kohalikele omavalitsusüksustele Inglismaal, Walesis ja Põhja-Iirimaal.
Staatus ei anna "borough"' nõukogule ega elanikele mingeid täiendavaid õigusi. 
"Borough"'d juhib valitav nõukogu ("borough council") ja selle esimees on meer ("mayor").
"Borough"' staatus on 245 omavalitsusüksusel.
OTRS

OTRS (lühend ingliskeelsest nimest Open-source Ticket Request System) on vabavaraline veahaldussüsteem organisatsioonide ja ettevõtete päringute vastuvõtmiseks ja haldamiseks. Selle abil võib vahendada küsimusi, kaebusi, tehnilise toe poole pöördumist, vearaporteid ja muud suhtlust.
Ülevaade.
Kõige lihtsamal tasemel on tegemist postiloendiga veateadete edastamiseks.
Igal süsteemi sisestatud ettekandel on olek või "ajalugu", mis säilitab kõik selle elutsükli käigus toimunud muudatused. OTRS võimaldab ettekandeid liita ja seeläbi hallata üksikteadete asemel kogu veajuhtumit korraga. Teadete lugemisel, sortimisel ja neile reageerimisel on toetatud mitme kasutaja paralleelne tegevus. Süsteem skaleerub hästi, lubades tuhandeid teateid päevas ja peaaegu lõputult paralleelseid kasutajaid.
OTRSi on sisse ehitatud vahend korduma kippuvate küsimuste loomiseks, töötlemiseks ja otsinguks ning nende teavet on ettekannetele reageerides lihtne vastusesse lisada.
OTRSi kasutamine toimub veebibrauseri kaudu ega sõltu operatsioonisüsteemist.
Tehnoloogia.
OTRS sai alguse Perli skriptina. Kasutajaliides kasutab tõhustamiseks JavaScripti. Funktsionaalsus jaguneb korduvkasutatavateks mooduliteks, mida saab vajadusel kohandada ja täiendada.
Veebiliides kasutab andmete näitamisel mallikeelt DTL (Dynamic Template Language). 
Algselt toetas programm vaid MySQLi andmebaase. Hiljem lisandus PostgreSQLi, Oracle'i, DB2 ja Microsoft SQL Serveri tugi. OTRS töötab paljudel POSIXi sarnastel platvormidel (Linux, Mac OS X, FreeBSD jne) ning Microsoft Windowsil.
OTRSi skaleeruvust saab suurendada Apache veebiserveri mooduli mod_perl kasutamisega või andmebaasi ja programmiservereid lahutades.
POSIX-keskkondades kasutab OTRS-süsteemi utiliite, näiteks kirjade saatmiseks Postfix- või procmail-programmi.
Legend vägevast seebist

"Legend vägevast seebist" on 2011. aasta Eesti film, mille on lavastanud Andrew Bond. 
Filmivõtted toimusid Maardu karjääris ja Tallinnas Noblessneri sadamas 31. maist kuni 13. juunini 2010.
Rapla Vabadussõja mälestussammas

Rapla Vabadussõja mälestussammas on Raplas asuv mälestusmärk Eesti Vabadussõjas langenutele. Mälestussammas asub Rapla kiriku aias ja selle autor on kujur Jaan Koort. Avati 30. septembril 1923. 
Samba taastasid skulptorid Tõnu Maarand ja Ants Viitmaa. Taastatud sammas avati võidupühal 1989.
Rändeiive

Rändeiive ehk rändesaldo ehk mehaaniline iive on aasta jooksul mingisse paikkonda saabunud ja sealt lahkunud inimeste arvude vahe; osa üldiibest. Mehaaniline iive on absoluutse iibe näitajaid.
Christopher Sims

Christopher Albert Sims (Chris Sims; sündinud 21. oktoobril 1942) on Ameerika Ühendriikide majandusteadlane, Nobeli auhinna laureaat.
Sims sai 2011. aastal Nobeli majandusauhinna koos Thomas Sargentiga.
Tema vanaisa William Morris Leiserson on pärit Tallinnast.
Thomas Sargent

Thomas John Sargent (Tom Sargent, sündinud 19. juulil 1943 Pasadenas Californias) on Ameerika Ühendriikide majandusteadlane. 
Sargent sai 2011. aastal Nobeli majandusauhinna koos Christopher Simsiga.
Markus Huhtala

Markus Huhtala (sündinud 15. juunil 1982 Haukipudase vallas Põhja-Pohjanmaa maakonnas) on Soome endine poksija. 
Huhtala osales harrastajana kokku 50 kohtumisel, millest võitis 44 ja kaotas 6. Ta oli kokku kolmekordne Soome juunioride meister aastatel 1998–2000. Ta loobus täiskasvanute klassi jõudes harrastuspoksist ja jätkas edasi kutselise poksijana. 
Huhtala poksis oktoobrist 2001 kuni novembrini 2010 elukutselisena (aastatel 2005–2009 oli tal käevigastuse tõttu võistluspaus) ning pidas kokku 12 kohtumist, millest võitis 9 (neist 8 nokaudiga) ja kaotas 2 kohtumist (neist 1 nokaudiga) ning 1 kohtumine lõppes viigiga.
Lasse Friman

Lasse Antero Friman (sündinud 3. novembril 1954 Helsingis) on Soome endine poksija.
Friman oli kokku kahekordne Soome meister – I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1976. aastal ja II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1982. aastal ning sai 1975. aastal I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) III koha.
Friman osales 1976. aasta Montréali olümpiamängudel I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 3. maailmameistrivõistlustel Münchenis 1982. aastal II kergekeskkaalus (kuni 67 kg), kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Väike vereringe

Väike vereringe ehk kopsuvereringe ("circulatio pulmonalis") on vereringe osa suletud kardiovaskulaarsüsteemiga organismides. Kopsuvereringe on ka kopskaladel ja kahepaiksetel.
Inimene.
Enamiku inimeste kopsuvereringes voolab veri (sünnijärgselt) südame paremast vatsakesest mööda kopsutüve, jagunedes paremasse ja vasakusse kopsuarterisse ning voolates kapillaaride kaudu edasi kopsudesse. Kopsukapillaaridest voolab veri väikeses vereringes nelja kopsuveeni (kummaski kopsus 2), mis väljuvad kopsuvärati kaudu, südame vasakusse kotta ja edasi vasakusse vatsakesse.
Vererõhk väikeses vereringes on madalam kui suures vereringes.
Kai Brännkärr

Kai Brännkärr (sündinud 10. märtsil 1971 Tornios) on Soome endine poksija.
Brännkärr oli kokku seitsmekordne Soome meister – raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 1990, 1992, 1994 ja 1998 ning üliraskekaalus (üle 91 kg) aastatel 1995–1997. Ta sai raskekaalus (kuni 91 kg) 1991. aastal II koha ning poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1993. aastal III koha.
Brännkärr osales ühe korra Eesti-Soome maavõistlustel ning kaotas oma kohtumise 1998. aastal.
Brännkärr osales 31. Euroopa meistrivõistlustel Vejles 1996. aastal üliraskekaalus (üle 91 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 9. maailmameistrivõistlustel Budapestis 1997. aastal, kuid kaotas oma kohtumise II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Brännkärr poksis märtsist 2005 kuni septembrini 2006 elukutselisena. Ta pidas kokku 3 kohtumist ning võitis kõik (neist 2 nokaudiga) kohtumised.
Kümblusraviõpetus

Kümblusraviõpetus ehk balneoloogia (ladinakeelsest sõnast "balneum", mis tähendab vanni) on teadus, mis uurib mineraalveeallikaid, tervistusvesi, ravimuda ning nendega ravimise meetodeid.
Bensopüreen

Bensopüreen ehk benso(a)püreen (keemiline valem C20H12) on viie benseenituumaga polütsükliline aromaatne süsivesinik, mille ainevahetussaadused (metaboliidid) on mutageensed ja väga kantserogeensed.
Bensopüreeni leidub kivisöe-, põlevkivi jt tõrvades ja -suitsus, tubakasuitsus ning suitsutatud toiduainetes.
Terengganu osariik

Terengganu on Malaisia osariik.
Osariigi pealinn on Kuala Terengganu, mis asub Terengganu jõe suudmes.
Kalle Väisälä

Kalle Väisälä (19. august 1893 Kontiolahti vald – 16. september 1968 Helsingi) oli soome matemaatik, kes töötas ka Tartu Ülikoolis.
Kalle Väisälä sündis Põhja-Karjalas Utras (praegu Joensuu linnaosa). Ta lõpetas 1911. aastal Joensuu lütseumi. Aastatel 1911–1914 õppis ta Helsingi Ülikoolis matemaatikat ja sai pärast ülikooli lõpetamist samasse ülikooli assistendiks. 1915. aastal avaldas ta koos J. V. Kallioga uurimuse röntgenikiirte neeldumisest mõnedes puidu- ja kivimiliikides. 1915. aastal kaitses ta doktoriväitekirja viienda astme võrranditest. 1917. aastal nimetati ta Helsingi Ülikooli matemaatikadotsendiks ning valiti Soome Teaduste Akadeemia abiliikmeks.
1919. aasta septembris valiti Kalle Väisälä Tartu Ülikooli matemaatikaprofessoriks. Kirjas ülikooli kuraatorile märkis ta, et võiks esialgu pidada loenguid saksa keeles ning avaldas lootust pidada loenguid eesti keeles, mida ta hakkaski tegema 1920. aasta alguses. Tartu Ülikoolis õpetas ta näiteks kõrgemat algebrat, funktsiooniteooriat, valitud peatükke uuemast funktsiooniteooriast ja analüütilisest arvuteooriast, elliptilisi funktsioone, diferentsiaalvõrrandeid, elementaarmatemaatikat kõrgemast vaatekohast, aga ka esperanto keelt. Tema juhendamisel kirjutasid Albert Borkvell ja Hilda Laidoner 1922. aastal esimesed eestikeelsed magistriväitekirjad matemaatika alal.
1922. aastal kutsuti Kalle Väisälä 1920. aastal asutatud Turu Ülikooli professoriks. Turus oli ta aastatel 1922–1926 ka üliõpilaskonna inspektor, aastatel 1930–1938 ülikooli valitsuse liige, aastatel 1934–1938 ka ülikooli prorektor. 1924. aastal valiti ta Soome Teaduste Akadeemia liikmeks. 1939. aastal siirdus ta Helsingisse, kus töötas aastatel 1939–1957 Helsingi Ülikooli dotsendina ning aastatel 1939–1960 Helsingi tehnikaülikooli professorina.
Kalle Väisälä on kirjutanud soomekeelseid matemaatikaõpikuid nii kesk- kui ka kõrgkoolidele.
Isiklikku.
Tema vend Vilho Väisälä oli meteoroloog, vend Yrjö Väisälä oli geodeet ja astronoom.
Väisälä on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Tyne and Wear

Tyne and Wear on tseremoniaal- ja linnakrahvkond Kirde-Inglismaal. See moodustati 1974. aastal ajaloolise Northumberlandi ja Durhami krahvkonna piirialadest.
Tyne and Wear jaguneb viieks ringkonnaks:
Heidelbergi ülikool

Heidelbergi Ruprecht Karli Ülikool ("Ruprecht-Karls-Universität Heidelberg") on ülikool Saksamaal Heidelbergis.
See on vanim ülikool Saksamaal, asutatud 1386.
Vana ülikooliosa asub Heidelbergi kesklinnas. Uus ülikoolilinnak on rajatud Heidelbergi Neuenheimer Feldi linnaossa.
Biojäätmed

Biojäätmed (inglise "biowaste") ehk orgaanilised jäätmed (inglise "organic waste") on organismidest pärit jäätmed.
Tawakul Karmān

Tawakul Karmān (araabia keeles توكل كرمان; sündinud 7. veebruaril 1979 Ta‘izzis) on Jeemeni ajakirjanik, poliitik ja inimõiguslane.
Tawakul Karmān on välja astunud sõnavabaduse, demokraatia ja naiste õiguste kaitseks. Aastal 2005 oli ta üks rühma Women Journalists Without Chains asutajaid.
Ta kuulub opositsioonierakonda Al-Işlāḩ ja on parlamendi liige. Ta osales 2011. aasta president ‘Alī ‘Abdullāh Sāliḩi vastaste meeleavalduste korraldamises.
Tawakul Karmān jagas Libeeria presidendi Ellen Johnson Sirleafi ja rahuaktivisti Leymah Gboweega 2011. aasta Nobeli rahuauhinda.
Kurt Mattsson

Kurt Antero Mattsson (hüüdnimi "Kurre"; 1. märts 1940 Lahti – 12. oktoober 2023) oli Soome poksija.
Mattsson oli I keskkaalus (kuni 71 kg) kahekordne Soome meister aastatel 1962–1963 ning sai 1961. aastal III koha.
Mattsson osales kokku kolm korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel. Ta kaotas oma kohtumise 1961. ja 1963. aastal ning võitis oma kohtumise 1962. aastal.
Mattsson osales 1964. aasta Tōkyō olümpiamängudel I keskkaalus (kuni 71 kg), kuid kaotas oma kohtumise II ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Józef Grzesiakile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel Belgradis 1961. aastal, kuid kaotas oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 15. Euroopa meistrivõistlustel Moskvas 1963. aastal, kuid kaotas jälle oma kohtumise I ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Mattsson poksis septembrist 1965 kuni detsembrini 1969 elukutselisena. Ta pidas kokku 13 kohtumist ning võitis neist 9 (neist 2 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 2 kohtumist jäi viiki.
West Midlands

West Midlands on tseremoniaal- ja linnakrahvkond Inglismaal West Midlandsi piirkonnas. See moodustati 1974. aastal.
West Midlands jaguneb seitsmeks ringkonnaks:
Suhhoi

Suhhoi (vene keeles "Публичное акционерное общество "Авиационная холдинговая компания "Сухой""", "Publitšnoje aktsionjernoje obštšestvo "Aviatsionnaja holdingovaja kompanija "Suhhoi""", varem "ГУП АВПК "Сухой“", "GUP AVPK Suhhoi") on üks suurimaid lennukeid konstrueerivaid ja ehitavaid ettevõtteid Venemaal. NSV Liidu ajal algselt salajane tehas nr 51 ("Zavod № 51"), asutatud 1939. aastal Moskvas, on nüüdne ettevõte Pavel Suhhoi konstrueerimisbüroost väljakasvanud ettevõte. 
Kasutatakse ka ingliskeelset nimetust "Sukhoi Civil Aircraft Company (SCAC)", aastast 2006 omab selle äriühingu aktsiapakist 25%+1 Itaalia ettevõte Finmeccanica.
2011. aastal müüs Suhhoi Šveitsi firmale Comlux esimesed reisilennukid.
Moštšena

Moštšena (ukraina keeles Мощена) on küla Ukrainas Volõõnia oblastis Koveli rajoonis. 
Küla elanike arv on 2010. aasta seisuga 581. Elanike arv kasvab, näiteks 2001. aastal elas Moštšenas 546 inimest. Küla pindala on 1,05 km². Küla asub tasandikul, tema suurim kõrgus merepinnast on 179 m.
Moštšena asub 9 km kaugusel Kovelist. Seal on ka lähimad poed. Elanikud käivad kaupa toomas ka Poolast, mis on umbes 60 km kaugusel.
Moštšena asutati aastal 1543. Siis kuulus ta Poolale. Poola kolmanda jalgamise tulemusena läks ta 1793. aastal Venemaale. Esimese maailmasõja tulemusena läks küla vastloodud Poola riigile tagasi, aga Teise maailmasõja ajal läks ta taas NSV Liidule. Pärast NSV Liidu lagunemist 1991. aastal kuulub Moštšena Ukrainale.
1873. aastal rajati raudteeliin Brest–Kiiev ja sellele Moštšena raudteepeatus, mis asub külast 3 km kaugusel. 2001. aastal selle raudtee külalähedane lõik elektrifitseeriti.
1979. aastal rajati külla Kuulsuse obelisk ja 1988 mälestusmärk tundmatule sõdurile.
1997. aastal valmis külas Ülipüha Jumalaema sündimise kabel. See kuulub Ukraina õigeusu kiriku Kiievi patriarhaati. Kirik on valmistatud tellistest.
Külas tegutsevad kultuurimaja ja kool.
Anatoli Zlenko

Anatoli Zlenko (ukraina keeles Анато́лій Макси́мович Зле́нко; 2. juuni 1938 Ukraina NSV, Kiievi oblast, Stavištše – 1. märts 2021) oli Ukraina poliitik ja diplomaat, Ukraina välisminister 1990–1994 ja 2000–2003.
Zlenko õppis Kiievi mäendustehnikumis ja lõpetas 1967 Kiievi Ülikooli tõlk-referendina.
Ta töötas alates 1967 diplomaadina. Esialgu oli ta Ukraina NSV välisministeeriumi rahvusvaheliste organisatsioonide osakonna atašee ja teine sekretär, 1973–79 UNESCO sekretariaadi kaastööline Pariisis. 1979 sai ta Ukraina NSV välisministeeriumi rahvusvaheliste organisatsioonide osakonna nõunikuks. 1979–83 oli ta Ukraina NSV UNESCO asjade komisjoni vastutav sekretär ja 1983–1987 Ukraina NSV alaline esindaja UNESCO-s.
1989–90 oli Zlenko Ukraina välisministri esimene asetäitja ja 1990–94 Ukraina välisminister. 1994–97 oli ta Ukraina alaline esindaja ÜRO-s, 1997–2000 Ukraina täievoliline suursaadik Prantsusmaal ja Portugalis ning Ukraina alaline esindaja UNESCO-s. 2000. aasta oktoobrist 2003. aastani oli ta Ukraina välisminister, 2003. aasta oktoobrist Ukraina presidendi nõunik rahvusvahelistes eriküsimustes ja 2004–2005 Ukraina esindaja ÜRO inimõiguste komisjonis. 13. oktoobrist 2006 oli Zlenko Ukraina peaministri Viktor Janukovitši nõunik rahvusvahelistes eriküsimustes
2006. aasta suvest oli Zlenko poliitilise kodanikuühenduse Ukraina Foorum esimehe asetäitja ja 2009. aasta kevadest kodanikuühenduse Uus Ukraina nõukogu liige, 2010. aasta septembrist 2010 Kiievi slavistikaülikooli asepresident ning ülikooli slavistika ja rahvusvaheliste suhete instituudi direktor.
Isiklikku.
Anatoli Zlenko valdas ukraina, inglise, prantsuse, hispaania ja portugali keelt.
Liider

Liider on see keda järgitakse.
Ettevõtluse, riigi vms juhtimise kontekstis on liider see, kes suudab inimeste jaoks luua visiooni tulevikust ja seada selle alusel eesmärgid, millega inimesed saavad oma isiklikke eesmärke siduda. Liidrit eristab tavalisest juhist asjaolu, et tal on olemas vabatahtlikke järgijaid.
Johannes Rennit

Johannes Rennit (4. august 1862 Kuressaare küla – 21. juuni 1923 Põltsamaa) oli eesti vaimulik.
Ta sündis koolmeister Aadu Renniti ja tema naise Anna (neiuna Holzman) pojana. Ristimisel sai ta nimeks Jaan, üliõpilasena kandis eesnime Johann, kuid abiellu astudes juba Johannes. 
Johannes õppis Tarvastu kihelkonnakoolis 1873–1876, Viljandi kreiskoolis 1876–1877, Tartu Kubermangugümnaasiumis 1878–1884 ja Tartu ülikooli usuteaduskonnas 1884–1887. Üliõpilasena osales ta esimese sinimustvalge lipu õnnistamisel Otepääl 4. juunil 1884. Pärast õpingute lõpetamist oli ta prooviaastal Tartu Maarja koguduse õpetaja Paul Willigerode juures. 
29. novembril 1889 ordineeriti Johannes Rennit Tartu Maarja koguduse abiõpetajaks. Aastatel 1889–1900 teenis ta Kambja kogudust ja 1900–1923 Põltsamaa kogudust. 
20. mail 1890 laulatati Karula kirikus Johannes Rennit ja Molly Helene Elisabeth Paslack (4. november 1871 Tartu – 26. september 1960 Sulzberg, Saksamaa). Helene isa oli Karula koguduse õpetaja Heinrich Ewald Paslack ja ema Molly Amalie, neiuna Trautmann. 
Johannes Rennit on maetud Põltsamaa kalmistule. 
Isiklikku.
Tema onupoeg oli kirjanik ja raamatukaupmees Andres Rennit.
Idioot (film 2011)

"Idioot" on 2011. aasta Eesti film, mille on lavastanud Rainer Sarnet. 
Kuigi film põhineb Vene kirjaniku Fjodor Dostojevski romaanil "Idioot", on lavastaja visuaalse keele eeskujudena nimetanud ka Josef von Sternbergi "The Scarlet ­Empressi" ja Rainer Werner Fassbinderi "Petra von Kanti kibedaid pisaraid".
Filmivõtted on tehtud Narvas Aleksandri kirikus, Tallinnas Dominiiklaste kloostris ja Mustpeade majas. Võtteperiood kestis 2010. aasta 5. augustist 15. septembrini. Väheste võttepaikade valiku põhjuseks oli režissööri sõnul soov viia kogu tegevustik ühtsesse ruumi ja keskenduda tööle väikese näitlejate arvuga. 
Rahvusvaheline esilinastus toimus 9. oktoobril Lõuna-Koreas Pusani filmifestivalil, mille uute tulijate võistlusprogrammi "Flash Forward" film valiti. 
2011. aastal käis filmi "Idioot" Eesti kinodes vaatamas 11 176 inimest.
ASP.NET

ASP.NET on Microsofti raamistik dünaamiliste veebirakenduste ja veebiteenuste loomiseks.
ASP.NET on Microsofti Active Server Pages'i (ASP) tehnoloogia järeltulija, mis kasutab käituskeskkonnana Common Language Runtime'i. CLR võimaldab kirjutada ASP.NET-i rakendusi igas .NET-i keeles.
Idioot (täpsustus)

Sõna "idioot" võib tähendada järgmist.
Lauaarvuti

Lauaarvuti (ingl "desktop computer") on personaalarvuti, mis on mõeldud kasutamiseks kindlas asukohas kodus või kontoris.
Lauaarvuti põhiosad on keskseadet sisaldav arvutikorpus, kuvar, klaviatuur ja hiir. Keskseade ja kuvar võivad paikneda ühises korpuses.
Lauaarvutite kui paiksete andmetöötlusseadmete asemel kasutatakse tänapäeval peamiselt mitmesuguse suuruse ja kasutusvõimalustega kaasaskantavaid akutoitel süle- ja tahvelarvuteid.
Jaan Poska (advokaat)

Jaan Poska juunior (27. juuni 1902 Tallinn – 9. detsember 1941 Kirov, Venemaa) oli eesti advokaat.
Kooliteed alustas 1913. aastal Tallinna Aleksandri Gümnaasiumis, kust suundus 1917. aastal Tallinna linna poeglaste humanitaargümnaasiumi.
Ta oli 1918–1919 Londoni saatkonna nooremsekretär. Inglismaalt naasmise järel osales vabatahtlikuna 1919–1920 Vabadussõjas, kus teenis soomusrongi nr 2 meeskonna koosseisus. Rindel jõudis olla küll vaid kolm nädalat.
1920 asus õppima Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas 1929. aastal. 1922 liitus Eesti Üliõpilaste Seltsiga ja alates 1929. aastast oli selle vilistlane. Osales 1924. aastal Eesti üliõpilaskonna esindajana ülemaailmsel üliõpilaskongressil Oxfordis.
Erialast karjääri alustas 1924. aastal Tartu-Võru rahukogu tsiviilosakonna ametnikuna. Pärast ülikooli lõpetamist töötas Poska 1929–1935 vandeadvokaadi abina J. Madissoni ja Helmut Romani alluvuses. Alates 1935. aastast oli iseseisev vandeadvokaat Tallinnas ning alates 1938. aastast ühtlasi Välisministeeriumi juriskonsult.
11. detsembril 1940 arreteeriti ta NKVD poolt Tallinnas. Surmaotsus, lasti maha Kirovi vanglas 9. detsembril 1941.
Isiklikku.
Ta oli Jaan ja Constance Poska poeg. Tema esimene abikaasa oli Oskar Kallase tütar Laine Ilona (lahutati 1931) ning teine abikaasa Mercedes-Renate (Mari) Kamp. 1938. aastal sõlmitud abielust sündis 1940. aastal poeg Jaan.
Ühiskondlik tegevus.
Kuulus Kaitseliitu. Oli 1933. aastast Estonia teatri valitsuse abiesimees.
Elmar Anderson

Elmar Ernst Anderson (21. detsember 1898 Tartu – 14. juuli 1996 Stockholm) oli eesti advokaat.
Lõpetas 1917. aastal Tartu Reaalkooli ning õppis 1917 Peterburi ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonnas ja 1918 Tartu ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas. 1918. aasta kevadsemestril astus ta Eesti Üliõpilaste Seltsi. Osales 1919–1920 Vabadussõjas.
Aastatel 1920–1923 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Oli 1924–1925 abiprokurör Haapsalus, 1926–1931 Tallinnas, 1931–1941 ja Saksa okupatsiooni ajal vandeadvokaat Tallinnas. 
Põgenes 1944 Saksamaale, kust siirdus 1947 Rootsi, pidas seal koos vend Johannes Andersoniga õigusbürood. Ta elas Vällingbys.
Ta valiti 1966., 1968. ja 1970. aastal Eesti Komitee Asemike Kogusse.
1949–1950 oli Anderson üks EÜSi vanematekogu põhikorra koostajaid ning 1994–1995 osales ta EÜSi vilistlaskogu põhikirja väljatöötamisel. 1995 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Maetud Stockholmi Råcksta kalmistu mälestushiide.
Johannes Anderson

Johannes Hermann Anderson (10. september 1889 Tartu – 17. september 1981 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant) ja advokaat.
7. Jalaväepolgu ülem Vabadussõjas (1919. aasta märtsist-augustini).
Elulugu ja teenistuskäik.
Sündis 1889. aastal Tartus. Lõpetas Tartu Reaalkooli.
1911 lõpetas Vladimiri Sõjakooli.
Viimane teenistuskoht Vene armees oli 410. polgu roodu ja kuulipilduja komando ülem kapteni aukraadis.
Eesti Vabadussõjas.
Kapten Anderson osales Vabadussõjas 2. Jalaväepolgu ülema adjutandi, ülema abi ja 2. Jalaväepolgu I pataljoni ülemana.
Seejärel 7. Jalaväepolgu ülem (17. märtsist kuni 18. augustini 1919), pärast seda Tartu kooliõpilaste pataljoni ülem ja Vabadussõja lõpus Kaitseliidu ülema abi.
Eesti Vabariigis.
1923-27 teenis Piirivalve Valitsuses.
Õppis 1923–1927 teenistuse kõrvalt Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetas 1927. aastal. Ja 1944. aastal õppis arstiteaduskonnas.
Aastatel 1927–1933 oli vandeadvokaat Aleksei Sorokini abi ja alates 1933 vandeadvokaat Tallinnas.
Pagenduses.
1944. aastal põgenes Rootsi, kus pidas koos oma venna Elmar Andersoniga juriidilist bürood.
Heinrich Ewald Paslack

Heinrich Ewald Paslack (29. september (vkj)/ 11. oktoober 1840 Viljandi – august 1923) oli eesti vaimulik.
Ta õppis Viljandis elementaar- ja kreiskoolis. Aastatel 1855–1862 õppis ta Pärnus kõrgemas kreiskoolis ja gümnaasiumis. Tartu ülikoolis õppis ta aastal 1863 ajalugu, aastatel 1863–1867 usuteadust ja aastatel 1867–1869 filoloogiat.
Prooviaastal oli ta Tartu Maarja koguduses (Adalbert Hugo Willigerode juures). Ordineeriti 1. märtsil 1870 õpetajaks.
Ta oli aastal 1870 Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1870–1900 oli ta (introdutseeriti 1. novembril 1870) Karula koguduse õpetaja. Jäi aastal 1900 emerituuri, emerituuris olles elas Põltsamaal
Isiklikku.
Tema tütre Helene abikaasa oli Kambja ja Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja Johannes Rennit. Tema vennatütre poeg oli E.E.L.K. Vancouveri koguduse õpetaja Helmut Piir.