tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Muhu kirik

Muhu Katariina kirik on kirik Muhu saarel Liiva külas. Kirikus tegutseb Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku Muhu Katariina kogudus.
Ajalugu.
Kirik on ehitatud varagooti stiilis tõenäoliselt 13. sajandil Ojamaa meistrite poolt (esimene mainimine 1267). Kirik on pühitsetud 3.–4. sajandi vahetusel elanud pühale Katariinale Aleksandriast.
Praegune hoone on 1703. aastal Põhjasõja ajal purustatust 1738. aastal üles ehitatud. 1941. aasta suvel kirik põles ning aastail 1957–1958 restaureeriti kimmlaudadega kaetud kõrge sadulkatus.
Restaureeriti 20. sajandi lõpul (projekt valmis 1993, arhitekt Tõnu Parmakson). Tööd lõppesid 2004. aastal. 
2008. aasta septembris lahvatas kirikla kõrvalhoones tulekahju. Külarahva häirekõnede peale Orissaarest, Leisist ja Kuressaarest kokku sõitnud päästemeeskonnad leidsid eest lausleegiga põleva 8 × 12 meetrise paekivihoone. Viimases hoiti kiriku vanu, rootsiaegseid puitpinke, looži ja metallist tornikukke, mis olid üle jäänud, kui Teisest maailmasõjast saadik poolenisti varemeis seisnud kirik korda tehti. Tornikukk on praegu kirikus näha. 
Arvestades kiriku väheseid kitsad aknaid, võlvidele viivat kitsast müüritreppi ja süvendeid riivpalgi kinnitamiseks, oletatakse, et kirik on ehitatud kaitseotstarbelisena.
Hauaplaadid.
Kirikus on üks kahest Eestis säilinud inimfiguuri kujutavast 12.–13. sajandi hauaplaadist. Hauaplaat on kiriku lääneseinas asuva müüritrepi uksesilluseks. Kompositsiooni keskel paikneb ilmapuu, sellest paremal seisab pikas rüüs mees, oda käte vahel. Puust vasakul on suur kõver joogisarv; viimast seostatakse paganlike peiedega. Kujutatud stseeni tõlgendatakse kui sõdalase siirdumist all-ilma. Seal jätkuvat elu ja maailma kestvust sümboliseerib päikesepuu, joogiohvrit lahkunu auks aga sarv.
Kiriku õues asuvad mõned lihtsa ristiga ja igasuguse kujutiseta hauaplaadid (arvatavasti 13. sajandist) ning paar pooleldi maasse vajunud 17. sajandi kiviristi.
Kohapärimus.
Tupenurme külas elanud 1882. aastal sündinud Juula Peekeri 1959. aastal jutustatud loo järgi ehitati Muhu kirikut algul Viira külla: 
"Muhu kirikut hakati ehitama Viira külla Grünthali maja juurde. Mis pääva tehtud sai, see on öösel ära laotet. Vanakurat olli segan. Sedasi oln kolm päeva. Siis on üks targem mees tuln ja üteln, et tarvis vundamendikivid härjavankri peale panna, ja kus härjad viivad ja seisma jäävad, sõnna kirik ehitada. Härjad on seisma jään sõnna, kus kirik praegu seisab. See on Härjamägi. Seda olen ma kuuln vanast-vanast riagitavad."
Salu

Salu on Eestis mitme koha nimi:
Salu on eesti perekonnanimi.
Rummu

Rummu on alevik Eestis Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Asub Keila–Haapsalu maantee ääres.
Rummus on paekarjäär ja killustikutehas.
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus Rummu Vasalemma valda.
Haiba

 
Haiba on küla Harju maakonnas Saue vallas.
Piirneb põhjas ja läänes Mõnuste külaga, lõunas Kustja külaga, idas Kernu külaga. Küla piiri pikkus on 10,0 km.
Küla paikneb Kernu–Riisipere tee (Haiba küla tänavana "Riisipere tee") ääres, ligikaudu 2 km Kernu koolist edelas. Küla kagunurka läbib Tallinna–Pärnu–Ikla maantee.
Haibas asuvad Kernu valla rahvamaja, postkontor, Haiba Lastekodu ja Kernu raamatukogu.
Ajalugu.
Haibat on esmamainitud Taani hindamisraamatus ("Howympæ").
Külas asus Haiba mõis. Mõisa peahoone on säilinud veidi ümber ehitatud kujul. 
Küla oli ka Haiba sovhoosi keskasula.
Enne 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi oli küla Kernu valla halduskeskus.
Loodus.
Külas asub pühaks peetav Haiba allikas. Küla keskosas asub Haiba tiik. Külast voolab läbi Haiba oja.
Haiba mõisa park on võetud kaitse alla. Pargi alale jäävad ka arheoloogiamälestiseks arvatud asulakoht ja kultusekivi.
Kirimäe

Kirimäe on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Paikkond on nime saanud kunagise Kirimäe mõisa (sks "Kirrmäggi") järgi. Mõis asutati 1422. aastal Võnnu mõisa maadest eraldamise teel ning seda on esmamainitud 1569. aastal. 20. sajandi algul kuulus mõis Lebedewidele. Algselt poolkelpkatusega ühekorruseline kivihoone on ehitatud arvatavasti 18.-19. sajandi vahetusel.
Kirimäe külas leiduvad mitmed mälestised: viis muistset asulakohta, muistsed põllud, kalmistu ja kivikalme.
Väga oluline leid nii Eesti ja Läänemaa kui ka Põhjamaade esiajaloos on 1923. aastal Kirimäe Kabelimäelt kruusavõtmise käigus leitud põletusmatus 6. sajandist. Leid sisaldas ohtralt panuseid (kokku 174 eset ja fragmenti), mis on sarnaste leidude hulgas tähelepanuväärne. Kirimäe matus sai laiemalt tuntuks tänu arheoloog Marta Schmiedehelmile.
Kirimäelt paar kilomeetrit kirde pool asub Hallimäe linnusemägi. Hallimägi pärineb noorema rauaaja lõpust ning pakkus ümberkaudsetele elanikele kaitset vaenlaste eest.
1999. aastal leidis Kirimäe küla elanik kartuleid võttes väikese kivikirve, mis on arheoloogide hinnangul 3500 aastat vana. Kirimäe külast on leitud ka Eesti vanimad vikatid.
Vaida

Vaida on alevik Eestis Harju maakonna Jüri kihelkonnas Rae vallas. Asub 21 km Tallinnast kagus, Tallinna–Tartu maantee ääres.
Vaida paikneb Põhja-Eesti lavamaal, tasandikulisel alal Pirita jõe keskjooksul. 
Paikkonna varajasest asustusest kõnelevad muinasasulad, ohvrikivid ja juhuleiud.  Vaida küla vanim teadaolev nimi Wartae, Waitae, Warte, Waetho on esmakordselt mainitud Taani Hindamisraamatus 1241. aastal. Andmeid leidub teisteski ajalooallikates, vanades kroonikates ja arhiivides. Inimesed on Vaidas elanud juba muinasajast saati.
Vaidas on Rae valla allasutustena raamatukogu, Vaida põhikool, Rae huvikool,Vaida lasteaed, noortekeskus. Vaida keskusest leiab Coop väikepoe ja Vaida Ilutoa.
Siin paikneb tööstusettevõtteid, mis tegelevad metallitööga, ehitusega ja mööbliga.
Vaida kanti kuulub lisaks Vaida alevikule ka Vaidasoo, Aruvalla, Salu, Urvaste ja Suursoo külad.
Elanikke oli 2000. aastal 1029.
Tuksi

Tuksi ehk Bergsby on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
Külas asub Remmelmanni Lodurahn.
76

76. aasta
Sajandid: 1. sajand eKr - 1. sajand - 2. sajand
Aastakümned: 20. aastad 30. aastad 40. aastad 50. aastad 60. aastad- 70. aastad - 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad
Aastad: 71 72 73 74 75 - 76 - 77 78 79 80 81
Kotka linn

Kotka on linnaks nimetatav omavalitsusüksus Soomes Lõuna-Soome läänis Kymenlaakso maakonnas. Asub Soome lahe kaldal Kymijoki suudmes.
Põhiosa Kotka linnast moodustab Kotka tiheasustusega paikkond ("keskustaajama").
Kotkast lõunas asub Ruotsinsalmi väin, mis eraldab Kotkansaari ja Kuutsamo saart. Vene-Rootsi sõja ajal, mis peeti 1788–1790, toimus väinas kaks lahingut Rootsi ja Venemaa mereväe vahel: esimese Venemaa võitis, teises purustas Rootsi kogu Venemaa Läänemere laevastiku. Pärast sõda ehitas Venemaa praeguse Kotka alale Ruotsinsalmi kindluse, et väina kontrollida.
Kotka moodustati 16. aprillil 1878, kui Soome hertsogiriigi senat eraldas Kymi vallast kaks saart Kotkansaari ja Hovinsaari linna rajamiseks ning andis talle kohe linna õigused. Nendel kahel saarel (ja lähedastel pisisaartel) asub Kotka tänini.
Linnaga on liidetud Haapasaari vald (1974), Karhula alev (1977) ja Kymi vald (1977).
Kotka oli Soome üks esimesi tööstuspiirkondi. Paberi- ja tselluloositööstus on tänini linna tähtsad tööandjad. Siiski on alates 1980. aastatest linna tehaseid hakatud reorganiseerima, mis on kaasa toonud töötuse suurenemise ja see omakorda linna elanike arvu vähenemise. 1990. aastal oli Kotkas 56 634 elanikku, kuid see arv on järjekindlalt vähenenud ja 2020. aastal oli elanikke 51 668.
Kotkas on 23 põhikooli ja 3 gümnaasiumi. Kuigi linna asjaajamine on soomekeelne, on üks koolidest, 1885 asutatud "Kotka Svenska samskola", rootsikeelne.
Kotkas asub Läänemere regiooni vee-elustikku tutvustav Maretarium ja Sapokka veepark.
Kotka sadam on Soome suurim ekspordisadam. Regulaarne laevaühendus on Göteborgi, Tallinna, Sillamäe, Lübecki, Hamburgi, Bremeni, Bremerhaveni, Felixstowe'i, Amsterdami, Rotterdami ja Antwerpeniga.
Külad.
Haapasaari, Huruksela, Juurikorpi, Jäppilä, Kaarniemi, Kurittula, Kuutsalo, Marinkylä, Laajakoski, Peippola, Pernoo, Tavastila, Ylänummi.
Mõtleme veel

"Mõtleme veel" oli poliitiline vestlussaade Eesti Televisioonis aastatel 1987–1989.
"Mõtleme veel" saatejuhid olid Hagi Šein, Rein Järlik ja Feliks Undusk, režissöör Vello Reili, toimetaja Renita Timak. "Mõtleme veel" oli otsesaade, mis oli Nõukogude Liidus 1980. aastatel haruldane. 
13. aprillil 1988 tegi Edgar Savisaar selles saates ettepaneku moodustada Rahvarinne Perestroika toetuseks.
Viiuldajate loend

"Siin on loetletud viiuldajaid.
Klarnetistide loend

"Siin on loetletud klarnetiste.
Leedu linnade loend

"Siin on loetletud Leedu linnad. Leedus on 103 linna."
Leedu jõgede loend

"Siin on loetletud Leedu jõgesid.
Leedu järvede loend

"Siin on loetletud Leedu järvi. 
A.
Aisetas - Akmena‎ - Alaušai järv‎ - Alaušas‎ - Ančia järv‎ - Apvardai - Arinas‎ - Asalnai‎ - Asavas‎ - Asveja‎ - Ažvintis - Avilys
B.
Baltieji Lakajai - Baluošas - Baluošas - Bebrusai
C.
Čičirys
D.
Didžiulis - Dringis - Drūkšiai - Dūkštase järv - Dūriai - Dusia - Dysnai - Dysnykštis
E.
Erzvėtase järv
G.
Galstas - Galuonai - Galuonis - Galvė - Giluitis
I.
Ilgis - Indrajai - Išnarai
J.
Juodieji Lakajai
K.
Kertuojai - Kretuonas - Krokų Lanka
L.
Lūkstas - Luodis - Lūšiai
M.
Mastis - Metelys
N.
Nedzingis
O.
Obelija
P.
Peršoksnai - Plateliai järv - Pravalas - Prūtas
R.
Rėkyva - Rubikiai järv - Rūžas
S.
Samavas - Sartai - Seda - Seirijis - Siesartise järv - Simnase järv - Skaistis - Smalvas - Stirniai - Suosa - Svėdasas
Š.
Širvėna - Šventas
Z.
Zarasas
Ž.
Žeimenys - Žuvintas
T.
Tauragnas
U.
Utenas - Ūsiai
V.
Vajuonis - Veisiejis - Vencavas - Viešintas - Vievis - Vilkokšnis - Virintai - Vištytis
Vääriskivide loend

"Siin on loetletud vääriskivisid, poolvääriskivisid ja levinumaid ehtekive.
Allilma jõed

Allilma jõed on vanakreeka mütoloogias viis Hadese ehk allilma jõge.
Allilma kolm kohtunikku

Allilma kolm kohtunikku on tegelased vanakreeka mütoloogiast. Nende ülesandeks oli hinnata pärast surma allilma ehk Hadesesse sattunud inimeste elu ja tegevust maa peal, mille alusel langetasid nad ühe kolmest võimalikust otsusest. Kui hing oli puhas, võis ta jätkata teed Elysioni väljadele. Kui hing oli vääritu või kuri, siis suunasid kohtunikud ta Tartarosesse. Kui hing polnud vooruslik ega paha, siis võisid kohtunikud ta tagasi saata Asphodeli väljadele.
Kõik kolm kohtunikku olid maises elus olnud surelikud mehed, peajumal Zeusi pojad, kes oma eluajal tehtud tarkade otsuste eest määrati pärast surma teiste üle kohut mõistma. Need kolm olid Aiakos, Minos ja Rhadamanthys.
Vahel, peamiselt hilisemates müütides, on räägitud ka neljandast kohtunikust Triptolemosest.
Estonia poistekoor

Rahvusooper Estonia Poistekoor on poistekoor Eestis.
Koor alustas tegevust 1971. aastal RAMi poistekoorina. 1990. aastal nimetati koor ümber Eesti Poistekooriks. Alates 1997. aastast kuulub koor Rahvusooper Estonia koosseisu ja kannab alates 2001. aastast ka nime Rahvusooper Estonia Poistekoor. Koori asutaja, professor Venno Laul juhtis laulukollektiivi tegevust 30 aastat. 
2001. aastal asus koori kunstilise juhi ja peadirigendina tööle Hirvo Surva. Estonia poistekoor töötab kooristuudiona, millel on kolm koosseisu: põhikoor ja kaks õppekoori, kus vokaalkunsti omandavad kokku 140 noort lauljat.
Ajalugu.
Koori asutas 1971. aastal Venno Laul, kes oli koori peadirigent kuni 1990. aastani (kogu koori tegevusaja vältel), kui koor nimetati ümber Eesti Poistekooriks. 
1976. aastal esines RAMi poistekoor koos RAMiga NLKP 25. kongressi kontserdil Moskvas Kremli Kongresside Palees. 1978. aastal esines koor Moskvas Suures Teatris kirjanik A. H. Tammsaare 100. sünniaastapäeva kontserdil. Traditsiooniks kujunesid RAMi kolme põlvkonna kontserdid koos meeskoori ja noortekooriga ning suurvormide esitused aastalõpukontsertidel Estonia kontserdisaalis.
1988. aasta juunis käis koor esimesel kontserdireisil USAs. 11. septembril 1988 laulis RAMi poistekoor laulva revolutsiooni ühel tippüritusel "Eestimaa Laul ’88". 1988. aasta detsembris esineti Austraalias ESTO päevadel. 1989. aasta novembris-detsembris andis RAMi poistekoor koos ERSOga Kanadas ja USAs 16 kontserti.
1990. aastal nimetati koor ümber Eesti Poistekooriks ja koori dirigendiks sai Hirvo Surva, 2001. aastal sai Eesti Poistekoorist Rahvusooper Estonia Poistekoor.
RAMi poistekoori koormeistri ja dirigendina on töötanud Ene Lillepärk ja Lydia Rahula. Koori kontsertmeistriks oli Reet Laul, koori õpetaja-administraatorina töötas Tiina Tšatšua.
RAMi poistekooris on laulnud hilisem ooperilaulja ja Estonia teatri ooperijuht Mart Mikk, koorijuht ja Nõmme Muusikakooli direktor Indrek Vijard, Estonia solist ja lastelaulude autor Villu Valdmaa, RAMi solist ja Savonlinna ooperikoori laulja Aivar Kaldre, ERSO viiuldaja Tarmo Truuväärt jt.
Soomusloomalised

Soomusloomalised ("Pholidota") on imetajate selts, kuhu arvatakse üks retsentne sugukond – soomusloomlased ("Manidae") – ühe tänapäevaste esindajatega perekonnaga soomusloom ("Manis").
Klassifikatsioon.
Soomusloomaliste seltsi klassifitseeritakse järgmised sugukonnad:
Fuajee

Fuajee (prantsuse sõnast "foyer", mille põhitähendus on 'kolle') on teatrites ja teistes etendus- ja kontserdiasutustes ruum, kus publik saab etenduse vaheajal jalutada ja vestelda.
Prantsusmaa teatrites võis vanasti etenduste vaheaegadel fuajees ka süüa-juua ning end soojendada.
Tänapäeva teatrites võivad olla eraldi jalutusruumid, fuajee ja puhvet, samuti vestibüül, mis aga mõnikord moodustab koos fuajeega ühtse ruumi.
Fuajeeks nimetatakse ka hubast vestlusruumi muudes ühiskondlikes asutustes, näiteks suursaatkondades.
Mõnikord samastatakse fuajee vestibüüliga, kuigi eesti keele norm näeb ette nende sõnade tähenduse eristamist.
Fint

Fint (itaalia "finta") on pettetorge vehklemises või pettelöök poksis.
Petteliigutused on oluline osa võitluspordialade repertuaarist, neid treenitakse lisaks klassikalisele ja sportvehklemisele ka muudel mõõgavõitluse aladel ja lisaks poksile ka muudel käsitsivõitluse aladel nagu maadlus, kikkpoks jt, lisaks ka pallimängudes.
Vao vasallilinnus

Vao vasallilinnus (saksa keeles "Vasallenburg Wack") oli kunagise Vao mõisa kindlustatud peahoone. Tänapäeval asub linnus Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas Vao külas. Tornlinnuse sees on Vao tornlinnus-muuseum.
Kirjeldus.
Ruudukujulise põhiplaaniga neljakorruselise tornehitise igal korrusel on üks ruum.
Esimene ehk keldrikorrus on maa all ning seal hoiti toitu ja muud moona. Sissepääs keldrisse peaukse kõrvalt on ilmselt hilisema päritoluga.
Kaks alumist korrust on võlvlagedega. Ruudu küljepikkused on enam-vähem võrdsed 9,6–10,1 m, kõrgus keldripõrandast karniisini 13,1 m. Seinte paksus on allkorrusel on 1,3–2,4 m, ülakorrusel umbes 1 m. Linnus oli rajatud kaitseehitisena, seda on näha kõrgest sissepääsust ja idaküljel paiknevast ja riivpalgiga suletavast ukseavast.
Algse päritoluga ukseava küljepõskedes on näha hästisäilinud riivpalgi avad. Ristlõige 20X20 cm ja sügavus 150 cm. Auku kattev 3 cm paksune laud on säilinud siiani. Sissepääs linnuse teisele korrusele võis olla kerge ülestõstetava sillaga, mis ohu korral üles tõsteti. Samuti on riivpalgi ja luukidega olnud suletavad ka trellitatud aknaavad teisel korrusel.
Linnuse teine korrus oli ettenähtud tööde tegemiseks ja eelkorruseks kolmandale korrusele.
Kolmas korrus oli põhiliselt elukorrus. Loodenurgas paiknes kamin, põhjakülje aknanišis aknaavaga lavatoorium ning dansker. Dansker oli varustatud laskepiludega. Lavatooriumi olemasolu viitab sellele, et seal peeti koduseid jumalateenistusi.
Neljas korrus oli põhiliselt kaitsekorrus. Igas küljes on kolm klaasimata ja trellideta ava. Laskeavade taga oli kaitsekäik, mille laius idas oli 122 cm ja lõunaküljel 85 cm. Teistel külgedel oli käigurada vaid 25 cm. Arvatavasti võis seal olla puidust laiendus.
Kõikide korruste vahel on vaatepiludega trepikäik.
Hävinud on Vao linnuse maapealse ringmüürid ja vallikraavid.
Ajalugu.
Tornlinnus on rajatud 14. sajandi lõpus või 15. sajandi alguses Wackede aadlisuguvõsa poolt.
Linnus oli mõisa peahoonena kasutusel kuni 1770. aastateni.
Tornlinnus on väga hästi säilinud, see restaureeriti 1986.
Kagu Kabujalakõsõ

Kagu Kabujalakõsõ on rahvatantsurühm Põlva maakonnast. 
Rühm ühendab 1998. aastast kogu maakonna õpilasi alates põhikooli 7. klassist. Põhijuhendaja on Maido Saar.
Alates 2003. aastast korraldab Kagu Kabujalakõsõ rahvusvahelist noorte rahvatantsufestivali Vikkel-Fest, mis toimub iga kahe aasta tagant.
Lee

Lee ehk kolle (tartu ja võru murdes ka tuhkhaud) oli ürgne lahtine tulease toidu valmistamiseks. Juba 12. sajandil olid Eestis elamute ahjud koldega.
Asukoht.
Eesti rehetoas, samuti setude suitsutoas asus kolle ahjusuu ees, moodustades ahjuga ühe terviku. Omaette keedukohad olid kolle suveköögis ja õuekolle lahtise taeva all. 
Kirjeldus.
Kolle oli ahjupõrandast madalamal ja sinna tõmmati ahjust söed ja tuhk. Kolde ühel või mõlemal küljel oli lõugas ja kolde ees madal lõmmukivi.
Lee kohal oli keedunõu hoidmiseks tavaliselt tugev horisontaalne pajapuu. Selle otsad olid kinnitatud kolde külgmüüridesse või ka postide ning harkide külge. Kasutati ka pööratavat pajavinna, eriti kui kolle oli külgmüürideta.
19. sajandi teisel poolel võeti kasutusele pliidid, mistõttu kolde osatähtsus vähenes.
Aamen

Aamen (heebrea אָמֵן ’Āmēn, araabia آمين ’Āmīn), eesti keeles "tõesti", "see sündigu nõnda" on Piiblis ja Koraanis sõna palve, kõne või jutluse lõpul selle kinnitamiseks.
Etümoloogiliselt on tegu tuletisega heebrea verbist "aman" ('kinnitama, tugevdama'). On ka oletatud, et algselt pärineb sõna hoopis vanaegiptuse taeva- ja päikesejumala Amoni nimest.
Purtse vasallilinnus

Purtse vasallilinnus (ka Purtse kindluselamu ja Purtse mõis; saksa keeles "Isenhof" või "Alt-Isenhof") asub Lüganuse vallas Purtse jõe idakaldal.
Purtse vasallilinnus on omapärane kindlusehitis, mis kätkeb endas elemente arhailisest majalinnusest, keskaegsest kantsist ja ehitusajal populaarses renessanss-stiilis lossist. Linnuse ehitas 16. sajandi keskel arvatavasti Purtse mõisa tolleaegne omanik Johann Taube (Tuve).
Pärast Põhjasõda ühendati Purtse mõis Püssi mõisaga ja kujunes selle abimajandiks. Mõis hüljati 1940. aastal. Linnus restaureeriti aastail 1987–1990.
Praegu tegutseb hoone alumisel korrusel restoran. 
Kirjeldus.
Kolmekorruselise, läänepoolse nurgatorniga linnuse ülesehitus sarnaneb tornlinnuse omaga. Purtseski on alumine korrus kasutusel niinimetatud moonakorrusena, teine elukorrusena ja ülemine kaitsekorrusena. Erinevalt tornlinnusest ja sarnaselt majalinnusega pole korrused aga mitte üheruumilised, vaid koosnevad koguni kolmest toast.
Sissepääs linnusesse asus teisel korrusel. Oletatavasti asus selle ees kahekorruseline puithoone, mille teiselt korruselt läks käik linnusesse. Linnuses viis alumisele korrusele müüritrepp, ülemisele pääses aga üksnes redeli abil, mis ohu korral üles tõsteti. Soklikorrusel asus teise korruse saali kütmiseks hüpokaustahi. Lisaks oli teisel korrusel saali idaseinas kamin. Sama korruse üht väiksemat tuba köeti ahjuga, teist kaminaga.
Lordoos

Lordoos ehk nõgusselgsus on inimese lülisamba kõverdus kumerusega ettepoole. 
Normaalne selgroog on ettepoole kõverdunud kaela- ja nimmeosas.
Pyrrhos

Pyrrhos (kreeka keeles Πύρρος; umbes 318 eKr – 272 eKr) oli vanakreeka väejuht ja riigivalitseja.
Ta sai Epeirose väikeriigi kuningaks 12-aastaselt aastal 306 eKr. 5 aasta pärast tõukas Neoptolemos II ta troonilt ning saatis Pyrrhose pantvangiks Aleksandriasse.
Seal hakkas Pyrrhos sõjaväge looma. Ta oli tugev väejuht. Rooma armee vastu astus tema poolel umbes 22 000 jalaväelast, 3000 ratsaväelast ja sõjaelevandid.
Tulehoidjad

Tulehoidjad on eesti rahvatantsurühm Portlandis, mis alustas tegevust 1950. aastal. Rühmituse eesmärk on eestlasperet linnas koos hoida ning Eesti kultuuri ameeriklastele tutvustada. 
Portlandis on nendega koos esinenud Eestist tantsuansamblid Kuljus, Savijalakesed, Lee, Kandali, Killuke.
Tulehoidjate juhendajad on Liina Teose (täiskasvanute rühm) ja Janne Sepp (laste rühm). 1950–1985 juhendas rühma Lehti Merilo.
Ipriit

Ipriit ehk sinepigaas ehk 2,2'-diklorodietüülsulfiid on sööbiv aine, mida saab kasutada keemiarelvana.
Nimetus.
Ipriit on nimetuse saanud Belgia linna Ieperi järgi, mille lähistel Saksa väed seda gaasi 12. juulil 1917 esimest korda sõjategevuses kasutasid.
Eestis.
Esimeses maailmasõjas kasutasid gaasirelvi mitme riigi armeed, sealhulgas Vene Keisririigi omad. Seetõttu jäi ka Eestisse ipriiti sisaldavaid mürske. Mõnel määral kasutasid neid Vabadussõjas nii Eesti kui ka kommunistide pool, kuid surmajuhtumeid pole teada. 1937. aasta augustis leidsid aga Viimsis Miiduranna külas karjapoisid kuivaks jäänud kaevust mürsu, mille käsitsi lõhkasid. Selle tagajärjel sai kolm poissi surma ja neljas raskelt viga. Oletatavasti oli mürsk maha jäänud Viimsi merekindluse 7. patareist.
Lari

Lari (gruusia ლარი; ISO-4217 kood: GEL; sümbol ₾) on Gruusia valuuta. See jaguneb 100 tetriks. Lari ei käibi Abhaasias ja Lõuna-Osseetias.
Kuponi.
1993. aastal vahetas Gruusia Vene rubla "kupon lari" vastu välja. See koosnes ainult paberrahadest, sel ei olnud alajaotusi ja kannatas hüperinflatsiooni all.
Lari.
Rahaühiku nimi "lari" on vana Gruusia sõna 'varandus' või 'omandus'. "Tetri" on Gruusia rahaline termin, mis on kasutusel 13. sajandist.
Gruusia rahatähed on käibel järgnevates vääringutes: 1, 2, 5, 10, 20, 50, 100 ja 200 lari ning mündid 1, 2, 5, 10, 20 ja 50 tetrit ning 1 ja 2 lari.
Varasemad Gruusia rahaühikud on kandnud nimesid maneti ja abazi.
Massiühiskond

Massiühiskond on üksteisest ja võimust võõrandunud isiksustest koosnev ühiskond, mis allub manipulatsioonidele massimeedia kaudu. Massimeedia omakorda on vajalik tööriist niihästi massiühiskonna saavutamiseks kui ka selle alahoidmiseks.
Eesti jõed

Eesti jõed on Eesti territooriumil asetsevad või seda läbivad vooluveekogud. Veelahkmete järgi on jõed jaotatud nelja vesikonna vahel:
Eesti jõed on suhteliselt lühikesed ja veevaesed. Üle 100 km pikkusi jõgesid on 11, neist pikim on Võhandu jõgi (162 km), millele järgnevad Pärnu jõgi (145 km), Põltsamaa jõgi (136 km), Pedja jõgi (125 km), Kasari jõgi (115 km), Keila jõgi 
(112 km), Pirita jõgi (107 km), Ahja jõgi (104 km), Piusa jõgi (104 km), Õhne jõgi (103 km) ja Navesti jõgi (102 km).
Üle 1000 km² valglaga jõgesid on Eestis 15. Suurim on Narva jõe valgla (56 200 km²), millele järgneb Emajõe valgla.
Eesti jõgede liigitus.
Troofsuse ja orgaaniliste ühendite sisalduse alusel jaotatakse Eesti jõed Arvi Järvekülje järgi kaheksasse hüdrobioloogilisse tüüpi:
Juppuni

Juppuni (inglise keeles "polyphasic sleep, Uberman sleep") on unedistsipliin, mille puhul magatakse vaid 20–30-minutiste juppidena, mis on jagatud kogu ööpäeva peale. Tulemuseks on vähenenud unevajadus – kõigest 2–5 tundi ööpäevas. Pooldajad väidavad, et see ei halvenda vaimseid võimeid (liiga palju), mõned koguni väidavad, et nende vaimsed võimed paranesid võrreldes traditsioonilise unerütmiga.
Variandid.
Uberman on arvatavasti levinuim.
'Core sleep' on Ubermanile lisatav mõnetunnine pidev öine uni. Mõned harrastajad vahetavad sellega välja 1–2 päevast uinakut.
Vaba stiil – Ubermani variatsioon, mille puhul magatakse siis, kui selleks tuntakse vajadust. See üldjuhul koondab uinakud öösel tihedamini kokku ja jätab päeva vabamaks. See võib nõuda eelnevat harjumist rangema režiimiga.
On ka katsetatud teisi unerütme – 3, 4, 5 korda ööpäevas erineva pikkusega uinakud.
Teooria.
Tavalise (ühe või kahe magamiskorraga ööpäevas) uni koosneb korduvatest tsüklitest, mis omakorda koosnevad mitmest eri faasist. Pole teada, kas kõik faasid on ühepalju vajalikud. Algselt juppunega kohanedes on inimene pidevas unepuuduses, mis sunnib aju võtma lühikesest uneajast maksimumi (mis mõnede teooriate kohaselt on ainult REM). Kohanemine peaks idee järgi endaga kaasa tooma mugava unerütmi.
Praktika.
Kohanemisperiood on pikk ja raske. Stampi ja rahvasuu (üritajate blogid) andmetel väheneb väsimus umbes 10 päeva pärast ja kaob 2 nädala möödudes. Tihtipeale juhtub, et magatakse sisse või ei planeerita oma aega piisavalt hästi ja see pikendab kohanemisperioodi nii palju, et eksperiment katkestatakse.
Kriitika.
Ei ole teaduslikku alust väitmaks, et juppunega harjumine on loomulikult võimalik. Kritiseerijad väidavad, et ajul ei ole kontrollimehhanismi une katkestamiseks ilma unetsüklit lõpetamata, iseenesest kestaks uni alati terve tsükli (umbes 90 minutit, sõltub isikust). Seega on ainus võimalus end kogu aeg äratuskellaga sundida järgima seda režiimi.
Tsirkaaditsükkel – organismi aktiivsuse reguleerimine sõltuvalt valgusest – on teine probleem. Juppuni jagaks aktiivsuse terve ööpäeva peale, seega ignoreerib loomulikku unisust öösiti. See peaks viima tavalise unepuuduse sümptomiteni (stress, nõrgem immuunsüsteem jne), aga sellealaseid uuringuid ei ole tehtud.
Juppune (või vähemalt Ubermani variatsiooni) režiim nõuab väga ranget režiimi – ühe uinaku vahelejätmine nõuab hiljem lisamagamist-taastumist, kahe järjestikuse uinaku ärajätmine mõjub tõenäoliselt väga rängalt. Seega on harrastajal vaja sättida oma töö- või õppepäeva hoolega. Seda loetakse juppunega kohanemise kõige raskemaks aspektiks.
Koluvere

Koluvere on kahe küla nimi Eestis.
Kudruküla

Kudruküla on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas Narva jõe ääres, Narva-Jõesuust vahetult kagus.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
1503. aastast pärinevas Liivi ordu maameistri Wolter von Plettenbergi dokumendis, milles kinnitati Kudderendorpi (Kudruküla) ja Vepsküla elanike kalastamisõigused ning lubati võrgukuure ehitada avamere äärde, on paikkonda mainitud esimest korda. 1646. aastal andis Rootsi kuninganna Kristiina privileegiga igaveseks ajaks Narva linna patrimoniaalmõisaks lootsiteenistuse ülalpidamiseks Kudruküla mõisa. Privileegiga anti Narva linnale Kudruküla küla, mis asus Narva poolel jõesuu juures kõigi sinna juurde kuuluvate päraldistega ja varadega.
1920. aastal liideti Peetri valla Kudruküla, Vahatküla ja Schmetske suvituskoht ning Narva valla Magerburgi küla (asus teisel pool Narva jõge) Narva-Jõesuu aleviga. Kudruküla mõisa maale on rajatud ka Narva-Jõesuu.
Tänapäeval hõlmab Kudruküla ka hävinud Riigiküla alad. Sealt leiti 1951. aastal kolm kiviaja asulakohta ning teostatud ka hilisemalt arheoloogilisi väljakaevamisi. 
Kuni Teise maailmasõjani kõneldi Kudrukülas kirderannikumurde Vaivara murrakute hulka klassifitseeritavat isuripärast Kudruküla murrakut.
Puhkova

Puhkova on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Peeterristi

Peeterristi on küla Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vaivara valda.
Külas asub Riigiküla kalmistu.
Pullapää kriis

Pullapää kriisiks nimetatakse 1993. aasta juulist novembrini toimunud sisepoliitilist kriisi Läänemaa Vabatahtlike Jäägerkompanii ja Eesti kaitseväe, hiljem ka Eesti Vabariigi valitsuse vahel.
Kronoloogia.
Kohus mõistis mitmetes kuritegudes süüdistatud Kommeri kuueks aastaks ja kuueks kuuks vangi 26. novembril 1993. Ametlik vanglakaristus oleks lõppenud tal 26. mail 2000. Kommer kandis alguses karistust Pärnus. Viimase aasta oli ta Tallinna keskvanglas ja vabanes 1998. aastal.
Transilvaania Alpid

Transilvaania Alpid ehk Lõuna-Karpaadid (rumeenia keeles vastavalt "Alpii Transilvaniei" ja "Carpații Meridionali") on mäestik Euroopas, osa Karpaatidest. Asuvad Rumeenia territooriumil.
Kulgevad Raudväravatest läänes Prahova jõeni idas, kust Karpaadid jätkuvad Ida-Karpaatidena.
Maksimaalne kõrgus 2544 m (Moldoveanu).
Transilvaania Alpid on looduslikuks piiriks Valahhia (lõunas) ja Transilvaania (põhjas) vahel.
Järva-Jaani

Järva-Jaani on alev Järva maakonnas Järva vallas.
Järva-Jaani on Järva valla halduskeskus. Aastatel 1991–2017 oli see Järva-Jaani valla halduskeskus.
Asulat läbib Tartu–Jõgeva–Aravete maantee (varasema nimega Piibe maantee). Järva-Jaani ja Kuusna küla vahel on 1798. aasta atlases Piibe maantee ääres Tamme kõrts. Järva-Jaanist hargneb tee Karinu küla suunas.
Asulas on ajaloomälestisena arvele võetud Järva-Jaani Vabadussõjas langenute matmispaik.
Alevi alal on Järva-Jaani järv.
Alevi järgi on nime saanud siluri Järva-Jaani kihid, sealne paemurd on ka nende kihtide stratotüüp.
Ajalugu.
Alev tekkis 19. sajandi lõpul Piibe maantee äärde Järva-Jaani kirikumõisa (1798. aasta atlases "St. Johannis"), Keika küla (Ludwig August Mellini koostatud 1798. aasta atlases Keika, varem Keitise) ja Orina mõisa (1798. aasta atlases "Orgena") maadele.
Aastal 1920 avati asulas Türi-Paide-Tamsalu raudtee Järva-Jaani raudteejaam, mis suleti aastal 1972.
Järva-Jaani Orina mõisas tegutses aastatel 1924–1947 Järva-Jaani Tütarlaste Kodumajanduskool, 1947. aastast asutati kodumajanduskooli asemel Järva-Jaani Mehhaniseerimiskool, 1954. aastast Järva-Jaani põllumajanduse mehhaniseerimiskool nr 6, mehhaniseerimiskool koolitas peamiselt noormehi traktoristideks, autojuhtideks, kombaineriteks ja mehaanikuteks. Kooli baasettevõte oli Järva-Jaani kolhoos. 1963. aastast Järva-Jaani Maakutsekool nr 31, 1972. aastast Järva-Jaani Kutsekeskkool nr 31 ja aastatel 1990–1993 Järva-Jaani põllutöökool, mis tegutses kuni 1997. aastani Paide kutsekooli filiaalina, misjärel suundusid õpilased õppima Paidesse.
Järva-Jaani oli alev 1945–1987. Alevi õigused taastati 2. juunil 2005. Vahepeal oli tegemist alevikuga.
Riikide omakeelsete nimede loend

"Siin on tähestikulises järjekorras loetletud maailma maade nimed või nimede latinisatsioonid nende oma ametlikes keeltes.
Kammhai

Kammhai ("Hexanchus griseus") on kammhailaste sugukonda kuuluv kõhrkala.
Kammhai pikkus on kuni 4,8 m, kaal kuni 800 kg. Kammhaid iseloomustab lai pea, jäme raske kere ja väga pikk saba. Keha on tumehall või kohvikarva. 
Kammhai on loid ja väheliikuv kala. Ta veedab päeva põhja läheduses, öösiti tõuseb kõrgematesse veekihtidesse. 
Toitub mitmesugustest kaladest ja suurtest vähilaadsetest.
Kammhai on munastpoegija, toob ilmale 50–100 maimu.
Esineb Atlandi ookeani ida- ja lääneranniku läheduses (Euroopa vetes kuni Islandini), Vahemeres, Vaikses ookeanis Ameerika ranniku lähedal, Jaapani, Austraalia ja Lõuna-Aafrika rannavetes. Vahemeres ja Põhjameres on ta küllaltki tavaline.
Kalifornia härghai

Kalifornia härghai ("Heterodontus francisci") on hailiik härghai perekonnast, kes elab Põhja-Ameerika läänerannikul alates Californiast kuni California lahaheni rannaäärsetes vetes. Täiskasvanud on umbes 1 meetri pikkused ja inimestele tavaliselt ohutud, kuid võivad provotseerituna hammustada.
Mantelhai

Mantelhai ("Chlamydoselachus anguineus") on mantelhailaste ("Chlamydoselachidae") sugukonna ainus tänapäevane liik, kes välimuselt meenutab mitte tüüpilist haid, vaid kummalist meremadu või angerjat.
Mantelhail on kummalgi küljel 6 lõpusepilu, mis on kaetud nahakurdudega. Esimest lõpusepilu katvad kurrud ühinevad kala kurgu all ja moodustavad laia nahasagara. Mantelhai keha on angerjataoliselt välja venitatud, seljauim ja kõhuuimed paiknevad üksteise lähedal keha tagaosas. Sabauim koosneb ainult alahõlmast. Kalal on otsseisune suu, mitte alaseisune, nagu enamikul teistel haidel. 
Mantelhai võib kasvada 2 m pikkuseks. 
Ta on munastpoegija. Emane toob ilmale 3–12 järglast. Emashai tiinus kestab arvatavasti 1 kuni 2 aastat. 
Mantelhaid elavad küllaltki suurtes sügavustes (50–1500 m) põhja lähedal. 
Toiduks on peajalgsed, limused ja kalad. 
Esineb Atlandi ookeanis Aafrika edela- ja põhjaranniku ning Euroopa ranniku lähedal, ka Lõuna-Ameerika, Austraalia, Jaapani ja California vetes.
Valgekõht-soomusloom

Valgekõht-soomusloom ("Manis tricuspis") on valge karvkattega soomusloomaline. Valgekõht-soomuslooma võrdlemisi väikesed soomused on varustatud tillukeste ogadega, mida eriti hästi näeb seljal. Tüvepikkus 35-45 cm, saba pikkus 40-50 cm. 
Elab Lääne- ja Kesk-Aafrika troopikametsade puudel. 
On öise eluviisiga.
Pikksaba-soomusloom

Pikksaba-soomusloom ("Manis tetradactyla") on soomusloomaliste hulka kuuluv dendrobiont. Pikksaba-soomuslooma väga pikas sabas on 46–47 selgroolüli, seega rohkem kui ühelgi teisel imetajal. Tüvepikkus 30–40 cm, saba pikkus 60–70 cm. 
Asustab Lääne-Aafrika troopilisi vihmametsi.
Hiid-soomusloom

Hiid-soomusloom ("Manis gigantea") on soomusloomlaste sugukonda soomuslooma perekonda kuuluv imetaja, soomusloomaliste seltsi suurim esindaja.
Ta esineb Lääne- ja Kesk-Aafrika metsades ja savannides. Kõrgel mägedes ta ei ela.
Looma tüvepikkus on 75–80 cm, saba pikkus 50–65 cm. Isased on pisut suuremad emastest: isaste pikkuseks on koos sabaga mõõdetud kuni 140 cm, emastel kuni 125 cm. Isendi kaal on ulatunud 33 kg-ni.
Soomused on võrdlemisi suured, karv valkjas. Soomused on pruunid või punakaspruunid. Karvu ei esine mujal kui silmalaugudel. Tal on pikk koon, pikk paks saba ja suured esiküünised.
Hiid-soomusloom elab maapinnal, kaevab endale urge. Elupaigas peab leiduma vett ning sipelgaid või termiite, sest peaaegu midagi muud ta ei söö. Sel põhjusel on teda raske loomaaias pidada. Ta suudab ronida puude ja teiste objektide otsa.
Hiid-soomuslooma liikumise ajal toetub enamus looma keharaskusest tema sambasarnastele tagajalgadele. Esikäpad tõmbab loom rusikasse ja toetub maha mitte peopesade, vaid pigem randmetega, et kaitsta oma väärtuslikke küüsi. On nähtud, et loom tõuseb tagajalgadele ja liigub kahel jalal, hoides sabaga tasakaalu.
Tal on terav haistmine. Tema eluviisi on vähe uuritud, sest ta on ööloom. Nähtavasti on loomade suhtlemises tähtsal kohal väljaheited. Täiskasvanud loomad elavad enamasti üksikuna.
Hiid-soomusloom kuulub kõige vähem ohustatud liikide hulka. Siiski tema arvukus väheneb vihmametsade hävitamise ja üleküttimise tõttu. Ebausklikud inimesed arvavad tema soomustel olevat maagilist mõju. Kütitakse ka söödava liha pärast.
Hiid-soomuslooma kui liiki kirjeldas esimest korda saksa zooloog Johann Karl Wilhelm Illiger 1815. aastal.
Rohtla-soomusloom

Rohtla-soomusloom ("Manis temminckii") on soomusloomalaste sugukonda soomuslooma perekonda kuuluv imetaja.
Rohtla-soomusloom elab Lõuna- ja Ida-Aafrika savannides . Aafrikas elab 4 liiki soomusloomi, aga Ida- ja Lõuna-Aafrikas üksnes rohtla-soomusloom.
Tema tüvepikkus on ligi 50 cm, saba pikkus 35 cm . Tal on ebaproportsionaalselt väike pea, väikesed esikäpad ja võimsad tagakäpad. Tal on võimsad küünised, mida vajab sipelga- ja termiidipesade lõhkumiseks.
Rohtla-soomuslooma kere on kaetud suurte soomustega . Neid ei ole tal ainult kõhul. Hädaohu korral rullib ta end kokku kõvaks palliks, mida inimene ei suuda lahti kangutada. Soomusloom võib vaenlasi ka sabaga lüüa. Kui ta keras ei ole, pole sabasoomused päris üksteise vastas. Sabasoomused on teravad ja kui loom sabaga virutab, siis ta nagu lööks mitmekümne noaga.
Ta liigub mööda maapinda ja on öise eluviisiga . Ta on üksnes maismaa-elanik. Üldiselt on ta aeglane loom. Käib ta neljal jalal, toetudes mitte esijalgade peopesadele, vaid sõrmenukkidele, et mitte oma väärtuslikke küüsi murda. Kui on vaja kiiremini liikuda, jookseb ta tagajalgadel, hoides sabaga tasakaalu. Joostes võib ta arendada kiirust 3,5–6 km/h, mis ei ületa inimese kõndimise kiirust.
Ta sööb peamiselt sipelgaid ja termiite. Selleks on ta hästi kohastunud. Tal on väga pikk, kuni poole meetri pikkune kleepuv keel, mis tavaliselt on tema suus olevas taskus. Soomuslooma sülg meelitab putukaid ligi.
Rohtla-soomusloom suudab endale ka ise uru kaevata, aga ta eelistab elada tüügassea või tuhniku kasutamata koopas või lihtsalt lamada tihedas taimestikus. See, et tal ei ole kindlat elupaika, teeb tema jälgimise veelgi raskemaks.
Emane toob ilmale korraga ühe poja. Kaksikuid on väga harva.
Praegu peetakse teda ohualtiks liigiks, kuna hoolimata tema laiast levikualast on liigi arvukus salakaubanduse tõttu vähenemas.
Rohtla-soomuslooma kirjeldati teaduslikult esimest korda 1832. Siis anti talle ka teaduslik nimi. Selle sai ta hollandi zooloogi Coenraad Jacob Temmincki järgi.
India soomusloom

India soomusloom ("Manis crassicaudata") on suurte soomuste ja punakaspruuni karvastikuga kaetud soomusloom.
Looma kehatüve pikkus on 60–65 cm, saba pikkus 45–50 cm. 
India soomusloom elab Sri Lanka ja India metsades. Liigub maapinnal, kaevab pikki, pesakambritega varustatud urge.
Pangoliin

Pangoliin ("Manis pentadactyla") on soomusloom, kelle suured kõrvalestad torkavad rohkem silma kui teistel liikidel. 
Tüvepikkus 50–60 cm, saba pikkus 25-38 cm, kaal täiskasvanuna 2-7 kg.
Liik on levinud Põhja-Indias, Nepalis, Bhutanis, Birmas, Indohiina poolsaare põhjaosas ja suuremas osas Lõuna-Hiinast.
Jaava soomusloom

Jaava soomusloom ("Manis javanica") on keskmise suurusega soomuste ja punakaspruuni karvastikuga soomusloom. Elutseb nii maapinnal kui ka puudel. 
Jaava soomusloom on levinud Indoneesias, Malaka poolsaarel ja Indohiinas.
Soomusloom

Soomusloom ("Manis") on soomusloomaliste seltsi soomusloomlaste sugukonda kuuluv imetajate perekond. 
Klassifikatsioon.
Praegusajal on teada kaheksa liiki, kellest neli elavad Aafrikas ja neli Lõuna- ja Kagu-Aasias. Soomuslooma perekonda klassifitseeritakse järgmised liigid: 
Aafrikas:
Aasias:
Kirjeldus.
Soomuslooma meenutab välimuselt tohutu suurt kuusekäbi. Looma keha on kaetud serviti üksteise peal asetsevate hallikaspruunide sarvainest soomustega. Kere ja käppade alakülge ning koonu katavad karvad. Eesjäsemed on varustatud tugevate kaeveküünistega. Koon on pikk, suu väike, lõuad hammasteta, keel kuni 40 cm pikk, väga suurte süljenäärmete eritis on kleepuv. Soomusloomad toituvad peaaegu eranditult sipelgatest ja termiitidest. Nende süljel on putukaid ligimeelitav meelõhn. 
Toitu otsivad nad öösiti. Enamik soomusloomi elab ühekaupa. 
Poegimine võib toimuda igal aastaajal. Tiinus vältab üle viie kuu. 
Soomusloomade liha on söödav, soomustele omistab idamaade rahvameditsiin ravitoimet.
Soomusloomlased

Soomusloomlased ("Manidae") on soomusloomaliste seltsi kuuluv imetajate sugukond. 
Klassifikatsioon.
Soomusloomlaste sugukonda klassifitseeritakse järgmised perekonnad:
Madunõel

Madunõel ("Nerophis ophidion") on merinõellaste sugukonda kuuluv kalaliik. 
Madunõelal on vaid üks uim – seljauim. Väliselt sarnaneb ta suuresti merinõelaga ("Syngnathus typhle").
Viimsepäevaraamat

Viimsepäevaraamat (inglise keeles "Domesday Book") on Suurbritannia vanim arveraamat, mis pandi kirja 1086. aastal ja võtab kokku elu Inglismaal William Vallutaja ajal.
Üheks riigi suuremaks aardeks peetav ladinakeelne Domesday Book koosneb suurest ja väiksest osast ning annab ülevaate peaaegu kogu praegusest Inglismaast.
Domesday Book kirjutati sellepärast, et 1066. aastal Inglismaa vallutanud Normandia hertsog William tahtis teada, kui palju kuningriik väärt on. 
Ta käskis kirja panna kõik maaomanikud, nende omandi ja selle, kuidas maad kasutati, kõik inimesed orjadest ülikuteni ning kõik tähelepanuväärsed rajatised, sealhulgas linnad, kirikud ja veskid. 
Arveraamatu ümberkirjutamiseks kulus 900 lambanahka. Kuningas William ise suri aga järgmisel (1087.) aastal.
Swedbank

Swedbank AB (varem FöreningsSparbanken AB) on Rootsi päritolu rahvusvaheline panganduskontsern, mille peakontor asub Stockholmis. Ettevõte on noteeritud OMX Põhjamaade börsil Stockholmis osas Large Cap.
Swedbank kontserni president ja tegevjuht oli Birgitte Bonnesen. 2019. aastast juhib Swedbanki Jens Henriksson.
Swedbanki peaökonomist on Tõnu Mertsina.
Swedbankil on 2016. aasta aprilli seisuga 7,2 miljonit eraklienti ja 641 000 äri- ja institutsionaalset klienti. Kontsernil on kokku 416 kontorit, neist 273 Rootsis ja 143 Baltimaades. 2016. aasta seisuga on Swedbanki kontsernis töötajaid 13 544.
Klientide arvu poolest on Swedbank Rootsi suurim pank ning juhtpositsioonil ka teistel koduturgudel: Eestis, Lätis ja Leedus. Lisaks Rootsile ja Baltimaadele tegutsetakse ka Norras, Soomes, Taanis, USAs, Hiinas, Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Luksemburgis.
Seisuga 31. märts 2016 oli Swedbankil hallata varasid 2404 miljardi Rootsi krooni väärtuses ja laene on välja antud 1498 miljardi Rootsi krooni eest.
Swedbanki Balti pangandus.
Swedbank Eestis.
1. juulil 1991 alustas hiljem Baltikumi suurimaks finantsinstitutsiooniks kasvanud Hansapank tööd Tartu Kommertspanga filiaalina. Ametlikult alustas Hansapank iseseisvat tegevust 10. jaanuaril 1992. 1998. aastal omandas aktsiaemissiooni käigus FöreningsSparbanken AB (mis muutis hiljem nime Swedbank AB-ks) 50% Hansapanga aktsiatest. Hansapank kasvas kiirelt suurimaks pangaks Balti riikides ja osutas finantsteenuseid ligikaudu 3,5 miljonile kliendile Eestis, Lätis ja Leedus.
Aastal 2005 tegi Swedbank Hansapanga vähemusaktsionäridele ülevõtmispakkumise ja viis ettevõtte Tallinna börsilt välja. 2008. aastal läks ettevõte üle uuele ärinimele Swedbank AS.
Swedbanki peamaja asub Tallinnas, aadressil Liivalaia 8. Swedbank Eesti peadirektor ja juhatuse esimees on Olavi Lepp. Ettevõttel oli Eestis 2016. aasta aprilli seisuga 2311 täistööajaga töötajat. 2016. aasta seisuga oli pangal 0,8 miljonit eraklienti ja 137 000 äriklienti.
Swedbanki osanikud.
Suurim osalus Swedbankis kuulub kohalike hoiupankade ühendusele Sparbanks-Gruppen 9,31 protsendilise hääleõigusega. Rootsi kindlustusühistu Folksam kontrollis 2016. aasta mais 9,29% hääleõigusega aktsiatest. ALECTA PENSIONSFÖRSÄKRING 4,81%, AMF . Försäkring och Fonder 4,21% ja Swedbank Roburi fond 3,86% hääleõigusega aktsiatest.
Rootsi riigile kuuluv ekspordikrediidi asutus Svensk Exportkredit kuulus Swedbanki omanike hulka alates märtsist 2009 ja müüs oma osaluse – 38,3 miljonit aktsiat ehk ligikaudu 3,3 protsenti Swedbanki kõigist aktsiatest – 28. oktoobril 2010. Svensk Exportkredit omandas aktsiad ligikaudu 998 miljoni Rootsi krooni eest ja müüs Deutsche Banki vahendusel ligikaudu 3,5 miljardi Rootsi krooni eest.
Faust

Faust on saksa legendide ning kirjandusteoste tegelane, kuradiga liidu sõlminud õpetlane.
Tema prototüüp oli alkeemik Johann Faust.
Tuntuim Faustist jutustav teos on Johann Wolfgang von Goethe värssdraama "Faust". Sellel põhineb ka Charles François Gounod' ooper "Faust".
Linkin Park

Linkin Park (LP, LIИKIИ PARK) on rokkansambel, mis asutati 1996. aastal nimega Xero USA-s Los Angeleses. 
Ajalugu.
Ansambli 2000. aastal ilmunud album "Hybrid Theory" oli väga menukas – seda müüdi üle 25 miljoni eksemplari. Sellele järgnes rohkesti kontserditurneesid Ameerika Ühendriikides. 2003. aasta märtsis ilmus Linkin Parki teine album "Meteora". Albumit müüdi esimesel nädalal üle 800 000 eksemplari.
Kolmandat albumit "Minutes to Midnight", mis ilmus 2007. aasta mais, aitas produtseerida Rick Rubin. Albumi esimene singel "What I've Done" ilmus 2007. aasta aprillis ja tõusis Billboard Hot 100 edetabelis seitsmendale kohale. Järgnevaid singleid "Bleed It Out", "Shadow of the Day", "Given Up", ja "Leave Out All the Rest" saatis samuti edu.
Neljanda stuudioalbumi ettevalmistamise käigus mainis Mike Shinoda ajakirjale Rolling Stone, et see saab olema varasematest eksperimentaalsem. Chester Bennington kinnitas meediale, et Rick Rubin naaseb uue albumi produtsendina. Albumi esimene singel "The Catalyst" ilmus 2010. aasta augustis. Album "A Thousand Suns" ilmus 2010. aasta septembris.
28. märtsil 2012 kinnitas Mike Shinoda, et bänd filmib muusikavideot laulule "Burn It Down". 2012. aasta aprillis teatas bänd, et nende viienda albumi pealkirjaks saab "Living Things". Shinoda väitis, et nad valisid pealkirjaks "Living Things", kuna uus album räägib rohkem inimestest, isiklikest suhetest ja on palju isiklikum kui nende eelmised albumid. Albumi esimene singel "Burn It Down" ilmus 16. aprillil. Album "Living Things" ilmus 26. juunil ja albumit müüdi esimesel nädalal üle 223,000 eksemplari.
2013. aasta mais kinnitas Mike Shinoda, et Linkin Park alustas oma kuuenda stuudioalbumi salvestamist. Bänd avaldas 6. märtsil 2014 uue albumi esimese singli "Guilty All the Same". Mike Shinoda kommenteeris, et uus album saab olema "1990. aastate stiilis rokiplaat". "The Hunting Party" ilmus 2014. aasta juunis.
Linkin Parki laulja Chester Bennington tegi 20. juulil 2017 enesetapu.
Pärast 2023. aastat: "comeback" ja From Zero.
2023. aastal liitusid bändiga laulja Emily Armstrong ja trummar Colin Brittain. Bändil oli plaan uue koosseisuga salvestada, välja anda uut muusikat ja esitada bändi vanemat loomingut.
5. septembril 2024 Los Angeleses toimunud viietunnisel üritusel, mis oli avatud ainult Linkin Park Undergroundi liikmetele, kuulutas bänd välja uue singli "The Emptiness Machine" ilmumise, albumi "From Zero" ilmumiskuupäeva ja kuuest kontserdist koosneva turnee.
Muusikastiil.
Linkin Parki muusikas leidub metali, industriali, pungi, popmuusika, elektroonilise muusika ja hiphopi elemente. Täpsemalt on ansambli muusikat liigitatud selliste stiilide alla nagu alternatiivrokk, "nu metal", "rap rock", "rap metal", "alternative metal", elektrooniline rokk, "pop rock", "hard rock" ja "industrial rock". Vaatamata sellele, et ansamblit on liigitatud nu metali stiili alla, ei ole Linkin Park end kunagi selle stiili esindajaks pidanud.
Käsutamine

Käsutamine on õiguses asja juriidilise staatuse määramine, milleks on nii asja võõrandamine ja asjaõigustega koormamine kui ka võlaõigusliku lepingu alusel teise isiku kasutusse andmine.
ÜRO konventsioon kaupade rahvusvahelise ostu-müügi lepingute kohta

ÜRO konventsioon kaupade rahvusvaheliste müügilepingute kohta (üldkasutatav lühend CISG) on rahvusvaheline leping, mis pakub ühtlustatud müügireegleid ning on siduv riikidele, mis moodustavad kaks kolmandikku kogu maailmakaubandusest. See kirjutati alla Viinis 11. aprillil 1980. aastal ning seetõttu viidatakse sellele mõnikord kui Viini konventsioonile, kuid on oluline seda mitte segi ajada muude Viinis alla kirjutatud lepingutega. Leping jõustus 1. jaanuaril 1988 peale 10 riigi poolt ratifitseerimist. Konventsiooni depositaariks on ÜRO peasekretär.
Riigikogu ratifitseeris CISG-i 16. juunil 1993. President kirjutas ratifitseerimiskirjale alla 28. juunil 1993. Ühinemiskiri anti üle depositaarile 20. septembril 1993. Jôustus Eesti suhtes 1. oktoobril 1994.
Eesti keelde on konventsiooni tõlgitud 2 korda: esmakordsel avaldamisel 1993. aastal ja uuesti 2002. aastal .
Kärbes (täpsustus)

Kärbes võib tähendada mitut asja.
Enesemääramise teooria

Enesemääramisteooria, ka isemääramisteooria, (inglise keeles "self determination theory" – SDT) on inimese motivatsiooni ja isiksuse makroteooria, mis puudutab inimeste kaasasündinud kasvutendentse ja kaasasündinud psühholoogilisi vajadusi.
Motivatsioon.
Selles raamistikus käsitletakse motivatsiooni sisemise või välimisena. Välimist motivatsiooni saab tekitada näiteks vägivallaga, ähvardustega, aga ka kõrge palgaga.
Sisemine motivatsioon tekib, kui midagi tehakse, sest tegevust ennast peetakse väärtuslikuks, mitte ei väärtustata selle saadusi. Väikeste laste mäng on näide sisemisest motivatsioonist: keegi pole neid käskinud, vaid nad teevad seda omast tahtest.
Välimine motivatsioon tekitab stressi ja võib viia läbipõlemiseni. Samas on seda lihtne tekitada.
Sisemine motivatsioon vähendab stressi ja on jätkusuutlik. Selle tekitamine on aeglane ja keeruline.
Richard M. Ryan ja Edward L. Deci uurisid inimeste psühholoogilisi põhivajadusi, sisemist motivatsiooni ja väliseid heaolu rahuldamise viise ning sõnastasid enesemääratlemise teooria. Selle teooria järgi on inimesel kolm põhivajadust: iseseisvus, võimekus ja sotsiaalsus.
Tšehhi Sileesia

Tšehhi Sileesia on ajalooline piirkond. Hõlmab Sileesia osa, mis jääb Tšehhi Vabariigi alale.