tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Teneniai

Teneniai on alev Leedus Šilalė rajoonis, Teneniai valla halduskeskus. Alev asub Tenenyse jõe kaldal.
Alevis asuvad põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on mõisa park ja kirik aastast 1782.
Ajalugu.
Teneniaid on esimest korda mainitud aastal 1585. Toona asus seal Stankewiczitele kuulunud mõis, selle juures oli aga küla. Aastal 1731 läks asula Wojtkiewiczite valdusse, aastal 1782 aga Billewiczite omandisse.
Aastal 1782 valmis sealne kirik ja Teneniaist sai kihelkonna keskus. XIX sajandil läks mõis abielu kaudu Piłsudskite suguvõsa valdusse, kuuludes ka Józef Piłsudskile.
Nõukogude ajal sai Teneniaist kohaliku kolhoosi keskasula. Alev sai asulast aastal 1976.
Taktiilsus

Taktiilne (lad "tactilis", puudutatud saama) on kompimisega tajutav tegevus (puutetaktiilne, kompetaktiilne); seotud füüsilise kontakti ja kompimismeelega.
Project Dekadenz

Project Dekadenz on "crust punk"'i / "D-beat"'', "sludge metal"'i ansambel Eestist, mis loodi 2010. aasta augusti lõpus. 
Bänd on välja andnud kolm albumit, millest üks on albumi miniversioon või siis EP (Extended play). Bänd on tegutsenud ning muusikat loonud Tartus, kus ka esmakordselt kokku saadi. Project Dekadenzi muusikat on stiili poolest veidi raske liigitada, kuna albumitel kõlav muusika on alati erinev eelmisest albumist. Korralik kompott on kokku seatud sellistest stiilidest nagu "crust punk", "D-beat", "sludge metal" ja "doom metal". Kiired rifid vahelduvad aeglaste osadega, tekitades massiivse helilise kaose. Bändi on iseloomustatud ka kui "blackened crust" või "metallic crust".
Bänd on välja andnud DIY muusikavideod loole "Cancer of Society", mis avaldati aastal 2013, ja "Assassinate Authority" (2014).
Teise albumi "D-Day Apocalypse" avaldas plaadifirma Destroy Sounds Records; see on ainuke füüsilisel kujul ilmunud kassett (MC) sellest albumist, ning mille tiraaž oli vaid 100 eksemplari, millest 50 kassetti olid musta ning teised valge kujundusega.
Ajalugu.
Augusti lõpus kokku saanud kolm noort olid kõik tuttavad punkmuusika ja selle ideoloogiaga. Tiit Pähnapuu ja Tõnis Tamberg olid varem mänginud ansamblis Blank Row, mis oli alles hiljuti laiali läinud ning otsiti uut muusikalist kollektiivi, millega edasi liikuda. Kolmas liige, Sander Luuk, oli tuntud eesti punkfoorumi asutaja ning mänginud punkbändides (D'efekt ja Substance) trumme. Olles edukalt läbinud esimesed proovid, pakuti bändile enam-vähem kuu aega pärast tegutsemist esimest kontserti. Kuna lugudest oli puudu, siis tuli improviseerida suurem osa ajakavast. Oli ka kiiresti nime vaja milleks jäi Project Dekadenz. Mõistes, et heli on parem siis, kui on olemas keegi, kes mängiks bassi, hakati otsima inimest kes seda suudaks. Kui leiti neljas liige, Siim Raudsepp, hakati tegutsema esimese plaadi kallal, mis oli paljuski eksperimentaalne ning ennast otsiv, kuid mille viimased lood hakkasid siiski kujunema välja "crust punk"'i stiilis lugudeks. Pärast esimest albumit liitus ansambliga Siim Parisoo, kes mõjutas teise albumi ja ka edasise muusika saundi, tuues sisse erinevaid elemente ning uusi lähenemisi traditsioonilisele punkmuusika lugude struktuurile. Tänu Tartu põrandaalusele Crust/Hardcore punki skeenele, ning nende aktiivsetele liikmetele, kasvas välja Krokodillide klubi ehk Kroksi klubi. Algselt olles koht kus teha proove, hiljem kasvades välja "undergound"-ürituste toimumise kohaks, kus on esinenud hordide viisi erinevaid, sarnaste ideoloogiate, ning muusikaliste suundadega bände, nii Eestist kui välismaalt.
Teatud bändi liikmed on lisaks teinud ka hulgaliselt kõrvalprojekte, milleks on Atomic caravan ("doom/stoner rock"), ROWN ("proto doom"), Swarn ("crust punk/D-beat"), Shitflowers ("hardcore-punk"), Blank Row ("D-beat/hardcore punk").
Liikmed.
Praegused liikmed
Vahetunud liikmed
Ajajoon
Taktiilne kommunikatsioon

Taktiilne kommunikatsioon (ingl "tactile communication") on taktiilne informatsiooni vahetamine ning selle kogemine kompimismeelega. Taktiilset kommunikatsiooni loetakse osaks mitteverbaalsest kommunikatsioonist (näoilme, silmside, kehahoiak ja liikumine, hääletoon, positsioneerimine rühmas jm).
Semiootik Winfried Nöth peab taktiilset info vahetamist kõige primitiivsemaks kommunikatsioonivormiks. Taktiilne kommunikatsioon on kasutusel primitiivsetest elusolenditest inimeseni.
Inimese igipäevaelus on taktiilne kommunikatsioon näiteks lemmiklooma paitamine, teretamisel käe surumine või füüsiline intiimsus. Samuti on seda füüsiline vägivald. Kultuuriti on taktiilse kommunikatsiooni kasutamine ja tõlgendamine erinev.
Taktiilse kommunikatsiooni kasutamine, uurimine ja vahendamine kuulub paljude teoreetiliste ja praktiliste valdkondade juurde: semiootika, psühholoogia, antropoloogia, zooloogia, haridus, tehnoloogia jne.
Taktiilse kommunikatsiooni tehnoloogiad.
Üheks taktiilse kommunikatsiooni tehnoloogiliseks väljundiks on 1825. aastal loodud ja endiselt kasutusel olev pimedate punktkiri ehk Braille kiri, mille trükkimine nõuab tehnilist seadet.
Puutetundlike ekraanide tavakasutusse tulemisega on iga sellise seadme (nutitelefon, tahvelarvuti) kasutaja seotud taktiilse kommunikatsiooniga.
2015. aastal toob tehnoloogiafirma Apple turule uue taktiilse kommunikatsiooniga seotud seadme iWatch. Käekellana kantav seade võimaldab info edastaja ja vastuvõtja vahel imiteerida n-ö näpuga puudutamist ja vahendada südamelöökide taktiilset tunnetamist. Selline infovahetusvõimalus loob uue meediakanali. Näiteks võimaldab selline seade taaskasutusse võtta morsekoodi, mida vastuvõtja ei pea lugema ega kuulama, vaid kogeb seda kompimismeelega.
Probleemid mõistega "taktiilne" ja "haptiline".
Inglise keeles kasutatakse mõisteid "taktiilne" ("tactile") ja "haptiline" ("haptic") sageli kõrvuti ja segamini. Mõlemad mõisted on samatähenduslikud, kuid pärit eri keeltest: taktiilne ladina keelest, haptiline kreeka keelest (kr "ἅπτω", puudutan). Eesti keeles on normatiivselt kasutusel mõiste "taktiilne".
Kommunikatsioonivormina peetakse taktiilset kommunikatsiooni samaväärseks haptilise kommunikatsiooniga (ingl "haptic communication") või ka selle alla kuuluvaks.
Mõnes valdkonnas on "haptiline" võetud erialamõistena üle eesti keelde. Näiteks kognitiivses psühholoogias loetakse taktiilsust haptilise tunnetuse liigiks.
Gladio

 
Gladio (lühend it keelest ('lühimõõk'), kr "gladios" ('kahe teraga nuga'); ka "operatsioon Gladio") oli koondnimi, millega tähistati CIA ja MI6 koostööd NATO-ga ning salajaste sõjaväeüksuste võrgustikku Euroopas külma sõja ajal. Eesmärgiks oli võidelda kommunismiga ning takistada Nõukogude Liidu tungimist Lääne-Euroopasse. NATO, CIA ja MI6 rahastatud, treenitud ja varustatud Gladio üksustesse Itaalias värvati antikommuniste, keda nimetati gladiaatoriteks. Kuna igas riigis kasutati erinevaid varinimetusi, siis nähtuse üldnimeks on kujunenud nimetus "NATO salajane armee".
Pärast Teist maailmasõda oli läänemaailmale suurimaks ohuks kommunism. CIA juht Allen Dulles paigutas Lääne-Euroopasse ja Türki laiali sajad eriüksuslaste väljaõpetatud tagalaväeüksused, kelle ülesandeks oli tõrjuda NSV Liidu sissetung. Üksus koosnes 20–50 salasõdurist. Gladiot juhiti NATO Euroopa peakorterist (SHAPE) Monsist (Belgia).
Gladio eesmärgiks oli Itaalias võidelda kommunistidega nii juhul, kui NSV Liit peaks üritama sinna laieneda, kui ka siis, kui kohalikud kommunistlikud erakonnad saavad liiga palju võimu.
Itaalias toetati paavsti Pius XII loal Vatikani Panga kaudu Itaalia Kristlik-Demokraatliku Parteid 60 miljoni dollariga. Kuna skeem õnnestus, siis hakkas CIA rahastama Vatikani igal aastal u 20 miljoni dollariga. Katoliku kiriku kaudu laienes CIA kommunismivastane võitlus Aasiasse ja Ladina-Ameerikasse (operatsioon Kondor).
NATO pole Gladio kohta teavet avalikustanud. CIA juhid on teatanud USA senatile Gladio lõppemisest. 
Romaanides on kujutatud Gladio sõjaväeüksuste koostööd Sitsiilia narkomaffia, terroristide või paremäärmuslastega (uusfašistid). Ilukirjanduse müüdid ei pruugi ajaloolist tegelikkust õigesti kajastada.
Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus

EELK Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskoplik Toomkogudus on luterlik kogudus Tallinnas.
Kogudus kuulub Tallinna praostkonda. 
Koguduse õpetaja on Arho Tuhkru, organistid Kadri Ploompuu ja Piret Aidulo. Juhatuse esimees on Indrek Treufeldt.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Tallinna toomkirikus.
Ajalugu.
1927. aastast võeti kirik seniselt Tallinna Toomkiriku saksa koguduselt ära ja asutati uus, Eesti Evangeelne Luterlik Kiriku Toomkogudus, hilisem EELK Piiskoplik Toomkogudus. Senised saksa koguduse liikmed astusid Oleviste ja Niguliste kogudusse. Kiriku uksed avati muukrauaga ja kirik anti Toompea lossi komandandi major Konstantin Kanepi järelevalve alla. 3. aprillil 1927 pidas piiskop Hugo Bernhard Rahamägi kirikus esimese eestikeelse jumalateenistuse. Tallinna toomkogudus allus otse EELK Konsistooriumile.
Kiriku nõukogu liikmed.
Tallinna Piiskopliku Toomkoguduse nõukogu endised ja praegused tuntumad liikmed:
Sügislase tänav

Sügislase tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Sügislase tänav sai nime 26. juunil 2002. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja ning on pandud sügislase järgi. Sügislase tänav rajati endise Lepiku küla Potsepa talu maadele.
Detailplaneeringu alusel rajatud Sügislase tänav oli algselt umbes 220 meetrit pikk tänav, mis kulges kaarjalt Kloostrimetsa tee ja Lepiku tee vahel. Tänava keskosa oli läbitav üksnes jalgsi, nii et liikluse seisukohalt oli tegemist kahe umbtänavaga, millest üks algas Kloostrimetsa teelt ja teine Lepiku teelt. Tallinna linnavalitsuse 6. mai 2015 korraldusega muudeti Sügislase tänava leviala ning anti senise Sügislase tänava Lepiku teelt algavale osale nimeks Karuslase tänav. Nüüdne Sügislase tänav on Kloostrimetsa teelt algav umbes 100 meetrit pikk umbtänav.
Täpiku tänav

Täpiku tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Täpiku tänav on umbes 220 meetrit pikk umbtänav, mis algab Sompa teelt. 
Täpiku tänav sai nime 19. veebruaril 1999. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Perekond täpik kuulub koerlibliklaste perekonda. Täpiku tänav on rajatud endise Lepiku küla Soone talu maadele.
Kose veskijärv

Kose veskijärv on veekogu Pirita jõe keskjooksul Harjumaal Kose alevikus.
Veskijärve pindala on 1,9 hektarit ja sügavus sõltuvalt sesoonsest veetasemest umbes 0,5–2,5 meetrit. Algne jõesäng asub veskijärve põhjas paremkalda lähedal.Tänapäevani on säilinud 19. sajandi lõpus ehitatud vesiveski hoone jõe paremkaldal ning tammirajatised, mis on Kose sümbolid, kajastudes ka valla vapil. 
Veskit on Kosel mainitud juba keskajal. Tänapäevani säilinud veskihoone (ehitatud 1884) on eraomandis, varem on seal asunud näiteks klaastaara kogumise punkt ja mööblikauplus.
Veskitammi ja sellega seotud rajatisi on korduvalt ümber ehitatud: 1960. aastatel rajati kaks betoonist tammi, millest parempoolsel on lüüsid veetaseme reguleerimiseks veskijärves. 2014. aastal lammutati vasakkalda pais ning rajati selle asemele kalatrepp. Veskijärv ise on säilinud endistes piirides, ehkki veetase on alanud nii palju, et paremkaldal oleva paisu ülevool on suurema osa aastast kuiv. Vesiveski paisu kohal ületab Pirita jõge jalakäijatele mõeldud sild, mis enne mõnikümmend meetrit allavoolu asuva uue silla valmimist 1970. aastatel oli Kose alevikus ainus suurem jõesild, mida said ületada ka sõidukid. Uue silla valmides rekonstrueeriti veskisild vaid jalakäijate vajadustele vastavaks. Veskihoone alune vee läbivoolukanal on pinnasega täidetud või lammutatud ega ole algsel kujul vaadeldav.
Nikolai Losski

Nikolai Losski (6. detsember (vkj. 24. november) 1870 Krāslava – 24. jaanuar 1965 Pariis) oli vene filosoof.
Ta pagendati aastal 1922 Nõukogude Venemaalt, elas 1922–1942 Prahas, 1942–1945 Bratislavas. aastast 1947 USA-s New Yorgis.
Nikolai Losski suri 24. jaanuar 1965 Pariisis, ta on maetud Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistule.
Losski oli mõjustatud Gustav Teichmülleri filosoofiast.
Aleksei Kozlov

Aleksei Kozlov on mitme inimese nimi.
Surnud 12. detsembril

"Siin loetletakse 12. detsembril surnud tuntud isikuid."
Aleksei Kozlov (filosoof)

Aleksei Aleksandrovitš Kozlov (vene Алексей Александрович Козлов; 20. veebruar (vkj. 8. veebruar) 1831 Moskva – 12. märts (vkj. 27. veebruar) 1901 Peterburi) oli vene filosoof.
Ta oli Gustav Teichmülleri õpilane. Teichmüllerilt päritud personalistlik filosoofia avaldas Kozlovi kaudu mõju reale vene filosoofidele – Jevgeni Bobrov, Sergei Askoldov, Nikolai Losski, Nikolai Berdjajev.
Pere.
Tema poeg oli filosoof Sergei Askoldov.
Sergei Askoldov

Sergei Askoldov (Сергей Аскольдов, kodanikunimi Сергей Алексеевич Алексеев, 9. märts (vkj. 25. veebruar) 1871 Moskva — 23. mai 1945 Potsdam) oli vene filosoof.
Ta arendas Gustav Teichmülleri filosoofiat.
Pere.
Ta oli filosoof Aleksei Kozlovi poeg.
Upyna

Upyna on alev Leedus Šilalė rajoonis, Upyna valla halduskeskus. Alev asub Šunija jõe kaldal. Upyna vana venekeelne nimi on Упина.
Alevis asuvad keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on katoliku kirik (1835–1836).
Ajalugu.
Upynat on esmamainitud 1554. aastal. Upyna-nimelist paika on mainitud juba XIII sajandil, toona asus sellenimeline paikkond žemaitide Karšuva muinasmaakonnas, kuid pole teada, kas seal asus ka asula.
XVII sajandi alguses sai Upynast alev. 1663. aastal andis Władysław IV Waza linnale turuprivileegid, asula sai ka õiguse kaks korda aastas laata pidada. 1688. aastal ehitati sinna esimene katoliku palvemaja. 1711. aastal laastas alevit katk. 
Praegune kirik valmis aastail 1835–1836. Aastal 1913 seda uuendati. Aastal 1926 loodi kiriku juurde ka kihelkond.
Kirilase tänav

Kirilase tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Kirilase tänav on umbes 200 meetrit pikk umbtänav, mis algab Lepiku teelt. 
Kirilase tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Liblikaliste seltsis on kirilaste sugukond.
Kirilase tänav on rajatud endise Lepiku küla Lepiku talu maadele.
Lumiku tänav

Lumiku tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Lumiku tänav on umbes 240 meetrit pikkune kaheharuline umbtänav, mis algab Sompa teelt. 
Lumiku tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Perekond lumik kuulub koerlibliklaste sugukonda.
Lumiku tänav on rajatud endise Lepiku küla Sompa talu maadele.
Vaksiku tänav

Vaksiku tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Vaksiku tänav kulgeb Lepiku tee ja Päevakoera tänava vahel. Tänav on Lepiku tee ja Päevakoera tänava vahel umbes 190 meetrit pikk ja sellel on umbes 130 meetrit pikk umbtänavast kõrvalharu. 
Vaksiku tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Vaksiklased on liblikaliste sugukond.
Vaksiku tänav on rajatud endise Lepiku küla Tindi ja Muuga talu maadele.
Kose pastoraat

Kose pastoraat asub Kose kirikuaiast vahetult põhjas.
Kirikla ehitati 18. sajandil. Hoone võõrandati 1940. aastal nõukogude võimu poolt koos kõigi koguduse maade ja varadega ning pärast 1941. aastat elasid seal lühikest aega lahingutes elukoha kaotanud kohalikud. Saksa okupatsiooni ajal sai kogudus hoone tagasi ja 1942. aastal pandi pastoraati elekter. Seoses taas alanud Nõukoguse okupatsiooniga võeti 1944 kiriku varad taas riigi omandisse. Pastoraadis asusid rahvamaja, raamatukogu (1949–1959), spordiseltsi Jõud klubiruumid, miilitsaülema korter ja kooliõpetaja korter ning 1950. aastal nimetati see ümber rajooni kultuurimajaks. Alates 1951. aastast tehti mitu ümberehitust. 
1980. aastatel lasti hoonel laguneda. Kultuurimaja lõpetas hoones tegevuse ning kui pärast taasiseseisvumist kirikla kogudusele tagastati, oli hoone väga halvas seisukorras. Inventar oli laiali kantud või rüüstatud ning maja konstruktsioonid lagunesid. 
Pastoraat õnnestus osaliselt tänu välisrahastusele taastada ja pühitseti taas sisse 1997. aasta lõikustänupühal. Sama aasta kevadel võeti see arvele ehitismälestisena kui näide pastoraadi peahoonest.
Kirikumõisa juurde kuulusid varem ka saun ja mitu majandushoonet (rehi, karjalaut, sealaut, hobusetall, vankrikuur, ait). Neist esimese sai 1940. aastatel oma valdusse varasem kirikumaade rentnik ja ülejäänud anti 1949. aastal kolhoosi Kose Edu kätte.
Sirptiiva tänav

Sirptiiva tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Sirptiiva tänav kulgeb Kloostrimetsa tee ja Lepiku tee vahel. 2017. aasta alguse seisuga on tänava Lepiku tee poolne ots välja ehitamata. Tänava Kloostrimetsa teelt algav osa on umbes 280 meetrit pikk ning lõpeb umbtänavana. Sirptiiva tänava kõrvaltänavateks on Udeselja tänav ja Kannustiiva tänav. 
Sirptiiva tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste nimede sarja. Sirptiib on perekond sirptiiblaste sugukonnas.
Sirptiiva tänav on rajatud endise Lepiku küla Kaasiku ja Metsa talu maadele.
Villkäpa tänav

Villkäpa tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Villkäpa tänav kulgeb Kloostrimetsa tee ja Udeselja tänava vahel. Tänav on umbes 100 meetrit pikk. 
Villkäpa tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Villkäpp on perekond sugukonnast "Erebidae".
Villkäpa tänav on rajatud endise Lepiku küla Kaasiku talu maadele.
Uneliblika tänav

Uneliblika tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Uneliblika tänav kulgeb Pärnamäe tee ja Leediku tänava vahel. 2015. aasta alguse seisuga on Leediku tänav välja ehitamata ning Uneliblika tänav on Pärnamäe teelt algav umbes 250 meetrit pikk umbtänav. Uneliblika tänava kõrvaltänavaks on Suru tänav. 
Uneliblika tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Uneliblikas kuulub punnpealaste sugukonda.
Uneliblika tänav on rajatud endise Lepiku küla Trummi talu maadele.
Suru tänav

Suru tänav on planeeritud tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Suru tänav algab Uneliblika tänavalt ja on planeeritud umbes 100 meetri pikkuse kaheharulise umbtänavana, kuid ei ole 2015. aasta seisuga välja ehitatud. 
Suru tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Surulased on liblikaliste sugukond.
Suru tänav on planeeritud endise Lepiku küla Trummi talu maadele.
Suurekivi tänav

Suurekivi tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Suurekivi tänav algab Kõlviku teelt ja on umbes 160 meetrit pikk umbtänav. 
Suurekivi tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on nime saanud naabruses (Lepiku tee 58 kinnistul) asuva Suurekivi rahnu järgi. Tänav on rajatud endise Lepiku küla Kilingi (Klingi) talu maadele.
Surnud 13. detsembril

"Siin loetletakse 13. detsembril surnud tuntud isikuid."
2015. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused

2015. aasta mäesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 43. maailmameistrivõistlused mäesuusatamises. Võistlused toimusid USA-s Vails ja Beaver Creekis 2.–15. veebruaril 2015. Samas paigas olid varem toimunud ka 1989. aasta ja 1999. aasta maailmameistrivõistlused.
Võistluste korraldaja valiti välja 3. juunil 2010 Antalyas Türgis. Võistlusi soovisid korralda ka Cortina d'Ampezzo (Itaalia) ja Sankt Moritz (Šveits).
Tulemused.
Mehed.
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;7. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 46
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Aksel Lund Svindal, Norra 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Slaalom.
&lt;br&gt;
15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 100
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Marcel Hirscher, Austria
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Kvalifikatsiooni tulemused 
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Ted Ligety, USA 
Ülisuurslaalom.
 
&lt;br&gt;
5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 66
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Ted Ligety, USA 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;8. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 47
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Ted Ligety, USA 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Naised.
Kiirlaskumine.
&lt;br&gt;6. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 39
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Marion Rolland, Prantsusmaa 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Slaalom.
&lt;br&gt;
14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 118
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Mikaela Shiffrin, USA
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Suurslaalom.
 
&lt;br&gt;12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 116
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Tessa Worley, Prantsusmaa 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Ülisuurslaalom.
 
&lt;br&gt;
3. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 46
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Tina Maze, Sloveenia
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Alpi kahevõistlus.
 
&lt;br&gt;9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 32
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Maria Höfl-Riesch, Saksamaa 
&lt;br&gt;
Võistkonnavõistlus.
&lt;br&gt;Finaal: 10. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 16 võistkonda
&lt;br&gt; Maailmameister 2013: Austria
&lt;br&gt;
&lt;br&gt; Ametlikud tulemused
Päevakoera tänav

Päevakoera tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Päevakoera tänav kulgeb Sompa tee ja Kõlviku tee vahel. Tänava kogupikkus on umbes 830 meetrit, kuid ei ole kogu ulatuses liikluseks avatud. Sisuliselt on tegemist mitmeosalise umbtänavaga. 
Päevakoera tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Päevakoer on liblikate perekond sugukonnast "Erebidae". 
Päevakoera tänav on rajatud endise Lepiku küla Varsaallika, Muuga, Tindi, Andrekse, Varreta ja Vohhi talu maadele.
Surnud 14. detsembril

"Siin loetletakse 14. detsembril surnud tuntud isikuid."
Betmanove

Betmanove (kuni 2016 Krasnõi Partizan) on küla Ukrainas Donetski oblastis Jassõnuvata rajoonis.
Betmanove kõrgus merepinnast on 153 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 913 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Donbassi sõja ajal oli Krasnõi Partizan "neutraalne territoorium" kuni 2015. aasta 24. jaanuarini, mil valitsusvastased relvajõud asula oma kontrolli alla võtsid.
Alates 14. oktoobrist 2021 on küla valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.
Udeselja tänav

Udeselja tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Udeselja tänav koosneb kahest osast, millest üks kulgeb Esku tänava ja Sirptiiva tänava vahel ja teine osa Sirptiiva tänava ja Villkäpa tänava vahel. Udeselja tänava kõrvaltänavateks on Kuldtiiva tänav ja Sinitiiva tänav. Tänava kogupikkus on umbes 660 meetrit. 
Udeselja tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemalise tänavanimede sarja. Sirptiiblaste sugukonnas on ahhaat-udeselg, hall-udeselg, kase-udeselg, kevad-udeselg, silmik-udeselg, tumevööt-udeselg ja vaarika-udeselg. 
Udeselja tänav on rajatud endise Lepiku küla Tammiku ja Kaasiku talu maadele.
Maria Jotuni

Maria Gustaava Jotuni (aastani 1906 Haggrén, aastast 1911 Maria Jotuni-Tarkiainen; 9. aprill 1880 Kuopio – 30. september 1943 Helsingi) oli soome kirjanik.
Ta sündis Kuopios, kus ta lõpetas Kuopio soome tütarlastekooli. Aastatel 1900–1904 õppis ta Helsingi Ülikoolis kirjandust, kunstiajalugu ja esteetikat.
Jotuni on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Religioonilooline koolkond

Religioonilooline koolkond oli 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses Saksamaal, Göttingeni ülikooli juures, tegutsenud teoloogide rühma nimetus. Koolkonna esindajad pooldasid valgustusajastu (valgustusfilosoofia) arusaamu ja kasutasid "ajaloolis-kriitilist meetodit "(teaduslike meetodeid) religioonide tekstide tõlgendamisel. Nad hakkasid nii Vana Testamendi kui Uue Testamendi teoste seletamisel kasutama religiooniloolise võrdlusmaterjali abi, teadmisi mis pärinesid vanade Lähis-Ida ja antiikmaailma ühiskondade uurimistulemustest.
Koolkonda kuulusid: Bernhard Duhm (1873), Albert Eichhorn (1886), Hermann Gunkel (1888), Johannes Wess (1888; pani aluse vormiajaloole), Wilhelm Bousset (1890; koolkonna peamine põhjendaja), Alfred Rahlfs (1891), Ernst Troeltsch (1891; kultuurifilosoof), William Wrede (1891), Heinrich Hackmann (1893). Hiljem liitusid Rudolf Otto (1898; religiooniteaduse edendaja), Hugo Gressmann (1902) ja Wilhelm Heitmüller (1902).
Nad jätkasid Albrecht Ritschli ja tema koolkonna kasutatud (18. sajandil alanud ja 19. sajandil edasi arendatud) ajaloolis-kriitilise tõlgenduse (meetodi) kasutamist Piibli tekstidele, milles ei tehta vahet pühade ja ilmalike tekstide vahel. Näiteks Uue Testamendi kreekakeelset teksti tõlgendatakse samadel alustel nagu kõiki antiiktekste. Kõiki teoloogilisi väiteid (ja usudogmasid) hakati aja jooksul käsitlema oletustena (hüpoteesidena).
Religiooniloolise koolkonna traditsioone jätkas 20. sajandil Rudolf Bultmann, kes sai 20. sajandi ühe mõjukama tõlgendusviisi, piiblihermeneutika (Piibli eksistentsiaalse interpretatsiooni) rajajaks.
Jeesuse kujutlus.
Koolkonna uurimistulemuste alusel on võimalik, et Jeesuse kujutlus Uues Testamendis pärineb hellenistlike müsteeriumite ja gnostitsismi mütoloogilisest maailmapildist.
Religiooniloolise koolkonna autorid (Gunkel, Bousset, Heitmüller, Troeltsch jt) väitsid, et Jeesuse pidamine Jumalaks, Issandaks ja Jumala Pojaks on tulnud algkoguduse usku "hellenistlike müsteeriumide" maailmast. Noor kristlus segunes hellenismiga, tekkis nähtus mille nimeks on "sünkretism". Koolkonna kirjanikud nägi Uues Testamendis esineva kirjelduse taga, kus Kristust kujutatakse taevast laskuva ja inimeseks saava, ristil sureva ning surnuist ülestõusva Lunastajana, juudi ilmutuskirjanduse mõju kõrval ka oletatavast eelkristlikust "gnostitsismist" pärit mütoloogiat. Ajaloolise Jeesuse kohta järeldub sellest kõigest, et Jeesus ei olnud kristlane, vaid juut.
William Wrede pidas Paulust "kristluse rajajaks", sest sellest, mis oli Paulusele (ja hiljem kogu kristlusele) kõige tähtsam, ei teadnud Jeesus mitte midagi. Seepärast ei saanud ka see Jeesuse-pilt, mis oli Paulusel, tekkida Jeesuse isiku mõjust. Järelikult Paulus uskus jumalikku taevaolevusse "Kristusesse" juba enne, kui ta hakkas uskuma Jeesusesse.
Esapekka Lappi

Esapekka Lappi (sündinud 17. jaanuaril 1991) on Soome rallisõitja.
Tema kaardilugeja on Janne Ferm.
Aastatel 2013–2016 sõitis ta Škoda tiimis ja 2017–2018 Toyota tiimis. Alates 2019. aastal sõidab Esapekka Lappi Citroënis.
WRC sarjas on ta seni saavutanud ühe rallivõidu. See oli 2017. aasta Soome ralli.
Kaltinėnai

Kaltinėnai on alev Leedus Šilalė rajoonis, Kaltinėnai valla halduskeskus.
Vaatamisväärsuseks on XIX sajandil ehitatud sünagoog ja kalmistul asuv XVIII sajandist pärinev kabel. Haridust annab kohalik gümnaasium. Alevis on ka kultuurimaja ja raamatukogu.
Ajalugu.
Kaltinėnaid on esmamainitud 1365. aastal. Alevi ümbruses paikneb kaks žemaitide linnamäge, nii on seda paika ristisõdade kroonikais korduvalt mainitud.
Kaltinėnaisse ehitati kirik aastal 1416, see oli üks esimesi kirikuid Žemaitijas. Aastal 1511 on mainitud sealset mõisa. Asulast sai alev aastal 1524.
Aastal 1777 sai Kaltinėnaist kohaliku kihelkonna keskus. XIX sajandil ehitati sinna sünagoog. Tsaari ajal oli alevi venekeelne nimi Колтыняны. Pärast teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad.
Aastal 1983 põles Kaltinėnai kirik maha. Aastal 1990 püstitas Juozas Rupšys kohaliku vaimuliku Petras Linkevičiuse ettevõtmisel alevisse 20 meetri kõrguse risti. Praegune kirik valmis aastal 1993.
Surnud 15. detsembril

"Siin loetletakse 15. detsembril surnud tuntud isikuid."
Pajūris

Pajūris on alev Leedus Šilalė rajoonis, Pajūrise valla halduskeskus. Alev asub Jūra jõe kaldal.
Alevis on gümnaasium ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1833. aastal ehitatud kirik, endine frantsisklaste klooster ja selle juurde XIX sajandil rajatud park. Alevis kasvab looduskaitsealune hõbepappel ("Populus alba" L.). Puu ümbermõõt oli 2006. aastal 655 cm, kõrgus 40 meetrit. Pajūrises kaevandatakse kivisoola.
Ajalugu.
Pajūrist on esmamainitud 1498. aastal. 1526. aastal läks see Vapovskite valdusse, XVI sajandi lõpus aga Wojnadele. Asula on kuulunud veel Szemiotidele, Wolmeritele, Wołłowiczidele, 1854. aastast aga Czapskitele.
Asulasse ehitati esimene kirik aastail 1777–1780. Aastaks 1852 oli Pajūrisest saanud oma turuplatsiga alev, kus peeti kolm korda aastas laata. Aastail 1853–1863 tegutses alevis kihelkonnakool, 1867. aastast ka venekeelne kool. Alevi tsaariaegsed nimed olid Поюры ja Поюрже.
1912. aastal sai alevist kohaliku kihelkonna keskus. Nõukogude ajal oli alev algul kohaliku kolhoosi, 1975. aastast aga kohaliku sovhoosi keskuseks.
Põrk

Põrgad ehk trabeekulid (ladina keeles "trabecula", mitmus "trabeculae") on mõnede loomade harilikult kehasisestes elundites paiknevad anatoomilised struktuurid.
Põrgad on:
Kanepi vana kalmistu

Kanepi vana kalmistu (ka Kanepi-Mäe kalmistu) on kalmistu Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kanepi alevikus Kanepi vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Kanepi kirikust linnulennult 150 m kaugusele idakagusse.
Kanepi kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt 1773. aastal, arvatavasti pühitseti siis ka uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti sinna enamik kihelkonna surnuid. Kalmistut laiendati 1820. aastal. Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud.
Kanepi Mäe kalmistu keskmes asub vanem Ungern-Sternbergide perekonnakalmistu, teine Ungern-Sternbergide perekonnakalmistu asub Erastvere mõisapargis.
Mälestis.
Kanepi vana kalmistu on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. Selle alal asub mälestisena veel Johann Philipp von Rothi haud, August Weizenbergi vanemate haua tähis ja üks malmist hauarist.
Tüümuse parenhüüm

Tüümuse parenhüüm on tüümuselundi parenhüüm, mille all peetakse silmas selgroogsete loomade tüümuselundi talitlevat osa. 
Tüümuse parenhüümi ümbritseb tüümuse kihn, põrkad ja tüümuse perivaskulaarsed ruumid. Tüümuse parenhüümi välimise osa moodustab tüümuse koor.
Parenhüüm koosneb tüümuse epiteelkoest (tüümuse epiteelirakkudest) ja teatud kindlate põhifunktsioonidega lümfirakkudest, nagu arenevatest tümotsüütidest. 
Tüümuse parenhüümi olemasolu, areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi, kui ka arenguastmeti (nii näiteks asendub paljudel inimestel tüümuse parenhüüm vanemas eas rasvkoega).
Laukuva

Laukuva on alev Leedus Šilalė rajoonis, Laukuva valla halduskeskus.
Alevi põhiplaan pärineb XVII sajandist. Vaatamisväärsusteks on 1856. aastal ehitatud kirik ja XVIII sajandil ehitatud kabel Laukuva kalmistul. 
Alevis on raamatukogu ja kultuurimaja, haridust annavad gümnaasium ja spordikool. 
Laukuvas asub ka meteoroloogiajaam, mille mõõtmiste põhjal on Laukuvas Leedu kõige madalam juuli keskmine temperatuur (16,4 °C). 1931. aastal registreeriti seal Leedu kõigi aegade kõige paksem lumikate (94 cm). 2002. aastal registreeriti seal Leedu põuarekord (kuu jooksul oli seal sademete hulk 0,0 mm). 
Ajalugu.
Laukuvat on esmamainitud 1253. aastal Mindaugase lepingus ristirüütlitega. 1254. aastal on esimest korda mainitud sealset Treigiai linnamäge. Samal aastal andis Mindaugas poole Laukuvast piiskop Kristijonasele.
1594. aastal on esmamainitud sealset mõisa. 1624. aastal püstitati sinna esimene kirik. 1655. aastal sai Laukuvast alev.
1667. aastal põles Laukuva maha, tulekahjud laastasid alevit veel aastail 1701, 1829, 1858, 1911 ja 1928. 1778. aastal sai Laukuva õiguse igal nädalal turgu pidada, ka võis seal pidada kaks korda aastas laata. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimi Лавковъ.
Pärast Leedu iseseisvumist oli alevis kaks meiereid, kaks tuulikut, 11 poodi. 1941. aastal viidi Laukuva juudid Telšiaisse, kus nad hukati. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli alevis kohaliku kolhoosi keskus. 2010. aastal püstitati alevisse Leedu esimene meteoroloogiline radar.
Coronation Street

"Coronation Street" on Suurbritannia telesari, mida toodab Granada Television. Sarja esimene osa jõudis ITV eetrisse 9. detsembril 1960 ja jookseb seal tänini. See on Ühendkuningriigis üks pikemaealisi telesarju.
Seda sarja parodeerisid Briti ansambli Queen liikmed laulu "I Want to Break Free" muusikavideos. Nad riietusid naisteks.
Anne Kirkbride

Anne Kirkbride (21. juuni 1954 Oldham – 19. jaanuar 2015 Manchester) oli inglise seriaalinäitleja.
Ta oli üle 40 aasta (1972–2014) Deirdre Barlow' osatäitja Suurbritannia teleseriaalis "Coronation Street".
Ta oli abielus inglise näitleja David Beckettiga, kellega tutvus seriaali "Coronation Street" võtetel.
Anne Kirkbride suri 60-aastaselt rinnavähki.
Kõlviku tee

Kõlviku tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Kõlviku tee kulgeb Pärnamäe tee ja Kupra tee vahel ja on ligikaudu 870 meetrit pikk. Kõlviku tee ristub Lepiku teega, kõrvaltänavateks on Suurekivi tänav, Põldma tänav, Päevakoera tänav, Valguta tänav ja Kõlviku põik.
Kõlviku tee on hoonestatud eramute, paarismajade, ridaelamute ja 3-korruseliste kortermajadega.
Kõlviku tee on rajatud endise Lepiku küla Põldma, Valguta ja Lillepi (Lilupi) talu maadele.
Kõlviku tee on saanud nime 19. septembril 1958.
Lääneslaavlased

Lääneslaavlased on slaavlased, kes räägivad lääneslaavi keeli. Tänapäeval on need slovakid, tšehhid, kašuubid, poolakad ja sorbid. Põhja- ehk lehhiidi gruppi kuuluvad koos poola keelega kašuubi ning väljasurnud polaabi ja pomoraani keel. Ülem- ja alamsorbi keeltel on nii lehhiidi kui ka tšehhi-slovaki grupi tunnuseid.
Kultuuriliselt arenesid lääneslaavlased teiste Lääne-Euroopa rahvaste eeskujul, sidemete tõttu Rooma keisririigi ja läänekristlusega. Seega kogesid nad kultuurilist lõhet teiste slaavi gruppidega: kui idaslaavlased ja enamik lõunaslaavlasi pöördus õigeusku, olles seega kultuuriliselt mõjutatud Bütsantsist, pöördusid lääneslaavlased koos läänepoolsete lõunaslaavlastega (sloveenid ja horvaadid) katoliku usku, minnes seega ladina kiriku kultuurilise mõju alla.
Ajalugu.
Keskajal kasutati lääneslaavlaste kohta nime vendid (tõenäoliselt "Venedi" või "Venedae", mis võetud Jordaneselt ja Tacituselt). Mieszko I, esimene ajalooline Poola valitseja, oli ka kui "Dagome, vendide kuningas".
Varaslaavlaste ekspansioon algas 5. sajandil ja 6. sajandiks olid grupid, millest tekkisid lääne-, ida- ja lõunaslaavlased, tõenäoliselt jõudnud geograafilisse eraldatusse. Esimesed sõltumatud lääneslaavi riigid tekkisid alates 7. sajandi algusest: Samo riik (623–658), Morava vürstkond (8. sajand – 833), Nitra vürstkond (8. sajand – 833) ja Suur-Määri riik (833 – u 907). 
Läänemere-äärsed sorbid ja teised polaabi slaavlased, nagu obodriidid ja veletid, sattusid keskajal pärast Vendi ristisõda Saksa-Rooma riigi ülemvõimu alla ja saksastusid 19. sajandi lõpuks. Polaabi keel säilis kuni 19. sajandi alguseni seal, kus nüüd on Saksamaa Alam-Saksi liidumaa. Selleks ajaks oli järele jäänud vaid 60 000 sorbi, kes elasid peamiselt Lausitzis, tänapäeva Saksamaa Brandenburgi ja Saksimaa liidumaades.
Kesk-Poola polaanide hõim asutas oma riigi 10. sajandil Poola hertsogi Mieszko I juhtimisel. Mitu sajandit olid Poolal tihedad sidemed oma läänepoolsete naabritega, kus Poola valitseja Bolesław I Chrobry kuulutati Saksa-Rooma keisri Otto III poolt "Frater et Cooperator Imperii" ("vend ja partner keisririigis").
Tšehhide eelkäijad liikusid Čechysse 6. sajandi algul ja rajasid 10. sajandiks mitmeid lääne, kui nende valitsejad muutusid lõpuks (1002) Saksa-Rooma keisrite vasallideks. Tšehhi kuningriik oli keisririigi osa aastatel 1002–1419 ja 1526–1918. Slovakkide eelkäijad läksid pärast 907. aastat (Suur-Määri riigi hukk) Ungari valitsejate ülemvõimu alla üheskoos teiste slaavi gruppidega, nagu horvaadid, sloveenid, dalmaatslased ja russiinid. Nii tšehhid kui ka slovakid olid Habsburgide võimu all aastatel 1526–1804; seejärel Austria keisririigi ning aastatel 1867–1918 Austria-Ungari osa.
Suurekivi rahn

Suurekivi rahn on rändrahn Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis.
Suurekivi rahn on pegmatiitrahn, mis koosneb peamiselt pruunikaspunasest ortoklassist. Rahnu mõõdud on 7,2×5,1×2,7 meetrit, ümbermõõt 18,4 meetrit. Suurekivi rahn on 22. mail 1992 võetud looduse üksikobjektina kaitse alla kui geoloogiline mälestis. 
Rahn paikneb Lepiku tee 58 kinnistul.
Henn Korjus

Henn Korjus (sündinud 12. juulil 1965 Tartus) on eesti metsateadlane.
Elulugu.
Ta sündis matemaatikute peres.
Lõpetas 1983 Tallinna 1. Keskkooli ja 1990 Eesti Põllumajanduse Akadeemia.
Teadustöö.
Teadusmagistri kraadi metsanduses kaitses 1994 Eesti Põllumajandusülikoolis, magistritööd "Hooldusraiete arvutuslik kavandamine" juhendas Artur Nilson.
Doktoriväitekirja "Approaches to Forest Design in Estonia", juhendajad Andres Kiviste ja Artur Nilson, kaitses 2009 Eesti Maaülikoolis.
Töötanud Eesti Maaülikoolis: 1994–2016 teadur, lektor ja dotsent, aastast 2016 professor.
Oli aastatel 1994–2017 Eesti Maaülikooli metsakorralduse osakonna juhataja. Transilvaania Ülikooli (Universitatea Transilvania din Brașov) auprofessor. 
Uurimisalad: metsakorraldus ja metsapoliitika.
Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni.
Edmond Debeaumarché

Edmond Debeaumarché (15. detsember 1906 Dijon – 28. märts 1959 Suresnes, Hauts-de-Seine) oli Teise maailmasõja aegse Prantsuse vastupanuliikumise üks juhtidest.
Kvėdarna

Kvėdarna on alev (endine linn) Leedus Šilalė rajoonis, Kvėdarna valla halduskeskus. Alev asub Jūra jõe kaldal.
Alevis on raamatukogu, haridust annavad gümnaasium ja algkool. Vaatamisväärsusteks on 1936. aastal ehitatud kirik ja selle juures asuv XIX sajandil ehitatud kabel, ka asub kalmistul 1860. aastal valminud kabel.
Ajalugu.
Kvėdarnat on esmamainitud 1329. aastal. XIV ja XV sajandil asus seal riigimõis, mis läks 1554. aastal Sapiehade valdusse.
1568. sai Kvėdarnast alev, 1569. aastal valmis kirik. Kuningas Stanisław II andis Kvėdarnale 1792. aastal linnaõigused, kuigi need kehtisid vaid kuu aega. 
Tsaariajal oli asula venekeelne nimi algselt Хвейданы. Pärast 1863. aasta ülestõusu muutsid tsaarivõimud asula nime Konstantinovoks (Константиново). Seda nime kandis asula Esimese maailmasõjani. Kvėdarna põles aastail 1849, 1896 ja 1941. Aastail 1864–1904, mil leedukeelne kirjandus keelustatud oli, oli alev üks selle levitamise keskusi Žemaitijas.
1936. aastal valmis praegune Kvėdarna kirik. Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli alev kohaliku kolhoosi keskus.
Medvėgalis

Medvėgalis on Leedu lääneosa kõrgeim punkt. Asub Žemaidi kõrgustikul, Šilalė rajoonis, Varniaist 12 kilomeetri kaugusel. 
Kõrgus merepinnast on 234,6 m. 
Medvėgalisel on kaks tippu. Kõrgem neist on Žemaitija kõrgeim punkt, madalam on endine žemaitide linnamägi. Kirdest toob Medvėgaliseni salatee, edelas asub küngas nimega Alka ('hiis').
Linnamägi on ovaalne, mõõtudega 120×50 m. Linnusel oli mitu eeslinnust, läbi kirdes asunud soo viisid salatee ja laudtee.
Ajalugu.
Medvėgalise lossi mainitakse esimest korda aastal 1316. Aastal 1329 ilmusid linnust piirama Saksa ordu väed, keda toetas ka Tšehhi kuningas Jan Lucemburský. Ordu rünnakus osales 18 000 sõdalast. Neil õnnestus linnus vallutada ja Marburgi Wigandi väitel ristiti seal võetud vangid kuninga nõudmisel. Žemaidid andsid vande jääda katoliku usule ustavaks, ent paar kuud peale ristisõdijate lahkumist pöördusid nad tagasi paganlusse. Kokku sooritas ordu Medvėgalise vastu 20 rüüsteretke.
19. sajandil rajas kohalik aadlisuguvõsa, Bytautased, kõrgemale tipule oma suguvõsa kalmistu.
Arne Åhman

Per Arne Åhman (4. veebruar 1925 – 5. juuli 2022) oli rootsi kergejõustiklane, kolmikhüppaja.
Åhman võitis kuldmedali kolmikhüppes 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis. Tema tulemus 15,40 oli ühtlasi ka Rootsi rekord, mis püsis 10 aastat (1948–1958).
Ta saavutas häid tulemusi ka kõrgushüppes. Näiteks võitis ta 1950. aastal Brüsselis toimunud Euroopa meistrivõistlustel kõrgushüppes hõbemedali.
Surnud 16. detsembril

"Siin loetletakse 16. detsembril surnud tuntud isikuid."
Šilalė

Šilalė () on linn Leedus; Šilalė rajooni, Traksėdise, Šilalė maavalla ja Šilalė linnavalla halduskeskus. Linn asub Lokysta jõe kaldal merepinnast 107 meetri kõrgusel. Administratiivselt moodustab see omaette valla. Linna vana venekeelne nimetus on Шилели. 
Linnas on Šilalė rajooni muuseum. Vaatamisväärsusteks on aastal 1909 valminud katoliku kirik ja luteri kirik aastast 1838.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šilalė elanikest leedulasi 99,02%, venelasi 0,33% ja teiste rahvaste esindajaid 0,66%.
Ajalugu.
Aastal 1522 avati Šilalė turg, aastal 1533 ehitati selle juurde esimene kirik. Aastal 1586 nimetati Šilalė mõisa juures olevat asulat aleviks. Asula esimesed omanikud olid Orvydased. 
XVIII sajandil läks alev Piłsudskite valdusse. Aastal 1885 said selle omanikeks Račinskid. Aastal 1916 põles alev maha. Bermondtiaadi ajal toimusid alevis lahingud Leedu vägede ja Pavel Bermondt-Avalovi jõudude vahel. Aastal 1952 sai Šilalėst linn.
Rong Hollywoodi

"Rong Hollywoodi" on 1987. aastal valminud Poola mängufilm.
Süžee.
Mariola unistab filminäitlejaks saamisest ja Hollywoodist. Lapsepõlves nägi Mariola režissöör Billy Wilderi filmi ja ta tahaks tema filmides mängida. Ta kirjutab režissöörile kirju, kuid vastust ta ei saa. Mariola igapäevane elu on aga küllaltki armetu, ta elab vagunelamus ja töötab rongis puhvetipidajana. Kuid huvi filmides mängimise vastu on aga suur ja ta osaleb statistina ning episoodilistes rollides filmides. Filmistuudios saab ta tuttavaks Piotriga, kes tahaks saada filmioperaatoriks, kuid värvipimeduse tõttu ei võeta teda seda eriala õppima. Filmi lõpus helistab Billy Wilder Mariolale. Ta on kataloogis tema fotosid näinud ja pakub talle ühes oma filmis suurt rolli.
Toller Cranston

Toller Shalitoe Montague Cranston (20. aprill 1949 – 24. jaanuar 2015) oli Kanada iluuisutaja.
Cranston võitis 1976. aastal Innsbruckis toimunud taliolümpiamängudel meeste üksiksõidus pronksmedali. Aastal 1973 võitis ta pronksi maailmameistrivõistlustel.
Aastatel 1970–1976 oli ta kuuekordne Kanada meister iluuisutamises.
FOXP2

FOXP2 (lühend ingliskeelsest väljendist Forkhead box protein P2) on geen, mis kodeerib inimorganismis valku FOXP2. Valku FOXP2 ekspresseeritakse loote ja täiskasvanu ajus paiknevates neuronites ning samuti kopsudes ja seedekulglas. FOXP2 geeni muudab tähelepanuväärseks selle seostamine inimkõnega.
Keelegeen.
Inimesel asub FOXP2 geen 7. kromosoomis ning selles on võrreldes šimpanssides esineva geenivariandiga kaks mutatsiooni. Teadlased arvavad, et need aminohappelised erinevused on seotud kõne tekkimisega. 
Max Plancki instituudi paleogeneetik Svante Pääbo avastas 2007. aastal, et neandertallaste FOXP2 geen oli täpselt samasugune kui tänapäeva inimestel. Arvatakse, et FOXP2 geenis olevad mutatsioonid võisid tekkida ligikaudu pool miljonit aastat tagasi, enne neandertallaste ja inimeste lahknemist.
Šilalė rajoon

Šilalė rajoon on 1. järgu haldusüksus (rajoon) Leedus endise Tauragė maakonna territooriumil. Rajooni pindala on 1188 km². 2014. aasta seisuga elas seal 25 200 inimest.
Rajoon moodustati 1950. aastal. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Bijotai, Bilionyse, Didkiemise, Kaltinėnai, Kvėdarna, Laukuva, Pajūrise, Palentinise, Šilalė (maavald), Šilalė (linnavald), Žadeikiai, Teneniai, Traksėdise ja Upyna vald.
Halduskeskus on Šilalė linn. Teised suuremad asulad on Kaltinėnai, Kvėdarna, Laukuva, Pajūrise, Žvingiai, Teneniai ja Upyna alev. 2011. aasta seisuga olid elanikest 99,12% leedulased, 0,28% venelased ja 0,6% oli teistest rahvustest.
Rajooni suurim jõgi on Jūra. Teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Lokysta, Akmena ja Aitra. Suurim järv on Paršežeris. Rajoon asub valdavalt Žemaidi kõrgustikul, rajooni territooriumil asub ka selle kõrgeim tipp Medvėgalis (234 m). Lõunaosa asub Karšuva madalikul. Seal asub Jūra jõe kaldal ka rajooni madalaim koht (43 m). 
Šilalė rajooni territoorium jääb osaliselt Pagramantise regionaalparki, osalt aga Varniai regionaalparki.
Kanepi uus kalmistu

Kanepi uus kalmistu (ka Kanepi-Ala kalmistu) on kalmistu Kanepi kihelkonnas Võrumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kanepi alevikus Kanepi vallas Põlva maakonnas. 
Kalmistul asuvad puidust kellatorn ning kabelihoone.
Ajalugu.
Kanepi kirikuaeda lõpetati matmine üldiselt 1773. aastal, arvatavasti pühitseti siis ka uus kalmistu, kuhu edaspidi maeti sinna enamik kihelkonna surnuid. Kalmistut laiendati 1820. aastal, kuid ometi hakkas see kitsaks jääma.
Uue kalmistu jaoks valiti välja maa-ala kirikust loodes. Kanepi uus kalmistu pühitseti 1847. aastal, kuid matmist jätkati ka vanale kalmistule.
1880. aastatel ehitati korjanduste käigus kogutud raha eest kalmistule kellatorn, mis taastati 2025. aastal.
Kalmistu on 1997. aastast riiklik ajaloomälestis. 
Kirjeldus.
Kalmistu jääb Kanepi kirikust linnulennult 1 km kaugusele loodesse. Müüriga piiratud ala suurus on umbes 2,75 ha, matmisala on oluliselt väiksem.
Kalmistu on praegu kasutusel ning on üldiselt hästi hooldatud.
Eesti Laul 2015

Eesti Laul 2015 oli seitsmes Eesti Laulu võistlus ja 22. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Peeti kaks poolfinaali – 7. ja 14. veebruaril ja finaal 21. veebruaril 2015.
Viini läksid Eestit esindama Elina Born ja Stig Rästa lauluga "Goodbye to Yesterday".
Baseli Ülikool

Baseli Ülikool (saksa keeles "Universität Basel", ladina keeles "Universitas Basiliensis") on ülikool, mis asub Baselis Šveitsis.
Ülikool on vanim Šveitsis, see asutati aastal 1460.
Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrada

Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrada on tänavaringrada Tallinnas Pirita linnaosas.
Ringrada läbib Pirita, Kose ja Kloostrimetsa asumeid ning haarab lõike järgmistest tänavatest: Pirita tee, Rummu tee, Kose tee, Lükati tee, Kloostrimetsa tee ja Merivälja tee. Ringrada ületab Pirita jõge kaks korda, kulgedes üle Pirita silla ja Lükati silla. Ringraja pikkus on 6 kilomeetrit, rajal on 21 kurvi.
Ajalugu.
Ringrada on kasutatud 1933. aastast, kuid esialgne ringrada kattus tänasega vaid osaliselt. Start ja finiš asusid Lükati teel ning võisteldi Iru-Lükati-Kloostrimetsa ringil. Ringraja pikkus oli 8,6 km, sellest umbes kaks kolmandikku oli asfalttee, ülejäänud osa kruusa- ja liivatee.
Esimene rahvusvaheline võistlus peeti 17. septembril 1933.
Aastatel 1933–1939 korraldati ringrajal TT mootorrattavõistlusi ja autoringraja võistlusi Eesti Grand Prix.
Pärast sõda peeti Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrajal mitmeid Eesti NSV ja NSV Liidu moto- ja autospordivõistlusi.
NSV Liidu meistrivõistlused peeti ringrajal esimest korda 14. septembril 1947. Osa võttis 188 sportlast, neist 10 naist.
Esimene Kalevi suursõit korraldati 20. septembril 1959. Kalevi suursõit kujunes aastate jooksul väga populaarseks. Pealtvaatajate arv suurvõistlustel ulatus üle 100 000.
1960. aastal muudeti ringraja trassi. Raja pikkus oli 6,761 km ja see ühtis suuremas osas juba tänase trassiga. 1965. aastal muudeti stardi ja finiši asukohta, need paiknesid sellest ajast Rummu teel, nn Kose sirgel. 1978. aastal rajati uus rajalõik Lükati teelt Kloostrimetsa teele, mis lühendas raja pikkust 6 kilomeetrini.
2000. aastal otsustas Tallinna linnavalitsus, et ringrada on motospordivõistluste korraldamiseks ohtlik, kuid ringrada võistlusteks siiski ei suletud. Viimane motovõistlus ringrajal oli 2006. aasta Kalevi suursõit.
Pärast 2006. aastat ei ole ringrajal turvalisuse kaalutlusel enam motovõistlusi korraldatud, kuid ringrada on kasutatud jalgratta- ja jooksuvõistlusteks.
Ringrajal toimunud motovõistlusi on kajastatud mitmetes dokumentaalfilmides ning mängufilmides "Vallatud kurvid", "Ohtlikud kurvid" ja "Noor pensionär".
Traagilised õnnetused.
Ringrajal toimus aastate jooksul mitmeid õnnetusi. Ohtlikuks tegid ringraja raja ääres kasvavad puud. Ehkki turvalisuse suurendamiseks polsterdati puid liivakottidega, põhjustasid rajalt väljasõitmine ja vastu puud põrkamine raskete tagajärgedega õnnetusi.
1961. aastal hukkus ringrajal Venemaa mootorrattur Zveznikov, kes sõitis vastu kiviaeda. 1976. aastal hukkus külgkorviga mootorrattaga libedal rajal enne suurt S-kurvi juhitavuse kaotanud Henno Palm.
2000. aastal hukkus väikeses S-kurvis rajalt väljasõitnud ja vastu puud libisenud viiekordne maailmameister Joey Dunlop. Talle on raja äärde püstitatud mälestustahvel. 2001. aastal hukkus külgkorvist välja lennanud ja vastu puud põrganud Tõnu Rääk.
Kiirusrekordid.
Autode kiirusrekord:
Leo Kinnunen, Soome, Vormel 3, 2.27,0 (146,9 km/h), 1969
Mootorrataste kiirusrekord:
Hanno Velt, Eesti, Superbike/TT F1, 2.08,832 (167,660 km/h), 2004