Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil

"Vahva sõduri Švejki juhtumised maailmasõja päevil" (originaalpealkirjaga "Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války") on Jaroslav Hašeki lõpetamata jäänud satiiriline romaan.
Raamatu idee sündis juba kümme aastat enne selle ilmumist, autori abikaasa kirjeldas seda nii: ""Hašek jõudis koju, oli päris kõvasti vintis, kuid siiski leidis ta endas veel nii palju tahet ja jõudu, et kritseldada paberile kirjanduslik mõttevälgatus, mis oli teda kogu aja vaevanud. Hommikul vara ta ärkas, hakkas kohe otsima väikest paberitükki, millel tema kinnitust mööda oli kirjas geniaalne idee, kuid oma õuduseks oli ta selle unustanud. Vahepeal olin mina selle paberitüki prügikorvi visanud... Õngitsesin selle välja ja hoidsin alles. Mainitud paberilipikule oli selgesti kirjutatud jutustuse pealkiri "Kompanii lollpea" ja sellele joon alla tõmmatud. Siis oli seal veel esimene lause: "Ta pani ennast ise proovile, kas ta on võimeline käituma korraliku sõdurina." Järgnesid mõned loetamatud sõnad.""
Hašek kirjutas raamatut aastatel 1921–1922 (1923. aasta 3. jaanuaril ta suri). Algselt plaanis ta kirjutada Švejkist kuus jagu, kuid jõudis neist valmis vaid neli. Pärast Hašeki surma illustreeris romaani Josef Lada.
1928. aastal ilmus Bernhard Linde kaudtõlge saksa keelest, mis kandis pealkirja "Vahva sõduri Švejki seiklused ilmasõja kestel".
Tõelise tuntuse ja populaarsuse saavutas Švejk Eestis siiski alles 1960. aastal ilmunud Lembit Remmelga tõlkega, millest on hiljem ilmunud ka kordustrükke (nt 1975, 1995).
Lühikokkuvõte.
Esimene jagu. "Tagalas".
Raamat algab sellega, et Švejk kuuleb uudiseid ertshertsog Franz Ferdinandi mõrvamisest Sarajevos, mis saab Esimese maailmasõja üheks ajendiks. Sõjaveteran Švejk, kes põeb reumat, läheb proua Müllerova abiga ratastoolil sõjaväkke. Enne on ta läbinud kohtuarstide sõjaväekõlblikkuse katsed ning istunud mitmes kinnipidamisasutuses.
Kui Švejk koos paljude simulantidega kuulab välipreester Otto Katzi välimissat, saab ta pärast mitmeid vahejuhtumisi tolle tentsikuks. Hiljem mängib Katz Švejki kaardimängus maha ja Švejkist saab ülemleitnant Lukaši tentsik.
Teine jagu. "Sõjaväljale".
Švejk kui ülemleitnant Lukaši tentsik reisib rongiga České Budějovicesse, kus nad peaksid jõudma sõjaväljale. Rongis seletab Švejk aga raudteelasele hädapiduri tööd, mis hiljem ka rongi lühiajaliselt seisma paneb. Järgmises jaamas määratakse talle trahv ja ta jääb rongist maha, tema ülemus Lukaš aga jätkab koos Švejki dokumendiga reisi Budějovicesse. Jaamas tõuseb Švejki pärast skandaal ning läbi seiklustejada jõuab ta lõpuks ikkagi Budějovicesse, kus tema sõjaväerühm jätkab teekonda Ungari poole.
Kolmas jagu. "Mehine nahatäis".
Švejk, kes on vahepeal "ülendatud" 11. marsiroodu käskjalaks, üritab täita oma kohust. Selles jaos tekib tal palju sekeldusi marsiroodu kõrgemate peadega.
Neljas jagu. "Mehise nahatäie järg".
Kui Švejk ja veltveebel Vaněk rändavad Feldšteini suunas, tekib neil tee valikul vaidlus. Švejki ja Vaněki teed lähevad lahku. Švejk, kes satub peale suplevale Vene sõdurile, otsustab viimase mundri selga panna, mistõttu Austria-Ungari patrull toimetab ta sõjavangide hulka. Švejk pääseb sõjavangist napilt eluga – talle loetakse juba "viimast tröösti", mida tehakse sõjaväelastele, keda valmistutakse üles pooma. Pikaleveninud kohtuotsusega pääseb Švejk siiski tagasi oma roodu juurde, kes tema tagasitulekust on vaimustuses.
Raamat lõpeb sellega, et 11. marsiroodu sõdurid teevad suurt lamenti, enne kui peaksid jõudma eesliinile, kus neid surm varitseb.
Uurimused.
Juba 60 keeles ilmunud romaanil on kahtlemata ka lai mõju. Nii on inglise psühholoogid loonud mõiste "Vahva sõduri Švejki sündroom", kirjeldamaks olukorda, kus inimene kasutab oma psühhoosi isiklikes huvides, et vältida konfliktse olukorrale lahendamist. Teisalt on leitud, et näiliselt idiootne peategelane on tegelikult nutikas võimu õõnestaja.