Infostrateegia

Infostrateegia (ingl "information strategy") on organisatsiooni või avaliku sektori tegevuskava, mis kirjeldab, kuidas teavet kogutakse, hallatakse, kasutatakse ja kaitstakse nii, et see toetaks eesmärkide saavutamist ning tagaks tõhusa toimimise digitaalses keskkonnas. Eesti keele Sõnaveeb määratleb infostrateegiat kui „tegevuskava ühiskonna või organisatsiooni informatiseerimiseks”.
Infostrateegiat nähakse sageli osana strateegilisest infojuhtimisest, mis tähendab, et organisatsioon määratleb kindlaks oma infopoliitika põhimõtted, eesmärgid ja tegevused üheks terviklikuks plaaniks. Selline strateegia aitab siduda metaandmeid, andmebaase, infosüsteeme ja tööprotsesse koordineeritud tervikuks ning toetab otsuste tegemist. Samal ajal tagab see, et inforessursid on kooskõlas organisatsiooni missiooni, väärtuste ja üldiste arengusuundadega. infopoliitika ja -strateegia elluviimist toetavad infosüsteemid ja ja info- ja kommunikatsioonitehnoloogia (IKT).
Infostrateegia sisu ja olulisus.
Infostrateegia hõlmab organisatsiooni tehnoloogilist infrastruktuuri, töötajate infopädevuse arendamist, infoteenuste kujundamist ning infojuhtimise põhimõtete rakendamist. Tehnoloogiline pool puudutab võrkude, tarkvara ja riistvara planeerimist ning arendamist, inimkeskne pool keskendub infovajaduste analüüsile ja töötajate koolitustele. Infoteenuseid käsitlev osa tegeleb teenusevajaduste määratlemisega ning sobivate tehnoloogiliste lahenduste valikuga, infojuhtimine aga loob ühtsed põhimõtted ja protsessid, mille alusel teave liigub nii vertikaalselt kui horisontaalselt.
Infostrateegia olulisus seisneb selles, et see võimaldab teha tõenduspõhiseid otsuseid, kasutada ressursse sihipäraselt ja tagada läbipaistvuse, mis on eriti tähtis avalikus sektoris. Strategiline lähenemine loob raamid, mille alusel hinnatakse infot, korraldatakse selle elutsüklit ning tehakse otsuseid teabe avaldamise või kaitsmise kohta.
Raamistik ja fookus.
Kuigi infostrateegia toetub info- ja kommunikatsioonitehnoloogiale (IKT-le), on see olemuselt tehnoloogiast sõltumatu raamistik. Selle keskmes on infoarhitektuur: kuidas teave on struktureeritud, millised on infovoogude seosed, kuidas infot töödeldakse ning milliseid metaandmeid kasutatakse. Strateegia ei kirjelda konkreetseid tehnilisi lahendusi, vaid sõnastab nõuded ja tulemused, mida infosüsteemid peavad toetama. Viimastel aastatel on tehnoloogiakeskse lähenemise asemel esile tõusnud inimkeskne vaade, mis seab esikohale info kasutamise konteksti ja inimeste vajadused. Sellest lähtuvalt analüüsitakse infohalduse korraldust näiteks parlamentide tööprotsessides.
Rakendamine avalikus sektoris.
Ühendkuningriigi arenguministeeriumi (DFID) infostrateegia kirjeldab selget nägemust: töötajad juhivad, kasutavad, teevad kättesaadavaks ja kaitsevad teavet nii, et see oleks kooskõlas seadusnõuete ja läbipaistvuse põhimõtetega ning toetatud tõhusate poliitikate, protseduuride ja juhistega. 
Strateegia tuumaks on seitse põhimõtet, mis moodustavad hierarhia ja mille täitmist hinnatakse regulaarselt: 
Põhimõtted viiakse ellu konkreetsete tegevuste ja teekaardi kaudu: näiteks asendatakse vananenud dokumendi- ja arhiivisüsteeme, edendatakse infohalduse oskusi ning kohandatakse juhiseid vastavusse kaitsemärgistuse ja andmekaitse nõuetega.
Info taaskasutust toetatakse avatud andmete strateegiaga, mis näeb ette andmeid avaldatakse masinloetavatena ning avatud rakendusliideste (rakendusliides ehk API) kaudu ning standardiseeritud ja linkitavates vormingutes ehk avaldamisprotsessid ja publikatsiooniskeem on koordineeritud ning läbipaistvuse tagamiseks avaldatakse andmeid regulaarselt.
Strateegia vaadatakse kord aastas üle, küpsust hinnatakse teadmiste- ja infohalduse küpsusmudeliga, ning sõltumatu kvaliteedikontrolli osana tehakse Riikliku Arhiivi infohalduse hindamisi. Nii hoitakse fookust kvaliteedil, vastavusel ja püsival parendusel.
Väljundikeskne infostrateegia.
Uuem käsitlus pakub infostrateegiale tervikliku mudeli, mis keskendub strateegia väljundile, mitte üksnes planeerimisprotsessile. Eristatakse kahte põhivaldkonda: infoinfrastruktuuri strateegia (mis hõlmab tehnoloogilist taristut, infosüsteeme ja inforessursi korraldust) ning infofunktsiooni strateegia (mis määrab rollid, hankimise, valitsemise ja korralduse). Esimene tegeleb peamiselt investeerimisotsustega, teine teenuste ja juhtimisotsustega; koos aitavad need ühtselt siduda äri- ja infovajadused. Mudel koondab eri distsipliinide vaateid ja täpsustab, millised otsused kuuluvad infostrateegia alla ning kuidas need omavahel suhestuvad.
Seos strateegilise infosüsteemide planeerimisega.
Strateegiline infosüsteemide planeerimine kirjeldab viis järjestikust sammu, mille kaudu seotakse infosüsteemid ettevõtte eesmärkidega: strateegiline teadlikkus, olukorra analüüs, strateegia kavandamine, strateegia formuleerimine ja rakenduse planeerimine. Metoodikad jagunevad kahte põhirühma: joondamise lähenemised (nt Business Systems Planning, Strategic Systems Planning, Information Engineering) ja mõju lähenemised (nt väärtusahela analüüs, kriitilised edutegurid). Infostrateegia annab siin sisulise lähtekoha ehk millist infot, millise kvaliteedi ja seostatavusega on vaja, samas kui planeerimisprotsess tõlgib selle süsteemsete sammudega teostatavateks lahendusteks. Nii välditakse olukorda, kus süsteeme arendatakse eraldi organisatsiooni infovajadustest. Tulemuseks on paremini sihitud investeeringud ja selgem prioriteetide järjekord.