tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Luže

Luže (saksa keeles "Lusche") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Chrudimi ringkonnas. Luže asub Chrudimist ligikaudu 18 km idakagus ja Pardubicest umbes 24 km kagus.
Lužet on esmamainitud 1349. aastal. 23. jaanuaril 2007 sai Luže vahepeal kaotatud linnaõigused tagasi.
Luže vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Kunštát

Kunštát (saksa keeles "Kunstadt") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Blansko ringkonnas. Kunštát asub Blanskost ligi 19 km põhjaloodes ja Brno kesklinnast umbes 36 km põhjas.
Kunštáti on esmamainitud 1280. aastal. Alevi staatuse sai Kunštát 14. sajandi keskel ja linnaõigused 1994. aastal.
Bristol F.2

Bristol F.2 Fighter (tihti lihtsalt Bristol Fighter või hüüdnimedega Brisfit või Biff) oli kahekohaline Suurbritannia hävitus- ja luurebiplaan. Seda kasutati esimeses maailmasõjas ning selle konstrueeris Bristol Aeroplane Companys Frank Barnwell.
Kuigi Bristoli lennuk oli algselt mõeldud asenduseks sõja eel kasutuses olnud hävitajale Royal Aircraft Factory B.E.2, oli Rolls-Royce Falconi V12-mootor piisavalt võimas, et teha sellest kahekohaline lennuk.
Kuigi lennuk ei olnud alguses kuigi paljutõotav, oli F.2B versioon piisavalt manööverdatav, et võistelda üheistmeliste hävitajatega. Tänu robustsele konstruktsioonile jäi Bristol F.2 Fighter teenistusse 1930. aastateni. Pärast seda anti mõned ülejäänud masinad tsiviilkasutusse, kus nad samuti populaarseteks said.
Dolní Bousov

Dolní Bousov (saksa keeles "Nieder Bausow") on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Mladá Boleslavi ringkonnas. Dolní Bousov asub Mladá Boleslavist umbes 15,5 km idas ja Praha kesklinnast ligikaudu 64 km kirdes.
Asulat on esmamainitud 1318. aastal. Dolní Bousov sai alevi staatuse 1497. aastal ja linnaõigused 1560. aastal.
Vejprty

Vejprty (saksa keeles "Weipert") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Chomutovi ringkonnas. Vejprty asub Saksamaa piiri ääres, Chomutovist umbes 27 km läänes.
Linn asub merepinnast 725 meetri kõrgusel.
Vejprtyt on esmamainitud 1506. aastal.
Kruusimäe kõrts

Kruusimäe kõrts (saksa "Klingenberg") oli kõrts Kadrinas, mis kuulus Hulja mõisa alla.
Esimene teade kõrtsist oli 1698. aastast. On arvatud, et kõrtsi asutaja võis olla Gustav Christian von der Pahlen. Viimased teated kõrtsi tegevusest on 1893. aastast, kuid tegelik tegevuse lõpetamine võis olla järgmise sajandi algul, kui 1900. aastal suleti riikliku viinamonopoli kehtestamisega Eestis kõik kõrtsid.
1900. aastal olevat kohaliku karskusseltsi nõudel suletud Kadrinas kolm kõrtsi ning Kruusimäe kõrtsist sai teemaja. Hoone lõunaotsa vastu ehitati 1912. aastal saal Kadrina Hariduse Seltsile ning juurdeehitis oli kasutusel 1930. aastani, mil see lammutati, et selle asemele ehitada uus seltsimaja (Kadrina rahvamaja). Kõrtsihoone lammutati sama aasta sügisel.
Teised suuremad Kadrinas tegutsenud kõrtsid olid Päri ja Trahteri kõrts.
Fotode põhjal saab arvata, et Kruusimäe kõrtsihoonel oli sambad, õlgkatus ja tahutud palkidest seinad. Osad seinad olid ka krohvitud.
Trahteri kõrts

Trahteri kõrts (saksa "Trachteri") oli kõrts Kadrinas.
Eduard Leppik kirjutas, et sammastega Trahteri kõrtsi rajas Viitna tee äärde Undla mõis.
Richard Tammiku andmeil nimetati kõrtsi 1830. aastail Trahteri kõrtsiks, aga ka Kirikukõrtsiks, hiljem lihtsalt trahteriks. Kuigi 1878. aastal kõrtside nimistu järgi võiks arvata, et see oli suletud, siis on teada, et kõrts siiski töötas.
Teised suuremad Kadrinas tegutsenud kõrtsid olid Päri ja Kruusimäe kõrts.
Vene-Jaapani sõja ajal olevat seal olnud laatsaret, kus raviti sõdureid. 1905–1931 töötas aga hoones apteek ja nõnda tunti hoonet rahvasuus veel aastaid hiljemgi "vana apteegina". Alates 1931. aastast kasutati hoonet eluruumina ning 1960. aastatel lammutati hoone põhjaots (tõllakuur). Hoone ehitati ümber kahekorruseliseks ning sinna said korterid Kadrina Keskkooli õpetajad. Hiljem seisis hoone aastaid tühjana ja lammutati 2008. aastal.
Tänapäeval asub selles kohas Tristvere kohvik. Samas tegutseb ka autohooldustöökoda.
C-klassi dirižaabel

C-klassi dirižaabel (inglise keeles C-class blimp) oli Ameerika Ühendriikide patrulldirižaabel, mis arendati USA mereväe poolt välja pärast esimest maailmasõda. See oli eelnevast B-klassi dirižaablist tubli edasiminek, B-klass oli väljaõppeks hea, kuid praktikas patrulltööks sobimatu. C-klassi dirižaablid olid suuremad ning neil oli kaks mootorit, mis tagas parema vastupidavuse. Tootmine toimus ettevõtetes Goodyear ja Goodrich ning kokpitid valmisid Curtiss Aeroplane and Motor Company tütarettevõttes Burgess Company. Merevägi tellis alguses 30 C-klassi õhulaeva, kuid tellimus vähendati 10 laeva ehitamiseks, kuna novembris 1918 sõda lõppes. Kõik kümme valmisid 1918. aasta lõpuks ning teenisid 1918–1922 kõikides mereväe õhulaevabaasides. Aastal 1921 sai laevast C-7 maailma esimene heeliumiga täidetud dirižaabel. Aastal 1922 eemaldas merevägi kaks viimast C-klassi laeva, C-7 ja C-9, teenistusest.
Valmar

Valmar on eesti eesnimi, mis on kasutusel mehenimena.
1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Valmar 183 mehel. Valmar on Eestis populaarsuselt 477. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Valmar vanuserühmas 45–49, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,95 ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,57. Vaiko oli keskmiselt 44 aasta vanune (mediaanvanus oli 45).
Jasper (eesnimi)

Jasper on mehenimi. Nime on pandud ka eestlastele.
1. jaanuari 2021 seisuga oli Eestis eesnimi Jasper 429 mehel. Jasper oli Eestis levikult 298. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Jasper vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 24,16 ning Saare maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 4,76. Jasper oli keskmiselt 8 aasta vanune (mediaanvanus oli 5).
Caproni Ca.5

Caproni Ca.5 oli Itaalia raskepommitaja, mida kasutati esimeses maailmasõjas ja pärast seda. See oli lennukiteseeria, mis algas 1914. aastal lennukiga Caproni Ca.1 viimane mudel.
Pörtschach am Wörther See

Pörtschach am Wörther See (sloveeni: "Poreče") on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas. See on rajatud suvekuurort ja Wörthersee järve äärne linn.
Pörtschach asub merepinnast 446–702 m kõrgusel Wörthersee põhjakaldal, u 14 km Kärnteni pealinnast Klagenfurtist läänes. Vallaosad on Pörtschach ja Sallach.
Ajalugu.
Tassijälgedega ohvrikivid pärinevad arvatavasti kiviajast ja neid võib siiani näha paljudes Kärnteni osades. Üks on näha ka Pörtschachis, kohe pargipingiga ameerika pärna ja puidust risti kõrval. Kultusetseremoonia ajal asetati ohver, tõenäoliselt veri, väikesesse kivilohku.
Arheoloogiliste leidude kohaselt viis Noricumi peatee Veldeniat Krumpendorfi üle kogukonna territooriumi juba Rooma ajal. Ida-Alpide slaavi asustuse kujunemisel 600. aasta paiku tekkis asula, mis põhines onomastilistel tõenditel (slaavi "porecah" – 'oja ääres elavate inimeste juures'). 1150. aastal on Pörtschachi Kärnteni hertsogkonnas esmakordselt kirjalikes allikates tõendatud. Neil päevil püstitati järveloss, millest tänapäevani on säilinud vaid mõned vähesed müürijäänused. Kihelkonnakirikut on esmamainitud 1328. aastal, algselt Maria Wörthi abikirikuna, tänapäevane ehitis püstitati 1787. aastal ja taastati 1904.–1906. aastal uusrenessansi stiilis.
Lähedalasuv keskaegne Leonsteini loss oli 17. sajandi lõpuks juba lagunenud, kuid hiljuti on see restaureerimisprogrammist kasu saanud. See asendati u 1490. aastal, kui Leonsteini loss püstitati Pörtschachi keskuse lähedale. Täna on osa renessansslossist hotellina uuesti sündinud. 
Kasvav turismitööstus algas 19. sajandi keskpaigas, mis kiirenes pärast Wörthersee laevastiku loomist 1853. aastal. Varsti pärast seda, 1864. aastal, sai Pörtschach raudteejaama uuel Lõunaraudtee liinil Viinist Veneetsiasse; see tegi sellest eelistatud turismisihtkoha. Viini kuulsate turistide hulka kuulusid Austria keiser Franz Joseph I, Gustav Mahler ja Johannes Brahms, kes töötas seal oma teise sümfoonia ja viiulikontserdi kallal. Pärast 1960. ja 1970. aastate Kärnteni turismibuumi aastaid on Pörtschachis kui ürituste keskuses taassünd käimas. Eesmärk on areneda looduse, kultuuri ja ajalooga seotud "jätkusuutliku turismiatraktsioonina".
Rahvastik.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel elas Pörtschachis 2670 inimest. 90,3% olid Austria kodanikud, suurimad välismaalaste rühmad olid Horvaatiast (3,0%), Saksamaalt (2,3%) ning Bosniast ja Hertsegoviinast (1,3%).
Religiooni mõttes oli enamus inimesi katoliiklased (75%), neile järgnesid 10% protestandid ja 1,6% muslimid. Ligikaudu 10% rahvastikust ei ole ühegi religiooniga seotud.
Järvevillad.
19. sajandi lõpul ja 20. sajandi algul püstitati arvukalt nn Wörthersee stiilis villasid, arhitektuurikriitik Friedrich Achleitneri sõnul on segu juugend-, saksa romantismi, barokk- ja mõisaarhitektuurist. Kõige olulisemad selle erilise ehitusstiili esindajad olid Franz Baumgartner (1876–1946), Wilhelm Heß (1846–1916), Josef Victor Fuchs ja Carl Langhammer (1840–1906).
Tuntud inimesi.
Johannes Brahms veetis 1877.-1879. aasta suved Pörtschachis. Pörtschachis toimub iga-aastane rahvusvaheline Johannes Brahmsi konkurss.
Anton Lundell

Anton Olof Lundell (sündinud 3. oktoobril 2001 Espoos) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Florida Panthers. Lundell on keskründaja. Lundelli on peetud oma vanuserühma üheks lootustandvamaks mängijaks.
Klubikarjäär.
Algusaastad.
4-aastaselt hokiga alustanud Lundelli on Espoon Palloseura kasvandik. Hiljem siirdus ta juuniorina HIFK-sse, kus Lundell võitis aastatel 2016 ja 2017 Soome C-juunioride meistrivõistlused. Viimasel hooajal oli ta oma meeskonna kapten. Hooaja 2017–2018 alguses sai Lundell vigastada, kuid ta kinnitas siiski oma koha HIFK A-noorte arvestuses, kus Lundell võitis hooaja lõpus meistrivõistluste pronksi. Ta mängis osa oma hooajast ka klubi B-noortega, kus Lundell võitis Soome meistrivõistlused. 
2018. aasta mais sõlmis Lundell HIFK-ga kolmeaastase Soome liiga lepingu. Hooajal 2018–2019 tegi ta meeste põhisarja debüüdi Meistrite liiga kolmandas mängus 6. septembril 2018. aastal Itaalia klubi HC Bolzano vastu. Kõigest 16-aastane Lundell pääses HIFK keskmängijaks Teemu Engbergi ja Micke-Max Åsteni kõrval. Ta sai matšis osaleda 10,41 minutit. Tavahooaja debüüdi tegi Lundell põhihooaja kuuendas voorus 28. septembril 2018. aastal võõrsil Pelicansi vastu. Lennart Petrelli ja Juho Keräneniga oli ta HIFK kolmandaks keskmängijaks. Lundell sai kohtumises osaleda 13,12 minutit. Lundell sai mängus ühe kaheminutilise karistuse ja andis ühele väravale väravasöödu. Lundell lõi oma liigakarjääri avavärava oma neljandas kohtumises 4. oktoobril 2018 Mikkeli Jukurite vastu. Matšiga tähistati samal päeval 70-aastaseks saanud HIFK legendi Heikki Riihirantat. Kokku sai Lundell põhihooajal 38 kohtumisega kirja 19 punkti (9 väravat, 10 väravasöötu), millega ta jagas uustulnukate punktiarvestuses viiendat kohta Mikko Kokkoneniga. 
Hooajal 2019–2020 sai Lundell Soome meistriliigas 44 põhihooaja kohtumises 10 + 18 = 28 punkti. Ta jagas HIFK-s selle tulemusega esikohta Teemu Turuneni ja Johan Motiniga. 2019. aasta novembris jäeti Lundell käevigastuse tõttu kõrvale. Ta naasis mängima 2020. aasta jaanuaris. Hooajal 2020–21 oli Lundell 26 väravaga HIFK suurim väravakütt.
Põhja-Ameerikas.
Florida Panthers valis Lundelli 2020. aasta NHL-i "draft"i esimeses voorus 12. mängijana. Ta oli selle aasta "draft"is esimesena valitud Soome mängija. 2021. aasta juunis sõlmis ta Panthersiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 14. oktoobril 2021 hooaja avamängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 19. oktoobril oma kolmandas liigamängus valitseva Stanley karika võitja Tampa Bay Lightningi vastu. Debüüthooajal lõi Lundell NHL-is 18 väravat ja andis 26 väravasöötu.
Koondisekarjäär.
2019. aastal tuli Lundell Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2021. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel oli ta Soome resultatiivseim mängija (6+4), kuid sel aastal lepiti pronksmedaliga. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Soome jäähokikoondise koosseisus hõbemedali. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel oli ta Soome koondise resultatiivseim mängija (4+3).
Sankt Margareten im Rosental

Sankt Margareten im Rosental ([sloveeni: Šmarjeta v Rožu) on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas.
Vald asub Rosentali kaguosas Hochobiri jalamil. Põhjas moodustab valla piiri Drau, idas Freibach ning lõunas ja läänes Karawanki ja Inzegrabeni lisajõed.
Rahvastik.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel on 11,8% rahvastikust kärnteni sloveenid.
Eesti erikoolide loend

Eesti erikoolide loend'is on loetletud praegusi ja endisi Eesti erikoole. 
Kutsekoole loetletakse Eesti kutseõppeasutuste loendis ja kõrgkoole Eesti kõrgkoolide loendis.
Georg Oselein

Georg Aleksander Oselein (23. jaanuar 1892 Taagepera vald, Viljandimaa – 3. september 1937 Vääna, Harjumaa) oli eesti agronoom ja riigiametnik.
Georg Oselein lõpetas 1913. aastal Valga reaalkooli ja asus õppima Riia Polütehnikumi põllumajandusteaduskonnas. 1918. aasta sügisel lahkus polütehnikumist ning asus Võru alampõllutöökooli talvekursuse õpetajaks. Enamlaste pealetungi tõttu oli sunnitud Võrust lahkuma. 22. detsembril 1918 astus Tallinnas vabatahtlikult Kalevlaste Malevasse ja sõitis juba 8. jaanuaril 1919 rindele, võttes osa maleva kõigist lahingutest kuni 20. veebruarini 1919.
Vabanes eriteadlasena sõjaväeteenistusest ja määrati põllutööministri käskkirjaga 20. märtsist 1919 põllutööministeeriumi maakorralduse osakonna mõisade kontroll- ja hoolekande toimkonna juhatajaks. 12. maist 1920 määrati Viljandimaa riigimaade ülemaks. 12. maist 1924 maakorralduse peavalitsuse juhataja abiks riigimaade valitsemise alal. 8. mail 1925 nimetati riigimaade ameti juhatajaks (ühtlasi direktori asetäitjaks). Teenis sel ametikohal kuni surmani. Oli üks maareformi läbiviimise tegelikke juhte.
Gran Sasso e Monti della Laga rahvuspark

Gran Sasso ja Monti della Laga rahvuspark on 1991. aastal asutatud looduspark, mis asub peamiselt Itaalia Abruzzo maakonnas. Selle pindala on 2014 km² ja see asub peamiselt Teramo, L'Aquila ja Pescara provintsides ja väiksemal määral ka Rieti ja Ascoli Piceno provintsis. Maastik on valdavalt mägine ja kõrgete tasandikega.
Seda haldab Ente Parco Nazionale Gran Sasso e Monti della Laga, mille peakorter asub Assergis, L'Aquila provintsis.
Geograafia.
Park on üks suurimaid kaitsealasid Euroopas, mis on koondunud ümbritsevat maastikku domineeriva Gran Sasso mäemassiivi ümber ja tõuseb vertikaalselt Campo Imperatore tohutute karjamaadeni. Calderone liustik asub just kõrgeima tipu Corno Grande all, seda peetakse Euroopa kõige lõunapoolsemaks liustikuks.
Lennuvälja tee (Pärnu)

Lennuvälja tee on tänav Pärnus Ülejõe linnaosas Pärnu lennujaama lähistel. See moodustab Pärnu läänepoolse ümbersõidu ja on osa Pärnu–Lihula maanteest.
Lennuvälja tee algab Ehitajate tee ja Tallinna maantee ristmikult ja lõpeb Papsaare külas Haapsalu maanteel. Tänav ristub veel Piirikivi tänava (vasakult), Härma tänava (paremalt), Saugamõisa tee ja Nurme teega (vasakult). 
Tänav avati liiklusele 2012. aastal ja see on ligikaudu 2,8 kilomeetrit pikk, millest umbes 460 meetrit on Papsaare külas ja 2,4km Pärnu linnas. Lennuvälja teel asub ka Sauga sild, mis viib tänava üle Sauga jõe. 
Ehitus.
Maanteeamet sõlmis 3. novembril 2009 Pärnu läänepoolse ümbersõidu ehitamiseks lepingu konsortsiumiga, mida juhtis Koger &amp; Partnerid. 2010. aasta suvel sai Läti firmast Binders konsortsiumi juhtivpartner, kes mõni aeg hiljem loobus lepingute täitmisest. 16. märtsil 2011 tegi Maanteeamet Bindersi ja Koger &amp; Partnerite esindajatele avalduse läänepoolse ümbersõidu ehituslepingute lõpetamiseks. See otsus peatas tänava ehituse aastaks ajaks. 2011. aasta septembris sõlmis Maanteeamet lepingu konsortsiumiga Lemminkäinen Eesti AS, AS TREF ja AS Teede REV-2, et Pärnu ümbersõit lõpuni ehitada. Lennuvälja tee avati liiklusele oktoobris 2012.
Päri kõrts

Päri kõrts (saksa "Perri") oli kõrts Kadrinas, mis kuulus Udriku mõisa alla.
Richard Tammiku andmetel võib Päri kõrtsi algusajaks pidada 1732. aastat ning kõrts asus Päri veski läheduses. Nüüdisajal jääb see ala Kadrina edelaossa, kuid siis kuulus see Paiunaluse küla koosseisu.
1739. aastal oli Päri kõrtsmikuks olnud Perry Mats ja samal ajal Päri möldriks keegi Hans, kes olevat olnud ühtlasi vaba mees.
Kui 1900. aastal Kadrina kihelkonnas kõrtsid suleti, siis rajasid isa ja poeg Karl ning Juhan Saar kõrtsihoonesse nahaparkimistöökoja. Töökojahoone põles maha 14. mail 1956, kuid see taastati 1970. aastatel ja seal tegutses algul toolipõhjade polsterdamise töökoda ning 1990. aastatel ka toidupood. 1956. aasta tulekahjus põlesid maha ka kõrvalasunud Karl Saare elamu ja teisel pool Tapa teed asunud endine vallamaja.
Teised suuremad Kadrinas tegutsenud kõrtsid olid Kruusimäe ja Trahteri kõrts.
Schiefling am Wörthersee

Schiefling am Wörthersee (sloveeni: Škofiče) on vald ja alev Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas.
See asub piki madalat "Sattnitzi" mäestikku Wörthersee (põhjas) ja Drava oru (lõunas) vahel. Schieflingi vallaosad on ka "St. Kathrein" ("Podjerberk") ja "Techelweg" ("Holbiče"). 2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 5,8% rahvastikust Kärnteni sloveenid.
Ajalugu.
Schieflingi on esmamainitud kui "Schüfling" 1256. aasta dokumendis Kärnteni Spanheimi hertsogi Ulrich III poolt. See on tuntud "Kathreinkogeli" mäe poolest, mis on eelajalooline asulakoht mesoliitikumi aegadest ja ka Rooma kantsi asupaik. Lääne-Rooma keisririigi langemise ajal 4. sajandi lõpul muudeti loss varakristlikuks kirikuks, nimetati Aleksandria Katariina järgi. Tema tunnus purustav ratas on kujutatud Schieflingi vapil koos piiskopisauaga, sloveenikeelne nimi "Škof" tähendab piiskoppi.
Techelsberg am Wörther See

Techelsberg am Wörther See (sloveeni: "Teholica") on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas.
Techelsberg ulatub Ossiacher Tauerni lõunaservast Wörthi järve põhjakaldani.
Zell (Kärnten)

Zell (sloveeni: "Sele") on vald Austria Kärnteni liidumaa Klagenfurti maaringkonnas.
Zell asub kõrvalorus Karawankidest põhjas Sloveenia piiril, umbes 20 km Klagenfurtist lõunas ja 6 km Ferlachist lõunas.
Rahvastik.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel olid 89,1% elanikest Kärnteni sloveenid, mis on kõrgeima osakaaluga kõigist Kärnteni liidumaa valdadest.
Vald asub Ferlachist edelas, Karawankide mäestiku Koschuta massiivi põhjanõlval. Paika on esmamainitud kui "Cel" 1280. aasta dokumendis. Selles on kuus küla:
Carrie Symonds

Carrie Johnson (neiupõlvenimega Symonds; sündinud 17. märtsil 1988) on Briti poliitaktivist, konservatiiv. Ta on Suurbritannia peaministri Boris Johnsoni abikaasa.
Carrie Symonds abiellus 29. mail 2021 Boris Johnsoniga. Ta oli esimene aadressil Downing Street 10 elanud peaministri elukaaslane, kes ei olnud ministriga abielus.
Lína Mendóni

Lína (Stylianí) Mendóni (kreeka keeles Λίνα (Στυλιανή) Μενδώνη; sündinud 1. aprillil 1960 Ateenas) on Kreeka arheoloog ja poliitik, 9. juulist 2019 kuni 26. maini 2023 Kreeka kultuuri- ja spordiminister. Alates 27. juunist 2023 on ta Kreeka kultuuriminister.
Ta on lõpetanud 1984. aastal Ateena ülikooli arheoloogina ja kaitsnud 1988. aastal samas doktoriväitekirja arheoloogia alal.
9. juulist 2019 kuni 26. maini 2023 oli ta Kreeka kultuuri- ja spordiminister.
Kenesa (Kiiev)

Kiievi kenesa on Ukraina pealinna endine kenesa (karaiimi sünagoog). See asub aadressil Jaroslaviv Val tänav 7, Kuldvärava lähedal. Seda peetakse Kiievi üheks tähelepanuväärsemaks arhitektuuriteoseks, kuigi sellelt on kadunud templile omane kuppel. 
Tänapäeval tegutseb ehitises selts Ukraina Näitlejate Maja.
Władysław Horodecki

Władysław Horodecki (sünninimega Leszek Dezydery Horodecki; 23. mai 1863 Šoludkõ Podoolia kubermang – 3. jaanuar 1930 Teheran Iraan) oli poola arhitekt, kes tegutses põhiliselt Venemaa Keisririigis ja hiljem Teises Poola Vabariigis. 
Ta andis suure panuse Kiievi linnaarendusse, kuhu ta projekteeris sellised ehitised nagu Kimääridega maja, Püha Nikolause katedraali, Kiievi kenesa ja Ukraina Riikliku Kunstimuuseumi.
Ta lõpetas 1890. aastal Peterburi Kunstide Akadeemia ja suundus seejärel Kiievisse, kuhu jäi kuni 1920. aastani. Kiievis töötas Horodecki sageli koos Milanost pärit skulptori Emilio Salaga, kes oli Kiievi Linnakolledži juhendaja.
1928. aastal kolis ta Teherani, kus ta projekteeris muuhulgas Teherani raudteejaama hoone. Et Horodecki suri juba 1930. aastal, siis lõpetas jaamahoone Knud Tangaard Seest, kes aga muutis projekti suures ulatuses.
Ta on maetud Doulabi kalmistule Teheranis.
Kirde-Euroopa

Kirde-Euroopa on kirdes asuvate Euroopa osade territoriaalne mõiste, mis on vastavalt kontekstile määratletud erinevalt. Aafrika-Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppes viidatakse sellele kui Uuralitest lääne poole jääva Venemaa Föderatsiooni põhjaosale. Mõnes kontekstis võidakse kaasata ka Soomet ja Balti riike.
Fokker Dr.I

Fokker Dr.I ("Dreidecker" saksa keeles triplaan; tihti lihtsalt Fokkeri triplaan) oli Saksa hävituslennuk, mida kasutati esimeses maailmasõjas. Lennukit tootis Fokker-Flugzeugwerke. Lennukit Dr.I kasutati kõige laialdasemalt 1918. aasta kevadel. Fokker Dr.I oli lennuk, millega Manfred von Richthofen sai enda viimased 19 võitu ning milles ta 21. aprillil 1918 hukkus.
Ehrhardt E-V/4

E-V/4 Panzerkraftwagen Ehrhardt oli Saksa soomusauto. See oli tüüpilise Saksa soomusauto kujunduse, mida kasutati politseis kuni teise maailmasõja alguseni, esimesi näiteid. Masin kaalus umbes 7 tonni, meeskonda kuulus kaheksa kuni üheksa inimest ning kuni kolm kuulipildujat.
Kiievi Püha Nikolause kirik

Püha Nikolause kirik (ukraina keeles "Костел свято́го Микола́я в Києві", poola keeles "Kościół Świętego Mikołaja w Kijowie") on Ukraina pealinna Kiievi vanuselt teine roomakatoliku kirik. See jagab oma sakraalhoonet Rahvusliku Oreli- ja Kammermuusika Majaga.
See ehitati arhitekt Władysław Horodecki ja skulptor Emilio Sala projekti järgi uusgooti stiilis aastatel 1899–1909. Uut kirikut vajati kohaliku katoliiklastest poola kogukonna tarvis, mis oli ehituse ajal rohkem kui kahekordistunud.
Roberts Bukarts

Roberts Bukarts (sündinud 27. juunil 1990 Jūrmalas) on Läti jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi kõrgliiga klubis Ridera HC Vítkovice
Riia Dinamo meeskonnas debüteeris ta KHL-is hooajal 2009–10.
Aastatel 2015–2018 mängis ta Tšehhi kõrgliiga klubis PSG Zlin. Hooajal 2017–18 oli Bukarts Tšehhi kõrgliigas kõige resultatiivsem välismängija (21+28). Hooajal 2018–19 mängis ta Tšehhi kõrgliigas Třineci HC Ocelářis ja Praha HC Spartas ning hooajal 2019–20 Vítkovices.
Hooaja 2020–21 alguses mängis Bukarts KHL-is Tšerepovetsi Severstali võistkonnas. 2020. aasta detsembris naasis ta Riia Dinamosse, kus mängis kuni hooaja lõpuni. 2021. aasta mais läks ta tagasi Tšehhi kõrgliigasse ja liitus taas Vítkovicega.
Läti jäähokikoondise koosseisus osales Bukarts esimest korda maailmameistrivõistlustel 2011. aastal.
David Hunter Hubel

David Hunter Hubel (27. veebruar 1926 – 22. september 2013) oli Kanada päritolu Ameerika Ühendriikide neurofüsioloog.
Hubel lõpetas 1947. aastal McGilli Ülikooli matemaatika ja füüsika erialal. Samal aastal asus ta McGilli Ülikooli õppima meditsiini. 1954. aastal asus ta tööle Johns Hopkinsi Ülikooli, kust ta võeti maaväkke sõjaväearstiks. 1958. aastal naasis ta Hopkinsisse, kus alustas koostööd Torsten Wieseliga. 1959. aastast töötas ta Harvardi Ülikoolis.
Hubel uuris nägemise eest vastutava ajukoore struktuuri ja toimimist. 1981. aastal sai ta koos Wieseliga Nobeli meditsiiniauhinna nägemise infotöötlusega seotud avastuste eest. Nad jagasid auhinda Roger Sperryga.
Torsten Wiesel

Torsten Nils Wiesel (sündinud 3. juunil 1924) on Rootsi neurofüsioloog.
Wiesel on lõpetanud 1954. aastal Karolinska Instituudi meditsiini alal. 
1955. aastal kolis ta Ameerika Ühendriikidesse ja asus tööle Johns Hopkinsi Ülikooli. Seal tutvus ta David Hubeliga, kellega tegi koostööd üle paarikümne aasta. 1959. aastal asusid nad koos tööle Harvardi Ülikooli. 1983. aastast töötas ta Rockefelleri Ülikoolis.
Wiesel sai 1981. aastal koos Hubeliga Nobeli meditsiiniauhinna nägemise infotöötlusega seotud avastuste eest. Nad jagasid auhinda Roger Sperryga, kes sai selle ajupoolkerade uurimise eest.
Dzmitryj Koraboŭ

Dzmitryj Nikalajevič Koraboŭ (valgevene keeles Дзмітрый Мікалаевіч Корабаў; sündinud 12. märtsil 1989 Navapołackis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Minski Dinamo.
Valgevene kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2006–07 HK Homieli võistkonnas.
Hooajal 2008–09 debüteeris ta KHL-is Minski Dinamo meeskonnas.
2012. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Tampa Bay Lightning. Hooajal 2012–13 mängis American Hockey League'is Lightningi noorteklubis Syracuse Crunch. Hooajal 2013–14 sai Koraboŭ NHL-is Lightningi meeskonnas kirja kolm mängu.
Alates hooajast 2014–15 on Koraboŭ mänginud KHL-is kokku kuues klubis: Moskva oblasti Atlant (2014–2015), Moskva Spartak (2015–2016), Minski Dinamo (2016–2018 ja 2021–), Nižni Novgorodi Torpedo (2018–2019), Habarovski Amur (2019–2020) ja Ufa Salavat Julajev (2020–2021).
Valgevene jäähokikoondise koosseisus osales Koraboŭ esmakordselt maailmameistrivõistlustel 2009. aastal.
Kryscijan Chienkieĺ

Kryscijan Andrejevič Chienkieĺ (valgevene keeles Крысціян Андрэевіч Хенкель; sündinud 7. novembril 1995 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Kaasani Ak Bars.
Hooajal 2012–13 debüteeris ta Valgevene kõrgliigas Minski Junosti meeskonnas. Hooajal 2013–14 mängis ta Põhja-Ameerikas Western Hockey League'i klubis Lethbridge Hurricanes, seejärel naasis Valgevenesse. 2016. aastal tuli ta Junostiga Valgevene meistriks. Hooajal 2015–16 valiti Chienkieĺ Valgevene kõrgliiga hooaja parimaks kaitsemängijaks.
KHL-is debüteeris Chienkieĺ HK Minski Dinamo meeskonnas hooajal 2016–17. 2019. aasta mais siirdus ta Ak Barsi.
Aastatel 2019 ja 2020 oli ta valitud KHL-i tähtede mängule.
Valgevene jäähokikoondise koosseisus osales Chienkieĺ maailmameistrivõistlustel esimest korda 2016. aastal.
Michail Stefanovič

Michail Iharavič Stefanovič (valgevene keeles Міхаіл Ігаравіч Стэфановіч; sündinud 27. novembril 1989 Minskis) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib Valgevene kõrgliiga klubis Minski Junost ründajana paremäärel.
Hooajal 2006–07 debüteeris ta Valgevene kõrgliigas HK Homieli meeskonnas. Aastatel 2007–2010 mängis ta Põhja-Ameerikas Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Quebec Remparts.
2008. aastal valis Toronto Maple Leafs ta NHL-i "draft"is 98. valikuna. Maple Leafsiga sõlmis ta lepingu 2009. aasta juunis. Hooaja 2010–11 alguses mängis ta ECHL-i klubis Reading Royals ja American Hockey League'i klubis Toronto Marlies, kuid NHL-is jäi debüüt tegemata.
2010. aasta novembris asus Stefanovič mängima KHL-is Minski Dinamo meeskonnas. Aastatel 2011–2013 mängis ta jällegi Valgevene kõrgliigas Homieli ridades. Aastatel 2015–2015 mängis ta Venemaa tugevuselt teises liigas VHL. Hooajal 2015–16 mängis ta Põhja-Ameerikas ECHL-i klubis Rapid City Rush.
Aastatel 2016–2018 mängis ta Valgevene kõrgliiga klubis Hrodna Njoman ja hooajal 2018–19 Minski Junostis. Aastatel 2017 ja 2018 tuli ta Valgevene meistriks Njomaniga ning 2019. aastal Junostiga. Hooajal 2018–19 oli Stefanovič Valgevene kõrgliigas suurim väravakütt (32 väravat) ja resultatiivseim mängija (57 punkti). Hooajal 2019–2020 mängis Stefanovič taas KHL-is Minski Dinamo ridades ning naasis seejärel Junostisse. Junostiga on ta hiljem tulnud Valgevene meistriks 2020 ja 2021. aastal.
Valgevene jäähokikoondise koosseisus võistles Stefanovič esimest korda maailmameistrivõistlustel 2009. aastal.
Müjdat Gezen

Müjdat Gezen (sündinud 29. oktoobril 1943 Fatihis İstanbulis) on türgi näitleja ja kirjanik.
Ta sündis aastal 1943 Fatihis İstanbulis. Ta lõpetas aastal 1960 Vefa keskkooli, kus sai sõpradeks Uğur Dündari ja Kemal Sunaliga. Aastal 1961 astus ta Istanbuli omavalitsuse konservatooriumi teatriosakonda.
Ta oli algselt teatreis Münir Özkuli ja Muammer Karaca juhendamisel. Ta on töötanud näitlejana mitmetes teatrites. Aastal 1962 esines ta oma esimeses filmis. Aastal 1975 kirjutas ta oma esimese raamatu. Türgi 1980. aasta sõjaväelise riigipöörde tagajärjel oli ta umbes kakskümmend päeva vangis ja tema raamat kommunistlikust Nâzım Hikmetist keelati Türgis.
Hansen (perekonnanimi)

Hansen on perekonnanimi. 
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Hansen 603 inimesel (286 mehel ja 317 naisel). Perekonnanimede levikult on Hansen meeste puhul 158. ja naiste puhul 160. kohal. Levinuim on see Rapla maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 9,58.
Taavet (eesnimi)

Taavet on mehenimi.
2021. aasta alguse seisuga oli Taavet Eestis esinemissageduselt 508. mehenimi, eesnimi Taavet oli 162 mehel. Taavet oli keskmiselt 26 aasta vanune (mediaanvanus oli 25). Kõige populaarsem oli eesnimi Taavet vanuserühmas 25–29, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 3,47.
Edmond Fischer

Edmond Henri Fischer (6. aprill 1920 Shanghai – 27. august 2021 Seattle) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik. Talle ja tema kaastöötajale Edwin Krebsile anti 1992. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind selle eest, et nad kirjeldasid, kuidas pöörduv fosforüülimine toimib lülitina valkude aktiveerimiseks ja mitmesuguste rakuprotsesside reguleerimiseks. 
Aastatel 2007–2014 oli ta Maailma Kultuurinõukogu aupresident. 
Ta oli 101-aastaselt Rita Levi-Montalcini järel vanuselt teine Nobeli auhinna laureaat.
Loode-Euroopa

Loode-Euroopa on täpselt määratlemata Euroopa alamregioon, mis kattub Põhja- ja Lääne-Euroopaga. Loode-Euroopa riigid on:
Stanley Prusiner

Stanley Benjamin Prusiner (sündinud 28. mail 1942) on Ameerika neuroloog ja biokeemik. 
Ta on San Franciscos asuva California ülikooli neurodegeneratiivsete haiguste instituudi (UCSF) direktor. 
Prusiner avastas prioonid. Ta pälvis 1994. aastal Albert Laskeri preemia ja 1997. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna priooniuuringute eest, mille kallal tema ja ta töörühm (David E. Garfin, D. P. Stites, W. J. Hadlow, C. W. Eklund) on alates 1970. aastate algusest töötanud.
Ivanovice na Hané

Ivanovice na Hané (saksa keeles "Eiwanowitz in der Hanna") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Vyškovi ringkonnas. Ivanovice na Hané asub Vyškovist ligi 8 km ja Brno kesklinnast umbes 30 km idakirdes.
Asulat on esmamainitud 1183. aastal. Linnaõigused sai Ivanovice na Hané 1909. aastal.
Jack Szostak

Jack William Szostak (sündinud 9. novembril 1952) on Kanada-Ameerika bioloog, Nobeli auhinna laureaat ja Harvardi meditsiinikooli geneetikaprofessor. 
Szostak on andnud märkimisväärse panuse geneetika valdkonda. Tema saavutus aitas teadlastel kaardistada geenide asukohta imetajatel ja töötada välja tehnikaid geenidega manipuleerimiseks. Tema uurimistulemused selles valdkonnas on olulised ka "Inimese genoomi projekti" jaoks. Koos Elizabeth Blackburni ja Carol Greideriga sai ta 2009. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna selle avastamise eest, kuidas telomeerid kromosoome kaitsevad.
Haridus ja noorus.
Szostak kasvas üles Montréalis ja Ottawas. Kuigi Szostak ei oska poola keelt, teatas ta nädalalehele Wprost antud intervjuus, et mäletab oma Poola juuri. Ta õppis Riverdale'i keskkoolis (Quebeci provintsis) ja lõpetas selle 15-aastaselt teadlaste preemiaga. 19-aastaselt lõpetas ta McGilli Ülikoolis rakubioloogia eriala bakalaureusekraadiga. Ta sai doktorikraadi biokeemias Cornelli Ülikoolis. Seejärel asus ta tööle Harvardi meditsiinikoolis ning hakkas looma oma laborit Sidney Farberi vähiinstituudis. 1984. aastal värbas Howard Goodman ta Massachusettsi üldhaiglasse ja molekulaarbioloogia osakonda. Harvardi meditsiinikooli professoriks sai ta 1988. aastal.
Isiklikku.
Szostak oli abielus Terri-Lynn McCormickiga ja tal on kaks poega. Tal on kaks õde: Carolyn Szostak ja Kathy Hysen.
Jevgeni Detjonõšev

Jevgeni Detjonõšev (sündinud 11. märtsil 1947) on eesti endine veemootorisportlane. 
Ta võistles aastatel 1981–1980 peamiselt Tallinna ja Nõukogude mereväe jahtklubi esindades sisemootoriga vabapaatide võistlusklassides (R-klass). Tuli aastatel 1976–1977 kokku 8 korda Eesti NSV meistriks. 
Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kokku neli medalit: 1983. aastal kuld- ning 1983., 1985. ja 1986. aastal hõbemedali.
Sankt Veit an der Glani ringkond

Sankt Veit an der Glani ringkond on ringkond Austrias Kärnteni liidumaal.
Omavalitsusüksused.
Linnad ("Städte"):
Turuvallad ("Marktgemeinden"):
Harilikud vallad:
Slušovice

Slušovice (saksa keeles "Sluschowitz") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Zlíni ringkonnas. Slušovice asub Zlínist umbes 10 km idas.
Asulat on esmamainitud 1261. aastal, linnaõigused sai Slušovice 1446. Vaheapeal kaotatud linnaõigused sai Slušovice tagasi 1996. aastal.
Aastatel 1952–2012 tegutses Slušovices põllumajanduskooperatiiv ("Jednotné zemědělské družstvo") JZD Slušovice, mis oli sotsialismi ajal üks Tšehhoslovakkia kuulsamaid ja edukamaid ühismajandeid.
Lamberti õigepindne silindriline projektsioon

Lamberti õigepindne silindriline projektsioon on õigepindsete silindriliste projektsioonide perre kuuluv kaardiprojektsioon, milles on standardparalleelina kasutatud ekvaatorit. Projektsiooni lihtsustatud nimetused on õigepindne silindriline projektsioon ja isosilindriline projektsioon.
Ajalugu.
Lamberti õigepindne silindriline projektsioon on nimetatud Šveitsi matemaatiku, füüsiku ja astronoomi Johann Heinrich Lamberti (1728–1777) järgi. Lambert tutvustas oma projektsiooni 1772. aastal, andes tõuke mitme muu õigepindsee silindrilise projektsiooni loomisele. Lamberti õigepindset silindrilist projektsiooni on neist enim kasutatud ning järgnevad erinevad Lamberti projektsioonist eelkõige standardparalleelide valiku poolest.
Lamberti prototüübi alusel ilmusid aegamööda Behrmanni õigepindne silindriline projektsioon (1910), mis kasutab moondevabade sirgetena 30° standardparalleele. Behermann (1910) soovis vähendada Lamberti projektsiooni nurkade moonutusi ning kasutas seetõttu moondevabasid 30° põhja- ja lõunalaiuseid. Galli ortograafiline silindriline projektsioon (1855) nihutas standardparalleelid 45° laiusele ning Petersi projektsioon (1983) 45–47° laiusele, et vähendada Lamberti projektsiooni moonutusi Euroopale.
Omadused.
Lamberti õigepindne silindriline projektsioon on tuletatud maakera pinna projitseerimisest silindrile, puudutades seda paralleelsete sirgetega ekvaatoril.
Sellest tulenevalt on projektsioonil järgnevad omadused:
Valemid.
Õigepindse silindrilise projektsiooni arvutuseeskiri kera mudelil näeb välja järgmine:
formula_1
formula_2
Kus "R" on Maa raadius, formula_3 geograafiline laius ja formula_4 geograafiline pikkus.
Kasutusvaldkond.
Lamberti õigepindset silindrilist projektsiooni käsitletakse kui kõige kergemini konstrueeritavat õigepindset projektsiooni. Vaatamata lihtsusele ja edasiarendustele ei ole see aga rohkete moonutuste tõttu kartograafide seas maailmakaarte luues laialdast kasutust leidnud. Olenemata tugevast kuju moonutusest poolustel, sobib projektsioon efektiivselt põhja-lõunasuunaliselt väljavenitatud ekvaatorilähiste alade kaardistamiseks. Lisaks soodustab õigepindsus suuremõõtkavaliste teemakaartide tegemist, mistõttu kasutatakse projektsiooni sageli troopiliste põllukultuuride nagu riisi, tee, kohvi ja suhkruroo leviku kaardistamisel.
Tammiste tee

Tammiste tee on tänav Pärnus Rääma ja Tammiste linnaosas.
Tammiste tee algab Rääma tänava ja Niidu tänava ristmikult ning lõpeb linnapiiril. Tammiste tee ristub veel Niidupargi (vasakult), Jaama (vasakult) ja Kaasiku (vasakult) tänavaga ning Uuemetsa teega (paremalt). Tammiste teelt pääseb Ehitajate teele ja Oja tänavale Papiniidu silla juures oleva liiklussõlme kaudu. 
Tänav läbib Niidu maastikukaitseala ja selle äärde jääb Niidu park.
Tammiste tee on ligikaudu 2,8 kilomeetri pikkune.
Papiniidu silla liiklussõlmest kuni linnapiirini on Tammiste tee osa Pärnu–Rakvere–Sõmeru maanteest.
Nimi.
Tammiste tee ajalooline saksakeelne nimi oli "Tammister Straße".
Väino Leok

Väino Leok (28. märts 1939 Sõmerpalu vald, Võrumaa – 25. juuli 2007 Võru maakond) oli Eesti veemotosportlane ja sporditegelane.
Ta õppis Osula koolis ja lõpetas Narva-Jõesuu sanatoorse kooli. 
1960. aastatel hakkas harrastama motosporti. Ta tuli veemotospordis (Võru esindajana) 1969. aastal 500 cm3 päramootoriga sportpaatide võistlusklassis (CU) 3 x 5 miili sõidus Eesti NSV meistriks ja võitis 2 x 5 miili sõidus hõbemedali. 
Ta oli 1965. aastal asutatud Sõmerpalu Motoklubi üks asutajaid ja Sõmerpalu motokrosside korraldaja. Ta oli oma motosportlastest poegade Aivari, Arvo ja Avo Leoki treener. 
Mälestuse jäädvustamine.
Sõmerpalus toimub alates 2008. aastast motokrossivõistlus, mille peaauhind on Väino Leoki nimeline rändkarikas.
Isiklikku.
Tema pojad on motosportlased Aivar, Arvo ja Avo Leok.
Podivín

Podivín (saksa keeles "Kostel", ka "Podiwin") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Podivín asub Austria piirist ligi 12 km kaugusel, Břeclavist umbes 8 km põhjas.
Podivín on üks Morava vanemaid linnu, ürikutes on Podivíni lossi esmamainitud 1067. aastal. Linnaõigused sai Podivín 1222. aastal.
Raba tänav (Pärnu)

Raba tänav on tänav Pärnus Rääma linnaosas.
Raba tänav algab Rääma tänavalt ja lõpeb tupikuna endise Rääma prügila juures. Tänav ristub veel Ilvese (vasakult), Oja, Tamme (paremalt), Rohu, Pihlaka (paremalt), Ehitajate tee, Kibuvitsa (vasakult), Nelgi (vasakult) ja Savi tänavaga.
Lisaks külgneb tänav Rääma pargiga. Aadressil Raba tänav 3 tegutseb Pärnu Rääma Põhikool.
Raba tänav on ligikaudu 1,74 km pikk.
Ajalugu.
Raba tänava piirkonnas asusid 16. sajandini Ravasaare mõisa maad. Kuna venelased põletasid Vene-Liivi sõjas 1560. aastal mõisa maha, siis olid Ravasaare maad edaspidi Audru mõisa koosseisus. 1876. aastal ostis Ravasaare mõisa maad Pärnu linn.
Raba tänav on üsna vana liiklustee. Vanadel kaartidel on tänavat kutsutud suureks taliteeks. Mööda taliteid veeti talvel kaupa üle kinnikülmunud veekogude ja rabade-soode, Rääma raba nende hulgas. Seega võis Raba tänav olla pika talitee jätk Viljandist Pärnu. Tänava algusosa on nimetatud ka Rääma mõisa teeks. Raba nime sai tänav alles 19.–20. sajandi vahetusel.
Tänavat õgvendati 1920. aastal seoses Rääma mõisapargi vastas asuva krundi müümisega Pärnu Linatööstuse Aktsia-Seltsile tootmishoone ehituseks. Raba tänava rabapoolne osa oli 20. sajandi hakul hõredalt asustatud ja viletsalt sillutatud. 1930. aastate alguses sillutati tänav Rääma tänavast kuni Oja tänavani.
2024. aasta 19. augustist kuni 2025. aasta 10. juunini suleti Raba tänav uuendustöödeks.
Muhtar Tileuberdi

Muhtar Beskenulõ Tileuberdi (kasahhi keeles "Muhtar Beskenūly Tıleuberdı", "Мұхтар Бескенұлы Тілеуберді"; sündinud 30. juunil 1968 Aksukendis) on Kasahstani diplomaat ja poliitik. Ta oli 18. septembrist 2019 kuni 29. märtsini 2023 Kasahstani välisminister.
Ta sündis aastal 1968 Aksukendis (aastani 2001 Belõje Vodõ) Sairami rajoonis Tšimkendi oblastis. Ta lõpetas aastal 1990 Kirovi nimelise Kasahhi Riikliku Ülikooli (praegu Al-Farabi nimeline Kasahhi Riiklik Ülikool) filosoofiateaduskonna.
Ta oli aastatel 1993–1996 Kasahstani välisministeeriumi atašee ja Aasia riikide kantselei kolmas sekretär. Aastatel 1996–1999 oli ta Kasahstani Korea Vabariigi suursaatkonna kolmas ja teine ​​sekretär. Aastatel 1999–2001 oli ta Kasahstani välisministeeriumi Aasia, Lähis-Ida ja Aafrika osakonna esimene sekretär, kahepoolse koostöö osakonna juhataja; lisaks oli ta Kasahstani presidendi administratsiooni rahvusvaheliste suhete riigisekretäri nõunik. Aastatel 2001–2003 oli ta Kasahstani suursaatkonna nõunik Iisraelis. Juulist 2003 kuni augustini 2004 oli ta Kasahstani asevälisminister. Aastatel 2004–2009 oli ta Kasahstani suursaadik Malaisias, lisaks oli ta aastatel 2005–2009 Kasahstani suursaadik Indoneesias, Bruneil ja Filipiinidel. Aastatel 2009–2016 oli ta Kasahstani suursaadik Šveitsis, olles samaaegselt Kasahstani suursaadik Liechtensteinis ja Vatikanis. Aastatel 2016–2019 oli ta Kasahstani välisministri esimene asetäitja.
18. septembrist 2019 kuni 29. märtsini 2023 oli ta Kasahstani välisminister.
Gotha G.IV

Gotha G.IV oli Saksa raskepommitaja. Seda kasutas esimeses maailmasõjas Luftstreitkräfte ning see oli maailma esimene masstoodetud suurlennuk.
Ždírec nad Doubravou

Ždírec nad Doubravou (kuni 1950. aastani Ždírec, saksa keeles "Zdiretz an der Doubrawa") on linn Tšehhis Vysočina maakonnas Havlíčkův Brodi ringkonnas. Ždírec nad Doubravou asub Havlíčkův Brodist umbes 20 km idakirdes ja Jihlavast ligikaudu 37 km põhjakirdes.
Küla on esmamainitud 1399. aastal. 9. mail 1945 pommitasid Nõukogude lennukid asulat, mille tagajärjel suur osa hoonetest hävis või sai kahjustada. Teise maailmasõja järel algas asula kiire areng. Linnaõigused sai Ždírec nad Doubravou 19. jaanuaril 2000.
Günter Blobel

Günter Blobel (21. mai 1936 – 18. veebruar 2018) oli Sileesia päritolu Saksa-Ameerika bioloog. Ta sai 1999. aastal Nobeli auhinna avastuse eest, et valkudel on sisemised signaalid, mis reguleerivad nende transporti ja asukohta rakus.
Elukäik.
Günter Blobel sündis Alam-Sileesias Waltersdorfi külas (praegu Niegosławice Lubuszi vojevoodkonnas) mis asus tollal Ida-Saksamaal. 1945. aasta jaanuaris põgenes tema pere kodumaalt Sileesiast Dresdenisse et põgeneda edeneva Punaarmee eest . Dresdeni pommitamise ajal viibis tollal 8-aastane Blobel oma perega sugulaste talus linnast läänes. Pärast sõda kasvas Blobel üles ja käis gümnaasiumis Saksimaal Freibergi linnas. Ta õppis meditsiini ja lõpetas 1960. aastal Tübingeni ülikooli. Pärast kaheaastast arstipraktikat kolis ta vanema venna järel Wisconsini osariiki Madisoni ja astus Wisconsini Ülikooli. Blobel lõpetas õpingud 1967. aastal doktorikraadiga, seejärel asus ta ülikooli mikrobioloogia professoriks.
Blobel nimetati 1986. aastal Howard Hughesi meditsiiniinstituuti. Talle anti 1999. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna signaalpeptiidide avastamise eest.
Blobel suri 18. veebruaril 2018. aastal New Yorgis vähki.
Filantroopia.
Blobel sai tuntuks enda toetuse tõttu Dresdeni ülesehitamiseks, olles 1994. aastal mittetulundusühingu Dresdeni Sõbrad asutaja ja president. Ta annetas kogu Nobeli auhinna raha Dresdeni taastamiseks, eriti Frauenkirche (valmis 2005. aastal) ülesehitamiseks ja uue sünagoogi rajamiseks. Ka Leipzigis aitas ta taastada mitmeid olulisi kirikuid.
Isiklikku.
Blobel kaotas oma vanema õe õhurünnakus 1945. aastal, vahetult pärast Dresdeni pommitamist, kuid vanem vend elas sõja üle ja sai USA-s veterinaariks. Blobel töötas alates 1968. aastast New Yorgis Rockefelleri ülikoolis. Ta elas Manhattanil Upper East Sides koos abikaasa Laura Maioglioga (Barbetta restorani omanik). Ta oli Nestlé juhatuses ja Scripsi uurimisinstituudi nõukogus. Lisaks oli ta Chromocell Corporationi asutaja ja teadusliku nõuandekogu esimees. Ta oli ka Shaw' auhinna komisjonis.
Niegosławice (Lubusz)

Niegosławice () on küla Lääne-Poolas Lubuszi vojevoodkonnas Żagańi maakonnas. See on Gmina Niegosławice halduspiirkonnas ning asub ligikaudu 28 kilomeetrit Żagańist ida pool ja 42 km Zielona Górast lõunas.
Külas elab 930 inimest.
Brendan Gallagher

Brendan Gallagher (sündinud 6. mail 1992 Edmontonis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Montreal Canadiens ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2008–2012 mängis ta Western Hockey League'i klubis Vancouver Giants.
2010. aastal valis Canadiens ta NHL-i "draft"is 147. valikuna.
Hooaja 2012–13 esimeses pooles toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta American Hockey League'i klubis Hamilton Bulldogs. NHL-i hooaja alguses debüteeris ta 2013. aasta jaanuaris Canadiensi meeskonnas. Esimese värava lõi ta NHL-is 27. jaanuaril 2013 mängus New Jersey Devilsi vastu. Debüüthooajal lõi Gallagher NHL-is 14 väravat ja andis 13 väravasöötu ning valiti uustulnukate sümboolsesse koosseisu ("NHL All-Rookie Team").
2016. aastal tuli Gallagher Kanada jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks.
Eric Staal

Eric Craig Staal (sündinud 29. oktoobril 1984 Thunder Bays Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Florida Panthers.
Aastatel 2000–2003 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Peterborough Petes.
2003. aastal valis Carolina Hurricanes ta NHL-i "draft"is teise valikuna.
Oma debüüthooajal 2003–04 sai Staal NHL-is kirja 11 väravat ja 20 väravasöötu. Hooajal 2004–05 toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubis Lowell Lock Monsters. 2005–06 põhihooajal sai ta kokku 100 resultatiivsuspunkti (45+55) – see on jäänud ühtlasi tema resultatiivsemaks hooajaks. Samal hooajal võitis Staal Hurricanesiga Stanley karika ning oli väljalangemismängudes kõige resultatiivsem mängija (9+19). Hurricanesis mängis Staal kokku kaheteistkümnel hooajal. Ta on Hurricanesi ajaloo resultatiivsuselt teine mängija (775 punkti) ja teine suurim väravalööja (322 väravat). Ta on Hurricanesi mängijatest teinud enim kübaratrikke (13) ja löönud arvulises vähemuses olles enim väravaid (16).
Hooaja 2015–16 lõpus mängis ta New York Rangersis. Aastatel 2016–2020 mängis ta neli hooaega Minnesota Wildis. Hooajal 2017–18 lõi ta NHL-is 42 väravat, mis oli pärast hooaega 2005–06 tema paremuselt teine näitaja NHL-is.
2020. aasta septembris siirdus ta Buffalo Sabresi, kes müüs tema mängijaõigused 2021. aasta märtsis Montreal Canadiensile. Hooajal 2021/22 ta ühegi NHL-i klubiga lepingut ei sõlminud, kuid mängis 2022. aasta taliolümpiamängude eel AHL-i klubis Iowa Wild. 2022. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Florida Panthersiga.
NHL-i tähtede mängule on Staal valitud kuus korda (2007, 2008, 2009, 2011, 2018, 2020). 2008. aastal pälvis ta NHL-i tähtede mängul väärtuslikuma mängija auhinna.
Kanada jäähokikoondise koosseisus tuli Staal 2010. aastal olümpiavõitjaks ja 2007. aastal maailmameistriks.
Staal on üks väheseid jäähokimängijaid, kes on võitnud Stanley karika ning tulnud ka olümpiavõitjaks ja maailmameistriks.
Tal on kolm venda (Marc Staal, Jordan Staal ja Jared Staal), kes kõik on samuti NHL-is mänginud.
Université Paris-Dauphine

Université Paris-Dauphine on avalik teadusülikool Prantsusmaal Pariisis. See on ainus asutus Prantsusmaal, mis on nii "grande école" kui ka ülikool. Dauphine asutati majandus- ja juhtimisteaduskonnana 1968. aastal endises NATO peakorteris Pariisi lääneosas 16. linnaosas.
Dauphine on tuntud finantside, majanduse, matemaatika, õiguse ja äristrateegia õpetamise poolest.
Maailma krimiklassika

"Maailma krimiklassika" on kirjastuse Varrak 2013.–2014. aastal ilmunud raamatusari.
Sarja anti välja Eesti Päevalehe laupäevalehega LP
Kokku ilmus 40 raamatut.
Dan Stevens

Daniel Jonathan Stevens (sündinud 10. oktoobril 1982 Londonis) on Suurbritannia näitleja.
Saavutas tuntuse Matthew Crawley rolliga sarjas "Downton Abbey" aastatel 2010–2012. Aastatel 2017–2019 mängis sarjas "Legion" David Hallerit. 
2009. aastal abiellus ta Lõuna-Aafrika päritolu džässlaulja Susie Harietiga. Neil on kolm last: Willow (2009), Aubrey (2012), Eden (2016). Näitleja Rebecca Hall on ta tütre Willow' ristiema.
Ants Pihelgas

Ants Pihelgas (21. mai 1937 Narva – 27. detsember 1994 Narva) oli Eesti veemotosportlane, spordikohtunik ja -tegelane.
Lõpetas mehaanikuna merekooli Tallinnas.
Oli veemotospordi üks eestvedajaid Narvas. Ise võistles ta aastatel 1963–1980, sai aastatel 1972–1976 Eesti NSV meistrivõistlustel 500 cm3 päramootoriga vabapaatide võistlusklassis (O-500 või OC) kokku kolm pronksmedalit. Püstitas 1969. aastal võistlusklassis KB Eesti rekordi. 
Tegutses aastatel 1963–1994 treenerina Narvas, tema õpilasi oli ka Kalev Tõll. Hiljem tegutses veemotokohtunikuna, üleliidulise kategooria kohtunikuna kuulus ta NSV Liidu Veemotoföderatsiooni kohtunike kolleegiumi. Aastatel 1978–1991 oli ta Eesti NSV Veemotoföderatsiooni presiidiumi liige. Tegutses Narvas ka mootorrattaspordi korraldamisega.
Tegutses edukalt harrastusnäitlejana Narva Rahvateatris.
Tegevus Narva omavalitsuses.
Oli 1991. aastal Narva linnanõukogu valimistel Demokraatliku Bloki kandidaat.
Kuulus 1992–1994 Narva linnavolikokku.
Siimusti oja

Siimusti oja (ka "Kurista peakraav") on kraav Jõgeva vallas.
Kraavi pikkus koos lisaharudega on 9,7 km. Kraav algab Kurista küla territooriumilt ja suubub Härjanurmes vasakult poolt Kaave jõkke. Kraavi valgala suuruseks on hinnatud 10–25 km². Kraavi kasutatakse Siimusti reoveepuhasti heitveesuublana.