tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dagerrotüüpia Eestis

Dagerrotüüpia Eestis sai alguses juba 1840. aastal kui esimene dagerrotüüpiakaamera toodi Pariisist Tallinna, seega õige varsti pärast seda, kui Alphonse Giroux' firma neid üldse tootma hakkas. 
Esimeste Maarjamaal liikunud dagerrotüpistidena on seni tuntud Benno Lipschütz, Georg Kleinschneck, Carl Borchardt, Carl Neupert jt. Nende tehtud pilte aga on raske identifitseerida, sest tollal polnud kombeks oma autorsust rõhutada – nimesid dagerrotüüpidele ei kirjutatud. Vanim dagerrotüüp, mis Eestis teada, pärineb aastast 1844; see tehti ilmselt Peterburis. Suurim säilinud dagerrotüüp (12,1×16,2 cm) on valmistatud arvatavasti samas linnas. Mõlemad asuvad praegu Tartus Eesti Kirjandusmuuseumis.
Teadaolevalt vanim Eestis valmistatud dagerrotüüp (u 1850) asub Järvamaa Muuseumis. Oletatavasti on selle autor esimene Eesti kutseline fotograaf Carl Borchardt, kes avas ateljee Tallinnas 1844. aastal. Pildile on jäädvustatud Tallinna raehärra Alexander Hoeppener.
Eesti mäluasutuste fotokogudes on teadaolevalt 23 dagerrotüüpi, seejuures on enamik neist valmistatud väljaspool Eestit. Enamasti on neile jäädvustatud inimesi, ainsatki looduse- ega linnavaadet pole.
Eesti kogudes asuvate dagerrotüüpide loend.
Rahvusarhiiv.
Stackelbergi portree – all tekst: Daguerrotyp af Carl Neuperti Cristiania (ehk fotograaf on Carl Neupert Cristianiast (Christianiast) ehk Oslost). Paikneb originaalümbrises, milleks on must tumerohelise sametiga vooderdatud nahkkarp.
Rahvusarhiivile teadaolevalt peaks portreteeritu nimi olema Georg von Stackelberg, kuid kuna sellenimelisi on mitu, ei ole selge, kas tegemist on Lasinurme mõisniku rittmeister Georg Ferdinand von Stackelbergiga (1807–1862) või kindralmajor Georg Friedrich Jakob von Stackelbergiga (1808–1858) või kellegi kolmandaga.
Neuperti kohta on teada, et vähemalt 1847. ja 1848. aastast pildistas ta osati koostöös Wilhelm Schönfeldiga aeg-ajalt huvilisi Tallinnas, Rakveres ja Tartus.
Varbla muuseum.
Gustav Adolf Daniel von Pröbstingi portree
Suurematest mäluasutustest ei ole dagerrotüüpe Eesti Rahva Muuseumis, Rahvusarhiivi filmiarhiivis ega Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis.
Leida Adamberg

Leida Adamberg (9. mai 1899 Vändra, Pärnumaa – 12. august 1985 New York, USA) oli eesti arst.
Ta õppis aastatel 1919–1924 (lõpetas "cum laude") Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi Põhjala liige.
1928. aastast elas USA-s, kus oli New Yorgi Eesti Haridusseltsi juhatuse liige, ajakirja Meie Tee toimetaja.
Töötas psühhiaatrina. 1973. aastal avaldas koos abikaasa Harold Steinbergiga raamatu "In search of a Response".
Alice Ehin

Alice Ehin (sünninimi Alice Käsper; 28. juuli 1908 Tver – 13. jaanuar 1975 Tallinn) oli eesti õpetaja ja tõlkija.
Enne teist Maailmasõda töötas ta Välisministeeriumis tõlgina.
1949. aastast töötas ta Tallinna Õpetajate Instituudis inglise keele õppejõuna, hiljem Tallinna Pedagoogilise Instituudi inglise keele kateedri juhatajana.
Ta on koostanud inglise keele õpikuid ja töövihikuid.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Kirjanik ja tõlkija Andres Ehin on tema poeg.
Ivi Helves

Ivi Helves (neiupõlvenimi Ivi Jänes; 16. aprill 1934 Viljandi – 21. aprill 2016 Viljandi) oli eesti õpetaja.
Elukäik.
1952 lõpetas Viljandi I keskkooli.
1952–1956 õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudis loodusteaduse erialal, lõpetades sai keskkooli bioloogia ja keemia õpetaja kutse.
Aastatel 1956–1959 oli Mustjala Keskkooli keemia-bioloogia õpetaja, 1959–1960 Mustjala Keskkooli õppealajuhataja, 1960–1963 Paistu Kooli õppealajuhataja,
1963–1965 oli Viljandi II 8-klassilise kooli õpetaja.
Aastatel 1965–2003 töötas Viljandi Internaatkoolis (hiljem Viljandi 5. Keskkool ja Viljandi Paalalinna Gümnaasium). 16 aastat õpetas peamiselt bioloogiat, seejärel 22 aastat keemiat.
Isiklikku.
Isa Jaan Jänes oli Viljandi linnakooli lõpetanud ametnik ja ema Anna Jänes (Tammann) koduperenaine, kes sai hariduse Viljandi Tütarlaste Eragümnaasiumis.
Vanem õde Ellen Meidla (Jänes; Oja) oli samuti Viljandi 5. Keskkooli keemiaõpetaja kuni pensionile jäämiseni 1981. aastal.
Vaateplatvorm

Vaateplatvorm on ümbritseva maastiku vaatlemiseks püstitatud rajatis (platvorm). Platvorm asub sageli mõne kõrge ehitise (nt pilvelõhkuja või vaatetorni) tipus.
Tarbus

AS Tarbus oli Eesti ühistranspordiettevõte. 2005 ühines Tarbus ja veel mitu ühistranspordiettevõtet aktsiaseltsiks GoBus.
Enne 1991 kandis Tarbus nime Tartu Autobussi- ja Taksopark. 
2003 sai Tarbus esimese Eesti ühistranspordiettevõttena ISO 9001:2000 kvaliteedistandardi sertifikaadi.
Juuni 2017

Juuni 2017, kroonika
2017. aasta juuni algas neljapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast reedel.
Vilja Toomi

Vilja Toomi (sünninimi Vilja Isok; 3. september 1920 Keila – 26. veebruar 1993 Tallinn) oli eesti muusika- ja rahvatantsupedagoog ning koorijuht.
Ta lõpetas Tallinna Õpetajate Seminari. Õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikapedagoogika eriala, 1967. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Ta töötas muusikaõpetajana Tallinna 29. 7-klassilises koolis, hiljem Tallinna 21. Keskkooli muusika süvaõppega klassides.
Ta oli mudilaskooride dirigent I, III ja IV koolinoorte laulu- ja tantsupeol.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli rahvatantsujuht Ullo Toomi.
Topologi viadukt

Topologi viadukt (rumeenia keeles "Viaductul Topolog") on raudbetoonist viadukt Râmnicu Vâlcea linna ja Vâlcele küla vahel Rumeenias. 1440 meetri pikkune endine raudteesild kulgeb üle Doonau lisajõe Topologi oru ning on üks pikemaid ja kõrgemaid kogu riigis. Sillal on 39 sammast, mille keskmine kõrgus on 48 m (suurim kõrgus 50 m).
Esimesed plaanid raudteeliini rajamiseks ulatuvad mõnedel andmetel aastasse 1858, mil Ungarile kuulunud Sibiu linna kodanikud pöördusid sellekohase ideega Austria silmapaistva raudteeinseneri ja arhitekti Carl Ritter von Ghega poole. Kiireloomulise ettevõtmise eesmärk oli parandada kaubanduslikku läbikäimist üle Karpaadi mägede Belgradi, Adrianoopoli ja Konstantinoopoliga. Ettepanek Vâlcele – Râmnicu Vâlcea raudtee ehitamiseks esitati esmakordselt riigi valitsusele (või tolleaegsele parlamendile) aruandes 16. juunil 1862. Valcele – Ramnicu Valcea raudteeliin ilmus riiklike kavade hulka ka aastatel 1919, 1920, 1922 ja 1927. Kibedaim vajadus ja tarve raudteeliini rajamiseks ilmnes Teise maailmasõja ajal Wehrmachti armeel sõjamoona ja -tehnika transportimiseks läbi Karpaatide lähimaastiku. Väliuuringutega alustati siiski alles pärast sõda 1949. aastal. Veel aastakümneid hiljem, 1979. aastal peeti eriti vajalikuks vähendada liiklusummikuid Brașovi – Fgărasi – Sibiu vahelistel maanteedel ning lühendada pealinna Bukaresti ja Aradi vahelist rohkem kui 100 kilomeetri pikkust vahemaad. 
Pärast alternatiivsete marsruutide läbivaatamist koostati esialgne ehitusprojekt, mis nägi 38 km pikkusel maanteetrassil ette mitmeid viadukte, kaks tunnelit (Plostina, 1910 m ja Gibe, 2250 m) ja märkimisväärses mahus pinnase stabiliseerimistöid kogumaksumusega üle ühe miljardi leu (prognoos tolleaegse kursi järgi). Projekteerijatel paluti minimeerida projekti, nii et lisaks väiksematele tunnelitele jääks projekti tõeliseks kunstiteoseks viadukt.
Raudteeliiniga maasilla ja tunnelite (mõningatel andmetel kogupikkusega umbes 3,6 km) rajamine nõudis 4000 inimese jõupingutust. Imekombel avati viadukt vastavalt ehitustööde ajakavale aastal 1989, kuigi rajamine ei olnud veel lõpule jõudnud. Nappide rahaliste ressurssidega läbiajamise tõttu vähenes pärast kuus aastat kestnud ekspluatatsiooni liiklus liinil. Sagedased maalihked, üleujutused ja vargused sundisid aastaks 1998 – ehk vähem kui üheksa aastat pärast kasutuselevõttu – silla ekspluatatsiooni lõpetama.
Veel tänapäevalgi peetakse seda järelevalveta ja mahajäetud, rööbasteta viadukti mõõtmete ja lühikeseks jäänud eluea poolest muljetavaldavaks rajatiseks liinil 219 Calea ferată Vâlcele – Bujoreni Vâlcea.
Tartu Turg

AS Tartu Turg on Tartus tegutsev kaubandusettevõte, mis haldab Tartu turuhoonet ja Emajõe kaldal asuvat Tartu avaturgu. Tartu Turu põhitegevusala on eelmainitud kahe turukompleksi turukaubanduse organiseerimine, tasuliste turuteenuste osutamine ning ruumide ja pindade rentimine.
Aasta ettevõtja

EY Eesti Aasta Ettevõtja on ärikonsultatsiooni- ja audiitorifirma AS Ernst &amp; Young Baltic välja antav auhind, millega tunnustatakse Eesti aasta silmapaistvaimat ettevõtjat. Auhinda antakse välja aastast 2008. 
See konkurss on osa globaalsest konkursist EY World Entrepreneur Of The Year. Alates 2011. aastast antakse selle konkursi raames välja Ettevõtja Elutööpreemia. Valiku teeb sõltumatu žürii.
Laureaadid.
EY Eesti Aasta Ettevõtja auhinna on pälvinud:
Arhitektuuribüroo Kalle Rõõmus

AS Arhitektuuribüroo Kalle Rõõmus oli Eesti arhitektuuriettevõte (arhitektuuribüroo). 
Büroo asutas 1991. aastal arhitekt Kalle Rõõmus. Büroo peakontor asus Tallinnas.
Büroo tegevusvaldkonnad olid järgmised: arhitektuurne projekteerimine, projekteerimise peatöövõtt, ehitusprojektide ja ehitiste ekspertiis, omanikujärelevalve.
Ettevõte lõpetas tegevuse 2021. aasta detsembris.
Pindi Kinnisvara

Pindi Kinnisvara on Eesti kinnisvarateenuseid pakkuv ettevõte, mis tegutseb peamiselt kinnisvaratehingute vahendamise, hindamise ja halduse valdkonnas. Pindi Kinnisvara on Eesti ainus kinnisvarabüroo, mis pakub klientidele terviklikku täisteenust – kinnisvara hindamist, müüki ja haldust.
Ajalugu ja struktuur 
Ettevõte loodi 1. mail 1995.
2025. aastal läbis ettevõte struktuurimuudatused: senised üksused jagati ligikaudu 27 tütarettevõtteks, mis haldavad konkreetseid geograafilisi või teenusepiirkondi. Ettevõtte peakorter asub Tallinnas.
Pindi Kinnisvara põhitegevused on:
Teenused ja uuendused
2024. aastal avas ettevõte äripindade hindamise broneerimissüsteemi, mis võimaldab klientidel tellida hindamisteenust elektrooniliselt. Lisaks pakub ettevõte digitaalseid lahendusi klientidele, sealhulgas online-päringuvorme ja automatiseeritud teavitussüsteeme.
Ettevõte koostab regulaarselt Pindi Indeksit, mis kajastab Eesti 17 suurema linna korterite keskmist ruutmeetri tehinguhinda. Indeksit kasutatakse sageli meedias ja kinnisvaraturu analüüsides.
Kontorite asukohad 
Pindi Kinnisvaral on kontorid ja esindused järgmistes linnades ja maakondades:
Kontaktandmed
Helmut Schoeck

Helmut Schoeck (3. juuli 1922 Graz, Austria – 2. veebruar 1993) oli Austria-Saksa sotsioloog ja publitsist, kelle tuntuim teos on "Der Neid" ('kadedus'; 1966).
Ta õppis Müncheni ja Tübingeni ülikoolis meditsiini, filosoofiat ja psühholoogiat. 1948. aastal sai ta Karl Mannheimi sotsioloogiat käsitleva väitekirjaga "Karl Mannheim als Wissenssoziologe"
doktorikraadi (juhendaja Eduard Spranger).
Aastatel 1950–1965 töötas ta Ameerika Ühendriikides mitmes ülikoolis, sealhulgas sotsioloogiaprofessorina Emory Ülikoolis. 1965. aastal naasis ta Saksamaale, kus töötas professorina Mainzi Johannes Gutenbergi Ülikoolis kuni emeriteerumiseni 1990. aastal. 
Ta suri 1993. aastal vähki.
"Der Neid".
Tema tuntuim teos on 1966. aastal ilmunud "Der Neid. Eine Theorie der Gesellschaft". 1969. aastal tõlgiti see inglise keelde ("Envy: A Theory of Social Behavior") ja hiljem rohkem kui kümnesse keelde. Raamat annab põhjaliku analüüsi kadeduse kui sotsiaal-psühholoogilise ja sotsiaalse nähtuse ning kui inimese sotsiaalse käitumise motiivi kohta.
Miljöö

Miljöö (prantsuse keeles "milieu" ’kesk-, pool-’ + "lieu" ’koht’; ladina keeles "medius" – ’keskel olema’) on materiaalset ja tunnetuslikku keskkonda ühendav, meelte kaudu kogetav nähtus, mis hõlmab nii loodus-, sotsiaal- kui ka kultuurikeskkonda, mis tahes ümbrust, aga ka meeleolu ja atmosfääri. Miljöö on kogum väliseid elutingimusi, milles inimene või muu organism asub ja mis teda mõjutab. 
Linnauuringutega tegelenud Kadri Kasemets on miljööd tõlgendanud sotsiaalset ja materiaalset maastikku kujundava sotsio-ruumilise võrgustikuna. Linnamiljöö puhul on peale tunnetusliku keskkonna oluline ka arhitektuuriline ümbrus, näiteks ehitised. 
Miljöö mõiste kirjanduses.
Miljöö on kirjandusteoses kujutatav olustik, nii looduslik, materiaalne kui ka sotsiaalne keskkond. Keskkonna all mõeldakse loodustingimusi, suhteid omaste ja sõpradega, kasvutingimusi, ajastu kõlblusnorme, sotsiaal­kultuurilisi olusid – kõike seda, milles tegelane elab ja mis teda mõjutab.
Anne Nahkuri kirjandusterminite koolisõnastikus on miljööd defineeritud kirjandustegelast ümbritseva ja mõjutava olustikuna. 
Jüri Talvet on kirjandusteose olustikulist ruumi tõlgendanud materiaalse keskkonnana, mis aeglustab süžee aega ehk sündmuse kulgu. Olustiku mõistega seostub kunstilise aegruumi mõiste, mis hõlmab nii aega kui ka ruumi ja võimaldab neid traditsiooniliste kirjandusteose osiste (tegelane, süžee, idee, kompositsioon, sümbol) kõrval kunstiliselt modifitseerida. 
Kirjandusteadlase Elle-Mari Talivee järgi tuleb miljöö mõiste kirjandusteoses mängu esmajoones maastiku lähemal vaatlemisel. See on aistiline lähimaastik, kirjandustegelase lähiümbrus, mis väljendab ja tõlgendab tegelase kaudu kogemust ning loob ümbritsevat. 
Kokkuvõttes hõlmab miljöö maailma, mille autor oma loo jutustamiseks välja mõtleb ning milles tegutsevad teose tegelased. Miljööd kirjeldatakse peamiselt selleks, et iseloomustada tegelasi või põhjendada nende käitumist.
Näiteks leiab A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" teisest osast miljöökirjelduse, kus ümbritsevat ruumi loovad helid ja lõhnad, mis väljendavad omakorda Indreku kogemust ning seostuvad tema ootuste ja mälestustega: „See oli kõik hoopis teisiti, kui ta oli väljas seistes endale kujutlenud. Liiga harilik, liiga igapäevane! Oli ainult üks asi, mis teda huvitas, liiatigi sedavõrd, et ta jäi keset treppi seisatama. Ja ta oleks ehk kauemgi seisnud, kui ta poleks ülal ukse avamist ja toatuhvlite põrandal lohistamist kuulnud. Jah, muidu ta oleks võinud siin hulga aega seista ja nuusutada, nuusutada – nii magusasti lõhnas kogu trepiruum.“ 
Miljöö mõiste muinsuskaitses ja arhitektuuris.
Miljöö on keskkond, mis hõlmab nii ühetüübiliste kui ka eritüübiliste hoonete kooslust ning neid ümbritsevaid aedu, parke, tänavaid jne. Miljööd kujundab eluviis, mida omakorda mõjutab keskkond. Muinsuskaitse ja arhitektuuri kontekstis on miljööga tihedalt seotud mõiste miljööväärtuslik ala.
Saaremaa Vesi

OÜ Saaremaa Vesi on Saaremaal Kuressaares aastast 1998 tegutsev ettevõte, mis turustab kaubamärgi Saaremaa Vesi all Saaremaalt Viidumäe looduskaitsealalt pärit põhjavett. Villima hakati vett 2001. aastal.
Ettevõttel on kolm toodet: gaseerimata looduslik vesi, nõrgalt gaseeritud looduslik vesi ning nõrgalt gaseeritud sidrunimaitseline vesi.
Absurdum Art

Absurdum Art oli Eesti kirjastus, mis tegutses 2005–2010.
Kirjastus andis välja kolm raamatut:
Ivan Makarov

Ivan Makarov (sündinud 15. oktoobril 1957 Tartus) on Eesti poliitik, ajakirjanik ja muusik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1979. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia kalakasvatuse erialal. Pärast ülikooli töötas ta Läänemere kalamajanduse teadusliku uurimise instituudis nooremteadurina.
Ajakirjanikuna.
Ta on töötanud Õhtulehes tõlgi ja toimetajana.
Ta on töötanud Eesti Raadios (ERR) 1992. aastast kuni 2020. aasta maini Raadio 4 vastutava toimetajana, juhtis kümme aastat selle venekeelse raadiokanali reklaamiosakonda, olles ühtlasi ka "clipmaker", teinud 20 aastat Raadio 4-s igapäevast Balti infosaadet "Raadius", 28 aastat öömuusika programmi ja 25 aastat hommikuprogramme, viimastel aastatel oli info- ja poliitiliste nädalasaadete "Subbotitsa" ("Субботица") ja "Nedelitsa" ("Неделица") juht. Makarov on teinud Vikerraadios "Keskööprogrammi" ja iganädalast vene meediaväljaannete ülevaadet, mis asendus hiljem iganädalase kommentaariga. Makarov on teinud Raadio 2-s ka muusikasaadet "Estrada". 
Ta on olnud Postimehe kolumnist. Alates 2020. aasta aprillist 2024. aasta veebruarini oli ta ka portaali Objektiiv kolumnist.
Poliitiline tegevus.
2020. aasta veebruarist kuni 2021. aasta jaanuari lõpus toimunud valitsusevahetuseni töötas ta rahvastikuminister Riina Solmani kommunikatsiooninõunikuna. 
2021. aasta juunist Riigikogu aseesimees Martin Helme abi.
Valiti 25. novembril 2021 Tallinna Linnavolikogu Haridus- ja kultuurikomisjoni aseesimeheks, taandas ennast ise juunis 2024. Tallinna Linnavolikogu volitused lõppesid augustis 2024 seoses Jaak Madisoni volituste taastamisega. 
Alates 2022. aastast kuni 10. augustini 2024 kuulus ta Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 2 (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosad) 693 häält ning ei osutunud valituks. Lahkus poliitilistel põhjustel omal soovil Riigikogu EKRE fraktsiooni nõuniku kohalt, mis nägi ette Uute Uudiste sisustamist, 7. augustil 2024.Samal päeval avas oma sõltumatu uudiste- ja arvamusportaali meediavalvur.ee 
Looming.
Makarov andis välja ansambli Ruja üleliidulise vinüülplaadi "Pust budet vsjo". Ta on kirjutanud umbes 150 venekeelset ja sadakond eestikeelset lauluteksti. Laule tema tekstidele esitasid Urmas Alender, Peeter (Pepe) Saar, Hillar Norralt, Indrek Patte, Mihkel Van, Tanel Padar, Jüri Homenja, Jaan Elgula, Mati Nuude, Estin, Erich Krieger, Tajo Kadajas, Hendrik Sal-Saller, Anne Veski, Uku Suviste, Ruja, Vanemõde, Data, Justament, Sunshine Company, 4 tankisti ja Rebane, Meie Mees, Hovery Covery, Triana Park jpt.
Laulukirjutajana ja Ivanhoe solistina on ta andnud välja 4 sooloalbumit: kaks üleliidulise tiraažiga LP-d "Ozjora" (Melodija 1981) ja "Nomen nescio. Sine loco" (Melodija 1981), venekeelse helikasseti "Tšornõi angel" (Forte 1994) ning eestikeelse CD "Pojale" (Raadius).
2019. aasta novembris ilmus Makarovi raamat "Venelane Eestimaal". 
2025. aasta novembris ilmus Makarovi raamat "Viimane eestlane" 
Isiklikku.
Ta on filosoofide Mihhail Makarovi ja Aleksandra Gorjatšova poeg.
Matthias Sõber

Matthias Sõber (ka Mats Sõbber; 1. august 1842 Simmi, Vana-Suislepa vald – 25. jaanuar 1919 Maarja-Magdaleena) oli köster ja muusik.
Matthias Sõber oli aastatel 1867–1915 Maarja-Magdaleena koguduse köster ja aastatel 1867–1871 ühtlasi koolmeister Maarja-Magdaleena kihelkonnakoolis. Köster Sõber viis kohaliku meeskoori, mis oli algul tema poolt segakoorina loodud, 1869. aastal Tartusse I üldlaulupeole, kus saavutati võistulaulmisel koos rea teiste kooridega kolmas koht.
Boreas (kirjastus)

Boreas (inglise Boreas Publishing House) oli väliseesti kirjastus, mis 1939 asutati Suurbritannias; ühtlasi vanim väliseesti kirjastus.
1975–1999 juhtis kirjastust Einar Sanden.
Johann Friedrich Auster

Johann Friedrich Auster (1804 Räpina – 1. oktoober 1877 Maarja-Magdaleena) oli köster ja koolijuht.
Johann Friedrich Auster oli aastatel 1835–1856 Maarja-Magdaleena koguduse köster.
Isiklikku.
Johann Friedrich Austeri abikaasa Anna Juliana Auster (np Lamm) sündis 1808 ja suri 16. september 1868. Lapsed: Julie Mathilde Rosalie Linde (Auster); Charlotte Beate Sophia Auster; Christoph Eduard Alexander Auster; Christine Marie Pauline Auster ja Woldemar Friedrich Ottomar Auster.
Iulius Paulus Prudentissimus

Iulius Paulus Prudentissimus ehk Iulius Paulus (2.–3. sajand pKr) oli Vana-Rooma jurist ja keiser Alexander Severuse valitsemise ajal pretoriaanide prefekt.
Elust.
Iulius Pauluse elust on tänapäeval vähe teada. Arvatakse, et ta oli Kreeka juurtega ning pärit ühest vähetuntud Foiniikia linnast või Pataviumist (tänapäevase nimega Padova).
Pauluse õpetaja oli jurist Cervidius Scaevola.
Keiser Septimius Severuse valitsemisajal töötas Paulus maksudekogujana preetori ametis, olles ühtlasi valitseva keisri nõukogu liige ning keisri arhiiviülem.
Legendide järgi määras keiser Elagabalus Pauluse 219. aastal pretoriaanide prefektiks, kui keiser abiellus Pauluse arvatava tütre Iulia Cornelia Paulaga. Abielu lahutati 220. aastal ning pärast seda Paulus pagendati. Keiser Alexander Severus kutsus oma valitsemisajal Pauluse tagasi. Seejärel jätkas Paulus tööd nõunikuna.
Kuna Iulius Paulus ja Ulpianus olid mõlemad silmapaistvad keisri nõunikud, arvatakse, et kaks juristi võisid olla omavahel rivaalid.
"Lex citationum" valis Pauluse 5. sajandil viie olulisema juristi hulka koos Ulpianuse, Gaiuse, Papinianuse ja Modestinusega.
Tänu targale olemusele andis keiser Gordianus III Paulusele aunime "Prudentissimus" (tõlkes "kõige targem").
Teosed.
50 aasta jooksul kirjutas Iulius Paulus üle 300 raamatu ("libri"), mille hulgas oli 16 raamatut tsiviilõigusest ("Ad Sabinum") ning 78 preetori edikti ("Ad edictum praetoris"). Lisaks nendele teostele kirjutas Paulus märkmeid varasemate kirjanike teostest ja monograafiate põhjal eri teemadest.
Iulius Pauluse tuntuimad teosed on valminud tema karjääri algusaastatel. Pauluse tööde hulgast leiab 26 raamatut "Quaestiones" ehk "Probleemid" ning 23 raamatut "Responsa" ehk "Arvamused", mis põhinevad eelkõige juristi enda töökogemusel.
Pauluse tuntuse tõttu on talle omistatud ka palju teoseid, mille autor ta tegelikult pole. Näiteks kuulutas keiser Constantinus Suur 3. sajandil kirjutatud teose "Pauli sentiantiae" ("Pauluse seisukohad") Pauluse kirjapanduks.
Iulius Pauluse kirjutised moodustavad 17% keiser Justinianuse koostada lastud tsiviilõiguse kogumiku "Corpus iuris civilis" ühest osast "Digesta". Kogumiku koostanud komisjon valis teosesse üle 2000 Pauluse kirjutatud lõigu.
Tema kirjutised on eelkõige akadeemilised ning sarnased doktriinidega. Oma seisukohtade sõnastamisel on Paulus olnud pigem ettevaatlik ning püüdnud tagada oma ideede pidevat arengut. Tema ideed on mõjutanud nii Aristotelese loomuõiguse kui ka stoikute filosoofiat. Pauluse ja Ulpianuse teosed kinnistasid ühiskonnas Rooma õigust.
Iulius Paulus on öelnud: "Non omne quod licet honestum est" (Mis on lubatud, ei ole alati aus (õiglane)). (D.50.17.144)
Liivaoja tänav

Liivaoja tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Liivaoja tänav sai nime 18. augustil 2004. Tänav on saanud nime kunagise Liiva oja järgi.
Maarjaheina tänav

Maarjaheina tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Maarjaheina tänav sai nime 18. augustil 2004. Tänav on saanud nime Maarjamäe lossi ja Maarjamäe tänava mõjul.
Pikksilma tänav

Pikksilma tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Pikksilma tänav sai nime 6. septembril 2011. Tänav on saanud nime lähedal asuva Tallinna lahe mõjul. Tänava nimi on Kiikri tänava paarisnimi.
Kiikri tänav

Kiikri tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Kiikri tänav sai nime 6. septembril 2011. Tänav on nime saanud lähedal asuva Tallinna lahe mõjul. Tänava nimi on Pikksilma tänava paarisnimi.
Carl Woiwodt

Carl Woiwodt (1770 – 1826 Maarja-Magdaleena) oli aastani 1826 Maarja-Magdaleena koguduse köster.
Isiklikku.
Carl Woiwodt'i vanemad olid Metsavahi Kaarel ja Leena. Tema abikaasa Maria Elisabeth Woiwodt (Kürsa) sündis 1769. ja suri 1846. aastal. Lapsed Eleonora Catharina Woiwodt; Carolina Sophia Woiwodt; Carl Gustaw Woiwodt; Johann Göttfried Woiwodt; Alexander Friedrich Woiwodt; Christina Lowisa Woiwodt; Johann Ludwig Daniel Woiwodt ja Paul Fromhold Peter Woiwodt.
Alexander Friedrich Woiwodt

Alexander Friedrich Woiwodt (1805 Maarja-Magdaleena – ? ) oli köster ja muusik.
Aastatel 1827–1834 oli Alexander Friedrich Woiwodt Maarja-Magdaleena koguduse köster.
Isiklikku.
Alexander Friedrich Woiwodt'i abikaasa Christine Helena Woiwodt (np Kürsa) sündis 1912. aastal. Lapsed Hermine Sophie Woiwodt ja Emilie Helena Woiwodt.
Johann Masik

(Köstre) Johann Masik (1685 – 25. oktoober 1734 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Aastatel 1709– 1734 oli Johann Masik Maarja-Magdaleena koguduse köster.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Marrie Masik. Lapsed: Andres Masik; Tanel Masik (Taniel Masik); Karl Masik; Ann Masik; Johann Masik; Leen; Krõõt; Kadri Masik; Mari ja Jaan Masik.
Andres Masik

Andres Masik (1712 Maarja-Magdaleena – 4. aprill 1739 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Aastatel 1734–1739 oli Andres Masik Maarja-Magdaleena koguduse köster.
Isiklikku.
Andres Masiku abikaasa oli Marie Masik. Lapsed: Hendrik Masik ja Madis Masik.
Kirjastus Hermes

Kirjastus Hermes on Eesti kirjastus, mis kirjastab ilu-, laste- ja teabekirjandust.
Kirjastus asutati 1997 Fontese tütarettevõttena (Fontese Kirjastus). Aastast 2006 kannab praegust nime Kirjastus Hermes.
Karl Masik

Karl Masik (ka Kaarel Masick; 1721 Maarja-Magdaleena – 10. detsember 1771 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Aastatel 1740–1771 oli Karl Masik Maarja-Magdaleena koguduse köster.
Isiklikku.
Karl Masiku abikaasa Mari Masik sündis 1718. ja suri 16 jaanuaril 1790. aastal. Lapsed Mari; Andres või Andreas Masik / Masing; Elias Masik / Masing;
Inreko Press

Inreko Press oli Eesti kirjastus, mis asutati 1993. aastal, registreeriti äriregistris 1997. aastal ja lõpetas tegevuse 2016. aastal. 
Kirjastus kirjastas peamiselt spordiväljaandeid, seahulgas andis aastatel 1993–1995 välja Eesti Spordi Lehte.
1997. aastal tootis Inreko Press koos Eesti Telefilmiga Erika Salumäest dokumentaalse portreefilmi "Erika" (režissöör Aarne Kraam).
Johann Masing

Johann Masing (ka Jaan Masik; 11. jaanuar 1775 Maarja-Magdaleena – 7. september 1822 Maarja-Magdaleena) oli köster.
Aastatel 1772–1799 oli Johann Masing Maarja-Magdaleena koguduse köster.
Jumalikud Ilmutused

Jumalikud Ilmutused OÜ on Eesti kirjastus, mis asutati 2004. Kirjastus alustas kirjastustegevust 2006. Kirjastus on keskendunud eesti luuletajate loomingu avaldamisele. Kirjastust juhib Sven Kivisildnik. Kirjastus avaldab teoseid seitsme kaupa ja neid ilmub täpselt nii palju, kui on nõudjaid (inglise "print on demand").
Käsipuu

Käsipuu on käega haaratav piire, mis pakub astujale või seisjale tuge ja aitab tasakaalu hoida. Käsipuid kasutatakse peamiselt treppidel ja eskalaatoritel, et vältida ohtlikke kukkumisi. Käsipuud on tavaliselt postidega toestatud või paigaldatud otse seinale.
Käsipuud on ka sildadel, rõdudel ja mujal, kus on oluline ohutuse tagamine.
Ajalugu.
Vanima teadaoleva trepikäsipuu avastas prantsuse arheoloog Pierre St. Jamaine Lõuna-Iraagis Nippuri linnriigi Assüüria tsivilisatsiooni varemetest.
Euroopa standard.
Briti standard ja Briti standardi tegevusjuhis on kokku sobitatud Euroopa normaaliga (EN). Trepikäsipuu kõrgus on seatud vahemikku 0,9–1 meetrit. Detailsemalt leiab infot Suurbritannia valitsuse kodulehelt.
Käsipuude mõõtmed.
Käsipuu kõrguseks astme keskelt mõõdetuna on üldjuhul 900 mm. Peamiselt laste kasutatavates hoonetes (koolid, lasteaiad jms) on vajalik ka teine käsipuu, mis on 600–700 mm kõrgusel. Käsipuu kaugus seinast või kinnisest piirdest peab olema vähemalt 45 mm. Trepivõre pulkade vahekaugus ei tohi ületada 110 mm. Käsipuu peab olema ümmarguse või ristkülikukujulise profiiliga, vastavalt läbimõõtudega ümarprofiilil 30–40 mm ja ristkülikukujulisel käsipuul 120–180 mm. Treppide lahtine pool tuleb varustada käsipuu või piirdega (peab olema vähemalt ühel pool). Ohutuks liikumisteeks loetakse käsipuuga varustatud kolme või enama astmega treppi. Teistes riikides võivad standardmõõdud ja nõuded vähesel määral varieeruda.
Blokeering

 
Blokeering (saksa sõnast "blockieren" 'tõkestama') on meetodite ja vahendite kompleks, mis tagab aparaadi, masina, elektrilülituse, tööseadise (elemendi) või tehnilise süsteemi teatava seisundi kinnistumise, kusjuures see seisund säilib ka pärast blokeeringu rakendumist põhjustanud teguri mõju lakkamist. Blokeering suurendab seadmete ohutust ja töökindlust: teda rakendatakse transpordiseadmeis (näiteks rongiliikluse ohutuse kindlustamiseks, blokeering), energiasüsteemides, elektrijaamades ja -alajaamades ning mitmesugustes tööstus- ja olmeseadmeis. Blokeering realiseeritakse mehaanilise, optilise, magnetilise või elektrilise sidestusega. Blokeeringu toime lakkab, kui aparaadi- või masinaosa viiakse lähteasenndisse või lubatavasse uude asendisse. Seega: blokeering tagab aparaadi, masina, elektrilülituse, tööseadise (elemendi) või tehnilise süsteemi lubatud (ohutud) seisundid ja töö, ning väldib lubamatud seisundid (ohtliku olukorra).
Krasnõi Holmi rajoon

Krasnõi Holmi rajoon (vene keeles "Краснохолмский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Krasnõi Holmi linn.
Rajoon piirneb põhjas Vesjegonski rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, lõunas Sonkovo rajooniga, edelas Bežetski rajooniga ja läänes Molokovo rajooniga.
Rajooni pindala on 1496 km².
Rajoonis on 207 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja kolme külaasunduse koosseisu.
Eksterjöör

Eksterjöör on hoone terviklik välisilme ehk väliskujundus.
Interjöör

Interjöör on hoone või ruumi sisemus ehk siseruum või selle kujundus.
Konstantin Ušinski

Konstantin Ušinski (vene keeles Константин Дмитриевич Ушинский; 3. märts (vkj. 19. veebruar) 1823 Tula – 3. jaanuar 1871 (vkj. 22. detsember 1870) Odessa) oli Venemaa pedagoog, kirjanik ja pedagoogikateadlane.
Ta sündis aastal Tulas eruohvitseri peres. Tema isa oli 1812. aasta isamaasõja veteran. Varsti määrati isa Tšernigivi kubermangu Novgorod-Siverskisse. Tema lapsepõlv möödus isa omandatud mõisas Desna jõe ääres. Ema Ljubov (sündinud Karpinskaja) suri, kui poeg oli 12-aastane.
Konstantin lõpetas 1840 Novgorod-Siverskis gümnaasiumi, misjärel asus õppima Moskva Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1844. 1846–49 oli ta professor Jaroslavlis Demidovi lütseumis, kuid sunniti sealt lahkuma liberaalsete vaadete tõttu. Pärast poolteist aastat kestnud töötust sai ta väikeametniku (täpsemalt lauaülema) koha Välisusundite osakonnas, mida ta nimetas kõige igavamaks võimalikuks töökohaks.
1854 sai Ušinski tänu endisele kolleegile Demidovi instituudist vene keele õpetajaks Gattšina orbudekodusse. 1855–59 oli ta samas inspektor.
1859–62 oli Ušinski inspektor Smolnõi Aadlidaamide Pansionis, 1860–62 oli ta ühtlasi rahvavalgustusministeeriumi ajakirja peatoimetaja. Tal tekkis konflikt ministeeriumiga, misjärel ta oli sunnitud tööst Venemaal loobuma ja ta suundus Lääne-Euroopasse. Ta külastas Šveitsis, Saksamaal, Prantsusmaal, Belgias ja Itaalias mitmesuguseid õppeasutusi, sealhulgas lasteaedu, neidukoole ja internaatkoole ning pidas neid Venemaa koolidega võrreldes märksa paremat haridust andvateks.
Loode põik

Loode põik on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis.
Sada esimest

"Sada esimest" (inglise "The 100") on Ameerika Ühendriikide televisiooni ulmesari, mis põhineb Kass Morgani samanimelisel romaanisarjal. 
Eestis on sarja näidanud televisioonikanal Sony Turbo.
Sisu.
Sajand pärast seda, kui Maad on laastanud tuumasõda, saadetakse 100 kosmosejaama elanikku tagasi Maale, et teha kindlaks, kas see on elamiskõlblik.
Õllu

Õllu oli Eesti kirjastus. Kirjastuse omanik ja esimees oli Heino Kiik. Kirjastus avaldas palju Heino Kiige päevikuraamatuid. Kirjastus kustutati äriregistrist 2004.
Karkass

Karkass (prantsuse keeles "carcasse" 'luustik') on ehitise tugisõrestik ehk raamistik, mis kannab peamist koormust ning tagab hoone konstruktiivse jäikuse.
Välis-Eesti &amp; EMP

Välis-Eesti &amp; EMP oli Rootsi eestlaste kirjastus. Kirjastus asutati 1972 kirjastuste EMP ja Välis-Eesti ühinemisel.
Kirjastuse tegevust juhtis Lembit Kriisa. 
Kirjastus oli eriti aktiivne 1980. aastatel, avaldades palju ilu- ja poliitilist kirjandust, samuti teatmeteoseid ja mälestusteraamatuid.
Konstruktsioon

Konstruktsioon ehk tarind on terviklik kogum omavahel seostatud osiseid.
Selle mõiste all võidakse silmas pidada:
Roman Mänd

Roman Mänd (29. oktoober 1915 Lehtse vald, Järvamaa – 4. mai 1991 Tallinn) oli eesti kunstnik.
Ta oli abielus Ene Falkenbergi ja Heljo Männiga. Ahti Mänd on tema poeg teisest abielust.
Lagi

Lagi on siseruumi ülaltpoolt lõpetav pind. Samuti on see katuslae ja vahelae alune pind.
Moodul (arhitektuur)

Moodul (lad. k. "modulus" = mõõr, rütm) on mõõtühik proportsioonide reguleerimiseks.
Klassikalise moodulsüsteemi mooduliks on tüvese alumise osa raadius, mille abil arvutatakse samba kõrgus, sammaste vahe, antablemaani ja kapiteeli proportsioone jms.
Paneel

Paneel ehk seinatahveldis on seina plaadikujuline ehitusdetail, mis katab seina osaliselt.
Sonkovo rajoon

Sonkovo rajoon (vene keeles "Сонковский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Sonkovo asula.
Rajoon piirneb põhjas Krasnõi Holmi rajooniga, idas Jaroslavli oblastiga, lõunas Kessova Gora rajooniga ja läänes Bežetski rajooniga.
Rajooni pindala on 970 km².
Sonkovo rajoonis on 182 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja seitsme külaasunduse koosseisu.
Budistlikud suurkogud

Sanghakogud või budistlikud suurkogud, ka budismi suurkogud, on budismi ajaloos olulise tähtsusega munkade kogunemised, kus arutatakse Buddha õpetuse tõlgendamise üle ning retsiteeritakse ja kontrollitakse üle kogu kanooniline pärimus.
Vesjegonski rajoon

Vesjegonski rajoon (vene keeles "Весьегонский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Tveri oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Vesjegonski linn.
Rajoon piirneb põhjas Vologda oblastiga, kagus Krasnõi Holmi rajooniga, lõunas Molokovo rajooniga ja edelas Sandovo rajooniga.
Rajooni pindala on 2047,26 km².
Rajoonis on 264 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse ja kuue külaasunduse koosseisu.
Ojapera oja

Ojapera oja (ka Kolga oja) on oja Sakala kõrgustiku lääneosas, Viljandi maakonnas Viljandi ja Põhja-Sakala vallas, Kõpu jõe parempoolne lisajõgi.
Ojapera oja pikkus on 10 km, valgla pindala 11,8 km², langus 50 m ja lang 5 m/km.
Oja saab alguse 80,5 m kõrgusel Tõrreküla külas ning suubub Vanaveski külas 30,5 m kõrgusel paremalt poolt Kõpu jõkke 4,9 km kaugusel selle suudmest.
Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Kullamäe asulakoht

Kullamägi on muistne asulakoht, mis asub Kastre vallas Kastre
küla territooriumil Emajõe kaldast 180 m lõunas soost esilekerkival kühmul. 
Kullamägi oli vaheaegadega asustatud alates kolmanda aastatuhande teisest poolest kuni esimese aastatuhande esimese pooleni eKr. Kullamäe asulakohal on palju ühiseid jooni Akali asulakohaga, mis jääb 2,5 kilomeetrit ida poole.
Vanausse oja

Vanausse oja (ka Rabusti oja) on oja Sakala kõrgustiku lõunaosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas, Kõpu jõe parempoolne lisajõgi.
Vanausse oja pikkus on 7,9 km, valgla pindala 17,5 km², langus 40 m ja lang 5,06 m/km.
Oja saab alguse 116,5 m kõrgusel Sudiste külas ning suubub Ainja külas 76,5 m kõrgusel paremalt poolt Kõpu jõkke 53,9 km kaugusel selle suudmest.
Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Tammiskilp

OÜ Tammiskilp oli Eesti kirjastus. Kirjastus on avaldanud Mati Õuna koostatud ajalookirjandust.
Verb (kirjastus)

Verb on Eesti kirjastus, mis asutati 2004. Kirjastus on avaldanud luule- ja proosateoseid.
Kirjastuse juhatusse kuuluvad teiste seas Doris Kareva, Piia Ruber.
Sulemees

OÜ Sulemees on Eesti ettevõte, mis muu hulgas tegeleb kirjastamisega (eriti kalendrite). Ettevõte asutati 1996. Ettevõte juhatuse esimees on Ivar Maasik.
Ettevõte toodab aastas umbes 1 miljon kalendrit, millest umbes pool eksporditakse Soome turule.
Ettevõttes töötab 28 inimest.
Steamark

Steamark on Eesti kirjastus, mis kirjastab laste- ja noorsookirjandust. Kirjastus asutati 3. novembril 1997 Tallinnas.
Aastast 1997 annab kirjastus välja 15-köitelist eesti lastekirjanduse antoloogiat ja aastast 2002 sarja "Jutulaegas".
Olga Padosep

Olga Padosep (1899–1969) oli eesti õpetaja.
Ta töötas Tartu 4. Keskkooli õpetajana.
Radan

Radan (serbia keeles "Радан") on Serbia kõige lõunapoolseim mägi, mille kõrgeimaks tipuks on Šopot (1408 m).
Radanit on peetud kummalise gravitatsiooni või magnetvälja anomaaliaga mäeks, sest selle kohal oli II maailmasõja ajal teadmatul põhjusel Natsi-Saksamaa armee lennukeid alla kukkunud.
Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus

Tallinna Tehnikaülikooli kirjastus (lühendatult TTÜ kirjastus, inglise keeles "Tallinn University of Technology Press") on Tallinna Tehnikaülikooli Raamatukogu struktuuriüksus, mis tegeleb Tallinna Tehnikaülikooli väljaannete kirjastamise ja trükkimise korraldamisega. Kirjastuse on asutanud ja selle tegevuse saab lõpetada TTÜ nõukogu.
Kirjastuse ülesannete seas on tema põhimääruse järgi õppe- ja teaduskirjanduse ning muude trükiste kirjastamine, nende trükkimine ja levitamine.
Vaba Eesti (kirjastus)

Vaba Eesti oli väliseesti kirjastus, mis tegutses aastatel 1954–1975 Imant Rebase eestvõttel Rootsis Stockholmis. 
Kirjastus kirjastas eelkõige Eesti ajalookirjandust ja klassikat, samuti tõlkeid ja teatmeteoseid. Kokku kirjastas kirjastus 76 raamatut. 
1958–1968 kirjastas kirjastus neljaköitelise Andrus Saareste "Eesti keele mõistelise sõnaraamatu".
Koolivara

Koolivara oli kirjastus, mis tegutses aastatel –1940 Tartus.
Kirjastus andis välja sarja "Poiste raamatukogu".
1944. aastal asutati Koolivara baasil tööstuskombinaat Koolivara.
Toiduauto

Toiduauto on sõiduk, mis on kohandatud toidu valmistamiseks ja müümiseks. Mõned toiduautod (sh jäätiseautod) müüvad pakendatud või külmutatud toitu, teistel on sisseehitatud köögid ja toit valmistatakse kohapeal. Toiduautode menüüs on levinud võileivad, hamburgerid, friikartulid ja muu piirkondlik kiirtoit.
Toiduautod ja muud teisaldatavad toidumüügikohad teenindavad üle maailma hinnanguliselt 2,5 miljardit inimest päevas.
Ajalugu.
Esimesed toidukärud võeti kasutusele 1800. aastatel, mil need liikuvad köögid toitlustasid tööstusrevolutsioonijärgsete linnade töölisi. Veel 20 aastat tagasi oli toiduauto näol tegu ühe peamise sinikraedele mõeldud söögikohaga linnas.
Eelmisel kümnendil toimus toiduautonduses omamoodi pisike revolutsioon. Ameerika Ühendriikides hakkas üha rohkem tippkokkasid oma kulinaarset kunsti pakkuma tänaval toiduautost. Nii oli võimalik serveerida restoranikvaliteediga omanäolisi roogasid mõistlike hindadega ja paljudes paikades. Toiduautod arenesid viimase paarikümne aastaga vaid töölistele toitu valmistavatest kiirköökidest noorte kokkade esimeseks töökohaks ja kogemuste omandamise paigaks, sealt edasi huvitavaks väljundiks maailma tippkokkadelegi. Mis peamine – ka kokad ise said võimaluse restoraniköökidest rahva sekka tulla. Sündis uus gurmeetoiduautode liikumine.
Toiduautod võttis oma hindamise alla USA üks kuulsamaid, juba 1979. aastal loodud toidureitingute pakkujaid ja restoraniteejuhte avaldav reitinguagentuur Zagati.
Toiduautod Eestis.
Eestis pakuvad toiduautod umbkaudu kahekümnes stiilis toitu. Loodud on Eesti Tänavatoidu Liit, mille üks eesmärk on kujundada Tallinna koht, kus toiduautod saaksid koguneda ja oma toitu pakkuda. Toiduautod on peamiselt kohal laatadel ja festivalidel. Mitmed toiduautod ja nende taga seisvad inimesed pakuvad ka alternatiivset tänavatoidu-"catering"'i teenust.
Panemunė (Kaunas)

Panemunė (poola keeles "Poniemoń", vene keeles vanasti Понѣмонь või Понемоньon) on Kaunase linnaosa, mis asub linna lõunaosas Panemunė valla territooriumil. Panemunė asub Nemunase kaldal, see piirneb idas Vaišvydava ja Vičiūnai linnaosaga ning edelas Rokaiga.
Linnaosas paikneb Panemunė männik. Seal asub aastal 1865 valminud katoliku kirik, aga ka traditsiooniliste katoliiklaste kabel, kus jumalateenistusi peetakse ladina keeles. Linnaosas asub mitu vanadekodu.
Ajalugu.
Panemunėt on kirjalikes allikates esimest korda mainitud XVI sajandil. Aastal 1559 on esimest korda mainitud sealset mõisa. Ajaloolaste arvates rajati selle juurde XVII sajandil ka alev. Samal sajandil rajati sinna juutide kalmistu ja mõisa omanikuks said Sirutised.
Linnaõigused sai sealne alev aastal 1763. Samal aastal ehitati sinna ka esimene kirik. Aastal 1800 läks asula Frentzellide alluvusse. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1859. Aastal 1864 alustas tegevust linna esimene tööstusettevõte – õllevabrik. Aastal 1870 jäi Panemunė aga linnaõigustest ilma. Aastal 1877 pandi seal tööle esimene kool.
Tsaariaja lõpupoole kujunes sinna Kaunase kindluse sõjaväelinnak. Aastal 1913 avati seal Leedu alade esimene lennuväli. Tänapäeval on sellest säilinud vaid paar angaari ja staabihoone. Aastal 1900 Panemunės ka õigeusu kirik. Aastal 1917 avati sealne kalmistu, kuhu on maetud näiteks ka Aleksandras Stulginskis.
Esimese maailmasõja järel sai alevist Aukštoji Panemunė valla halduskeskus. Aastal 1919 avati alevit Kaunasega ühendav kitsarööpmeline raudtee, mis suleti aastal 1935. Aastal 1922 hakkas seal tegutsema sõjaväekool. Aastal 1924 avati alevi ja Kaunase vaheline bussiliin. Aastal 1928 avati Panemunėst Šančiaisse viiv raudbetoonist sild.
1931. aastal liideti alev ametlikult Kaunasega. Aastal 1933 sai Panemunėst kuurortpiirkond, seejärel hakati sinna rajama valdavalt puidust villasid. Selle aja eklektilise arhitektuuri näiteid on säilinud vaid "Gailutės gatvė" piirkonnas. Panemunės käis puhkamas üle 1200 inimese aastas, ruutmeetri rendihind oli seal koguni suurem kui Palangas.
1952. aastast on seal ka raamatukogu.
Panemunė männik.
Männik asub Nemunase käärus, Panemunė ja Vičiūnai linnaosa vahelisel alal. Männik kujunes Esimese maailmasõja ajal populaarseks puhkepaigaks, kuna erinevalt enamikust ümbruskonna kohtadest polnud seal meeste ja naiste koos ujumas käimine keelatud. Pärast sõda hakati männiku alla rajama ka suvilaid. Piirkonda rajatud tänavad said nimed lindude ja metsloomade järgi. Männiku põhjapoolsem osa kujunes aga kaitstavaks alaks.
Aastal 1930 rajas doktor Kazys Grinius sinna tuberkuloosidispanseri. Aastal 1935 ehitas Kaunase linn sinna ka kuursaali, mis aga Nõukogude ajal hooletusse jäi ja maha põles. Männikus asus ka esimene Leedu skautide laager.
Männikus asub looduskaitsealune objekt "Männi ja tamme sõprus" ehk kokkukasvanud mänd ja tamm. Tänapäeval on mänd kuivanud.
Kadmirell

OÜ Kadmirell on Eesti kirjastus, mis asutati 2008. 
Kirjastuse esimene raamat oli Jüri Tuuliku romaan "Vares", mis anti välja illustreeritult.
Kuma (ettevõte)

Kuma on Paides tegutsev ettevõte, mis kirjastab trükiseid (nt ristsõnaajakirju) ja haldab raadiot (Kuma Raadio).
Ettevõte asutasid Ervin Runnel ja Märt Lõhmus 17. augustil 1988 kooperatiivina Kuma. Ettevõte asutati eesmärgiga välja anda ristsõnu.
Ettevõte on välja andnud järgmisi ristsõnaajakirju: Kuma, Kumake, Super Kuma, Suured Ruudud. 
Peale Eestis ilmuvate ristsõnaajakirjade antakse Lätis välja lätikeelseid ristsõnaajakirju. Seisuga 2013 ilmus Lätis seitse Kuma ristsõnaajakirja.
1993. aastal asutas ettevõte oma raadiona Kuma Raadio.
2001. aastast on ettevõttel Paides oma trükikoda.
Ettevõte on korraldanud mõttemängude võistlusi, näiteks
Menu Meedia

Menu Meedia OÜ (varasema nimega Menu Kirjastus OÜ) on Tallinnas tegutsev ettevõte, mis asutati 2008. 
Ettevõte annab välja ajakirju, kirjastab paber- ja veebiväljaandeid. Ettevõtte tegevjuht on Ain Lausmaa.
Odamees (kirjastus, 1992)

Odamees on Tallinnas tegutsev kirjastus, mis asutati 1992. aastal. Kirjastus on kirjastanud mitmesugust kirjandust, sh e-teavikuid.
Kirjastus on välja andnud järgmisi sarju:
Odamees (kirjastus, 1918)

Odamees (õieti Odamees/Carl Sarap) oli Carl Sarapi asutatud kirjastus ja raamatukauplus, mis tegutses 1918–1927 aastatel Tartus.
Kirjastus andis välja kolme väljaannet, mis kõik kandsid nime Odamees. Need väljaanded olid:
Marri Amon

Marri Amon (sündinud 3. augustil 1974) on eesti tõlkija. 
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis prantsuse keelt ja kirjandust, lõpetanud seal bakalaureuseastme 1996. aastal, saanud magistrikraadi 1997. aastal Pariisist ning kaitsnud 2015. aastal Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja eesti keele alal.
Ta on tõlkinud eesti keelde Voltaire'i, Roland Barthesi, Pierre Bourdieu, Michel Foucault' ja teiste teoseid.
Olympia (kirjastus)

Olympia on Eesti kirjastus, mis asutati 1989. Kirjastus kirjastab peamiselt spordiraamatuid. Kirjastuses töötab kaks inimest: kirjastuse juht Paavo Kivine ja tema abikaasa Tea Kivine.
Solnessi Arhitektuurikirjastus

Solnessi Arhitektuurikirjastus on Eesti kirjastus, mis kirjastab arhitektuuriväljaandeid. Kirjastus asutati 1990. aastate algul. Kirjastuse nimi on pandud Henrik Ibseni teose "Ehitusmeister Solness" peategelase järgi. 
Kirjastus kirjastab aastaraamatut Projekt ja Ehitus, ajakirja Eramu &amp; korter, sarja "Eesti arhitektuuriraamat".
Kleboniškis

Kleboniškis on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Eiguliai valla territooriumil. Kleboniškis asub Nerise kaldal, see piirneb lõunas Eiguliaiga. Piirkond moodustas aastani 1959 omaette alevi (kahe maailmasõja vahel asus see alev Turžėnai vallas, seejärel aga Karmėlava külanõukogus), siis liideti see Kaunasega. Ühtlasi liideti Kaunasega ka osa naabruses asuvast Naujasodise külast, need alad moodustavad linnaosa piires eraldi Naujasodise asumi. Toona oli Kleboniskises ligi 500 elanikku.
Kleboniškises asub piimatooteid valmistav ettevõte Eglutė. Linnaosa lõunapiiril asub üks Kaunase suuremaid parke Kleboniškise parkmets.
Perona

Perona oli Pärnus 1990. aastatel tegutsenud kirjastus. 
Perona kirjastas mitmesugust kirjandust, tähelepanuväärselt palju kokandusalaseid raamatuid.
1991 kirjastas Perona 17 numbrit juriidilist nõuandelehte Õigusabi.
Presshouse

Presshouse OÜ on Eesti kirjastus, mis on asutatud 1999. aastal.
Kirjastus andis 20 aasta jooksul välja mitmeid ajakirju, mõned neist sulges, kuid suurema osa müüs teistele kirjastustele.
Pedagoogiline Kirjandus

Pedagoogiline Kirjandus oli Eesti NSV kirjastus, mis asutati 1940. Kirjastus tegutses Tallinnas. Kirjastus kirjastas pedagoogikakirjandust (nt õpikuid). 1940-1941 kirjastas kirjastus ka lastekirjandust ja kolme ajakirja: Nõukogude Kool, Viisnurk ning Teater ja Muusika. 
Kirjastus kuulus Eesti Riikliku Kirjastuskeskuse koosseisu.
1949 ühendati kirjastus koos veel mitme kirjastusega uue loodud kirjastusega Eesti Riiklikuks Kirjastuseks.
Eiguliai

Eiguliai on Kaunase linnaosa, mis asub linna põhjaosas Eiguliai valla territooriumil. Eiguliai asub Nerise kaldal, see piirneb põhjas Kleboniškisega, lõunas aga Kalniečiaiga. 
Eiguliais asub Eiguliai kalmistu, mis on kujunenud Leedu tsirkuseartistide matmiskohaks. Kirik valmis 2013. aastal, esimene jumalateenistus peeti seal aastal 2014. Samuti asub seal nunnaklooster.
1379. aastal on esmamainitud seal asunud linnust ("Egol"), mille ristisõdijad 1382. aastal maha põletasid. Linnamäe juures asuvad ka muinaskalme ja asulakoht.
1880. aastal avati sealse küla kalmistu, millest piirkonna Kaunasega liitmisel sai linna kalmistu. 1923. aastal elas Eiguliais 483 inimest. 1959. aastal liideti suurem osa külast Kaunasega, 1977. aastal ühendati Kaunasega ka ülejäänud küla. 1979. aastal hakati sinna rajama korterelamuid.
Linnaosa idaosas asub Murava asum. Seal asusid varem külad Murava I ja Murava II. Osa sellest piirkonnast liideti Kaunasega juba 1946. aastal. 1966. aastal oli Muravas 1040 elanikku.
Poliitiline Kirjandus

Poliitiline Kirjandus oli Eesti NSV kirjastus, mis asutati 1940. aastal. Kirjastus tegutses Tallinnas, aastatel 1941–1944 Leningradis. 
Kirjastus kirjastas ühiskondlik-poliitilisi teoseid, sh marksismi-leninismi käsitlevaid teoseid. 1941. aastal kirjastas kirjastus ka mitut ajakirja (nt Bolševik ja Noor Leninlane). 
Kirjastus kuulus Eesti Riikliku Kirjastuskeskuse koosseisu.
1944. aasta oktoobrist kuni 1949. aastani oli Riikliku Kirjastuse "Poliitiline Kirjandus" direktor Bernhard Haab.
1949. aastal liideti kirjastus koos veel mitme kirjastusega Eesti Riiklikuks Kirjastuseks.
Turbasambla tänav

Turbasambla tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Toome põik

Toome põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Toome põik sai nime 13. aprillil 1954. Tänav on saanud nime Toome puiestee järgi.
Soovildiku tänav

Soovildiku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Soovildiku tänav sai nime 20. detsembril 1996.
Seedri põik

Seedri põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Seedri põik sai nime 13. aprillil 1954. Tänav on saanud nime Seedri tänava järgi.
Sambliku tänav

Sambliku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Sambliku tänav sai nime 27. juunil 2001. Tänav on saanud nime Harku raba mõjul.
Saha põik

Saha põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Saha põik sai nime 14. veebruaril 1958. Tänav on saanud Saha tänava järgi.
Saagi tänav

Saagi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Rabaveere tänav

Rabaveere tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Rabaveere tänav sai nime 15. novembril 2006. Tänav on saanud nime selle järgi, et asub Harku raba ääres.
Põllu põik

Põllu põik on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Põllu põik sai nime 29. jaanuaril 1952. Tänav on saanud nime Põllu tänava järgi.