tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Euroopa lipp

Euroopa lipp on sinine plagu, mille keskel asuvad ringis 12 kollast tähte. Euroopa lipp on kasutusel nii Euroopa Nõukogu kui ka Euroopa Liidu ametliku lipuna.
Lipu sinisel taustal on ringina 12 kollast viieharulist tähekest. Sinise värvi kood on RGB-süsteemis #1E448A ja CMYK-süsteemis 100.67.0.40. Kollase värvi kood on RGB-süsteemis #FDCB0B ja CMYK-süsteemis 0.20.100.0.
Euroopa lipp sümboliseerib Euroopa identiteeti ja ühtsust. Sinise taeva taustal moodustavad tähed ringi, mis sümboliseerib liitu. Tähtede arv ei ole seotud liikmesriikide arvuga. Tähtede arv on kindlaksmääratud, sest kaksteist on täiuslikkuse ning terviklikkuse sümbol ning meenutab Jeesuse apostleid, Jaakobi poegi, Herkulese töid, kalendriaasta kuid.
Alates asutamisest 1949. aastal oli inimõiguste kaitse ja euroopa kultuuri edendamisega tegelev Euroopa Nõukogu teadlik vajadusest anda Euroopale sümbol, mille Euroopa elanikud võtaksid omaks. Euroopa lipu tänapäevast praegust kujundust hakkas Euroopa Nõukogu 8. aprillil 1955, 25. oktoobril 1955 kiitis Euroopa Nõukogu Parlamentaarassamblee kujunduse heaks. 9. detsembril 1955 võttis Euroopa Nõukogu Ministrite Nõukogu tähtedega kaunistatud lipu vastu ja see lasti ametlikult käiku sama aasta 13. detsembril Pariisis.
Kogu Euroopa sümbol.
Euroopa Nõukogu otsustas 11. aprillil 1983, et kõik Euroopa ühendused peaksid hakkama kasutama Euroopa lippu. 28. ja 29. juunil 1985 võttis Euroopa Ülemkogu ametliku logona vastu Euroopa lipu kavandi. 29. mail 1986 heisati Euroopa lipp esimest korda Berlaymonti hoone ees, mis on Euroopa Komisjoni asukoht.
Berkeelium

Berkeelium on keemiline element järjenumbriga 97.
Kõik berkeeliumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 247, mille poolestusaeg on 1380 aastat.
Omadustelt on berkeelium aktinoid.
Esimest korda saadi berkeeliumi ameriitsiumi pommitamisel alfaosakestega Berkeleys (USA California osariigis) 1949. aastal.
Berkeelium on nimetuse saanud USA California osariigis asuva Berkeley linna järgi.
Osoon

Osoon ehk trihapnik (O3) on hapniku allotroopne vorm, mille molekul koosneb kolmest hapniku aatomist.
Normaaltingimustel on osoon sinakas gaas, mis neelab ultraviolettkiirgust. Ultraviolettkiirgus neeldub osoonis reaktsioonil
O3 + hγ = O2 + O, mis on pöörduv, kuid O reageerides dihapnikuga eraldub energia soojusena, mitte valgusena.
Osoon on termodünaamiliselt ebastabiilne. Reaktsioonil
2O3 = 3O2 eraldub soojust, kuid madalal temperatuuril pole see reaktsioon kõrge energiabarjääri tõttu kiire. Vastupidine reaktsioon leiab aset kaudsel teel: kui dihapniku molekul lõhustatakse ultraviolettkiirguse, elektrilahenduse või muu mõjul, tekib osoon hapniku aatomite reageerides allesjäänud dihapniku molekulidega. Sel viisil tekib osoon nii stratosfääris, välgu mõjul kui ka tehislikes osoonigeneraatorites (mis põhinevad elektrivoolu toimel hapnikule või õhule). See reaktsioon ei saa minna lõpuni, sest nii ultraviolettkiirgus kui ka elekter lõhustavad tekkivat osooni, muutes seda tagasi dihapnikuks.
Osoon kondenseerub temperatuuril –112 °C siniseks vedelikuks. Et dihapnik kondenseerub alles temperatuuril –183 °C, saab vedeldamisega eraldada puhast osooni, mis külmub temperatuuril –192 °C. Ent see on ohtlik: et osooni lagunemine on eksotermiline, võib see kulgeda plahvatusega.
Osoon on keemiliselt aktiivne aine ja oksüdeerib paljusid aineid. Osoon kahjustab elusorganisme, mõjudes söövitavalt ja ärritavalt. Väikesed osoonikogused võivad inimestele soodsalt mõjuda, sest selle kahjulik mõju mikroorganismidele on tugevam kui kahjulik mõju inimestele.
Atmosfääri ülakihis stratosfääris (20–25 km kõrgusel) asuva osoonikihi võime neelata ultraviolettkiirgust kaitseb maapealset elu päikeselt lähtuva liigse UV-kiirguse eest.
Üksikside

Üksikside on kahe aatomi vaheline keemiline side, mille moodustab üks ühine elektronpaar.
Üksikside kuulub kovalentsete sidemete hulka.
Koreograafide loend

"Siin on loetletud koreograafe.
Dihapnik

Dihapnik ehk molekulaarne hapnik (O2) on hapniku kui lihtaine kõige levinum allotroopne vorm, milles molekul koosneb kahest aatomist.
"Lähemalt on sellest juttu artiklis Hapnik"
Kunstnike loend

"Siin on loetletud kunstnikke, kes on tegutsenud kujutava kunsti või tarbekunsti alal ning kellest Vikipeedias on artikkel või tuleks artikkel kirjutada. Eesti kunstnikud leiduvad ka Eesti kunstnike loendis ja Poola kunstnikud Poola kunstnike loendis. On olemas ka skulptorite loend, graafikute loend, nahakunstnike loend ja moeloojate loend.
Mata Hari

Mata Hari (sündinud Margaretha Geertruida Zelle; 7. august 1876 Leeuwarden – 15. oktoober 1917) oli Hollandi päritolu friisi rahvusest eksootiline tantsija, kes esimese maailmasõja ajal mõisteti Prantsusmaal Saksamaa spioonina süüdi ja hukati.
Margaretha sündis Adam Zelle ja tema abikaasa Antje van der Meuleni tütrena. Pärast vanemate surma abiellus ta 1895. aastal šotlase kapten Rudolph Campbell McLeodiga. 1896. aastal sündis paaril poeg ning samal aastal suunati kapten McLeod Indoneesiasse Jaavale, kuhu asus elama terve pere. Nende poeg suri Jaaval viibides, seejärel sündis tütar. Kuna McLeod oli vägivaldne alkohoolik, põgenes Margaretha 1904. aastal Amsterdami ja sai 1906. aastal ka lahutuse. Nende tütar aga jäi pärast lahutust isa hoole alla. Margaretha sai tütre küll kohtuotsusega tagasi, kuid endine abikaasa keeldus naisele elatist maksmast.
Pärast ebaõnnestunud katset õpetajaks saada suundus naine Pariisi ja hakkas elatist teenima eksootilise tantsuga. Tema lavanimeks sai Mata Hari, mis tähendab malai keeles päikest, sõna-sõnalt tõlgituna 'päeva silm'. Mata Hari lasi liikvele kuulujutte, et tema ema oli jaavalane või et ta ise oli Jaaval üles kasvanud, esinedes vahel ka "Jaava printsessina". Ta esines paljudes Euroopa linnades ning oli ka tuntud kurtisaan, olles lähedastes suhetes paljude poliitikute ja sõjaväelastega.
Esimese maailmasõja ajal sattus Mata Hari Saksa luureorganisatsiooni Abwehri huviorbiiti. Talle anti koodnimetus H2, aga luureandmeid ta organisatsioonile ei edastanud. Ta ei osanud teavet koguda, vaid tantsida ja rikkaid mehi võrgutada. 1916. aastal püüti teda värvata Prantsuse luuresse, ähvardades teda keeldumise korral sõja lõpuni riigist väljasaatmisega.
Prantsusmaa salapolitsei Sûreté kahtlustas Mata Harit Saksamaa luure heaks töötamises ning palus tal toimetada viis kirja Prantsusmaa agentidele okupeeritud Belgias. Kõik agendid peale ühe olid aga sakslaste poole üle läinud ning sakslased vahistasid viimase Prantsusmaale lojaalse agendi. Kuigi Mata Hari sõitis Belgia asemel hoopis Hispaaniasse, selgus läbiotsimise käigus, et kirjad olid tema pagasist kadunud. Arnold Kalle, saksa mereväeatašee Hispaanias, saatis Saksa salaluurele Amsterdamis šifreeritud telegrammi korraldusega edastada agendile H21 tšekk 15 000 peseetale, mille too pidi Pariisis isiklikult vastu võtma. Telegrammis oli aga kasutatud (ilmselt teadlikult) vananenud šifrit, mille prantslased olid lahti murdnud, andes neile ka teavet agendi saabumise kohta. Mata Hari vahistati Pariisis 13. veebruaril 1917. Kohtus eitas ta kõiki süüdistusi, kuid mõisteti süüdi spionaažis ja hukati 15. oktoobril Pariisi lähedal Vincennes'is.
Mata Hari eluloo ainetel on tehtud mitu filmi, milles on teda kehastanud Asta Nielsen (1921), Magda Sonja, Greta Garbo (1932), Zsa Zsa Gabor, Jeanne Moreau (1964) ja Sylvia Kristel.
Apollo 14

Apollo 14 oli Apollo programmi kaheksas mehitatud missioon, mis sooritas kolmanda maandumise Kuule.
Meeskonda kuulusid komandör Alan Shepard, juhtimismooduli ("Kitty Hawk"; CM-110) piloot Stuart Roosa ja kuumooduli ("Antares"; LM-8) piloot Edgar Mitchell. Shepardile oli see teine kosmoselend, Mitchellile ja Roosale esimene.
Apollo 14 startis 31. jaanuaril 1971 kell 21:03.02 maailmaaja järgi stardiplatvormilt 39A. Meeskond jõudis juhtimismoodulis Maale tagasi 9. veebruaril kell 21:05.00 maailmaaja järgi. Missioon kestis kokku 216 tundi, 1 minuti ja 58 sekundit ehk 9 ööpäeva, 1 minuti ja 58 sekundit.
Maandumispaik oli Fra Mauro kõrgustik (3,65 S, 17,47 W). Kuule jõudsid Shepard ja Mitchell 5. veebruaril kell 9:18.11. Kuult lahkuti 6. veebruaril kell 18:48.42. Kuul viibiti 1 ööpäev ja 9,5 tundi. Otseselt Kuu pinnal viibisid Shepard ja Mitchell kahe peale kokku 9,2 (4,7+4,5) tundi.
Shepardi skafandril olid käte ja jalgade ümber punased triibud, et oleks võimalik kosmonautidel vahet teha. Näiteks Apollo 12 fotodel tekitas suurt segadust asjaolu, et kosmonautidel ei olnud võimalik vahet teha. Hiljem kasutati seda meetodit nii Apollo ülejäänud missioonidel kui ka kosmosesüstikute ja Rahvusvahelise kosmosejaama lendudel.
Pinnaseproove võeti Kuult kaasa 43 kg. 
Shepard võttis poolsalaja kaasa golfikepi ja -pallid ning tegi Kuul kaks lööki. Ta väitis, et teine pall liikus edasi "miile ja miile ja miile", kuid hiljem leidis, et tegelikult jõudis see 200–400 jardi kaugusele. “Ilmselt olen ma kaugelt kuulsam selle mehena, kes Kuul golfipalli lõi, kui esimese ameeriklasena kosmoses.”
Mitchell tegi teel Kuule mõned volitamata meeltevälise taju eksperimendid. Maale jäänud sõbrad lasksid tal kaarte ära arvata. Äraarvamiste protsent olevat olnud statistilisest keskmisest väiksem.
Stuart Roosa, kes oli nooruses töötanud metsanduses, oli kaasa võtnud mitusada seemet 5 okaspuuliigilt, et kindlaks teha, kas neile mõjub kaaluta olek. Pärast Maale naasmist idanesid seemned normaalselt. Seemneist idanenud puukesi jagati paljudesse kohtadesse üle USA ja mõned välismaalegi. Neid nimetatakse kuupuudeks.
Kalifornium

Kalifornium on keemiline element järjenumbriga 98.
Kõik kaliforniumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 251, mille poolestusaeg on 898 aastat. Kasutatakse eriti isotoopi 252, mille poolestusaeg on 2,6 aastat ja mis laguneb olulisel määral spontaanse lõhustumise teel, eraldades neutroneid.
Omadustelt on kalifornium aktinoid.
Kalifornium sünteesiti esimest korda 1950. aastal.
Kasvatusteadus

Kasvatusteadus ehk pedagoogika on kasvatust ja õpetust uuriv teadus.
Eesti ajakirjandus

Eesti ajakirjandus on Eestis ilmunud või eestikeelne ajakirjandus.
Ajalugu.
Teadaolevalt esimene Eestis lugejateni jõudnud ajaleht oli aastatel 1689–1710 Tallinnas ilmunud saksakeelne "Revalische Post-Zeitung" (ka kujul: "Revalsche Post-Zeitung"; tõlkes: 'Tallinna Postiajaleht'). Selle asutaja ja ühtlasi ka toimetaja (aastani 1707) oli Carl Philipp Grubb.
Eestikeelse ajakirjanduse alguseks loetakse aastat 1766, mil Põltsamaal hakkas Peter Ernst Wilde väljaandel ilmuma arstiteadusliku sisuga leht "Lühhike öppetus, mis sees monned head rohhud teäda antakse...". Et Wilde ise ei vallanud eesti keelt küllaldasel määral, hoolitses eestikeelse väljaande sisu eest Põltsamaa kirikuõpetaja August Wilhelm Hupel.
1806. aastal hakkasid Johann Philipp von Roth ja Gustav Adolph Oldekop Tartus välja andma kohalikus murdes ajalehte Tartoma Rahva Näddali-Leht.
Järjepideva ajakirjanduse ja lehelugemisharjumuse lõi Johann Voldemar Jannseni 1857. aastal asutatud Perno Postimees, millest mitme nime- ja asukohavahetuse järel kujunes Eesti vanim enam-vähem järjepidevalt ilmunud ajaleht (tänapäevane Postimees). Suur tähtsus oli Carl Robert Jakobsoni Sakalal. 19. sajandi lõpus ilmus eesti keeles juba paarkümmend ajalehte.
Eesti ajakirjanduse ajalugu kogub Põltsamaal tegutsev Eesti pressimuuseum.
Eesti ajalehtede loend

"Siin on loetletud Eestis praegu välja antavaid ja varem välja antud ajalehti ning väljaspool Eestit välja antavaid ja välja antud eestikeelseid ajalehti. On ka Eesti NSV rajoonilehtede loend.
Tantsijate loend

"Siin on loetletud tantsijaid.
Skåne maakond

Skåne on ajalooline maakond (rootsi keeles "landskap") Rootsi lõunaosas. Ajalooliselt keskaegse Taani osa. 
Skånes asusid Helsingborgi, Malmö, Skanöri ja Falsterbo lossid.
Läks Rootsile Roskilde rahuga 1658. aastal.
Skåne lään

Skåne lään [skoone] on 1. järgu haldusüksus Rootsi lõunaosas.
Haldusjaotus.
Läänis on 33 valda:
Siinus

Siinus ehk siinusfunktsioon (sümbol: sin) on matemaatikas üks trigonomeetrilistest funktsioonidest.
Definitsioon täisnurkse kolmnurga järgi.
Täisnurkse kolmnurga teravnurkse nurga α siinuseks nimetatakse selle nurga vastaskaateti "a" ning hüpotenuusi "c" pikkuse jagatist.
formula_1
Sinusoid.
Siinusfunktsiooni graafikuks olevat joont nimetatakse sinusoidiks. Sinusoidi joonestamisel on abiks ühikringjoone (mille keskpunkt on koordinaattelgede 0-punktpunkt) keskpunkti ja ringjoone vahel asuvate täisnurksete kolmnurkade siinuste võrdlemine. Sellise ringjoone sees olevad kolmnurgad, mille hüpotenuus on alati 1 ja kaatetid ringjoone vastava punkti väärtused x- ja y-teljel, hõlmavad kõiki võimalikke erinevate nurkadega täisnurkseid kolmnurki. Nii saabki kõiki siinusfunktsiooni väärtusi vaadelda ühikringi abil, joonestades täisringi kordumisperioodiga lõpmatult korduva sinusoidi. Sinusoidi graafik on pidev, ulatudes x-telje väärtustega - lõpmatusest + lõpmatusse.
Siinusfunktsiooni omadused.
Funktsiooni graafik muutub, kui
Ümbermõõt

Ümbermõõt on matemaatikas pinna ääre pikkus tasandil R2.
Näiteks ringi ümbermõõdu valem on:
formula_1,&lt;br&gt;
&lt;br&gt;kus formula_2 
on ringi ümbermõõt, 
&lt;br&gt;
formula_3
on ringi raadius ja 
&lt;br&gt;
formula_4
on konstant pii, mis võrdub 3,141592654...
Teine ringi ümbermõõdu valem on
formula_5,
kus d on ringi diameeter (läbimõõt).
Ehitise välispiiret mööda kulgevat kinnist murdjoont (ka selle pikkust st hoone ümbermõõtu) nimetatakse perimeetriks.
Suuremõisa mõis

Suuremõisa mõis oli mitme mõisa nimi Eestis.
Einsteinium

Einsteinium on keemiline element järjenumbriga 99.
Kõik einsteiniumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga isotoobi massiarv on 252 ja poolestusaeg on 472 ööpäeva.
Omadustelt on einsteinium aktinoid.
Einsteinium avastati 1952. aastal.
Massiarv

Massiarv (tähis formula_1) on nukleonide (prootonite ja neutronite) koguarv aatomi tuumas. 
Massiarv võrdub prootonite arvu formula_2 (aatomnumber) ja neutronite arvu formula_3 summaga:
 formula_4
Massiarv esitatakse koos keemilise elemendi nimetuse või sümboliga, kui on vaja tähistada teatud nukliidi ehk elemendi isotoopi, näiteks süsinik-12 või C-12. Massiarvu tähistatakse ka ülaindeksiga elemendi sümbolist vasakul, selle all võib siis olla prootonite arv. Näiteks formula_5 on süsiniku isotoop massiarvuga 14. tuumas 6 prootonit ja 8 neutronit.
Fermium

Fermium on keemiline element järjekorranumbriga 100.
Kõik fermiumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 257, tema poolestusaeg on 100,5 päeva.
Omadustelt on fermium aktinoid.
Fermium avastati 1952. aastal.
Nimetatud itaalia füüsiku Enrico Fermi järgi.
1932. aasta taliolümpiamängud

1932. aasta taliolümpiamängud (ametlikult III taliolümpiamängud) toimusid 4.–15. veebruaril 1932 USA-s Lake Placidis. 
Lake Placid kinnitati olümpialinnaks ROK-i XXVII istungjärgul Lausanne'is 1929. aastal. Teised kandideerinud linnad olid Bear Mountain, Denver, Duluth, Yosemite Valley, Lake Tahoe, Minneapolis (kõik USA) ja Montréal (Kanada).
Korralduskomitee president oli Godfrey Dewey.
Avamine.
Olümpiamängud avas New Yorgi osariigi kuberner Franklin D. Roosevelt. 
Olümpiavande andis kiiruisutaja Jack Shea (John Amos Shea).
Osavõtt.
Olümpiamängudel osales 17 riiki 252 sportlasega, neist 21 naist.
Suurim võistkond oli Ameerika Ühendriikidel (92 sportlast).
Spordialad.
Medalialasid oli 14 (esimest korda võisteldi kahebobidel, kavast jäeti välja kelgutamine skeletonidel).
Näidisalad olid jääkeegel, naiste kiiruisutamine ja sõit koerarakenditel.
Tulemused.
Olümpiamängude edukaim riik medalite arvult oli USA (6 kuld-, 4 hõbe- ja 2 pronksmedalit). 
Edukamad sportlased olid kiiruisutajad John Shea ja Irving Jaffee (USA), mõlemad kaks kuldmedalit. 
Noorim olümpiavõitja oli naistest Norra iluuisutaja Sonja Henie (19 aastat 308 päeva), iluuisutamine, meestest Kanada jäähokimängija Albert Duncansson (20 aastat 134 päeva). 
Tähelepanuvääriv osaleja oli neljabobil kuldmedali võitnud ameeriklane Edward Eagan. 1920. aasta Antwerpeni suvemängudel oli ta olümpiavõitjaks tulnud poksi poolraskekaalus. Ta on tänini ainus isik olümpiamängude ajaloos, kes võitnud kuldmedali nii suve- kui ka talimängudel.
Olümpiamargid.
25. jaanuaril 1932 lasi USA postiteenistus välja taliolümpiaajaloo esimese postmargi. Punasel kahesendisel margil on kujutatud mäesuusatajat-kiirlaskujat.
Mendeleevium

Mendeleevium (sümbol Md, varem ka "Mv") on keemiline element järjekorranumbriga 101.
Kõik mendeleeviumi isotoobid on radioaktiivsed. Pikima elueaga on isotoop massiarvuga 258, mille poolestusaeg on 51,5 päeva.
Omadustelt on mendeleevium aktinoid.
Mendeleevium avastati 1955. aastal.
Element on nimetatud perioodilisussüsteemi koostaja Dmitri Mendelejevi järgi.
Nobeelium

Nobeelium on keemiline element järjenumbriga 102.
Tuntud isotoopidest pikima elueaga on isotoop massiarvuga 259, mille poolestusaeg on 58 minutit.
Nobeeliumi avastas 1958. aastal California Ülikoolis Berkeleys töörühm Albert Ghiorso ja Glenn T. Seaborgi juhtimisel. Element sai nimetuse Alfred Nobeli järgi.
Radioaktiivne isotoop

Radioaktiivne isotoop on keemilise elemendi isotoop, mille aatomite tuumad võivad radioaktiivse lagunemise teel muutuda mõne teise keemilise elemendi tuumadeks ja selle käigus tekitada radioaktiivset kiirgust. 
Radioaktiivne lagunemine.
Levinumad radioaktiivse lagunemise viisid on alfalagunemine, beetalagunemine (sealhulgas elektronhaare) ja aatomituuma lõhustumine.
Elektronhaarde käigus haarab tuuma üks prootonitest elektroni (tavaliselt aatomi elektronkattest) ja muutub neutroniks, kiirates elektronneutriino. Tuumareaktsiooni ülejäänud energia eraldub gammakvandina.
Alfalagunemisel kiirgab aatomituum alfaosakese (kahest prootonist ja kahest neutronist koosneva osakese, ehk heelium-4 aatomi tuuma) ning samuti gammakvandi, kui tuum pärast lagunemist jäi ergastatud olekusse.
Beetalagunemine võib olla kas "β"–- või "β"+ lagunemine. "β"–-lagunemine toimub juhul, kui neutron (n0) muutub prootoniks (p+), kiirates elektroni (e–) ja antielektronneutriino (formula_1). "β"+-lagunemine toimub juhul, kui prooton (p+) muutub neutroniks (n0,) kiirates positroni (e+) ja elektronneutriino ("ν"). Mõlemal juhul võib lisaks beetakiirgusele tekkida ka gammakiirgus.
Lõhustumise puhul jaguneb tuum kaheks võrreldava massiga tuumaks. Tavaliselt eraldub selle juures ka neutroneid ja gammakvante.
&quot;Babylon 5&quot; jagude loend

Babylon 5" jagude loend on Ameerika Ühendriikide ulmetelesarja "Babylon 5" osade täielik nimekiri. Artikli lõppu on lisatud "Babylon 5" ainetel toodetud telefilmid ja nende sündmustiku kronoloogiline paiknemine sarjas.
Telefilmid.
Babylon 5 väljamõeldud universumi kronoloogias paigutub see film kõige esimeseks, ent vaadata tuleks siiski pärast 5. hooaja lõppu jõudmist, sest ta ütleb seriaali sündmustiku kohta nii mõndagi ette ära.
Paigutub sarja kronoloogias 4. hooaja keskel, osade "Illusion of Truth" ja "Atonement" vahele.
Sarja kronoloogias 5. hooajal, enne lõpuosa "Sleeping in Light".
Tegelikult "Crusade" pilootfilm, kuid kronoloogias paigutub eelmise filmi järele, enne 5. hooaja lõpuosa. 
Kronoloogias samuti enne "Babylon 5" sarja 5. hooaja lõpuosa. Pidanuks saama uue seriaali pilootfilmiks, ent avaosa napp vaatajareiting tõmbas kavale kriipsu peale.
Kavandatud täispikk film J. Michael Straczynski stsenaariumiga, mille tootmise ettevalmistused aga 2005. aasta algul rahapuudusel lõpetati.
Uusim "Babylon 5" maailma paigutuv telefilmide seeria, mis on kavandatud toota otse DVDna levitamiseks. Esimene osa peaks USAs ilmuma müüki 31. juulil 2007.
Jätkusari.
Babylon 5 kronoloogias enne 5. hooaja lõpuosa. Tootmine katkestati enneaegselt, siiski valmis 13 osa.
Mihkli kirik

Mihkli kirik on Eesti Evangeelsele Luterliku Kirikule kuuluv kirik Mihklis. Kirik on pühitsetud pühale Miikaelile. Kirikus tegutseb EELK Mihkli Miikaeli kogudus.
Ajalooliselt oli kiriku nimi (säilinud ajaloolistel pitsatitel) Mihkli kirik Soontaganas.
10. juulil 2011 avati kiriku juures kaitseliidu Pärnumaa maleva algatusel metsavend Ants Kaljuranna mälestuskivi.
Guaano

Guaano on merelindude ja nahkhiirte väljaheidete üldine nimetus.
Guaanot kasutatakse tõhusa väetisena, sest see on suure lämmastikusisaldusega. Pinnast, kus on vähe orgaanilist ainet, saab muuta palju viljakamaks, lisades sellelaadset sõnnikut. Guaano koosneb peamiselt ammooniumiühendeist ja nitraatidest koos kusihappe, fosfor-, oksaal- ja süsihappe ühenditega ning mitmete sooladega.
Palju guaanot koristatakse ja kogutakse Vaikse ookeani saartel, näiteks Naurul. Niisugustel saartel on linnukolooniad olnud aastatuhandeid ning linnusõnniku sügavus küündib mitme meetrini. Suurimad guaanoleiukohad asuvad Peruus ja Tšiilis.
Guaanost on tekkinud Atacama kõrbes asuvad tšiili salpeetri ehk naatriumnitraadi (NaNO3) varud, mida on kasutatud lõhkeainete tootmiseks.
Guaano on ka strateegiline tooraine, mille pärast on peetud sõdu.
Lavrentsium

Lavrentsium (ka: laurentsium) on keemiline element järjenumbriga 103. Lavrentsium on lühikese elueaga transuraaniline haruldane muldmetall, teda sünteesitakse kaliforniumist ja tal puudub tarvitusvõimalus.
Lavrentsium on nimetatud tsüklotroni leiutaja Ernest O. Lawrence'i järgi. Aastal 1997 kinnitati lavrentsiumi sümboliks Lr.
Omadused.
Teadaolevatest isotoopidest pikima elueaga on isotoop massiarvuga 262, mille poolestusaeg on 3,6 tundi.
Lavrentsiumi looduses ei esine, kuid arvatavasti on ta hõbevalge või hall, toatemperatuuril tahke radioaktiivne metall. Tema sulamistemperatuur on 1627 °C. Vähesed katsed lavrentsiumiaatomitega näitavad, et see käitub sarnaselt aktinoididega, seetõttu paigutati ta varem aktinoididega samasse gruppi. Erinevalt teistest haruldastest muldmetallidest on lavrentsium siiski d-element, mistõttu tuleb ta paigutada teiste d-elementide hulka.
Ajalugu.
Lavrentsiumi avastasid Albert Ghiorso, Torbjorn Sikkeland, Almon Larsh ja Robert M. Latimer 14. veebruaril 1961 Berkeley kiirguslaboris California ülikoolis USA-s. Seda tekitati, pommitades 3 milligrammi kaliforniumi kolme isotoobi segu boor-10 ja boor-11 ioonidega. 
Kaliforniumi aatomituumad said laengu, põrkasid ümbritsevast heeliumkeskkonnast tagasi ja püüti kinni õhukesele vasklindile. Seejärel asetati linti tahkete osakeste detektorite ette. Berkeley meeskond teatas, et nad avastasid sel viisil isotoobi 257103, mis lagunes 8,6 MeV alfaosakeste emiteerumisel. Saadud isotoobi poolestusaeg oli 4,2 sekundit. Hiljem täpsustati, et tegu oli isotoobiga 258Lr.
Püha Nikolause kirik

Püha Nikolause kirik on pühale Nikolausele pühitsetud kirik ja võib olla mõni järgnevaist:
Eesti.
Õigeusu kirikud.
Teised pühale Nikolausele pühitsetud kirikud:
Atoll

Atoll ehk rõngassaar ehk rõngasrahu on ümara põhiplaaniga korallrahu, mille keskel on laguun.
Atollid on lubjakivist rõngassaared, mis on reeglina tekkinud aeglaselt merepinnast allapoole vajuvatele vulkaanilise tekkega ookeanilistele saartele organismide elutegevuse tulemusena.
Korallidele ja vetikatele, mis moodustavad atolle, on vaja teatud tingimusi elutegevuseks. Nendeks on puhas hapnikurikas ja soe merevesi ning küllaldaselt valgust. Kõige sobivam temperatuur korallide kasvuks on 28...30 °C. Sellest saab järeldada, et atollid esinevad madala ja puhta veega troopilise ja ekvatoriaalse kliimaga ookeanides. Korallidele sobib hästi lainetus, sest lained rikastavad vett hapnikuga. Jõgede suudmealadel korallriffe ei ole, sest jõe setted teevad vee sogaseks, mis korallidele ei sobi. Samuti ei meeldi korallidele riimvesi. Suurte jõgede (näiteks Amazonas) suudmealadel korallrahusid ei ole. Korallid ei kasva sügavamal kui 20...25 m merepinnast, sest koos korallidega sümbioosis elavad üherakulised vetikad vajavad fotosünteesiks valgust. 
Atollid tekivad tavaliselt vulkaanilisi saari kaarena ümbritseva rifina. Vulkaanilise tegevuse lakates hakkab saar peamiselt erosiooni, aga ka vulkaanilise materjali jahtumise ja sellest tuleneva kokkutõmbumise tõttu vajuma. Korallid aga peavad vajumise tempoga sammu ja kasvatavad rifi järjest kõrgemaks. Lõpuks vajub saar vee alla ning moodustubki atoll, mille keskel on enam-vähem ümara kujuga laguun. Selle teooria pakkus esimesena välja Charles Darwin ja see on teadlaste seas aktsepteeritud tänini. 
Eesti ala korallrahujäljed.
Eesti korallrahud on tekkinud siluris. Et biomorfne lubjakivi on kõvem kui tavaline lubjakivi, on paljud korallrahud maapinnal näha, kuigi nad enam ei kasva. Näiteks Nootamaa on kunagine atoll, mille rõngast ulatub praegu sirbikujuline kaar üle merepinna.
Rutherfordium

Rutherfordium (ka: radefordium; varem: kurtšatoovium) on keemiline element järjenumbriga 104.
Tuntud isotoopidest on pikima elueaga isotoop massiarvuga 263, mille poolestusaeg on 10 minutit.
Rutherfordium on perioodilisussüsteemis esimene uranoid.
Keemiliste omaduste poolest sarnaneb hafniumiga.
Rutherfordium on nimetuse saanud Ernest Rutherfordi järgi. Varem tunti elementi ka kurtšatooviumina.
Dubnium

Dubnium on keemiline element järjenumbriga 105.
Tema stabiilseima tuntud isotoobi massiarv on 268 ja poolestusaeg 16 tundi.
Element on nimetatud Dubna linna järgi Venemaal, kus 1967. aastal dubniumi sünteesiti.
Leni Riefenstahl

Leni Riefenstahl (õieti Berta Helene Amalie Riefenstahl; 22. august 1902 Berliin – 8. september 2003 Pöcking) oli saksa tantsija, näitleja, fotograaf ning mängu- ja dokumentaalfilmide režissöör.
Riefenstahl sündis rikkas peres. Tema isale kuulus edukas soojuselektrijaam ja ta tahtis, et tütar tegutseks tema jälgedes äris. Kuid Leni hakkas 1918. aastal Berliinis tantsu ja balletti õppima ning temast sai klassi priimus.
Mõnda aega töötas Riefenstahl tantsijana, aga 1924. aastal vigastas põlve. Seejärel otsustas ta saada näitlejaks. Tal oli tummfilminäitlejana edukas karjäär. Filmides mängis ta sportlikke ja iseseisvaid naisi. Sageli esines tema filmides mägironimise teema ja tema kehastatud tegelane oli tihti kogenud mägironija.
Näitlemise kõrvalt ning hiljem näitlemise asemel töötas ta filmide stsenaristi, produtsendi ja režissöörina. Esimene film, kus ta neid ameteid täitis ja lisaks peaosa mängis, oli 1932. aasta film "Das blaue Licht" ("Sinine valgus").
Sidemete tõttu natsionaalsotsialismi ja eriti Adolf Hitleriga oli ta üks kõmulisemaid filmiajaloo suurkujusid. Tema juhtimisel 1934. aasta NSDAP parteipäevadest tehtud dokumentaalfilm "Triumph des Willens" ("Tahte triumf") on mõjuvõimas propagandafilm.
1936. aasta suveolümpiamängudest valmis Riefenstahlil propagandafilm "Olympia" ("Olümpia"). Selles filmis kasutas ta paljusid võtteid, mis hiljem said filmikunstis tavaliseks, aga olid omas ajas uudsed: filmimine ebatavalise nurga alt, ootamatud kaadrivahetused, ülilähivõtted jne.
Filmi "Tiefland" ("Tasandik") stsenaariumi hakkas Riefenstahl kirjutama 1934. aastal, võtted toimusid 1940–1944. Riefenstahl mängis ise ka peaosa, kerjustantsija Marthat. Siiski toimus filmi esilinastus alles 11. veebruaril 1954. Nii kulus filmi tegemiseks 20 aastat. Sellega jõudis Riefenstahl Guinnessi rekordite raamatusse. Hiljem ületas selle rekordi animafilm "The Thief and the Cobbler", mida tehti 31 aastat (1964–1995).
Riefenstahl peatus 8. augustil 1938 lennul Helsingist Berliini Tallinnas.
Riistvõimlemine

Riistvõimlemine on sportvõimlemise ala, mis koosneb riist- ja vabaharjutusest. 
Ajalugu.
Võimlemise juured ulatuvad antiikaega Vana-Kreekasse, kus 600 eKr olid olemas võimlemise-spordi asutused. Tänapäevane kooli- ja tervisevõimlemine sündis Euroopas 18. sajandil ja võistlusvõimlemine 19. sajandil. Olümpiamängude kavas on võimlemine olnud alates 1896. aastast. Iluvõimlemine lisati olümpiamängude kavva 1984. aastal ja batuudihüpped 2000. aastal. Rahvusvaheline Võimlemisföderatsioon (FIG; "Fédération Internationale de Gymnastique"), mille peakorter asub Šveitsis Moutier's, asutati 1881. aastal. Võimlemisföderatsiooni kuulub 125 riiki.
Autoralli maailmameistrivõistluste etappide loend

Siin on loetletud autoralli maailmameistrivõistluste etappe.
Etappide loend.
Maailmameistrivõistluste kavasse on kuulunud järgmised rallid:
Klaipėda maakond

Klaipėda maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. Ainsana Leedu maakondadest piirneb ta merega.
Klaipėda maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Klaipėda maakonna elanikest leedulasi 85,64%, venelasi 10,40%, ukrainlasi 1,04%, valgevenelasi 0,88%, sakslasi 0,22% ja lätlasi 0,13%.
Franklin Alberger

Franklin Augustus Alberger (14. jaanuar 1825 Baltimore – 24. august 1877) oli ameerika ärimees ja poliitik, Buffalo linnapea 2. jaanuarist 1860 kuni 6. jaanuarini 1862.
Ta sündis Baltimore'is lihakaupmees Job Albergeri perekonna kuuest lapsest vanimana. 1837 kolis perekond Buffalosse, kus isa pidas edasi sama ametit. Franklin sai vähe kooliharidust, kuid luges ahnelt harivat kirjandust, võttes iga päev raamatukogust mõne raamatu. Mängudes oli ta tavaliselt juht ning teda kutsuti nooremate laste tülisid lahendama. 
Ta jättis varakult kooli pooleli, et hakata isa juures poes tööle. Isal olid läheduses ka tapamajad. 1850 sai Franklin turulettide omanikuks. Hiljem liitus ta vendadega, kellel oli sealihakonservide ettevõte. 
Alberger oli poliitaktivist ning ta imetles Henry Clayd ja Viigide Parteid. Kui rajati Vabariiklik Partei, oli ta Buffalos üks selle juhte. 
1846 määrati ta raamatukogu nõukogu liikmeks. 1854 valiti ta "alderman" 'iks (linnanõukogu liikmeks) 11. linnajao poolt, 1859 9. linnajao poolt. 
22. oktoobril 1859 valisid vabariiklased ta linnapeakandidaadiks. 8. novembril 1859 toimusid valimised. Linnapeavalimistel sai Alberger 4445 häält demokraatide 4100 vastu. 
Albergeri palgaks linnapeana määras linnanõukogu ("Common Council") 1600 USA dollarit. 2. jaanuaril 1860 tuli uus linnanõukogu esimest korda kokku ning Alberger andis ametivande. 
Albergeri programm 1860. ametisseastumiskõne ütles muuhulgas järgmist. Ummistunud sadamat, mis on suurim viljasadam maailmas, tuleb süvendada. Koolikorraldusega, mis näeb ette vaeste kodanike lastele tasuta hariduse andmist, on lepitud hoolimata maksukoormast. Turgude rajamiseks on liiga palju raha kulutatud. Tuletõrje on heas korras, kasutusele on võetud auru-tuletõrjeauto. Politsei koosseisu tuleb kärpida. Trammid on hästi vastu võetud. Kavas on ehitada sild üle Niagara jõe.
7. jaanuaril 1861 pidas Alberger aastakõne linnanõukogu ees, kus ta ütles muuhulgas järgmist. Linna kulutusi on võrreldes eelnevate aastatega vähendatud. Sellega kaasnev maksukoormuse alanemine on julgustanud linna kodanikke rajama uusi ettevõtteid ja võõraid investeerima. Sadama süvendamine tuleb aasta alguses lõpule viia. Möödunud aastal osteti kaks auru-tuletõrjeautot ja üks peaks varsti veel ostetama. Osa tuletõrjeüksusi tuleb laiali saata. Politseinike arvu ei tule mitte vähendada, nagu eelmisel aastal öeldud, vaid hoopis suurendada.
Jüri kirik

Jüri kirik on Jüri kihelkonna kirik. See asub Harjumaal Rae vallas Jüri alevikus.
Kirikut kasutab EELK Jüri kogudus.
Endine kirik.
Varem asus samas paigas aastail 1220–1227 ehitatud Vaskjala kirik, esimesi kirikuid Põhja-Eestis.
Augustis 1884 lammutati keskaegne kirik vundamendini maha. 
Lagunevat vana kirikut alles ei jäetud ega tehtud ülesmõõtmisi, mis oleksid muinsusest arhitektuuriloossegi jälje alles jätnud. Vaid asjaarmastaja detailitäpne joonistus annab ettekujutuse, milline praeguse kiriku eelkäija Jüris välja nägi. See oli tõenäoliselt 14. sajandi keskpaiku ehitatud, kolme kandekonsooliga nelinurkse viilutorniga ühelööviline, Harjumaal haruldane kolmetraveeline, nelinurkse kooriruumiga kirik.
Praegune kirik.
Praegune Jüri kirik, mis ehitati vana kiriku vundamendile, pühitseti sisse 15. detsembril 1885. Tegu on Friedrich Axel von Howeni projekteeritud uusgooti stiilis kirikuhoonega. Kirikul on esinduslikud küljefassaadid, mille dominandiks kolm avarat teravkaarset eri kõrgusele paigutatud akent. Inglise tuudorstiilist on järeleaimatud vägagi omapärased kiriku siseruumi katvad puidust ristroietega rippvõlvid. 
1930.–1940. aastate vahel valiti põhivärvideks ligikaudu Eesti lipu värvid: lagi sinine tumepruunis raamistikus, seinad valged ja pingid peaaegu mustad. 
1886. aastal valmis orelimeister Gustav Normanni poolt Jüri kiriku jaoks ehitatud 2 manuaali ja 20 registriga orel.
Vanast kirikust on säilinud vaid tornikellad (vanim on hiliskeskaegne), kaks renessanss-stiilis kroonlühtrit, mõningad kirikuriistad, keskaegne hauaplaat peaportaali mademena ja hilisem hauaplaat eeskoja põrandas.
Jüri kirikuaed on tegutsev kalmistu. Tuntud inimestest on sinna maetud koorijuht Valdo Ratassepp, helilooja, koorijuht ja pedagoog Märt Ratassepp, majandijuht Rudolf Mannov ja põllumees, kodu-uurija ning publitsist Julius Põldmäe.
Šiauliai maakond

Šiauliai maakond on üks kümnest maakonnast Leedus.
Šiauliai maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Šiauliai maakonna elanikest leedulasi 95,67%, venelasi 2,66%, ukrainlasi 0,31%, valgevenelasi 0,22%, poolakaid 0,14%, lätlasi 0,14% ja mustlasi 0,07%.
Vincas Kudirka

Vincas Kudirka (31. detsember 1858 Vilkaviškise rajoon, Paežeriai – 16. november 1899 Naumiestis, Vilkaviškise rajoon) oli leedu kirjanik ja publitsist.
Elulugu.
Ta õppis Paežeriai koolis ja Marijampolė gümnaasiumis. Ta õppis hästi oli asjaarmastaja kunstnik ja salongitantsija. Kudirka oli väga vaimustatud poola kultuurist. Aastatel 1877–1879 õppis ta Seinai vaimulikus seminaris. Sealt heideti ta välja. 
Aastal 1883 ilmus ajalehe Aušra esimene number. See vapustas Kudirkat. Pärast selle läbilugemist tundis ta end leedulasena.
Aastal 1881 lõpetas ta Marijampolė gümnaasiumi. Ta keeldus õppimisest Moskva ülikoolis, kuhu tal oli võimalus saada leedulastele ettenähtud stipendium. Ta läks selle asemel Varssavi ülikooli, kus ta kannatas suurt puudust. 
Kudirka esimene leedukeelne teos oli satiiriline luuletus "Miks juudid ei söö sealiha" ("Dėl ko žydai nevalgo kiaulienos"), mis ilmus 1885 ajalehes Aušra. 
Sotsialistliku kirjanduse ümberkirjutamise eest ta vangistati ning heideti Varssavi ülikoolist välja. Pärast vabanemist hakkas ta võitlema Tsaari-Venemaa rõhumise vastu.
Aastal 1887 õnnestus Kudirkal ülikooli tagasi saada. Aastal 1888 asutas ta koos sõpradega Varssavi leedu üliõpilaste isamaalise seltsi Lietuva. Aastal 1889 andis ta koos sõpradega välja kirjandus-, poliitika- ja teadusajakirja Varpas esimese numbri. Arstiteaduskonna lõpueksamite sooritamise ajal tegutses ta ajakirja toimetaja, korrektori, kaastöölise ja administratiivjuhina. Ajakirja trükiti Tilsitis (praegu Sovetsk) ja Ragnitis (praegu Neman). Alates 1890. aastast hakkas Varpase kõrval ilmuma ka talupoegadele mõeldud ajaleht Ūkininkas. Elu lõpul jäi Varpase toimetamine täielikult Kudirka hooleks, kuigi tema tervis oli sel ajal halvem. 
1890–1894 töötas Kudirka arstina Šakiais. Sel ajal põdes ta juba tuberkuloosi. 
Alates 1887. aastast elas Kudirka Naumiestises, kus ta ka suri.
Looming.
Kudirka kirjutas luuletusi, satiire ja artikleid ning tõlkis näidendeid. Ta oli silmapaistev kirjanik, kirjanduskriitik, leedu rahvaluule koguja ja tõlkija. Suurema osa oma loomingust avaldas ta Varpases. 
Ta kirjutas satiirilised jutustused "Viršininkai" ("Ülemused"; 1895), "Vilkai" ("Hundid"; 1898), "Lietuvos tilto atsiminimai" ("Leedu silla mälestused") ja "Cenzūros klausimas" ("Tsensuuri küsimus"), avaldas luulekogu "Laisvos valandos" ("Vabad tunnid") ja leedu rahvalaulude kogu "Kanklės" ("Kannel"), komponeeris viiuli- ja klaveripalu, tõlkis George Gordon Byroni poeemi "Kain", Adam Asnyki "Keistutise", Friedrich Schilleri "Orléansi neitsi" ja "Wilhelm Telli", Adam Mickiewiczi) "Lihavõtted", Julius Słowacki "Mindaugase" ja muud. 
15. septembril 1898 avaldas ta Varpase 6. numbris oma sõnade ja viisiga "Rahvuslaulu" ("Tautiška giesmė"), millest 1919 sai Leedu riigihümn pealkirjaga "Lietuva, tėvyne mūsų".
Leedu kirjandus

Leedu kirjandus on leedu keeles kirjutatud kirjandus.
Tähestik

Tähestik ehk alfabeet (ka: "aapestik", "aabestik") on tähtede (kirja elementaarsümbolite) standardne komplekt. Tähestiku tähed on või on ajalooliselt olnud ligikaudses vastavuses mingi keele foneemidega.
Kiri võib põhineda tähestikul, kuid ka ideogrammidel, mis vastavad mõistetele või kujutlustele, või olla silpkiri, mille igale sümbolile vastab mingi silp.
Sõna "alfabeet" on tuletatud sõnadest "alfa" ja "beeta", mis tähistavad kreeka tähestiku esimesi tähti.
Tähestike hulgas võib eristada vanemaid konsonanttähestikke, milles märgiti üles ainult kaashäälikuid, uuemaid kreeka tähestiku tüüpi tähestikke (alfabeete kitsamas mõttes) ja silptähestikke.
Igas keeles võivad olla kindlad reeglid, mis sätestavad tähtede ja foneemide vahelise vastavuse, kuid nende reeglite järgimise järjekindlus on keeleti ja ka täheti erinev. Täielikult fonoloogilises tähestikus oleks foneemide ja tähtede vahel üksühene vastavus: kirjapilt määrab ära häälduse ja hääldus kirjapildi. Häälduse ja kirjapildi erinevused tulenevad ühelt poolt sellest, et pärast kirja väljakujunemist keel muutub, ja teiselt poolt sellest, et kiri on laenatud mõnest teisest keelest.
Tähtede ja foneemide vaheline üksühene vastavus võib olla rikutud järgmistel viisidel:
Ajalugu.
Esimene foneemiline tähestik oli Vahemere ääres elavate foiniiklaste 3000 aastat vana tähestik, mis sisaldas 22 tähte, sest kirjas ei kasutatud täishäälikuid. Häälikute ülestähendamise ideed hakati kasutama ka teiste keelte üles märkimiseks. Nii loodi foiniiklaste tähestiku eeskujul kreeka tähestik, araabia tähestik ja ladina tähestik. Ladina tähestikul põhineb eesti tähestik ja seda kasutavad paljud teised riigid maailmas. Samas pole kõigis keeltes tähestik täpselt samasugune. Näiteks märk õ on ainult mõnes ladina tähestikus kirjutatav, sest õ-foneemi (häälikut) ei enamikus teistes keeltes olemas, seega pole neil ka selle jaoks tähte vaja.
Sõnaliik

Sõnaliigid on keele sõnade klassid, mis ühendavad ühesuguste süntaktiliste, semantiliste ja morfoloogiliste omadustega sõnu.
Eesti keel.
Eesti keele grammatikas eristatakse tavaliselt järgmisi sõnaliike.
Utena maakond

Utena maakond on üks kümnest maakonnast Leedus.
Utena maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Utena maakonna elanikest leedulasi 79,12%, venelasi 12,44%, poolakaid 4,03%, valgevenelasi 1,90%, ukrainlasi 0,96%, tatarlasi 0,15% ja lätlasi 0,09%.
Väetis

Väetis ehk väetusaine soodustab taime toitumist ja sellega kaasnevat kasvamist. Taime kasvukohale väetise lisamist nimetatakse väetamiseks.
Taim omastab väetist juurte või lehtede kaudu.
Väetise koostis võib olla orgaaniline (sisaldab orgaanilisi aineid) või anorgaaniline (valmistatud lihtsatest anorgaanilistest kemikaalidest või mineraalidest). Väetis võib olla ka naturaalne (näiteks turvas ja mineraalide setted), toodetud looduslike (kompostimine) või keemiliste protsesside (näiteks Haberi protsess) kaudu.
Väetise liigitamine.
Väetis jaguneb kaheks rühmaks: orgaaniline ja mineraalväetis.
Tähtsamad orgaanilised väetised on sõnnik, virts, kompost ja turvas. Turvast kasutatakse esmalt loomadele allapanuks ja veetakse seejärel koos sõnnikuga põllule.
Mineraalväetis koosneb taimedele vajalikest toitainetest. Seda saadakse maavaradest, aga toodetakse ka tööstuslikult. Lämmastikuühendeid sisaldavat väetist nimetatakse lämmastikväetiseks. Seda vajab taim eriti kevadel, et kasvada kiiresti ja lopsakaks. Hilissuvel vajavad taimed fosforväetisest saadavaid kaaliumi- ja fosforiühendeid.
Suure saagi saamiseks kasutatakse orgaanilisi ja mineraalväetisi samal ajal.
Alytuse maakond

Alytuse maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. Piirneb välisriikidest Poola ja Valgevenega.
Alytuse maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Alytuse maakonna elanikest leedulasi 95,30%, poolakaid 1,92%, venelasi 1,25%, valgevenelasi 0,42%, tatarlasi 0,26% ja ukrainlasi 0,17%.
Kaunase maakond

Kaunase maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. 
Kaunase maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kaunase maakonna elanikest leedulasi 94,37%, venelasi 3,25%, poolakaid 0,46%, ukrainlasi 0,34% ja valgevenelasi 0,24%.
Bill of Rights

Bill of Rights on mitme konstitutsioonilise dokumendi pealkiri:
Tauragė maakond

Tauragė maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. Piirneb välisriikidest Venemaa Kaliningradi oblastiga.
Tauragė maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tauragė maakonna elanikest leedulasi 98,35%, venelasi 0,66%, ukrainlasi 0,12% ja sakslasi 0,10%.
Telšiai maakond

Telšiai maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. 
Telšiai maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Telšiai maakonna elanikest leedulasi 97,37%, venelasi 1,44%, valgevenelasi 0,17%, ukrainlasi 0,16%, lätlasi 0,08% ja poolakaid 0,08%.
Panevėžysi maakond

Panevėžysi maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. 
Panevėžysi maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Panevėžysi maakonna elanikest leedulasi 96,38%, venelasi 2,26%, ukrainlasi 0,24%, poolakaid 0,20%, valgevenelasi 0,15%, lätlasi 0,07% ja mustlasi 0,06%.
Marijampolė maakond

Marijampolė maakond on üks kümnest maakonnast Leedus. Piirneb välisriikidest Poola ja Venemaa Kaliningradi oblastiga.
Marijampolė maakonda kuuluvad järgmised omavalitsused ("savivaldybė"):
Elanike arv.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Marijampolė maakonna elanikest leedulasi 98,07%, venelasi 0,68%, poolakaid 0,17%, mustlasi 0,13%, valgevenelasi 0,12%, ukrainlasi 0,11% ja sakslasi 0,10%.
Janus

Janus oli vanarooma mütoloogias väravate, uste, alguste, lõppude ja ukseavade jumal. Temalt on nime saanud jaanuarikuu. Tavaliselt kujutati teda kahe vastassuundades vaatava näoga; sel kujul oli ta Janus Geminus (kaksik-Janus) ehk Bifrons. Kohati esines ka nelja näoga Janus Quadrifrons. Etruski mütoloogias vastas talle Ani.
Janus oli muutuste ja üleminekute jumal, kes sümboliseeris näiteks üleminekut minevikust tulevikku, ühest seisundist teise või ühelt nägemuselt teisele või ühe universumi üleminekut teiseks. Kahe näoga Januse üks nägu vaatas minevikku, teine tulevikku.
Janust austati saagikoristuse ja külvi alguses, samuti abiellumise, sünni ja muude alguste puhul. Ta esindas vaheastet barbaarsuse ja tsivilisatsiooni, maa ja linna ning noorukiea ja täiskasvanuea vahel. 
Janus oli olemas enne Saturnust ja Jupiteri. Teda austati iga ukse või värava ("janua") kaitsevaimuna. Arvati, et ta avab ja suleb kõiki väravaid, põhiliselt sümboolselt. Palvetes ja ohverduste puhul pöörduti Januse poole enne kõiki teisi jumalusi. Janus oli kõikide põlluharijate ning kõikide avajate ja sulgejate hoidja ja kaitsja, 
Ta olevat olnud pärit Kreekast Tessaaliast ning olnud koos Camesega Latiumis kuningas. Neil oli palju lapsi, kellest üks oli Tiberinus. Janusel ja tema hilisemal abikaasal Juturnal oli poeg Fontus. Ka Jana oli Januse abikaasa.
Latiumi ainuvalitsejana kuulutas Janus kuldaega, võttes tarvitusele raha, seadused ja põlluharimise. Seetõttu on ta kultuuriheeros. 
Kui Romulus koos kaaslastega röövis sabiinitarid, pani Janus purskama kuumaveeallika ning röövijad põgenesid. Selle auks hoiti sõja ajal Januse templite uksi lahti, et ta saaks kergesti sekkuda. Rahu ajal olid uksed ja väravad kinni. 
Algselt esindasid tema kaks nägu, millest üks oli algselt alati habemes, teine raseeritud (hiljem olid mõlemad habemes) päikest ja kuud. Tavaliselt kujutati teda võtmega. 
Januse järgi on nimetatud Januse saar Palmeri saarestikus Antarktika poolsaare juures.
Bill of Rights (1791)

Bill of Rights on Ameerika Ühendriikide konstitutsiooni kümme esimest parandust, mis moodustavad õiguste deklaratsiooni. Kui konstitutsioon läks ratifitseerimisele osariikide seadusandlikes kogudes, väitsid paljud selle vastased, et konstitutsioonis puudub õiguste deklaratsioon sellepärast, et tegemist on aristokraatliku salaplaaniga ameeriklastelt õiguste äravõtmiseks. Konstitutsiooni pooldajad (föderalistid) kinnitasid, et esimene Kongress lisab õiguste deklaratsiooni.
Päritolu.
Kui konstitutsioon oli ratifitseeritud, kogunes New Yorgis "Federal Hall"'is esimene Kongress. Enamik delegaate pidas õiguste deklaratsiooni vajalikuks ja enamik neist pooldas sedasama õiguste loetelu, mis hiljem heaks kiideti. Õiguste deklaratsiooni eelnõu koostamine tehti ülesandeks James Madisonile, kes lähtus Virginia õiguste deklaratsioonist, mille oli koostanud George Mason. Hiljem otsustati, et õiguste deklaratsioon lisatakse konstitutsioonile parandustena. Õiguste deklaratsiooni ei lisatud otseselt konstitutsiooni teksti, sest kardeti, et see tekitab vajaduse konstitutsioon uuesti ratifitseerida.
"Bill of Rights" deklareerib muuhulgas sõnavabadust, ajakirjandusvabadust, usuvabadust ja koosolekute vabadust. Selles sisaldub ka punkt, mille kohaselt seda dokumenti ei tohi tõlgendada ameeriklastele kuuluvate õiguste ammendava loeteluna, vaid kõige tähtsamate õiguste loeteluna.
Laskesport

Laskesport on spordiala, milles lastakse käsitulirelvast või õhkrelvast märki seisva või liikuva märklehe või lendava märgi pihta.
Ajalugu.
Varaseimad andmed käsitulirelvadest pärinevad 14. sajandist. Järgmistel sajanditel täiustati käsitulirelvi mitmeti. Tähtsaimad leiutised olid püssiraua vintlõige (1493), nõelsüüde (1827), metallpadrun (1866) ja suitsuta püssirohi (19. sajandi keskel). Esimesed püstolid võeti kasutusele 16. sajandil, 19. sajandi lõpu käsitulirelvadel oli juba tänapäevane kuju.
Varaseimad teadaolevad võistlused toimusid 1472. aastal Zürichis; märgi läbimõõt oli 2,5 küünart (umbes 113 cm), lasti 230 sammu (umbes 170 m) kauguselt. Esimene rahvuslik ühing oli 1824. aastal Aaraus asutatud Šveitsi Laskurite Liit. Teistes Euroopa maades ja USA-s hakkas laskesport arenema 19. sajandi lõpul.
Esimesed MM-võistlused korraldati 1897. aastal Lyonis. Kavas oli laskmine vabapüssist 300 meetri kauguselt lamades, põlvelt ja püsti. Selles harjutuses esikohale tulevale meeskonnale andis Argentina kindral Pablo Riccheri 1903. aastal igavesti rändavaks auhinnaks 28 kg kaaluva hõbedast nn Argentina karika "Copa Argentina". Karika on üldse võitnud 8 riigi sportlased, nendest kõige rohkem (20 korda) on selle võitnud Šveitsi laskurid. USA (10 võitu); NSV Liit (6 võitu); Eesti, Soome (2 võitu); Valgevene, Tšehhi ja Norra 2006. aastal (kõigil 1 võit).
Argentina karika on võitnud kahel korral ka Eesti laskurite vabapüssi meeskond, 1937. aasta maailmameistrivõistlustel Helsingis ja 1939. aastal Luzernis, mõlemad uute maailmarekorditega. 1930. aastate lõpus kuulusid eesti laskurid maailma laskespordi absoluutsesse tippu.
Üheksast esimeste nüüdisaegsete olümpiamängude kavas olnud spordialast oli 1896 Ateenas kõige rohkem osalejaid just laskmises.
1900. aastal lisati MM-võistluste programmi laskmine vabapüstolist, 1911. aastal armeepüssist ja 1929. aastal väikepüssist. 1929. aastal võeti kavva ka hirvelaskmine. 1897–1914 ja 1921–1931 (välja arvatud 1926) peeti MM-võitlusi igal aastal, 1931–1939 ja 1947–1954 kahe aasta tagant (1949–1952 oli vaheaeg kolm aastat), aastast 1954 on võisteldud täisprogrammiga iga nelja aasta järel olümpiamängude vahepeal. Naiste MM-võistlustega tehti algust 1958. aastal Moskvas. EM-võistlusi on korraldatud nii meestele kui ka naistele aastast 1955.
1907. aastal asutati Zürichis Rahvusvaheline Laskmisliit (Union Internationale de Tir, UIT, inglise keeles ISSF), mille peakorter asub Münchenis.
Laskmine on ala, kus vanusel pole nii suurt tähtsust kui enamikul teistel, kehalist võimekust nõudvatel spordialadel. Barcelona mängudel 1992 võitis meeste 50 m püstoliharjutuse 17-aastane Konstantin Lukaštšik, hõbeda sai aga 58-aastane rootslane Ragnar Skånaker.
Naised hakkasid olümpiamängudel meestest eraldi võistlema alles 1968. aastal. Ateenas oli kavas kolm ala – spordipüssi lamadesasend (50 m), liikuv märklaud ja olümpiakiirlaskmine –, milles võistlevad ainult mehed.
Sarner Aa

Sarner Aa 'Sarneni Aa' on jõgi Šveitsis Obwaldeni kantonis, mis ühendab Sarneni järve ("Sarnersee") Alpbachi järvega. Tema veed jõuavad välja Reussi jõkke. 
Sarner Aa ääres asub Alpnach.
Bocholter Aa

Bocholter Aa [b'ohholter] 'Bocholti Aa' on jõgi Saksamaal ja Hollandis. See algab Lääne-Westfalenist, möödub Bocholti linnast ning suubub varsti pärast Hollandi piiri Isselisse.
Münstersche Aa

Münstersche Aa [m'ünsterše] 'Münsteri Aa' on väike jõgi Saksamaal Westfalenis, Emsi lisajõgi. 
Jõkke voolab Krummer Bach 'kõver oja'.