Ungari Püha kroon

Ungari Püha kroon (ungari keeles "Szent Korona"), tuntud ka kui István Püha kroon on kroonimiskroon, mida kasutati Ungari kuningriigis enamiku aja selle olemasolust; kuningaid krooniti sellega 12. sajandist alates. 
Kroon oli seotud István Püha krooni maadega (mõnikord tähendas "Sacra Corona" maad, Kesk-Doonau madalikku, kuid see tähendas ka kroonimist ennast). Ungari kuningat ei peetud tõeliselt seaduslikuks ilma sellega kroonimata. Ungari ajaloos krooniti sellega rohkem kui 50 kuningat. Kuni viimase, Károly IV-ni aastal 1916 (kaks kuningat, keda sellega ei kroonitud, olid János II Zápolya ja Jószef II).
Emaildetailid kroonil on peamiselt Bütsantsi töö, eeldatavasti tehtud Konstantinoopolis 1070. aastatel ja kingitud Bütsantsi keisri Michael VII Doukase poolt kuningas Géza I-le; mõlemat on kujutatud ja kreekapäraselt nimetatud emailplaatidel krooni alumises osas. See on üks kahest säilinud Bütsantsi kroonist, teine on pisut varajasem Monomahhose kroon, mis on samuti Budapestis Ungari Rahvusmuuseumis. Kuid Monomahhose kroonil võis olla teine otstarve ja Püha krooni on arvatavasti ümber kujundatud ja seal kasutatud erineva päritoluga elemente. Püha krooni praegusele kujule määratud vanus varieerub, kuid kõige sagedamini paigutatakse see 12. sajandi lõppu. 
Ungari kroonimisregaalid on Püha kroon, valitsuskepp, riigiõun ja mantel. Riigiõun on Károly I (1310–1342) vapp. Rahvapärimuses peetakse Püha krooni vanemaks, dateerides see esimese kuninga István Püha aega, kes krooniti aastal 1000/1001, kust pärineb arvatavasti mantel.
Pühaks krooniks hakati seda nimetama 1256. aastal. 14. sajandi jooksul hakkas kuningavõimu kujutama mitte lihtsalt kroon, vaid just üks kindel objekt: Püha kroon. See tähendas ka, et Ungari kuningriik oli eriline riik: nad ei otsinud krooni kuninga pühitsemiseks, vaid pigem otsisid nad kuningat kroonile; nagu kirjutas krooni valvur Péter Révay. Ta kirjutab ka, et "Püha kroon on ungarlastele sama mis kadunud laegas juutidele".
2000. aastast on Püha kroon vaatamiseks välja pandud Ungari parlamendihoone keskses kuppelsaalis.
Pühaduse õpetus.
Sarnaselt kõigi Euroopa kristlike kroonidega sümboliseerib see aupaistet ja tähendab seega, et kandja valitseb Jumala armust. Rahvapärimuse järgi hoidis István Püha krooni kroonimise ajal (aastal 1000), et pakkuda seda "Nagyboldogasszony" ("Õnnistatud neitsi Maarjale"), et pitseerida jumalik leping tema ja jumaliku krooni vahel. Pärast seda on "Nagyboldogasszony" kujutatud mitte ainult kui Ungari kuningriigi "patrona" (kaitsepühak), vaid ka kui "regina" (s.o "kuninganna"). See leping pidi volitama jumaliku võimuga krooni aitama tulevasi Ungari kuningaid ja aitama tugevdada poliitilist süsteemi, mis põhines niinimetatud "Püha krooni õpetusel" ("Szentkorona-tan"). 
Krooni valvur Péter Révay selgitas seda õpetust oma töödes "Commentarius De Sacra Regni Hungariae Corona" (Ungari kuningriigi Püha krooni selgitus, avaldatud Augsburgis aastal 1613) ja "De monarchia et Sacra Corona Regni Hungariae" (Ungari monarhiast ja Pühast kroonist, avaldatud Frankfurdis aastal 1659). Selle õpetuse keskmes oli arusaam, et kroon ise oli isiksus ja juriidilise isikuna identne Ungari riigiga. See on hea valitsevale monarhile, kes valitseb "krooni nimel".
Krooni päritolu.
Vastavalt kõige tunnustatumale teooriale, mis on esitatud Ungari Teaduste Akadeemia ja ka Ungari Katoliku Piiskopliku Konverentsi väljaannetes, koosneb Ungari Püha kroon kahest peamisest osast: "corona graeca" ja "corona latina". See loodi Béla III valitsusajal Bütsantsi mõju all. (Ungari kuningas Béla III oli üles kasvanud Bütsantsi õukonnas ja oli mõnda aega seal ametlik troonipärija.) Ungari esimese kuninga István I kroonimine, kes hiljem kanoniseeriti kui István Püha, tähistab Ungari riikluse algust. Kuupäevaks on erinevalt antud kas 1000. aasta jõulud või 1. jaanuar 1001.
Ühe versiooni krooni päritolust on kirja pannud piiskop Hartvik (ajavahemikus 1095–1116), milles "paavst" saatis kuningas István I-le "oma õnnistuse ja krooni". See uskumus põhineb piiskop Hartviki poolt 1100.–1110. aastate paiku kuningas Kálmáni palvel kirjutatud elulool. "Hartviki legendi" järgi saatis Püha István Esztergomi peapiiskopi Astriki Rooma küsima või nõudma "paavstilt" (mõlemad on algsest ladina käsikirjast võimalikud) krooni, kuid see ei ütle paavsti nime. Ükskõik kui palju Astrik kiirustas, oli Poola vürsti Mieszko I saadik kiirem ja kroon valmistati tulevasele Poola kuningale. Paavst oli öösel näinud und, milles Jumala ingel ütles talle, et tuleb veel üks, teise rahva saadik küsima krooni oma kuningale. Ingel ütles paavstile: "On veel üks saadik tundmatu rahva juurest, kes küsib [või nõuab] samuti krooni, palun anna kroon neile, kui nad on selle ära teeninud". Järgmisel päeval lähenes Astrik paavstile, nii et see andis krooni talle. "Hartviki legend" ilmus liturgilistesse ja palveraamatutesse Ungaris 1200. aasta paiku, meenutades selleaegset paavsti Silvester II-st. 
Järelikult levis lugu sellest, kuidas kroon paavst Silvester II poolt saadeti, kogu kristlikus maailmas, nii väidab krooni valvur Péter Révay aastal 1613, et kogu kroon anti pühale Istvánile paavst Silvester II poolt. Kuid seda legendi tuleb pidada erapoolikuks, kuna Mieszko I ei elanud samal ajal püha István I või paavst Silvester II-ga. Ka saame me Püha Istváni "Suurest legendist", mis kirjutatud umbes samal ajal, kui ta kanoniseeriti (1083), teada vaid seda, et "viiendal aastal pärast oma isa surma (...) toodi paavsti õnnistuskiri (...) ja üks issanda soosik István valiti kuningaks ja võiti õliga ja krooniti õnnelikult kuningliku au diadeemiga". Selles legendis puudub selgelt informatsioon, et kroon oli Roomast. Veelgi enam, Vatikanist pole leitud dokumente krooni annetamisest, kuigi Vatikan on huvitatud, et kroon anti Roomast, kuna see esindab domineerimist Ungari kuningriigi üle.
On veel üks versioon püha krooni päritolust, mis on populaarne eksitus: Thietmar von Merseburg (suri aastal 1018) teatab, et Saksa-Rooma riigi keiser Otto III nõustus püha Istváni kroonimisega ja paavst saatis oma õnnistuse; nii väidavad paljud ajaloolased, et ta saatis ka krooni, kuigi kroonist pole teateid, nii et see ei vasta tõele.
Kahe peamise teooria – kingitus paavstilt ja loomine Béla III ajal – kõrval on arvukalt romantilisi teooriaid, mis panevad krooni päritolu kaugesse minevikku ja Aasiasse.
Küsimus, mil määral kuulus püha krooni ülemine osa tõepoolest kuningas István I kroonile, jäi lahtiseks aastani 1978, mil kroonimise regaalid tagastati Ungari Rahvavabariigile ja asja sai põhjalikumalt uurida.
Eri stiilid ja tehnikad, mida on kasutatud emailpiltide tegemisel, ja tõsiasi, et pealdised diadeemil on kreeka keeles ja ristpaelal ladina keeles, viitab sellele, et kaks osa tehti arvatavasti kahel eri ajal. Kuid tuleb meeles pidada, et pole teada mistahes kujundeid, millega kroon on eraldatud: püha kroon näib alati ühena.
Krooni tüüp.
Kroon on kroonimiskroon, mida kantakse vaid kroonimisel, ja muul ajal valvab seda kaks kroonivalvurit ("koronaőr"). Peale kuninga on veel vaid kaks inimest, kes seda puutuda saavad: "nádorispán" (kõrgeim ilmalik tiitel), kes paneb selle padjale kroonimise ajal, ja Esztergomi peapiiskop (Ungari priimas, kõrgeim kiriklik tiitel), kes paneb selle kuningale pähe.
Krooni struktuur ja selle ikoonid.
Püha kroon on tehtud kullast ja kaunistatud 19 emailpildiga, samuti poolvääriskivide, tõeliste pärlite ja almandiiniga. Sellel on kolm osa: alumine diadeem ("corona greca"), ülemised ristpaelad ("corona latina") ja rist tipus, mis on praegu vildak.
On neli ripatsit (pendilia), mis ripuvad kettide otsas diadeemi mõlemal küljel ja üks taga.
"Corona graeca".
"Corona graeca" ('kreeka kroon') on 5,2 cm lai ja 20,5 cm läbimõõduga.
Kaks lõigatud pinnaga akvamariini diadeemi tagaosas lisati asendusena kuningas Mátyás II (1608–1619) poolt. Emailpilt esiosas kujutab Pantokraatorit. Võrul Jeesusest paremal ja vasakul on peainglite Miikaeli ja Gabrieli kujutised, millele järgnevad pühakute Jüri ja Demetriose ning Kosmase ja Damiani poolfiguurid.
Kaarduvas raamis diadeemi tagaosas on kujutatud keiser Michael VII Doukast (1071–1078). Sellest allpool vasakul on poolpikkuses pilt "Kon. Porphyrogennetos", see on arvatavasti kas keiser Michaeli vend ja kaaskeiser Konstantios Doukas või tema poeg ja pärija Konstantinos X, mõlemad olid sündinud purpuris. Paremal on Ungari kuninga Géza I (1074–1077) pilt kreekakeelse pealdisega: "ΓΕΩΒΙΤZΑC ΠΙΣΤΟC ΚΡΑΛΗC ΤΟΥΡΚΙΑC" ("Geōbitzas pistós králēs Tourkías", mis tähendab: "Géza I, turkide maa ustav kralj"). Tolleaegne Bütsantsi nimi ungarlastele oli "turgid", samas kui Bütsantsi õigeusu kiriku Ungari haru Konstantinoopoli halduses nimetati "Turkia (Ungari) metropoliseks" ja selle kiriku pea oli "Turkia (Ungari) metropoliit". Nagu oli kombeks Bütsantsi riigi hierarhias, tehti selget vahet keisrite ja Ungari kuninga vahel, kasutades Géza jaoks tavalise lõunaslaavi sõna "kuningas" (kralj) helleniseeritud kuju. Pühakud ja Bütsantsi valitsejad omasid aupaisteid, samas Géza ei omanud. Pealdised keisrite nimedel on punasega, samas Ungari kuningal on tumesinise või mustaga.
Vaabaplaadid ringvõrul, Pantokraatorit kujutav paneel ja keiser Michaeli pilt on kinnitatud kroonile erinevate tehnikatega. Keisri pilti ei saadud kinnitada võrule samal viisil kui Pantokraatori pilti esiosas. Raamistik on volditud ülespoole ja keisri pilt on naelutatud servale. Siit saab seega järeldada, et Michael VII pilt pole algselt loodud sellele kroonile, vaid kasutati arvatavasti esialgu kusagil mujal.
"Corona graeca" oma teravate ja kaarjate plaatidega on identne Bütsantsi keisrinnade kroonide kujuga – teiste sõnadega, see oli naise kroon. See anti keiser Michael VII Dukase poolt 1075. aasta paiku kuningas Géza naisele Synadenele. Kingitus ei olnud uus kroon, vaid pigem vana naisele mõeldud kroon, mis valiti keisri varakambrist ja kujundati ümber. Vananenud emailkujutised eemaldati, kuna need kas kujutasid varasemaid ajaloolisi isikuid või ei sobinud Ungari kuningannale õukonnaprotokolli järgi. See oli sellise kujuga, et kroon saadeti Ungarisse.
On olemas veel üks seisukoht: "corona graeca" peal kujutatud Géza pole kuningas Géza I, vaid püha Istváni isa. Seda seisukohta kinnitab tõsiasi, et suurvürst Géza on kujutatud "corona gracea" peal ilma kroonita, kuigi kannab kuninglikku valitsuskeppi.
"Corona latina".
"Corona latina" ("ladina kroon") on tehtud neljast 5,2 cm laiusest kuldribast, mis keevitatud keskse ruudukujulise plaadi (7,2x7,2 cm) serva külge; ribad on eeldatavasti esialgu tehtud mõnele muule objektile ja kohandatud kroonile. See ei ole iseseisev objekt, kuna sel ei ole üksinda funktsiooni. Selle eesmärk oli siduda "corona graeca" võru ülemine serv ja pakkuda kuplikujulist ülaosa. 
Pealdised pühakute piltidel ja nende kirjapilt vihjab ajale, millal nad tehti. Antiikva majusklite seas on T Toomases ja teine U Pauluses stiilis, mis on iseloomulikud Bütsantsi müntidel kasutatud ladina tähtedele; sellest praktikast loobuti 11. sajandi keskpaigas. Nad võisid kaunistada reliikvialaegast või kaasaskantavat altarit, mille István I sai paavstilt, või võib-olla raamatukaant või ehiskinnist. On ka võimalik, kuigi ei saa kinnitada, et István I sai krooni kingituseks ühelt paavstilt, täiendades tema kingitusi – ajalooliselt dokumenteeritud. Kuid apostlite pilt põhineb nende stiilil, mida ei saa dateerida 1000. aasta paiku.
Lõikuvad paelad on ääristatud helmestatud kuldtraadiga, mis sulgeb paelte alumise otsa ja lõpetab kaunistuste süsteemi. Kesksel plaadil on 12 pärlit ja "corona latina" peal kokku 72, mis sümboliseerib Kristuse jüngrite arvu. (aktid 10.1).
Keskne plaat on kaunistatud ruudukujulise Pantokraatorit kujutava vaappildiga. Igal plaadil on 2 (kokku 8) pilti seisvatest apostlitest, mis on sarnased esimesele 8, loetletud aktides 1.13.
Éva Kovács ja Zsuzsa Lovag viitavad, et "corona latina" oli algselt suur Bütsantsi asteriskon kreeka kloostrist Ungaris. Selleks, et kasutada seda uues funktsioonis, lõigati apostlid selle asteriskoni kõigi nelja haru allosas küljest ära, enne kui see kinnitati väga rohmakalt "corona graeca" sisekülge, et muuta see Bütsantsi lahtine kroon suletud krooniks (s.o., krooni tüübiks kohandati "autokraat", vanem keiser või monarh Bütsantsi keiserlikus protokollis) ja anda alus reliikvialaeka ristile selle tipus (vaata Rist).
Rist.
Rist on kroonile kinnitatud töötlemata kujul, kerkides Kristuse kuju keskosast kesksel emailplaadil krooni tipus. See lisandus võis aset leida 16. sajandil. Rist muutus kõveraks 17. sajandil, kui kroon sai viga, arvatavasti regaalide hoidmiseks mõeldud raudlaeka kaanega, mis suleti kiiruga ja krooni ei pandud korralikult kohale. Rist on sestpeale jäänud kaldu ja nüüd kirjeldatakse seda alati nii.
Éva Kovács vihjab, et praegune lame rist krooni tipus asendas algset kahe põikharuga ristrelikviaari, mis koosnes kolmest Püha Risti tükist ja et see oli see Püha Rist Pühal kroonil, mis tegi selle pühaks. Ta väidab, et Szabolcs de Vajay juhtis ta tähelepanu kummalisele juhtumile krooni ajaloos, mis oli kõigi tähelepanu alt täiesti kadunud. Enne, kui kuninganna Izabela andis valitseja regaalid aastal 1551 Ferdinandile üle, murdis ta krooni tipust risti oma pojale, János Zsigmondile. Tolleaegse Poola krooniku järgi kandis János Zsigmond seda risti oma rinnal kuni oma elu lõpuni, "...kuna see, kellel on see rist, võib tagasi saada valduse kadunud osad, mis, allutatuna risti võimule, sellele kuulusid". 
Hiljem sai rist Zsigmond Bathory omaks, kes oma pihiisa poolt veendult kinkis selle keiser Rudolf II-le. Sellest teatas Itaalia saadik Prahas, kes rääkis ka Izabela-János Zsigmondi loo. Éva Kovács märgib ka, et "mitu väikest kildu Pühast Ristist oli Árpádi dünastia valduses. Huvi all on just väiksemad tükid, mis on pandud kirstu ristile, mis on omistatud pühale Istvánile. Püha Risti väikese tüki kohta kirjutas Vene kroonik, kes kirjutas üles kuningas Geza II kampaaniaid, et see oli püha kuninga omand ja vaatamata oma väikesele suurusele oli see suure jõuga reliikvia. Me oleme võib-olla õigel teel, kui kahtlustame, et Ungari kroon oli püha, kuna seda oli kunagi tugevdatud killuga võidu toonud reliikviast. . . . me tunneme õige vähe reliikviakroone. Mainimaks kõige ilmsemat näidet, lubage tsiteerida Karl IV krooni, millel rist, mis sisaldab okka reliikviat."
Hiljem oli see kroon, mitte Püha Istváni risti reliikvia, mida hakati pidama pühaks selle traditsioonilise sideme kaudu püha Istvániga. Éva Kovács märgib selles osas veel patriarhiristi ja krooni varajast kasutamist iidsel Ungari kuninglikul vapil. Kuna ristrelikviaarid said sageli kahe põikpuuga risti kuju, on patriarhiristi kasutamine kuninglikul vapil otsene viide sellele kuninglikule reliikviale. See side krooni ja kuningliku reliikvia vahel aitab ka põhjendada teooriat, et Püha kroon oli alati mõeldud teenima oma ajaloolist rolli seadustamaks oma kandja positsiooni kui tõeline Jumala poolt määratud Ungari kuningas.
Kroon kui tervik.
Püha krooni kuju on sama, kui Bütsantsis kasutatud suletud tipuga "kamelaukion"-tüüpi kroonidel. Paljude piltide kasutamine on samuti Bütsantsi kroonidele iseloomulik. Kui lõikuvad võrud lisati "corona graeca"le Béla III valitsusajal, kes oli üles kasvanud Konstantinoopolis, kaunistati võrud just "corona graeca" järgi, ehk kavatsusega imiteerida Bütsantsi kroone.
Ühenduslülid esimese Ungari kuninga István Pühaga.
"Corona latina" lõikuvate võrude kasutamise kõrval, mis arvatavasti tuli Püha Istváni varakambrist, oli krooni loomise ajal veel lootust, et kroonimise regaalidele lisatakse veel kullassepatööd, mis oleks ühendatud esimese, õndsaks kuulutatud Ungari kuninga Istvániga.
Kroonimismantlile tikitud pealdis näitab täie kindlusega, et István I ja kuninganna Gizella tegid selle aastal 1031.
Kroonimise valitsuskepi koos riigiõunaga võib lõpuks samuti püha Istváni aega dateerida. Keiser Heinrich II ja Burgundia Rudolf III pitseritel hoiavad valitsejad sama kujuga valitsuskeppe. Sellist lühikest valitsuskeppi koos riigiõunaga ei kasutatud regaalina ei varem ega hiljem.
Regaalid tänapäeval.
Pühal kroonil on olnud elav ajalugu, seda on palju kordi varastatud, peidetud, kaotatud, taasleitud ja välismaale viidud. Árpádi dünastia (1000–1301) ajal hoiti kroonimise regaale kroonimise linnas Székesfehérváris. Hiljem asus kroon ühes kolmest kohast: Visegrádis (Pesti komitaadis), Pozsonys (tänapäeva Bratislava) või Budas. Aastatel 1805–1806 hoiti krooni umbes kolm kuud Munkácsi lossis (nüüd Mukatševe Ukrainas). Lajos Kossuth võttis krooni ja kroonijuveelid pärast 1848. aasta Ungari revolutsiooni kokkuvarisemist kaasa ja mattis need puidust kastis pajumetsa Orșova lähedal Transilvaanias. Hiljem kaevati need üles ja toodi aastal 1853 tagasi kuningalossi Budas.
Teise maailmasõja lõpus sai Ameerika Ühendriikide 86. jalaväediviis kroonijuveelid 4. mail 1945 kätte Mattsees Austrias. Kroonijuveelid viidi Lääne-Euroopasse ja anti lõpuks Ungari krooni valvuri poolt hoiule Ameerika Ühendriikide Armeele, et kaitsta neid Nõukogude Liitu sattumise eest. Külma sõja ajal hoiti krooni Ameerika Ühendriikide Kullahoidlas Fort Knoxis Kentucky osariigis kõrvuti Ameerika kullareservide ja teiste hindamatute ajalooliste esemetega. Pärast ulatuslikke ajaloolisi uuringuid krooni ehtsuse kinnitamiseks tagastati see Ameerika Ühendriikide presidendi Jimmy Carteri käsul 6. jaanuaril 1978 Ungari Rahvavabariigile. Enamik praeguseid akadeemilisi teadmisi Ungari kuninglike regaalide kohta pärinevad sellest tänapäevasest uuringust. Ameerika Ühendriikides toimunud poliitilise arutelu järel sisaldas juveelide tagastamise leping palju tingimusi, kindlustamaks, et Ungari rahvas, mitte Ungari kommunistlik valitsus, on juveelide pärija.
Pärast kommunismi langemist aastal 1990 lisati kroon riigivapile, kui Rahvusassamblee valis sõjaeelse vapi, eelistades seda kroonita Kossuthi vapile aastast 1849.
Kroonimise regaalide muud elemendid.
Suurem osa keskaegsest kroonimisregaalide kogust on säilinud, mis on Euroopas ainulaadne. 1. jaanuaril 2000 viidi Ungari Püha kroon Ungari Rahvusmuuseumist Ungari parlamendihoonesse. Ka valitsuskepp, riigiõun ja kroonimismõõk viidi sinnasamasse.
Väga lai kroonimismantel jääb väärisgaasiga täidetud klaasist hoidlasse Rahvusmuuseumis oma erilise kehva seisundi tõttu. Erinevalt kroonist ja teistest regaalidest dateeritakse algselt punast värvi mantel István I aega ja see on valmistatud 1030. aasta paiku. Vanad ürikud kirjeldavad rüüd kuninganna ja tema õvede käsitööna ning mantli tagaosa keskpaik kannab kuninga ainust teadaolevat portreed (mis näitab tema krooni, mis pole praegu olemasolev). Ümara ladinakeelse tikitud pealdise järgi on mantel tuvastatav piiskopi kaasulana.
Valitsuskeppi peetakse kunstiliselt kõige väärtuslikumaks esemeks Ungari kuningliku inventari hulgas. Sellel on mäekristallist kuul, mis on kaunistatud graveeritud lõvidega, 10. sajandi Fatimiidide kalifaadi haruldane toode. Selle käepidemeks on puupulk, mis on ümbritsetud väga peenelt sepistatud hõbeornamendiga.
Tseremoniaalne sirge mõõk Püha krooni kogus on 14. sajandi Itaalia toode. Kuid arvatav algupärane kroonimismõõk István I ajast on aastast 1368 Praha Püha Vituse toomkirikus. Selle lühikese (60 cm) elevandiluuga kaunistatud Normanni mõõga hea seisund näitab Ulfberhti seppade oskusi 10. sajandi viikingite terasetöökodades Reinil (vaata Oakeshotti klassifikatsioon).
Väidetavalt kuningas István I-le kuulunud piik, mis on näha mantliportreel, saadi teadaolevalt Saksa-Rooma keisrilt 1100. aasta paiku.