tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lelle

Lelle (varem ka "Hiiekõnnu") on alevik Rapla maakonnas Kehtna vallas.
Lelles on õigeusu kirik, lasteaed, rahvamaja, raamatukogu ja jalgpallistaadion. Aleviku lähedal on Kastna hiiemägi.
Alevikus on Lelle raudteejaam. Raudteeühendus on Tallinna, Viljandi ja oli detsembrini 2018 Pärnuga.
Kuni 2009. aasta suveni tegutses asulas Lelle põhikool.
Aastatel 2004–2010 toimus Lelles muusikafestival Lelle Alternatiiv.
Asulast lõunasse Põllu küla alale jääb Lelle kalmistu.
Sport.
Alates 1930. aastatest populaarseim spordiala olnud jalgpall. Suviti mängitakse ka võrkpalli ja korvpalli, talviti jäähokit. Sportimiseks on loodud võimalused Lelle staadionil ja renoveeritud vana rahvamaja läheduses.
Mehhanismide ja masinate teooria mõisteid

"Siin on loetletud mehhanismide ja masinate teooria mõisteid."
Triboloogia mõisteid

"Siin on loetletud Triboloogia mõisteid.
Kiirtaandusmehhanism

Kiirtaandusmehhanism (inglise: "quick-return mechanism") ehk kiire tagasikäiguga mehhanism on kiire tagasikäiguga mehhanism, millel on aeglane tööliikumine ja kiire tagasikäik. Kiirtaandusmehhanism on näiteks risthöövelpingi mehhanism.
Keskratas

Keskratas ehk tsentraalratas on planetaarülekandes sise- või välishammastega ratas, mille geomeetriline telg ühtib ülekande peateljega.
Kerapaar

Kerapaar (inglise: "spherical pair" või "spheric pair") on madalam kinemaatiline paar, millel on kolm vabadusastet (kolm rotatsiooni).
Vaskna järv

Vaskna järv on järv Võru maakonnas Rõuge vallas Suure Munamäe kagujalamil.
Kirjeldus.
Vaskna järve pindala on 37 ha, suurim sügavus 9,5 m ja asub merepinnast 242 m kõrgusel. Järv on praeguseks jagunenud kaheks eraldunud osaks Suur- ja Väike-Vasknaks.
Järve kaldad on võsastunud ja kõrged, kohati põllumaa all. Suur-Vaskna kaldad on enamasti kruusased või liivased, Väike-Vasknal aga pehmed ja soostunud.
Läbivool.
Läbivool on suhteliselt tugev, sisse voolab Järvepera oja Tuulijärvest ja esineb allikaid, välja voolab Iskna jõgi.
Liigendnelilülik

Liigendnelilülik (inglise keeles "four-bar linkage") on kolmest liikuvast lülist ja ühest kinnislülist koosnev liigendmehhanism.
Liigendmehhanism

Liigendmehhanism (inglise: "link mechanism" või "articulated mechanism") on mehhanism, mille lülid moodustavad üksteisega ainult rotatsioonipaare.
Kaksikkulissmehhanism

Kaksikkulissmehhanism (inglise: "double-slider mechanism" või "elliptic trammel") on neljalüliline mehhanism kahe kulissiga, mida ühendab nurkkeps. Ülekandesuhe i=0=const. Kaksikkulissmehhanismi põhimõttel töötab vaheristikuga sidur.
Kruvimehhanism

Kruvimehhanism (inglise: "screw mechanism") on mehhanism, milles on vähemalt üks kruvipaar.
Düaad

Düaad (inglise keeles "binary link") ehk kahehaarmeline grupp on mehhanismi elementaarne struktuurigrupp, mis koosneb kahest lülist ja kolmest kinemaatilisest paarist.
SEAT

SEAT (lühend sõnadest "Sociedad Española de Automóviles de Turismo" (Hispaania Turismiautode Ettevõte)) on Volkswagen Groupi kuuluv Hispaania suurim autotootja. Asutatud 1950. aastal Fiati tütarettevõttena. Suurim osalus kuulus Hispaania valitsusele diktaator Francisco Franco juhtimisel. Esimene tehas asus Barcelona lähedal Zona Francas.
Algselt valmistas SEAT väga väikeste muudatustega Fiati mudeleid. Näiteks SEAT Panda (hiljem tuntud kui Marbella) põhines Fiat Pandal. SEAT 600 (baasmudel Fiat 600) oli paljude Hispaania perekondade esimene auto. Esimene Fiati kaastööta SEAT-i logo kandev auto ilmus turule 1982. aastal ning kandis nime SEAT Ronda. Selleks oli muudetud Ritmo, mis tõi SEAT-ile kohtuasja, kuna väidetavalt olid mudelid liiga sarnased. Tolleaegne SEAT-i president Juan Miguel Antoñanzas näitas ajakirjanikele Ronda mudelit, millel oli kõik erinevused Fiat Ritmost erekollaseks värvitud. Selline esiletoomine lõpetas vaidlused.
1981. aastal, kui Fiat võttis oma osaluse välja, kirjutati alla koostööleping Volkswagen Groupiga. 1986. aastal oli Volkswagen Group enamusaktsionär ning 1990. aastal kuulus SEAT 100% Volkswageni omandisse.
Praegused mudelid.
Praegused mudelid on nimetatud Hispaania kohanimede järgi.
Karula järv

Karula järv (ka: Uue-Võidu järv) on kaitsealune looduslik järv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonna Viljandi valla Karula ja Aindu külas.
Asukoht.
Järv asub Sakala kõrgustikul Auksi-Võistre-Karula ürgorus. Järve läänekaldal asub Aindu ja idakaldal Karula küla, küladevaheline piir jookseb piki järve. Viljandi linnast asub järv paar kilomeetrit põhja pool ja jääb Viljandi tee ligidale.
Kirjeldus.
Järve pindala on 22,1 ha, pikkus 1,3 km, laius 360 m, keskmine sügavus 4,8 m, suurim sügavus 15 m, kõrgus merepinnast 72,4 m ja valgla suurus 32,2 km² ja vee maht 1 214 000 m³. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Karula järv on põhja-lõunasuunaline, tippudest kitsam ja keskelt laiem. Põhi süveneb järsult, sügavaim koht on laiemas osas idakalda lähedal. Järvest põhja pool asub soostunud ja võsastunud nõgu, mille kaudu voolab järve Uueveski oja, lõuna pool muutub järv sujuvalt kitsamaks ja selle tipust voolab välja Uueveski oja. Lisaks ojale saab järv vett allikatest. Järve põhi on suuremas osas liivane või savine.
Kalastik.
Kaladest leidub järves latikat, särge, ahvenat, haugi, koha, linaskit, nurgu, roosärge, kokre ja lutsu.
2018. aastal tehtud uuringu katsepüügiga püüti järvest kümmet liiki kalu, kõige rohkem särge, nurgu ja roosärge. Uuringiga sedastati, et järve sügavamad veekihid on hapnikuvaesed ning kalad liiguvad vaid kaldavööndis ja vee pinna ülakihis. Sellised tingimused ei sobi mitmele kalaliigile. 
Looduskaitse.
Järve ja seda ümbritseva maastiku kaitseks on loodud Uue-Võidu maastikukaitseala.
Ajalugu.
Järve läänekaldal asub Aindu asulakoht, mille algusajaks peetakse hilisrauaaega. Idakaldal asuvad Karula mõisa pea- ja kõrvalhooned.
Üle järve on varem ehitatud sild, mis nüüdseks on hävinenud.
Panthalassa

Panthalassa oli ookean, mis ümbritses Pangaea hiidmandrit.
Pangaea lagunemise järel tekkisid Atlandi ookean ning Põhja-Jäämeri ning Panthalassa osadest moodustusid Vaikne ookean ja India ookean.
Kuuni järv

Kuuni järv (ka "Kunijärv", "Pärsti järv", "Pärsti Suurjärv") on looduslik järv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Pärsti külas, Epra–Sürgavere–Klaassepa tee ligidal.
Kirjeldus.
Kuuni järve pindala on 17,2 ha, suurim sügavus 6 m ja keskmine sügavus 3,6 m, asudes 92,6 m kõrgusel merepinnast. Järves asub üks saar pindalaga 0,06 ha. Järve veevahetus on 2 korda aastas. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Limnoloogilise tüübi järgi on Kuuni järv hüpertroofne ehk ülirohketoiteline järv.
Kuuni järv asub põhja-lõuna suunal. Järve põhjatippu suubub Kirjusilla oja, mis saab alguse Pärsti järvest, lõunapoolsest otsast voolab välja Valuoja.
Kaladest leidub järves särge, latikat , roosärge, ahvenat ja haugi.
Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Pangaea

Pangaea oli ligikaudu 300–200 miljonit aastat tagasi eksisteerinud hiidmanner, mis sisaldas kõiki tänapäeva mandreid.
Pangaea lagunemise tagajärjel tekkisid kõigepealt Gondwana, mis hõlmas tänapäevast Austraaliat, Aafrikat, Lõuna-Ameerikat, Antarktist, Hindustani poolsaart ja Madagaskarit, ning Lauraasia, mis sisaldas Laurentiat (tänapäevase Põhja-Ameerika tuum) ning Euraasiat. Gondwana ja Lauraasia edasise lagunemise tagajärjel tekkisid tänapäevased mandrid ning mandrilise maakoorega saared. Pangaead ümbritses Panthalassa ookean, mille tänapäevane järeltulija on Vaikne ookean.
Nimi "Pangaea" pärineb Alfred Wegenerilt (1912). Mandrite lagunemist ja üksteisest eemaldumist nimetas ta mandrite triiviks. Algselt ei pälvinud see hüpotees toetust, sest Wegener ei suutnud usutavalt seletada, mis põhjusel mandrid triivivad. Tänapäeval on esialgne mandrite triivimise idee asendatud laamtektoonika teooriaga, mis loodi 1960. aastail.
Arvatakse, et umbes 250 miljoni aasta pärast jõuavad Maa praegused mandrid taas ühte kohta kokku. Nii moodustuva uue hiidmandri nimeks on pakutud Pangaea Ultima (ka Pangaea Proxima).
Mehhanismi struktuurskeem

Mehhanismi struktuurskeem koostatakse mehhanismi struktuuri uurimiseks. Mehhanismi struktuurskeemil nädatakse ainult lülide liiki ja paaride klassi.
Lauraasia

Lauraasia oli mesosoikumi lõpul eksisteerinud hiidmanner, mis tekkis Pangaea lagunemise tagajärjel ning lagunes ise seoses Atlandi ookeani basseini avanemisega Euraasia ja Laurentia (Põhja-Ameerika) mandriks.
Roheline Partei (Rootsi)

Roheline Partei (rootsi "Miljöpartiet de Gröna", lühend MP; otsetõlkes: Keskkonnapartei Rohelised, tavaliselt nimetatakse Rootsis parteid "Miljöpartiet", tõlkes Keskkonnapartei) on Rootsi partei. Partei asutati 1981. aastal tuumaelektrijaamade vastase liikumise baasil, mis osales 1980. aasta vastavateemalisel referendumil. 
Esimesed Riksdagi (Rootsi parlament) kohad võitis partei 1988. aastal, kuid kukkus parlamendist välja 1991. aasta valimistel. Parlamenti naasid rohelised 1994. aasta valimistel.
Partei programm.
Rohelised taotlevad Rootsi tuumajaamade sulgemist ja nende asendamist alternatiivsete energiaallikatega. 2008. aastani oli partei Euroopa Liidu vastane, jäädes ELi kriitiliseks.
Partei juhtkond.
Rohelistel ei ole liidrit, vaid on kaks eestkõnelejat. Partei sisereeglite järgi peavad eestkõnelejad olema sooliselt võrdses proportsioonis.
Praegused eestkõnelejad on Isabella Lövin ja Per Bolund. 
Valimistel.
2018. aasta Rootsi parlamendivalimistel sai partei 4,6% häältest ja 16 kohta 349-st. Alates 2014. aastast ollakse koalitsioonis Sotsiaaldemokraatidega. Tegemist on vähemusvalitsusega. Rohelistel on praeguses valitsuses 5 ministrikohta, Sotsiaaldemokraatidel 18 ministrikohta. 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai partei 11,52% häältest ja 3 kohta 21-st.
Rahvusvahelised kontaktid.
Partei kuulub Ülemaailmsete Roheliste ühendusse, Euroopas Euroopa Rohelistesse. Euroopa Parlamendis Euroopa Roheliste ja Euroopa Vabaliidu gruppi.
Laurentia

Laurentia on Põhja-Ameerika tuumaks olev vana kontinentaalse maakoorega stabiilne litosfääri plokk ehk kraaton.
Geoloogilises ajas on Laurentia olnud korduvalt kas teiste mandritega koos (Pangaea, Lauraasia) või iseseisvalt. Praegu esineb ta Põhja-Ameerika kujul teistest mandritest eraldiseisva mandrina. Tänapäevane Põhja-Ameerika koosneb peale vana ning tasandunud pinnamoega Laurentia ehk Põhja-Ameerika kraatoni veel ka kraatonist lääne pool asuvast noorest kurrutatud maakoorest, mis väljendub reljeefis kurdmäestikena (Kordiljeerid). Nende teke on seotud Vaikset ookeani moodustavate laamade subduktsiooni, sellega seotud vulkanismi, magmatismi, orogeneesi ning kontinentaalse akretsiooniga.
Balansseerimine

Balansseerimine (inglise: "balancing") ehk tasakaalustamine on pöörlevate masinaosade tasakaalustamine häirivmassi kõrvaldamise või tasakaalustusmassi lisamise teel.
Benue jõgi

Benue (inglise; prantsuse "Bénoué") on jõgi Aafrika läänes. Jõgi algab Adamaoua mägismaalt. Ülemjooksul voolab mägijõena põhja. Seejärel laskub laia orgu, kus voolab rahulikult läände. Suubub vasakult Nigerisse.
Pikkus 1400 km. Suurim lisajõgi on Kébi.
Nüktofoobia

Nüktofoobia (kreeka "nyx" 'öö' + "phobos" 'kartus') (ka: "Ahluofoobia", "skotofoobia", "lügofoobia" ja "müktofoobia") on haiguslik pimedusepelgus, öökartus. Nüktofoobia on üks sagedasemaid foobiaid.
Nüktofoobia nagu kõigi foobiate tavalisimad sümptomid on hingetus, ülemäärane higistamine, iiveldus, kuiv suu, südamepekslemine, sageli näib olevat tugevalt häiritud ka rääkimine ning mõtlemine.
Selle foobia all kannatajatel on ebanormaalne ja alaline kartus pimeduse ees, ehkki nad teavad ja võivad aru saada pimeduse kahjutusest, ei suuda nad pimeduse korral olla normaalsed. 
Nüktofoobia esineb kõige enam lastel.
Chathami saar

Chathami saar (moriori "Rekohu", maoori: "Wharekauri") on Uus-Meremaale kuuluv saar Vaikses ookeanis. Ta on üks Chathami saartest.
Chathami pindala on 900 km². Saar on künklik, ulatudes kuni 294 meetrini merepinnast. 
2006. aastal elas Chathamil 564 inimest. 2022. aastal elas seal 660 inimest.
Pottsepis

Pottsepis ehk pottsepatooted (ka talurahvakeraamika või jäme keraamika) on puhtast või liivasegusest punasavist valmistatud poorsed pottsepatooted. Enamasti on need kaetud angoobide ja lihtsakoeliste toorglasuuridega (valdavalt läbipaistvate pliiglasuuridega). Põletatud temperatuurivahemikus 850–1000 °C.
Eelpõletus tehakse vahemikus 800–900 °C, glasuuripõletus 900–1000 °C. Praktiseeritakse ka ühekordset põletust.
Pottsepatoodetes kasutatav keraamiline mass.
Pottsepatoodete jaoks sobivat keraamilist massi valmistatakse enamasti ühe savi alusel, lisades sellele vajadusel lahjendajaid (tavaliselt liiva 10–20% ulatuses). Paremaid tulemusi on võimalik saavutada kahe savimassi kokkusegamisel, millest üks on rasvasem ja teine liivasem. 
Pärast põletust jääb keraamilise massi värvus kollakaspruuniks või punakaks. 
Pottsepis Eestis.
Eestis leiduvad savid sobivad pottsepatoodete valmistamiseks peaaegu eranditult.
Pottsepatooteid on valmistatud näiteks Setumaal.
Fritt

Fritt (itaalia keeles "fritta" 'klaasmass') on emailide ja glasuuride toormaterjal, mida saadakse klaasimoodustajate (kvartsliiva, päevakivi, naatriumkarbonaadi ja boorhappe) ja abiainete (oksüdeerijad, metallioksiidid, pigmendid) kokkusulatamisel klaasjaks massiks. Sulafritt jahutatakse külmas vees ning saadud räbu jahvatatakse pulbriks.
Frittimine

Frittimine on glasuuride ja emailide valmistamise esimene etapp, mille käigus pulbersegu kuumutatakse kõrgel temperatuuril klaasjaks massiks. 
Tööprotsess.
Peenestatud ning läbisegatud glasuurmaterjale kuumutatakse spetsiaalsetes fritiahjudes või frititiiglites glasuuri enda sulamistäpist mõnevõrra kõrgemal temperatuuril. Glasuurisegu sulab vedelaks klaasmassiks. Kuum sulafritt juhitakse ahjust välja veepaaki, kus ta hetkega klaasjaks räbuks pihustub. Räbu peenestatakse ja jahvatatakse pulbriks.
Frittimisel jäetakse välja osa tulekindlatest ja vees lahustumatutest komponentidest (näiteks kaoliin), mis lisatakse hiljem jahvatamise käigus.
Võimalikud vead frittimisel.
Fritt ei tohi jääda tooreks. See tähendab, et glasuurisegu sulamisel ei sula fritt ühtlaselt ja glasuuris säilivad osaliselt vees lahustuvad komponendid. Seda kontrollitakse raudvarda torkamisega sulafritti. Kvaliteetse friti puhul on väljatõmmatud vardalt mahavalguv klaasniit ühtlane ja ilma sõlmede ning paksenditeta.
Frittimise vajalikkus.
Frittimine parandab glasuuri kvaliteeti.
Frittimine (kokandus)

Frittimine (sõna "friteerimine" pole soovitatav) on toiduainete küpsetamine rasvavannis temperatuuril 180–200 °C.
Frittida saab vokkpannil, potis ja spetsiaalses frittimisnõus – fritteris ehk fritüüris.
Frititud toidu tuntuim näide on friikartulid (prantsuse keeles "pommes frites"). Hinnatud frititud toidud on ka paneeritud broileritiivad, kala ja pelmeenid. Fritteris saab valmistada ka magusaid küpsetisi, näiteks kohupiimapalle ja sõõrikuid.
Lehte Aava

Lehte Aava (4. juuli 1946 Tallinn – 24. mai 2022 Tallinn) oli eesti orkestri- ja koorijuht ning pedagoog.
Ta lõpetas 1974. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi puhkpilliorkestri dirigeerimise erialal. Ta kaitses diplomitöö "Ülevaade Tallinna keskkoolide muusikaklasside tööst". 
Lehte Aava on maetud Tallinna Pärnamäe kalmistule.
Kerttu Aaving

Kerttu Aaving (sündinud 1977 Põlvas) on eesti lapsnäitleja. Ta mängis filmis "Naerata ometi" Kerttu rolli.
Maie Aav

Maie Aav (sündinud 3. juulil 1973) on Kihnu kultuuritegelane ja ametnik.
Ta lõpetas 1991 Sindi Gümnaasiumi hõbemedaliga ning 1996 Tallinna Pedagoogikaülikooli infoteaduste erialal diplomitööga "Kihnu saar kirjasõnas (kuni a. 1940)". 
Ta on olnud Kihnu valla vallasekretär, sihtasutuse Kihnu Kultuuriruum juhatuse liige alates 14. veebruarist 2004 ning Sihtasutuse Avatud Kihnu Fond infotöötaja. Praegu töötab ta Kihnu muuseumi juhatajana.
1999. aasta kohalike valimiste ajal oli ta Kihnu valla valimiskomisjoni sekretär.
2002. aasta kohalike valimiste ajal oli ta Kihnu valla valimiskomisjoni liige.
Islami keraamika

Islami keraamika on ajavahemikus 7.–17. sajand islamimaailmas loodud keraamika.
Eeldused keraamika arenguks.
Islami teke ja levik ühendas Araabia poolsaare nomaadide hõimud ning muutis võimalikuks võimsa islamiriigi tekke. Seoses sellega tekkisid soodsad võimalused ka kultuuri arendamiseks.
Kunsti suhtus islam valdavalt neutraalselt, kuid sellele kehtisid siiski mõned piirangud. Näiteks oli keelatud kujutada elusolendeid (mis soodustas keerukate ornamentide teket) ja kasutada religioosses kunstis väärismetalle (mis lõi eeldused keraamika senisest laialdasemaks kasutuselevõtuks).
Keraamika arendamist mõjutas ka Siiditee kaudu islamimaailma jõudev kõrge kvaliteediga Hiina keraamika. Hiina keraamika kõrge hind ja rohked sakraalehitised, mis vajasid keraamilisi plaate sise- ja väliskujunduse tarbeks, soodustasid keraamika kohapealset arengut.
Uuendused keraamikas.
9. sajandil leiutati valge kattev tinaglasuur, mis võimaldas värvilisest madalkuumussavist valmistatud esemeid valge pealispinnaga katta. Valgele pealispinnale maaliti glasuuripealsete värvidega. Selles tehnikas valmistatud keraamikat nimetatakse minai-keraamikaks (pärsia keeles "minai" 'email') ja see tehnika saavutas kõrgtaseme 11.–12. sajandil Pärsias Seldžukkide valitsemisajal.
9. sajandil arendati Samarras ja Bagdadis välja lüsterkeraamika, milles maaliti hõbeda-ja vaseühendeid sisaldavate lüstervärvidega valgele tinaglasuurile peale dekoor ja seejärel teostati reduktsioonpõletus. Lüstertehnika võimaldas saavutada kallihinnaliselt mõjuvat ja mitmevärviliselt säravat pealispinda, mida kasutati rohkelt nõude ning keraamiliste seina- ja põrandaplaatide tootmisel.
Frittkeraamika (tulevase frittportselani eelkäija) väljaarendamine. Savisse kvartsliiva ja fritipulbri sissesegamisel saadud tihe valgeks põlev keraamiline mass oli küll madalamal temperatuuril põletatud kui Hiina portselan, kuid tänu klaasipuru sisaldusele küllaltki tihe ja portselani jäljendav. Läbikumavus saavutati nõudesse tehtud aukudega, mis hiljem läbipaistva glasuuriga kattusid.
12. sajandil muutus populaarseks lakabi-keraamika (pärsia keeles "lakabi" 'maalitud'), mille dekoor oli reljeefne kontuurjoonis, mis hoidis ära erivärviliste glasuuride kokkuvalgumise eseme pinnal. Lakabi-keraamika peamiselt kasutatud motiivideks said kalligraafilise kirja ja linnu (põhiliselt paabulinnu) kujutised.
Hispaanias arenes välja ka omapärane Hispaania-mauri keraamika, mida kasutati laialdaselt paljudes tollel ajal püstitatud esindushoonetes. Hispaania-mauri keraamikat teostati lüstertehnikas ja kaunistati rohkete ornamentidega. Oluliseks keraamikakeskuseks kujunes Valencia maakond.
Mõju Euroopa keraamikale.
Euroopas võeti islami keraamikast üle valge kattev tinaglasuur ja lüstertehnika. Samuti olid Hispaania-mauri keraamika ja İzniki keraamika (Türgis, İzniki linnas, 15.–18. sajandil valmistatud keraamika) suureks eeskujuks tollasele Euroopa keraamikale ja mõjutasid kogu Euroopa keraamika edasist arengut.
Angela Aak

Angela Aak (sünninimi Andres Aak; sündinud 7. aprillil 1966) on eesti kitarrist ja laulja. 
Ta mängis ansamblis Blacky.
Varem on ta mänginud ansamblites VanGogh, Vanemõde, Henhouse, T-Klaas, Gunnar Grapsi Grupp, Long Loff ning Aak &amp; Oja. 
Ta on läbi teinud sookorrigeerimise operatsiooni.
Drossel

Sõnal "drossel" (saksa sõnast "Drossel" &lt; "drosseln" 'takistama') on mitu tähendust.
Idiomorfsus

Idiomorfsus on mineraalitera sarnanemine tema kristallstruktuuri ehitusest tuleneva ideaalse haabitusega.
Mineraaliteri, mis teatud määral vastavad sellele kujule, nimetatakse idiomorfseiks, vastupidisel juhul ksenomorfseiks ning vahepealsel juhul hüpidiomorfseiks.
Need terminid on kasutusel peamiselt petrograafias, kus niimoodi iseloomustatakse mikroskoobi abil uuritavate kivimite koostisse kuuluvaid mineraaliteri. Näiteks tardkivimite puhul on tüüpilisel juhul magmast varem kristalliseerunud mineraalid idiomorfsemad, sest neil on piisavalt ruumi, et omandada neile tüüpiline kuju. Hilisema kristallisatsiooniga mineraalid peavad aga sobituma juba formeerunud kristallide vahelisse ebaregulaarse kujuga ruumi ning on seetõttu ksenomorfsemad.
Gerard Way

Gerard Arthur Way (sündinud 9. aprillil 1977 Summitis New Jerseys USA-s) on ansambli My Chemical Romance asutaja ja solist. 
Ta oli ühtlasi bändi basskitarristi Mikey Way vanem vend. Gerard on abielus Lindsey Ballatoga, kes on bändi Mindless Self Indulgence bassist. Neil on tütar Bandit.
Elulugu.
Way sündis Summitis New Jersey osariigis Donald ja Donna Lee Way peres. Üles kasvas ta Belleville'is. Laulmisega hakkas Way tegelema neljandas klassis, kui osales koolinäidendis "Peeter Paan". Tema emapoolne vanaema Elena Lee Rush õpetas poisi laulma, joonistama ja esinema. Gerard on intervjuudes öelnud, et tema vanaema on talle õpetanud kõike, mida ta praegu teab. 
Ta armastab kõiki loomi, kuid on allergiline kasside suhtes.
Gerard Way lõpetas 1995. aastal Belleville'i keskkooli, läks ta õppima New Yorki Visuaalsete Kunstide Kooli ning lõpetas selle bakalaureusekraadiga.
Durgā

Durgā on hinduistlik naisjumalanna, jumaliku väe naisaspekti üks kehastus. Tema nimi tähendab 'mõistetamatu'. Durgāl on nii rahuarmastav kui raevukas aspekt, milles väljendub vastavalt Universumi sünnitav ja hävitav tung. Teda kutsutakse ka teiste nimedega: Parvati, Ambika, ja Kālī.
Durgā on naissoost sõjajumalanna, kes loodi võitluseks deemonite vastu. Teda kutsutakse ka daakinite kuningannaks. 
Mahišasura isa oli deemonite kuningas Rambha, kes enda hetkelises kiimas heitis ühte vesipühvliga ja selle armastuse viljana sündis Mahišasura. Ta võis muuta enda kuju ja välimust, see tähendab võtta nii inimese kui ka vesipühvli kuju ("mahiša" tähendab pühvlit). Mahišasural oli imeline omadus - ta oli võitmatu taplustes, nii et ükski jumal ega inimene ei saanud temast jagu, isegi mitte taevaste kõige võimsamad (Brahma, Višnu ja Rudra). Mahišasura oli nii vaimustuses enda võitmatusest, et enda hulluses tegi maailmas mida tahtis. Nii taevad, põrgud kui ka maa kannatasid tema terrori ja vandalismi all.
Siis leiti lahendus tekkinud situatsioonile, kuna selgus, et ainult naisterahvas võib Mahišasurat tapluses võita ja maailmas korra majja lüüa. Taevased jumalad meisterdasid kohe imelisel moel valguskiirest valmis jumalanna Durga. Durga tehti pimestavalt ilus lootos-silmade, 10 käe ja kuldselt helkiva nahaga. Tema näo meisterdas Šiva, ülakeha Indra, rinnad tegi kuujumal Chandra, hambad Brahma, põlved Varuna, ja silmad tulejumal Agni. Igaüks jumalustest andis talle ka enda kõige võimsama relva: Indra välgunoole, Rudra kolmhargi, samuti annetasid enda poolt jumalikku varustust Višnu, Brahma, Kubera jt. Durga liikumisvahendiks sai lõvi. Üheksandal noorkuul tappis Durga võitluses kolmhargiga Mahišasura, seepärast on üheksanda kuu loomise ajal alati Durgale pühendatud pidustused ehk puja. Sellest jumalikust tapmisaktist tuleneb šakti mõiste. 
Võitleja Durgat peetakse ka nõidade, nõidumise ja maagia valitsejaks. Nõidasid, kelle üle Durga valitseb, nimetatakse Matrika või Mamo.
Häirivmass

Häirivmass (inglise: "unbalance mass") on pöörleva keha tasakaalu rikkuv mass, mille suurus ja asukoht määratakse balansseerimisel. Häirivmassi mõjul hakkavad kiiresti pöörlevad kehad vibreerima.
Häirivmassi olemus.
Kui mingi keha pöörleb, siis on tal olemas pöörlemistelg. Samas on igal kehal olemas ka raskuskese (teatud kehadel, näiteks auto väntvõllil, on neid mitu). Kui raskuskese ei asu pöörlemisteljel, on tegemist häirivmassiga. Balansseerimisega viiakse raskuskese pöörlemisteljele.
Geomeetriline lukustamine

Geomeetriline lukustamine ehk sundlukustamine on mehhanismi või kinemaatilise paari elementide kontakti püsivuse (sundkontakti) saavutamine nende elementide sobiva geomeetrilise kujunduse abil. Nii näiteks on rulltõukuri rull ketasnuki soones geomeetriliselt lukustatud, sest kontakt nende vahel on ilma abivahenditeta (vedrudeta) alati tagatud.
Siirdeandur

Siirdeandurid ehk nihkeandurid on andurid, mis mõõdavad asendi muutust ehk suhtelist asendit mingi lähteasendiga
võrreldes. Absoluutasendi mõõtmiseks tuleb siirdeandurit enne töö algust kalibreerida.
Siirdeanduriteks on kõik impulssandurid, mille väljundimpulsside sagedus on võrdeline
liikumiskiirusega, impulsside arv aga siirdega.
Modulatsiooniketas

Modulatsiooniketas on läbipaistvate piludega ketas, mis pöörlemisel sulgeb perioodiliselt valgusvoo pääsu fototajurile (fotodioodile) ning tekitab viimases perioodiliselt muutuva voolu. Pulsatsiooni sagedus on võrdeline ketta pöörlemiskiirusega, vooluimpulsside arv aga ketta pöördenurgaga. Anduri täpsus sõltub impulsside arvust ühe pöörde kohta. 
Valgusvoo pulsatsioonisageduse suurendamiseks kasutatakse lisaks modulatsioonikettale mitmesuguse mustriga rasterplaate, mille pilud on modulatsiooniketta piludega võrreldes kaldu. Sel juhul läbib valgusvoog nii modulatsiooniketta kui ka rasterplaadi ning ühe pilu möödumisel tekib fototajuril mitu voo maksimumi ja miinimumi. Täpsetelt fototajuriga impulssanduritelt saadakse 1000...10 000 ja rohkemgi impulssi ketta ühe pöörde kohta.
Kiirendusandur

Kiirendusandur, kiirendussensor, kiirendusmõõtur või aktseleromeeter (ld "accelerare" kiirustama + "metreō" mõõdan) on kiirenduse mõõtemuundur, mis enamasti mõõdab muunduri testmassile mõjuva inertsijõu suurust. Kiirendusandur on inertsiaalanduri alaliik.
Mõõtesuurused.
Lineaarkiirenduse SI ühik on m•s‒2 (meeter sekundi ruudu kohta). Praktikas väljendatakse kiirendust sageli raskuskiirenduse kordsena või osana. Raskuskiirenduse tähis on "g" (kaldkirjas) ning selle keskmiseks väärtuseks (Maa pinnal) loetakse 9,81 m•s−2. Seega
 formula_1
Mõõtemeetodid.
Kuni 1970. aastateni kasutati kiirenduse mõõtemuunduri elemendina nn tundlikul teljel liikuvat testmassi, mida koos vurri põhimõttel toimiva güroskoopanduriga kasutati inertsiaalnavigatsioonis. Seejärel võeti kasutusele täpsemad tajurid, mis põhinevad peamiselt piesoelektrilisel efektil ning mille valmistamisel rakendatakse MEMS-tehnoloogiat. Nii valmistatud miniatuursed andurid massiga mõni gramm võimaldavad mõõta kiirendusi väärtusteni isegi üle 100"g", kusjuures mõõteviga ei ületa 0,01"g".
Piesoelektrilised andurid.
Piesokeraamiline plaat muundab mehaanilise survejõu muutuse vahetult elektrisignaaliks, vajamata välist elektritoiteallikat. Survejõudu tekitab plaadile kinnitatud testmass. Muunduri väljundist saadakse analoogsignaal, mis antakse tarbe korral analoog-digitaalmuundurisse.
Elektromehaanilised mikrosüsteemid.
Tänapäeval on kõige levinumad miniatuursed MEMS-andurid. Need kujutavad endast ränikiibil valmistatud vedru-mass-süsteemi, milles vedruks on vaid mõne mikromeetri laiune vetrumisvõimeline räniriba, mis moodustatakse fotolitograafiliselt ja eraldatakse ränidioksiid-aluskihist söövituse teel. Vetruv riba moodustab koos lähedal asetseva paikse elektroodiga kondensaatori, mille mahtuvuse muutus võib olla umbes 1 pikofarad (10‒12 F). Kiirendusest tingitud survejõu mõjul kondensaatori mahtuvus muutub. Mahtuvusmuutuse mõõtelülitus on kondensaatoriga integreeritult samal kiibil.
Kondensaatori asemel võib olla ka survele reageeriv piesotakistuslik kiht vetruval ribal. Siis mõõdab elektroonikalülitus takistusmuutust.
Kasutamine.
Kiirendusanduril on palju kasutuskohti, näiteks
Reguleerimine (tehnika)

Reguleerimiseks nimetatakse süsteemi väljundsuuruse sihipärast muutmist vastavalt
etteantud programmile. Reguleerimine võib toimuda kas käsitsi või automaatselt. Esimesel
juhul muudab reguleeritavat suurust inimene, teisel juhul teeb seda vastavalt etteantud programmile automaatregulaator.
Loogikatehe

Loogikatehe on loogikas tõefunktsionaalne tehe propositsioonidega. 
Loogikatehteid uurib lauseloogika. 
Sagedamini kasutatavad loogikatehted on eitus, konjunktsioon, disjunktsioon, implikatsioon ja ekvivalents. Nende tehete ligikaudsed väljendused loomulikus keeles on muu hulgas:
Lausearvutuses kasutatakse loogikatehteid selleks, et moodustada olemasolevatest lausearvutuse valemitest uusi valemeid.
Hägusloogika

Hägusloogika on loogika, milles tõeväärtus määratakse reaalarvuna 0 ja 1 vahel.
Hägusloogika mõiste ("fuzzy logic") võttis 1965. aastal kasutusele aserbaidžaani päritolu USA matemaatik Lotfi Zadeh, kes pakkus välja hägusa hulga mõistel põhineva hägusa hulgateooria. Samasuunalisi katsetusi oli loogikas siiski tehtud juba 1920. aastatest saati, teiste seas tegelesid sellega Jan Łukasiewicz ja Alfred Tarski
Multiplekser

Multiplekser (ingl "multiplexer", MUX) on kommuteerimislülitus, millel on mitu sisendit ja üks väljund. Sisendid jagunevad infosisenditeks ja juhtsisenditeks. Vastavalt juhtsignaalile lülitab multiplekser väljundisse signaali ühest infosisendist. Olenevalt rakendusalast võivad signaalid multiplekseri sisendites olla analoogsed või digitaalsed.
Kommuteeritavate infosisendite arv on 2"n", kus "n" on juhtsignaalide arv. Järelikult saab näiteks kahe juhtsisendiga ehk kahebitise koodiga ümber lülitada signaale neljast sisendist, kolme juhtsisendiga kaheksast sisendit jne. Multiplekser teostatakse integraallülitusena, mis koosneb loogikalülitustest (varasemates analoogseadmetes olid juhitavateks lülititeks releed või transistorid). Sisendsignaalide andmepakettidest moodustab multiplekser edastamiseks üheainsa andmevoo.
Tsüklilise töötlemisega saab paralleelseid andmevooge multiplekseri abil konverteerida jadavoogudeks. Lisaks saab multiplekserit kasutada lülitusfunktsiooni või mis tahes võimaliku lülitusoleku rakendamiseks. Näitrks kiudoptilise signaali edastamiseks on olemas optilised multiplekserid ja demultiplekserid, mis võivad toimida optiliste lülititena või lainepikkusjaotusega multipleksimise teel teha võimalikuks edastada paralleelselt mitu signaali ühes valguskaabli kius.
Multiplekserile vastupidist operatsiooni teostab demultiplekser, lülitades signaali ühele mitmest väljundist. See ümberlülitamine toimub enamasti perioodiliselt ja nõuab multiplekseri ja demultiplekseri ümberlülitamiste ajalist koordineerimist.
Tähistus ja tööpõhimõte.
Multipleksereid nimetatakse vastavalt nende sisendite arvule. Näiteks kahe sisendi ja ühe väljundiga multiplekserit nimetatakse kaks ühele multiplekseriks ehk lühidalt 2/1 MUX. Nelja sisendi puhul on tegemist 4/1 MUXiga jne.
Elektriskeemidel kujutatakse multipleksereid trapetsi või ristkülikuna, millel on signaalisisendid (skeemil e0 – e3) ja juhtsisendid (s0,s1). Lisaks võib multiplekseril olla ka tööd lubav sisend (tõeväärtuste tabelis E). Kui E-sisend on mitteaktiivses olekus ehk väärtusega 0, siis läheb multiplekserist läbi väärtus 0, kui "E" = 1, toimib multiplekser vastavalt sisendsignaali väärtustele. Kui mõlema juhtsignaali väärtused on nullid, siis valitakse kõige esimene sisend, kui esimese juhtsignaali väärtus on 0 ning teisel 1, valitakse teine sisend jne. Seega mida suurem on juhtsignaalidest tulenev signaali väärtus seda suurema järjenumbriga sisend valitakse.
Kasutusalad.
Multipleksereid saab kasutada paljudes kohtades, kus on vaja mitmest signaalist saada üks andmevoog.
Ajaloost.
Multiplekseri idee alged pärinevad 19. sajandi teisest poolest, kui hakati ehitama telegraafiliine. 1874. aastal leiutas Thomas Alva Edison dipleksimise süsteemi, mille abil sai samal liinil korraga edastada kahte sõnumit, kuid vastu võtta sai neid ükshaaval. 1894. aastal leiutas prantslane Jean-Maurice-Émile Baudot ajajaotusega multiplekseri, mille abil sai läbi ühe telegraafiliini saata korraga mitu sõnumit.
Dekooder

Dekooder on lülitus, mis on ette nähtud etteantud sisendkoodi muundamiseks soovitud väljundkoodiks. Ta tunneb ära sisestatava kahendarvu ja annab signaali vastavasse väljundisse.
Dekoodri ülesanded ja töö.
Dekoodri ülesanneteks on muundada kahendkoodis arv niisuguseks koodiks, millega saab aktiveerida nõutava mälupesa, juhtida number- või tähtindikaatorit, tunda ära mitmesuguseid kodeeritud signaale jne. Kuna dekoodri väljundisse ühendatavad seadmed on erinevad, siis kasutatakse nende juhtimiseks ka erinevaid
dekoodreid. Näiteks on indikaatoritest levinumad 7-segmendilised vedelkristall- ja
valgusdioodindikaatorid ning 10 numbrilised huumlahendusindikaatorid. Seitsme segmendilise indikaatori dekoodril on reeglina 4 sisendit ning 7 väljundit, kümnenumbrilisel aga 4 sisendit ja 10 väljundit. Üldjuhul on dekoodril nii mitu sisendit n, kui mitu kohta on sisendisse antaval kahendarvul. Maksimaalne väljundite arv võrdub kombinatsioonide arvuga
2n. Dekoodreid koostatakse peamiselt NING loogika elementidest.
Suure sisendite arvu korral kasutatakse dekodeerimiseks kaskaadlülitust, kus esimese astme dekooder aktiveerib ühe teise astme dekoodri ning see omakorda ühe väljundi.
Lühiülevaade.
Dekooder ehk desifraator on element, kus on n sisendit ja 2 astmes n väljundit.
Tegemist on loogika elemendiga, mis muudab rööpkoodi unitaarkoodiks, millel on ainult 1 bitt "1", ülejaanud on "0". Tähis: DC, lihtsaima realisatsiooni korral on ehitatud AND elementidest.
Tingmärgid:
Käsudekooder.
Käsudekooder (Instruction decoder) jagab protsessorile toimimiseks ülesandeid juhtsignaalide abil. Ta "tõlgib" käsukoodide registrist saadud bitid protsessori igale osale arusaadavateks juhtsignaalideks.
Alusringjoon

Alusringjoon (inglise: "base circle") on kujuteldav ringjoon, mille abil kujundatakse hammasrataste hammaste evolventsed külgprofiilid. Olenevalt ratta hammaste arvust võib osutuda jalgaderingjoonest pisut suuremaks või väiksemaks.
Mittestabiilne loogikalülitus

Mittestabiilne loogikalülitus ehk impulsigeneraator on selline loogikalülitus, mille väärtus muutub nulli ja ühe vahel. Mittestabiilsed loogikalülitused genereerivad teatud sagedusega impulsse. Arvutites kasutatakse impulsigeneraatoreid seadmete talitluse sünkroonimiseks. Sel juhul nimetatakse impulsigeneraatorit taktigeneraatoriks.
Džnjaana

Džnjaana (tiibeti keeles "ye shes") on transtsendentaalne teadvus. Kõikeületav teadvuse seisund, milles kaob vastuolude taju isikliku ego, mina ja maailma vahel.
Selle vastandmõiste on Manovijñāna (tiibeti keeles "yid gyi rnam-par shes pas") – tavateadvuse seisund ehk tavateadvus.
Vijñāna (tiibeti keeles "rnam par shes pa") – hetkeline teadvuse vool, mis on olemuselt dualistlik.
Universaalne loogikalülitus

Universaalne loogikalülitus on mitmeotstarbeline loogikalülitus, mille abil realiseeritakse suvalisi binaarloogika funktsioone.
Universaalseteks loogikalülitusteks on kommutaatorid, programmeeritavad loogilised maatriksid ja mälud. Ühetaolise ja korrapärase ehituse tõttu nimetatakse neid ka homogeenseteks pooljuhtstruktuurideks. Üldjuhul nimetatakse homogeenseks polüfunktsionaalsetest elementidest koosnevat ühesuguste korduvate sidemetega struktuuri.
Polüfunktsionaalseteks (mitmeotstarbeliseks) nimetatakse elemente, mis realiseerivad mitmeid loogikafunktsioone. Soovitava funktsiooni valikuks peab polüfunktsionaalset elementi saama häälestada. Häälestamine toimub mitmeti: nii vajalike elementidevaheliste ühenduste lisamisega kui ka olemasolevate ühenduste katkestamisega.
Jñāna

Jñāna (:"d"žnaana; sanskrit: ज्ञान, [ˈdʑɲaːnɐ]; pali: "ñāṇa"; hindi: "gyān") tähendab teadma. Sõna kasutatakse India mõttekunstis, kui tõeluse olemuse teadmine.
Aulepa

Aulepa ehk Dirslätt (rootsi keeles ka "Dillet") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Küla asub valla keskosas ning küla kaugus Pürksist on 11 km ja Haapsalust 24 km. Külas asuvad muinsuskaitsealused arheoloogiamälestised Ohvrikivi, kalmistu „Kabelimägi" (osaliselt Suur-Nõmmkülas) ja pakktee. Kohalikest vaatamisväärsustest on säilinud 16. sajandi lõpul rajatud Pärnaste pärn, mõis ja pritsikuur.
Aulepa küla läbivad järgmised riigimaanteed: Harju-Risti – Riguldi – Võntküla tee ja Nõmmküla–Aulepa–Österby tee. Küla territooriumile jääb osa 2009. aastal valminud Aulepa tuulepargist (8 3 MW tuulikut). Külas on 16 elamut-suvilat.
Küla on ürikus esmamainitud 1540. aastal, mil kasutati nimekuju "Dyrschleven", kuid oletatavasti on eestikeelne nimekuju rootsikeelsest külanimest vanem. 1565. aastal on kasutatud nimekuju "Degerslett" ja 1683. aastal kuju "Dirschlet". Saksa- ja rootsikeelne nimekuju tuleneb ilmselt rootsikeelsest sõnapaarist "diger slätt", mis tähendab "suur ala". Mellini atlases esineb küla nimena "Dirslät", kuid kõrval oleva mõisa nimena "Haudlep". Tõenäoliselt tuleb eestikeelne nimekuju sõnadest "haud" ja "lõpe" (piir). Nimi sarnaneb päritolult analoogsete kohanimedega Paslepa, Sutlepa, Rooslepa.
Hara ja Aulepa piiril on Hara teeristi bussipeatus, Aulepa ja Sutlepa piiril aga Aulepa bussipeatus.
Tihendamine

Tihendamiseks nimetatakse masina sisu eraldamist väliskeskkonnast. Tihendamine on lähedane hermetiseerimisele, kuid erinevalt viimasest, mis nõuab õhukindlust, on tihendamise nõuded on leebemad (veekindlus, tolmukindlus jne).
Kasutajaprogramm

Kasutajaprogramm on programm, mis tuleb kasutajal endal programmeerida ja protsessorisse laadida. Kasutajaprogramm on kindla protsessi juhtimiseks, mis tähendab seda, et selles programmis saab määrata reaktsioonid vastavatele katkestustele, töödelda protsessist tulevaid andmeid, määrata tingimused protsessori lülitamiseks talitlusse
ning programmi talitluskõrvalekallete töötlemiseks. Kasutajaprogrammi võib omakorda jaotada lineaarseks ja jaotatud programmiks. Siit tulenevalt eristatakse ka lineaarset ja jaotatud programmeerimist.
Lineaarne programmeerimine

Lineaarseks programmeerimiseks nimetatakse programmi koostamist, milles kõik programmikäsud on üksteise järel reas ning nende täitmine toimub samas järjekorras. Lineaarset programmeerimist kasutatakse lihtsate automaatikaseadmete puhul.
Jaotatud programmeerimine

Jaotatud programmeerimiseks nimetatakse sellist programmi koostamist, milles koostaja jaotab juhtimisprotsessi operatsioonideks ja osaülesanneteks, mis on omavahel seotud kindlate tingimustega.
Jaotatud programmeerimist kasutatakse näiteks programmeeritavate kontrollerite ja muude
kõrgkeeles programmeeritavate seadmete juures.
Jaotatud programmeerimise eelised.
Jaotatud programmeerimise eelisteks on
Kes? Mis? Kus?

"Kes? Mis? Kus?" on raamatusari, mis ilmus aastatel 2000–2009.
Sarja peatoimetaja oli Enno Tammer.
Raamatute kujunduslik eripära oli, et kaantel oli pealkirjas aga raamatus käsitletud aastast järgmine aasta (2001–2010).
Igas raamatus on 480–500 lehekülge, mis kajastavad sündmusi maailmas ja Eestis septembrist augustini (välja arvatud 2001. aasta raamat, kus käsitleti sündmusi alates jaanuarist 2000).
Max von Laue

Max Theodor Felix von Laue (9. oktoober Pfaffendorf 1879 – 24. aprill 1960 Berliin) oli saksa füüsik. Üks tema olulisemaid avastusi oli röntgenikiirte difraktsioon kristallidelt, mille eest ta pälvis 1914. aastal Nobeli füüsikaauhinna. 
Max von Laue korraldatud eksperimendid (mis algasid aprillis 1912 ning mille viisid läbi Walter Friedrich ja tema assistent Paul Knipping) ja nende tulemused avasid tee röntgenikiirguse ja kristallide aatomstruktuuri täpsemale, selgemale mõistmisele, samuti tõid teadusse uue uurimismeetodi – röntgendifraktsioonanalüüsi.
Rannajoon

Rannajoon on merede või suurte järvede veepinna ning maismaa vaheline piir.
Eestis peetakse kokkuleppeliselt suurteks järvedeks Peipsi järve ja Võrtsjärve.
Rannajoone pikkus ei ole üheselt kindlaksmääratav, sest see sõltub valitud punktide tihedusest, mille vahel mõõdetud kauguste summana rannajoone pikkust väljendatakse. Kui punkte on tihedamalt, siis on ka rannajoon pikem. Matemaatiliselt on rannajoon fraktal. 
Rannajoone asukoht ei ole püsiv. See võib muutuda loodete, tuule või muude lühiajalise mõjuga tingimuste toimel, polaaraladel olulisel määral liustike liikumise tagajärjel. Pikemaajalist mõju rannajoone asukohale avaldavad isostaasia, eustaasia, settimine, abrasioon jne. Loode- ja Lääne-Eestis muutub rannajoon peamiselt maakerke toimel, kuid neiks muutusteks (uute laidude tekkeks ja saarte kokkukasvamiseks mandriga) kulub aastakümneid.
Väikese järve veepinna ja maismaa vahelist piiri nimetatakse kaldajooneks.
Einbi

Einbi ehk Enby on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Küla mainiti aastal 1540 "Einbwͤ", aastal 1547 "Enbue", aastal 1560 "Embü", aastal 1565 aga "Ehneby" nime all. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. 
Looduskaitselisi kitsendusi põhjustab rannaalale ulatuv Väinamere hoiuala. Küla territooriumile jääb ka looduskaitsealune Sturesten ehk Lambakivi.
Rootsi keelest tuleneva nime algusosa koosneb sõnast "en" ehk kadakas, kohalikus häälduses "ein", "ain" Tagumine osa "by" tähendab rootsi keeles küla. Küla keskosast loodes on külaosa Väike-Einbi. Veel kaugemal loodes asub Voose (aastal 1798 mainitakse seal Osö kõrtsi), mille järgi on nime saanud Voosi kurk.
Höbringi

Höbringi ehk Höbring on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Küla kohta kasutati aastal 1540 nime "Hobrinck", aastal 1565 "Hogbrincka", "Houbrinck", aastal 1613 "Hocbringk", aastal 1653 "Haubring" ja aastal 1689 "Hebbring". Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Küla nimi on rootsikeelne, selle vanimad kujud on aga sakslaste kirja pandud. Nimes peituvad eestirootsi sõnad "hau" (kirjakeele "hög", kõrge) ja "bring" (kirjakeele "brink", küngas). Kõnekeeles on ühesilbiline "hau" lühenenud "hu"-ks ja lõpu -k nõrgenenud g-ks. Nimi oli tõenäoliselt algselt loodusnimi, mille panid peaküla "Riguldi" asukad idapoolsele liivakünkale. Kui sinna tekkis asustus, kandus sellele ka üle künka nimi. 
Höbringi piiresse kuulub ka endise Valive ehk Valipää küla alad. Aastal 1535 mainiti "Wallipu" talu, aastast 1694 pärineb "Wallipä" nimi, aastal 1844 pandi kirja "Wallipae". Küla hääbus pärast 1940. aastaid.
Osa külast kuulub Leidissoo looduskaitseala koosseisu.
Külas on Höbringi bussipeatus, Höbringi ja Riguldi piiril ka Vanaküla bussipeatus.
Kudani

Kudani ehk Gutanäs on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Küla kohta kasutati aastal 1540 nime "Guthnis", aastal 1557 kasutati nimekujusid "Gutna" ja "Gottenysz". Aastast 1563 pärineb nimekuju "Guthanes", aastal 1565 pandi kirja kujud "Gottanes", "Gotthenes", "Guttanus" ja aastal 1798 "Gutnäs". Aastal 1977 liideti külaga Vööla mõisa juurde tekkinud Vööla asundus. 2009. aastal läks osa küla territooriumist vast moodustatud Telise külale. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Eestikeelne nimi on mugand rootsikeelsest. Rootsikeelse nimekuju algusosa on raske tõlgendada, kuid nime tagumises pooles on rootsi sõna "näs" ehk neem. Carl Russwurm ja Per Wieselgren ühendavad algusosa rahvanimetusega "gute" ehk ojamaalased. Nimi viitaks nõnda ojamaalaste (ehk "gotlandlaste") viibimisele neemel. E. Lagman seevastu näeb algusosas idaskandinaavia sõna "gut", millele vastab islandi ja norra "got" (kalamaim, kudu).
Külas asub looduskaitsealune rändrahn Järvekivi. Osa Kudanist kuulub Silma looduskaitseala koosseisu.
Külas on Kudani bussipeatus.
Normaalrõhk

Normaalrõhuks ehk standardrõhuks nimetatakse õhurõhku 101 325 Pa. Sageli kasutatakse normaalrõhu ligikaudset väärtust 100 000 Pa ehk 100 kPa.
Varem peeti normaalrõhuks 760 mm Hg ehk 101,3 kPa.
Osmussaare

Osmussaare ehk Odensholm on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Osmussaarel. Küla territooriumiks on terve saar.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda. Eestikeelset külanime Osmussaare on esmakasutatud 1922. aastal.
Enne viimaste rannarootslaste põgenemist Nõukogude okupatsioonijõudude eest 1944. aastal asus Osmussaarel üksainus seitsme taluga sumbküla Bien. Seega võib Bieni küla samastada ka Osmussaare külaga.
Osmussaare kalmistu ja kabel on muinsuskaitse all.
Paslepa

Paslepa ehk Pasklep on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Osa külast jääb Väinamere hoiualale.
Külas on kolm bussipeatust: Paslepa teerist, Paslepa tr ja Sääse.
Ajalugu.
Esimesed teated külast pärinevad aastast 1540 ("Passelep"), aastal 1679 pandi kirja nimekuju "Pasklep". Aastal 1679 loodi külla Paslepa mõis. Küla paiknes aja jooksul ümber ida poole. Aastal 1798 asus see veel vanal kohal mõisast lõunas, koht kandis nime "Gamlas Gardarna", st vanad talud. Aastal 1844 kandis see paik nime "Gamlas"; aastal 1871 oli küla uuel kohal mõisast kagus.
Mõisa maadele tekkis maareformi järel asundus, mis aastal 1977 liideti Paslepa külaga. 2009. aastal läks osa küla territooriumi vast moodustatud Telise külale. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Nimi.
Paslepa nime lähtekohaks võib olla liitsõna "pasklepp" (hall lepp) või "pask : pasa" + "lõpp : lõpe", mis eestirootsi aladel on andnud e-lise lepa. Paslepa asunduse lääneosa nimetatakse Siidikülaks (rootsi keeles "Sideby").
Riguldi

Riguldi ehk Rickul on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Riguldi nimi on mugandatud rootsi nimest Rickull. Rootsi nimi on kaheosaline ja seda on seletatud mitmeti. Esmauurija Carl Russwurm pakkus välja sõnaühendit "ria" (rehi) + "kulle" (küngas), seega Rikullen, nagu koha peal seda mõisteti. Sakslaste tõlgendus nimest oli Russwurmi järgi "Rickholz" (rikas mets). Paul Johansen ei välistanud saksa algupära, ent pakkus seletuseks alamsaksa "rick" (latt, teivas) + "holt" (metsasalu). T. E. Karsten ja Per Wieselgren pöörasid tähelepanu esisilbi täishäälikule y ja pidasid võimalikuks lähtenimeks "Rygg-hult" (mäeseljaku salu). E. Lagman oletas lähtumist Lõuna-Rootsist, kust ta leidis üle 400 näite nimedest, mille lõpus oli "-hult" või mis olid kujul Hult või Hylte. 
Küla kohta kasutati aastal 1557 nime "Ryckholdt", aastal 1560 "Ryckholt", aastal 1565 "Richwlth", "Richulth", aastal 1613 "Ricolt", aastal 1627 "Rykold", aastal 1653 "Richholtz" ja aastal 1688 "Rickholts", "Rickholz".
22. juunist kuni 10. juulini 1933 toimus Riguldis Saksa vähemusrahvuse kultuuriomavalitsuse ja Saksa Klubi korraldusel Saksa vähemusrahvuse töölaager. 
1920. aastatel tekkisid Riguldi mõisa maale kaks asundust, Norrby (Põhjaküla) ja Söderby (Lõunaküla), mis 1977. aastal liideti Riguldiga. Riguldiga liideti aastal 1977 veel Haversi ja Luksi külad, Riguldi põhjaotsas on sellega koos Haversiga liidetud endine küla Pöia.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Küla aladele jäi Riguldi mõisa süda. Mõisa peahoone, park, ait, tõllakuuri varemed, kelder, sepikoda, piirdemüürid ja kuivati on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Külas on Riguldi ja Söderby bussipeatus, Höbringi ja Riguldi piiril ka Vanaküla bussipeatus.
Rooslepa

Rooslepa ehk Roslep on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Küla kohta kasutati aastal 1540 nime "Rotzlep", aastal 1564 "Roszelepp", aastal 1565 "Rodzläp", "Rotslep", "Rotzlep" ja aastal 1798 "Roslep". Aastail 1977–1999 oli küla osa Dirhami külast. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Rooslepa nimi on eesti päritolu ja päritolult sarnane analoogsete kohanimedega Paslepa, Sutlepa, Aulepa, Turvalepa. Nime aluseks on rahvanimetus "rootsi" + "lõpp : lõpu" või "lõpp : lõpe" (laht).
Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
Rooslepa kalmistu on ajaloomälestisena kaitse all. Kalmistul asub Rooslepa kabel.
Külas on Rooslepa bussipeatus, Rooslepa ja Elbiku piiril ka Spithami tee bussipeatus.
Külas asuvad Rooslepa Laevarahn ja Rooslepa Põhjarahn.
Saare (Lääne-Nigula)

Saare ehk Lyckholm on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Saare oli ajalooliselt Noarootsi ja mandri vaheline Läänemere saar, rootsikeelse nimega Lyckholm, mandriga ühines umbes 19. sajandil.
Küla on esmamainitud rootsikeelse nimega 1627. aastal; toona oli tegemist väikese saarega Noarootsi ja mandri vahelises väinas, kus elas kolm peret. 1662. aastal rajati saarele mõis. Külaks sai 1977. aastal. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Eestikeelne nimi pärineb sõnast "saar". Rootsi nime lähtekohaks on pakutud sõna "lycka", muinasrootsi "lykkja" (tarastatud, aiaga piiratud) + "holm" (väike saar, kõrgendik, küngas).
Külas endises Saare mõisas asub Lyckholmi muuseum. Mõisa peahoone varemed, park, tõllakuur, tall ja kaev on ehitismälestistena kantud kultuurimälestiste riiklikku registrisse.
Saare territooriumile jäävad looduskaitsealused Truumanni ehk Kalevipoja kivid. Osa külast kuulub Silma looduskaitseala koosseisu.
Tahu

Tahu ehk Skåtanäs on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Noarootsi valda.
Tahu territooriumile jääb osa Österbi hoiualast. Osa külast kuulub Silma looduskaitseala koosseisu.