tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Düren

Düren on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Düreni kreisi keskus. Asub Ruri jõe ääres.
Ajalugu.
Düreni ajalugu algab üle 2000 aasta tagasi, kui seal elanud keldid rajasid Durumi kindluse. Pärast kelte elasid seal germaani hõimud, kelle roomlased Julius Caesari juhtimisel alistasid. Pärast Rooma võimu langemist 5. sajandil valitsesid linna frangid. Kuningas Pippin Lühike korraldas linnas sageli oma nõupidamisi ja tegi Villa Duriast oma lossi. Karl Suur külastas linna sageli.
13. sajandi alguses sai Düren linnaõigused. 17. sajandist alates oli linn paberitööstuse keskus. 1812. aastal oli linnas 17 paberivabrikut.
1794–1815 oli Düren Prantsusmaa valduses ja läks seejärel Preisimaa koosseisu.
20. sajandi alguses oli Düren üks Saksamaa rikkamaid linnu.
16. novembril 1944 heitsid 474 Suurbritannia kuningliku õhuväe lennukit Dürenile 21 minuti jooksul 2752 tonni pomme. 99% Düreni kesklinnast hävis, hukkus 3126 inimest.
Välislingid.
Düreni koduleht
Paderborn

Paderborn on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Paderborni kreisi keskus. Asub Paderi jõe äänes.
Ajalugu.
799. aastal toimus Paderbornis Riigipäev. Seal kohtusid Karl Suur ja paavst Leo III ning pidasid nõu Karl Suure keisriks kroonimise üle, kuid kokkuleppele ei jõutud.
Teise maailmasõja ajal hävis Briti ja USA õhujõudude pommirünnakute tagajärjel 85% Paderborni kesklinnast. Suurimad pommirünnakud olid 1945. aasta 17. jaanuaril, 22. märtsil ja 27. märtsil.
Külma sõja ajal paiknes linnas Briti garnison.
Sõpruslinnad.
Paderbornil on kuus sõpruslinna.
Välislingid.
Paderborni koduleht
Herford

Herford on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Herfordi kreisi keskus. See asub Werre jõe ääres, madalikul Wieheni mägede ja Teutoburgi metsa vahel.
799

799. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 794 795 796 797 798 - 799 - 800 801 802 803 804
Surnud Linnad

Surnud Linnad on eesti ansambel, mis alustas tegevust 16. mail 1997 Kilingi-Nõmmes. Praeguseks on kollektiiv tegevuse lõpetanud.
Paragrahv (ansambel)

Paragrahv oli glamuur punk rocki viljelenud eesti ansambel. 
Tegutses aastatel 1999 – 2015 Kilingi-Nõmmes. 
Ansambel oli välja kasvanud bändist DUFF. Võrreldes DUFF-iga oli ansambli muusika kiirema ja bändliikmete pillimänguoskus täiustunud. Paragrahvi koosseis: laul – Läsu, kitarr – Mallu, bass – Karu, trummid – Kekkonen. Ansambli ainus LP on "Paragrahv – Live in Sindi!"
Meschede

Meschede on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Hochsauerlandi kreisi halduskeskus. Asub Ruhri jõe ääres.
Ajalugu.
Asula tekkis umbes 675. aastal kaubateede ristumiskohas. Linnaõigused sai 1457. aastal.
Erik Dahlberg

Erik Dahlberg (ka Erik Jönsson Dahlbergh, enne aadeldamist (1660) Erik Jönsson; 10. oktoober 1625 – 16. jaanuar 1703) oli Rootsi sõjaväelane ja riigitegelane. Skenäsi krahv, Ströppstadi vabahärra, Virtsu ("Werder"), Siggestadi ja Malma isand.
Elulugu.
Ta sündis talupoja Jöns Erikssoni ja Dorothea Matsdotteri perekonnas, kuid sai tänu oma sõjalistele teenetele ooberstleitnandina 23. novembril 1660 teenistusaadlikuks.
Sõjas Taani vastu juhtis ta 1658 Kopenhaageni ründamist ja sai üle Euroopa tuntuks. Hiljem sai temast fortifikatsioonide direktor, ta oli Rootsi sõjaväe kindralkortermeister (1657–1675) ning tema jooniste järgi parandati ja täiustati mitmeid Rootsi impeeriumi kindluseid ja bastione, sealhulgas ka Tallinnas, Narvas, Tartus ja Riias. 
Dahlberg, kes oli 1674. aastast Sõjakolleegiumi fortifikatsiooniameti juhataja, pidas Rootsi põhivastaseks Venemaad, erinevalt Karl XI-st, kes arvas, et selleks on jätkuvalt Taani. Et riigis kehtis absolutism, jäi kuninga sõna peale ja suuremad summad suunati just Taani vastas seisvate kindluste parandamisele. Vahetult enne Põhjasõda proovis Dahlberg Karl XII käest saada raha suurejooneliste kindlustustööde tegemiseks idapiiril, kuid asi jäi venima ja sõda tuli peale.
24. detsembril 1687 sai ta Ströppstadi vabahärraks ja 11. märtsil 1693 Skenäsi krahvitiitli, 12. juulil ülendati 1693 feldmarssaliks.
1693–1696 oli Dahlberg Rootsi dominiooni Bremen-Verdeni kindralkuberner ning 1693. aastast ka kuninga nõunik ja feldmarssal.
1696–1702 oli Dahlberg Liivimaa ja Riia kindralkuberner, samas ka Academia Gustavo-Carolina kantsler Tartus ja hiljem Pärnus. Tema juhtimisel kaitsti edukalt Riiat Riia piiramisel 1700. aastal. Hiljem läks Dahlberg välimarssali aukraadis erru ja suri Stockholmis 1703. aastal.
Suecia antiqua et hodierna.
Dahlberg on tuntud ka mälestusteoste autori ja ajalooteoste kaasautorina. Samuti koostas ta graveeringute kogu, mis sai tuntuks "Suecia antiqua et hodierna" ('Muistne ja kaasaegne Rootsi') nime all.
Perekond.
16. augustil 1666 abiellus ta Maria Eleonora Drakenhielmiga (1650–1680), kes oli kammernõuniku, hilisema kommertskolleegiumi komissari ja Virtsu mõisa omaniku Wilhelm Böös Drakenhielmi (1624–1676) tütar esimesest abielust Elsa von Brandtiga (surnud 1658). Abielust sündis 3 poega ja 4 tütart:
Ürgmets

Ürgmets on looduslik, inimtegevusest puutumata mets. Tänapäeval on ürgmetsi säilinud üksnes vähese asustusega piirkondades, kus neid enamasti püütakse hoida ja taastada reservaatides.
Ürgmetsa aineringe kulgeb kinnises tsüklis ja seda iseloomustab tootmise-tarbimise tasakaal (P/R=1). Ürgmetsa taimekooslus(ed) on üsna stabiilsed. 
Sageli kasutatakse ürgmetsaga sünonüümselt mõistet põlismets, kuid neid on võimalik omavahel eristada. Peamiselt seisneb erinevus metsa inimmõjutuse ajaloos. Põlismets võib olla arenenud ka alale, kus on varem langetatud suur hulk puid, kuid läbi suktsessiooni võib mets olla taastunud ning inimmõjutuse jäljed pole enam märgatavad. Selleks kulub palju aega. Ürgmets on aga ala, kus pole kunagi korraga suurt hulka puid maha raiutud ehk mis on kujunenud ilma igasuguse inimmõjuta. Ürgmetsast on välja kujunenud kõik muud inimmõjudega metsabiotoobid. Ürgmetsa mõiste viitab metsa pikaajalisele puutumatusele. Põlismets viitab kindlate omadustega või vanusega metsale.
Kuulsaimad ning suurimad ürgmetsad on Lõuna-Ameerika Amasoonias, Aafrika ekvatoriaalsed vihmametsad ning Siberis asuvad taigad. Üksikute saarekestena on ürgmetsi igal pool maailmas, suuremad metsad on veel Kanadas ja Indoneesia saartel. Euroopas on ürgmetsi väikeste lapikestena vaid vähestes kohtades. Eestis on Järvselja Õppe- ja katsemetskonnas 1924. aastal kaitse alla võetud 19 ha suurune ürgmetsa kvartal (kvartal 226), kus kasvavas põlismetsas on keelatud igasugune inimese vahelesegamine metsaelu loomulikku käiku.
Biologism

Biologism oli kultuuri- ja usundilooline suund 19. sajandi lõpul ja 20. sajandi esimesel poolel, mis tugineb väitele inimrasside bioloogilisest ebavõrdsusest ja sellest lähtuvalt rasside erinevast võimelisusest luua tsivilisatsiooni ja kultuuri.
Biologism jaguneb sotsiaaldarvinismiks, mille nimekad propageerijad olid teiste seas Ernst Haeckel, Otto Ammon, Georges Vacher de Lapouge, Ludwig Woltmann, ja rassistlikuks natsionalismiks (Arthur de Gobineau, Houston Stewart Chamberlain, Alfred Rosenberg).
Alavere mõis

Alavere mõis oli rüütlimõis Kose kihelkonnas Harjumaal. Nüüdisajal jääb mõis Harju maakonnas Anija valla territooriumile. 
Alavere mõis (saksa keeles "Allafer") rajati 1620. aastatel. Käinud läbi mitme omaniku käest, läks 1774. aastal Löwensternide ja 1831. aastal Ungern-Sternbergide valdusse; alates 1907. aastast seisis aga Marie von der Pahleni (sünd. von Schubert) nimel. 
Parun Gregor von Ungern-Sternbergi poolt 1852. aasta paiku ehitada lastud uusrenessanslik mõisa peahoone sai 1905. aasta revolutsiooni ajal süütamise tõttu tugevalt kannatada, kuid taastati seejärel. 
Pärast 1919. aasta maareformi müüdi mõis eraomanikule, kuid jäi tühjalt seisma. Aastal 1938 lammutas omanik hoone ehitusmaterjaliks. Osa saadud väärtuslikku kivimaterjali viidi Tallinna ehitustele.
Haiba mõis

Haiba mõis (saksa keeles "Haiba") oli rüütlimõis Harjumaal Hageri kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb mõisaansambel Harju maakonna Saue valla Haiba küla maadele. 
Esimesed teated Haiba mõisast pärinevad 1672. aastast, kui ta oli Ruila mõisa osa. 17. sajandi teisel poolel on Haiba mõisa mainitud kui Ruila kõrvalmõisa. 1705. aastal sai rittmeister, meeskohtu assessori Johann Jürgen von Ulrichi poegade vahelisel päranduse jagamisel - leitnant Gustav Ulrich (surn. 1710) Haiba mõisa. 1790. aasta Adam Gustav von Ulrichi lese Cristina Elisabeth von Ulrichi (sünd Ulrich) laste vahel pärandi jagamisel sai major Friedrich Johann Ulrich Ruila ja Haiba mõisad. Ruila mõisaga olid Haiba mõisal ühised omanikud - Ulrichid: Adam Gustav von Ulrich (1710–1767), kuni 1814. aastani, siis sai mõisa päranduseks Johann Heinrichi von Ulrichi (1744–1801) tütar Gustava Eleanora von Staal (sünd von Ulrich) (1785–1855), kes pärandas 1842. aastal Haiba mõisa oma pojale erukapten Alexander von Staalile. 1861. aastal müüs meeskohtunik ja erukapten Alexander von Staal Haiba leitnant Ferdinand von Mohrenschildtile ja mõis kuulus Mohrenschildtide. Aastatel 1899–1907 oli mõis Igelströmide valduses. 
Alates 1908. aastast oli mõis Doni Talurahvapanga valduses, kes mõisamaad taludeks müüs. Mõisa viimane omanik oli aastail 1916–1919 Konstantin Jürgens.
Mõisaansambel.
Mõisahoone pärineb 18. sajandi lõpupoolelt ning on kõrgel soklil asetsev ühekorruseline L-kujuline kivihoone. Hoonele ehitati 19. sajandi teisel poolel juurde kaks historitsistlikku puitnikerdustega verandat. 
Nõukogude ajal paiknes hoones Haiba sovhoosi kontor, 1993. aastast on see Kernu vallamaja. Praegu tegutseb hoones kogukonna- ja halduskeskus.
Purtse mõis

Purtse mõis (saksa keeles "Alt-Isenhof") oli rüütlimõis Lüganuse kihelkonnas Virumaal. Tänapäeval jääb kunagine mõis Lüganuse valda Ida-Viru maakonnas.
Ajalugu.
Purtse mõisa ja selle juurde kuuluvat veskit on esmamainitud 1421. aastal. 1497 on nimetatud omanikuna "Otto Lode von der Ysse". 16. sajandi alguses on Purtse pandiomanik Jakob Tuve Ediselt. 16. sajandi esimesel poolel lasi Johann von Taube rajada Purtse vasallilinnuse. 
Taubede suguvõsale kuulus mõis kuni 17. sajandi alguseni, mil Berend von Taube (maetud 1676) müüs mõisa 1621. aastal Eestimaa kubernerile Jakob De la Gardiele, kes selle 1622 omakorda 12 000 Rootsi taalri eest Ingerimaa kubernerile ooberst Henrik Klasson Flemingile müüs. Flemingite omanduses olnud mõisa andis vürst Aleksandr Menšikov keisri korraldusega 1715. aastal oberküchenmeister Johan von Feldtenile kümneks aastaks rendile. 1722. aastal restitueeriti mõis Holstein-Gottorfi hertsogi Karl Friedrichi (hilisema keiser Peeter III isa) kammernõunikule parun Claes Rålambile (1682–1751), kellele Ingeri kuberner Henrik Klasson Fleming oli emapoolne vanavanaisa. Parun Rålambilt ostis 1731. aastal 10 000 riigitaalri eest mõisa Eesti maanõunik, Holsteini kaardiväe kindralmajor Otto Magnus von Stackelberg (1704–1765). Kuna Stackelbergid elasid naabruses asuvas Püssi mõisas, jäi Purtse kõrvalmõisa staatusse. Samuti ei ehitatud seetõttu Purtsesse uut härrastemaja, endist vasallilinnust kasutati peamiselt viljalaona.
1876 asutas krahv Otto von Stackelberg (1808–1885) Stackelbergide mõisatest Püssi majoraatmõisa, kuhu lisaks Purtse ja Püssi mõisale kuulus veel 32 000 hektari suurune kinnistu Hirmuse, Voorepere, Kohtla ja Ereda mõisatest. 1887. aastal sai Püssi majoraadihärrana Purtse omanikuks krahv Ernst von Stackelberg (1840 Pagari – 1919 Tallinn), kes vanema elusoleva pojana päris fideikomissi oma Firenze surnud isalt.
25. oktoobril 1919 omandas maaseadusega mõisa Eesti Vabariik.
Vasallilinnus.
1530. aastatel rajati Purtse mõisa kolmekorruseline kindlustatud mõisahoone. Hoonet iseloomustasid renessanss-stiilis akna- ja ukseavad. 
Hoone sai tugevalt kannatada Põhjasõjas, ning seejärel kasutati teda peamiselt viljalaona. 1987–1990 restaureeriti juba varemeisse jäänud hoone.
Tõstamaa mõis

Tõstamaa mõis (saksa keeles "Testama") oli rüütlimõis (fideikomiss) Tõstamaa kihelkonnas Pärnumaal. Nüüdisajal jääb mõisasüda Pärnu maakonna Pärnu linna maadele.
Ajalugu.
Tõstamaa mõisa on esmamainitud 1553. aastal, mil see kuulus Saare-Lääne piiskopile.
Liivi sõja järel said mõisa omanikeks Kursellid.
17. sajandil läks mõis Helmersenide omandusse, kelle kätte see jäi rohkem kui kahesajaks aastaks. Helmersenide ajal ehitati ka mõisa peahoone.
1831. aastal omandasid mõisa Staël von Holsteinid. Mõisa viimane omanik enne 1919. aasta võõrandamist oli maailmakuulus orientalist ja sanskriti keele tundja Alexander Wilhelm Staël von Holstein.
Alates 1921. aastast tegutseb mõisahoones kool – tänapäeval Tõstamaa Keskkool. Lisaks koolile asub peahoones alates 2016. aastast ka Tõstamaa muuseum. Hoones asub ka maailmakuulsa kunstniku ja filosoofi Nikolai Roerichi maalireproduktsioonide püsinäitus. 
Mõisahoonet remonditi põhjalikumalt esimest korda 1970. aastate teisel poolel, sest 1979. aastal toimusid seal filmi "Jõulud Vigalas" (režissöör Mark Soosaar) mõisa sisevõtted. Suuremad restaureerimistööd toimusid aga aastatel 1996–2004.
Mõisaansambel.
Peahoone.
Kahekorruseline varaklassitsistlik peahoone valmis 1804. aastal Helmersenide ajal. 1860. ja 1870. aastatel lasi tollane mõisaomanik Wilhelm Fromhold Staël von Holstein selle põhjalikult historitsistlikus stiilis ümber ehitada: hoone sai lameda plekk-katuse, keskosa kaunistavad kuus joonia kapiteeliga sammast ja kaaraknad. Sellest ajast pärinevad ka hiljuti restaureeritud laemaalingud.
Kõrvalhooned ja park.
Kokku oli mõisakompleksis üle 60 hoone ja ehitise (sealhulgas sisehooviga tall-tõllakuur). Häärberit ümbritseb Tõstamaa mõisa park.
Elliptiline galaktika

Elliptiline galaktika on ellipsoidse kuju ja ühtlase heledusprofiiliga (heledus väheneb ühtlaselt serva suunas) galaktika.
Edwin Hubble kirjeldas seda 1936. aastal kui üht kolmest peamisest galaktikatüübist. Teised kaks olid spiraalgalaktika ja korrapäratu galaktika.
Elliptiline galaktika kuju võib ulatuda peaaegu kerakujulisest kuni lameda kettani.
Alavere (Anija)

Alavere on küla Harju maakonnas Anija vallas Kose ja Kehra vahel. 
Elanike arv on ligikaudu 360.
Külakeskus on tekkinud ajaloolise Alavere mõisasüdame baasil. 
Alavere mõis rajati 1620. aastatel, historitsistlik peahoone püstitati 1850. aastatel. Mõisahoone põletati 1905 talumeeste vastuhaku käigus (hiljem lasid karistussalklased selle eest maha 11 vastuhakust osavõtnud talumeest), seejärel aga taastati. Pärast Eesti iseseisvumist müüdi mõisamaja eraomanikule, kes lammutas selle 1938. aastal ehitusmaterjaliks ning müüs enamiku saadud väärtuslikust kivimaterjalist Tallinna ehitustele. Alavere mõisahoone tahutud graniitplokkidest ehitati nii mõnegi uhke Tallinna maja sokkel. 
Nõukogude ajal oli Alaveres sovhoosikeskus, sellest ajast pärineb ka hulk hooneid endises mõisasüdames ja selle lähedal.
Alavere mõisa park on võetud kaitse alla.
Alavere mõisakeskust läbisid Perila–Jäneda ja Kose–Jägala maantee. 1970. aastatel juhiti mõlemad maanteed teeõgvendusega asulakeskusest eemale.
1982. aastal avastati külast muistne asulakoht.
Metodism

Metodism on protestantlik kristlik liikumine, mis tekkis 18. sajandil äratusliikumisena anglikaani kirikus ning levis innuka misjonitöö tulemusena üle kogu Briti impeeriumi, Ameerika Ühendriikide ja mujale. Esialgu leidis metodism pooldajaid eriti tööliste, talumeeste ja orjade hulgas. Selle liikumise juht oli anglikaani kiriku preester John Wesley, kes jäi oma elu lõpuni Inglismaa Kiriku preestriks ega soovinud ka luua uut denominatsiooni. Selle asemel oli John Wesley juhitud äratusliikumise eesmärk vaid reformida anglikaani kirikut. Johni kõrval seisis selles töös tema vend Charles, kes samuti oli Inglise Kiriku preester ja kes viljaka kirikumuusikuna on kirjutanud palju anglikaani hümne ning enamiku metodistide kirikulauludest. Pärast John Wesley surma osutus lõhe metodistide ja ülejäänud anglikaani kiriku vahel nii suureks, et mindi Inglismaa kirikust täielikult lahku. Mitmete sisemiste lahknemiste tulemusena tekkis üsna varsti mitmeid metodistlikke kirikuid.
Tänapäeval koondab metodiste Metodisti Maailmanõukogu, mis koosneb 77 metodistlikust denominatsioonist. Ühtekokku rohkem kui 80 miljonit inimest koondava Metodisti Maailmanõukogu suurim denominatsioon on Maailma Kirikute Nõukogusse kuuluv ligikaudu 12 miljoni liikmega Ühinenud Metodisti Kirik. Eesti metodiste koondab Ühinenud Metodisti Kiriku iseseisva liikmeskirikuna Eesti Metodisti Kirik. Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel nimetas Eestis end metodistiks 1098 inimest.
Õpetus.
Metodismi õpetuses on peamised protestantliku kiriku seisukohad Piibli inspiratsioonist ning autoriteedist usu ja elu jaoks, samuti õpetus kolmainsusest, Jeesuse jumalikkusest ning armu vajalikkusest, et päästa inimest patu tagajärgedest. Sakramendid on ristimine ja armulaud. Wesley õpetuse kohaselt peavad kristlased püüdma Jumala Vaimu kaasabil elu pühaduse poole, mida ta nimetas "täiuslikuks armastuseks". Ta algatas rühmade koosolekud, millel julgustatakse kaaskristlaste isiklikku kasvamist usus.
Enamik metodiste tunnistab arminiaanlikku vaba tahte kontseptsiooni jumala armu läbi, vastandina absoluutse ettemääratuse teoloogilisele fatalismile. Ajalooliselt eristab see metodismi reformikirikutes valdavast kalvinistlikust traditsioonist. Radikaalsema reformi aladel nagu Wales on aga säilinud ka kalvinistlikud metodistid, keda kutsutakse Walesi Presbüterlikuks Kirikuks (Presbyterian Church of Wales). 
Metodisti vaimulikuks õppijad uurivad John Wesley tõlgendust kiriku tavadest ja õpetustest. Üks metodistliku doktriini populaarseid väljendusi on Charles Wesley hümnides. Kuna entusiastlik ühislaul oli osa varasest evangeelsest liikumisest, juurdus ja levis selles Wesley teoloogia.
Metodism kinnitab usku traditsioonilisse kristlikku kolmainsusse - Isasse, Poega ja Pühasse Vaimu -, samuti ortodokssesse arusaama Jeesuse üheaegsest inimlikkusest ja jumalikkusest. Enamik metodiste tunnistab ka apostlikku ja Nikaia usutunnistust. Öeldavasti võtavad metodistlikud konfessioonid omaks piibli tunnistuse jumala tegevusest loomisel ja sekkumisest ajaloo kulgu, ning ootavad jumalariigi tulekut.
Buzuluki jõgi

Buzuluk (vene "Бузулук") on jõgi Euroopas Venemaa Volgogradi oblastis. Algab Volga kõrgustikult. Voolab valdavalt läände, alamjooksul edelasse. Suubub vasakult Hopjori.
Pikkus 314 km, valgla 9510 km².
Salina

Salina (sitsiilia keeles "L'ìsula di Salina") on saar Türreeni meres, üks Lipari saartest. 
Pindala 26 km². Saar on mägine. Saare kõrgemaks ja ühtlasi ka kogu saarestiku kõrgeimaks tipuks on Fossa delle Felci kõrgusega 962 meetrit. Porri mäe kõrgus on 859 meetrit.
Kuulub Itaalia Messina provintsi. Jaguneb Santa Marina, Malfa ja Leni vallaks.
Saarel elab umbes 2300 inimest.
Euroopa Demokraatide ja Liberaalide Liidu fraktsioon

Allianss Liberaalid ja Demokraadid Euroopa Eest ehk ALDE (inglise keeles "Alliance of Liberals and Democrats for Europe", hollandi keeles "Alliantie van Liberalen en Democraten voor Europa", saksa keeles "Allianz der Liberalen und Demokraten für Europa", prantsuse keeles "Alliance des Démocrates et des Libéraux pour l'Europe") oli Euroopa parlamendi fraktsioon 2004–2019, mis koosnes liberaalsest Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühendusest ja tsentristlikust Euroopa Demokraatlikust Parteist. 
ALDE loodi 13. juulil 2004. Juunis 2019 loodi ALDE asemel uus fraktsioon Renew Europe. ALDE oli Euroopa Parlamendi suuruselt kolmas fraktsioon, millesse kuulus 85 liiget (732-st Euroopa Parlamendi kohast) 22st ELi liikmesriigist. Eestist kuulusid ALDE-sse Eesti Reformierakond ja Eesti Keskerakond. ALDE liider oli Suurbritannia liberaaldemokraat Graham Watson.
ALDE oli esindatud ka Euroopa Liidu Regioonide Komitees, Euroopa Nõukogu Parlamentaarses Assamblees ja NATO Parlamentaarses Assamblees.
Loomine.
Euroopa Liberaalide, Demokraatide ja Reformipartei parlamendifraktsiooni koosolekul, mis toimus 13. juulil 2004 Brüsselis, kiideti heaks soovitus ühineda uueks fraktsiooniks Euroopa Demokraatlikku Parteisse kuuluvate liikmetega. Euroopa Demokraatlik Partei on asutatud François Bayrou Prantsuse Demokraatia Liidu, Leedu Tööpartei ja Itaalia Margherita baasil. Need kaks Euroopa poliitilist parteid on väljaspool Euroopa Parlamenti eraldi parteid. Fraktsiooni kuulus loomise ajal 88 liiget. ALDE-ADLE fraktsiooni loomise koosolekul, mis järgnes peagi ELDR-i koosolekule, valiti fraktsiooni juhiks Briti Liberaalsete Demokraatide Parteisse kuuluv Euroopa Parlamendi liige Graham Watson. Asutamiskoosolekul võeti vastu ka kümnepunktiline "Euroopa Programm".
Programm.
ALDE pooldas avatud ja tulevikku suunatud lähenemisviisi Euroopa Liidu poliitikale, milles on ühendatud isikute vabadus, vaba ja dünaamiline ärikultuur, majanduslik ja ühiskondlik solidaarsus, mure keskkonna tuleviku pärast ning austus ja sallivus kultuurilise, usulise ja keelelise mitmekesisuse suhtes. Nende ettekujutuses oli EL selline Euroopa, mis jõuab iga Euroopa riigini ning austab demokraatia ja õigusriigi põhimõtteid, järgib inimõigusi ja turumajanduse põhimõtteid. Nad töötasid püsiva majanduskasvu edendamiseks, mis annaks rohkem ja paremaid töökohti, suuremat valikut tarbijale ning pakuks suuremaid võimalusi äritegevuseks ja ettevõtluseks. Partei seisis Euroopa kodanike vabaduse, turvalisuse ja õigluse eest astudes välja inimõiguste kaitseks ja diskrimineerimise vastu, et tehes rahvusvaheliste institutsioonide kaudu koostööd edendada maailmas rahu, õiglust ja stabiilsust ning vähendades vaesust. ALDE toetas ELi institutsioonide reformi, et Euroopa Liit oleks arusaadavam, läbipaistvam, reageerimisvõimelisem ja omaks kodanike ees suuremat aruandekohustust.
Ava

Ava ehk avaus ehk mulk on läbiv katkestus esemes.
Avasüsteem

Avasüsteem (inglise "hole basis system of fits") on istude kogum, kus sama nimimõõtme ja täpsusega liite moodustamisel jäävad ava piirmõõtmed muutumatuks. Erinevad istud saadakse võlli piirmõõtmete muutmisega. Avasüsteemi kõigil istudel on ava ülemine hälve alati + märgiga ja alumine hälve 0. See tähendab ava tolerantsitsoon toetub nulljoonele ülevaltpoolt. Enamikul juhtudel kasutatakse avasüsteemi.
798

798. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Aastakümned: 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad - 790. aastad - 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad
Aastad: 793 794 795 796 797 - 798 - 799 800 801 802 803
Võllisüsteem

Võllisüsteem (inglise keeles "shaft basis system of fits") on istude kogum, kus sama nimimõõtme ja täpsusega liite moodustamisel jäävad võlli piirmõõtmed muutumatuks. Erinevad istud saadakse ava piirmõõtmete muutmisega. Võllisüsteemi kõigil istudel on võlli ülemine hälve alati 0 ja alumine miinusmärgiga. See tähendab võlli tolerantsitsoon toetab vastu nulljoont altpoolt. Sellist võlli nimetatakse põhivõlliks. 
Võllisüsteemi kasutamine.
Võllisüsteem leiab vähe kasutust. Kuna võllisüsteemi puhul tuleb valmistada palju erinevate piirmõõtmetega avasid. Avade töötlemine on aga keerukam ja kallim kui võllide töötlemine. Avade täpseks töötlemiseks on vaja palju erinevaid lõikeriistu, mis sobivad vaid ühe konkreetse mõõduga ava töötlemiseks. Näiteks hõõritsaid, avardeid, kammlõikureid. Võllide täpne töötlemine ei ole nii keerukas ja kallis, kuna üldjuhul saab samade lõikeriistadega töödelda erinevate läbimõõtudega võlle. Kuid avade täpne mõõtmine on tunduvalt keerukam ja kallim.
Niisiis kasutatakse võllisüsteemi ainult erandkorras, siis kui avasüsteemi ei saa kasutada või pole see otstarbekas.
Näiteks veerelaagri välisvõru istatakse masina keresse võllisüsteemis, kuna avasüsteemi puhul tuleks erinevate istude saamiseks töödelda laagri välisvõru, mis pole aga otstarbekas.
Ka detailide valmistamisel kalibreeritud varrasmaterjalist nii, et välispind jääks töötlemata, tuleb kasutada võllisüsteemi. Näiteks tihvtid, mis peavad erinevatesse sõlmedesse minema erinevate istudega. Kuna tihvte keegi töötlema ei hakka, siis erinevate istude saamiseks tuleb ava teha kord suurem kord väiksem, mis aga ongi võllisüsteem. Võllisüsteemis istatakse ka kolvisõrm kolvisilmadesse ja kepsupeasse.
Nimimõõde

Nimimõõde (inglise keeles "nominal size", "basic size") on detaili suurust näitav mõõde, mis kantakse joonisele kõigepealt ja mille suhtes arvestatakse piirhälbeid (lubatud kõrvalekaldeid nimimõõdust). Nimimõõde saadakse konstrueerimise käigus ning ümardatakse teatud reeglite kohaselt.
Vakuool

Vakuool on taimede rakkude ning magevees ja osal merevees elunevate üherakuliste organismide organoid, mis täidab seedeelundi ülesandeid. See on seotud osmootse rõhu reguleerimise ja eritusega.
Vakuool kujutab endast membraaniga ümbritsetud põiekest, mis perioodiliselt ilmub tsütoplasmasse ja täitub vedelikuga. Tekkimise ajal haaratakse väliskeskkonnast toitaineid, mis vakuooli rändamise ajal raku sees imenduvad läbi membraani. Teises suunas, vakuooli sisse toimetatakse organismi elutegevuse jääkaineid. Lõpuks tühjeneb vakuool väliskeskkonda.
Vakuoolid on eriti omased taimerakkudele. Bakterites võivad vakuoolid sisaldada gaasi (gaasivakuool).
Rakus peab tekkima suurem osmootne rõhk kui väliskeskkonnas. Keskkonna soolsus raskendab seda ja seetõttu ei teki kõigil soolase vee olenditel rakkudes vakuoole.
Pirmasens

Pirmasens on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal.
Ajalugu.
Pirmasensi on esmamainitud 860. aastal ("Pirminiseusna") Hornbachi kloostri juures oleva asulana.
Pirmasens sai linnaõigused 1763. 
Aastatel 1793–1815 kuulus linn Prantsusmaale.
Pirmasensis on sündinud kirjanik Hugo Ball.
&lt;br&gt;
Speyer

Speyer on kreisivaba linn Saksamaal Rheinland-Pfalzi liidumaal. Asub Reini vasakul kaldal.
Ajalugu.
Speyeri kohal asus 1. sajandil roomlaste asula.
1030. aastal hakati rajama toomkirikut, mis valmis 1061. aastal. Toomkirikusse maeti mitmed Saksa-Rooma keisrid. Speyeri toomkirik kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
1294. aastal sai Speyer linnaõigused.
Mountbatten-Windsor

Mountbatten-Windsor on 1960. aasta otsuse põhjal Briti kuningliku perekonna mõne liikme perekonnanimi. See ei ole sama mis Briti kuningapere ametlik nimi Windsor. Perekonnanimemuutus ei laiene neile kuningakoja liikmetele, kes pole Elizabeth II otsesed järglased. Seaduse kohaselt kasutavad seda perekonnanime need kuningakoja liikmed, kes on küll kuninganna otsesed järglased, kuid ei oma kuninglikke tiitleid; tegelikult kasutavad seda ka kuningliku tiitliga liikmed.
Nime Mountbatten ajalugu.
Mountbatten tuleneb saksakeelsest sõnast Battenberg. Battenbergi prints Louis vahetas Esimese maailmasõja ajal oma perekonnanime kuningas George V palvel Mountbatteniks. Kui toonane Kreeka ja Taani prints Philip võttis endale Briti kodakondsuse, kasutas ta Mountbattenit oma perekonnanimena, kuna põlvneb ema kaudu sellest suguvõsast.
Mountbatten-Windsori nime kasutajad.
Järgmised inimesed kasutavad või on kasutanud Mountbatten-Windsori nime perekonnanimena. Nad on reastatud troonipärimisjärjekorras.
Enamik neist eelistab ametlikku tiitlit. Näiteks kui Yorki hertsog oli mereväes, oli tema nimeks Leitnant, Tema Kuninglik Kõrgus prints Andrew, enne kui temast sai Leitnant, Tema Kuninglik Kõrgus, Yorki hertsog, kuid ta pole olnud Leitnant Mountbatten-Windsor.
Mõlemad printsid Harry ja William on Sandhurstis õppimise ajal kasutanud perekonnanime Wales ning neid tuntakse kui ohvitser-kadett Wales. Printsesside Beatrice ja Eugenie perekonnanimeks on York.
Wessexi krahv võttis abielludes nimeks Edward Wessex. Enne seda oli ta Edward Windsor.
Ain Kull

Ain Kull (sündinud 1973) on eesti geograaf (PhD). 
Tema uurimisvaldkonnad on tuulekliima ja -energeetika, kliima mõju aineringetele ja sotsiaal-majanduslikele protsessidele.
Pakruojis

Pakruojis () on linn Põhja-Leedus, Pakruojise rajooni ja Pakruojise valla halduskeskus. Linn asub Kruoja jõe kaldal, merepinnast 76 meetri kõrgusel.
Linna ümber on suured dolomiidi varud, selle kaevandamine on ka üks linna tähtsamaid tööstusharusid. Vaatamisväärsusteks on Pakruojise mõisa hoonetekompleks, aastal 1887 valminud katoliku kirik ja aastal 1801 püstitatud sünagoog (vanim säilinud puidust sünagoogihoone Leedus).
Elanikkond.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Pakruojise elanikest leedulasi 98,6%, venelasi 0,51% ja teiste rahvaste esindajaid 0,9%.
Ajalugu.
Pakruojis asub vanal semgalite alal. Asulat on esimest korda mainitud 1531. aastal. Kui aastal 1581 mainitakse sealset mõisa, oli Pakruojis juba alev. Aastal 1613 ehitati sinna esimene katoliku kirik. Kuni XVIII sajandini kandis asula saksa keeles nime "Pockroy". Aastal 1801 valmis sealne sünagoog. Asula kuulus pikka aega Roppide suguvõsale. Linnaõigused sai 1950. aastal. Aastal 1982 valmis linna Radviliškisega ühendav raudtee.
Linkuva

 
Linkuva () on linn Põhja-Leedus Pakruojise rajoonis. Linn on Linkuva valla halduskeskuseks. Linkuva asub merepinnast 70-80 (kohati ka 98) meetri kõrgusel.
Haridust annab vaimse puudega lastele mõeldud gümnaasium. Linnas on kultuurimaja ja raamatukogu.
Gümnaasiumi juures asub muuseum. Vaatamisväärsusteks on veel aastal 1593 ehitatud ja aastal 1745 taastatud katoliku kirik, aastal 1773 rajatud karmeliitide klooster, kalmistul asuv puidust kabel aastast 1799, aastal 1890 ehitatud sünagoogi hoone ja skulptuuride park.
Elanikkond.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Linkuva elanikest leedulasi 98,97% ja teiste rahvaste esindajaid 1,03%.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1371. aastal Wartberge Hermanni kroonikas. 1500. aastal on esmamainitud sealset mõisa. 1501. aastal püstitati sinna esimene kirik, millest sai kohaliku kihelkonna keskus. Aastail 1506–1520 sai Linkuvast alev. Aastal 1605 püstitasid sinna kiriku ka protestandid. XVI sajandi teisel poole rajati sinna kihelkonnakool. Aastal 1634 rajasid sinna kloostri karmeliidid, aga aastal 1832 see suleti. Aastal 1690 sai asula omale turu ja kaubandusprivileegid.
Aastail 1915-1916 valmis asulat läbiv Šiauliai ja Pasvalyse vaheline kitsarööpmeline raudtee. Aastal 1919 hõivasid linna Pavel Bermondt-Avalovi sõjajõud, kuid Leedu partisanid lõid nad linnast välja. 
Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed asulas 614 Linkuvas või selle ümbruskonnas elanud juuti. Pärast sõda tegutsesid asula ümbruses Leedu metsavennad. Linnaõigused sai Linkuva 1950. aastal, samal aastal sai sellest kohaliku kolhoosi keskasula. Raudtee suleti aastal 1996.
Plungė

Plungė () on linn Leedus, Plungė rajooni halduskeskus. Linna läbib Šiauliai–Klaipėda raudtee. Plungė asub merepinnast 119 meetri kõrgusel Babrungase jõe kaldal. Linna poolakeelne nimi on "Płungiany", vene keeles on aga kasutusel olnud nimekuju Плунгяны. Halduslikult moodustab linn omaette valla.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Plungė elanikest leedulasi 98,34%, venelasi 0,62% ja ukrainlasi 0,16%.
Linna järgi on nimetatud Oandu lademe Plunge kihistik.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1567. aastal, toona oli see juba alev. Linnaõigused sai 1792. Aastal 1806 läks linn Platon Zubovi valdusse; Zubovitele kuulus see aastani 1873. Hiljem kuulus linn Ogińskite valdusse, nemad ehitasid välja ka Plungė mõisa keskuse. Aastal 1932 valmis linna läbiv raudtee.
Linnas asus suur juutide kogukond. Aastal 1928 elas seal 1815 juuti, neid oli Plungė elanikest 44%. Esimene sünagoog valmis aastal 1719. Kokku ehitati linna viis sünagoogi. Sealne juutide kogukond hävis Teise maailmasõja ajal.
Nõukogude ajal muudeti Plungė tööstuslinnaks. Hakati valmistama kunstnahka, jõusööta, linast riiet.
Linn oli aastal 2009 Leedu kultuuripealinnaks.
Dire Dawa

Dire Dawa on Etioopia suuruselt teine linn.
Ajalugu.
Dire Dawa rajati 1902. aastal seoses Addis Abeba-Djibouti raudtee ehituse jõudmisega Hareri linna lähedale, mis asub kõrgel mägedes. Varsti pärast seda ehitati Dire Dawast maantee Hareri.
Addis Abeba

Addis Abeba ( (amhara አዲስ አበባ, 'uus õis') on Etioopia pealinn ja suurim linn.
Linn asub Entoto mäe jalamil 2200–3000 meetri kõrgusel. Selle asutas 1886. aastal Shoa neegus Menelik II.
Addis Abebas asub Aafrika Liidu peakorter, mis valmis 2012. aastal. Seal asuvad ka Etioopia rahvusmuuseum, Etioopia rahvusteater, 1950. aastal asutatud Addis Ababa Ülikool ning 2011. aastal asutatud Addis Ababa Teaduse ja Tehnoloogia Ülikool. Linnas on loomaaed.
2007. aasta rahvaloenduse järgi elas linnas 2 739 551 inimest. 74,6% linna elanikest olid 2007. aasta seisuga etioopia õigeusku, 16,2% moslemid.
Linna teenindab Addis Ababa Bole rahvusvaheline lennujaam, mis on Ethiopian Airlinesi kodulennujaam.
Sõpruslinnad.
Addis Abeba sõpruslinnadeks on:
Palanga

Palanga () on omavalitsuse staatusega linn Leedus endise Klaipėda maakonna aladel. Asub Läänemere kaldal.
Palanga on Neringa kõrval üks Leedu tähtsamaid kuurortlinnu. Palanga liivarand on 18 km pikk. Päikesepaisteliste päevade arv on seal Leedu suuremaid.
Ajalugu.
Palangat on esimest korda mainitud 1253. aastal.
1791. sai linnaõigused.
1824. aastast kuulus (krahv) Tyszkiewiczitele.
Palanga (saksapäraselt "Polangen") kuulus Kuramaa kubermangu ning tema liitmine Leeduga Leedu-Läti piirilepinguga 1921. aastal andis riigile pääsu merele.
1932 sai teist korda linnaõigused.
1973.–1975. aastal liideti linnaga Vanagupė, Kunigiškiai, Monciškė, Nemirseta, Būtingė ja Šventoji asula.
Linn oli aastal 2013 Leedu kultuuripealinnaks.
Palangas asub merevaigumuuseum.
Palanga rahvusvaheline lennujaam asub kesklinnast 7 km kaugusel.
Görlitz

Görlitz on linn Saksamaa idaosas Saksimaal, Görlitzi kreisi keskus. Asub Neisse jõe ääres. 1. augustini 2008 oli kreisivaba linn.
Görlitz on Saksamaa idapoolseim linn.
Ajalugu.
Görlitzit on esmamainitud 1071. aastal ("Gorelic"). 13. sajandil kasvas asula linnaks.
1945. aastal liideti väiksem osa linnast, mis asus Neisse paremkaldal, Poolaga ja moodustati Zgorzeleci linn.
1950. aastatel jõudis linna elanike arv üle 100 000 seoses sakslaste ümberasumisega Poolale antud aladelt. Hiljem elanike arv vähenes. Aastal 2005 oli linnas 57 900 ja 2008. aastal 56 500 elanikku.
Görlitzis on sündinud filosoof Jakob Böhme ja lastekirjanik Mira Lobe.
Kobe Bryant

Kobe Bean Bryant (23. august 1978 Philadelphia – 26. jaanuar 2020 Calabasas) oli USA elukutseline korvpallur, kes mängis kogu 20-aastase NBA karjääri Los Angeles Lakersis. Bryant tuli viiel korral NBA meistriks ja ta valiti NBA tähtede mängule 18 korda. USA rahvuskoondisega tuli Bryant kahekordseks olümpiavõitjaks. &lt;br&gt;
26. jaanuaril 2020 hukkus 41-aastane Bryant koos oma tütrega helikopteriõnnetuses Calabasases Californias.Ta oli läbi aegade parim korvpallur.
Lapsepõlv.
Kobe Bryant sündis 1978. aastal Philadelphias korvpalluri Joe Bryanti ja Pamela Cox Bryanti perekonnas, ta oli kolmest lapsest noorim ja ainus poeg. Bryant on saanud nime Kobe veiseliha järgi, mida ta vanemad nägid Jaapani restorani menüüs. 
Kui Bryant oli kuueaastane, lõpetas tema isa karjääri NBA-s ning kolis perega Itaaliasse, kus Bryant õppis selgeks itaalia keele. 1991. aastal kolis pere tagasi USA-sse.
NBA karjäär.
Bryant valiti 1996. aasta "draft"'i 13. valikuna Charlotte Hornetsisse, ent kaubeldi kohe edasi Los Angeles Lakersisse. 
Aastatel 2000–2002 tuli Lakers kolm korda järjest NBA meistriks. Neil aastail olid klubi liidriteks Shaquille O'Neal ja Kobe Bryant. Hiljem aitas Bryant Lakersil meistriks tulla ka 2009. ja 2010. aastal.
22. jaanuaril 2006 viskas Bryant 122 : 104 võidumängus Toronto Raptorsi vastu karjääri parimad 81 punkti. NBA ajaloos on sellest enamat suutnud vaid Wilt Chamberlain, kes 1962. aastal viskas ühes mängus 100 punkti.
USA korvpallikoondis.
Bryant võitis USA korvpallikoondisega kaks olümpiakulda: 2008. aastal Pekingis ja 2012. aastal Londonis.
Isiklikku.
2001. aastal abiellus Bryant Vanessa Laine'iga ning neil sündis kokku neli tütart: Natalia (2003), Gianna (2006), Bianka (2016) ja Capri (2019).
Surm.
26. jaanuaril 2020 hukkus Bryant koos tütar Gianna ja veel seitsme inimesega Los Angelese lähedal Calabasases toimunud õnnetuses, kui neid vedanud helikopter Sikorsky S-76 kukkus alla.
Pärand.
Bryanti peeti sageli oma põlvkonna parimaks mängijaks. 2020. aastal võeti Bryant postuumselt Korvpalli kuulsuste halli liikmeks. 2021. aastal nimetati teda NBA ajaloo parimate mängijate seas ("NBA 75th Anniversary Team").
2020. aastal nimetati Los Angeleses tema särginumbrite (8 ja 24) järgi 24. august Kobe Bryanti päevaks, samuti on 24. august üks päev pärast tema sünniaastapäeva.
Yūji Ide

Yūji Ide (井出 有治 "Ide Yūji"; sündinud 21. jaanuaril 1975) on jaapani mootorisportlane, endine Vormel 1 piloot.
2006. aasta Vormel 1 hooajal pidi ta sõitma Super Aguri meeskonna eest, kuid mais tema sõidulitsents tühistati liiga ohtliku sõidu pärast hooaja alguses.
PromFest

PromFest (lühend nimest Pärnu Rahvusvaheline Ooperimuusika Festival) on Pärnus toimuv rahvusvaheline ooperimuusika festival. Festival toimub alates 2005. aastast igal paaritul aastal ja selle kunstiline juht on Erki Pehk. Festivali korraldab MTÜ PromFest. Peamised koostööpartnerid on Endla Teater, Pärnu Linnaorkester, Pärnu Kontserdimaja, Ammende Villa.
Festivali peamised sündmused on Klaudia Taevi nimeline noorte ooperilauljate konkurss ning spetsiaalselt festivali jaoks produtseeritud ooperilavastused, paljud neist on valminud rahvusvahelises koostöös Kaunase Riikliku Muusikateatriga (2011, 2013, 2017, 2019, 2021, 2023), aga ka Vanemuise teatriga (2015).
Klaudia Taevi nimeline rahvusvaheline noorte ooperilauljate konkurss.
Ajendatuna Pärnu kultuuritegelase Toomas Kuteri ideest mälestada Pärnu vokaalpedagoogi Klaudia Taevi, toimus 1996. aasta mais esimene Klaudia Taevi nimeline konkurss noortele ooperilauljatele. Järgmine konkurss toimus 2001. aastal ja sellest ajast on konkurss toimunud PromFesti raames iga kahe aasta tagant. 
Ooperid.
PromFesti raames tuuakse Endla Teatri lavale originaal-ooperilavastus. 2003. aastal lavastas Linnar Priimägi Giuseppe Verdi "Rigoletto", 2005. aastal Mati Unt Anton Rubinsteini "Deemoni", 2007. aastal tõi Marko Matvere lavale Georges Bizet' ooperi "Carmen". 2009. aastal lavastas Mai Murdmaa Jules Massenet' ooperi "Thais" ja 2011. Üllar Saaremäe Giuseppe Verdi "Attila". 2013. aastal lavastas Teet Kask Nikolai Rimski-Korsakovi "Tsaari mõrsja" ja 2015. aastal lavastas Madis Nurms Giuseppe Verdi "Aida". 2017. aasta ooperiprodutsiooni Giuseppe Verdi "Traviata" lavastas Anu Lamp. 2019 toodi lavale Vincenzo Bellini ooper "I Capuleti e i Montecchi" nime all "Romeo või Julia", mille lavastas Katrin Tegova. PromFesti esimene koomiline ooper - Gioacchino Rossini "Türklane Itaalias" toodi välja 2021. aastal ja lavastas selle Andrus Vaarik. 2023. aastal lavastas Jüri Nael Jules Massenet' ooper-muinasjutu "". 
Muu.
Lisaks konkursile ja ooperite lavastamisele toimuvad erinevad kontserdid ja meistriklassid noortele lauljatele.
Klaudia Taev

Klaudia Taev (13. aprill 1906 Saaremaa – 7. juuni 1985 Pärnu) oli eesti lauluõpetaja.
Klaudia Taev sündis õpetaja perekonnas. Huvi laulmise ja muusika vastu tekkis tal juba lapsepõlves. Tallinna Konservatooriumis õppis ta laulmist esimese eesti soost kutselise laulja Aino Tamme käe all, Varvara Malama, Armanda Abbati ja Aleksander Arderi juures. Tema lauljakarjäär jäi lühikeseks. Haiguse tagajärjel kaotas ta hääle ning pühendas oma edasise elu teiste õpetamisele.
II maailmasõja ajal tegutses Klaudia Taev hääleseadja-lauluõpetajana Eesti NSV Riiklikes Kunstiansamblites Jaroslavlis, kus temalt võttis tunde ka Georg Ots. Eestisse naasnuna asus ta elama Pärnusse. Aastatel 1944–1950 oli ta Endla operetitrupi vokaalpedagoog ning kuni 1954. aastani ka Pärnu Lastemuusikakooli lauluõpetaja. Pärast lauluklassi sulgemist Pärnu Lastemuusikakoolis andis ta eratunde ning tegutses kultuurikeskustes, õpetades laulmist solistidele, ansamblitele ja hääleseadjana kooridele. 
Klaudia Taevi õpilaste arvu ei tea keegi, sest tema juures õppisid ka suviti Pärnus puhanud välismaalased ja nende lapsed. Tema õpilased on ka Rein Veidemann, Urve Tauts, Viktor Gurjev, Hans Miilberg, Asta Vihandi, Eve Neem, Silvia Vestmann, Toomas Kuter, Marvi Taggo, Malle Raid, Peeter Kaljumäe ja teised. 
Tema auks korraldatakse Pärnus alates 1996. aastast Klaudia Taevi nimelist rahvusvahelist noorte ooperilauljate konkurssi.
Toomas Kuter

Toomas Kuter (sündinud 18. novembril 1965 Pärnus) on eesti kirjanik, laulja ja ajakirjanik.
Toomas Kuter alustas lauluõpinguid 15-aastaselt Pärnus Klaudia Taevi juures. Esimese soolokontserdi andis ta 17-aastaselt Pärnus, esitades vanu vene romansse. Tallinnas sai temast endise operetiprimadonna Therese Raide õpilane. 
Aastail 1994–1996 töötas Kuter Tallinna 37. Keskkoolis ajaloo- ja ühiskonnaõpetuse õpetajana. Osast tema õpilastest on kujunenud Kuteri talendi austajate ring, kuhu kuulub endise õpilasena teiste hulgas ka judomaadleja Martin Padar. 
Toomas Kuter pani 1996. aastal Pärnus aluse Klaudia Taevi nimelisele rahvusvahelisele noorte ooperilauljate konkursile ja on selle president. 
Ta on alates 2003. aastast Gavrila Deržavini nimelise Venemaa kirjanduse ja kaunite kunstide akadeemia korrespondentliige, alates 2008. aastast akadeemia professor. 
Ta on olnud vabariikliku laulukonkursi "Seeniorlaul" loomise juures ja juhtinud laulukonkursi žürii tööd alates 2007. aastast. 
2011. aastal pani Toomas Kuter aluse Tiit Kuusiku nimelisele rahvusvahelisele kammerlauljate konkursile ja on selle kunstiline juht.
Ta on olnud Pärnu ooperipäevade nõunik (2010, 2012, 2014) ja Pärnu orelifestivali nõunik (2012, 2013).
Looming.
Lauljana on ta kogunud tunnustust eri rahvaste romansside ja kammerlaulude esitajana. Ta on andnud kontserte Venemaal, Ameerika Ühendriikides, Iisraelis, Valgevenes, Itaalias, Vatikanis, Ukrainas, Saksamaal, Kreekas, Rootsis, Soomes, Leedus, Lätis ja mujal.
Kuter kirjutab sageli kontserdiarvustusi, raamatututvustusi ja artikleid Eesti väljaannetele. Toomas Kuter on mitme kirjanduskonkursi võitja ja rahvusvahelise muusikafestivali laureaat. Põhiliselt kuuluvad tema loomingusse muinasjutud, novellid ja luuletused. Ta on tõlkinud mitu raamatut.
Prienai

Prienai () (poola keeles "Preny", saksa keeles vanasti "Prenn" või "Prenen") on linn Leedus, Prienai rajooni keskus. Asub merepinnast 75 meetri kõrgusel Nemunase jõe mõlemal kaldal, Kaunasest 39 km lõunas. Suurem osa linnast asub jõe vasakul kaldal, paremal kaldal asub Paprienė mikrorajoon, kus asub ka rajooni keskhaigla. Linna ühendab lähedalasuva Birštonasega asfalteeritud jalgrattatee.
Linnas on raamatukogu, kultuurikeskus ja postkontor. Haridust annavad gümnaasium, progümnaasium ja põhikool, seal asub ka vaimse arengu häiretega lastele mõeldud erikool. Tööstusettevõtetest tähtsaim on aastal 1969 rajatud AB „Sportinė aviacija“, mis oli suurim purilennukeid valmistav ettevõte Nõukogude Liidus. Teine tähtsam ettevõte on AB „Nerka“, mis tegeleb õhusõidukite remondiga. 
Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, Mačiūnai linnamägi, Prienai mõisa hoonetekompleks, aastal 1750 valminud katoliku kirik ja vana paberivabriku hooned.
Ajalugu.
Linna piiridesse jääb esimesel aastatuhandel ja teise aastatuhande alguses kasutusel olnud Mačiūnai linnamägi.
Asulat on esmamainitud 1502. aastal. Toona andis suurvürst Aleksander sealse mõisa Mihhail Glinskile. Aastal 1604 rajati Prienaisse esimene kirik. Prienai sai linnaõigused 1609. aastal, toona ehitati asula ka ümber – senise ühe tänava asemel omandas see nüüd nelinurkse põhiplaani. Aastal 1782 elas seal 27 juudi peret, toona oli linnas ka sünagoog.
Aastal 1785 rajas sakslane G. Thierbach linna juurde paberivabriku, mis oli XIX sajandini Leedu suurimaks paberivabrikuks. Aastal 1861 rajati sinna pruulikoda, mis suleti aastal 1941. Vene riigis kandis linn nime Прены. 27. augustil 1941 hukkasid linna vallutanud Saksa väed Prienais ja selle ümbruskonnas 1078 juuti. Aastal 1954 laastas linna tulekahju.
Elanikkond.
1923. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prienai elanikest leedulasi 61,5%, juute 29,26%, sakslasi 5,21% poolakaid 3,13%, valgevenelasi 0,09% ja venelasi 0,09%.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Prienai elanikest leedulasi 97,62%, venelasi 0,92%, mustlasi 0,3%, ukrainlasi 0,27% ja poolakaid 0,16%.
Sõpruslinnad.
Prienai kuulub Douzelage sõpruslinnastusse.
Lazdijai

Lazdijai (, poola "Łoździeje") on linn Leedus Alytuse maakonnas, Lazdijai rajooni ja Lazdijai valla keskus.
Linn asub merepinnast 126 meetri kõrgusel. See jääb 7 km kaugusele Poola piirist, kus asub Lazdijai piiriületuspunkt.
Linn on saanud nime seda läbiva Lazdija oja järgi (Raišupise oja kohalik nimetus). 1965. aastal registreeriti linnas Leedu kõigi aegade kõige paksem keltsakiht (145 cm).
Lazdijais antakse välja ajalehti Dzūkų žinios, Ryto žvaigždė ja Lazdijų reklama. Haridust annavad gümnaasium ja kaks lasteaed-algkooli. Lazdijais on kultuurimaja, 2000. aastal valminud spordikeskus ja kaks raamatukogu.
Vaatamisväärsusteks on 1895. aastal valminud katoliku kirik ja vanausuliste kirik.
Lazdijai on Łukówi sõpruslinn.
Ajalugu.
Lazdijai mõis rajati 1532. aastal. Zygmunt II August eraldas maad alevi rajamiseks 1560. aastal, samal aastal valmis ka esimene sealne kirik. Sealset asulat on esimest korda mainitud 1561. aastal.
Lazdijai sai linnaõigused 1597. aastal. 1795. aastal läks linn kolmandal Poola jagamisel Preisimaa koosseisu ja hakkas kandma nime "Lasdien". Hiljem hakkas see kuuluma Venemaale, kus selle venekeelne nimekuju oli Лоздзее. Linn põles aastail 1857, 1879, 1886, 1922 ja 1923.
Teise maailmasõja ajal sai Lazdijai lahinguis kannatada nii 1941. kui ka 1944. aastal. 3. novembril 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed Katkiškė külas ligi 1500 Lazdijai ja selle ümbruskonna juuti. Nõukogude võimud küüditasid 186 linna elanikku. Teise maailmasõja ajal tegutsesid linna ümbruskonnas Leedu metsavennad.
Elanikkond.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lazdijai elanike seas leedulasi 96,13%, venelasi 2,36% ja poolakaid 0,37%.
Anne Kull

Anne Kull on mitme tuntud inimese nimi:
Neumünster

Neumünster on kreisivaba linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal.
Neumünster rajati 1127. aastal Oldenburgi piiskopi Vizelini poolt.
Neuss

Neuss on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal. Asub Reini ääres Düsseldorfi vastaskaldal.
Albert Streckeisen

Albert Ludwig Streckeisen (8. november 1901 Basel – 29. september 1998 Bern) oli Šveitsi geoloog.
Albert Streckeisen oli tuntud kui Rahvusvahelise Geoloogiaühingu tardkivimite klassifikatsiooni välja töötanud komisjoni esimees.
Streckeisen õppis geoloogiat, mineraloogiat ja petroloogiat Baselis, Zürichis ja Bernis ning töötas professorina Bukaresti ja Berni ülikoolides. Geoloogias oli ta spetsialiseerunud petroloogiale.
1958. aastal asus Streckeisen täiendama ja revideerima Paul Niggli raamatut "Tabellen zur Petrographie und zum Gesteinsbestimmen". Streckeisen leidis, et seal esitatud tardkivimite klassifikatsioon vajaks hoolikat revideerimist. Samas ei olnud raamatus esitatud klassifikatsioon sugugi ainus selleks ajaks väljapakutu. Kokku oli klassifikatsioone kaksteist. Streckeisen otsustas, et pole mõtet välja mõelda kolmeteistkümnendat, vaid keskenduda tuleks olemasolevate klassifikatsioonide analüüsimisele.
1964. aastal avaldas Streckeisen ülevaateartikli, milles käsitles tardkivimite senise klassifitseerimisega seotud probleeme. Artikkel pälvis palju tähelepanu ja otsustati, et küsimusega tuleb hakata tõsisemalt tegelema. Selleks loodi Rahvusvahelise Geoloogiaühingu juurde komisjon "The Subcommission on the Systematics of Igneous Rocks". Komisjon alustas tööd 1970. aastal ning esimeseks esimeheks sai Albert Streckeisen. Komisjoni töö tulemusena valminud tardkivimite klassifikatsiooni nimetatakse sageli Streckeiseni klassifikatsiooniks. Tänapäeval on see ülemaailmselt aktsepteeritud viis tardkivimite klassifitseerimiseks ja nimetamiseks.