tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anatoli Novohatski

Anatoli Novohatski (vene keeles Анатолий Арсентьевич Новохатский; sündinud 11. oktoobril 1936 Sentša külas Sentša külanõukogus Lohvitski rajoonis Poltava oblastis) on endine Eesti meditsiinitöötaja ja poliitik, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige.
Ta on saanud alghariduse Sentša koolis ja on lõpetanud . aastal keskkooli Mašivka alevis (asub Mašivka rajoonis Poltava oblastis). 1960. aastal lõpetas ta Harkivi Meditsiiniinstituudi sanitaararstina.
Pärast instituudi lõpetamist suunati ta Penza oblastisse kinnisesse Zaretšnõi (ka Penza-19) linna, kus ta töötas sanitaar-epidemioloogiateenistuse peaarstina. Aastal viidi ta üle Kasahhi NSV-sse Ševtšenko linna, kus ta töötas viis aastat.
Ta elab 1972. aastast Eestis. 1987. aastani töötas ta Sillamäe Sanitaar-Epidemioloogia Jaama peaarstina. Aastatel 1987–1990 töötas ta Kesk-Meditsiinilise-Sanitaarse osakonna nr 17 (vn "Центральный медико-санитарный отдел № 17"; kuhu kuulusid Sillamäe haigla, polikliinik, lastepolikliinik, sanitaar-epidemioloogia jaam ja 2 apteeki) ülemana.
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige. Kuni augustiputšini kuulus ta saadikurühma "Kommunistlik fraktsioon" (pärast augustiputši otsustasid saadikurühmad "Virumaa", "Võrdsete õiguste eest", "Koostöö" ja "Kommunistlik fraktsioon" laiali minna). Lisaks on olnud ta Sillamäe Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee liige.
Anatoli Novohatski jäi pensionile 1996. aastal.
Isiklikku.
Anatoli Novohatski on rahvuselt ukrainlane. Ta on abielus ja tal on täiskasvanud poeg.
Liiger

Liiger on hübriid, mis on saadud isase lõvi ja emase tiigri ristamise teel. Ristamine toimus vangistuses olnud lõvide ja tiigrite vahel. Liigrid on suurimad praegu elavad kaslased. Liiger naudib ujumist. 
Isase liigri pikkus on kuni 3,5 meetrit. Isase liigrid võivad kaaluda üle 300 kg; raskeim praegu elav liiger kaalub 400 kg. 
Liigri karv on keskmise pikkusega, pruunikas või kergelt oranž, kaetud tumedamate triipudega. Kõhualune, käpaotsad, nina, põsed ja silma ümbrus on heledamad ja isegi valged. Näos võivad olla mõned mustad täpid.
Puutepunkt (saade)

"Puutepunkt" oli Eesti Televisiooni saade, mis läks esimest korda eetrisse 2005. aasta sügisel. "Puutepunktis" räägitakse erivajadustega inimestega seotust.
Saadet tehti kümme hooaega, kokku valmis 300 saadet. 300. saade läks eetrisse 17. mail 2015.
Saadete autor ja toimetaja oli Anne Lill, saatejuht Kaidor Kahar.
Prohormoon

Prohormoon on hormooni eelvormina esinev näärmeväline aine, mille bioaktiivne toime organismis on väike. Prohormoonid muundatakse metabolismi käigus aktiivseteks hormoonideks. 
Inimorganismis esinevad näiteks järgmised prohormoonid:
Rosen (punane)

Rosen on Eestimaa baltisaksa aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esindajad olid introdutseeritud Rootsi rüütelkonda nr 85 (1726), 1905 (1752), vabahärrasuguvõsana 290 (1772) ja 208 (1731) ning krahvisuguvõsana 1790 (1752) all, kantud Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 47 (1746) ja Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 15 (1747).
Ajalugu.
Suguvõsa esimeseks esindajaks Eestimaal oli Saksimaa hansalinn Lüneburgist, Otto von Lüneburg (kellest on esimesed andmed aastast 1241, suri pärast 1272), kes oli Taani kuninga vasall Eestimaal. Otto von Lüneburg oli Tartu piiskopi tähtsa vasalli Helmold von Lüneburgi poeg ja üks esimesi Rosenite aadlisuguvõsa esindajaid Liivimaal.. Koos Dietrich von Kyveliga osalesid nad 13. sajandi teisel poolel Ida-Eesti ja Ingeri vallutamisel 1250. aastal ja alustas ka Narva ordulinnuse ehitamist (vt 13. sajand Eestis#Sõjad Vene vürstiriikidega).
Rosenite suguvõsa asutajad olid Otto von Lüneburgi venna Helmholdi (u 1210 – u 1260) kolm poega:
Rosenite Saare (saksa keeles "Haus Lyckholm") suguvõsaliin
Rosenite sugupuu, mille esitamiseks on kasutatud de Villiers/Pama süsteemi ()
Rosenite Mäetaguse (saksa keeles "Haus Mehntack") suguvõsaliin
Rosenite Raka ("Rackamois") suguvõsaliin
Fahri Korutürk

Fahri Sabit Korutürk (3. august 1903 İstanbul – 12. oktoober 1987 İstanbul) oli türgi mereväelane, diplomaat ja 6. Türgi president.
Aastast 1923 teenis ta Türgi sõjalaevastikus, olles lõpetanud mereväekadettide kooli. 1933 lõpetas ta Türgi Mereakadeemia.
Aastail 1935–1943 oli ta mereväeatašee Roomas, Berliinis ja Stockholmis, aastail 1957–1960 Türgi merevägede ülemjuhataja. Pärast mereväest erruminekut oli Korutürk Türgi suursaadik NSV Liidus (1960–1964) ja Hispaanias (1964–1965).
1968. aastal määras president Cevdet Sunay ta senati liikmeks. 
6. aprillil 1973 valis Türgi Suur Rahvusassamblee ta kuuendaks Türgi presidendiks. Pärast põhiseaduslikku seitsmeaastast presidendiksolekut sai temast eluaegne senaator.
Puutepunkt

Topoloogilise ruumi alamhulga puutepunktiks nimetatakse selle ruumi mis tahes punkti, mille igas ümbruses leidub selle hulga elemente.
Vaadeldava hulga kõigi puutepunktide hulka nimetatakse selle hulga sulundiks.
Jacob Günterhack

Jacob Günterhack (ka Jakob Güntherhack (10. aprill/20. aprill 1666 Tallinn – 4. september/11. september 1723 Tartu) oli Liivimaa vaimulik.
Ta õppis (immatrikuleeriti 19. oktoobril 1686) Greifswaldi ülikoolis. Ta ordineeriti aastal 1693 õpetajaks.
Oli 1693–1696 adjunktpastoriks Kodavere Mihkli koguduses. 1697–1723 oli Kodavere Mihkli koguduse õpetaja, olles aastatel 1714–1723 Tartu praostkonna praost. Teenis katku- ja sõjaaegadel vikaarina peale oma koguduse ka veel Laiuse, Torma, Äksi, Kursi, Palamuse (1710–1716) ja Maarja-Magdaleena (1711–1723) kogudust. Suri 4. septembril 1723 Tartus katku tagajärjel.
Koerakuse allikas

Koerakuse allikas asub Verilaske külas Ärma jõe ääres.
Lielstraupe loss

Lielstraupe loss (läti "Lielstraupes pils"; saksa "Schloss Gross-Roop, Groß-Roop") on loss Lätimaal Vidzeme piirkonnas, mis kuulus Rosenite suguvõsale.
Loss ja Straupe kirik rajati 13. sajandil. Nende ümber kujunes 14. sajandil Straupe asula ja sajandi lõpul Lielstraupe mõis. Umbes 1600. aasta paiku lisati lossile torn. 1905. aastal sai hoone tules kannatada, kuid taastati peagi.
Lielstraupe loss.
Keskaegne Riia peapiiskopi vasalliloss, mis täitis ka kaitseehitise ülesandeid, ehitati algselt 13. sajandil (esmamainimine 1263. aastal), lossi ümber kujunes 14. sajandil Straupe asula. 13. sajandil ehitati ka lossi juurde kirik. Loss kuulus kuni 1625. aastani Rosenite suguvõsale. Ehitis kaotas on kaitsefunktsioonid 17. sajandil. Poola ajal asus lossis naisklooster.
Lielstraupe mõisa härrastemaja.
Rootsi valitsusajal kuulus Lielstraupe loss ja Lielstraupe mõis, Liivimaa maamarssal ja Karl XI kindraladjutant Otto Reinhold von Albedyllile (1650–1697).
1723. aastast kuulus loss Venemaa keisririigi kindralfeldmarssal ja Liivimaa kuberner Peter von Lacyle ning ehitati ümber Lielstraupe mõisa keskuseks, seejärel olid lossi ja mõisaomanikeks kammerhärra Peter von Vietinghof-Scheel ja Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner George Browne.
1866. aastal omandas lossi uuesti Rosenite suguvõsa esindaja, suurtükiväekindral parun Johann Gustav von Rosen (1797–1872) ning loss kuulus Rosenitele kuni nende lahkumiseni Saksamaale 1939. aastal. Viimaseks omanikuks oli Hans von Rosen.
Loss sai kahjustada 1905. aastal tulekahjus, kuid taastati aastatel 1906–1909 arhitekt Wilhelm Bockslaffi juhendamisel, kujundades lossitorni barokkstiilis ja siseruumid klassikalises stiilis. Lossi sissepääsu kaunistab Rosenite suguvõsavapp.
1949–1959 paiknes seal masina-traktorijaam. 1963–2018 asus hoones narkorehabilitatsioonikeskus.
Ivi Tivik

Ivi Tivik (13. august 1936 Saatse vald – 28. detsember 2022 Tallinn) oli eesti viiuldaja ja muusikapedagoog.
Ta alustas viiuliõpinguid Paides Aino Tamme juures, ta õppis Tallinna Lastemuusikakoolis (õpetaja Arved Jakobi juures), lõpetas aastal 1959 Tallinna Muusikakooli (õpetaja Endel Lippuse juhendamisel) ja Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Vladimir Alumäe klassis). Ta läbis aastal 1971 Leningradi Konservatooriumis kvalifikatsiooni tõstmise kursused, täiendas end aastani 1974 Moskva konservatooriumis konsultatsioonidel (konsultandid Igor Bezrodnõi ja Juri Jankelevitš) ja aastal 1973 Weimaris rahvusvahelistel suvekursustel (juhendajaks André Gertler).
Ta töötas aastast 1961 Tallinna Muusikakeskkoolis ja aastast 1992 ühtlasi Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia interpretatsioonipedagoogika instituudis dotsendina. Tema õpilasteks on olnud Olavi Sild, Niina Murdvee, Mari Tampere-Bezrodny, Urmas Vulp, Eva Punder, Ülo Kaadu, Toomas Bubert Aet Ratassepp, Kaido Välja, Lasse Joamets, Anna-Liisa Bezrodny, Miina Järvi, Ivi Ots, Linda-Anette Verte, Mari Poll ja Juhan Tralla.
Tamara Waskoff

Tamara Waskoff (ka Tamara Vaskova; 14. september 1924 Tallinn – 17. august 2013) oli Eesti tekstiilikunstnik.
Ta sündis 1924. aastal Tallinnas pangaametniku perekonnas. Õppis aastatel 1930–1934 Tallinnas vene eraalgkoolis, 1934–1940 vene progümnaasiumis ja 1940–1942 Tallinna 6. Keskkoolis ning 1944. aastast Tallinna Rakenduskunsti Koolis, mille lõpetas 1949. aastal tekstiilikunsti erialal. 1959. aastal lõpetas Leningradi Ilja Repini nimelise Kunstiinstituudi kunstiteaduse erialal. 
Ta töötas aastatel 1949–1960 kunstnikuna tekstiilivabrikus Punane Koit, 1960–1970 Tallinna Moemajas ja 1970–1971 rahvatööndusettevõttes Kodu. 
1971. aastast oli ta vabakutseline. 
1961. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Looming.
1950. ja 1960. aastatel tegi ta põhiliselt käsitrüki- ja žakaarkangaid, kus kasutas loodus- ja geomeetrilisi motiive. Tarbekunstimuuseumi kogus on tema kangad „Kalake” (1964) ja „Sibul” (1970). 1970. aastatel pühendus ta põimevaipade tegemisele, nendest on tuntumad „Ülestõus” (1970), „Lumelinnud” (1982) ja „Kangrud” (1989). Kunstikombinaadile Ars kavandas ta silmkoeesemeid ja dekoratiivkangaid. 
Ta tegi kaastööd ajakirjadele Käsitöö ja Nõukogude Naine, seal on ilmunud tema tikkimis- ja koemustreid.
Kunstnik võttis pidevalt osa ka tarbekunstinäitustest.
Sébastien Ogier

Sébastien Ogier (sündinud 17. detsembril 1983 Gapis) on Prantsusmaa rallisõitja, üheksakordne maailmameister (2013–2018,2020-2021,2025). Ogier' kaardilugeja on Vincent Landais.
Karjäärist.
Ogier alustas oma rallikarjääri 2005. aastal Prantsusmaal. Ta võitis 2006. aastal Peugeot 206 karika (kaassõitja Julien Ingrassia). 
Oma esimesel hooajal WRC sarjas 2008. aastal võitis ta tiitli juunioride maailmameistrivõistluste arvestuses (JWRC), sõites Citroën C2 S1600-ga. Esimese rallivõidu sai (JWRC sarjas) ta Mehhiko rallil. 2008. aasta maailma rallimeistrivõistluste (WRC) arvestuses sai ta oma esimese punkti GB Walesi rallil ühe kiiruskatse 8. koha eest, sõites Citroën C4-ga. Ogier edutati 2009. aasta hooajaks koos Citroën Junior Teami täiskohaga sõitjaks. Oma esimese poodiumikoha WRC sarjas sai ta 2009. aasta Akropolise rallil, mille ta lõpetas kokkuvõttes teisena Mikko Hirvoneni järel. 2010. aasta hooajal sõitis ta Citroën World Rally Teami koosseisus ja saavutas Portugali rallil oma karjääri esimese WRC-ralli võidu. 
Ogier kindlustas 2011. aasta hooajaks endale Citroëni tehasemeeskonnas täiskoha. 2012. aasta hooaja eel liitus ta Volkswageni tehasemeeskonnaga ja sõitis Škoda Fabia S2000-ga. 2013. aasta hooajal sõitis ta esimest korda Volkswagen Polo R WRC-ga, millega ta võitis oma esimese WRC sõitjate tiitli üheksa rallivõiduga 13 etapilt. 2014., 2015. ja 2016. aastal võitis ta veel kolm järjestikust sõitjate tiitlit Volkswageni meeskonnas. 
2017. ja 2018. aastal tuli ta maailmameistriks Ford Fiesta roolis, võisteldes M-Sport World Rally Teami koosseisus. 2019. aasta hooajal liitus ta Citroën World Rally Teamiga ning saavutas hooaja kokkuvõttes 3. koha.
2020. aastal ühines ta Toyota Gazoo Racing WRT meeskonnaga ning võitis sõitja tiitlid nii 2020. kui 2021. hooajal Toyota Yaris WRC-ga sõites. Alates 2022. aasta hooajast on ta võistelnud valitud rallidel jätkuvalt Toyota meeskonna koosseisus, olles 2022. aastal kokkuvõttes 6., 2023. aastal 5. ja 2024. aastal 4. 
2025. aasta hooaega alustas Sébastien Ogier 10 rallivõiduga Monte Carlo rallil.
Sportlikud tulemused.
WRC rallide võidud 2008.
Ta on saavutanud 2025. aasta jaanuari seisuga 62 rallivõitu ja on üks kahest sõitjast (koos Juha Kankkuneniga), kes on võitnud maailmameistritiitli kolme erineva tootjafirmaga. Ta on sõitnud välja parimaid tulemusi mitmes arvestuses, sealhulgas kõige rohkem sõitjate kogutud meistrivõistluste punkte, suurim arv etapivõite, suurim arv punkte ühe hooaja jooksul, suurim arv punktikatsete võite jne. 
Isiklikku.
Ogier on abielus Saksa telesaatejuhi Andrea Kaiseriga, neil on 2016. aastal sündinud poeg Tim.
Alates 2014. aastast on Sébastien Ogier Prantsusmaal Make-A-Wish Foundationi patroon. See on heategevusorganisatsioon, mis toetab kriitiliste haigustega lapsi. 2021. aastal annetas ta ka 10 000 eurot oma 2021. aasta Safari rallilt saadud auhinnarahast heategevuseks: Nakuru lasteprojektile, mis on loodud laste haridustee toetuseks Keenias, ja Ol Pejeta loodushoiualale, mis kaitseb Kesk-Keenia elusloodust (sh musta ja valget ninasarvikut).
Adam Bede (film)

"Adam Bede" on Maurice Elvey poolt Suurbritannias 1918. aastal loodud tummfilm.
Film tugineb George Elioti samanimelisele romaanile.
Enga provints

Enga provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Suur osa provintsist asub kõrgemal kui 2000 meetrit merepinnast.
Enga provints piirneb idas Western Highlandsi provintsiga, põhjas Ida-Sepiki provintsiga, läänes Hela provintsiga ja lõunas Southern Highlandsi provintsiga.
Provints jaguneb halduslikult 5 ringkonnaks.
Levinuim keel on Üld-Uus-Guinea hõimkonda kuuluv enga keel.
2024. aasta mais toimus provintsis maalihe, mis võis hinnanguliselt nõuda üle 2000 inimelu.
GNU nano

GNU nano ehk lihtsalt nano on UNIXi-laadsetele operatsioonisüsteemidele või käsurealiidesele mõeldud tekstiredaktor. See emuleerib tekstiredaktorit Pico, mis on osa e-posti klientrakendusest Pine, ja evib ka mõningaid lisafunktsioone. 
Erinevalt Picost on nano avaldatud GNU GPL litsentsi all. Esemesena avaldas selle Chris Allegretta 1999. aastal vaba tarkvarana ja tänapäeval on see osa GNU Projektist.
Ajalugu.
Chris Allegreta lõi nano 1999. aastal ja algselt kandis see nime TIP ("This isn't Pico" ehk "see ei ole Pico"). Allegrettat motiveeris soov luua vabavaraline asendus Picole, mida ei levitatud vaba tarkvara litsentsi alusel. Nimi nano võeti kasutusele 10. jaanuaril 2000, et vältida segiajamist juba eksisteeriva UNIXi rakendusega tip. Nimi on tuletatud SI ühikute detsimaaleesliidete järgi, kus nano on 1000 korda suurem kui piko. Veebruarist 2001 kuulub nano GNU Projekti.
Nanol on mitmeid omadusi, mis Picol puuduvad: värviline tekst, sujuvkerimine, mitu puhvrit, regulaaravaldiste otsimine ja asendamine, sujuvkerimine, mitu puhvrit, klahvide seadistamine ning katseliselt muudatuste tühistamine ja ennistamine.
Chris Allegretta andis koodi haldamise 22. augustil 2003 ametlikult üle David Lawrence Ramseyle, kes astus sellelt positsioonilt tagasi 20. detsembril 2007.
Klahvid.
Sarnaselt Picoga on nano kasutajaliides klaviatuurikeskne ja programmi juhtimine käib juhtnupuga. Näiteks Ctrl+O salvestab faili, Ctrl+W viib otsinguribale. Nano akna alumises osas on kaherealine "lühimenüü" kus on loetletud käske, mida sel hetkel kasutada saab. Täieliku nimekirja on võimalik näha abikuvas, mis aktiviseeritakse klahvikombinatsiooniga Ctrl+G.
Erinevalt Picost kasutab nano töörežiimide ümberlülitamiseks metaklahve. Näiteks Meta+S lülitab sujuvkerimist sisse-välja. Peaaegu kõiki käsurealt valitavaid funktsioone saab ka dünaamiliselt lülitada.
Nanos saab kursori asukohta muuta ja kiirklahvide ribal asetsevaid funktsioone aktiveerida ka osutusseadme, näiteks arvutihiire abil.
Chimbu provints

Chimbu provints (ka "Simbu") on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provintsis asub Paapua Uus-Guinea kõrgeim mägi Mount Wilhelm.
Provints jaguneb halduslikult 6 ringkonnaks.
Ida-Uus-Britannia provints

Ida-Uus-Britannia provints on 1. järgu haldusüksus (provints) Paapua Uus-Guineas. Provintsis asub Uus-Britannia saare kirdeosas.
Provints jaguneb halduslikult neljaks ringkonnaks.
Provintsis kõneldakse 16 Austroneesia keelt, millest levinuim on tolai keel.
Pittodrie staadion

Pittodrie staadion on jalgpallistaadion Šotimaal Aberdeeni linnas. See võeti kasutusele 1899. aastal. Alates 1903. aastast on see Aberdeen FC kodustaadion.
Nüüd on see üks suuremaid staadioneid Šotimaal (mahutab 22 199 inimest), ainult Celtic Parki, Murrafield Parki, Hampden Parki ja Ibrox Parki staadion on suuremad.
Staadionil on toimunud ka ragbivõistlusi ja peetud kontserte.
Seotus Eestiga.
Eesti on mänginud Pittodrie staadionil kaks korda, neist mõlemad korrad Šotimaaga. 3. juunil 1993 kaotas Eesti 3-1. Teine mäng mängiti 6. veebruaril 2013, Eesti kaotas siis 1-0.
371 Admiraliteet-klassi kaater

371 Admiraliteet-klassi kaater "(vene k: Служебно-разъездной катер пр. № 371 "Адмиралтеец")" on Nõukogude Liidu mereväele valmistatud teenistuskaater, mis oli mõeldud laevastiku juhtivkoosseisu transpordiks laevade ja kalda vahel ning esindusfunktsioonideks. Samuti kasutati kaatreid piirivalveks ja suurte sõjalaevade pardal.
Ajalugu.
Kaatreid toodeti massiliselt alates 1950. aastatest kuni Nõukogude Liidu lõpuaegadeni. Peamiselt valmistati neid Jaroslavlis (üle 200) ja Rõbinskis. Paljud on siiani kasutuses. Hiljem on valmistatud kaatrist ka turismiversioon 371bis, parandatud ja piirivalvekaatrina kasutatud versioon 371U ja ka töölaeva versioon. 
Eestis on teadaolevalt tänaseks sõidukõlblik üks selline kaater "Kristel". Vergi sadama juures on nähtud 2011. aastal kaldale tõstetuna ühte pisut ümber ehitatud kaatrit "Pille". Kunagi oli selline kaater muuhulgas Eesti Politseil.
Kirjeldus.
Kaater on jagatud alates vöörist järgmisteks sektsioonideks: 
Kajutite sisu on reeglina vooderdatud punase puiduga. Reisijate kajuti juures on sageli ka väike WC. Korpus on rauast, mis teeb kaatri tugevaks, kuid pisut raskeks. Keskosast pisut eespool asuv tankimootorist peamasin 3D6 on mürarikas ja kulukas, kuigi väidetavalt üsna töökindel, tarbides kuni 30 l/h. Kütusevaru on 300 ltr. Merekõlbulikkus on maksimaalselt 5 palli.
Mereväes koosnes meeskond reeglina mitšmanist-komandörist ja 1-2 madrusest, kes aitasid sildumisel ja teenindasid salongis kõrgemaid ohvitsere.
3 (Tallinna bussiliin)

Tallinna bussiliin 3 on bussiliin Tallinnas Vana-Lõuna ja Randla vahel. 
Liini teenindab Tallinna Linnatranspordi AS ning liiklus toimub iga päev. Väljumised 12-35 minuti tagant
= Ajalugu =
=Peatused=
Vana-Lõuna - Randla.
Kitseküla -
Varre -
Õilme -
Veerenni -
Liivalaia -
Hotell Olümpia -
Kaubamaja -
Estonia -
Vabaduse väljak -
Tõnismägi -
Hotell Tallinn -
Toompark -
Balti jaam -
Linnahall -
Linnahall -
Kalamaja -
Kungla -
Volta -
Erika -
Standard -
Rukki -
Maisi -
Kolde puiestee -
Nisu -
Ehte -
Kari -
Randla
Randla - Vana-Lõuna.
Randla -
Pelguranna -
Kari -
Ehte -
Nisu -
Kolde puiestee -
Maisi -
Rukki -
Väike-Erika -
Erika -
Volta -
Kungla -
Kalamaja -
Põhja puiestee -
Balti jaam -
A. Adamsoni -
Vabaduse väljak -
Estonia -
Keskhaigla -
Liivalaia -
Veerenni -
Õilme -
Varre -
Kitseküla
Elizabeth

 
Elizabeth on naisenimi, mis on kasutusel peamiselt ingliskeelsetes maades. See on tuletis heebrea nimest Elisheba.
Inglise keeles on sellest tuletatud teisi eesnimesid ja hüüdnimesid, näiteks Eliza, Liza, Liz, Lizzie, Beth, Betty.
Vana-Lõuna tänav

Vana-Lõuna tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Veerenni ja Uue Maailma asumis. Vana-Lõuna tänav algab Tatari tänavalt, ristub Herne, Vineeri ja Koidu tänavaga ning lõpeb Pärnu maantee viadukti juures Tehnika tänaval.
Vana-Lõuna tänav on ligikaudu 750 meetri pikkune.
Lutheri vabriku ehitamise käigus kuulusid mööblivabriku tööstushoonete ansamblisse lisaks tööstushoonetele ka vabrikutööliste elamud. Vana-Lõuna tänava vasakkülje ja raudtee vahel asunud seni hõredalt hoonestatud heinamaale rajati rida tööliselamuid, esimesena Vana-Lõuna 13, 15. seejärel, Suurejoonelise arhitektuuriga Lutheri vabriku klubi-rahvamaja (Vana-Lõuna 37), mis ehitati aastatel 1904–1905, olid projekteerinud maailmakuulsad Soome arhitektid Eliel Saarinen, Armas Lindgren ja Herman Gesellius.
1900. aastal ehitati elektrijaam (Vana-Lõuna tänav 4).
Pärast Esimest maailmasõda ehitati vabrikutööliste elamud Vana-Lõuna 21, 23, 25, 27 (inseneride elamu), 29, 31, 33, 35. Töötajate elamu Vana-Lõuna tänav 21 on valminud ajastu tuntuimate arhitektide Herbert Johansoni ja Eugen Habermanni spetsiaalselt vabriku jaoks välja töötatud elamu tüüpprojektide järgi.
Vana-Lõuna 37 asub endise Lutheri vabriku 1905. aastal valminud töölissöökla-rahvamaja (arhitektid Herman Gesellius, Armas Lindgren, Eliel Saarinen), mis oli hiljem kasutusel Tallinna Vineeri- ja Mööblikombinaadi klubihoonena. Kuni 1914. aastani tegutses Lutheri vabriku rahvamajas ka näitering. Praegu on selles hoones Pagaripoisid.
Vana-Lõuna 39, endises Lutheri vineerivabriku masinasaalis asub AS Äripäeva toimetuse hoone.
Vana-Lõuna 41 asub 1936. aastal insener Elmar Mõttuse projekteeritud Tallinna trammide trammidepoo. Valmimise ajal oli trammidepoo 49,6 m pikk ja 31,7 m lai ning mahutas 32 trammivagunit, mida oli rohkem, kui oli Tallinnas tol ajal kasutuses. Hoone sai teise maailmasõja ajal kannatada, aga taastati.
Tänava nimed ja ajalugu.
1786. aastal on tänava nimena fikseeritud "Weg nach Steingalgen" (Tee Kivivõlla juurde). 1885. aastal sai tänav nimeks Lõuna tänav (saksa keeles "Südstrasse", vene keeles "Южная улица"). 25. septembril 1959 pandi tänavale eesti revolutsionääri Jaan Sihveri (1879–1918) mälestuseks nimeks Jaan Sihveri tänav. 18. oktoobril 1991 pandi tänavale nimeks Vana-Lõuna tänav.
Aleksandr Goloborodko

Aleksandr Goloborodko (vene keeles "Александр Александрович Голобородько"; ukraina keeles "Олександр Олександрович Голобородько"; sündinud 28. septembril 1938 Dniprodzeržõnskis) on ukraina rahvusest Venemaa näitleja.
1960. aastal lõpetas ta Kiievi Karpenko-Karõi nimelise Teatriinstituudi ja asus tööle Simferopolis asuvasse Krimmi Gorki nimelisse Vene Draamateatrisse. 1971. aastal sai Aleksandr Goloborodkost Kiievi Lesja Ukrainka nimelise Teatri näitleja. 1976. aastal sai temast Moskva Väikese Teatri näitleja. 1985. aastast on Aleksandr Goloborodko Mossoveti-nimelise teatri näitleja.
Alates 1967. aastast on Aleksandr Goloborodko mänginud rohkem kui 70 filmis. Sealhulgas mängis ta 1969. aastal valminud Tallinnfilmi filmis "Viimne reliikvia" Gabrieli. Filmi 50. aastapäeva puhul näitas Eesti Televisioon 2020. aasta märtsis värsket intervjuud Aleksandr Goloborotkoga "Vürst Gabriel. 50 aastat hiljem". Intervjuus kinnitas Goloborodko, et just "Viimne rekliikvia" tegi ta üle Nõukogude Liidu kuulsaks. 2020. aasta seisuga elab ta Moskvas ning näitleb pensionärina ikka veel paljudes lavateostes ja filmides ning vahel esitab ka laule.
Virve Lippus

Virve Lippus (neiuna Virve Kallak; 23. august 1926 Tartu – 8. märts 1990 Tallinn) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas 1947. aastal klaveri erialal Tallinna Muusikakooli (Irmgard Kaudre klassis) ja 1952. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Anna Klasi klassis). Kaitses 1980. aastal Leningradi Teatri-, Muusika- ja Kinematograafiainstituudis kunstiteaduste kandidaadi väitekirja "Развитие пианистической культуры в Эстонии до 1940 года", mille juhendaja oli Leonid Gakkel.
Ta töötas aastatel 1952–1955 Nõmme Lastemuusikakoolis, 1955–1964 Tallinna Muusikakoolis ja 1964–1967 Tallinna Muusikakeskkoolis klaveriõpetajana. Aastatel 1967–1990 oli ta Tallinna Riiklikus Konservatooriumis klaverieriala ja pianismiajaloo õppejõud (sealhulgas 1982. aastal dotsent).
Tema õpilaste seas on olnud Rein Rannap, Jüri Reinvere, Anto Pett, Rein Mets, Mari Järvi, Marju Riisikamp ja Pille Taniloo. 
Pianistina on ta esinenud peamiselt duos Endel Lippusega. Ta on avaldanud uurimusi ja muusikakriitilisi artikleid.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli viiuldaja ja muusikapedagoog Endel Lippus, nende tütar oli muusikateadlane Urve Lippus. Tema õde oli pianist Laine Mets.
Rein Mets (pianist)

Rein Mets (28. märts 1957 Tallinn – 18. jaanuar 2003 Tallinn) oli eesti pianist.
Ta lõpetas aastal 1975 Tallinna Muusikakeskkooli (Virve Lippuse klassis), õppis aastatel 1975–1979 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (Virve Lippuse klassis) ja aastatel 1979–1981 Moskva konservatooriumis (Stanislav Neuhausi ja Vera Gornostajeva klassis) ning aastatel 1981–1984 samas assistentuuris (Vera Gornostajeva klassis). Sai aastal 1972 Ústí nad Labemis rahvusvahelisel noorte pianistide konkursil I preemia ja üldvõitja nimetuse.
Ta oli aastatel 1984–1997 Tallinna Muusikakeskkoolis klaveriõpetaja. Esines soolokontsertidega, sümfooniaorkestri solistina ja ansamblites, lindistas 1970.–1980. aastatel mitu korda Moskvas Üleliidulises Raadios ja Eesti Raadios, eeskätt Bartóki, Messiaeni ja Skrjabini muusikat. Aastal 2000 ilmus CD "Mängib Rein Mets. Öölaul". 
Raske haiguse tõttu oli ta sunnitud loobuma nii kontserttegevusest kui ka õpetamisest.
Isiklikku.
Tema ema oli pianist Laine Mets, abikaasa tšellist Lembi Mets.
Mihkel Aitsam (1929–2013)

Mihkel Aitsam (9. oktoober 1929 Pärnu – 27. august 2013) oli eesti insener ja invaliikumise aktivist.
Ta sündis koolmeistrite perekonnas. Poliomüeliidi tagajärjel jäid tema jalad osaliselt halvatuks, kuid ta lõpetas tavakooli. Aastal 1964 lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna automaatika ja telemehaanika erialal.
Isiklikku.
Tema vend Ain Aitsam oli merefüüsik. Tema onu Mihkel Aitsam (1876–1917) oli 1905. aasta revolutsiooni aktivist.
Lembit Remmelgas juunior

Lembit Remmelgas (5. juuli 1953 – 1. august 2011) oli eesti .
Lembit Remmelga isa oli samuti Lembit Remmelgas (4. veebruar 1921 – 25. juuli 1992).
Jonas Jonasson

Pär-Ola Jonas Jonasson (algselt Per Ola Jonasson; sündinud 6. juulil 1961 Växjös) on rootsi ajakirjanik ja kirjanik. 
Jonasson sai tuntuks rahvusvaheliseks menukiks muutunud debüütromaaniga "Hundraåringen som klev ut genom fönstret och försvann" (2009; eesti keeles "Saja-aastane, kes hüppas aknast välja ja kadus", tõlkinud Kadri Papp, Tallinn: Varrak, 2012). Raamatu peategelane on Allan Karlsson, kes otsustab oma 100. sünnipäeval salaja vanadekodust lahkuda. Ta ronib oma toa aknast välja ning suundub linnakese bussijaama, kus varastab talle hoiule jäetud kohvri. Kuna kohvris on uimastiärimeeste raha, hargneb edasi põnev seiklus. Paralleelselt jutustatakse Allan Karlssoni varasemat elulugu, mis on ülikirev – ilmneb, et Karlsson on oma elu jooksul sattunud olema võtmepositsioonis nii mitmegi ajaloolise sündmuse juures ning kohtunud paljude mõjukate inimestega (nende hulgas Harry Truman, Winston Churchill jt). Raamat on tõlgitud rohkem kui 30 keelde ning selle põhjal valmis 2013. aastal režissöör Felix Herngreni film.
Jonassoni teine romaan, "Analfabeten som kunde räkna" (e.k. "Kirjaoskamatu, kes päästis Rootsi kuninga"), ilmus rootsi keeles septembris 2013 ning tõlgiti kohe ka mitmesse keelde. Raamatu keskmes on Lõuna-Aafrika naise ja tema kaaslaste seiklused Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Rootsis.
Akvitaania kuningriik

Akvitaania kuningriik oli kuningriik Lääne-Euroopas aastatel 781–982.
Asutamine.
Autonoomse ja tülika Akvitaania hertsogkonna vallutasid frangid aastal 769 pärast mässusid nende ülemvõimu vastu. Akvitaania partikularismi uue demonstratsiooni ärahoidmiseks otsustas Karl Suur organiseerida maa oma kuningriigis.
Aastal 781 tegi ta oma kolmandast, siis kolmeaastasest pojast Ludwigist Akvitaania kuninga. Frangi riigile allutatud uus kuningriik sisaldas Akvitaania, aga ka Gootia ja Karolingide valdused Hispaanias.
Kui kuningas asus Karolingide paleedes kuningriigi põhjaosas (Limoges/Le Palais-sur-Vienne, Poitiers/Chasseneuil, Ébreuil, Bourges, Angeac-sur-Charente/Angoulême), asus haldustuumik eesotsas krahv Guillaume de Gellone'iga Toulouse'is.
Keisririigi jagunemine.
Aastal 806 kavandas Karl Suur jagada oma riigi poegade vahel. Ludwig sai oma kuningriigile lisaks Provence'i ja Burgundia.
"Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas""
* 854–859 – Pippin II
"Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas""
"Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas""
"Kuningriik liideti Lääne-Frangi riigiga, mille kuningad kasutasid mõnikord tiitlit "Frankide ja akvitaanlaste kuningas""
* 888–889 – Renolh, Poitiers' krahv
"Kuningriik ja tiitel liideti Lääne-Frangi riigiga"
"Mittenimetatud Akvitaania hertsogid"
Frank Liivak

Frank Liivak (sündinud 7. juulil 1996 Rakveres) on Eesti jalgpallur (ründaja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia.
2015. aastal siirdus ta Itaaliast SSC Napoli noorteakadeemiast Hispaania klubisse Alcobendas Sport. 2017. aastal liitus ta Bosnia ja Hertsegoviina kõrgliiga klubiga Sarajevo.
Eesti jalgpallikoondises on ta kaasa teinud 24 mängus ja löönud kolm väravat. Neist esimene sündis 1. juunil 2016 kodustaadionil sõprusmängus Andorra vastu, kus ta vahetusest sekkus.
Koondisekarjäär.
A-koondise debüüdi tegi Liivak 26. mail 2014 sõpruskohtumises Gibraltari vastu. Esimese värava lõi 1. juunil 2016 Andorrale.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 22. november 2017"
Koondis.
"Uuendatud seisuga 9. juuni 2018"
Pajusi vald (Põltsamaa kihelkond)

Pajusi vald (saksa keeles "Gemeinde Pajus") oli vald Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal. Vallamaja asus Kalana külas.
Vallas sündisid Hans Silbermann, August Jürima, Jaan Roos, Voldemar Luik, Johannes Lehman, Eduard Roos, Anne Šaraškin.
1939. aasta valdade reformiga läks valla maa-ala tervikuna uue Pajusi valla koosseisu.
Rutikvere vald

Rutikvere vald (saksa keeles "Gemeinde Ruttigfer") oli vald Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal.
1934. aastal oli valla pindala 49 km² ja elanike arv 746. Vallas oli 157 talu. Vallamaja asus Arisvere külas.
Nasarawa osariik

Nasarawa osariik (ka "Nassarawa") on Nigeeria 1. järgu haldusüksus (osariik) riigi keskosas.
Osariik eraldati 1996. aastal Plateau osariigist.
Jaguneb 13 omavalitsusalaks: Akwanga, Awe, Doma, Karu, Keana, Keffi, Kokona, Lafia, Nasarawa, Nasarawa Egon, Obi, Toto ja Wamba.
Osariigi rahvaarv oli 2005. aastal 2 040 100. Halduskeskus on Lafia.
Peamiseks majandusharuks on põllumajandus. Kaevandatakse soola ja boksiiti.
Osariigi kuberner on Umaru Tanko Al-Makura.
Udehed

Udehed on tunguusi-mandžu rahvas Venemaal Primorje krai põhjaosas ja Habarovski krais. Udehed elavad hajusalt Sihhote-Alini mäestiku laiaulatuslikel taigaaladel. Udehed on orotšide lähedane sugulasrahvas. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaal 1496 udehet, neist Primorje krais 793 ja Habarovski krais 620.
Antropoloogiliselt kuuluvad udehed mongoliidse rassi baikali tüüpi.
Udehe keel kuulub tunguusi-mandžu keelte lõunarühma. Tänapäeval kõneleb enamik udeheid vene keelt. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal udehe keelt ainult 103 inimest.
Udehete traditsiooniline tegevusala on olnud jahipidamine, kalapüük on olnud teisejärgulise tähtsusega. Elatusallikana oli oluline ka ženšennijuurte korjamine, mida müüdi hiinlastele. Maaharimisega hakati laialdasemalt tegelema alles 20. sajandil.
Venemaa võimu alla sattusid udehede asualad 1860. aastal. Vene võimud püüdsid udehesid õigeusku pöörata, kuid šamanismi täielikult välja tõrjuda ei õnnestunud.
Halit Ergenç

Halit Ergenç (sündinud 30. aprillil 1970 İstanbulis) on türgi näitleja.
Tema ema on albaanlane.
Halit Ergenç õppis ühe aasta İstanbuli Tehnikaülikoolis ja seejärel Mimar Sinani Ülikoolis. Õppimise ajal töötas ta arvutioperaatorina ja turunduses ning lühikest aega taustalaulja ja tantsijana.
Tema esimene roll teatris oli Kuningas Richard Rodgersi ja Oscar Hammersteini muusikalis "Kuningas ja mina" 1996. aastal.
Halit Ergenç on 2009. aastast abielus Şehrazat Evliyaoğlu osatäitja Bergüzar Koreliga sarjast "Tuhat ja üks ööd". Peres kasvab poeg Ali (sündis 8. veebruaril 2010). Varem oli Halit abielus olnud Gizem Soysaldıga (2007–2009).
2011–2014 mängis ta Suleiman Toredat seriaalis "Sajandi armastus". 2010. aasta eluloofilmis "Dersimiz: Atatürk" mängis ta tänapäevase Türgi riigi asutajat Mustafa Kemal Atatürki.
Kiuru tänav

Kiuru tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis. 
Kiuru tänav on Räägu tänavalt algav ligikaudu 290 meetri pikkune umbtänav. Kiuru tänav on paralleelne Püü ja Käo tänavaga.
Kiuru tänav sai nime 7. aprillil 1999.
Kuningas ja mina

"Kuningas ja mina (inglise keeles "The King and I") on mitme teose pealkiri:
Eha tänav (Tallinn)

Eha tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kassisaba asumis. Eha tänav algab Paldiski maanteelt ja lõpeb Amandus Adamsoni tänaval. Eha tänav on põhja–lõunasuunaline ja ligikaudu 225 meetri pikkune. Eha tänav on paralleelne Koidu tänava ja Ao tänavaga.
Aadressil Eha 8 asub Eesti Punase Risti Keskbüroo.
Tänava nimi ja ajalugu.
Tänava varasem nimi oli Nikitini tänav (saksa keeles "Nikitinstrasse", vene keeles "Никитинская улица"). 1885. aastal oli see ka Nigittina uulits, mis tulenes Paldiski maantee ning praeguse Eha ja Koidu tänava nurgal asetsenud maja tolleaegse omaniku ja kaupmehe Pimin Nikitini nimest. 
Mõnel juhul on tänavat nimetatud saksa keeles ka nimega "Armentrasse" (Vaeste tänav) selle ja praeguse Amandus Adamsoni tänava nurgal (Nikitini tänav 14) paiknenud Tallinna Toompea koguduse Toomkoguduse vaestemaja järgi. Eesti keeles nimetati tänavat 1884. aastal ka Nikolai tänavaks. 
Praeguse nime sai Eha tänav 17. jaanuaril 1923.
Peipsivenelased

Peipsivenelased on Eesti venelased, kes elavad Peipsi järve ääres, peamiselt rannaääresetes külades, alevikes ja linnades näiteksMustveel ja Kallaste linnas, Raja külas Kolkja, Kasepää ja Varnja alevikus ning Piirissaarel. 
Vene asustus Peipsi järve ääres on vana, kuid sellele lisandus oluline hulk 17. sajandil Eestisse põgenenud vanausulisi, keda Venemaal pärast õigeusu kiriku reformi taga kiusati. Kasepää ja Peipsiääre vald Tartumaal olid 1934. aastal ametlikult määratud vene vähemusrahvuse enamusega vallad. Tänapäeval ei ole sugugi kõik peipsivenelased vanausulised, ent siiski on Nõukogude-aegsete immigrantide osakaal seal tunduvalt väiksem kui Eesti venelaste teistel tähtsamatel asualadel Kirde-Eestis ja Tallinnas. Tänini on tugev mõju traditsioonilisel kultuuril ja tegevusaladel nagu kalapüük ja sibulakasvatus, mistõttu peipsivenelasi kutsutakse rahvasuus ka sibulavenelasteks (tihti halvustava tooniga).
Frank Bernhardt

Frank Bernhardt (sündinud 26. augustil 1969) on saksa jalgpallitreener.
Frank Bernhardt on jalgpalliklubi Tallinna Kalev treener.
Rajapunkt

Topoloogilise ruumi alamhulga rajapunktiks nimetatakse selle ruumi mis tahes punkti, mille igas ümbruses leidub nii vaadeldavasse hulka kuuluvaid kui ka sinna mittekuuluvaid punkte.
Hulga kõikide rajapunktide hulka nimetatakse selle hulga rajaks.
David Storl

David Storl (sündinud 27. juulil 1990 Rochlitzis) on Saksamaa kuulitõukaja.
Ta on tulnud noorte maailmameistriks (2007) ja juunioride maailmameistriks (2008). Esimese täiskasvanute tiitlivõistluste medali võitis ta 2011. aastal, pälvides maailmameistrivõistlustel Daegus tulemusega 21.78 kuldmedali. Järgmisel aastal lisandusid hõbemedalid sisemaailmameistrivõistlustelt ja Londoni olümpiamängudelt. 2013. aastal tuli ta teist korda maailmameistriks tulemusega 21.73.
2014 sai Storlist Sopoti MM-il kahekordne sisemaailmameistrivõistluste hõbe. 2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel tuli ta teist korda Euroopa meistriks tulemusega 21.41 m. 2015 tuli ta Euroopa sisemeistriks.
2015. aasta Pekingi maailmameistrivõistlustel võitis ta tulemusega 21.74 hõbemedali.
2016. aastal tuli ta 21.31-ga kolmandat korda järjest Euroopa meistriks.
Storli isiklik rekord on 22.20, mille ta püstitas 9. juulil 2015 Lausanne'is. Sisetingimustes on tema isiklik rekord 21.88, mis on püstitatud 9. märtsil 2012 İstanbuli sisemaailmameistrivõistlustel.
Forum Cinemas

Forum Cinemas AS on 1993. aastal tegevust alustanud ettevõte, mis on Eesti kinode operaator.
1999. aastast on Forum Cinemas AS-i omanik Soome suurim kinokett Finnkino Oy, Eestis, Lätis ja Leedus tegutseb ettevõte edasi Forum Cinemase nime all. Eestis tegutseb Forum Cinemas Viljandis (Centrumi keskuses).
Forum Cinemas AS omab mitme tuntud filmiettevõtte, näiteks Paramounti, Universali jt filmitoodangu levitusõigust Eestis. Lisaks kinofilmidele oli Forum Cinemas esimene, kes tõi Eesti kinomaailma 2008. aastal New Yorgi Metropolitan Opera ooperite otseülekanded, sellele lisandus 2009. aastal , viimase tulekuga alustas kõnealune firma etenduste ülekandeid Forum Cinemase kinodes üle Eesti. 2010. aastal hakkasid Forum Cinemase kinod üle kandma ka Moskva Suure Teatri balletietendusi. Endine Forum Cinemase kino Kosmos Tallinnas ja Ekraan Tartus läbisid täieliku värskenduse, mille käigus said mõlemad juurde ühe kinosaali ja uue kinotehnika. Eesti suurim kino on 2001. aasta märtsis avatud 11 kinosaaliga Coca-Cola Plaza Tallinnas. 2017. aasta märtsis avati Viljandis 260 kohaga kino.
Forum Cinemas oli esimene kinohaldaja, tõi 2008. aastal Eestisse Coca-Cola Plaza kinno 3D-tehnoloogia. 2010. aastal jõudis 3D-tehnoloogia ka Tartus kinno Ekraan.
2013. aasta juulis avaldas Forum Cinemas AS soovi omandada AS Solaris Kino, kuid konkurentsiameti vastuseisul jäi tehing tegemata.
Seoses Coca Cola Plazas Apollo kino omanikuvahetusega jääb alates 6. juunist 2022 ettevõte Eestis tegutsema ainult Viljandi Centrumis.
Mõigu tee

Mõigu tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Tartu maanteelt ja lõpeb Peetri teel, olles ligikaudu 940 meetrit pikk. Sõiduteega paralleelselt kulgeb kergliiklustee.
Janu

Janu ehk janutunne (ladina "sitis") on paljudel selgroogsetel loomadel hüpotalamuses paikneva janukeskuse reguleeritav füsioloogiline tunne.
Jooma ajendav kuivustunne suus ja neelus on valdavalt normaalne tunne, mis tekib organismi veevaeguse ehk vee piisamatu saamise või suure veekaotuse (tugeva higistamise, kõhulahtisuse) ning ülemäärase mineraalsoolade (soolase toidu) tarvitamise tagajärjel. Janutunde põhjustab vere osmootse rõhu suurenemine. Joomine taastab organismi vee ja elektrolüütide tasakaalu ning janu kaob. Vahetult pärast magusa toidu söömist ja mõningate ravimite tarvitamist ning suu limaskesta kuivamisest võib tekkida ajutine janu, mis kaob, kui suud niisutada.
Janu reguleerib täiskasvanutel organismi veetasakaalu. Väikelastel võib eri põhjustel esineda veetustumist.
Liigjanusust ehk pidevat janutunnet nimetatakse polüdipsiaks ning see võib viidata kas suhkurtõvele või "diabetes insipidus"'ele.
Raja (topoloogia)

Topoloogilise ruumi alamhulga rajaks nimetatakse selle hulga kõikide rajapunktide hulka.
Hulga sisemus

Topoloogilise ruumi alamhulga sisemuseks nimetatakse selle hulga kõikide sisepunktide hulka.
Lepiku tee

 
Lepiku tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Peetri teelt ja lõpeb Reti teel olles umbes 1,3 kilomeetrit pikk. Sellest 300 meetrit on asfalteeritud ja varustatud paralleelse kergliiklusteega; peale ristumist Vägeva teega on tänava kagupoolne osa aga välja ehitamata ja kujutab endast põlluteed (tavasõidukiga mitte läbitav).
Tänav on saanud nime "Lepiku" talu järgi.
Sisepunkt

Topoloogilise ruumi alamhulga sisepunktiks nimetatakse punkti, millel leidub sellesse hulka kuuluv ümbrus.
Hulga kõikide sisepunktide hulka nimetatakse selle hulga sisemuseks.
Kuhjumispunkt

Topoloogilise ruumi alamhulga kuhjumispunktiks nimetatakse selle ruumi punkti, mille igas ümbruses leidub vähemalt üks temast erinev vaadeldavasse hulka kuuluv punkt.
Oluline erijuht on jada kuhjumispunkt, mille võib defineerida ka järgmiselt: element "a" on jada {"an"} kuhjumispunkt, kui leidub osajada {"ank"} nii, et
formula_1
Jaanus Johanson

Jaanus Johanson (läti keeles Januss Johansons; sündinud 19. aprillil 1956 Riias) on eesti rahvusest Läti näitleja.
Johanson lõpetas 1974. aastal Riia 6. Keskkooli. 1978. aastal lõpetas ta Läti Riikliku Konservatooriumi teatriteaduskonna ja on pärast seda töötanud Valmiera Draamateatri näitlejana.
2004. aastast on ta Läti Näitlejate Ühingu esimees. 
Jaanus Johanson on tõlkinud eesti kirjanike näidendeid läti keelde.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kolm poega, tema noorem poeg Eduard (lätipäraselt Eduards Johansons on samuti Valmiera Draamateatri näitleja). Tema vend Valdek Johanson on Tallinna Püha Vaimu koguduse õpetaja.
Heinemann Rode

Heinemann Rode (surnud juulis 1539) oli arvatavasti Preisimaa päritolu Liivimaa kirikutegelane, 1530–1539 Riia kapiitli toompraost.
Rode saabus Liivimaale arvatavasti 1529. aastal uue Riia peapiiskopi Thomas Schöningu lähikondlasena; selleks ajaks oli tal magistri- ning õigusteaduse litsentsiaadi kraad. 1530. aastal osales ta Liivimaa maapäeval ja teistel kohtumistel peapiiskopi esindajana, kus otsustati markkrahv Wilhelm von Hohenzollern, Riia peapiiskopi koadjuutor, Liivimaale lubada. Sama aasta sügisel, kui markkrahv Liivimaale saabus, kinnitati Rode peapiiskopi toetusel Riia toompraostiks. Peapiiskop, kes oli varem ise toompraost ja hoidis praosti valdusi seni enda käes, andis need Rodele üle 1531. aasta sügisel. Seejärel tekkis Rodel aga vastuolu koadjuutor Wilhelmiga, kes soovis ise Riia toompraostiks saada. Nende vastasseis selles küsimuses kestis kuni 1530. aastate keskpaigani, kuid markkrahvil polnud võimalik oma teiste ettevõtmiste kõrvalt (põhiliselt Saare-Lääne vaenuse tõttu) Riia praostikohta endale haarata ning Rode püüdis teda ka lepitada, pakkudes Wilhelmile oma teeneid ja nõuandeid. Kuna Rode jäi aga veendunud katoliiklaseks ja hoidis Liivi ordu poole, samas kui markkrahv Wilhelm oli sarnaselt oma Preisimaa hertsogist venna Albrechtiga ja teda toetanud Riia linna juhtkonnaga (eriti sündik Johannes Lohmülleriga) luterlane ning poliitiliselt ordu vastu meelestatud, siis jäid nende suhted pingelisteks.
Rode suri 1539. aasta juuli keskel une pealt. See juhtus kolm nädalat enne peapiiskop Thomas Schöningu surma (11. augustil).
Kumer hulk

Kumer hulk on vektorruumi selline alamhulk "C", mis koos iga sellesse hulka kuuluva kahe punktiga "x", "y" sisaldab ka neid punkte ühendavat lõiku
(1 − "t" ) "x" + "t y",
kus "t" võtab väärtusi vahemikus [0,1].
Mehis Helme

Mehis Helme (sündinud 6. veebruaril 1955 Tallinnas) on eesti raudtee- ja sõjaajaloolane. 
Ta on Eesti Muuseumraudtee juhataja. Ta on ka Eesti Muinsuskaitse Seltsi juhatuse liige.
Orkaan Galvestonis

"Orkaan Galvestonis" on King Vidori poolt Ameerika Ühendriikides 1913. aastal loodud tummfilm.
Tegemist on King Vidori režissööridebüüdiga. Väidetavalt kasutas Vidor kodulinnas orkaani filmimiseks sigarikarbist valmistatud kaamerat.
Surmaleegion

"Surmaleegion" on Tod Browningu poolt Ameerika Ühendriikides 1918. aastal loodud tummfilm.
Rudimental

Rudimental on Briti trummi-bassi ansambel. Bänd on sõlminud lepingud plaadifirmadega Asylum Records, Atlantic Records ja Black Butter Records. Bändi kuuluvad Piers Aggett, Kesi Dryden ja Leon "Locksmith" Rolle.
Nad olid nomineeritud 2013. aastal Mercury Prize'ile ning võitsid mitu auhinda, sealhulgas Briti muusikaauhinna ja MOBO auhinna parima albumi eest. Rudimental pälvis ka MTV Euroopa muusikaauhindade nominatsioone kategooriates parim uus artist ja parim Ühendkuningriigi ja Iirimaa artist. Rudimentali mitmed lood on saavutanud plaatina-staatuse paljudes riikides, sealhulgas Ühendkuningriigis ja Austraalias.
Rannapungerja hobupostijaam

Rannapungerja hobupostijaam oli Rannapungerja külas, Peipsi järve põhjarannikul, Rannapungerja jõe suudmes, Jõhvi-Tartu postimaantee ja Rakvere–Rannapungerja maantee ristmikul asunud postijaam. 
Liivimaa kubermangu piirist 2 versta kaugusel asunud Rannapungerja oli esimene postijaam Eestimaa kubermangus, millele järgnesid: Väike-Pungerja postijaam ja Jõhvi postijaam.
17. sajandi keskpaigast korraldas postiliiklust Eestimaal Eestimaa rüütelkond. Eestimaa kubermangu läbis kolm postiteed (trakti), mille äärde oli rajatud postijaamade võrgustik. Rannapungerja postijaam oli osa Suurest Peterburi-Tartu-Riia postiteest, mis algas Venemaa keisririigi pealinnast Peterburist ja läbis Eestimaa, Liivimaa ja Kuramaa kubermangu kuni keisririigi riigipiirini Preisi kuningriigiga. Postiteed kasutasid Vene keisrid ja keisrinnad ning ka keisririigi pealinna külastanud välismaalased sh. Honoré de Balzac, Robert Schumann, Elias Lönnrot, Ferenc Liszt jt.
Esimene postijaam 18. sajandi alguses rajati Peipsi äärde algselt Kauksile, kuid 1735. aastal ehitati uus postijaam juba Rannapungerjale. Postijaamas asusid postijaama peahoone, postipoiste elamu, tallid, ait, küün ja sepikoda.
Tudulinna hüdroelektrijaam

Tudulinna hüdroelektrijaam on hüdroelektrijaam Alutaguse vallas, Rannapungerja jõe ääres. 
Jaam asub Lemmaku külast põhja pool Roostoja Särjetõkke kärestikul, kus Roostoja ja Tagajõgi ei ole veel Rannapungerja jõeks ühinenud. 
Jaama ehitati aastatel 1947–1950 ning see oli ametlikult komsomoli löökehitus.
Parkali tänav (Rakvere)

Parkali tänav on tänav Rakvere Vanalinna linnajaos.
Tänav ristub Pika tänava, Parkali platsi (paremalt) ja C. R. Jakobsoni tänavaga ning lõpeb Laial tänaval. Tänava pikkus on 316 meetrit. See on osaliselt ühesuunaline Parkali platsilt Pika tänavani, sellel lõigul on säilinud ka ajalooline munakivikatend. 
Hoonestus.
Aadressil Parkali 4 paikneb AQVA Hotel &amp; Spa, mis on tuntud veekeskus koos hotelli ja restoraniga. Parkali tänava äärde jääb ka Rakvere linnavalitsuse hoone aadressil Lai 2 ning Pika tänava üks tähelepanuväärsemaid ehitisi – eklektiline Kaitseliidu Viru maleva hoone aadressil Pikk 15, mis valmis 1908. aastal kaupmees Julius Johansoni ettevõtmisel.
Parkali 7 asub Pihlaka kondiitritööstus
Ajalugu.
Parkali tänav on üks Rakvere vanemaid. 17. sajandil oli Rakveres vaid viis tänavat: Pikk, Rüüti (praegune Tallinna), Korduani (Rohuaia), Vee (Posti) ja Põrgu. Tee viis Pikalt tänavalt mäest alla Soolikaojani. Ajaloos on tänav kandnud ka Põrgu tänava nime, kuna samas paiknes sepapajad, mille õhtused ääsituled ja mustad mehed andsid selleks nimeks alust. Tänava praegune nimi Parkali (saksa keeles "Gerberstraße"; vene keeles "ул. Паркали; Кожевенная ул") on pandud seal 19. sajandil tegutsenud parkimistöökodade järgi.
Selli külanõukogu

Selli külanõukogu oli külanõukogu Vaimastvere valla ja Jõgeva rajooni koosseisus aastail 1945–1954.
Asutamisel kuulus külanõukogu koosseisu Selli, Villakvere, Kärde, Kemba, Endla (osaliselt) ja Koidu (osaliselt) küla ning Selli asundus.
Seadlusega 17. juunist 1954 ühendati külanõukogu Kõola külanõukoguga, asutades Pedja külanõukogu kuni 1950. aastani eksisteerinud Vaimastvere valla piirides.
Pedja külanõukogu

Pedja külanõukogu oli külanõukogu Eesti NSV-s Jõgeva rajooni koosseisus aastail 1954–1979.
Külanõukogu moodustati Selli külanõukogu ja Kõola külanõukogu liitmisel 1954 juunis. Külanõukogu keskus asus Kõola külas. 1954. aasta seisuga tegutsesid külanõukogu piirides "Bolševiku", "Valguse" ja "Stalinliku Tee" kolhoos.
Pedja külanõukogu maa-ala langes kokku kuni 1950. aastani eksisteerinud Vaimastvere valla omaga.
1977. aastal kuulus külanõukogu koosseisu Endla, Kõola, Kärde, Paduvere, Pedja, Rohe, Selli, Tooma, Vaimastvere ja Vägeva küla.
1979 novembris Pedja külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium liideti külanõukogu Jõgeva külanõukogu territooriumiga.
Gustav Ilves

Gustav Ilves (14. märts 1923 Tartu – 4. juuli 2013 Falköping) oli Eesti Skautmastrite Kogu Rootsi Koondise esimees ning osales skautluse taastamisel Eestis.
Gustav Ilves lõpetas 1943. aastal kaubanduskooli ning läks vabatahtlikuna Soome armee eesti üksusse. Soomes lõpetas ta ohvitseride kooli lipnikuna ja pöördus tagasi Eestisse, et sügisel 1944 JR200 koosseisus osaleda Punaarmee sissetungi tõkestamisel.
Pärast rinde kokkuvarisemist põgenes Gustav Ilves Rootsi ning asus elama Boråsi, kus ta 1947. aastal hakkas tegema skauditööd, mis jäigi ta suureks huvialaks. Ta jätkas dekoraatoritöö kõrvalt skautlusega tegelemist ka pärast Falköpingisse asumist 1950. aastate algul. Oli Metsakodu loojate hulgas.
Gustav Ilves oli aastail 1951–1957 Eesti Skauttöö Keskuse Rootsis juhataja ja 1972–1988 Eesti Skautmasterite Kogu Rootsi Koondise esimees. Abistas skautluse taastamisel Eesti ning koos abikaasa Ella Ilvesega kogus eesti skautluse arhiivi, mis on nüüdseks Tartusse toimetatud.
Gustav Ilves oli Eesti Skautide Ühingu ja Metsakodu auliige.
Isiklikku.
Gustav Ilves abiellus 1948. aastal vanemgaid Ella Lepikuga, neil on poeg Ott.
Calexico

Calexico on linn USA-s California osariigis Imperiali maakonnas. Asub San Diegost 196 kilomeetri (122 miili) kaugusel idas ja Yumast 100 kilomeetri (62 miili) kaugusel läänes. 
Linna nimi tuleneb Mehhiko linna Mexicali nimest.
Calexio asutati 1899. aastal ja algselt oli see telkasula. Esimene postkontor avati Calexicos 1902. aastal.
1983 filmiti Calexicos film "Losin' It" (režii Curtis Hanson).
Linna järgi on nime saanud bänd Calexico.
Calexicos on sündinud helilooja Allen Strange ja poliitik Robert Carlton Wilson.