tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Varja lahing

Varja lahing (28. oktoober/7. november 1700) oli sõjaline kokkupõrge Rootsi kuningriigi ja Vene tsaaririigi vägede vahel Põhjasõja käigus. Lahing toimus Varja ja Aa küla juures ning lõppes Rootsi vägede põgenemisega lahinguväljalt. 
Lahing.
22. oktoobril vkj jõudis Rakveres Otto Vellingki Rootsi välivägede laagrisse ooberst Berend Rehbinderi Turu ratsarügement. Koos teiste rügementide saabumisega Rootsi laagrisse oli Boriss Šeremetjevi Vene armee sunnitud taganema üle Purtse jõe kuni Aa mõisani. Sõjategevus vaibus ning toimusid vaid väiksemad kokkupõrked üle jõe tulnud Vene salkadega. Ontika juures piirati ligi 30-meheline salk ühes rehetares sisse. Tare süüdati põlema ning venelased põlesid koos oma hobustega parem sisse, kui alistuda. 
27. oktoobril saatis Vellingk välja 600-mehelise väe, mis koosnes major Dietrich Friedrich von Patkuli Uusimaa ratsarügemendist ja Jürgen von Tiesenhauseni Eestimaa aadlilipkonnast. Järgmisel päeval tungisid nad üle Purtse jõe ning ründasid Aa mõisas asuvat 15-mehelist rühma. Võitluse järel märgati eemal suuremat vaenlaste väge ning Rootsi üksused ratsutasid edasi. Lahinguväljale saabusid aga Boriss Šeremetjevi abijõud ning rootslased jäid võitluses alla, eelmises kokkupõrkes olid nad ka suure osa oma laskemoonast ära kulutanud. Rootslased suruti kuni Purtse sillani tagasi, sõdurite seas levis paanika ning paljud vanemad ohvitserid langesid vangi. 
Rootslaste poolelt langesid vangi major Patkul ja kaptenleitnant Aderkas. Hukkunute seas olid rittmeister Brunow ja leitnant De la Motte.
Seine-Maritime'i departemangu haldusüksuste loend

Seine-Maritime'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 35 kantonit. Vallad Dieppe (kogupindalaga 11,67 km²), Le Havre (kogupindalaga 46,95 km²), Rouen (kogupindalaga 21,38 km²), Saint-Étienne-du-Rouvray (kogupindalaga 18,25 km²) ja Sotteville-lès-Rouen (kogupindalaga 7,44 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Seine-et-Marne'i departemangu haldusüksuste loend

Seine-et-Marne'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 23 kantonit. Kantonite vahel jagatud valdu ei ole.
Yvelinesi departemangu haldusüksuste loend

Yvelines'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 21 kantonit. Vald Versailles (kogupindalaga 26,93 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Püha Franciscuse torn

Püha Franciscuse torn (prantsuse keeles Couvent Saint-François de Nice) on umbes 50 meetri kõrgune keskaegne torn Nice'i vanalinnas (Vieux-Nice).
Torn pärineb 13.–14. sajandist ning kuulus frantsiskaani ordu kloostrikompleksi, mis suleti Prantsuse revolutsiooni ajal. Kloostrihooned hävitati või kohandati hiljem koolideks ja haldusasutusteks, kuid torn säilis. 1830. aastatel lisati tornile 1500 kg kaaluv pronkskell ning sellest sai linna ametlik kellatorn.
Tänapäeval on torn avatud külastajatele. Säilinud on osa algsest trepist, ent ligipääsu hõlbustamiseks paigaldati kaasaegne 262-astmeline metallist keerdtrepp. Tornitipust avaneb 360-kraadine panoraamvaade kogu Nice'ile, sealhulgas vanalinnale, merele ja ümbritsevatele küngastele.
Püha Franciscuse torn on kantud Prantsusmaa riiklikku ajaloomälestiste registrisse alates 1993. aastast.
Jessica Rosencrantz

Jessica Emilia Marie Rosencrantz (neiuna Andersson; sündinud 6. oktoobril 1987 Malmös) on Rootsi majandusteadlane ja poliitik, ta on moderaatide erakonna liige. Ta on 10. septembrist 2024 Rootsi Euroopa Liidu asjade minister. Ta on aastast 2010 Riksdagi liige.
Ta kasvas üles Vellinges ja Täbys. Tal on Stockholmi Majandusülikoolist majandusteaduse magistrikraad. Ta on töötanud väikeses IT-ettevõttes ning olnud tolleaegse Stockholmi Maakonnavolikogu tervishoiu- ja meditsiiniosakonna sekretär.
Ta alustas oma poliitilist karjääri Stockholmi moderaaeide noorteliidu ringkonna esimehena. Aastatel 2006–2010 oli ta Täby vallavolikogu liige, täites ülesandeid valla juhatuse asendusliikmena ning alushariduse ja algkooli komitee aseesimehena.
2010. aasta Rootsi parlamendivalimistel valiti ta esimeseks asendusliikmeks, kuid kui Anna König Jerlmyr sai Stockholmi linna sotsiaalnõunikuks ja lahkus seega oma kohast Riksdagis, sai tast Riksdagi liige. Riksdagi uue liikmena sai tast rahanduskomisjoni ja tsiviilasjade komisjoni aseesimees. Seejärel oli ta alates 2012. aastast liikluskomisjoni liige ja ELi komisjoni aseesimees.
Pärast 2014. aasta Rootsi parlamendivalimisi sai tast moderaatide partei liiklus- ja IT-poliitika pressiesindaja ning liikluskomisjoni aseesimees. 2019. aastal vahetas ta rolli kliima- ja keskkonnapoliitika pressiesindajaks ning tast sai keskkonna- ja põllumajanduskomisjoni teine aseesimees.
Pärast 2022. aasta Rootsi parlamendivalimisi sai tast Riksdagi sotsiaalkindlustuskomisjoni esimees ja moderaatide fraktsiooni aseesimees ning Riksdagi täitevkomitee liige. Maist septembrini 2024 oli ta Euroopa Komisjoni esimees, kus ta oli varem olnud asetäitja aastatel 2012–2019 ja liige aastatel 2019–2024.
10. septembril 2024 määrati ta Rootsi Euroopa Liidu asjade ja Põhjamaade koostöö ministriks Ulf Kristerssoni valitsuses.
Isiklikku.
Ta on abielus Per Rosencrantziga ja neil on kaks last
Siniaara

Siniaara ("Anodorhynchus") on papagoilaste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Perekonda kuulub kolm liiki:
Billy Ocean

Billy Ocean (kodanikunimi Leslie Sebastian Charles; sündinud 21. jaanuaril 1950 Fyzabadis Trinidadil) on Briti poplaulja, kes saavutas rahvusvahelise menu 1970. ja 1980. aastatel.
Ta rändas 8-aastaselt koos perega sünnimaalt Trinidadist ja Tobagost Inglismaale.
1976. aastal ilmus tema debüütalbum "Billy Ocean", mille esimene singel "Love Really Hurts Without You" tõusis Suurbritannia edetabelis 2. kohale ja USAs 22. kohale.
1984. aasta singel "Caribbean Queen (No More Love On the Run)" ja 1988. aasta singel "Get Outta My Dreams, Get Into My Car" püsisid mõlemad 2 nädalat USA singliedetabelis esikohal. 1985. aastal võitis ta Grammy auhinna.
Ocean elab Milton Keynesis.
Sale tanukeel

Sale tanukeel on käpaliste sugukonda kuuluv taim. Tema lehed on laikudeta, õied roosakad. Liik eelistab poolvarjulisi samblakattega männi-kuusemetsi, kus leidub ka lehtpuid ja puhmarindes kasvavad mustikas, pohl ja kõrrelised
Levila.
Aasia päritolu, tema levila läänepiir ulatub Euroopani. Euroopa mõistes on liik üliharuldane: haruldasem kui näiteks lehitu pisikäpp või leeder-sõrmkäpp. Kõige enam leidub liiki Ida-Leedus hajusate kasvukohtadena vähesel määral, peale selle Kirde-Poolas ainult Augustowi lähedal kitsal alal. Lätist on teada kolm leiukohta.
Eesti leiukoha avastasid 2025. aastal Lätist tagasi sõitnud orhideeuurijad Rainar Kurbel ja Toomas Hirse. Kasvukoht on ligikaudu hektari suurune, seal õitses koguni 292 taime, leidus ka vegetatiivseid isendeid. Selle liigi puhul on isegi mõnesaja isendiga leiukohad üsna märkimisväärsed.
Gedi ajalooline linn

Gedi ajalooline linn (kohanimi ka Gede) on Keenia idarannikul asuv varemelinn. Oromo keeles tähendab "Gedi" „väärtuslikku”; 17. sajandi Euroopa kaartide kohaselt kutsuti seda paika "Kilimaniks".
Alates 9. sajandist tekkis Aafrika idarannikule mitu olulist kaubanduslinna, mille kaudu kaubitseti India ookeani äärsete maade ja ka sisemaaga. Gedi asub merest viie kilomeetri kaugusel ja oli seetõttu merekaubandusega tõenäoliselt vähem seotud. Linn asutati suhteliselt hilja, vanimad mälestised pärinevad 13. sajandi lõpust või 14. sajandi algusest.
See oli küllaltki jõukas linn. Linna kuldajastu oli 15. sajandil. Linn hõlmas 20 hektari suurust ala ja oli ümbritsetud 2,5 meetri kõrguse müüriga. 
Kui portugallased vallutasid 16. sajandi alguses India ookeani rannikulinnu, jäeti linn ajutiselt maha. Tekkisid põgenike voolud, mis tõid Gedisse omakorda lühikese õitsenguperioodi. 19. sajandil jäeti linn lõplikult maha.
Ehitiste kirjeldus.
Koralllubjakivist majade varemed on endiselt väga hästi säilinud ja neid peetakse Ida-Aafrika arhitektuuri üheks parimaks näiteks. Need olid väljastpoolt kaetud paksu ja seestpoolt õhema krohvikihiga. Alates 15. sajandist oli tavaks lisada seinakrohvile dekoratiivsete motiividena Hiina keraamilisi plaate. Erinevalt teistest rannikulinnadest olid siin majad vaid ühekorruselised. 
Pärandi uurimine.
Alates 1948. aastast on Ida-Aafrika ranniku arheoloogia teerajaja James S. Kirkman kaevanud välja suure mošee ja palee ning mitu väiksemat mošeed, 14 kivimaja ja ühe hauakambri, millel paikneva kirje põhjal saab ehitise dateerida aastasse 1399. Rituaalsete pesemiste purskkaev asus väljaspool mošeede ala, kuna see varustas ka naabruskonda joogiveega.
Tänapäeval on Gedi varemelinn populaarne turismisihtkoht.
UNESCO maailmapärandis.
Gedi ajalooline linn lisati UNESCO maailmapärandi nimistusse 2024. aastal (inglise keeles "The Historic Town and Archaeological Site of Gedi"). Ala suurus on 22,81 hektarit ja kaitsevööndi suurus on 22,61 hektarit.
Lethwei

Birma poks, ehk Lethwei (birma:လက်ဝှေ့) on täiskontaktne võitlusspordiala, mis pärineb Myanmarist ja mida peetakse üheks maailma kõige brutaalsemaks võitluskunstiks. Lethwei võitlejatel on lubatud kasutada kõiki mõeldavaid tehnikaid, näiteks löögid jalgadega, põlvedega, küünarnukkidega, rusikatega mis iganes keha piirkondadesse ja lubatud on ka pealöögid.
Maailma karikavõistlused jäähokis

Maailmakarika turniir jäähokis (inglise keeles World Cup of Hockey) on rahvusvaheline jäähokiturniir. Turniir loodi 1996. aastal ning see on varasema Kanada Cupi järglane, mida korraldati iga kolme kuni viie aasta järel aastatel 1976–1991. Kanada Cup oli esimene rahvusvaheline jäähokimeistrivõistlus, kus rahvuskoondised said osaleda oma parimate mängijatega.
Maailmakarikavõistlusi on seni toimunud kolm korda: 1996. aastal võitis turniiri Ameerika Ühendriigid, 2004. ja 2016. aastal Kanada. Pärast 2016. aasta turniiri ei olnud selge, kas turniir jätkub, kuna 2020. aasta turniir jäi ära. Esialgse plaani kohaselt peaks järgmine turniir toimuma iga nelja aasta tagant, alates 2028. aastast.
Erinevalt iga-aastastest maailmameistrivõistlustest ja iga nelja aasta tagant peetavast olümpiaturniirist, mida korraldab Rahvusvaheline Jäähokiföderatsioon (IIHF), viivad Maailmakarikavõistlusi läbi National Hockey League (NHL) ja NHL-i mängijate ühendus National Hockey League Players Association (NHLPA). Mänge peetakse NHL-i reeglite järgi, mitte IIHF-i omade järgi, ning turniir toimub enne NHL-i hooajaeelset ettevalmistust, mis võimaldab kõigil NHL-i mängijatel osaleda. See erineb maailmameistrivõistlustest, mis kattuvad NHL-i Stanley karikavõistluste ajaga.
Tšehhoslovakkia jäähokikoondis

Tšehhoslovakkia jäähokikoondis oli Tšehhoslovakkia rahvusmeeskond jäähokis ning kuulus oma aja edukaimate koondiste hulka. Pärast riigi lagunemist 1993. aastal moodustati eraldi Tšehhi jäähokikoondis ja Slovakkia jäähokikoondis. Tšehhi koondis jätkas Tšehhoslovakkia koha täitmist maailmameistrivõistluste A-grupis. Slovakkia koondis pidi alustama C-grupist, kuid tõusis peagi kõrgemasse divisjoni ja kindlustas koha A-grupis.
Sorsk

Sorsk on linn Venemaal Hakassias. Asub 110 km Abakanist loodes. 
Linn asutati 1939. aastal Dzeržinski alevina. 1966 sai praeguse nime ja linnaõigused.
2021. aastal oli linnas 10 124 elanikku.
4jaleht

4JALEHT on ajaleht, mis ilmub alates 2020. aastast Tallinnas ebaregulaarselt.
Väljaandjaks 4Dimensioon MTÜ.
Mõõtmed: 42 cm
Aastatel 2020–2023 ilmus üks kord kuus. 2024. aasta mais ilmus erinumber.
Reform UK

Reform UK (varem Brexit Party) on Suurbritannia erakond. Selle juht on aastast 2024 Nigel Farage ning asejuht Richard Tice. 2025. aasta suve seisuga on erakonnal neli saadikut House of Commonsis ning üks saadik Londoni Assamblees. Lisaks on Reform UK-l enamus kaheteistkümne kohaliku omavalitsuse nõukogus. Farage naasis partei juhi kohale enne 2024. aasta valimisi ning Reform UK-l õnnestus koguda üleriigiliselt kolmas häältetulemus, 14,3%. Kuigi erakonnal on parlamendis väike fraktsioon, on tegu Suurbritannia suuruselt teise parempoolse parteiga (suurim on Konservatiivne Partei). Reform UK vaateid on peetud parempopulistlikeks.
Reform UK asutati aastal 2018 Brexit Party nime all ning selle valimisprogrammi läbiv joon oli nn leppeta Brexit. Aastal 2019 toimunud Euroopa Parlamendi valimised võideti, kuid sama aasta üldvalimistel ei saadud parlamendis ühtegi kohta. Suurbritannia lahkus Euroopa Liidust jaanuaris 2020. Aasta hiljem muudeti erakonna nimi Reform UK-ks. Koroonapandeemia ajal oli erakond vastu laialdastele piirangutele. Aastast 2022 on Reform UK valimisplatform laiapindsem, sinna kuuluvad sisserände piiramine, maksude langetamine ja rohepöörde pidurdamine.
Varem ettevõtte Reform UK Party Ltd enamusosanik Nigel Farage juhtis 2010. aastate esimeses pooles erakonda euroskeptilist erakonda Suurbritannia Iseseisvuspartei (UKIP). Ta naasis tipppoliitikasse pärast 2016. aasta Suurbritannia Euroopa Liidu liikmesuse referendumit Brexit Party juhina. Üheksandas Euroopa Parlamendis oli Brexit Partyl kõikidest Euroopa erakondadest enim kohti (29). Lepinguta Brexitit pooldanud erakonnaga liitusid mitmed tuntud Konservatiivse Partei tegelased, nagu Ann Widdecombe ja Annunziata Rees-Mogg. Kui Konservatiivse Partei juhiks sai Boris Johnson, pakkus Farage talle 2019. aasta valimisteks liitu, kuid Johnson keeldus. Brexit Party otsustas siiski ühepoolselt mitte konservatiivide vastu kandideerida.
Pärast Brexitit võttis erakond suuna Briti demokraatia reformimisele. Koos koroonapandeemiaga tulid võimul olnud Konservatiivse Partei piirangud, mida Brexit Party kritiseeris. Farage astus erakonna juhi kohalt tagasi aastal 2021, uueks juhiks sai Tice. Aastal 2024 tuli Reform UK-sse üle varem Konservatiive Partei ridades parlamenti valitud Lee Anderson, kellest sai seega noore partei esimene parlamendisaadik. Juunis 2024 naasis Farage erakonna juhi kohale. Aastal 2024 valiti erakonna liikmed esimest korda parlamenti, House of Commonsisse pääses viis Reform UK liiget.
Hüatsint-siniaara

Hüatsint-siniaara ("Anodorhynchus hyacinthinus") on papagoilaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Hüatsint-siniaara on 90–100 cm pikk. Tiiva pikkus on 388–426 mm, saba 433–562 mm. Kaalub 1435–1695 g.
Sulestik on tumesinine, pea on veidi heledam kui kere. Lennu- ja sabasuled on altpoolt mustad. Noka kõrval ja silmade ümber on nahk erekollane ja sulgedeta. Nokk ja jalad on mustad. Silmad on pruunid. Mustal keelel on kollane pikitriip. Sarnaneb välimuselt indigo- ja türkiis-siniaaraga.
Elavad Brasiilias, Boliivias ja Paraguays.
Elavad galeriimetsades ja palmisaludes.
Toituvad põhiliselt pähklitest. Oskavad pähklite avamiseks tööriistu kasutada. Vahel söövad ka tigusid.
Pesa asub puuõõnsuses keskmiselt 6 meetri kõrgusel. Eelistavad 10–25 m kõrguseid panama haisupuid, mis asuvad metsaservas. Pesitsemiseks sobivad puud on vähemalt 60-aastased. Kirde-Brasiilias pesitsevad ka kaljulõhedes.
Pesitsevad juulist detsembrini. Kurnas on kaks muna, haudeperiood kestab 27–30 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 105–110 päeva vanuselt.
Hüatsint-siniaara võib elada 54-aastaseks.
Entodinium dubardi

Entodinium dubardi on ainurakne, kes elutseb metskitse soolestikus.
Reimers

Reimers oli baltisaksa aadlisuguvõsa Eesti-, Liivi- ja Venemaal.
Esimene Reimersite esindaja Eestimaal oli Hamburgist pärit kaupmees, Tallinna raehärra ja Tallinna bürgermeister Die(t)rich Reimers (1646–1710).
Reimersite suguvõsa liikmed olid Tallinna ja Riia raehärrad ning mõisaomanikud ning suguvõsa liikmed olid ka 1728. aastast aadeldatud Venemaal ning 1786. aastast kantud Eestimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse.
Mõisavaldused.
Reimersite suguvõsale on kuulunud Eestimaal Järlepa ja Konvere (rendimõis), Smolenski kubermangus Usadbištše, Lopatino, Gredjakino mõisad.
Mari Parkkinen

Mari Johanna Parkkinen (neiuna Rautiainen; sündinud 6. septembril 1971 Mikkelis) on teoloogiadoktor ja Soome luterliku kiriku Mikkeli piiskopkonna piiskop alates 2023. aastast.
Enne teoloogiaõpinguid töötas Parkkinen (tollal Rautiainen) raadioajakirjanikuna muuhulgas Kiss FM-is, YLE Lõuna-Savo raadios ja Radio Deis. Ta on olnud aktiivne ka vabatahtlik mitmes kolmanda sektori organisatsioonis.
Parkkinen ordineeriti pastoriks aastal 2010 ning ta teenis pastorina Mikkeli toomkoguduses aastatel 2011–2014, aastatel 2014–2017 oli ta Soome Misjoniseltsi teenistuses Jeruusalemmas ja aastatel 2021–2023 teenis ta Imatra kogudust. Aastal 2021 kaitses ta Ida-Soome Ülikoolis doktoritööd, mis käsitles Palestiina kristlaste muutuvat religioosset maastikku.
Pachuca

Pachuca (otomi keeles: Nju̱nthe), ametliku nimega Pachuca de Soto, on Mehhiko Hidalgo osariigi pealinn ja suurim linn. See asub osariigi lõunakeskosas ning on ka Pachuca de Soto valla halduskeskus. Linn paikneb umbes 90 kilomeetrit pealinnast Méxicost põhja pool.
Sõna "Pachuca" päritolu pole täielikult selge. Arvatakse, et see võib olla seotud sõnadega "pachoa" ("kitsus" või "läbipääs"), "pachoacan" ("valitsuse paik" või "hõbeda ja kulla paik") või "patlachuican" ("tööstuse koht" või "pisarate paik").
Linna ametlik nimi Pachuca de Soto on antud kongresmeni Manuel Fernando Soto auks, keda peetakse Hidalgo osariigi asutajaks. Linna hüüdnimi "La Bella Airosa" ehk "tuuline kaunitar" viitab tugevale tuulele, mis puhub läbi linna põhjaosas asuvate kanjonite.
Linna ajalugu ulatub kaugele minevikku. Pachuca sai tähtsamaks kaevandusasulaks 16. sajandi keskel kui piirkonna koloniseerisid hispaanlased. 20. sajandi keskpaigani oli Pachuca oluline kaevanduslinn, mille majandus sõltus otseselt mäetööstuse käekäigust. Kaevandamise hääbumisel suunas linn oma fookuse ümber tööstusele ja pööras suurt tähelepanu kohaliku ülikooli, Hidalgo Autonoomse Ülikooli, arendamisele. Tänapäeval moodustab kaevandamine vaid väikese osa Pachuca majandusest.
Tapio Luoma

Tapio Juhani Luoma (sündinud 15. juunil 1962 Kurikkas) on Soome Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop alates 1. juunist 2018.
Luoma ordineeriti pastoriks aastal 1987. Tal on teoloogiadoktori kraad (1999). Tema doktoritöö pealkiri on "Incarnation and Physics – Natural Science in the Theology of Thomas F. Torrance" ("Inkarnatsioon ja füüsika – loodusteadus Thomas F. Torrance'i teoloogias"; Oxford University Press 2002) ning selles käsitleb ta teoloogia ja loodusteaduste vahelist suhet. Lisaks dissertatsioonile on Luoma avaldanud muuhulgas pühendusraamatuid.
Enne piiskopiks valimist töötas ta aastatel 1987–1998 Peräseinäjoel abivaimuliku ja kaplanina, aastatel 1998–2002 Ilmajoel kaplanina ja aastast 2002 Seinäjoel koguduseõpetajana. Aastatel 2001–2007 teenis ta Lapua piiskopkonnas vaimuliku assessorina ja aastatel 2010–2012 Lõuna-Pohjanmaa praostkonna praostina. Alates 2008. aastast on ta olnud kiriku sinodi liige ja mitme kirikukogu liige. Aastal 2000 ta aasta vaimulikuks. Ta pühitseti piiskopiks 12. veebruaril 2012 ja ta oli aastatel 2012–2018 Espoo piiskop. Ta on 1. juunist 2018 Soome Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskop (Turu peapiiskop).
Ta on õppinud laulu Kalevi Olli juhendamisel. Ta töötas aastatel 1986–1987 Yleisradios diktorina.
Isiklikku.
Ta on abielus ja on nelja täiskasvanud lapse isa.
Dietrich Reimers

Dietrich (ka Diedrich, Dierich) Reimers (13. september 1646 Hamburg Saksimaa kuurvürstiriik Saksa-Rooma riik – 12. oktoober 1710 Tallinn) oli Tallinna kodanik, kaupmees, Tallinna raehärra ja Tallinna bürgermeister.
Dietrich Reimers sündis 1646. aastal Hamburgis Saksimaal ning alustas Tallinnas kaupmehesellina, 1676. aastast sai ta Tallinna linnakodanikuks, 1687. aastast Tallinna raehärra, 1697. aastast kohtufoogt, 1698–1700 Tallinna rae liikmete või raehärrade vahel tekkinud vaidlusi lahendanud härrastefoogt (saksa k. "Herrenvogt"), 1701–1710 Tallinna bürgermeister, 1703. aastal oli ta rae eesistuja. 
Dietrich Reimers oli Tallinna vanema bürgermeistrina, koos sündiku Joachim Gerneti ja Suurgildi oldermanni Johann Lantinghiga Tallinna rae esindaja Põhjasõjas 1710. aastal Harku kapitulatsiooniakti allkirjutamisel Vene piiramisvägesi juhtinud Rudolph Felix Baueriga.
Dietrich Reimers suri 13. septembril 1710. aastal Tallinnas, Tallinna piiramise ajal levinud katku.
Isiklikku.
Reimersite suguvõsast Dietrich Reimers oli abielus: 1. (1676) Anna Eckholtziga (surn. 1690), 2. Catharina Dorothea Dunteniga (surn. 1706), 3. (1707) Anna Stampehliga (surn. 1710).
Aarne Eipre

Aarne Eipre (26. mai 1944 – 11. august 2016) oli eesti riigiametnik ja äritegelane.
Elulugu.
Ta lõpetas 1962. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1967. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi veevarustuse ja kanalisatsiooni erialal.
Eipre oli Eesti NSV Maaparanduse ja Veemajanduse Komitee veekaitse osakonna juhataja asetäitja, Tallinna Veemajanduse Inspektsiooni juhataja, Eesti NSV Veemajanduse Inspektsiooni Tallinna osakonna juhataja, Eesti Veeinspektsiooni juhataja asetäitja, Looduskaitse ja metsamajanduse komitee veemajanduse valitsuse juhataja, PI-EST-i spetsialist, 1996. aastast PIC Eesti AS-i juhatuse liige ja tegevdirektor, Sweco Projekti juhatuse liige ja nõukogu liige.
Eipre oli Soome lahe veekaitse töögrupi liige, Eesti Veeühingu asutajaliige 1993. aastal ja Eesti Ehituskonsultatsiooniettevõtete Liidu liige. Ta kandideeris KVL Tallinna nimekirjas 1996. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel Tallinnas valimisringkonnas nr 5, kogus 18 häält ega osutunud valituks, Eesti Koonderakonna nimekirjas 1999. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 3, kogus 15 häält ega osutunud valituks, ja Eesti Koonderakonna nimekirjas 1999. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel valimisringkonnas nr 5, kogus 16 häält ega osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema isa oli hüdroloog Tiit Eipre, vanaisa koolijuht Friedrich Einberg, poeg on ettevõtja Aarto Eipre.
Reparata

Reparata (itaalia keeles Santa Reparata; prantsuse keeles Sainte Réparate) oli kristlik märter ja katoliku pühak, keda austatakse eeskätt Prantsusmaal ja Itaalias. Ta on Nice'i kaitsepühak ning koos Zenobiusega ka Firenze kaaskaitsepühak.
Tema mälestuspäev on 8. oktoober.
Traditsiooni järgi sündis Reparata 3. sajandi alguses Palestiinas, Caesareas, ja langes märtrisurma keiser Deciuse (valitses 249–251) ajal kristlaste tagakiusamise käigus. Noore tütarlapsena keeldus ta usust taganemast ja ohverdustest paganlikele jumalatele, mille eest teda piinati ja lõpuks hukati. Legendide kohaselt saatis Jumal pärast püha Reparata surma tema hinge märgina valge tuvi ning tema ihu asetati imekombel paati, mis jõudis inglite juhtimisel Prantsusmaa rannikule, Nice'i. 
Püha Reparata kuju on olnud oluline ka Firenze ajaloos ja usuelus. Ta oli linna esimene kaitsepühak ning tema auks rajati Firenze varaseim katedraal, Santa Reparata, mis oli kristliku linna usu- ja kogukonnaelu keskus alates vähemalt 5. sajandist. Hiljem ehitati selle kohale Santa Maria del Fiore – praegune Firenze toomkirik. Kiriku varemed avastati 20. sajandil toomkiriku restaureerimise käigus. Arheoloogilised kaevamised katedraali põranda all tõid päevavalgele Santa Reparata jäänused, sealhulgas mosaiikpõrandaid, haudu ja ehitusjälgi mitmest ehitusetapist. Need on osaliselt külastajatele eksponeeritud.
Kristlikus kunstis on Reparatat kujutatud noore neitsina, sageli märtripalmi, krooni või valge tuviga, mis sümboliseerib tema hinge taevasse lendamist. Teda kujutatakse ka lipuga, millel on punane rist valgel taustal – viide tema seotusele Nice'i linnaga.
Tema kuju leidub paljudes Itaalia ja Prantsusmaa kirikutes, eriti Firenzes ja Nice'is. Tuntud kunstnikud, kes on teda kujutanud, on Arnolfo di Cambio, Bernardo Daddi, Andrea Pisano, Domenico Passignano ja Fra Bartolomeo. Mõnel pildil istub ta paadis, meenutades legendi tema ihust, mis jõudis imekombel meritsi Nice'i.
Sursk

Sursk on linn Venemaal Penza oblastis Gorodištše rajoonis. Asub Sura jõe ääres, 75 km kaugusel Penzast idas. 
Asula rajati 1849. aastal kalevivabriku juurde Nikolski huutori (Никольский Хутор) nime all. 1928. aastal sai aleviks. 1953. aastal sai praeguse nime ja linnaõigused.
2021. aastal oli linnas 6034 elanikku.
Belgia jäähokikoondis

Belgia jäähokikoondis on Belgia rahvuskoondis jäähokis, mida juhib Royal Belgian Ice Hockey Federation. Meeskond osaleb Rahvusvahelise Jäähokiliidu (IIHF) korraldatavatel turniiridel, sealhulgas maailmameistrivõistlustel.
Aastate jooksul on Belgia mänginud peamiselt IIHF-i maailmameistrivõistluste madalamates divisjonides. Hoolimata tagasihoidlikest tulemustest maailma tipptasemel on jäähoki riigis arenev spordiala, millel on kasvav noortesüsteem ja aktiivne osalemine rahvusvahelistel võistlustel.
2025. aasta mai seisuga oli Belgia koondis maailma koondiste rankingus 35. kohal.
Belinski

Belinski (1708–1948 Tšembar) on linn Venemaal Penza oblastis, Belinski rajooni keskus. Asub Tšembari jõe ääres, 129 km Penzast läänes. 
Asulat on esmamainitud 1723. aastal. 1780. aastal sai linnaõigused. 1948. aastal sai kirjanduskriitiku Vissarion Belinski auks, kes seal lapsepõlve veetis, praeguse nime.
1897. aastal oli linnas 5335 elanikku, 2021. aastal 8656 elanikku.
Linnas asub elektroonikadetaile tootev ettevõte Kermet ja Vissarion Belinski majamuuseum.
Algkiirus

Algkiirus (tähis enamasti formula_1) on keha või punktmassi kiirus liikumise teatud osa alguses. 
Algkiirus on üks algtingimusi klassikalise mehaanika liikumisvõrrandite lahendamisel, näiteks taevamehaanika numbrilise simulatsiooni korral. See on üks tähtis parameeter vertikaalse või viltuse viske puhul ning tulirelvade või rakettide efektiivse laskekauguse arvutamisel. 
Näiteid:
Algtingimus

Hariliku diferentsiaalvõrrandi algtingimus ütleb, milline väärtus peab otsitaval lahendil ja võib-olla selle tuletisel või tuletistel teatud kohal olema.
Praktiselt igal diferentsiaalvõrrandil on lõpmata palju lahendeid. Algtingimus teeb nende lahendite seast valiku. Mõnikord täidab algtingimust mitu lahendit, mõnikord üksainus, mõnikord mitte ükski. 
Algväärtuse lisamisel diferentsiaalvõrrandile tekib algväärtusülesanne. Eriti põnev küsimus on seejuures, missugune peab antud diferentsiaalvõrrandi algtingimus olema, et tekkival algväärtusülesandel oleks parajasti üks lahend.
Praktiline tähtsus.
Kui diferentsiaalvõrrand kirjeldab protsessi, näiteks eseme liikumist ruumis, siis määrab algtingimus kindlaks, millises olekus liikumine algab, näiteks kus ese alguses asub. 
Küsimus, missugune algtingimus saab välja eraldada ühese lahendi, tähendab siis: mida ma pean süsteemi oleviku kohta teadma, et ma saaksin selle ajaloolist arengut täielikult rekonstrueerida ja selle tulevikku täielikult ennustada?
Algtingimus matemaatilises mõttes ei pea tingimata käima ajalise või ruumilise alguspunkti kohta. Seda, mida tavakeeles nimetatakse lõpptingimuseks või vaheolekuks, nimetatakse matemaatikas samuti algtingimuseks.
Näide.
Vaba langemist (näiteks õuna langemist puult) kirjeldatakse liikumisvõrrandiga
formula_1,
kus konstant formula_2 (raskuskiirendus).
Selle diferentsiaalvõrrandi lahendite hulk koosneb alguses kõikidest funktsioonidest kujul
formula_3
kus formula_4 ja formula_5 on suvalised integreerimiskonstandid.
Üks võimalik algtingimus ütleb näiteks, et õun ripub liikumise alguses oksal kolme meetri kõrgusel:
formula_6
ja seisab paigal:
formula_7.
Üldistus.
Osatuletistega diferentsiaalvõrrandite puhul, st kui otsitav funktsioon on mitme muutuja funktsioon, kasutatakse sageli algtingimuste asemel rajatingimusi. Mõnikord nimetatakse siis rajatingimuse erijuhtu, mille määramispiirkond moodustab diferentsiaavõrrandi kogu määramispiirkonnas hüpertasandi, algtingimuseks.
Chilpancingo

Chilpancingo de los Bravo (tavaliselt lühendatult Chilpancingo) on Mehhiko Guerrero osariigi pealinn ja suuruselt teine linn. 2020. aastal elas seal 283 354 inimest.
Linn paikneb Huacapa jõe ääres. 
Linnas asub Chilpancingo lennujaam, mis on üks osariigi viiest lennujaamast.
Saksa Demokraatliku Vabariigi jäähokikoondis

Saksa Demokraatliku Vabariigi jäähokikoondis oli Ida-Saksamaa esindusmeeskond jäähokis.
Jugoslaavia jäähokikoondis

Jugoslaavia jäähokikoondis esindas Jugoslaavia Sotsialistlikku Föderatiivset Vabariiki rahvusvahelistel võistlustel. Meeskond osales viiel taliolümpiamängude jäähokiturniiril.
Klara

Klara on naisenimi.
2025. aasta seisuga oli see Eestis populaarsuselt 624. naisenimi. 1. jaanuari 2025 seisuga oli Eestis eesnimi Klara 165 naisel. Kõige populaarsem on eesnimi Klara vanuserühmas 85+, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 6,92.
MARSS Interceptor

MARSS Interceptor on elektrimootoriga mehitamata õhusõiduk (püüdurdroon), mis hävitab droone kineetilise energia abil, mitte lõhkepeaga. Tootmises on kaks mudelit: MARSS Interceptor MR (Medium Range) alates 2022. aasta märtsist, ja MARSS Interceptor SR (Short Range) alates 2023. aasta septembrist. Tootjamaad on Ühendkuningriik ja Saudi Araabia.
Besê Hozat

Besê Hozat (tuntud ka kui Hülya Oran; sündinud 12. novembril 1978 Hozati ringkonnas Tunceli provintsis) on kurdi rahvusest Türgi poliitik, ta on Kurdistani Töölispartei liige ja Kurdistani Kogukondade Liidu (Koma Civakên Kurdistan, KCK) kaasesimees koos Cemil Bayikiga.
Ta sündis aastal 1978 Hozati ringkonnas Tunceli provintsis 9-lapselises perekonnas seitsmenda lapsena. Ta käis algkoolis Tanêris ja keskkoolis Kayseris, kus ta koges kurdi aleviidina diskrimineerimist. Tema sõnul suhtuti alevismi ja dersimiliki põlguse ja marginaliseerimisega. Selle kohtlemise vältimiseks liitus ta Abdullah Öcalaniga seotud radikaalsete vasakpoolsete organisatsioonidega.
Tema perekond langes aastal 1938 Dersimi veresauna ohvriks, mida ta nimetas "genotsiidiks". Ta rääkis, et paljud tema pereliikmed tapeti, sealhulgas tema vanaisa, isa naine ja lapsed, samal ajal kui vanaema pääses napilt. Need sündmused kujundasid tema teadlikkust, tekitades vihkamist ja viha riigi vastu.
Tema huvi PKK vastu kasvas tema keskkooliaastatel, osaliselt mõjutatuna Abdullah Öcalani artiklitest, mis avaldati Özgur Halki ajalehes pseudonüümi "Ali Firat" all. Aastal 1994 iitus ta PKK-ga Tunceli provintsi mägedes, võttes endale nimeks Besê Hozat, mis oli sama nimi kui Dersimi mässu juhi Seyid Riza naisel.
Idol × Idol Story!

Idol × Idol Story! on Jaapani mangasari, mille on kirjutanud ja illustreerinud Shōtarō Tokunō. Selle sarjastamist alustati Houbunsha Comic Fuzi manga veebisaidil augustis 2022. Selle peatükid on 2025. aasta aprilli seisuga koostatud seitsmeks köiteks.
Kokkuvõte.
Mimi Nagisa, kes armastas iidoleid ja oli ise iidol, loobus oma unistustest, kuna arvas, et tal pole annet, ja veetis ülikoolis käies päevad osalise tööajaga töötades.Kui ta hiljuti oma lemmikiidoli Ibuki Nanaga kassapeol osaleb, selgub, et Ibuki teab Mimi iidolipäevadest ning pärast tagasilööke mäletab Mimi oma minevikku ja tunneb end kohmetult. 
Samal ajal kui Mimi ja Ibuki saatuse tahtel kohtuvad, on meelelahutusmaailmas käimas plaanid mastaapseks iidoliprooviks.
Nice'i lossikalmistu

Cimetière du Château ehk Nice'i lossikalmistu on 1783. aastal rajatud kalmistu Prantsusmaal Nice'is.
Kalmistu asub endise 16. sajandi kindluse Citadelle de Nice kohal, mille Louis XIV väed hävitasid 1706. aastal – sellest tulenebki nimetus 'lossikalmistu'. Selle rajamise ajendiks oli Sardiinia kuninga Vittorio Amedeo III 24. juunil 1783 välja antud keeld matta surnuid kirikutesse.
Kalmistu pindala on 14 000 m² ning seal on ligi 2800 hauda, mis teeb sellest suuruselt kolmanda kalmistu Nice'is. Vanimad hauatähised on neoklassitsistlikud ja jäljendavad Rooma sarkofaage. 
Sissepääsu lähedal asub 1935. aastal arhitekt François Aragoni projekti järgi ehitatud Püha Kolmainsuse kabel. Kalmistult avaneb vaade Vahemerele, Nice'i linnale ja ümbritsevatele mägedele. Säilinud on osa endise kindluse müüridest.
Püramiidikujuline skulptuur kalmistu sissepääsu juures on püstitatud mälestamaks inimesi, kes hukkusid 23. märtsil 1881. aastal Nice'i ooperiteatri tulekahjus.
Kalmistu lõunapoolne külg piirneb juudi surnuaiaga, mille hauad on valdavalt lihtsad ja tagasihoidlikud. Sissepääsu juures asub ka kenotaaf Nice'i holokaustiohvrite mälestuseks.
Roland Tõnisson

Roland Tõnisson (sündinud 22. septembril 1968 Tallinnas) on eesti-soome päritolu eesti õigeusu vaimulik ja kirjanik.
Õppis aastatel 1993–1998 EELK Usuteaduse Instituudis, seejärel samas pastoraalseminaris. Aastatel 2000–2002 õppis Vabaluterlike Koguduste Assotsiatsiooni Teoloogilises Seminaris (Free Lutheran Theological Seminary, Minneapolis, USA). Õppis Audentese Ülikoolis- rahvusvahelised suhted (Euroopa Uuringud) aastatel 2003–2004, sai magistriks. Eesti Diplomaatide Kool 2002–2003. Aastatel 1997–2004 tegev Eesti Kaitsejõududes kaplanina (EELK vaimulik).
2004. aasta augustist alates ortodoks (EAÕK).
Ta on pühitsetud Tallinna ja kogu Eesti metropoliidi Stefanuse poolt diakoniks 15.augustil 2007 ja Helsingi metropoliidi Ambrosiuse poolt preestriks 9.jaanuaril 2011.
Teeninud Helsingi piiskopkonnas vikaarpreestrina (töö venekeelsete koguduseliikmetega) 2011-2012.
EAÕK Kuressaare Püha Nikolai koguduse preester 2014–2017. Teenis ka Metskülas, Öörikul, Lümandal, Piilas, Mustjalas, Reol Reomäe Apostel Andrease kogudust.
Juunist 2019 EAÕK Suure-Jaani ülemapostlite Peetruse ja Pauluse koguduse preester. Teenib õigeusklikke ka Keilas ja Paides.
Kirjanduses tegev aastast 2004.
Facundo Pellistri

Facundo Pellistri Rebollo (sündinud 20. detsembril 2001 Montevideos) on Uruguay jalgpallur, kes mängib parem äärepoolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs ja Uruguay jalgpallikoondises.
Ta sündis Uruguay pealinnas Montevideos Hispaania ja Itaalia päritolu perekonnas.
2012. aastal liitus ta kodulinnaklubiga Peñarol, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Uruguay kõrgliigas 2019. aastal. Kohe esimesel aastal valiti Pellistri kõrgliiga sümboolsesse koosseisu.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Manchester United. Manchester Unitedis debüteeris Pellistri alles hooajal 2022/23. Enne seda oli ta kahel hooajal laenul Hispaania kõrgliigaklubis Deportivo Alavés. Manchester Unitedi põhikoosseisu liikmeks Pellistri ei kujunenud – ta sai kolme hooajal jooksul (2022–2025) klubi meeskonnas kirja 25 mängu, millest 13 Inglismaa kõrgliigas. Hooajal 2023/24 teises pooles oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Granada. Ta lõi Granadas mängides Hispaania kõrgliigas kaks väravat: 11. veebruaril FC Barcelona ja 28. aprillil Osasuna vastu, kuid Granada jäi liigas viimasele kohale ja langes esiliigasse.
2024. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Panathinaikόsega.
Uruguay jalgpallikoondises debüteeris Pellistri 27. jaanuaril 2022 MM-i valikmängus Paraguay vastu. Samal aastal kuulus ta Uruguay koondisse maailmameistrivõistlustel, kus ta pääses väljakule kõigis kolmes alagrupimängus. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. juunil 2024 sõprusmängus Mehhiko vastu. 2024. aasta Copa América teises alagrupimängus lõi ta värava Boliivia vastu.
Oh Hyeon-gyu

Oh Hyeon-gyu (korea keeles 오현규; sündinud 12. aprillil 2001 Namyangjus) on Lõuna-Korea jalgpallur, kes mängib ründajana Belgia kõrgliigaklubis Genk ja Lõuna-Korea jalgpallikoondises.
Lõuna-Korea kõrgliigas debüteeris ta 2019. aastal Suwon Samsung Bluewingsi meeskonnas. Sõjaväeteenistuse ajal aastatel 2020–2021 mängis ta klubis Gimcheon Sangmu. Tema läbimurde hooaeg oli 2022, mil ta lõi Suwoni meeskonnas Lõuna-Korea kõrgliigas 13 väravat.
2023. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Šotimaa kõrgliigaklubiga Celtic. Šotimaa kõrgliigas debüteeris ta 29. jaanuaril 2023 mängus Dundee Unitedi vastu ja lõi esimese värava 5. märtsil penaltist St Mirreni vastu. Celticis mängis Oh vaid poolteist hooaega, kuid tuli nii 2022/23 kui ka 2023/24 klubiga Šotimaa meistriks.
2024. aasta juuli sõlmis ta nelja-aastase lepingu Genkiga.
Lõuna-Korea jalgpallikoondises debüteeris Oh 11. novembril 2022 sõprusmängus Islandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2024 MM-i valikmängus Jordaania vastu. Ta kuulus Lõuna-Korea koondisse 2024. aasta Aasia meistrivõistlustel.
Chidera Ejuke

Chidera Ejuke (sündinud 2. jaanuaril 1998 Zarias) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Sevilla ja Nigeeria jalgpallikoondises.
2016. aastal debüteeris ta Nigeeria kõrgliigaklubis Gombe United.
2017. aasta märtsis siirdus ta Euroopasse, kui sõlmis kolmeaastase lepingu Norra kõrgliigaklubiga Vålerenga. Hooajal 2019/20 mängis ta Hollandi kõrgliigaklubis Heerenveen, kus lõi 25 mänguga üheksa väravat. 2020. aasta septembris sõlmis ta nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva CSKA. Seoses 2022. aasta veebruaris alanud Venemaa sissetungiga Ukrainasse oli ta hooajal 2022/23 CSKA-st laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Hertha ja hooajal 2023/24 Belgia kõrgliigaklubis Royal Antwerp.
2024. aasta juunis siirdus ta Sevillasse pärast seda, kui tema leping CSKA-ga lõppes.
Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Ejuke 13. oktoobril 2020 sõprusmängus Tuneesia vastu. Ta kuulus Nigeeria koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Pedro Chirivella

Pedro Chirivella Burgos (sündinud 23. mail 1997 Valencias) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Kreeka kõrgliigaklubis Panathinaikόs.
Aastatel 2004–2013 kuulus ta kodulinnaklubi Valencia noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Inglismaa klubiga Liverpool. Liverpooli põhimeeskonnas debüteeris ta 17. septembril 2015 UEFA Euroopa Liiga alagrupimängus Bordeaux' Girondinsi vastu. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta Liverpooli meeskonnas 1. mail 2016 mängus Swansea City vastu, kuid see jäi ühtlasi tema ainsaks mänguks Inglismaa kõrgliigas. Liverpoolist oli ta hooajal 2016/17 laenul Hollandi kõrgliigaklubis Go Ahead Eagles ja hooajal 2017/18 samasse liigasse kuuluvas klubis Willem II. Liverpooli särgis pääses Chirivella väljakule veel kuues kohtumises hooajal 2019/20 (neist kolm Inglismaa karikavõistlustel ja kolm Inglismaa liigakarikavõistlustel.)
Aastatel 2020–2025 mängis Chirivella Prantsusmaa kõrgliigaklubis FC Nantes. 2022. aastal võitis ta Nantes'iga Prantsusmaa karikavõistlused.
2025. aasta juunis sõlmis ta lepingu Panathinaikόsega.
Chirivella mängis aastatel 2012–2014 Hispaania kuni 17-aastaste koondises, milles lõi 14 mänguga kaks väravat.
Vīganti

Vīganti on küla ("mazciems") Lätis Valka piirkonnas Ērģeme vallas.
Vīganti on tekkinud endise Vīganti mõisa keskuse juurde.
Seal asub Vīganti bussipeatus.
Muutlik vöödik

Muutlik vöödik ("Thaxterogaster multiformis") on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni.
Seen kasvab kuusikutes ja on maheda maitse ja lõhnaga.
Indigo-siniaara

Indigo-siniaara ("Anodorhynchus leari") on papagoilaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Indigo-siniaara on 70–75 cm pikk. Tiiva pikkus on 374–406 mm, saba 354–481 mm. Kaalub 940 g.
Sulestik on sinine, pea ja kael on veidi rohekad. Lennu- ja sabasuled on altpoolt mustad. Noka kõrval ja silmade ümber on nahk erekollane ja sulgedeta. Nokk on must, jalad tumehallid. Silmad on pruunid.
Sarnaneb välimuselt hüatsint- ja türkiis-siniaaraga. Hüatsint-siniaara on suurem ja sinisem. Türkiis-siniaara pea on rohkem hall ja ülejäänud sulestik on rohekam.
Levik.
Elavad Kirde-Brasiilias.
Elavad kuivades kaatingades, kus leidub liivakivipaljandeid. Eriti piirkondades, kus kasvab printsipalme.
Toitumine.
Toituvad põhiliselt printsipalmipähklitest, mida võivad süüa päevas kuni 350. Toituvad ka korallnupu, dioklea ja imbu-mombinipuu viljadest, agaaviõitest ja maisist. Otsivad toitu nii puude otsas kui ka maapinnal.
Pesitsemine.
Pesitsevad kaljulõhedes veebruarist aprillini. Kurnas on kolm muna.
Eluiga.
Indigo-siniaarad on elanud kuni 43-aastaseks.
Burga

Burga on küla ("mazciems") Põhja-Lätis Valka piirkonna Valka vallas. Küla asub valla keskosas ja on tekkinud endise Burga mõisa keskuse juurde. Burga jääb Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealale.
Mustselg-laanerähn

Mustselg-laanerähn ("Picoides arcticus") on laanerähni perekonda kuuluv liik. Liigi looduslik elupaik on Põhja-Ameerika metsades.
Horní Bříza

Horní Bříza (saksa keeles "Ober Birken") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi põhjaringkonnas. Horní Bříza asub Plzeňi kesklinnast ligikaudu 11 km põhjas.
Asulat on esmamainitud 1180. aastal. 1220. aasta paiku kingiti küla Plasy kloostrile. 1865. aastal hävis suur osa külast tulekahjus. Raudteeühenduse sai Horní Bříza aastatel 1871–1873. 1880. aastal avastati piirkonnast kaoliini ehk portselansavi leiukoht. Kaoliini kaevandamist alustati 1882. aastal. Keraamikatoodete tootmine algas 1886. aastal.
Linnaõigused sai Horní Bříza 1. juulil 1994.
Álex Blanco

Alejandro Blanco Sánchez (tuntud kui Álex Blanco; sündinud 16. detsembril 1998 Benidormis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Sloveenia kõrgliigaklubis Ljubljana Olimpija.
Ta kuulus noorena Valencia ja FC Barcelona noorteakadeemiatesse. Hooajal 2017/18 debüteeris ta Valencia reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Valencia põhimeeskonnas debüteeris ta 30. oktoobril 2018 Hispaania karikavõistluste mängus CD Ebro vastu. Hooaja 2018/19 teises pooles oli ta Valenciast laenul Hispaania kõrgliigaklubis Deportivo Alavés ja hooajal 2019/20 Hispaania esiliigaklubis Real Zaragoza. Valencia meeskonnas tegi Blanco Hispaania kõrgliigas debüüdi 29. septembril 2020 mängus Real Sociedadi vastu. Esimese värava lõi ta kõrgliigas 21. märtsil 2021 mängus Granada vastu.
2022. aasta jaanuaris liitus ta Itaalia esiliigaklubiga Como. Hooaja 2023/24 teises pooles mängis ta samasse liigasse kuuluvas klubis Reggiana.
2024. aasta augustis sõlmis ta kaheaastase lepingu Ljubljana Olimpijaga. Hooajal 2024/25 tuli ta Ljubljanaga Sloveenia meistriks.
2014. aastal mängis Blanco kolm korda Hispaania kuni 17-aastaste koondises ja 2016. aastal kaks korda kuni 19-aastaste koondises.
Třemošná

Třemošná (saksa keeles "Tschemoschna") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi põhjaringkonnas. Třemošná asub Plzeňi kesklinnast ligi 9 km põhjas.
Küla on esmamainitud 1181. aastal. 1817. aastal avastati piirkonnas kivisöe leiukoht ja alustati selle kaevandamist. Kivisütt kaevandati kuni 19. sajandk lõpuni. Klaasivabrik ehitati Třemošnásse aastatel 1862–1864. Klaasi tootmine lõpetati 1921. aastal. 1855. aastal avastati Třemošná lähedal kaoliini ehk portselansavi leiukoht. 1875. aastal ehitati Třemošnásse kaoliini sulatuskoda ja keraamikatoodete tehas. 1908. aastal asutati ettevõte "Platinon", mis tootis keemiatööstusele kivist torusid ja keraamikat. 1909. aastal rajati ka vendade Mráčeki kivikeraamikatehas. Aastatel 1948–1949 natsionaliseeriti kõik kolm keraamikavabrikut ja need said Horní Břízas asuva Lääne-Tšehhi keraamikatehase kompleksi osaks. Linnaks sai Třemošná 1972. aastal.
Újezd u Brna

Újezd u Brna (saksa keeles "Aujest") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Újezd u Brna asub Brno kesklinnast ligikaudu 14 km kagus.
Asulat on esmamainitud 1141. aastal. 2. detsembril 1805 toimunud Austerlitzi lahingu lahingutegevus leidis aset ka Újezdi küla territooriumil. 1909. aastal sai Újezd aleviks. 1952. aastal ühendati Újezdiga Rychmanovi ja Šternovi külad ning alev sai uueks nimeks Újezd u Brna.
Linnaks sai Újezd u Brna 2005. aastal.
Raymond Guiot

Raymond Guiot (5. oktoober 1930 Roubaix – 11. juuli 2025 Pariis) oli prantsuse flötist, pianist, helilooja ja pedagoog.
Ta oli aastatel 1962–1991 Pariisi Ooperi orkestri esimene flötist ning alates 1977. aastast Pariisi konservatooriumi õppejõud. Guiot oli ka hinnatud stuudiomuusik ning saavutas tuntuse džässist mõjutatud flöödimuusikaga. Tema helilooming ühendab klassikalist stiili ja improvisatsioonilisi elemente.
Guiot' loominguline ja pedagoogiline tegevus mõjutas oluliselt 20. sajandi prantsuse flöödimängu arengut.
Mõru vöödik

Mõru vöödik ("Cortinarius infractus") on šampinjonilaadsete seltsi vöödikuliste sugukonda kuuluv liik seeni.
Seen kasvab lehtpuudega, ei oma mingit erilist lõhna ja on mõru maitsega.
Pohořelice

Pohořelice (saksa keeles "Pohrlitz") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Pohořelice asub Jihlava jõe ääres, Brno kesklinnast ligi 24 km lõunas.
Pohořelicet on esmamainitud 1222. aastal. Kuni 1512. aastani oli Pohořelice kuningalinn. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn rängalt kannatada. 18. sajandil mõjus linna arengule soodsalt keiserliku maantee ehitamine Brnost Viini 1727. aastal.
Brno surmamarsi ajal asus Pohořelices 1945. aasta juuni alguses sakslaste ajutine väljasaatmislaager.
Konstantin Strukov

Konstantin Ivanovitš Strukov (vene "Константи́н Ива́нович Стру́ков," sündinud 10. septembril 1958 Dimitrovskis, Orenburgi oblastis) on Venemaa oligarh, Venemaa kullakaevandusgigandi Južuralzoloto Grupi president, alates 5. juulist 2025 Venemaal vahi all.
Elulugu.
1980. aastal lõpetas G. I. Nosovi nimelise Magnitogorski Kaevandus- ja Metallurgiainstituudi maavarade maa-aluse kaevandamise tehnoloogia ja kompleksse mehhaniseerimise erialal. Samal aastal suunati tööle Kasahhi NSV-s asuvasse söekaevandusettevõttesse "Karaganda süsi" ("Караганда уголь"). Töötas kuni 1997. aastani Kasahstani kaevandusettevõtetes tõustes kaevandusmeistri kohalt Kasahstani kullakaevanduse "Kazzoloto" juhiks.
1994. aastal asutas Sibais (Baškiirias) ettevõtte "Kuprum", mis hakkas tegelema kulla kaevandamisega. 1997. aastal nimetati Venemaa kullakaevandusettevõtte "Južuralzoloto" juhatajaks Tšeljabinski oblastis. 2000-2001 "Južuralzoloto" peadirektor, 2001-2007 direktorite nõukogu esimees. 2000-2001 söekaevandusettevõtte "Tšeljabinskugol" peadirektor, 2001-2007 söekaevandusettevõtte "Tšeljabinskaja ugolnaja kompanija" peadirektor, aastast 2007 Venemaa kullakaevandusgigandi "Južuralzoloto" Grupi president. 
2003. aastal kaitses kandidaadikraadi teemal "Kullamaardlate soonte kaevandamise tehnoloogia täiustamine Kotšarskoje maardlas suurtel sügavustel". 2018. aastal kaitses ta Venemaa Teaduste Akadeemia Melnikovi nimelises Integreeritud Maavarade Arendamise Instituudis doktoritöö teemal "Kaevandussüsteemide parameetrite põhjendamine Uuralite sooneliste kullamaardlate maa-aluse arendamise lõppjärgus". Tehnikateaduste doktor (2018), Venemaa Föderatsiooni Mäeteaduste Akadeemia täisliige (2019), Magnitogorski Riikliku Tehnikaülikooli professor (2022).Tšeljabinski oblasti Seadusandliku Kogu saadik, alates 23. juunist 2016 aseesimees. Aastast 2005 Venemaa võimupartei "Ühtne Venemaa" liige. 
Ajakirja "Forbes" edetabelis "Venemaa 200 rikkamat ärimeest 2021" saavutas ta 2,8 miljardi dollari suuruse varandusega 55. koha. "Forbesi" andmetel sai Strukovist 2021. aastal Venemaa rikkaim riigiteenistuja, saavutades edetabelis esikoha 8,62749 miljardi rubla suuruse sissetulekuga.
Vahistamine.
5. juulil 2025 pidas Venemaa Föderatsiooni Föderaalne Julgeolekuteenistus FSB Strukovi kinni Tšeljabinski lennuväljal, kui ta üritas oma isikliku "Bombardier" lennukiga lennata Tšeljabinskist Türki. Venemaa prokuratuur nõuab Strukovi varade konfiskeerimist, väites, et need on saadud korruptiivsete skeemide kaudu, kasutades variettevõtteid, perekonnaliikmeid ja siseringi isikuid. Venemaa eksperdi, professor Mark Galeotti sõnul sai kullamiljardärile saatuslikuks just otsus põgeneda riigist. „Tõenäoliselt ei lahku ta enam kunagi sunnitöölaagrist, kuhu ta saadetakse, sest ta rikkus üht Putini põhireeglit,“ tunnistas Galeotti.
Sanktsioonid.
19. oktoobril 2022 kehtestas talles sanktsioonid Ukraina kuna "ta on üks suurimaid annetajaid Putini valitsevale parteile Ühtne Venemaa." 8. novembril 2023 kehtestas talle sanktsioonid Ühendkuningriik, 23. veebruaril 2024 USA.
Lehviktümak

Lehviktümak ("Postia floriformis") on "Dacryobolaceae" sugukonda kuuluv seeneliik.
Seen kasvab tavaliselt kuusel.
Stod

Stod (saksa keeles "Staab") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Plzeňi lõunaringkonnas. Stod asub Radbuza jõe ääres, Plzeňi kesklinnast ligi 18 km edelas.
Stodi on esmamainitud 1235. aastal, mil kuningas Václav I annetas küla Chotěšovi premonstraatide kloostrile. 1315. aastal andis kuningas Jan Pime Stodile alevi õigused. Kolmekümneaastases sõjas sai linn tugevasti kannatada. 1654. aastal oli alevis ainult 230 elanikku. Stodi toodi saksa ümberasujate peresid, mistõttu piirkond saksastus. Linnaks sai Stod 1850. aastal. Teise maailmasõja järel saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja.