tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hollandi kuninglik teaduste akadeemia

Kuninglik Hollandi Teaduste Akadeemia (hollandi keeles "Koninklijke Nederlandse Akademie van Wetenschappen"; lühend KNAW) on Hollandi teaduste akadeemia.
Akadeemia asutas 1808. aastal Amsterdamis Hollandi kuningas Louis Bonaparte. Akadeemia asupaigaks sai 1812. aastal ajalooline Trippenhuisi hoone.
Akadeemia on Euroopa akadeemiate ühenduse ALLEA liige. 
Akadeemia annab välja hulk auhindu, sealhulgas 1925. aastast Lorentzi medalit.
Akadeemia struktuur.
Akadeemia liikmeskond on jagatud kahe osakonna vahel:
Osakonnad on jaotatud sektsioonideks.
2005. aastal loodi akadeemia juurde Junge Akademie eeskujul Noor Akadeemia ("Jonge Akademie") ja 2014. aastal Kunstide Akadeemia ("Akademie van Kunsten"). Mõlemad nad asuvad samuti Trippenhuisis.
Akadeemia haldusalasse kuulub hulk teadusinstituute.
Liikmeskond.
Akadeemia liikmeid, kes on pälvinud Nobeli auhinna (sulgudes auhinna saamise aasta): Jacobus van 't Hoff (1901), Hendrik Antoon Lorentz ja Pieter Zeeman (1902), Johannes Diderik van der Waals (1910),Tobias Asser (1911), Heike Kamerlingh Onnes (1913), Christiaan Eijkman (1929), Peter Debye (1936), Frits Zernike (1953), Jan Tinbergen (1969), Nico Tinbergen (1973), Tjalling Koopmans (1975), Paul Crutzen (1995), Gerardus 't Hooft ja Martinus Veltman (1999) ning Ben Feringa (2016).
Robert Seethaler

Robert Seethaler (sündinud 7. augustil 1966 Viinis) on Austria kirjanik, stsenarist ja näitleja. 
Elu ja looming.
Robert Seethaler kasvas töölisperekonnas, ta ema oli sekretär ning isa lukksepp ja puunikerdaja. Kaasasündinud nägemisprobleemi tõttu tehti talle mitu silmaoperatsiooni ning ta käis nägemispuudega ja pimedate laste koolis . Gümnaasiumist visati ta halva käitumise tõttu välja. Ta elatus juhutöödest. Kirjaniku enda sõnul on tema nägemisprobleem ta loomingut väga palju mõjutanud .
Seejärel käis ta Viini rahvateatri näitlejakoolis ning on hiljem kaasa teinud paljudes filmides, teleseriaalides ja teatritükkides Viinis, Berliinis, Hamburgis ja Stuttgardis. Aastaid hiljem tegi ta abituuriumi järele ning astus ülikooli psühholoogiat õppima, kuid katkestas õpingud . 
2004. aastal käis Seethaler Münchenis telestsenaariumide kursustel ja kirjutas esimese stsenaariumi "Heartbreakin'" ('südantmurdev'). Samal aastal alustas ta kirjanduslikku tegevust, stsenaariumile tuginev romaan "Die Biene und der Kurt" ('mesilane ja Kurt') ilmus 2006. aastal. 2007. aastal sai romaan Lübecki Buddenbrookhausi debüüdiauhinna.
2009. aastal sai Seethaleri stsenaariumil põhinev film "Die zweite Frau" ('teine naine') kolm Grimme auhinda ning oli nomineeritud Euroopa meedia integratsiooniauhinnale. 
Kirjandusteostest järgnesid kaheaastase vahega romaanid "Die weiteren Aussichten" ('kaugemad väljavaated'), "Jetzt wird's ernst" ('nüüd läheb tõsiseks') ja "Der Trafikant" ("Tubakapoodnik", e. k. 2015), samuti "Ein ganzes Leben" ("Kogu elu", e. k. 2017). ja "Der letzte Satz" ('viimane osa').
Alates 2017. aastast on "Tubakapoodnik" Baden-Württembergi ja Nordrhein-Westfaleni liidumaade koolide kohustusliku kirjandused nimistus. Ilmumisest saadik on romaan olnud pidevalt müügiedetabelites ja 2021. aastaks oli seda müüdud üle miljoni eksemplari. 2018. aastal tehti romaani järgi ka film, mida näidati mitme riigi kinodes ja milles kirjanik ise teeb kaasa gestaapomehe rollis .
2016. aastal jõudis Seethaleri "Kogu elu" Bookeri auhinna valiku "shortlist"'i . Teos on tõlgitud rohkem kui 40 keelde, 2021/2022. aastal tehti ka samanimeline film.
Romaanis "Das Feld" ('põld'), mis ilmus 2018. aastal, laseb kirjanik ühe väikelinna kalmistu 29 surnul jutustada oma üksteisega seotud lood.
2020. aastal ilmunud "Der letzte Satz", milles helilooja ja dirigent Gustav Mahler vaatab 1911. aastal aurikul Ameerika USAst Euroopasse reisides tagasi oma elule ja tegevusele.
Alates 2016. aastast on Seethaleri romaane "Die Biene und der Kurt", "Tubakapoodnik", "Kogu elu" ja "Das Feld" lavastatud ja esitatud paljudel saksakeelse kultuuriruumi lavadel.
2022. aastal sai Seethaler Austria kuldse teenetemärgi.
2022. aastal kirjutas Robert Seethaler esimeste hulgas alla liidukantsler Olaf Scholtzile adresseeritud ja palju poleemikat tekitanud avalikule kirjale, mis ilmus 29. aprillil ajakirja Emma veebilehel ja milles nõuti relvade andmise lõpetamist Ukrainale Ukraina sõjas, viidates kolmanda maailmasõja ohule.
Seethaler elab peamiselt Berliinis. Tal on 2009. aastal sündinud poeg.
Panmunjom

Panmunjom, tuntud ka kui Panmunjeom, on endine küla Põhja- ja Lõuna-Korea piiril.
Lobe

Lobe on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Krape vallas.
Küla asub valla keskosas merepinnast 90 meetri kõrgusel Lobe jõe kaldal. Lobe jääb valla keskusest Krapest 5,5, piirkonna keskusest Ogrest 42 ja Riiast 78 kilomeetri kaugusele. Sinna jääb Lobe bussipeatus.
Asula on rajati nõukogude perioodil kui kolhoosi Ļeņins keskasula. Vanasti kandis asula Krape nime.
Looduskaitse all on Stašase tamm ja tamm ümbermõõduga 4,33 ning kõrgusega 22 meetrit.
Veckrapes Kalns

Veckrapes Kalns (ka Veckrapes kalns) on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Krape vallas.
Küla asub valla lõunaosas. Sinna jääb Krapes krustojumsi bussipeatus.
Looduskaitse all on Vilciņi tamm ümbermõõduga 5,19 meetrit.
Lodi lahing

Lodi lahing oli 10. mail 1796 Itaalia sõjakäigu raames toimunud kokkupõrge Karl Philipp Sebottendorfi Habsburgide ja Napoleon Bonaparte Prantsuse armee vahel. Lahing lõppes austerlaste lüüasaamisega.
Lahing.
10. mail kella 09:00 paiku jõudis Prantsuse armee Vukasovići arjergardile järgi ning surus nad kuni Lodi linnani. Kuigi Vukasović vahetati Rossolini üksustega välja, oli linna garnison liiga väike, et vastupanu osutada ning prantslased vallutasid linna suuremate raskusteta. Edasi tuli Prantsuse vägedel vallutada linnast üle Adda jõe viiv sild. Silda kaitses vastaskaldalt aga Sebottendorfi vägi, mis koosnes üheksast pataljonist, 14 kahurist ja kaheksast eskadronist ratsaväest. Kuna ta oli osa üksustest saatnud lähedalasuvaid külasid kaitsma, oli tal prantslaste vastu välja panna vaid 6577 meest, kes olid veel lisaks raskest marssimisest väsinud. Sebottendorf pidas paremaks sillapead kuni ööpimeduseni kaitsta, kuna päevavalguses taganemine oleks ohtlik olnud. Sebottendorf oli sillale paigutanud kuus kahurit ning ülejäänud mõlemale poole silda jätnud. 
Austerlased proovisid kitsast ning lihtsa puidust ehitusega silda hävitada, kuid Prantsuse kahurituli takistas seda. 
Prantsuse väed, mis sillani olid jõudnud, ei olnud piisavalt tugevad ning tõrjuti kartetšitulega tagasi. Seepärast peatus nende edasitung mitmeks tunniks, kuni Prantsuse kahurid kohale jõudsid. Austria positsioonid sattusid seetõttu tugeva pommiitamise alla. Väidetavalt aitas ka Napoleon kahureid sihtida, mille tõttu tema sõdurid teda hiljem "le petit caporal-"iks (väike kapral) kutsuma hakkasid. Samal ajal saatis ta ka Beaumonti ratsaüksuse teist ületuskohta otsima.
Napoleon teadis, et kui teist ületuskohta ei leita, tuleb sillale tormi joosta. Selleks kogus ta kokku ligi 3500-mehelise grenaderiüksuse ning käskis neil rünnakuga alustada. Peale kõne pidamist palus Pierre-Louis Dupas, et tema karabinjeerikompanii rünnakut juhiks. Prantslaste rünnak algas kell 18:00, austerlased vastasid sellele tugeva kahuritulega. Mõned üksused hüppasid sillalt vette ning võtsid madalikel positsioonid sisse. Prantslaste esimene rünnak kandis suuri kaotusi ning suruti tagasi. Teise rünnaku jaoks asusid mitmed kõrged Prantsuse ohvitserid nagu näiteks Massena, Berthier, Dallemagne, Lannes, Cervoni ja isegi Napoleon sõdureid innustama.
Teine Prantsuse rünnak osutus edukaks, tungides kuni vastaskaldani välja ning surudes austerlased tagasi. Sebottendorf suutis veel enda üksused kokku koguda ning vasturünnakule asuda, mis peaaegu sillani välja jõudis. Prantslased said aga abivägesid. Beaumonti ratsavägi oli ka lõpuks ületuskoha leidnud ning ründas austerlasi tiivalt. Sebottendorf taganes ning marssis Beaulieu peaväele, mis taganes Mantova linnani, järgi. Osa Austria sõdureid taganesid Cremani ning mõned üksused hoidisid õhtupimeduses veel prantslasi eemal. "Terzi" jalaväerügemendis nr. 16 teeniv ooberst Ernst von Attems juhatas arjergardi ning sai ka lahingus surma.
Lahingus hukkus Austria poolel 153 meest, haavata sai 182 ning vangi langes 1701 meest. Kaotati ka kõik kahurid (kahurite arv erineb allikates). Prantsuse poolel oli hukkunuid kuskil 350.
Bekas

Bekas on küla ("vidējciems") Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla põhjaosas Ogre jõe kaldal.
Küla põhjaservas asub lõbustuspark Avārijas brigāde. Sinna jäävad Aviekste ja AB parksi bussipeatused.
Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Beķubode keskaegne kalmistu.
Looduskaitse all on üks põline pärn ja üks künnapuu. Küla ulatub osaliselt Ogre oru loodusparki.
Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Aastal 2017 oli külas 108 elanikku.
Aviekste

Aviekste on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla loodeosas Aviekste kaldal, Riiast 63 kilomeetri kaugusel. Jõel asub Aviekste veskijärv, selle paisul asub Aviekste hüdroelektrijaam. Külla jääb Paeglese bussipeatus.
Looduskaitse all on kuus külas kasvavat tamme. Küla ulatub osaliselt Ogre oru loodusparki.
Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Aastal 2017 oli külas 28 elanikku.
Tūjas (Lēdmane vald)

Tūjas on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla keskosas Ogre jõe kaldal, Riiast 64 kilomeetri kaugusel. Külla jääb Madlienas pagrieziensi bussipeatus.
Looduskaitse all on üks künnapuu. Küla jääb osaliselt Ogre oru loodusparki.
Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Aastal 2017 oli külas 16 elanikku.
Tīrumnieki

Tīrumnieki on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Lēdmane vallas.
Küla asub valla põhjaosas Aviekste kaldal, Riiast 59 kilomeetri kaugusel. Küla ulatub Aviekste veskijärveni. Aastatel 2009–2021 jäi asula Lielvārde piirkonda. Aastal 2017 oli külas 25 elanikku.
Adolf Helder

Adolf Helder (3. märts 1889 Narva – 8. november 1927 Pariis) oli eesti kontrabassist, dirigent, laulja (tenor), pedagoog ja muusikategelane.
Kuni 1907. aastani õppis ta Narva linnakoolis ja Vladimir Aleksandrovitši nimelises muusikakoolis. Vàclav Bechi kontrabassiklassi Peterburi konservatooriumis lõpetas Helder 1911. aastal ja alles 1916. aastal sai vabakutselise muusiku diplomi, tehes eksamite vahel pikki vaheaegu.
Töötas lühiajaliste perioodidena Estonia orkestris ja Vanemuise suveorkestris, kusjuures vabal ajal andis kontrabassitunde Ludvig Juhtile. Esimese maailmasõja alguses mängis Kaukaasia, Läti ja 1914–1916 Helsingi Linnaorkestris, kust Juht ta välja vahetas.
1916–1923 oli ta Estonia orkestri dirigent, sealhulgas juhatas kontserte Valges saalis ja suvekontserte Harjuvärava mäel.
Vabadussõja ajal oli ratsarügemendi juht ja kapellmeister.
Pärast Narva Ühisteatri loomist 1924. aastal asus ta sealse muusikajuhi kohale juhatades sümfooniakontserte, muusikalavastusi, Narva Meestelaulu Seltsi koori. Samas jätkus aega andmaks laulutunde Narva 1. vene algkoolis ja esinemisteks vokaalsolistina (näit. krahv Sternfeldi osas Jarno operetis „Metsaülema tütar“)
1927. aastal läks Helder muusikalise enesetäiendamise eesmärgil Pariisi, kus temast sai vene ooperitrupi dirigent ja ta laulis vene koori meeskvartetis (algul teist tenorit, hiljem esimest tenorit). Kvartett esines 4. augustil 1927 Eiffeli torni raadiojaamas. Oktoobri alguses oli rida esinemisi Marseilles.
Tegevus muusikajuhina.
Kitzbergi ja Simmi "Kosjasõit" (1917 Estonias, 1919 Draamateatris), Straussi "Kevade õhk" (1923 Narvas), Planquette'i "Corneville'i kellad" (1924), Falli "Lõbus talupoeg" (1925), Kálmáni "Silva" (1925), Lehári "Lõbus lesk" (1926), Verdi "Traviata" (1927).
Angus Gunn

Angus Fraser James Gunn (sündinud 22. jaanuaril 1996 Norwichis) on Inglismaal sündinud Šotimaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Inglismaa esiliigaklubis Norwich City ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas oma kodulinnaklubis Norwich Citys ka jalgpallurikarjääri. 2011. aastal liitus ta Manchester City noortesüsteemiga. Manchester City põhimeeskonnas ta ei mänginud ta kordagi. Profidebüüdi tegi ta hooajal 2016/17, kui mängis Manchester Cityst laenul Norwich Citys ning kuulus sel hooajal Norwich City koosseisu kõigis 46 Inglismaa esiliiga kohtumises. Hooaja lõpus sai Gunn Norwich City hooaja parima mängija valimises James Maddisoni ja Grant Hanley järel kolmanda koha.
2018. aasta juulis sõlmis Gunn viieaastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Southampton. Ülemineku arvatav summa oli 13,5 miljonit naelsterlingit. Southamptonis jäi Gunn Alex McCarthy järel teiseks valikuks väravavahi kohale. Hooajal 2020/21 oli Gunn Southamptonist laenul Inglismaa esiliigaklubis Stoke City.
2021. aasta juunis naasis Gunn Norwich Citysse.
Aastatel 2011–2019 mängis Gunn Inglismaa noortekoondistes. 2023. aasta märtsis otsustas ta Šotimaa jalgpallikoondise kasuks. Koondisedebüüdi tegi ta sama aasta 25. märtsil EM-i valikmängus Küprose vastu.
Tema isa Bryan Gunn on endine Šotimaa jalgpalli väravavaht.
Joe Murphy

Joseph Patrick Murphy (sündinud 16. oktoobril 1967 Londonis Ontario provintsis) on endine Kanada jäähokimängija. 
1986. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i "draft" '​is esimesena.
Michael Hutchinson

Michael Edward Hutchinson (sündinud 2. märtsil 1990 Barries Ontarios) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Columbus Blue Jackets.
Filip Gustavsson

Lars Filip Dellmer Gustavsson (sündinud 7. juuni 1998 Skellefteå, Rootsi) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Minnesota Wild.
Dan Vladař

Dan Vladař (sündinud 20. august 1997 Prahas) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Calgary Flames.
Furija

A1-SM Furija ("А1-СМ «Фурія»") on Ukrainas valmistatud droon.
Malcolm Subban

Malcolm-Jamaal Justin Subban (sündinud 21. detsembril 1993 Torontos Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis St. Louis Blues.
Adin Hill

Adin Hill (sündinud 11. mail 1996 Comoxis Briti Columbias) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Vegas Golden Knights.
Logan Thompson

Logan Thompson (sündinud 25. veebruaril 1997 Calgarys Alberta provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Vegas Golden Knights.
Aleksandr Georgijev (jäähokimängija)

Aleksandr Georgijev (sündinud 10. veebruar 1996 Ruse, Bulgaaria) on Bulgaaria-Venemaa jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Colorado Avalanche.
Louis Domingue

Louis Boileau-Domingue (sündinud 6. märtsil 1992 Mont-Saint-Hilaire'is Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New York Rangers.
Stuart Skinner

Stuart Daniel Skinner (sündinud 1. novembril 1998 Edmontonis Albertas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Aastatel 2013–2018 mängis Skinner Western Hockey League'is (WHL), esmalt viiel hooajal Lethbridge Hurricanesis ning viimase hooaja teises pooles Swift Current Broncosis.
2017. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i "draft"is 78. valikuna. 2018. aasta mais sõlmis ta Oilersiga kolmeaastase lepingu. Enne NHL-is debüteerimist mängis ta ECHL-i klubis Wichita Thunder ja American Hockey League'is (AHL) Oilersi tütarklubis Bakersfield Condors. Hooajal 2021/22 oli ta Milwaukee Admiralsi väravavahi Connor Ingrami kõrval AHL-is enim nullimänge teinud väravavaht (mõlemal oli sel hooajal viis nullimängu).
NHL-is debüteeris Skinner 31. jaanuaril 2021 mängus Ottawa Senatorsi vastu. See jäi tema ainsaks mänguks sel hooajal NHL-is. NHL-is hakkas Skinner enam mänguaega saama hooajal 2021/22 ning hooajal 2022/23 tõusis ta Oilersi esiväravavahiks. 2023. aastal valiti Skinner NHL-i tähtede mängule ja uustulnukale sümboolsesse koosseisu ("NHL All-Rookie Team").
Akira Schmid

Akira Schmid (sündinud 12. mai 2000 Bern, Šveits) on Šveitsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis New Jersey Devils.
Charlie Lindgren

Charlie Lindgren (sündinud 18. detsember 1993 Lakeville, Minnesota) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Washington Capitals.
Scott Wedgewood

Scott Wedgewood (sündinud 14. augustil 1992 Bramptonis Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Dallas Stars.
Calvin Pickard

Calvin Pickard (sündinud 15. aprill 1992 Monctonis New Brunswickis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Aastatel 2008–2012 mängis ta Western Hockey League'i (WHL) klubis Seattle Thunderbirds.
2010. aastal valis Colorado Avalanche ta NHL-i "draft"is 49. valikuna. Hooaja 2011/12 lõpus debüteeris ta American Hockey League'i (AHL) klubis Lake Erie Monsters. Avalanche'i meeskonnas debüteeris ta NHL-is lõpuks hooajal 2014/15.
NHL-is on ta mänginud veel Toronto Maple Leafsi (2017/18), Philadelphia Flyersi (2018/19), Arizona Coyotesi (2018/19), Detroit Red Wingsi (2019–2022) ja Edmonton Oilersi (2023/24) ridades. Hooaja 2020/21 alguses mängis ta Austria klubis Vienna Capitals.
NHL-i kõrvalt on ta saanud rohkem mänguaega AHL-is. Hooajal 2017/18 Maple Leafsi tütarklubis Toronto Marlies mängides pälvis ta koos meeskonnakaaslase Garret Sparksiga Harry "Hap" Holmes Memorial Awardi, lisaks võideti 2018. aastal Marliesiga Calder Cup.
Kanada jäähokikoondise koosseisus võitis Pickard 2016. aasta maailmameistrivõistlustel kuldmedali ja 2017. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Tema vanem vend Chet Pickard on endine jäähokiväravavaht.
Jon Gillies

Jonathan "Joe" Bruce Gillies (sündinud 22. jaanuar 1994 Concord, New Hampshire) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Columbus Blue Jackets.
Wolfi füüsikaauhind

Wolfi füüsikaauhind (inglise keeles "Wolf Prize in Physics") on teadusauhind, millega Iisraeli erafond Wolf Foundation tunnustab teadlasi füüsika valdkonnas. 
Tegemist on ühega kuuest 1978. aastal fondi poolt asutatud auhinnast (ülejäänud viis auhinda on keemia, matemaatika, meditsiini, põllumajanduse ja kunsti valdkonnas). 
Auhind asutati filantroobi, diplomaadi ja leiutaja Ricardo Wolfi (1887–1981) mälestuseks ja koosneb diplomist ja 100 000 USA dollari suurusest auhinnarahast. 
Auhinnatseremoonia toimub tavaliselt Knessetis toimuval istungil.
Marcelino Núñez

Marcelino Ignacio Núñez Espinoza (sündinud 1. märtsil 2000 Recoletas) on Tšiili jalgpallur, kes mängib Inglismaa esiliigaklubis Norwich City ja Tšiili jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Tšiili klubis Universidad Católica, mille meeskonnas debüteeris ta Tšiili kõrgliigas 2020. aastal. Aastatel 2020 ja 2021 tuli ta klubiga Tšiili meistriks.
2022. aasta augustis siirdus Núñez Norwich Citysse. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 13. augustil 2022 Inglismaa esiliiga kolmanda vooru mängus Hull City vastu.
Núñez kuulus Tšiili koondisse 2021. aasta Copa Américal, kuid seal üheski mängus väljakule ei pääsenud. Koondisedebüüdi tegi Núñez 9. septembril 2021 mängus Colombia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 1. veebruaril 2022 MM-i valikmängus Boliivia vastu.
Lebo Mothiba

Lebogang Mothiba (sündinud 28. jaanuaril 1996 Johannesburgis) on Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallur, kes mängib Prantsusmaa kõrgliigaklubis Strasbourg ja Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises.
Ta hakkas jalgpalli mängima kodumaal, kui kuulus aastatel 2007–2009 Lõuna-Aafrika Vabariigi klubisse Mamelodi Sundowns. Seejärel kuulus ta Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpalliakadeemiasse Diambars Academy.
2014. aastal sõlmis ta lepingu Prantsusmaa klubiga Lille. Hooajal 2014/15 debüteeris Mothiba Lille'i reservmeeskonnas Prantsusmaa tugevuselt neljandas liigas. Hooaja 2016/17 teises pooles ning hooaja 2017/18 esimeses pooles oli Mothiba Lille'ist laenul Prantsusmaa esiliigaklubis Valenciennes, kus ta lõi 29 mänguga kümme väravat. Lille'i meeskonnas debüteeris Mothiba 11. veebruaril 2018 mängus Nantes'i vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. 14 mänguga jäi tema arvele sel hooajal Prantsusmaa kõrgliigas viis väravat.
2018. aasta augusti viimasel päeval siirdus Mothiba Lille'ist Strasbourgi. Hooajal 2018/19 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas kümme väravat. 2019. aastal võitis ta Strasbourgiga Prantsusmaa liigakarika Coupe de la Ligue'i. Hooaja 2021/22 teises pooles oli Mothiba Strasbourgist laenul Prantsusmaa kõrgliigaklubis Troyes.
Mothiba kuulus 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Lõuna-Aafrika Vabariigi olümpiavõistkonda. Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 21. märtsil 2018 mängus Angola vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Lõuna-Aafrika Vabariigi jalgpallikoondises osales Mothiba 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
John Clauser

John Francis Clauser (sündinud 1. detsembril 1942 Pasadenas Californias) on ameerika füüsikateoreetik, eksperimentaalfüüsik ja kvantmehaanikateadlane, nobelist.
Clauser on lõpetanud 1964. aastal California Tehnoloogiainstituudi füüsika alal bakalaureuseõppes ning saanud Columbia ülikoolist 1966. aastal magistrikraadi ja 1969. aastal doktorikraadi füüsikas (doktoritöö "Measurement of the Cosmic Microwave Background by Optical Observations of Interstellar Molecules" ('kosmilise mikrolaine-taustkiirguse mõõtmine tähtedevaheliste molekulide optiliste vaatluste abil', juhendaja Patrick Thaddeus).
Aastatel 1969–1975 töötas ta järeldoktorina California Ülikoolis Berkeleys ja Lawrence'i Livermore'i Riiklikus Laboris ning 1975–1986 teadurina Lawrence'i Livermore'is ja 1990–1997 Berkeleys. 
Alates 1997. aastast töötab Clauser teadurina Walnut Creekis asuvas ettevõttes J. F. Clauser and Associates. 
Teadus.
Clauseri peamised uurimisvaldkonnad on kvantmehaanika alused, kvantpõimumine ja interferomeetria (röntgenikiirgus- ja aatominterferomeetria).
Enzesfeld-Lindabrunn

Enzesfeld-Lindabrunn on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Teise maailmasõja ajal oli Enzesfeldi tehaste tarvis mitu töölaagrit. Tehased olid mõeldud sõjaliseks tootmiseks ja kuninglikud õhujõud pommitasid neid sageli. 1944. aastal toimus tehases suur plahvatus, mida oli tunda kuni Wiener Neustadtini ja mis läks maksma elusid. Vahetult enne sõja lõppu mõrvas SS Enzesfeldi töölaagrites vange. Nõukogude armee vabastas Enzesfeldi ja Lindabrunni vallad. Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei liikmest Enzesfeldi linnapea Karl Gschiel põgenes Kärnteni liidumaale ja ei tulnud enam tagasi. Varsti pärast sõda pani kohalik rahvas tema villa põlema ja see põles maha, lõpuks varemed lammutati.
Linn loodi 1970. aastal Enzesfeldi ja Lindabrunni valdadest.
Furth an der Triesting

Furth an der Triesting on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Günselsdorf

Günselsdorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Seal asub toitejuhtmete, andmekaablite ja ühendusjuhtmete tootja Feller GmbH ülemaailmne peakorter.
The Moscow Times

The Moscow Times on inglise- ja venekeelne sõltumatu "online"-ajaleht.
2024. aasta juulis kuulutas Venemaa selle soovimatuks organisatsiooniks ning keelustas uudisteportaali tegevuse riigis.
Leonid Saar

Leonid Saar (2. veebruar (vkj)/ 15. veebruar 1913 Mõisaküla, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 26. jaanuar 2010 Bogart, Oconee maakond, Georgia, USA) oli Eesti korv- ja jalgpallur ning jäähokimängija.
Lõpetas 1932. aastal Tallinna poeglaste kommertsgümnaasiumi ning õppis aastatel 1934–1936 ja 1943 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Estica liige.
Jalgpalli mängis esialgu Siiriuses, 1935. aastal oli ta Spordi II meeskonnas Eesti meistrivõistluste sügisringi võitja ning aastatel 1938 ja 1942 Eesti karika võitja.
Jäähokis treenis ja mängis ta Heinrich Paali juhendamisel, oli 1935. aastal Spordi meeskonnas Eesti I talimängude võitja ning 1936. aastal Tartu EASK ja 1940. aastal Spordi meeskonnas Eesti meister.
Korvpalluris treenis ta Richard Masti juhendamisel, oli 1935. aastal NMKÜ meeskonnas Eesti meister ning oli 1936. aastal Berliini olümpiamängudel varumängija.
Kuulus jäähokis 8, jalgpallis ja korvpallis kahel korral Eesti koondisse.
Nõukogude–Saksa sõja ajal teenis Saksa lennuväes.
Põgenes 1944. aastal Rootsi, sealt läks 1951. aastal Kanadasse ja hiljem USA-sse.
Melvin J. Lerner

Melvin J. Lerner (sündinud 1929 Lorainis Ohio osariigisis) on ameerika sotsiaalpsühholoog.
Melvin Lerner on eelkõige tuntud õiglasesse maailma uskumise fenomeniga, mis avaldati 1980. aastal ilmunud tema teoses "The Belief in a Just World: A Fundamental Delusion".
Haridus ja töökäik.
Lerner sai 1957. aastal New Yorgi Ülikoolist doktorikraadi sotsiaalpsühholoogias. Järeldoktorina töötas ta Stanfordi Ülikoolis kliinilise psühholoogia alal. 
Hiljem on ta töötanud mitmes ülikoolis Ameerika Ühendriikides ja Hollandis, sealhulgas California Ülikoolis Berkeleys, Washingtoni Ülikoolis Saint Louisis, Utrechti Ülikoolis ja Leideni Ülikoolis.
Carles Pérez

Carles Pérez Sayol (sündinud 16. veebruaril 1998 Granollersis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Hispaania kõrgliigaklubis Getafe.
2012. aastal liitus ta FC Barcelona noortesüsteemiga. Enne seda kuulus ta klubisse Espanyol. 2015. aasta oktoobris debüteeris ta Barcelona reservmeeskonnas Hispaania tugevuselt kolmandas liigas. Enam hakkas ta Barcelona reservmeeskonnas mänguaega saama hooaja 2017/18, kui meeskond mängis Hispaania esiliigas. Barcelona põhimeeskonnas debüteeris ta Hispaania kõrgliigas 19. mail 2019 mängus Eibari vastu. Esimese värava Hispaania kõrgliigas lõi ta 25. augustil 2019 mängus Real Betise vastu. 10. detsembril 2019 lõi Pérez UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril värava Milano Internazionale vastu.
2020. aasta jaanuaris läks ta Barcelonast laenule Itaalia kõrgliigaklubisse AS Roma. Sama aasta suvel läks ta Romasse püsivalt üle.
2022. aasta augustis naasis Pérez Hispaania kõrgliigasse, kui läks Romast laenule Celta de Vigose. Aasta aega hiljem sõlmis ta klubiga püsiva lepingu. 2024. aasta juulis läks ta Celta de Vigost laenule Getafesse.
Aastatel 2014–2019 mängis Pérez Hispaania noortekoondistes.
Kieran Dowell

Kieran O'Neill Dowell (sündinud 18. oktoobril 1997 Ormskirkis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers.
Ta alustas klubikarjääri Inglismaa klubis Everton, mille noortesüsteemiga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 11. detsembril 2014 UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiri mängus FK Krasnodari vastu, kui sekkus mängu Christian Atsu asemele. Inglismaa kõrgliigas tegi Dowell debüüdi 30. aprillil 2016 mängus Bournemouthi vastu. Evertoni põhikoosseisu liikmeks ta ei saanud. Evertonist oli ta laenul mitmes Inglismaa esiliigaklubis: hooajal 2017/18 Nottingham Forestis, hooaja 2018/19 teises pooles Sheffield Unitedis ning hooajal 2019/20 Derby Countys ja Wigan Athleticus.
2020. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Norwich City. Hooajal 2021/22 mängis ta klubiga Inglismaa kõrgliigas. Tema ainsaks väravaks Inglismaa kõrgliigas jäi 16. aprillil 2022 löödud värav Manchester Unitedi vastu; samas mängus andis ta lisaks väravasöödu meeskonnakaaslasele Teemu Pukkile.
2023. aasta mais sõlmis ta lepingu Rangersiga.
Aastatel 2012–2019 mängis Dowell Inglismaa noortekoondistes. 2017. aastal tuli ta Inglismaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Ryan Jack

Ryan James Jack (sündinud 27. veebruaril 1992 Aberdeenis) on Šotimaa jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Aberdeen F.C., mille noortesüsteemiga liitus ta 2000. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Šotimaa kõrgliigas 2010. aasta septembris ning kuulus kohe esimesest hooajast alates Aberdeeni põhikoosseisu. Esimese värava Šotimaa kõrgliigas lõi ta 2011. aasta jaanuaris mängus Inverness Caledonian Thistle'i vastu; see värav valiti lisaks Aberdeeni hooaja parimaks. 2014. aasta detsembris valiti Jack Šotimaa kõrgliiga kuu parimaks mängijaks.
Rangersiga sõlmis ta 2017. aasta juunis kolmeaastase lepingu.. 2019. aasta oktoobris tegi ta klubiga uue nelja-aastase lepingu. 2020. aastal valiti Jack Rangersi aasta mängijaks. Hooajal 2020/21 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks; see oli Rangersi esimene Šotimaa meistritiitel pärast 2011. aastat.
Šotimaa jalgpallikoondises debüteeris Jack 2017. aasta novembris sõprusmängus Hollandi vastu. Vigastuse tõttu jäi ta eemale 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustest.
Heiligenkreuz (Alam-Austria)

Heiligenkreuz on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas. See on tuntud Heiligenkreuzi tsistertslaste kloostri, sellega seotud "Paavst Benedictus XVI kolledži", üldtuntud kui "Hochschule Heiligenkreuz", ja katoliku "Leopoldinumi" seminari poolest.
Vald asub Wienerwaldi mäestikus, Austria pealinnast Viinist edelas. See on Alam-Austria "Industrievierteli" piirkonna osa. Heiligenkreuz on peatus vanal Via Sacral Viinist Mariazelli palverännupaika Steiermargis. Kohalik majandus sõltub suuresti turismist ja metsandusest.
Ajalugu.
Siegenfeldi küla Idamargis tekkis tõenäoliselt 1040. aasta paiku. 1133. aastal rajas Babenbergist markkrahv Leopold III hõredalt asustatud piirkonda Heiligenkreuzi kloostri. Teine lähedalasuv küla, mida 1136. aasta ürikus mainiti "Muchersdorfina", jäeti hiljem maha.
Sajandite jooksul kasvas kloostri müüride taha väike asula, mis liideti praeguse vallana 1849. aastal.
Nimi.
Nimi "Heiligenkreuz" tähendab Püha Risti. Alpidest põhja pool asuv suurim Püha Risti reliikvia asub linnakeses kloostri juures. Reliikvia kinkis 1188. aastal abt Marquandile (abt aastatel 1186–1203) hertsog Leopold V, kellele kuningas Balduin IV kinkis reliikvia 1182. aastal Jeruusalemmas. Reliikviat eksponeeritakse kloostri "Kreuzkirche" (Ristikirik) altari taga.
Hernstein

Hernstein on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
FC Pjunik

Jerevani FC Pjunik (armeenia keeles Ֆուտբոլային Ակումբ Փյունիկ Երևան, "Futbolayin Akumb P’junik Jerevan") on Armeenia jalgpalliklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Jerevanis. See mängib Armeenia jalgpalli kõrgliigas. 'Pjunik' tähendab armeenia keeles 'fööniks'.
Klubi on asutatud 20. jaanuaril 1992. Pjunik on kõigil hooaegadel mänginud Armeenia kõrgliigas. See on Armeenia edukaim jalgpalliklubi, olles võitnud 31 tiitlit. Ülekaalukalt on see tulnud enim kordi Armeenia meistriks – kokku 15 korda. Lisaks on Pjunik enim kordi Armeenia karika (8) ja Armeenia superkarika (10) võitnud klubi.
Pjunik on korduvalt osalenud UEFA Meistrite Liiga ja UEFA Euroopa Liiga eelringides. Meistrite Liigas on parimaks tulemuseks kolmandasse ringi jõudmine hooajal 2022/23, kus aga kaotati Belgradi Crvena Zvezdale kahe mängu kokkuvõttes 0:7. Samal hooajal osales Pjunik UEFA Euroopa Konverentsiliiga alagrupiturniiril, kus saavutati Bratislava Slovani ja FC Baseli järel ning Vilniuse Žalgirise ees kolmas koht.
Pjuniki suurim rivaal on Jerevani Ararat.
Klubi kodustaadion on Vazgen Sargsjani Vabariigi staadion, mis mahutab 14 403 pealtvaatajat. See on samuti Jerevani Ararati ja Armeenia jalgpallikoondise kodustaadion.
Pjuniki noorteakadeemist on pärit mitmed Euroopa liigades mänginud Armeenia jalgpallurid, teiste seas Henrikh Mkhitarjan, Robert Arzumanjan, Karlen Mkrtšjan, Edgar Manušarjan, Varazdat Harohjan ja Gevorg Ghazarjan.
Punisher

Punisher (ukraina k. «"Каратель»") on Ukrainas valmistatud luure- ja ründedroon.
Ajalugu.
2023. aasta kevadel näitas Ründebrigaad Azov, et nende varustuses on mehitamata õhusõiduk Punisher.
Puškinskaja metroojaam

Puškinskaja metroojaam (vene keeles Пушкинская ("Puškinskaja metroojaam"), valgevene Пушкінская) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Frunzienski rajoonis.
Jaam avati 3. juulil 1995; see oli 2005 aasta novembrini üks selle liini lõppjaamadest. Algselt oli see Minski lääneosa elanikele ümberistumisjaamaks, seega oli seal palju reisijaid, ent pärast liini pikendamist langes reisijate arv järsult.
Projektis kandis jaam nime "Praspiekt Puškina".
Jaam on kolme lööviga. Selle kujunduses on püütud tabada Aleksandr Puškini ajastut - kasutatud on sellele ajastule omaseid sambaid ja kaari. Jaama valgustavad varjatud päevavalguslambid, aga sambaid kaunistavad ajastule omased mittetöötavad valgustid. Sealne perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune.
187 eKr

187. aasta eKr ehk "ab urbe condita" DLXVII (567).
Alati päikeseline Philadelphia

"Alati päikeseline Philadelphia" (inglise "It's Always Sunny in Philadelphia") on USA komöödiasari. 
Sarja peategelasteks on viis sõpra, kes juhivad Philadelphias asuvat Iiri pubi.
Artur Linnu Stipendiumifond

Artur Linnu Stipendiumifond on 2001 Eesti Geenikeskuse asutatud fond, mille eesmärk on stipendiumite kaudu toetada geenitehnoloogia valdkonna üliõpilasi ja teadustöötajaid.
Trükimeedia

 
Trükimeedia on majandusharu, kus tegeletakse uudiste, reklaamide ja meelelahutuse edastamise ja müümisega rahvamassidele läbi erinevat tüüpi meediakanalite.
Eestis.
Esimene trükikoda Eestis asutati 1631. aastal Tartus. Tallinna jõudis esimene trükikoda 1634. aastal, kui Tallinna Gümnaasiumi juurde asutati trükikoda, kuhu asus tööle Christoph Reusner Stockholmist. Trükistes kasutati ladina ja gooti kirja.
Esimesel paastukuu päeval 1806 tuli äsja taasavatud Tartu Ülikooli trükikojast esimene eestikeelne ajaleht päismikuga «Ramato Kohto lubbaga Tarto maa rahwa Näddali-Leht».
1857 - Hakkab Johann Voldemar Jannseni juhatusel ilmuma nädalaleht Perno Postimees, mida ajaleht Postimees loeb oma ilmumise alguseks.
1989 - Asutatakse trükikoda Kroonpress, ostetakse trükimasin ja ehitatakse trükikoda. Trükikoda on tänapäeval Baltikumi juhtiv trükikoda.
1997 - Jaanuaris asutatakse Eesti Ajakirjade Kirjastus (Eesti Meedia osalus 33%), mis hakkab välja andma ajakirju: Eesti Naine, Stiil, Pere ja Kodu ning Favoriit.
2000 - Juunis ühendatakse Eesti Meedia ja Ekspress Grupi tabloidid ja ajakirjad.
Sünnivad SL Õhtuleht ja Ajakirjade Kirjastus.
Suuremad Ajalehed - Postimees, Õhtuleht, Eesti Päevaleht, Äripäev, Pärnu Postimees, Eesti Ekspress, Maaleht ning Delfi (veebiajaleht)
Suuremad Ajakirjad - Hooaeg, Kroonika, Kodu ja Aed, Eesti Naine, Kodukiri, Anne &amp; Stiil ja Pere ja Kodu
Õhtuleht, Maaleht, Eesti Päevaleht, Eesti Ekspress ja Delfi kuuluvad kõik Baltimaade juhtivale meediakontsernile AS Ekspress Grupp. Samuti kirjastab Ekspress Meedia ajakirju Kroonika, Eesti Naine, Anne &amp; Stiil, Tervis Pluss, Oma Maitse, Pere ja Kodu ning Jana.
Balti-Ameerika Vabaduse Fond

Balti-Ameerika Vabaduse Fond (inglise "Baltic-American Freedom Foundation", lühend BAFF) on USA sihtasutus, mis stipendiumite abil toetab Baltimaade üliõpilaste ja teadustöötajate õpet ja töötamist USA kõrgkoolides ja ettevõtetes.
Sihtasutus asutati 2010.
Sihtasutuse president on Kim Davis ja esimees (inglise "chairman of the foundation") on Rozanne L. Ridgway.
Ilmar Rebase Stipendiumifond

Ilmar Rebase Stipendiumifond on Eesti Õiguskeskuse juurde asutatud fond, mis stipendiumite kaudu toetab Tartu ülikooli õigusteaduskonna üliõpilaste õpinguid ja teadustegevust.
Esimene stipendium (10 000 krooni) määrati 2008 Kadri Ploomile.
Ivar Ivaski Mälestusfond

Ivar Ivaski Mälestusfond on Eesti Rahvuskultuuri Fondi üks allfonde, mille eesmärk on stipendiumide kaudu toetada luule-, essee- või kriitikaraamatu autorit. Stipendiumi antakse välja üks kord kahe aasta jooksul.
Fondi asutas 2002. aastal Ivar Ivaski lesk Astrid Ivask.
Spartyŭnaja metroojaam

Spartyŭnaja metroojaam (vene keeles Спортивная ("Sportivnaja metroojaam"), valgevene Спартыўная (transkribeerituna Spartõvnaja metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Frunzienski rajoonis.
Jaam avati 7. novembril 2005. Jaam on nime saanud väljapääsu juures asuva jäähalli järgi (see on jaama ainus väljapääs). Kuni 2003. aastani kandis jaam projektis nime Rakaŭskaja.
Jaam on kolme lööviga ja ühe vestibüüliga. Lööve eraldavate sammaste vahe on kuus meetrit. Jaam on varustatud invaliididele mõeldud liftiga. Selle kujunduses suunavad nii põrandamuster kui ka seinte plastika inimesi vestibüüli poole. Kasutusel on mahedad toonid, mis peaks jätma looduslähedase mulje. Sealne perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune.
Viljoenskroon

Viljoenskroon on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Fezile Dabi ringkonnas Moqhaka vallas.
Viljoenskroon on asutatud 1921. aastal ja sai linnaõigused 1925. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Viljoenskrooni elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,2%, valgeid 4,6%, värvilisi 0,6%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 0,4%. Sotho keelt pidas emakeeleks 78,9% inimesi, koosa keelt 8,5%, afrikaani keelt 5,2%, tsvana keelt 1,6% ja teisi keeli 5,8%.
Steynsrus

Steynsrus (ka Matlwangtlwang) on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Fezile Dabi ringkonnas Moqhaka vallas.
Steynsrus on asutatud 1910. aastal. Linn on saanud nime Oranje Vaba Riigi viimase presidendi Martinus Theunis Steyn (1857–1916) järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Steynsrusi elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,3%, valgeid 4,5%, värvilisi 0,5%, India või Aasia päritolu inimesi 0,5% ja teisi 0,1%. Sotho keelt pidas emakeeleks 89,5% inimesi, afrikaani keelt 5,5%, inglise keelt 1,7%, viipekeelt 1,6% ja teisi keeli 1,7%.
Stefan (Rastorgujev)

Stefan (vene keeles Стефан; kodanikunimega Сергей Яковлевич Расторгуев "Sergei Jakovlevitš Rastorgujev"; 13/25. oktoober 1861 Jekaterinburg – 2. september 1937 Orenburg) oli vene vanausu (Novozõbkovi hierarhia) vaimulik (1935–1937 Moskva ja kogu Venemaa peapiiskop) ja pühak.
Ta oli ühisusulise esimese gildi kaupmehe poeg. 
27. oktoobril 1923 pühitseti ta mungaks ja oli 21 päeva vangis. 11. oktoobril 1925 määrati ta kloostriülemaks ja pühitseti 16. oktoobril 1925 preestriks. 1927. aastal oli taas arreteeritud. Juulis 1928 pühitseti ta piiskopiks tiitliga Irginski piiskop. 16. septembril 1929 läks ta üle vanausku ja kaks päeva hiljem pühitses koos peapiiskop Nikolaga ametisse kolmanda Novozõbkovi hierarhia piiskopi, Pansofi. Alates 1929. aastast oli ta Uurali ja Buguruslani piiskop. Alates 29. novembrist 1932 oli ta jälle pool aastat vangis.
Pärast peapiiskop Nikola surma 1. septembril 1934 sai ta vanausuliste Novozõbkovi hierarhia kirikupeaks ja valiti 1935. aastal Moskva ja kogu Venemaa peapiiskopiks. 27. juulil 1937 ta arreteeriti, mõisteti surma 31. augustil 1937 ja lasti maha. Mais 2007 kuulutati pühakuks.
Edenville

Edenville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Fezile Dabi ringkonnas Ngwathe vallas.
Edenville on asutatud 1912. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Edenville'i elanikkonnast mustanahalisi aafriklasi 94,7%, valgeid 4,0%, värvilisi 0,9%, India või Aasia päritolu inimesi 0,2% ja teisi 0,2%. Sotho keelt pidas emakeeleks 88,0% inimesi, afrikaani keelt 4,7%, suulu keelt 3,2%, viipekeelt 1,0% ja teisi keeli 3,1%.
Kuntsavštšõna metroojaam

Kuncaŭščyna metroojaam (vene keeles Кунцевщина ("Kuntsevštšina metroojaam"), valgevene Кунцаўшчына (transkribeerituna Kuntsavštšõna metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Frunzienski rajoonis Kuncaŭščyna ja Zachadi linnaosa piiril.
Jaam avati 7. novembril 2005. Projektis kandis jaam nime "Zachad".
Jaam on kahe lööviga, mida eraldavad teineteisest ümmargused keraamilisest materjalist ja metallist sambad. Jaama põrandat katab graniit, laeks on kullakarva alumiinium. Jaam on varustatud invaliididele mõeldud liftiga. Sealne perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Ootesaali kohal asuvad poeruumid ja jalakäijate tunnelid.
Faktooria

Faktooria on äriasula või kaubanduslik tugipunkt koloonias või suurriigi kaugemas ja vähemarenenud piirkonnas.
Aivar Jürgenson

Aivar Jürgenson (sündinud 27. oktoobril 1969) on eesti etnoloog ja folklorist.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli ajaloo erialal 1993. aastal, magistrikraadi eesti ja võrdleva rahvaluule alal sai ta samas 1996. aastal. 2003. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis doktoritöö „Siberi eestlaste territoriaalsus ja identiteet”.
Aivar Jürgenson on uurinud Eesti ja väliskogukondade ajalugu, migratsiooni- ja kolonisatsiooniajalugu, rände- ja integratsiooniprotsesse minevikus ja tänapäeval, argiajalugu, etnobotaanikat. Välitöid on ta teinud eesti diasporaa kogukondades Siberis, Kaukaasias ja Lõuna-Ameerikas.
188 eKr

188. aasta eKr oli 188. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi "ab urbe condita" DLXVI (566).
189 eKr

189. aasta eKr oli 189. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi "ab urbe condita" DLXV (565).
190 eKr

190. aasta eKr ehk "ab urbe condita" DLXIV (564).
Sieben Berge

Sieben Berge ("Seitse mäge") on mäeahelik kõrgusega kuni 395 m üle merepinna Alam-Saksi kõrgustikul Hildesheimi kreisis Alam-Saksimaal Saksamaal. Koos Vorberge ja Sackwaldiga kuulub Sieben Berge geoloogilisse moodustisse Sackmulde.
See on kuulus tänu "Lumivalgekese" muinasjutule.
Geograafia.
Sieben Berge ahelik paikneb Leine kõrgustikust idas, viimane on Alam-Saksi kõrgustiku põhjaosa. See asub Gronau (põhjas), Sibbesse (kirdes) ja Alfeldi (lõunas) vahel.
Sieben Berget ümbritsevad Hildesheimi metsa künkad kirdest, Sauberge ida-kirdest, Vorberge idast ja Sackwald kagust. Läände kulgeb Leine org, mille taga kerkib Ithi seljak. Topograafiliselt siirdub see Vorbergesse peaaegu sujuvalt. Sieben Bergest algab mitu oja, mis voolavad varem või hiljem Leinesse.
Asustamata Sieben Berget ei läbi ükski maantee, kuid seal on mitu metsateed ja jalgrada (sealhulgas umbes 15 km pikk Lumivalgekese tee, mis sai nime 2002. aastal), millelt saab avastada metsamaastikku.
"Lumivalgeke".
Sieben Berge sai kuulsust 19. sajandil kirjutatud vendade Grimmide "Lumivalgekese" loost. Muinasjutus elab Lumivalgeke koos seitsme pöialpoisiga Siebe Berge taga.
Künkad.
Sieben Berge, mille kõrgeim küngas on Hohe Tafel (395 m üle merepinna), koosneb järgmistest kõrgustest, põhjast lõunasse (kõrgused meetrites üle merepinna):
Muud kõrgemad kohad, mis külgnevad Sieben Bergega, on (kõrguse järgi):
Nußbergi, mis asub küngastikust põhjas, loetakse mõnikord – eri allikate järgi – Himmelbergi asemel, mis on kaugemal kagus, kas esimeseks või seitsmendaks Sieben Berge künkaks.
Veeteed.
Veeteed Sieben Berges:
Asulad.
Asulad Sieben Berge servas:
Theunissen

Theunissen on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Lejweleputswa ringkonnas, Masilonyana valla halduskeskus.
Theunissen on asutatud 1907. aastal, linnaõigused sai 1912. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Theunisseni elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,6%, valgeid 4,1%, värvilisi 0,6%, India või Aasia päritolu inimesi 0,4% ja teisi 0,3%. Sotho keelt pidas emakeeleks 72,8% inimesi, koosa keelt 12,7%, afrikaani keelt 6,1%, tsvana keelt 2,9% ja teisi keeli 5,5%.
Verkeerdevlei

Verkeerdevlei on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Lejweleputswa ringkonnas Masilonyana vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Verkeerdevlei elanikest mustanahalisi aafriklasi 95,0%, valgeid 3,7%, värvilisi 0,7%, India või Aasia päritolu inimesi 0,3% ja teisi 0,3%. Sotho keelt pidas emakeeleks 78,4% inimesi, koosa keelt 5,5%, afrikaani keelt 5,3%, tsvana keelt 4,2% ja teisi keeli 6,6%.
Mikun

Mikun on linn Venemaal Komi Vabariigis Ust-Võmi rajoonis. Asub 96 km Sõktõvkarist põhja pool.
Mikun asutati 1937. aastal Põhja raudtee rajamise käigus. Linnaõigused sai 1959. aastal.
Mai Krikk

 
Mai Krikk (17. mai 1946 – 16. veebruar 2024) oli eesti ajaloolane, politseimuuseumi rajaja.
1971. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna "cum laude," ühiskonnaõpetuse õpetaja ja arhiivitöötaja erialal. Pärast seda töötas 22 aastat ühiskonnateaduste õppejõuna ja kaks aastat politseiajaloo õppejõuna Tallinna Politseikoolis.
Aastatel 1997–2011 töötas Mai Krikk Politseiametis Eesti politsei ajaloo uurijana.
Politseimuuseum.
Mai Kriki uurimistöö põhjal rajati (raamatus "Kahe võimu vahel", 2016) Eesti Politseimuuseum, mis avati 14. novembril 2001. See töötas algul Tallinnas aadressil Lai 38 / Pagari 1 ning aastatel 2004–2013 aadressil Pärnu mnt 139. 
Seoses Mai Kriki töölt vabastamisega 12. oktoobril 2011 võib lugeda Politseimuuseumi tegevuse lõppenuks (järgnevalt eemaldati Eesti Vabariigi Politseiametis olnud politseijuhtide pildid aastatest 1918–1940). Ametlik ekspositsioonide ning annetuste laialijagamine toimus 18. oktoobril 2013. Osa muuseumi materjalidest läks Rakvere politseitöötoale, mis nimetati seejärel Politseimuuseumiks.
Teosed.
Mai Krikilt on ilmunud 14 raamatut politsei ajaloost.
Tunnustus.
Mai Krikk pälvis oma töö eest 2002. aastal Eesti Muinsuskaitse Seltsi tänukirja ja Konstantin Pätsi mälestusmedali panuse eest Eesti Politsei ajaloo uurimisel ja jäädvustamisel (nt Politsei Peavalitsuse ülema Hugo-Johannes Mölder (Möldre) 1924-1925.a. jt. Eesti Vabariigi eest seisnute väheldaste andmete taastamisel). 2004. aastal tunnustas Eesti Politsei Naisühendus Lydia teenetekujuga (http://epn.ee/blog) - http://media.voog.com/0000/0030/4001/files/EPNteenetekujustatuut.pdf. 
Ekslik tunnustusteade.
14. veebruaril 2007 Eesti Ekspressis ilmunud riikliku aumärgi saamiseks esitatute nimekirjas oli ka Mai Krikk, kuid hiljem selgus, et ta siiski aumärki ei saa.
Tiina Laansalu

Tiina Laansalu (sünninimi Tärk; sündinud 13. aprillil 1982) on eesti keeleteadlane. 
Haridus ja töökäik.
Lõpetanud Orissaare Gümnaasiumi ja Tallinna Ülikooli filoloogiateaduskonna. 2010. aastal kaitsnud Tartu Ülikoolis magistriväitekirja ja 2020. aastal doktoriväitekirja. 
Töötanud 2007. aastast Eesti Keele Instituudis; 2015. aastast on ta seal eesti keele ajaloo, murrete ja soome-ugri keelte osakonna juhataja ning 2020. aastast teadusjuht.
Linahari

Linahari, ka häkkel oli "ropsitud" linade sugemise riist ning Euroopas üldtuntud.
Linahari oli 70–80 cm pikkune laud, mille kummaski otsas oli neljakandiline raudpiidest padi, üks hõredam, teine tihedam. Piide pikkus 3–5 cm. Harjadest linapeosid (linavihke) läbi tõmmates eraldati takud peenemast linakiust.
Linavurr

Linavurr oli linaropsimismasin.
Koosnes linapeode hoidmise alusest ning selle peal jalaga või käsitsi ringiaetavast rattast, mille küljes asusid ropsimõõgataolised puust terad. Eesti aladel kasutati linavurre 19. sajandi II poolel ja 20. sajandi algul enamasti Lõuna-Eestis, kuid laia kasutust nad ei leidnud.
Audioelektroonika

Audioelektroonika on elektriliseks muundatud või elektrilisena tekitatud helisignaali (audiosignaali) taasesitamisega seotud elektroonika osa.
Audioelektroonika kuulub helitehnika alla.
Audioelektroonika alla kuuluvateks loetakse tihti ka elektroakustilisi vahendeid (mikrofonid, kuularid, valjuhääldid ja kõlarid).
Kamennaja Gorka metroojaam

Kamiennaja Horka metroojaam (vene keeles Каменная Горка ("Kamennaja Gorka metroojaam"), valgevene Каменная Горка (transkribeerituna Kamennaja Gorka metroojaam)) on üks Minski metroo jaamadest Aŭtazavodskaja liinil Frunzienski rajoonis Kuncaŭščyna ja Kamiennaja Horkai linnaosa piiril.
Jaam avati 7. novembril 2005. Jaam on üheks Aŭtazavodskaja liini lõppjaamaks. 
Jaam on kahe lööviga, mida eraldavad teineteisest ümmargused sambad. Sammaste vahe on kuus meetrit. Arhitektuuriliselt on Kamiennaja Horka funktsionalistlik. Jaama kujunduses on kasutatud marmorit ja graniiti, lisaks veel roostevaba terast, ripplagi on alumiiniumist. Jaam on varustatud puudega inimestele mõeldud liftiga. Sealne perroon on 10 meetri laiune ja 100 meetri pikkune. Kuna jaam asub maapinna läheduses, siis puuduvad seal eskalaatorid, nende asemel on jaamas tavalised trepid. Ootesaali kohal asuvad poeruumid ja jalakäijate tunnelid.
Aŭtazavodskaja liin

Aŭtazavodskaja liin (vene keeles Автозаводская линия ("Avtozavodskaja linija"), valgevene Аўтазаводская лінія (transkribeerituna Avtazavodskaja linija)) on Minski metrooliin, mis on 2018. aasta seisuga 18,1 km pikk ja millel asub 14 peatust. Rongidel kulub liini ühest otsast teise sõitmiseks 27 minutit. 
Nagu peaaegu kõigis maailma metroodes, nii ka Minskis tähistatakse metrooliine eri värvidega. Minski metroo erines teistest NSV Liidu metroodest selle poolest, et esimene metrooliin ei olnud punane, vaid sinine. Teine liin ehk Aŭtazavodskaja liin on punane. 
Liini projekteerimist alustati 1980. aastatel. Ehitustööd algasid 1984. aastal ja esimene lõik sellest avati 1990. aastal. Algselt algas see Frunzienskaja metroojaamast ja lõppes Traktarny zavodi metroojaamas. Pieršamajskaja metroojaam avati ehitustehnilistel põhjustel järgmisel aastal. Liin on üldiselt loode-kagusuunaline. Seda teenindavatel rongidel on viis vagunit.
1986. aastal pikendati liini Puškinskaja metroojaamani. 1997. aastal avati Aŭtazavodskaja metroojaamani viiv lõik. Tee Mahiloŭskaja metroojaamani valmis 2001. aastal ja seni viimase valminud lõiguna avati 2005. aastal tee Kamiennaja Horka metroojaamani. 2003. aastal avati Mahiloŭskaja metroojaama juures liini teenindav depoo.