tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Anton Drexler

Anton Drexler (13. juuni 1884 München, Baieri – 24. veebruar 1942 München, Saksamaa) oli Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei asutaja ja esimees aastatel 1919–1921.
Drexler oli hariduselt lukksepp. Pärast kutseõppe lõpetamist 1902. aastal töötas ta masinalukksepana Berliini veduritehases ja Müncheni raudteetöökodades.
Esimeses maailmasõjas ta ei osalenud, kuna ei olnud väeteenistuseks kõlblik. See ei kahandanud tema rahvusmeelsust, mis leidis väljundi sarnaselt mõtlevate tehasetööliste ühendamisel poliitilistesse ühendustesse. 1917. aastal astus Drexler Saksa Isamaaparteisse ("Deutsche Vaterlandspartei", DVP); juba märtsis 1918 asutas ta uue organisatsiooni Freier Arbeiterausschuss für einen guten Frieden ('vaba tööliskomitee hea rahu eest'). Sama aasta oktoobris aitas ta asutada Poliitilist Töölisringi ("Politische Arbeitszirkel")
15. jaanuaril 1919 asutas Drexler koos Karl Harreri, Gottfried Federi ja Dietrich Eckartiga Saksa Töölispartei ("Deutsche Arbeiterpartei", DAP). Partei programm oli segu sotsialistlikest, rahvuslikest ja antisemiitlikest põhimõtetest. Ühenduse liikmeskond erilist kasvutendentsi ei näidanud, sest Adolf Hitleri liitumise ajaks septembris 1919 oli see kasvanud vaid 54 liikmeni. Drexler oli üks partei võrdsete õigustega kaasesimeestest.
Oma vaadete tutvustamiseks avaldas Drexler 1919 raamatu "Minu poliitiline ärkamine. Saksa sotsialistliku töölise päevaraamatust" ("Mein politisches Erwachen. Aus dem Tagebuch eines deutschen sozialistischen Arbeiter").
24. veebruaril 1920 nimetati Saksa Töölispartei ümber Natsionaalsotsialistlikuks Saksa Töölisparteiks ("Nationalsozialistische Deutsche Arebeiterpartei", NSDAP). Drexler valiti tagasi partei esimeheks. Ta oli ka uue parteiprogrammi, niinimetatud 25 teesi kaasautor. 
29. juulil 1921 valiti partei uueks esimeheks Adolf Hitler. Anton Drexler nimetati auesimeheks, kuid ta kaotas reaalse võimu erakonnas. 
Novembris 1923, pärast õllekeldriputši ebaõnnestumist oli ka Drexler lühikest aega vahi all, kuigi ta putšis ei osalenud. Kui selle riigipöördekatse tulemusel NSDAP 1924. aastal keelustati, liitus Drexler Baieri Rahva Blokiga ("Völkische Block") ja valiti selle partei nimekirjas Baieri liidumaa parlamenti. Sellest rahutule töölisele ei piisanud ja juba veebruaris 1925 asutas ta Natsionaalsotsiaalse Rahvaliidu ("Nationalsozialer Volksbund") ning võttis osa NSDAP taasasutamisest.
Pärast oma mandaadi lõppu Baieri liidupäevas 1928 kaotas Drexler viimasegi poliitilise mõju. 1933. aastal liitus ta uuesti NSDAP-ga, kuid avalikkus kuulis temast veel vaid paaril korral: 1934. aastal autasustati teda teenete eest partei ülesehitamisel Vereordeniga ja 1937. aastal anti välja tema raamatu kordustrükk. 1942. aastal suri Anton Drexler avalikust elust tagasitõmbunult oma sünnilinnas Münchenis.
Hitler iseloomustas teda "Mein Kampfis": ""Herr Drexler war einfacher Arbeiter, als Redner ebenfalls wenig bedeutend, im übrigen aber kein Soldat." (Härra Drexler oli lihtne tööline, oraatorina ebaoluline ja üldsegi mitte sõdur.)"
Mwai Kibaki

Emilio Mwai Kibaki (15. november 1931 Keenia Keskprovints, Gatuyaini küla – 21. aprill 2022) oli Keenia poliitik.
Ta oli Keenia president 30. detsembrist 2002 kuni 9. aprillini 2013.
Ta oli Keenia rahandusminister aastatel 1969–1982, asepresident 1978–1988 ning minister 1978–1979 ja 1982–1988.
Isaias Afewerki

Isaias Afewerki (ka Afwerki või Afeworki; tigrinja keeles ኢሳይያስ ኣፈወርቅ; sündinud 2. veebruaril 1946 Asmaras Eritreas) on Eritrea endine vabadusvõitleja ning esimene president (alates 24. maist 1993). 
Ta sai 1966 Hiinas sissiväljaõppe ja osales Eritrea Vabastusrinde tegevuses. Hiljem liitus ta sellest 1970 lahku löönud Eritrea Rahvavabastusrindega ja sai 1987 selle peasekretäriks. 
Alates 1991. aastast juhtis ta faktiliselt iseseisvunud Eritrea üleminekuvalitsust ning 1993 sai vastloodud riigi presidendiks. 
Pärast Eritrea-Etioopia sõda (1998—2000) on president kehtestanud riigi üle tugeva poliitilise kontrolli. Ajakirjandusvabadus ei kehti. Kuigi 1997 võeti vastu demokraatlik Eritrea põhiseadust, on pideva erakorralise seisukorra tõttu selle rakendamine edasi lükkunud.
Josefa Iloilo

"Ratu" Josefa Iloilo "vatu" Uluivuda (29. detsember 1920 Taveuni saar, Fidži – 6. veebruar 2011) oli Fidži poliitik. 
13. juulil 2000 sai ta Fidži presidendiks. 
Mais 2004 teatas riigi televisioon, et Iloilo on raskesti haige ja võimetu täitma riigipea kohuseid, seetõttu on asepresident "Ratu" Jope Seniloli ametis tema eest. Presidendi kantselei lükkas selle ümber.
5. detsembril 2006 peatati Josefa Iloilo volitused presidendina sõjaväe ülemjuhataja Josaia Voreqe Bainimarama korraldatud riigipöörde tulemusel. Formaalselt säilitas Iloilo presidendi ameti, kuid tema volitused läksid üle Bainimaramale. 4. jaanuaril 2007 taastas Bainimarama Iloilo volitused presidendina.
30. juulil 2009 loobus Iloilo presidendiametist ning ametisse astus presidendi kohusetäitja Epeli Nailatikau.
Naiste jalgpalli maailmameistrivõistlused

Naiste jalgpalli maailmameistrivõistlused on FIFA poolt korraldatavad maailmameistrivõistlused jalgpallis, kus osalevad naiste rahvuskoondised ja mida peetakse iga nelja aasta tagant alates aastast 1991.
Daniil Granin

Daniil Granin (vene "Даниил Гранин"; õieti Daniil Aleksandrovitš German ("Даниил Александрович Герман"); 1. jaanuar 1919 Volõni küla, Kurski kubermang – 4. juuli 2017 Peterburi) oli vene kirjanik. Esindas nõukogude ajal liberaalset suunda.
Johann Philipp Palm

Johann Philipp Palm (18. november 1766 – 26. august 1806) oli Nürnbergist pärit saksa raamatukaupmees.
1806 avaldati Lõuna-Saksamaal anonüümne pamflett "Saksamaa sügavaim alandus", mis oli suunatud Prantsusmaa ülemvõimu vastu Baieris. Palm oli üks raamatukaupmeestest, kes seda levitas. Üks Baieri politseiagent andis ta prantslastele üles. Napoleoni käsul hukati ta Inni-äärses Braunaus 26. augustil 1806.
Hukkamiskohta püstitati hiljem monument. See avaldas Adolf Hitlerile lapsepõlves muljet. Ta mainib Palmi kui rahvusluse märtrit oma raamatus "Mein Kampf".
Alates 2002. aastast antakse välja temanimelist sõna- ja pressivabaduse auhinda.
Albert Leo Schlageter

Albert Leo Schlageter (12. august 1894 Schönau im Schwarzwald, Baden-Württemberg – 26. mai 1923 Golzheimer Heide Düsseldorfi lähedal) oli Saksa Vabakorpuse liige ja natsionaalsotsialist.
1914. aastal läks ta teoloogiaüliõpilasena vabatahtlikult esimese maailmasõja rindele. Temast sai ohvitser suurtükiväes ning talle anti mõlema järgu Raudrist. 
Pärast sõda võitles ta Vabakorpuse ridades Baltimaades ja Ülem-Sileesias. 
1922. aastal astus ta NSDAP-sse ja SA-sse. Tal oli NSDAP liikmekaart nr 61. 
Kui Prantsusmaa 1923. aastal okupeeris Ruhrimaa, aitas Schlageter korraldada sakslaste vastupanuliikumist. Koos kaaslastega laskis ta õhku ühe raudteesilla, et raskendada söe väljavedu Prantsusmaale. Üks sakslasest informaator andis nad prantslastele välja. Schlageter võttis kogu vastutuse endale ja Prantsuse kohus mõistis ta surma. Kaaslastele mõisteti erinevate tähtaegadega vangla- ja sunnitöökaristused.
Schlageter keeldus välja andmast neid, kes olid andnud käsu raudteesild õhkida, ega palunud armu. 
26. mail 1923 laskis Prantsuse laskekomando ta Golzheimer Heides Düsseldorfi lähedal maha.
Saksamaa siseminister Carl Severing olevat keeldunud asjasse sekkumast. 
Schlageterist sai Saksa vastupanuliikumise tähtsaim märter ja üks natsionaalsotsialistide suurkangelasi. 
Tema nime järgi nimetati õppepurjelaev Albert Leo Schlageter ja Luftwaffe hävitajate eskaader 26 Albert Leo Schlageter, mis osales teises maailmasõjas.
Maha Vajiralongkorn

Maha Vajiralongkorn ehk Rama X (sündinud 28. juulil 1952 Ambara Villas Kuninglikus Dusiti lossis Bangkokis Tais) on Tai kuningas. 
Ta on kuningas Bhumibol Adulyadej neljast lapsest teine ja ainus poeg kuninganna Sirikitiga. Kuningas andis talle tiitli "Somdech Phra Boroma Orasadhiraj Chao Fah Maha Vajiralongkorn Sayam Makutrajakuman" 28. detsembril 1972, tehes temast kroonprintsi ja troonipärija.
Pärast isa surma 13. oktoobril 2016, teatas Maha Vajiralongkorn, et soovib kuningaks saamisel ettevalmistusaega, ning seetõttu sai 13. oktoobril 2016 regendiks ja ajutiseks riigipeaks kuni kuninga ametisseastumiseni Riiginõukogu juht Prem Tinsulanonda. 1. detsembril 2016 astus ta troonile, kusjuures tema valitsemisaja alguseks loetakse 13. oktoobrit 2016. 
Perekond.
Maha Vajiralongkorn on olnud kolm korda abielus ja tal on kolm seaduslikku last, kellest tema pärija on prints Dipangkorn Rasmijoti (sündinud 29. aprillil 2005).
Sirikit

Sirikit (12. august 1932 Pathum Wan, Bangkok – 24. oktoober 2025 Bangkok) oli Tai kuninganna, kuningas Bhumibol Adulyadeji (Rama IX) abikaasa. Ta oli Tai kuninganna alates 28. aprillist 1950 kuni abikaasa surmani 13. oktoobril 2016. 
Sirikit sündis Bangkokis aadliperekonda. Tema isa oli prints Chandaburi Suranath (Mom Chao Nakkhatra Mangkala Kitiyakara) ja ema Mom Luang Bua Kitiyakara (neiuna Mom Luang Bua Snidwongse). 
Hariduse omandas Sirikit nii Tais kui ka Euroopas, õppides Pariisis, Šveitsis ja Taanis, kus ta kohtus ka tulevase abikaasa Bhumibol Adulyadejiga. Nad abiellusid 28. aprillil 1950 vahetult enne kuninga kroonimist. 
Kuninganna Sirikit oli tuntud oma heategevusliku tegevuse, Tai kultuuri ja käsitöö edendamise ning rahvusliku ühtsuse sümbolina. Ta oli mitme kümnendi vältel üks mõjukamaid ja austatumaid isikuid Tais. 
Sirikit Kitiyakara ja kuningas kuningas Bhumibol Adulyadej said neli last:
Pärast abikaasa surma 2016. aastal elas Sirikit avalikust elust taandunult, kuid jäi rahva seas jätkuvalt armastatud ja austatud kuningannaks kuni surmani 24. oktoobril 2025. Ta suri 93-aastaselt. 
Tais on tema sünnipäev, 12. august, alates 1976. aastast emadepäev.
Great Channel

Great Channel ('suur väin') on väin, mis ühendab Andamani merd Bengali lahega ja eraldab Sumatrat Nicobaridest. 
Väina laius on umbes 150 km.
Kasulik mudel

Kasulik mudel on leiutis, mis on uudne, millel on leiutustase ja mis on tööstuslikult kasutatav. Leiutise objektiks võib olla seade, meetod, aine, mida tunnustavad liitu kuuluvate riikide seadused.
Eestis reguleerib patendikaitsega seotud valdkonda Eesti kasuliku mudeli seadus ning mitmesugused rahvusvahelised lepingud, millega Eesti Vabariik on liitunud. Lepingute loetelu on toodud märksõna Patendiamet juures.
Leiutis on kaitstav kasuliku mudeliga, kui see:
Leiutis on uus, kui see erineb tehnika tasemest. Tehnika tase määratakse kindlaks kogu teabe põhjal, mis enne taotluse esitamise kuupäeva või prioriteedinõude puhul enne prioriteedikuupäeva on ükskõik millises maailma osas avalikkusele teatavaks saanud kirjaliku või suulise kirjeldamise kaudu, kasutamise läbi või mis tahes muul viisil. Uudsuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse ka Patendiametile varem esitatud patenditaotluste ja kasuliku mudeli seaduse kohaselt esitatud kasuliku mudeli registreerimise taotluste sisu vastavalt nende esitamise kuupäevale või prioriteedinõude puhul prioriteedikuupäevale.
Leiutisel on leiutustase, kui see vastava ala asjatundja jaoks endastmõistetavalt ei tulene tehnika tasemest. 
Leiutis on tööstuslikult kasutatav, kui seda saab toota või kasutada majanduses.
Tööstusdisainilahendus

Tööstusdisainilahendus (kasutatakse ka lühendit TDL) on toote tasapinnaline või ruumiline väliskujundus. Väliskujundusena käsitatakse Eesti tööstusdisaini kaitse seaduses toote välisilme tunnusjoonte kogumit, mille üksikult või kombinatsioonis moodustavad vorm, konfiguratsioon, ornament, värvilahendus, faktuur ja materjal. 
Tööstusdisainilahendusel võivad olla variandid. Need on sellised teisendid, mis vastava ala asjatundjale jätavad sama üldmulje. Tööstusdisainilahenduste komplekt on tööstusdisainilahenduste rahvusvahelise klassifikatsiooni Locarno kokkuleppe järgi ühte klassi kuuluvate ja samas laadis kujundatud tööstusdisainilahenduste loogiline kogum. Tööstusdisainilahenduste komplekti käsitatakse käesolevas seaduses ühe tööstusdisainilahendusena.
Tööstusdisainilahenduse uudsus.
Tööstusdisainilahendus on uus, kui enne tööstusdisainilahenduse registreerimise taotluse (edaspidi registreerimistaotlus) esitamise päeva või prioriteedinõude puhul enne prioriteedikuupäeva ei ole Eesti Vabariigis ega välisriigis avalikustatud sellega identset või äravahetamiseni sarnast tööstusdisainilahendust. Tööstusdisainilahenduse uudsuse kindlaksmääramisel võetakse arvesse ka identne või äravahetamiseni sarnane registreeritud tööstusdisainilahendus pärast selle avalikustamist, kui selle registreerimise taotlus oli esitatud varem või prioriteedikuupäev oli varasem.
Tööstusomandi õiguskaitsetaotlus

Tööstusomandi õiguskaitsetaotlus on tööstusomandi kaitse seaduse ehk tööstusomandi eseme õiguskaitset sätestava eriseaduse kohaselt esitatud registreerimistaotlus tööstusomandi esemele õiguskaitse saamiseks. Patendikaitse taotlemise korral mõistetakse taotluse all patenditaotlust, kaubamärgikaitse taotlemise korral kaubamärgi registreerimise taotlust jne.
Välislingid.
Tööstusomandi õiguskorralduse aluste seadus
Ilmikvend

Ilmikvend (ladina keeles "frater laicus") ehk konvers (ladina keeles "frater conversus") on katoliikluses ajalooliselt kloostris elav mees, kes on andnud mungatõotused, aga ei ole preestriks pühitsetud ja teeb peamiselt füüsilist tööd. Nimetus konversvend tuleneb asjaolust, et vastristituid preestriks ei pühitsetud. Nunnakloostris oli nimetus ilmikõde ehk konversõde kasutusel vastandina kooriõele, kes tegeles peamiselt palvetamisega.
Tänapäeval nimetatakse ilmikvennaks väljaspool kloostrit elavat inimest, kes elab vastava ordu või kloostri reegli järgi, näiteks järgib kohustust iga päev tunnipalveid lugeda, breviaari alusel.
Ilmikvend võib olla ka teatud vaimsust järgiv abieluinimene, kellele kehtib nn kolmas tee.
Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering

Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering (lühend TÜLKR) on mittetulundusühing, mis ühendab loodusest ja looduskaitsest huvituvaid Tartu üliõpilasi.
Tartu Üliõpilaste Looduskaitsering ehk ring on väidetavalt vanim üliõpilaste looduskaitseühendus maailmas (asutatud 13. märtsil 1958). Ringile pani aluse Jaan Eilart, kes oli ka ringi kauaaegne teaduslik juhendaja. 
Ringi liikmeskond on koosnenud valdavalt Tartu Ülikooli bioloogia, geograafia ja geoloogia üliõpilastest. Ringist on läbi aegade välja kasvanud palju tuntud teadlasi, poliitikuid ja teisi avaliku elu tegelasi. Näiteks Peep Mardiste, Ülo Mander, Andres Tarand, Teet Jagomägi, Jaan Kaplinski jne. Paljud Tartu Ülikooli geograafia instituudi õppejõud on olnud ringi vilistlased.
Ringi tegevus on olnud suunatud eeskätt sissepoole, oma liikmetele. Looduskaitseringil on olnud märkimisväärne osa Eesti looduskaitse kujunemisel. Ringi vilistlastest on välja kasvanud ka mitu taasiseseisvunud Eesti keskkonnaministrit. 
Ringil on oma segakoor, asutatud 1999.
Ring on välja andnud kogumike seeriat "Looduskaitsealaseid töid" (I 1963, II 1968, III 1973, IV 1978, V 1983, VI 1998, VII 2003, VIII 2008, IX 2013, X 2018).
Jūbāli väin

Jūbāli väin (ar مضيق جوبال "maḑīq Jūbāl") on väin, mis ühendab Punast merd Suessi lahega ja eraldab Siinai poolsaart Aafrikast. 
Väinas on palju saari ja rahusid. Nende vahelt läheb läbi umbes 9 kilomeetri laiune ja 80 meetri sügavune osa.
Turu saarestik

Turu saarestik on rohkem kui 20 000 saarest koosnev maailma saarterohkeim saarestik. 
See piirneb läänes Kihti väinaga, loodes Selkämerega, kirdes Soome rannikuga ja lõunas Läänemerega. 
Saarestiku piires olev veeala on Saaristomeri.
Oswald Spengler

Oswald Arnold Gottfried Spengler (29. mai 1880 Blankenburg (Harz) – 8. mai 1936 München) oli saksa kultuuri- ja ajaloofilosoof.
Peateoses "Der Untergang des Abendlandes" ("Õhtumaa allakäik") (I köide 1918, II köide 1922, eesti keeles I–II 2012 Mati Sirkeli ja Katre Ligi tõlkes) käsitleb ta maailma kultuuride üksteisest sõltumatut arengut, mis teeb iga kultuuri puhul läbi samad staadiumid (aeg on saatus ja ruum on juhus). Talupoeg on kultuuri vältimatu eeltingimus, kuid mitte kultuuri looja ega kandja. Kultuuri arengu indikaatoriks on linnade tähtsuse järkjärguline kasv (kultuur sünnib ja sureb koos linnaga, mis muutub lõpus, hiigellinnana, kultuuri kasvajaks). Kultuur on Oswald Spengleri jaoks elusorganism. Ta suhtub Õhtumaa kultuuri tulevikku fatalistlikult, rõhutades, et see on jõudnud oma arengu viimasesse staadiumi – tsivilisatsiooni – umbes aastaks 1900. Õhtumaa tsivilisatsiooni tippajaks luges Spengler 18. sajandit.
Spengler kuulus ka konservatiivse revolutsiooni peamiste apologeetide hulka, mõjutades avalikku arvamust oma kirjanduslikult kõrgetasemelise ajaloolis-poliitilise publitsistikaga. 1933. aastal ründasid natsionaalsotsialistliku Saksamaa uued võimud teravalt Spengleri seisukohavõtte, milles ta kritiseeris riigis toimuvat, mispeale Spengler oli sunnitud tõmbuma avalikust elust kõrvale. Ta alustas materjali kogumist uue suurteose jaoks, mida ta valmis ei saanud. Spenglerist järgi jäänud märkmete põhjal on hiljem mõistetud, et ta kavandas "Õhtumaa allakäigus" esitatud ideede laiaulatuslikku revideerimist.
Oswald Spengler on külastanud Eestit, pidades saksakeelse ettekande Mustpeade Majas.
Rassism

Rassism on mõtteviis või ideoloogia, mille järgi erinevused inimeste iseloomus ja võimetes on otseses sõltuvuses nende rassist. Rassismile on iseloomulik püüd määratleda inimeste õigusi ja rolli ühiskonnas eelkõige rassiliste, aga ka rahvuslike ja etniliste tunnuste, sh nahavärvi ja päritolu alusel. Rassismiks nimetatakse ka sellisele mõtteviisile rajanevat poliitikat: näiteks apartheidirežiim või rassiline segregatsioon. Rassiteooriad on liigitanud inimesi vastavalt nende rassilistele tunnustele "kõrgemateks" ja "madalamateks", ning õigustanud ja põhjendanud sellega teiste rasside hävitamist või nende eluviisi muutmist.
Rassistlike arusaamade ning ebavõrdsuse kujunemisel on olulist rolli mänginud kolonialism. Näiteks Aafrikas kujundas pikk koloniaalajalugu peale ühiskondade majandusliku laastamise välja ka poliitilised rassilise ebavõrdsuse süsteemid, millest tuntuim on 1995 lõppenud apartheid Lõuna-Aafrika Vabariigis. Ameerika Ühendriikides, kus ametlik segregatsioonipoliitika lõppes 1960. aastatel, väljenduvad rassism, eelarvamused ja rassiline diskrimineerimine tänapäeval muuhulgas afroameeriklaste ebaproportsionaalselt kõrges arreteerimiste, kohtu alla andmiste ja vangistamise, vaesuse ja sellega seotud terviseprobleemide protsendis, mis osutab institutsionaalsele ehk süstemaatilisele rassismile.
Jannes van der Wal

Jannes van der Wal (12. november 1956 Driesum – 24. september 1996 Groningen) oli Hollandi kabetaja.
Ta sündis Friisimaal Driesumis, kasvas üles aga Tjalleberdis. Pärast keskkooli õppis ta matemaatikat, kuid jättis õpingud pooleli, et kabele pühenduda. 1976. aastal sai temast professionaalne kabetaja. 
Van der Wal oli neljakordne Hollandi meister (1981, 1984, 1985 ja 1987). 1982. aastal tuli ta Brasiilias São Paulos maailmameistriks. 
Püstitas 16.-17. juulil 1987 maailmarekordi kabesimultaani andmises: ta mängis 225 laual (võitis 207, viigistas 14 ja kaotas 4 partiid; 2006. aastal ületas selle Anton van Berkel). 23. juunil 1996 andis ta simultaani 85 laual nii kabes kui ka males. See rekord püsib tänaseni.
Jannes van der Wal oli tuntud ka oma teleesinemistega, mis olid enamasti humoorikad, ja mõnikord veidra käitumisega nii kabelaua taga kui ka tavaelus. Näiteks ei jõudnud ta ükskord (1982) Hollandi meistrivõistlustele, sest ta jäi rongis magama ning sõitis mitu korda edasi-tagasi Groningeni ja Zwolle vahet. See läks talle maksma Hollandi meistri tiitli. Kuulus on tema ülesastumine Mies Bouwmani vestlussaates. Kui ta tuli maailmameistriks, kutsuti ta sellesse saatesse. Küsimuse peale, kui vana ta on, jäi ta täiesti vakka ega liigutanud end mitu minutit. Hiljem esines ta kümnetes saadetes. Tuntud tsitaat temalt kõlab nii: "Kabetaja ei räägi palju. Kui ta pagari juurde läheb, siis ta ütleb näiteks: "Üks sai.""
Et Van der Wali pahandas suur viikide arv kabes, mõtles ta välja modifitseeritud reeglitega kabemängu ("doordammen").
Viimastel eluaastatel ta rahvusvahelistel võistlustel enam ei osalenud. Ta andis simultaane ja kommenteeris võistlusi. 
Ta suri 39-aastaselt leukeemiasse. Surivoodil korraldas ta esimese turniiri oma uute reeglitega kabes. See mängiti 11.–14. septembril 1996.
1999. aastal valmis Rein Hazewinkeli režii all temast dokumentaalfilm "Jannes, de film".
Euroopa Kabekonföderatsioon

Euroopa Kabekonföderatsioon (inglise keeles European Draughts Confederation; lühend EDC) asutati 1998. aastal Tallinnas. 
Presidendiks valiti toona poolakas Jacek Pawlicki, kes püsis sellel ametikohal kuni tagasiastumiseni 2007. aasta märtsis. Ajutiselt täitis seejärel presidendi kohustusi organisatsiooni asepresident Rima Danilevičienė (Leedu), kuni novembris Aix-les-Bains'is peetud valimistel sai uueks presidendiks Janek Mäggi. EDC peakontor asus aastail 1998–2007 Szczecinis ning 2007. aasta novembrist asub see Tallinnas Paul Kerese Malemajas.
Antonio de Torquemada

Antonio de Torquemada (u 1507 – 1569) oli hispaania renessansskirjanik.
Ta õppis Salamancas humanitaaraineid. 1520. aastate lõpul elas ta Itaalias.
Ta oli esimese kaberaamatu "El Ingenio o juego de marro, de punta o damas" (1547, Valencia) autor.
Tema kogutud teosed avaldati 1990. aastatel Madridis.
Guainía jõgi

Guainía jõgi on jõgi Lõuna-Ameerika põhjas Colombia idaosas. Moodustab umbes 200 km Colombia–Venezuela piiri. 
Voolab kogu ulatuses tasandikul, ülemjooksul itta, alamjooksul lõunasse. Ühinemisel Casiquiare jõega moodustab Rio Negro. Guainía jõe vesi on mustjat värvi.
Hormuzi väin

Hormuzi väin (araabia keeles: مَضيق هُرمُز Maḍīq Hurmuz) ühendab Pärsia ja Omaani lahte ning eraldab Araabia poolsaart Iraanist. 
Kirjeldus.
Väina lõunarannikul asub Musandami poolsaar, mida jagavad Araabia Ühendemiraadid ja Musandami kubernerkond, mis on Omaani riigi enklaav. Väina põhjarannik kuulub Iraanile. Väina pikkus on umbes 90 meremiili (167 km), laius varieerub 52 (96 km) ja 21 meremiili (39 km) vahel. Suurim sügavus umbes 100 meetrit.
Läbi väina kulgeva laevatee laius kummaski suunas on vaid kaks miili, mida eraldab omakorda kahe miili laiune puhvervöönd. Väin on strateegiliselt ülioluline transporditee, mida läbib umbes 20% maailmas toodetavast naftast. Aastatel 2009–2011 oli nafta transiit läbi väina 15,5–17 miljonit barrelit päevas (bbl/d).
Ajaloost.
Aprillis 1959 muutis Iraan väina õiguslikku staatust, laiendades oma territoriaalmerd 22 kilomeetrini ja teatades, et tunnustab vaid tsiviilotstarbelisi vedusid läbi oma territoriaalvete. Juulis 1972 laiendas Omaan samuti oma territoriaalmerd 22 km laiuseni. Nii oli Hormuzi väin kitsaim koht 1970. aastate alguses jäänud kogu laiuses Iraani ja Omaani territoriaalvetesse. 
Väina läbivad laevad liiguvad seal praegu Rahvusvahelise mereõiguse 1982. aasta ÜRO mereõiguse konventsiooni alusel. Kuigi kõik riigid ei ole konventsiooni ratifitseerinud, aktsepteerib enamik riike, sealhulgas USA, neid navigatsioonieeskirju, mis on konventsiooniga reguleeritud.
Eesti maastikuüksuste loend

"Siin on loetletud Eesti maastikuüksusi."
Välislingid.
Ivar Arold. Eesti maastikud
20. sajandi sada suurkuju

1999. aasta jooksul korraldati Eesti Entsüklopeediakirjastuse, Eesti Päevalehe, Rahvusraamatukogu, Kuku raadio ja TV3 poolt Eesti 20. sajandi suurkujude valimine.
Suurkujude valdkondlikuks jaotuseks kujunes 20 teadlast, 20 ühiskonnategelast, 15 kirjameest, 13 teatri- ja filmindustegelast, 12 muusikut, 10 kunstnikku ja 10 sportlast. Nende hulgast valiti sajandi teadlaseks semiootik Juri Lotman, poliitikuks Lennart Meri, muusikuks Gustav Ernesaks ja sportlaseks Paul Keres.
Saja hulka valituks osutunute lühitutvustused on raamatus "Sajandi sada Eesti suurkuju. 100 mõjukaimat, tuntuimat, lugupeetuimat, hinnatuimat, legendaarseimat eesti inimest, kelle töö ja isiksus on 20. sajandil Eestit enim ilmestanud." Koostaja Tiit Kändler, toimetaja Raul Kilgas. Eesti Entsüklopeediakirjastus, Tallinn 2002. 216 lk.
20. sajandi suurkujud.
Saja hulka valituks osutusid (tähestikulises järjekorras):
Aleksei Tšižov

Aleksei Tšižov (ka "Chizhov") (sündinud 15. oktoobril 1964 Iževskis) on Venemaa kabetaja, 10-kordne maailmameister rahvusvahelises kabes.
Vastsündinu

Vastsündinu on laps sünnist nelja nädala vanuseni (imik on laps kogu esimese eluaasta). 
Vastsündinute jaotus.
Raseduse kestust arvutatakse ema viimase menstruatsiooni esimese päeva ja esimese kolme raseduskuu jooksul tehtud ultraheliuuringu alusel. Tavaliselt arvutatakse oletatav sünnituse tähtaeg, arvestades raseduse kestuseks 40 nädalat ja 0 päeva. Laps ei sünni enamasti täpselt sellel päeval.
Vastsündinud liigitatakse raseduskestuse ehk gestatsioonivanuse (GV) järgi järgmiselt:
Küpsuse hindamine.
Imiku küpsuse hindamisel (GV-le vastavuse hindamine) kasutatakse Dubowitzi/Ballardi läbivaatustehnikat. 
Füüsilise küpsuse hindamine tehakse üldjuhul kahe esimese elutunni jooksul, mil vaadeldakse imiku välimust: naha tekstuuri, kehakarvade olemasolu, tallavolte, rinnanibusid, silmi, kõrvu ja genitaale.
Neuromuskulaarne hindamine tehakse esimese elupäeva jooksul, mil keskendutakse kehahoiakule, lihastoonusele ning liigeste ja jäsemete liikuvusele.
Sünnikaalu kategooriad.
Väike sünnikaal ja enneaegsus on peamised vastsündinute suremust mõjutavad tegurid. Mida varasem enneaegne, seda suurem suremus.
Sünnikaalu kõrvutatakse statistiliste kasvukõveratega, mille järgi tehakse kindlaks, kas kaal on vastavuses raseduse kestusega.
Vastsündinud liigitatakse kaalu- ja kasvukõvera järgi järgmiselt:
Enneaegsus.
Enneaegne on sünnitus enne 37. rasedusnädalat. Enneaegselt sünnib maailmas ligikaudu 11%, Eestis 5,5–6% lastest.
70–80% enneaegsetest sünnitustest algab spontaanselt, ülejäänud juhtudel lõpetatakse rasedus varem emal või lootel esinevate tüsistuste tõttu (preeklampsia, platsenta irdumine jms) ehk tekitatakse nn iatrogeenne enneaegsus, mis võib päästa nii ema kui ka lapse elu ja tervise.
Enneaegse sünnituse riskitegurid on (korduva) varasema enneaegse sünnituse esinemine anamneesis, ema vanus, suitsetamine, emakakaela kirurgiline protseduur anamneesis, geneetilised tegurid ja emaka malformatsioonid. Lootepoolsed riskitegurid on meessugu, kongenitaalsed anomaaliad ja kasvupeetus. Enamikul juhtudest esineb enneaegset sünnitust varasemate riskitegurite puudumisel. Kausaalsust erinevate riskiteguritega on olnud keeruline leida.
Biokeemilistest markeritest kasutatakse skriininguna enneaegsuse riski hindamisel fetaalse fibronektiini määramist.
Enneaegsete vastsündinute klassifikatsioon kaalu järgi:
Enneaegsete vastsündinute klassifikatsioon GV järgi:
Vastsündinu seisundi hindamine (Apgari skaala).
Vastsündinu tervist (kliinilist seisundit) hinnatakse Apgari skaalal esimesel ja viiendal eluminutil. 
Skoor koosneb viiest komponendist: nahavärvus, südame löögisagedus, refleksid, lihastoonus, hingamine. Iga komponenti hinnatakse hindega 0–2. Kui summaarne skoor on alla 7, tehakse lisahindamisi viieminutiliste intervallidega 20 minuti jooksul. Madal Apgari hinne (&lt; 7) tähendab enamasti seda, et laps vajas pärast sündi meditsiinilist abi hingamise vallandumiseks ning südametöö, vere hapnikusisalduse ja edasise kohanemise jälgimist.
Apgari skoor iseseisvalt ei oma prediktiivset tähendust ega ole asfüksia esinemise indikaator, kuid on täheldatud madala skooringu (0–3) seost hilisemate neuroloogiliste tüsistustega.
Hudsoni väin

Hudsoni väin on väin, mis ühendab Labradori merd Hudsoni lahega ja eraldab Baffini saart Põhja-Ameerika mandrist. 
Väina pikkus on umbes 800 km. Laius 65...240 km. Sügavus kohati üle 900 meetri. Väinas on tugevad looded. 
Talviti on väin kaetud jääga, mis liigub koos loodetega, jää sulab suvel.
Ajalugu.
Väin on nimetatud inglise maadeavastaja Henry Hudsoni järgi, kes uuris väina 1611. aastal oma teisel ekspeditsioonil Põhja-Ameerikasse.
Guntis Valneris

Guntis Valneris (sündinud 6. septembril 1967 Riias) on Läti kabetaja, 1994. aasta maailmameister.
Guntis Valneris hakkas kabet mängima 10-aastaselt. Tema esimene treener oli Viktors Adamovičs. 
13-aastaselt tuli ta 64-ruudulises kabes Läti täiskasvanute meistriks ja Nõukogude Liidu noortemeistriks. Pärast seda spetsialiseerus ta rahvusvahelisele kabele ja tema treeneriks sai Emanuel Merins. 
1984. aastal tuli ta NSV Liidu juunioride meistriks juba sellel alal. Samuti jagas ta koos hollandlase Hendrik van der Zeega esikohta juunioride maailmameistrivõistlustel. Pärast järelmatši krooniti ta juunioride maailmameistriks. Juunioride maailmameistriks tuli ta ka 1985. ja 1986. aastal. 
1988. aastal tegi ta debüüdi täiskasvanute maailmameistrivõistlustel Paramaribos ning naasis sealt viienda kohaga. 1990. aasta maailmameistrivõistlustel jagas ta koos hollandlase Ton Sijbrandsiga Groningeni MM-turniiril teist-kolmandat kohta ning sai õiguse mängida tiitlimatši Aleksei Tšižoviga. 1991. aastal Tallinnas peetud maailmameistrimatšis tuli tal aga vastu võtta kaotus tulemusega 10:22. 1992. aastal tuli Valneris Euroopa meistriks ja saavutas Läti võistkonnas mängides kabeolümpial 3. koha. Samal aastal peetud maailmameistrivõistlustel tuli tal leppida kaheksanda kohaga. 1994. aastal tuli ta maailmameistriks, kui võitis Haagis toimunud turniiri. Aasta hiljem tuli tal maailmameistrimatšis tunnistada Aleksei Tšižovi paremust. 
2008. aastal tuli ta 16-aastase vaheaja järel taas Euroopa meistriks.
Johori väin

Johori väin on väin, mis ühendab Lõuna-Hiina merd Malaka väinaga ja eraldab Singapuri Malaisiast ja seega ka Euraasia mandrist. 
Väina pikkus on umbes 50 km, laius 1...5 km. 
Väina ületavad tamm ja sild.
Lõuna-Georgia

Lõuna-Georgia on saar Atlandi ookeani lõunaosas. 
Saare pindala on 4144 km². Saar on mägine, kõrgus kuni 2934 meetrit. Valitseb lähisantarktiline kliima. Suurem osa saarest on kaetud liustikega. 
Falklandi sõja käigus oli lühikest aega okupeeritud Argentina poolt.
Kuulub Suurbritanniale.
Casiquiare

Casiquiare ([kasikj´aare]; hispaania "Río Casiquiare", ka "Caño Casiquiare") on jõgi Lõuna-Ameerikas. Jõe pikkus on 326 km.
Casiquiare jõgi on Orinoco harujõgi. Voolab valdavalt edelasse. Ühinedes Guainía jõega, moodustab Rio Negro. Casiquiare jõgi on mudase veega.
Casiquiare muudab eriliseks asjaolu, et ta on looduslikult kujunenud ühendus kahe suure jõgikonna – Orinoco ja Amazonase – vahel.
Jugorski Šar

Jugorski Šar on väin, mis ühendab Barentsi merd Kara merega ja eraldab Vaigatši saart Euraasia mandrist. 
Väina laius on 2,5 km, sügavus kuni 39 meetrit.
Looduskaitse

Looduskaitse on mitmetähenduslik termin, mis kokkuvõtvalt hõlmab loodusvarade, looduskeskkonna, biodiversiteedi kaitset inimmõju (antropogeensed tegurid) negatiivsete aspektide eest, hooldamist ja võimalusel ka taastamist. 
Uuemates eestikeelsetes allikates ei püüta eristada termineid "loodushoid" ja "looduskaitse'", vanemad allikad (nt "Ökoloogialeksikon") püüavad aga vahet teha.
Umbes 1980. aastateni loeti looduskaitset laiemaks kui keskkonnakaitset, nüüdisajal on see vastupidi. 
Looduskaitsepiiride hägustumise ja mitmepalgelisuse tõttu on sageli eraldi määratletud nõndanimetatud klassikaline looduskaitse, mis keskendus üldjuhul regionaalsete loodusobjektide kaitsele (nt loodusharuldused, liigid ja maastikud) kaitsealade abil (looduskaitsealad, maastikukaitsealad jms).
"Ex situ" ja "in situ" looduskaitse.
Mõnikord räägitakse "ex situ" ja "in situ" looduskaitsest. "Ex situ" looduskaitse on elurikkuse komponentide kaitse väljaspool nende looduslikku esinemiskohta. "In situ" aga elurikkuse komponentide kaitse nende looduslikes esinemiskohtades.
Keskkonnaeetika looduskaitse kontekstis.
Et looduskaitsel on mitmeid alusprintsiipe, võib seda pidada mõneti dogmaatiliseks, ent need loovad põhimõttelise aluse loodusväärtuste hoidmise maailmavaatele. Neid printsiipe ei saa tõestada ega kummutada, ka ei nõuta kelleltki nende printsiipide vastuvaidlematut omaksvõttu. 
1985. aastal postuleeris Michael Soulé (1985) järgmised looduskaitse eetilised alused:
Neid postulaate täiendavad mitmed printsiibid:
Kaheksanda Kraadi väin

Kaheksanda Kraadi väin on väin, mis ühendab Araabia merd Lakadiivi merega ja eraldab Lakadiive Maldiividest. 
Väina laius on 114 km.
Nimi tuleneb sellest, et väin asub kaheksandal põhjalaiuskraadil.
Kalmari väin

Kalmari väin (rootsi keeles "Kalmarsund") on väin Läänemeres, mis eraldab Ölandi saart ülejäänud Rootsi mandriosast. 
Väina laius on keskmiselt 3,5 kilomeetrit, sügavus 8 meetrit. Väina ületab Ölandi sild.
Lõuna-Sandwichi saared

Lõuna-Sandwichi saared on saarestik Atlandi ookeani lõunaosas. Saared kuuluvad Suurbritanniale, kuid neid taotleb endale Argentina.
Saarte pindala on 337 km². Saared on vulkaanilised, kõrgus kuni 650 meetrit. 
Valitseb lähisantarktiline kliima. Saared on suuremalt osalt kaetud liustikega.
Saari nimetati algselt "Lõuna"-Sandwichi saarteks, eristamaks neid sellal Sandwichi saarteks kutsutud Hawaii saartest. Lõunapoolsed kaheksa saart avastas James Cook 1775. aastal, põhjapoolsed kolm Fabian Gottlieb von Bellingshausen 1819. aastal. 11 väikest saart, mis moodustavad Lõuna-Sandwichi saarestiku, on,põhjast lõunasse:
Viimased kolm saart moodustavad Lõuna-Thule saared.
Marañóni jõgi

Marañón on jõgi Lõuna-Ameerikas Peruus. See on umbes 2000 km pikk ja selle valgla hõlmab 350 000 km², keskmine vooluhulk on 15 600 m³/s.
Marañón lähtub Peruu Andidest 4840 meetri kõrguselt üle merepinna. Ülemjooksul läbib jõgi sügavas kanjonis Kesk- ja Ida-Kordiljeerid, voolates algul loodesse, pärast itta. Alamjooksul Amazonase madalikul voolab ta rahulikult itta. Ühinedes Ucayaliga, moodustab Marañón Amazonase jõe.
Kara Värav

Kara Värav on väin, mis ühendab Barentsi merd läänes ja Kara merd idas ning eraldab Novaja Zemljad loodes Vaigatši saarest kagus. 
Väina pikkus on 33 km ja laius 45 km, sügavus 52 m kuni 119 m. Talviti on väin kaua jääs.
Läbi Kara Värava kulgeb Kirdeväila lõunapoolne haru.
Isidore Weiss

Isidore Weiss (1867 – 12. juunil 1936) oli Austriast pärit Prantsuse kabetaja. 
Ta võitis 1899. aastal Amiensis toimunud turniiri, mille järel teda peeti 1912. aastani kabe maailmameistriks. 
Vahepeal jagas ta 1900. aastal G. Beudiniga esikohta Pariisis toimunud turniiril, võitis 1902 turniiri Pariisis, 1904 matši hollandlase J. de Haasiga (10:10), 1907 jälle matši J. de Haasiga (21:19), 1909 turniiri Pariisis ja 1911 matši hollandlase Herman Hooglandiga.
1912 kaotas ta matši Alfred Molimardile (9:21).
Alfred Molimard

Alfred Molimard [alfr'ed molin'aar] (29. oktoober 1888 Serres (Hautes-Alpes) – 25. jaanuar 1943) oli Prantsuse kabetaja. 
1907 liitus Alfred Molimard meditsiiniüliõpilasena Lyoni kabeklubiga. Marcel Bonnardi õpilasena tegi ta kiireid edusamme ning tuli 1909. aastal Lyoni meistriks. 
Samal aastal tuli ta Pariisis meistrite turniiril Isidore Weissi järel teiseks, edestades Jack de Haasi, Stanislas Bizot'd ja Marius Fabre'it. 
Mais 1910 võitis ta Marseille's peetud võistluse, edestades Sonier'd ja Le Goffi. Novembris 1910 võitis ta Prantsusmaa meistrivõistluste turniiri, kus kogus 19 punkti ning edestas Weissi (17), Sonier'd (13), Bonnardi (11), Raphaëli (9), Fabre'it (9) ja Ottinat (6). Meistritiitlist jäi ta siiski ilma, kaotades Weissile matši, mis turniirile järgnes. 
Septembris 1911 tuli Molimard Prantsusmaa meistriks, kui alistas senise meistri Weissi 20-partiilises matšis tulemusega 21:9 (Molimard võitis 7 partiid ja kaotas ühe). Amsterdamis peetud matšis võitis ta 20-partiilises matšis tulemusega 21:19 de Haasi. 
1912 sai ta meditsiinidoktoriks ning tuli Prantsusmaa ja Euroopa meistriks. Ühel Rotterdamis peetud turniiril jagas ta Weissiga Herman Hooglandi (25 punkti) ja de Hassi (24 punkti) järel kolmandat kohta (23), edestades Bonnardi (219, Fabre'it (20), Battefeldi (149 ja teisi. 
1919 asus Molimard elama Amberti Puy-de-Dôme'i departemangus ning loobus intensiivsest kabetamisest. 
1922 kaotas ta Prantsusmaa meistri väljaselgitamisel Fabre'ile. Samal aastal võitis ta Marseilles koloniaalnäitusel korraldatud rahvusvahelise turniiri, edestades Bonnardi, Springerit ja Herman de Jonghi. 
Viimast korda kabetas ta rahvusvahelisel areenil 1928 Amsterdamis, kus ta maailmameistrivõistlustel jagas de Haasiga teist kohta, kaotades Benedictus Springerile ning edestades Bonnardi, Fabre'it, Rustenburgi, Bizot'd, Kuyerit, Bélardi, Vosi, Weissi ja W. Polmanit. 
Pärast seda loobus ta tippvõistlustest, kuid julgustas noori meistreid. 1930. aastatel käis tal külas tulevane maailmameister Maurice Raichenbach.
Molimard suri 25. jaanuaril 1943 ajuverejooksu tagajärjel.
Kihti

Kihti (rootsi keeles "Skiftet") on ligikaudu 100 km pikk väin, mis kitsusena ühendab Läänemere keskset ulgumereala lõuna-põhja suunal skääride vahelt Selkämerega. Loetakse seda piiriks, mis eraldab Ahvenamaa saarestikku mannermaa lähedasest Turu saarestikkust.
Lõuna-Orkney saared

Lõuna-Orkney saared asuvad Atlandi ookeani lõunaosas Lõuna-Ameerikast edela pool ja Antarktika poolsaarest kirde pool.
Saarte pindala on 621 km². Saared on mägised, kõrgus kuni 1265 meetrit. Valitseb lähisarktiline kliima, suurem osa saartest on kaetud liustikega.
Enontekiö vald

Enontekiö on vald (3. järgu haldusüksus) Soomes Lapi maakonnas. Piirneb Norra ja Rootsiga. Naabervallad on Inari vald, Kittilä vald ja Muonio vald.
Valla pindala on 8391,52 km², sellest veepindala 445,61 km². See on pindalalt Soome kolmas vald.
Vallas elab umbes 1900 inimest ja rahvastikutihedus on 0,24 in/km².
Loodus.
Enontekiös asuvad Skandinaavia mäestiku põhjaosa mäed, mis on Soome kõrgeimad, sealhulgas Halti.
Rahvastik.
Elanike arv on muutunud järgmiselt:
Keeled.
88,8% elanikest on soomekeelsed ja 9,5% põhjasaamikeelsed.
Külad.
Enontekiö valla kirikuküla on valla lõunaosas asuv Hetta, kus on 800 elanikku. Vallas ei ole Enontekiö-nimelist kohta, kuid Hettat kutsutakse sageli ka valla nimega.
Teised tähtsamad külad on Soome, Rootsi ja Norra piiripunkti (Treriksröset) lähedal asuv Kilpisjärvi ning Kaaresuvanto ja Palojoensuu, mis asuvad Muonio jõe ääres Rootsi piiri lähedal.
Suurem osa küladest asub valla lõunaosas või jõe ääres Rootsi piiril. Mitmel juhul asub sama nimega küla teisel pool jõge Rootsis (näiteks Kaaresuvanto, mille nimi on Rootsi pool on "Karesuando"). Jõest kaugemal asuvad Käsivarre alad on asustamata.
Enontekiö valda kuuluvad järgmised külad (saamikeelsed vormid on sulgudes):
Vaatamisväärsusi.
Enontekiö vallas Stuorrahanoaivi mäel asub UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluva Struve geodeetilise kaare mõõdupunkt ().
Gustav Wulff-Õis

Gustav Wulff (pseudonüümid G. Õis, Gustav Õis, G. Õiis; 1. jaanuar 1865 (vkj 20. detsember 1864) Sirvaste küla, Vastse-Otepää vald, Tartumaa (Võrumaa) – 9. jaanuar 1946 Nüpli küla, Otepää vald) oli eesti luuletaja.
Gustav Wulff sündis Lõuna-Tartumaal Vastse-Otepää vallas Juusa talus rentniku pojana. Tal oli neli venda. Alghariduse omandas ta Maaritsa apostelliku õigeusu kihelkonnakoolis ja Tartu Jüri kiriku koolis. 1880. aastal asus ta õppima venekeelsesse Tartu II Õpetajate Seminari, mille lõpetas 1884. aastal.
Aastatel 1885-1892 töötas ta õpetajana Puhja kihelkonnakoolis, kust ta pidi revolutsioonilise kirjanduse levitamise tõttu tekkinud tülide pärast lahkuma. Aastatel 1892-1894 oli ta Amblas apteeker F. Kossovi juures koduõpetaja. Seejärel asus Vana-Otepääl tööle vallasekretärina ja töötas sellel ametikohal kuni pensionile jäämiseni 1937. aastal. Ta oli mitme Vana-Otepääl tegutsenud seltsi aktiivne liige, sh Otepää karskusseltsis.
Kirjanduslike katsetustega alustas Gustav Wulff Tartu II Õpetajate Seminaris, kus talle avaldas eriti suurt mõju eesti keele õpetaja Mihkel Veske. Viimase mõjul kujunes õpilaste seas elav kirjanduseharrastus. Seminaristid huvitusid emakeelsest kirjandusest, aga kirjutasid ka ise luuletusi. Need koondati almanahhi "Seminari sulemehed". Peale Gustav Wulffi luuletuste oli seal näiteks ka hiljem tunnustatud luuletajate Jakob Tamme ja Peeter Laredei esimesi luulekatsetusi.
Luuletajana kasutas Gustav Wulff peudonüümi Gustav Õis, sageli ka varjunime initsiaale G. Õ. Tõenäoliselt lootis noor luuletaja nii vältida tagakiusamist tema luuletustes väljendatud rahvuslike meeleolude pärast. Tema varasemad värsid ilmusid 1882. aastal Sakalas. Seminaristina kirjutas ta ka oma tuntuima luuletuse "Ööpikule" ("Õrn ööbik..."), mis ilmus 1883. aastal Eesti Postimehe Muusiku lisalehes nr 5/6. Kaasõpilase Karl Rammi viisistatuna sai sellest populaarne laul, mida lauldakse tänini.
Gustav Wulff on maetud Otepää uuele kalmistule. 
Isiklikku.
Gustav Wulff oli alates 1910. aastast abielus Otepää koolmeistri Paul Luksepa tütre Olgaga. Neil oli kolm last: Leo, Valerie (Valli), Emile (Villu). Poja Leo Karupää tütar Mari-Ann Karupää on olnud Bonnieri meediagrupi ettevõtte Ahlen&amp;Akerlund ajakirjanik ja tegelenud Rootsis vanurite hooldusõpetusega. Pärast Eesti taasiseseisvumist kolis ta tagasi Eestisse ja asus juhtima Gustav Wulff-Õie Muuseumi. 
Mälestuse jäädvustamine.
Otepää lähedal Nüplis Nüpli järve ääres asunud Lõhmuse talu oli Gustav Wulff naise Olga Wulffi kodukoht. Gustav Wulff veetis selles talus oma viimased eluaastad. Tema mälestuse jäädvustamiseks paigaldati 1960. aasta jaanipäeval Lõhmuse talu elumaja seinale mälestustahvel ja avati Gustav Wulff-Õie Muuseum. 
3. juunil 2015 avati mälestuskivi Gustav Wulffi sünnikohas Saverna lähedal Sirvaste külas Juusa talu juures. 13. juunil 2015 avati mälestuskivi Puhja kirikuaias.
Riina Schutting

Riina Schutting (sündinud 31. märtsil 1964 Raplas) on eesti teatriajaloolane ja tõlkija.
Ta lõpetas 1982. aastal Rapla Keskkooli ja jätkas õpinguid Leningradis, kus omandas teatriajaloolase hariduse.
Riina Schutting on töötanud Viljandi Kultuuriakadeemia ja Eesti Muusikaakadeemia teatriajaloo õppejõuna.
Tema sulest on ilmunud teatriteemalisi artikleid, samuti on ta koostanud ja tõlkinud teatrialaseid väljaandeid. Praegu on Riina Schutting peamiselt usulist, aga ka teatriteemalist kirjandust avaldava Püha Issidori Õigeusu Kirjastusseltsi juhatuse liige. Tema tõlkes on ilmunud eesti keeles mitu õigeusu õpetuse varamusse kuuluvat teost.
Tema abikaasa on German Schutting. Koos annavad nad välja teatriteemalist raamatusarja "Suur maailmateater" ning on koostanud ja tõlkinud veebipõhise eesti-vene õigeusu seletava sõnastiku.
Gerolzhofen

Gerolzhofen on linn Saksamaa lääneosas Baieri liidumaal.
Tizi Ouzou

Tizi Ouzou on linn Alžeerias, Tizi Ouzou provintsi ja Kabiilia keskus.
Linna jalgpalliklubi JS Kabylie on üks Alžeeria tugevamaid.
Tizi Ouzou sõpruslinn on Nice Prantsusmaal.
Pension

Pension (ladina "pensio", 'maks') on korrapärane väljamakse vanaduse, töövõimetuse või toitja kaotuse korral (vanaduspension, töövõimetuspension, toitjakaotuspension). Vanaduspensioni saaja on pensionär.
Terminoloogia on riigiti erinev. Pensioniplaane võivad koostada tööandjad, kindlustusseltsid, valitsus või muud institutsioonid, näiteks tööandjate ühendused või ametiühingud. Ameerika Ühendriikides nimetatakse neid pensioniplaanideks, Ühendkuningriigis ja Iirimaal tuntakse neid üldiselt pensioniskeemidena ning Austraalias ja Uus-Meremaal pensioniskeemidena (või superfondidena). Vanaduspensionid on tavaliselt tagatud eluaegse annuiteedi vormis, kindlustades seega pikaealisuse riski. Tööandjapension on edasilükatud hüvitise vorm, mis on tavaliselt maksualastel põhjustel töötajatele ja tööandjatele soodne. Paljud pensionid sisaldavad ka täiendavat kindlustusaspekti, kuna nende kaudu makstakse sageli hüvitisi toitjakaotuse või puudega hüvitise saajatele. Terminit "pension" kasutatakse tavaliselt selleks, et kirjeldada makseid, mida isik saab pensionile jäädes, tavaliselt eelnevalt kindlaksmääratud juriidiliste või lepinguliste tingimuste alusel. Vanaduspensioni saajat nimetatakse pensionäriks.
Ajalugu.
Roomlased pakkusid veteranleegionäridele (tsentuuriotele) sõjaväepensione, tavaliselt maatoetuse või spetsiaalse, sageli poolavaliku ameti vormis. Augustus Caesar (63 eKr – 14 pKr) käivitas oma sõjaväekassaga ajaloos ühe esimese selgejoonelise pensioniskeemi. Aastal 13 eKr lõi Augustus pensioniplaani, mille kohaselt pidid sõjaväeteenistuse lõpetanud läinud sõdurid saama pensioni (minimaalselt 3000 denaari ühekordse väljamaksena, mis tol ajal oli umbes 13-kordne leegionäride aastapalk) pärast 16-aastast leegioniteenistust ja nelja-aastast sõjaväereservi. Pensionile minevatele sõduritele maksti alguses tasu üldistest tuludest ja hiljem Augustuse 5. või 6. aastal asutatud erifondist ("aeririum militare"). Sellega püüti vaigistada mässu Rooma impeeriumis, mida ähvardas toona sõjaväeline konflikt. 
1645. aastal asutas Saksamaal Gotha hertsog Ernest Vaga vaimulike leskede fondi ja 1662. aastal õpetajate fondi. Seejärel loodi kogu Euroopas umbes 18. sajandi alguses mitmesuguseid preestrite leskede toetus-skeeme, millest mõned põhinesid ühekordsel maksel, teised põhinesid iga-aastastel kindlustusmaksetel, mis jagatakse samal aastal hüvitistena. 
Tänapäevased pensionisüsteemid võeti esmakordselt kasutusele 19. sajandi lõpus. Saksamaa oli esimene riik, mis kehtestas töötajatele universaalse pensioniprogrammi.
Paavo Cajander

Paavo Emil Cajander (24. detsember 1846 Hämeenlinna – 14. juuni 1913 Helsingi) oli soome luuletaja ning tõlkija. 
Teda peetakse ka Soome hümni ametliku soome tõlke autoriks (1889), tegelikult aga põhineb selle esimese ja viimase salmi tõlge Julius Krohni töörühma tõlkel (1867).
Cajander on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Võlg (Unt)

"Võlg" on Mati Undi jutustus, mis ilmus esmalt 1964. aastal ajakirjas Looming. 
Jutustuse minajutustaja 19-aastane Lauri kirjeldab paari suvist päeva koos mõningate tagasivaadetega varasematele sündmustele. Lauri töötab autojuhina, kuid plaanib minna ülikooli füüsikat õppima. Tal on armusuhe endast paar aastat vanema Mallega. Pärnusse puhkama sõites tutvub Lauri endast mõned aastad noorema Reesiga, kutsub ta kohtama ja armub, kuid uuesti Mallega kokku saades teatab viimane, et ta ootab last ega soovi aborti teha. Laurisse jääb tühjuse tunne ning eelaimus, et igatsus Reesi järele paneb ta Mallet vihkama. 
Omas ajas mõjus "Võlg" noorte seksuaalsuhteid suhteliselt avameelselt käsitledes väga ebatavalisena. Autori ja minategelase jutustamisstiil ja mõtisklused meenutavad väga Jerome David Salingeri romaani "Kuristik rukkis".
Jutustuse järgi on tehtud 1966. aastal Eesti Telefilmis telemängufilm "Võlg".
Edward Augustus, Kenti ja Strathearni hertsog

Edward Augustus, Kenti ja Strathearni hertsog (2. november 1767 – 23. jaanuar 1820) oli kuningas George III neljas poeg ja kuninganna Victoria isa.
Charles W. Morris

Charles William Morris (23. mai 1901 Denver, Colorado, USA – 15. jaanuar 1979 Gainesville, Florida, USA) oli ameerika semiootik ja filosoof (pragmatist). 
Tema tähtsaimate tööde hulka kuulub raamat "Foundations of the Theory of Signs" (1938).
Morris soovis arendada märgiõpetust bioloogilisel ja eriti käitumisõpetuslikul alusel. Tema õpetajate hulka kuulus filosoof, sotsioloog ja psühholoog George Herbert Mead, tema õpilaste seast tuntuim oli Thomas Sebeok.
Elukäik ja haridus.
Charles William Morris õppis kõigepealt inseneriks Northwesterni Ülikoolis, mille lõpetas 1922. aastal bakalaureusekraadiga. Intrigeerituna õpitavatest arvutustest ja võrranditest hakkas ta huvituma nendes kasutatavate sümbolite tähendustest. Üks sealne õppejõud tutvustas Morrisele Freudi psühhoanalüüsi termineid ning George Herbert Meadi tööd sümbolite loomuse ja funktsiooni kohta keeles.
Morris läks edasi Chicago Ülikooli pragmatisti George Herbert Meadi käe alla õppima ning sai seal 1925. aastal doktorikraadi psühholoogias. Tema doktoritöö oli "". Selle dissertatsiooni ning 1930. aastatel ilmunud artiklite põhjal koostas Morris sünteesi Charles S. Peirce'i semiootikast, Dewey ja Meadi sotsiaalsest biheiviorismist ning Rudolf Carnapi ja Otto Neurathi loogilisest positivismist. Kiiresti sai Morrisest silmapaistev kuju ameerika filosoofias.
Töö.
Pärast ülikooli lõpetamist sai Morrisest õpetaja. Ta töötas kuus aastat filosoofia õppejõuna Texase osariigis Rice'i Instituudis (1925–1931), seejärel Chicago Ülikoolis filosoofiaprofessori (1931–1947) ja -lektorina (1948–1958). 1958. aastal alustas ta tööd juhtivteadurina Florida Ülikoolis, kus töötas surmani. Florida Ülikoolis töötamise ajal oli Morrise õpilaseks nüüdseks tuntud semiootik Thomas Sebeok. Morris kuulus Ameerika Kunstide ja Teaduste Akadeemia liikmeskonda ning ka Ameerika Filosoofiaühingusse, olles seal Läänedivisjoni president aastail 1936–1937.
Rice'i Ülikoolis töötamise aastatel kirjutas ja kaitses Morris funktsionalismiteemalise töö "Six Theories of Mind" (Morris 1932). Oma töö aluseks võttis ta Dewey, Meadi ja James Angelli 1890. aastatel Chicagos arendatud psühholoogilise funktsionalismi, mille teooria on inspireeritud evolutsioonist: kõik vaimu aspektid on eesmärgilise orgaanilise tegevuse ("organic activity") funktsioonid. Need funktsioonid on seletatavad oma ellujäämisväärtuse kaudu ("survival value"). Morris nimetas 1930. aastatel oma lähenemise neopragmatismiks, edendades seda liikumist.
Artikleid.
Morris avaldas töid nii inglise kui saksa keeles. Ulatusliku nimekirja tema töödest on koostanud John Shook, kes mainib järgmisi teoseid: