tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jonatan Maidana

Jonatan Ramón Maidana (sündinud 29. juulil 1985 Adrogués) on Argentina jalgpallur, kes mängib keskkaitsja, paremkaitsja või parempoolkaitsjana Argentina kõrgliiga klubis River Plate.
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Los Andes. Aastatel 2005–2008 mängis ta Boca Juniorsis, kellega tuli kaks korda Argentina meistriks.
2008. aastal liitus Maidana Ukraina kõrgliiga klubiga Harkivi Metalist.
2010. aastal liitus Maidana River Plate'iga. Aastatel 2019–2020 mängis ta Mehhiko kõrgliiga klubis Toluca ja naasis 2021. aastal River Plate'i. River Plate'iga on ta tulnud üks kord Argentina meistriks ning võitnud veel mitu Lõuna-Ameerika ja rahvusvahelisi klubiturniiri, sealhulgas kaks korda Copa Libertadorese.
Argentina jalgpallikoondises debüteeris Maidana 2011. aastal. 2016. aastal kuulus ta Argentina koondisse Copa América Centenariol.
Pommersches Wappenbuch

Pommersches Wappenbuch, täieliku nimega "Pommersches Wappenbuch gezeichnet und mit Beschreibung der Wappen und historischen Nachweisen versehen" on aastatel 1843−1855 ilmunud viieköiteline teos, mille koostajaks oli Julius Theodor Bagmihl. Teos käsitleb Pommeri aadlisuguvõsade vappe, kuid seal on informatsiooni ka suguvõsade ajaloo ja nende valduste kohta.
Suguvõsad.
Käsitlemist on leidnud järgmised suguvõsad (sulgudes köite number):
Tõetus

Tõetus, ka tõejärgsus, on olukord, kus valik langetatakse juhuse alusel, faktide või tõe teadlikul eiramisel. 
Kuna tõejärgsuse ja tõepõhjatuse mõisted on kohmakad, siis filosoofilises oskuskeeles võiks kasutada sõna "tõetus".
Claudinho

Cláudio Luiz Rodrigues Parise Leonel (tuntud lihtsalt kui Claudinho; sündinud 28. jaanuaril 1997 São Vicentes) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana või ründava poolkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis Peterburi Zenit.
Aastatel 2003–2015 kuulus Claudinho Santose noorteakadeemiasse. 2015. aastal liitus ta Corinthiansega.
2016. aastal debüteeris ta Brasiilia esiliigas Clube Atlético Bragantino ridades (hilisem Red Bull Bragantino), kus ta mängis Corinthiansest laenul. 2017. aasta alguses mängis ta laenul Santo Andrés.
2017. aasta mais sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliiga klubiga Ponte Preta. 2018. aastal mängis ta Ponte Pretast laenul Red Bull Brasilis ja Oestes.
2019. aasta aprillist liitus ta Red Bull Bragantinoga, mis mängis toona Brasiilia esiliigas. 2019. aastal lõi ta Brasiilia esiliigas kümme väravat ning tuli klubiga esiliiga võitjaks. 2020. aasta hooajal lõi Claudinho Brasiilia kõrgliigas 18 väravat ning oli Luciano kõrval liiga suurim väravakütt. Claudinho valiti liiga hooaja parimaks mängijaks, hooaja uustulnukaks ja liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2021. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Peterburi Zenitiga.
2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia võistkonnaga olümpiavõitjaks.
Raduha

Raduha (transkribeerituna Raduga) on agrolinnake (endine küla ja alev) Valgevenes Homieli oblasti Vietka rajoonis, Raduha külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 25 ja rajooni keskusest Vietkast 7 kilomeetri kaugusel Soži jõe kaldal.
Asulas on kultuurimaja, raamatukogu, keskkool ja postkontor.
Aastal 1922 sündis külas Nõukogude tankiväekomandör Michaił Batrakoŭ.
Ajalugu.
Asula ümbrus on ammuse asustusega. Küla juures asuvad linnamägi ja Vana-Vene riigi ajalkasutusel olnud asulakoht. Kirjalikke teateid on asula kohta alates XVIII sajandist, mil see kuulus Minski vojevoodkonda ja Rečyca maakonda.
Seoses Poola jagamisega läks Raduha aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Gomeli maakonda. Aastal 1788 sai asula alevi staatuse, järgmisel aastal läks see Chaleckite valdusse. Aastal 1830 rajati sinna kirik. Aastal 1877 kuulus sealsele mõisale 414 tiinu maad. Raduhas oli toona magasiait. Aastal 1885 valmis vana puidust kirikuhoone asemele uus kivist kirik. Aastal 1889 kaotas asula alevi statause. Aastal 1897 olid külas magasiait, kihelkonnakool ja kaks tuulikut Aastal 1909 kuulus küla elanikele 1616 tiinu maad, seal asusid kirik, semstvokool, viinaköök ja veski. 
Aastal 1921 moodustati külas samanimeline sovhoos. Aastal 1926 avati asulas sidejaoskond. Samal aastal sai külast samanimelise külanõukogu halduskeskuseks. Aastal 1929-1930 moodustati külas veel kaks kolhoosi, külas olid tuulik ja neli sepikoda. Veebruaris 1943 põletasid karistussalklased maha 70 maja. Nõukogude väed vabastasid küla 27. novembril 1943, lahingus küla pärast hukkus 243 Nõukogude sõdurit. Sõjas hukkus 149 küla elanikku. Aastast 1959 oli küla samanimelise kolhoosi keskasula.
Rauno Nurger

Rauno Nurger (sündinud 24. novembril 1993 Keilas) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast Eesti klubis BC Kalev/Cramo ning 2018. aastast Eesti korvpallikoondises.
Haridus.
Keilas sündinud, kasvanud ja koolis käinud Nurger alustas korvpallitreeninguid 2005. aastal Andrus Nageli juhendamisel ja jätkas seejärel Indrek Kelementi ja Ago Kliimsoni käe all. Gümnaasiumiastet alustas Nurger Turbas Märt Kermoni treenitavas korvpalliklassis, lõputunnistuse sai Audentese Spordigümnaasiumist.
Nurger mängis keskkoolikorvpalli ka USA-s Sunrise Christian Academys.
Ülikoolikorvpall.
Nurger mängis aastatel 2014–2018 USA üliõpilasliiga NCAA meeskonnas Wichita State Shockers, kellega jõudis kõigil neljal hooajal ka NCAA finaalturniirile (March Madness).
Profikarjäär.
Nurger hakkas elukutselisena mängima 2018. aastal Hispaania esiliigaklubis Huesca Levitec ning jätkas sealses esiliigas mängimist ka järgmisel hooajal klubis CB Breogan.
Enne USA-sse siirdumist Tallinna Kalevi ja Rapla meeskonnaga Korvpalli Meistriliigas mänginud Nurger naasis Eestisse 2020. aastal, kui liitus BC Kalev/Cramoga.
Koondisekarjäär.
Nurger tegi Eesti koondise debüüdi 29. juunil 2018, kus viskas 2019. aasta maailmameistrivõistluste valiksarja 65 : 74 kaotusmängus Suurbritannia vastu 8 punkti.
Marinho

Mário Sérgio Santos Costa (sündinud 29. mail 1990 Penedos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia kõrgliigaklubis Fortaleza.
Brasiilia kõrgliigas debüteeris ta 2008. aastal Fluminense ridades. Pärast seda mängis ta mitmes Brasiilia madalama liiga klubis. Brasiilia kõrgliigas on ta mänginud veel 2015. aastal Cruzeiro, 2016. aastal Vitória, 2018–2019 Grêmio, 2019–2022 Santose, 2022–2023 Flamengo ja alates 2023. aastast Fortaleza meeskonnas.
2020. aasta hooajal lõi ta Santose meeskonnas Brasiilia kõrgliigas 17 väravat ja jagas sellega liiga parimate väravaküttide arvestuses jagama kolmandat kohta. Samal hooajal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu. Lisaks jõudis ta 2020. aasta hooajal Santosega Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese finaali, kus kaotati teisele Brasiilia klubile, Palmeirasele. Sellest hoolimata valiti Marinho, kes lõi meistrisarjas kokku neli väravat, Copa Libertadorese hooaja parimaks mängijaks. Copa Libertadorese võitis Marinho 2022. aastal Flamengoga, kuid finaalmängus Athletico Paranaense vastu ei pääsenud ta platsile.
Aastatel 2017–2018 mängis Marinho Hiina kõrgliigaklubis Changchun Yatai, mis on olnud tema ainus välisklubi.
Chalč

Chalč (transkribeerituna Haltš, poola keeles "Chalcz") on agrolinnake (endine küla ja alev) Valgevenes Homieli oblasti Vietka rajoonis, Chalči külanõukogu halduskeskus. Asula asub merepinnast 135 meetri kõrgusel, oblasti keskusest Homielist 16 ja rajooni keskusest Vietkast 2 kilomeetri kaugusel Soži jõe kaldal.
Asulas on saekaater, põhikool, kultuurimaja, postkontor ja kaks raamatukogu.
Aastal 1942 sündis külas endine Valgevene eriolukordade minister Valeryj Astapaŭ.
Ajalugu.
Asula ümbrus on ammuse asustusega. Küla juures asub linnamägi, mis oli kasutusel Milogradi kultuuri, Zarubinetsi kultuuri ja Vana-Vene ajal, varasel rauaajal kasutusel olnud linnamägi, Vana-Vene ajal kasutusel olnud asulakoht ja viiest kurgaanist matmispaik. 
Asula kohta on esimesi teateid XIV sajandist, mil see kuulus Tšernigovi vürstiriiki. Švitrigaila andis asula Chaleckite suguvõsale, sellest ajast peale oli Chalč selle suguvõsa residentsiks.
XVII sajandi teisel poolel asusid külla jesuiidid, kes rajasid sinna kiriku ja kloostri. Aastal 1731 avati seal misjonipunkt, mis tegutses seal kuni aastani 1829, mil suleti ka klooster. Misjonit toetasid nii Chaleckid kui ka Šarscini Dernolovitšid. Aastal 1764 sai asula eraomandis oleva alevi staatuse. Chalč jäi Minski vojevoodkonda ja selle Rečyca maakonda.
Seoses Poola jagamisega läks Chalč aastal 1772 Venemaa koosseisu, kus hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Gomeli maakonda. XIX sajandi alguses valmis Chalči mõisa hoonetekompleks. Aastal 1860 peeti alevis kaks korda aastas laata. Aastal 1866 oli seal kolm poodi, alevis asus ka magasiait. Aastal 1879 avati mõisa juures viinaköök. Aastal 1886 olid asulas kirik ja juudi palvemaja, seal oli kolm tuulikut ja 85 poodi. Aastail 1887, 1891 ja 1892 alev põles; tules hävis kokku 261 maja. Aastal 1895 olid alevis kirik ja kihelkonnakool, seal tegutses juudi palvemaja. Chalčis oli toona viis tuulikut ja viis poodi, seal asus ka kõrts. Mõisa juures asusid viinavabrik ja teine kõrts. Aastal 1909 olid alevis postkontor ja heinapressimisvabrik. 
Chalč hakkas 25. märtsil 1918 kuuluma Valgevene Rahvavabariiki. 1. jaanuaril 1919 võttis Valgevene NSV juhtkond vastu otsuse, et asula kuulub Valgevene koosseisu. Reaalselt läks alev Valgevene NSV koosseisu aastal 1926, kus sellest sai külanõukogu keskus.
Aastal 1928 avati külas tellisevabrik. Samal aastal moodustati seal kolhoos, järgmisel aastal avati seal tellisetehas. Septembris 1943 lasid karistussalklased maha 9 küla elanikku ja põletasid maha 463 maja . Saksa väed vallutasid asula juulis 1941, Nõukogude väed vabastasid küla 16. novembril 1943. Lahingus küla pärast hukkus 703 Nõukogude sõdurit. Sõjas hukkus 178 küla elanikku. Aastal 1959 sai külast kohaliku sovhoosi keskasula. Aastal 1991 valmis praegune õigeusu kiriku hoone.
Peja Stojaković

Predrag Stojaković (tuntakse hüüdnime Peja järgi; sündinud 9. juunil 1977) on Serbia endine elukutseline korvpallur, kes mängis aastatel 1998–2011 korvpalliliigas NBA ja tuli 2011. aastal Dallas Mavericksiga NBA meistriks.
Stojaković tuli Jugoslaavia korvpallikoondisega 2002. aastal maailmameistriks ja 2001. aastal Euroopa meistriks.
Karjäär Euroopas.
Stojaković liitus 15-aastaselt Serbia klubiga Belgradi Crvena Zvezda, misjärel siirdus Kreeka klubisse Thessaloniki PAOK, kus mängis aastatel 1993–1998.
Karjäär NBA-s.
Kuigi Sacramento Kings omandas Stojakovići mängijaõigused 1996. aastal (NBA "draft"'i 14. valik), siirdus Stojaković USA-sse kaks aastat hiljem, 1998. aastal.
Esimesed kaheksa hooaega Kingsis mänginud Stojaković tõi oma karjääri parimal, 2003/04. hooajal keskmiselt 24,2 punkti, 6,3 lauapalli, 2,1 resultatiivset söötu ja 1,3 vaheltlõiget mängus.
2006. aasta jaanuaris vahetati Stojaković Indiana Pacersisse, misjärel sõlmis ta 2006. aasta suvel viieaastase lepingu New Orleans Hornetsiga.
2010. aasta novembris vahetati Stojaković Toronto Raptorsisse, kus ta sai põlvevigastuse tõttu kaasa teha vaid kaks mängu, misjärel sõlmis ta 2011. aasta jaanuaris lepingu Dallas Mavericksiga. Põhihooajal keskmiselt 8,6 ja väljalangemismängudes keskmiselt 7,1 punkti mängus visanud Stojaković tuli Mavericksiga samal aastal NBA meistriks.
19. detsembril 2011 teatas Stojaković, et lõpetab profikarjääri.
Rahvuskoondis.
Stojaković tuli Jugoslaavia korvpallikoondisega 2002. aastal maailmameistriks ja 2001. aastal Euroopa meistriks ning võitis 1999. aasta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.
Lajos Für

Lajos Für (21. detsember 1930 Egyházasrádóc – 22. oktoober 2013 Budapest) oli Ungari ajaloolane ja poliitik.
Lajos Für oli pärit väiketalupidajate perekonnast. 1954. aastal lõpetas ta Debreceni Ülikooli ajaloo erialal ja asus tööle samas ülikoolis. 
Ta osales 1956. aasta Ungari ülestõusus ja oli selle mahasurumise järel lühikest aega interneeritud. 1956. aasta lõpul siirdus ta Prantsusmaale, kuid pöördus 1957. aastal Ungarisse tagasi. Töötas raamatukogus, laadijana ja õpetajana. Alates 1964. aastast töötas ta Ungari Põllumajandusmuuseumis. 
Magistritöö kaitses ta Debreceni Ülikoolis 1971. aastal ja filosoofiadoktoritöö Budapestis Ungari Teaduste Akadeemias 1983. aastal. Loránd Eötvösi ülikooli dotsendiks sai ta 1987. aastal. 1987. aastal oli ta üks Ungari Demokraatliku Foorumi asutajatest. 1989. aastal sai ta Ungari Demokraatliku Foorumi aseesimeheks ja 1991. aastal tegevesimeheks. 1994–1996 oli ta Ungari Demokraatliku Foorumi esimees. Aastatel 1990–1998 oli ta Rahvuskogu liige. 1990–1994 oli ta Ungari kaitseminister.
Vlasta Parkanová

Vlasta Parkanová (neiupõlvenimi Vlasta Trnovcová; sündinud 21. novembril 1951) on Tšehhi poliitik.
Vlasta Parkanová lõpetas Karli ülikooli õigusteaduskonna 1975. aastal. Seejärel töötas kuni 1990. aastani juristina. 
1990. aastal oli ta Tšehhoslovakkia parlamendi alamkoja liige. 1992–1995 töötas ta Tšehhi Välisministeeriumis osakonnajuhatajana. Aastatel 1995–1997 oli ta Tšehhi siseministri asetäitja sekretariaadi juhataja. Aastatel 1997–2012 oli ta (vaheaegadega) Tšehhi parlamendi alamkoja liige. Aastatel 1997–1998 oli ta Tšehhi justiitsminister. 2007–2009 oli ta Tšehhi kaitseminister ja Tšehhi peaministri esimene asetäitja.
Martin Eerme

Martin Eerme (sündinud 1. novembril 1968) on eesti mehaanikateadlane ja professor.
Haridus.
Lõpetas Nõo Keskkooli 1986; TTÜ mehaanikateaduskonnas masinaehituse eriala cum laude 1993; tehnikateaduste magister 1997; tehnikateaduste doktor, TTÜ, 2001. 
Doktorikraad (Masinaehituslike toodete struktuuriomaduste modelleerimise ja arvutipõhise tootearenduskeskkonna realiseerimisvõimaluste uurimine, juh. prof. Rein Küttner), Tallinna Tehnikaülikool, 2001; dotsent 2001; vanemteadur 2002; professor 2005.
Töökäik.
TTÜs 1997–…: mehaanikateaduskonna masinaehituse instituudi teadur 1997–2001, dotsent 2001; raalintegreeritud tootmise ja projekteerimise õppetooli vanemteadur 2002–2004; masinaehituse instituudi professor ja õppetooli juhataja 2005–2009; mehaanika ja tööstustehnika instituudi raalintegreeritud tootmise ja projekteerimise õppetooli professor 2009–2011; mehaanikateaduskonna tootearenduse õppetooli professor 2011–2016; inseneriteaduskonna mehaanika ja tööstustehnika instituudi professor 2017–… 
Teadustöö.
FEM; modaalanalüüs; süsteemide integreerimine; raalprojekteerimine.
Avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni, 1 patentse leiutise ja 1 kasuliku mudeli kaasautor. Tema juhendamisel on kaitstud 105 magistri- ja 6 doktoritööd. Teinud ettevõtetele mitmeid arendustegevusi ja ekspertiise.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
TTÜ masinaehituse instituudi nõukogu liige 2001–…; TTÜ mehaanika ja metroloogia katselaboratooriumi nõukogu liige 2005–…; rahvusvaheliste konverentside korraldus- ja juhtkomitee liige 2008–2012; Eesti Teadusfondi grantide hindamiskomisjoni liige 2010–2012; TTÜ nõukogu liige 2017–…
Harrastused.
Korvpall, TTÜ korvpalliklubi Kapa liige; kergejõustik (harrastaja).
Russkaja rodoslovnaja kniga

"Russkaja rodoslovnaja kniga" (vene keeles "Русская родословная книга") on Venemaa aadlit käsitlev genealoogiline teos, mille autor on vürst Aleksei Lobanov-Rostovski (1824−1896). Aastatel 1873−1878 ilmus väljaandes Russkaja Starina kolm köidet. 1895. aastal avaldati revideeritud ja põhjalikult täiendatud 2. trükk. Teos käsitleb umbes 250 sugupuud.
Ajalugu.
Teose aluseks oli nimeka genealoogi vürst Pjotr Vladimirovitš Dolgorukovi (1816−1868) arhiiv, mille sügava ajaloohuviga vürst Lobanov-Rostovski omandas siseministeeriumis teenides. Dolgorukov oli aastatel 1854−1857 avaldanud neljaköitelise monumentaalteose "Rossiiskaja rodoslovnaja kniga" ("Российская родословная книга"), kuhu olid koondatud 247 aadlisuguvõsa sugupuud. Arhiivi põhjal avaldas Lobanov-Rostovski aastatel 1873−1876 väljaandes Russkaja Starina kolm köidet. Need olid loogiliseks jätkuks Dolgorukovi tööle, kuna käsitlesid suguvõsasid, mis olid Dolgorukovi teosest välja jäänud. Lobanov-Rostovski töötas hiljem materjalidega edasi, töö päädis 1895. aastal üllitatud teise trükiga − see ilmus autori oma nime all −, mis oli revideeritud ja oluliselt täiendatud.
Suguvõsad.
Teoses (2. trükk) on käsitletud järgmised suguvõsad (köite number sulgudes):
Roman Mikulec

Roman Mikulec (sündinud 18. märtsil 1972 Bratislavas) on Slovakkia poliitik ja endine sõjaväelane.
Roman Mikulec lõpetas 1994. aastal Košice Õhujõudude Akadeemia (tänapäeval Košice Tehnikaülikooli aeronautikateaduskond). 1994–1997 oli ta Slovakkia õhujõudude piloot. 1997–2012 töötas ta Slovakkia Sõjaväeluures, sealhulgas 2010–2012 peadirektorina. Aastatel 2013–2020 oli ta Bratislavas firma Slovnaft turvaülem. Alates 21. märtsist 2020 kuni 15. maini 2023 oli ta Slovakkia siseminister.
Glen Kamara

Glen Adjei Kamara (sündinud 28. oktoobril 1995 Tamperes) on Soome jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa esiliigaklubis Leeds United ja Soome jalgpallikoondises.
Ta sündis Sierra Leone päritolu perekonnas. 2011. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Southend United. 2012. aastal liitus ta Arsenali noorteakadeemiaga. Arsenali meeskonnas mängis ta ainsal korral 27. oktoobril 2015 liigakarika mängus Sheffield Wednesday vastu.
Hooaja 2015–16 esimeses pooles mängis ta Arsenalist laenul Southend Unitedis Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2016–17 oli ta laenul Inglismaa tugevuselt neljanda liiga klubis Colchester United.
2017. aasta juulis sõlmis Kamara lepingu Šotimaa kõrgliigaklubiga Dundee. 2019. aasta jaanuaris siirdus ta Rangersisse. Hooajal 2020–21 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks.
2023. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Leeds Unitediga.
Soome jalgpallikoondises tegi Kamara debüüdi 9. novembril 2017 sõprusmängus Eesti vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. oktoobril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Kreeka vastu.
2022. aastal valiti Kamara Soome aasta jalgpalluriks.
Cal Petersen

Calvin Louis Petersen (sündinud 19. oktoobril 1994 Waterloos Iowas) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Los Angeles Kings.
Aastatel 2012–2014 mängis ta United States Hockey League'i klubis Waterloo Black Hawks. Aastatel 2014–2017 mängis ta Notre Dame'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2013. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Buffalo Sabresi poolt 129. valikuna.
2017. aasta juulis sõlmis ta lepingu Los Angeles Kingsiga. Hooajal 2017–18 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Kingsi noorteklubis Ontario Reign. Aastatel 2018 ja 2020 valiti Petesern AHL-i tähtede mängule.
Kingsi meeskonnas tegi ta NHL-is debüüdi 13. novembril 2018 mängus Toronto Maple Leafsi vastu, pääsedes mängu teisel perioodil Peter Budaj asemele. Esimest korda kuulus Petersen algkoosseisus 16. novembril mängus Chicago Blackhawksi vastu. 2019. aasta juulis pikendas ta Kingsiga lepingut kolme aasta võrra. Hooajal 2018–19 sai Petersen NHL-is kirja üksteist mängu ja hooajal 2019–20 kaheksa mängu.
2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Petersen USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Petersen oli turniiril parima tõrjeprotsendiga väravavaht (95,34%) ja lasi endale ühe mängu kohta lüüa kõige vähem väravaid (1,29) ning valiti turniiri parimaks väravavahiks.
B-kategooria sõidueksam

B-kategooria sõidueksam on praktiliste oskuste ja käitumise kontrollimiseks sooritatav katse, millega hinnatakse võimaliku juhi (eksamineeritava) valmisolekut iseseisvalt liikluses osalemiseks.
Ettevalmistus.
Enne eksamile tulekut peab eksamineeritav olema läbinud autokoolis B-kategooria õppekava. Autokool on selle läbimise kohta teinud vastava märke liiklusregistrisse. Lisaks eelmainitule peab eksamineeritav olema positiivsele tulemusele sooritanud teooriaeksami.
Sõidueksamile tuleb eelnevalt registreerida, kas teenindusbüroos või e-teeninduses. Olenevalt asukohast on mõnel juhul võimalik registreerida sõidueksamile ainult teenindusbüroos. Kui eksamineeritav soovib sõidueksamil kasutada automaatkäigukastiga sõidukit, siis tuleb registreerimisel vastav sõiduk valida. Kõikides piirkondades ei ole transpordiametil automaatkäigukastiga eksamisõidukit. Sellisel juhul tuleb registreerida sõidueksamile autokooli kaudu ning eksam viiakse läbi autokooli sõidukiga. Sõidueksamil osalemise eelduseks on kehtiva isikut tõendava dokumendi ja tervisetõendi olemasolu.
Eksami käik.
Sõidueksam kestab vähemalt 45 minutit ning teel sõitmiseks kulunud aeg peab olema vähemalt 35 minutit. Sõidueksami ajal kontrollitakse eksamineeritava oskusi ja käitumist. Eksami läbimiseks peab eksamineeritav näitama teadmisi ohutust sõidust ning rakendama neid sõiduks valmistudes ja tavaliikluses osaledes. Eksamineeritav peab oskama käsitseda sõidukit. Tal peab tunnetama ohtu adekvaatselt ja tulema iseseisvalt liikluses toime.
Tulemus.
Sõidueksami tulemus võib olla „arvestatud“ (kõik vajalikud oskused on omandatud), „arvestatud märkustega“ (kõik vajalikud oskused on olemas, aga esineb ebakindlust või ebatäpsust) või „mittearvestatud“ (vajalikke oskusi ei ole). Kui eksamineerija hinnangul on eksami tulemus „mittearvestatud“, siis lõpetab ta eksami kohe. Kolmanda negatiivse sõidueksami soorituse järel tuleb enne järgmist sõidueksamit läbida autokoolis jätkuõpe.
Ufa Salavat Julajev

Ufa Salavat Julajev on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Baškortostanis Ufas. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Tšernõšovi divisjonis.
Klubi on saanud nime baškiiri rahvuskangelase Salavat Julajevi järgi.
Klubi asutati 1961. aastal. Nõukogude Liidu kõrgliigas mängis see esimest korda hooajal 1978–1979. Aastatel 1992–1996 mängis klubi Rahvusvahelises Jäähokiliigas ja 1996–2008 Venemaa kõrgliigas. Alates 2008. aastast mängib klubi KHL-is.
2008. aastal võitis Salavat Julajev Venemaa kõrgliiga. Hooaegadel 2008–09 ja 2009–10 võitis klubi KHL-i põhihooaja. 2011. aastal võideti Gagarini karikas, kui finaalseerias alistati Moskva oblasti Atlant mängudega 4:1. Hiljem pole Gagarini karika finaali pääsetud, kui kolmel korral on jõutud Idakonverentsi finaali.
Klubi koduväljak asub 8250 pealtvaatajat mahutaval Ufa Arenal.
Klubi peatreener Viktor Kozlov.
Praegune koosseis.
"Seisuga 28. jaanuar 2021"
Viini piiramine (1529)

Viini piiramine oli Osmanite riigi esimene katse vallutada Austria ertshertsogkonna pealinn Viin. Suleiman I juhatusel jõuti linna alla 1529. aasta septembris, kuid juba vähem kui kolm nädalat hiljem loobuti lahingust. Vastupanu osutas Salmi krahv Niklas.
Sagar

Sagar on puidust uksehing, täpsemalt selle konksjas osa, millele toetuvad põõnad ja millel pöörates uks avaneb ja sulgub. Traditsiooniliselt olid talude uksed kõrge lävega ja madalad, löödud kokku vertikaalsetest laudadest ning neid sidusid puidust horisontaalsed põõnad, mis toimisid ühtlasi uksehingede osana, olles kinnitatud sagarate külge.
Alois Mock

Alois Mock (10. juuni 1934 Euratsfeld, Alam-Austria – 1. juuni 2017 Viin) oli Austria poliitik. Ta kuulus Austria Rahvaparteisse.
Alois Mock lõpetas Viini Ülikooli õigusteaduse erialal 1957. aastal. Täiendas ennast rahvusvahelise õiguse alal Bologna ülikoolis aastatel 1957–1958 ja Brüsseli ülikoolis aastatel 1960–1961. 
Aastatel 1962–1966 töötas ta Austria esinduses Pariisis Majanduskoostöö ja Arengu Organisatsiooni juures. 1966–1969 oli ta Austria liidukantsleri Josef Klausi kabinetiülem. 1969–1970 oli ta Austria hariduse, kunsti ja spordi minister. Aastatel 1970–1987 oli ta Rahvusnõukogu (parlamendi alamkoja) liige. 1979–1989 oli Mock Austria Rahvapartei esimees ja seejärel auesimees. 1987–1989 oli ta Austria asekantsler. 1987–1995 oli ta Austria välisminister. 1990. aasta 6. novembrist kuni 17. detsembrini Austria kaitseministri kohusetäitja.
Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisus

Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisus (saksa keeles "Creditverein der Immobilienbesitzer in Reval", vene keeles "Ревельское городское кредитное общество") oli 1868. aastal Tallinnas asutatud Majaomanike Krediitselts, ühisuse põhitegevuseks oli oma liikmetele Tallinna linnas kinnisvara tagatisel laenude andmine. Krediidiasutust nimetati ka Immobiilpangaks. Tallinna Majaomanike Krediitselts (hilisema nimega Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisus) asutati 1868. aastal.
Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisuse juhtorganid olid kolmest direktorist koosnev juhatus, peakoosolek ja kontrollkomisjon. Direktorid valiti ühisuse peakoosolekul iga kolme aasta tagant. 1905. aastal jõustunud põhikirja muudatuse kohaselt asendati ühisuse peakoosolek volinike koguga, kuhu kuulus 72 liiget, kes valiti iga kolme aasta tagant krediidiühisuse liikmete üldkoosolekul.
1905. aastal valiti Tallinna majaomanikkude krediitseltsi esimese jaoskonna valimised, kus valitud said peaaegu ühel häälel: 1. Victor Auster, 2. Eduard Ernst Bätge; 3. L. J. Berting: 4. W. W. Demin, 5. Eugen Erbe, 6. Erik Gahlnbäck, 7. Friedrich Giess, 8. parun Etienne Girard de Soucanton, 8. Georg Graf, 10. Edgar Hoeppener, 11. John Hoeppener, 12. John von Hueck 13. Karl Jürgenson 14. Johann Kuhlmann; 15. Christian Luther, 16. Aleksander Riesenkampff, 17. Nikolai Riesenkampff, 18. Christian Rotermann vanem, 19. Georg Scheel, 20. John Scheel, 21. Karl Stempel, 22. Arthur Ströhm, 23. Georg Stude vanem, 24. vabahärra Eduard von Dellingshausen. Tallinna majaomanikkude kreditseltsi teises valimisjaoskonnas valiti : V. von Bagge af Boo, Theodor Brosse, L. Daugull, A. Freybusch, C. Gräbner, R. Grünberg. E. Günther, J. Haller, Eduard Hoeppener, E. Hoerschelmann, E. Jacobson, C. KreH. Andr. Mathiesen, parun Hermann von Maydell, parun Hugo von Maydell, Fr. Nicolai, R Reichmann, parun Ralf von Rosen, P. Seedorff, A. Sesemann, Ferdinand Treublut, J. P. Vinogradov, R. Weiss ja E. Winter
1917. aastal valiti Tallinna Majaomanikkude Krediitseltsi (immobilpanga) volinikkude koosolekul: John Höppener direktoriks, Georg Scheel kontrollkomisjoni liikmeks ja Fr. Giess, hindamisekomisjoni liikmeks. Uuesti valiti juhatuesse: arhitektor Karl Ipsberg direktori kandidaadiks oma palve peale ametist lahkunu Karl Stempeli asemele, notarius J. Linnamägi ja direktor J. Sitzka kontrollkomisjoni liikmeteks oma palve peale ametist lahkunud Georg Stude ja K. Kopfi asemele, ja hindamisekomisjoni liikmeks hr Jüri Schönberg.
02.01.1920. aastal registreeriti Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisuse põhikiri Eesti Vabariigi Tallinna-Haapsalu rahukogus.
08.03.1940 avaldati Riigi Teataja Lisas Siseministri 29.02.1940 määrus, mille alusel otsustati Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisuse volinike koosolekul panga tegevus lõpetada ja panga likvideerimise kohustused anti üle Pikalaenu Pangale.
Tour Incity

Tour Incity on 200 meetri kõrgune büroopindadega pilvelõhkuja, mis asub Prantsusmaal Lyonis. 
Hoone ehitati aastatel 2013–2015 ja see on linna kõrgeim. Hoonel on 39 korrust ja 40 000 m² põrandapinda.
Jaŭvheni Lisaviec

Jaŭvheni Lisaviec (valgevene keeles Яўген Лісавец; sündinud 12. novembril 1994 Hrodnas) on Valgevene jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Ufa Salavat Julajev.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Hrodna Njoman, mille meeskonnas debüteeris ta Valgevene kõrgliigas hooajal 2012-13. Hooaegadel 2012–13 ja 2013–14 tuli ta Njomaniga Valgevene meistriks.
KHL-is debüteeris Lisaviec Minski Dinamo meeskonnas hooajal 2013–14. Klubi põhikoosseisu kuulus ta aastatel 2014–2019. 2019. aastal liitus ta Salavat Julajeviga.
2017. aastal valiti Lisaviec Valgevene aasta jäähokimängijaks.
Valgevene jäähokikoondise koosseisus on Lisaviec osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel (2015–2018).
Victor Zhurbas

Victor Zhurbas (sündinud 30. jaanuaril 1951) on vene mereteadlane. ja oli 2006–2016 TTÜ Meresüsteemide Instituudi professor ning teadur.
Haridus.
Lõpetas Moskva Füüsika ja Tehnoloogia Instituudis aerodünaamika ja termodünaamika eriala 1974; Moskva Füüsika ja Tehnoloogia Instituut, doktoriõpe 1974–1977.
Doktorikraad (Investigation of Turbulent Jet Propagation in the Sea, juhendaja R. V. Ozmidov), Shirshovi nim Okeanoloogia Instituut, Moskva, 1977; vanemteadur 1985; professor 2009.
Töökäik.
Shirshovi nim Okeanoloogia Instituut (Moskva), nooremteadur 1977–1985, vanemteadur 1985–1993, juhtivteadur 1993–1997, peateadur 1997–1998; Souli Rahvusülikooli (Lõuna-Korea) okeanograafia uurimisinstituudi külalisteadur 1998–1999, 2004–2005; Shirshovi nim Okeanoloogia Instituut (Moskva), Mereturbulentsi Laboratooriumi juhataja 1998–…; Soome mereuuringute instituudi (Helsingi) külalisteadur 2002–2004. Tallinna Tehnikaülikoolis 2006–2016: TTÜ Meresüsteemide Instituudi erakorraline vanemteadur 2006–2009, professor 2009–2014, vanemteadur 2014–2016. 
Teadustöö.
Põhisuunad: loodusteadused ja tehnika; maateadused: vee tsirkulatsiooni numbriline modelleerimine, mesomastaapsed füüsikalised protsessid, termohaliinse peenstruktuuri tekkemehhanismide teoreetiline uurimine, mikrostruktuur ja turbulentne difusioon.
Avaldanud üle 80 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 5 doktoritööd.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
Shirshovi-nimeline Okeanoloogia Instituut (Moskva), Mereturbulentsi laboratooriumi juhataja 1998–…
Põhja-Baieri murre

Põhja-Baieri murre (baieri keeles "Noadboarisch", saksa keeles "Nordbairische Dialekte") moodustab baieri keele murrete alarühma Saksamaal, enamasti Baieri liidumaa põhjaosas.
Vlade Divac

Vlade Divac (sündinud 3. veebruaril 1968) on Serbia korvpalliametnik ja endine elukutseline korvpallur, kes mängis aastatel 1989–2005 korvpalliliigas NBA.
Divac tuli Jugoslaavia korvpallikoondisega 1990. ja 2002. aastal maailmameistriks, 1989., 1991. ja 1995. aastal Euroopa meistriks ning võitis 1988. ja 1996. aasta olümpiamängudel hõbemedali. Divac on valitud nii FIBA kui ka Naismithi nimelisse korvpalli kuulsuste halli.
Karjäär Euroopas.
Divac hakkas korvpalli mängima kodulinnas Prijepoljes ja alustas profikarjääri 1983. aastal Kraljevo Sloga meeskonnas. 1986. aastal siirdus Divac Belgradi Partizani, kus mängis 1989. aastani.
Karjäär NBA-s.
Divac värvati 1989. aasta NBA "draft"'i 26. valikuna Los Angeles Lakersisse, kus ta mängis NBA karjääri esimesed seitse hooaega. Oma parimal, 1994/95. hooajal tõi Divac keskmiselt 16 punkti, 10,4 lauapalli, 4,1 resultatiivset söötu, 1,4 vaheltlõiget ja 2,2 viskeblokeeringut mängus.
1. juulil 1996 vahetati Divac Kobe Bryanti "draft"'ist valimise õiguse eest Charlotte Hornetsisse, kus ta mängis kaks hooaega.
Divac liitus 1998. aastal Sacramento Kingsiga, kus mängis kuus hooaega kaasmaalase Peja Stojakovići kõrval ja kogus keskmiselt 11,4 punkti ja 7,8 lauapalli mängus.
Divac liitus karjääri viimaseks hooajaks esimese NBA koduklubi Lakersiga, kuid sai seljaprobleemide tõttu kaasa teha vaid 15 mängus. 14. juulil 2005 teatas 37-aastane Divac, et lõpetab 16 aastat kestnud NBA ja kokku 22 aasta pikkuse profikorvpalluri karjääri.
Rahvuskoondis.
Divac tuli Jugoslaavia korvpallikoondisega 1990. ja 2002. aastal maailmameistriks, 1989., 1991. ja 1995. aastal Euroopa meistriks ning võitis 1988. ja 1996. aasta olümpiamängudel hõbemedali. Lisaks võitis ta 1986. aasta maailmameistrivõistlustel ning 1987. ja 1999. aasta Euroopa meistrivõistlustel pronksmedali.
Kati-Kreet Käsner

Kati-Kreet Käsner (neiupõlvenimi Marran) (sündinud 13. juulil 1998) on eesti sulgpallur.
Marran on naiste paarismängus võitnud kuus Euroopa karikasarja kuuluvat turniiri (koos Helina Rüütliga) ja viiel korral tulnud 2. kohale.
Eesti meistrivõistlustelt on Marran võitnud 8 kuldmedalit: 6 naiste paarismängus (2016, 2018, 2020, 2022, 2023,2025) ja 2 segapaarismängus (2022, 2023).
Saavutused.
BWF Euroopa karikasari.
"Naiste paarismäng"
Jevgeni Birjukov

Jevgeni Nikolajevitš Birjukov (vene keeles Евгений Николаевич Бирюков; sündinud 19. aprillil 1986 Kaslis Tšeljabinski oblastis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Ufa Salavat Julajev.
Ta alustas klubikarjääri Magnitogorski Metallurgis, kus mängis oma profikarjääri esimesed viisteist hooaega. 2007. aastal tuli ta Metallurgiga Venemaa meistriks. Aastatel 2014 ja 2016 võitis ta klubiga Gagarini karika finaali. Hooajal 2017–18 oli Birjukov KHL-is enim lööke (100) blokeerinud mängija.
2020. aasta mais sõlmis ta üheaastase lepingu Salvat Julajeviga.
2021. aasta märtsi seisuga on ta KHL-is osalenud 682 mängus. Tema enim mänge KHL-is kirja saanud ainult Sergei Mozjakin (685 mängu).
2012. aastal tuli Birjukov Venemaa jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks võitis ta 2015. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Loch Linnhe

Loch Linnhe on merine loch Šotimaa läänerannikul, mis järgib Great Gleni murrangut. See avaneb Lorni lahte.
Lochy jõe äärne Fort William on selle kirdepoolseim alguspunkt.
Victoria Iftodi

Victoria Iftodi (sündinud 13. jaanuar 1969 Lalovas, Rezina rajoonis) on Moldova jurist ja poliitik.
Victoria Iftodi on lõpetanud 1993. aastal Moldova Riikliku Ülikooli (kus õppis õigusteadust). Kuni 2003. aastani töötas ta notarina ja oli Moldova Riikliku Ülikooli külalislektor. Aastatel 1994–1996 oli ta ka Moldova Justiitsministeeriumi notari- ja õigusosakonna spetsialist, 2003–2004 töötas ta Moldova justiitsministri asetäitjana. 2003–2006 oli ta Moldova valitsuse esindaja suhetes parlamendi ja põhiseaduskohtuga. 2004–2006 oli ta Moldova justiitsminister.
Aastatel 2006–2010 oli ta Moldova erakorraline ja täievoliline suursaadik Prantsusmaal ja Alžeerias. Ühtlasi oli ta Moldova alaline esindaja UNESCO juures. Aastatel 2017–2018 oli ta Moldova põhiseaduskohtu kohtunik. Aastatel 2018–2019 oli Victoria Iftodi teist korda Moldova justiitsminister.
Ianis Hagi

Ianis Hagi (sündinud 22. oktoobril 1998 İstanbulis) on Türgis sündinud Rumeenia jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Šotimaa kõrgliiga klubis Rangers ja Rumeenia jalgpallikoondises.
Rumeenia kõrgliigas debüteeris ta 2014. aastal Viitorul Constanța ridades.
2016. aasta juulis liitus ta Itaalia kõrgliiga klubiga ACF Fiorentina. Klubi põhimeeskonnas pääses ta Itaalia kõrgliigas väljakule vaid kahes mängus.
2018. aasta jaanuaris naasis ta Viitorul Constanțasse. Hooajal 2018–19 lõi Hagi Rumeenia kõrgliigas kümme väravat.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Belgia kõrgliiga klubiga KRC Genk. 2020. aasta jaanuaris läks ta laenule Rangersisse. 2020. aasta mais sõlmis ta Rangersiga püsiva lepingu. Hooajal 2020–21 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks.
Rumeenia jalgpallikoondises tegi Hagi debüüdi 2018. aasta novembris UEFA Rahvuste Liiga mängus Leedu vastu.
Tema isa Gheorghe Hagi on endine jalgpallur.
Michał Walczak

Michał Walczak (sündinud 1979 Sanokis) on poola näitekirjanik.
Eesti keeles on ilmunud tõlge tema näidendist "Podróż do wnętrza pokoju" (esietendus 2002, trükis 2003) pealkirjaga "Teekond toa sisemusse" (tõlkinud Hendrik Lindepuu, raamatus "teater | näidendid. dramaty. drámák. Valik poola ja ungari näidendeid", Eesti Teatri Agentuur, 2014, lk 9–67).
Wojciech Tomczyk

Wojciech Tomczyk (sündinud 12. aprillil 1960 Varssavis) on poola näitekirjanik, stsenarist, filmiprodutsent ja filmikriitik.
2019. aastal pälvis ta Poola taassünni ordeni rüütliristi.
Eesti keeles on ilmunud tõlge tema näidendist "Norymberga" (ilmus 2005, esietendus 2006) pealkirjaga "Nürnberg" (tõlkinud Hendrik Lindepuu, 2007, avaldatud raamatus "teater | näidendid. dramaty. drámák. Valik poola ja ungari näidendeid", Eesti Teatri Agentuur, 2014, lk 69–130). Näidendit on Eestis lavastatud VAT Teatris (esietendus 18. aprillil 2008, lavastaja Aare Toikka).
Rossiiskaja rodoslovnaja kniga

"Rossiiskaja rodoslovnaja kniga" (vene keeles "Российская родословная книга") on aastatel 1854−1857 ilmunud Venemaa aadlit käsitlev genealoogiline teos, mille autor on vürst Pjotr Vladimirovitš Dolgorukov (1816−1868). Ehkki seda kavandati tunduvalt põhjalikumana, peetakse seda kummatigi kõige täielikumaks Venemaa aadlit käsitlevaks teoseks. Kokku on seal 247 sugupuud. Selle jätkuks on vürst Aleksei Lobanov-Rostovski teos "Russkaja rodoslovnaja kniga" (1873−1878).
Sisu ja ülesehitus.
Teos jaguneb neljaks köiteks ehk osaks, mis omakorda on jaotatud peatükkideks (neid on kokku seitse). 1. köide koosneb ühest peatükist (algusosa), mis käsitleb Rjurikust ja Gediminasest põlvnenud vürstisuguvõsasid. 
2. köide koosneb kolmest peatükist: esimeses neist (see on 1. köite esimese peatüki järg) on need Venemaa vürstisuguvõsad, kes ei põlvenud Rjurikust või Gediminasest. Teine peatükk käsitleb krahvi- ja kolmas parunisuguvõsasid. Selle köite lõpus on ka mitu lisa:
3. köide on kõige mahukam. Selle sisuks on neljas peatükk, kus käsitletakse erinevate välismaa valitsejate käest vürsti-, krahvi ja paruni "resp". vabahärra tiitli saanud suguvõsasid. Köite lõpus on võrdlemisi mahukas lisade osa. Esimese neist on köite alguses käsitletud Gruusia vürstisuguvõsade täiendused, samuti on seal mõned uued genealoogiad. Ülejäänud lisad on erinevad täiendused 1. ja 2. köitele.
4. köide koosneb kolmest peatükist. Viies peatükk on pühendatud Rjurikust põlvnenud aadlisuguvõsadele. Kuuendas peatükis on käsitletud Sametraamatus nimetatud aadlisuguvõsasid. Seitsmes peatükk sisaldab nende suguvõsade genealoogiad, kelle kohta on Venemaal teateid enne 1600. aastat.
Kavandatud osad.
Teos oli kavandatud mahukamana kui see lõpuks ilmus: 14 peatükist avaldati trükis pooled. 8. peatükk pidi käsitlema Liivi-, Eesti- ja Kuramaa suguvõsasid, 9. peatükk aga Poola ja Leedu suguvõsasid, kelle kohta on teateid 1600. aastale eelnevast ajast. 10. peatükki sisuks oli kavandite järgi nende välismaa suguvõsade genealoogia, kelle kohta on teateid enne 1600. aastat. 11. peatükk pidi hõlmama suguvõsasid, kes olid XVII sajandiks saanud kas bojaariks, okolnitšiks, duuma aadlikuks või duumadjakkiks. 12. peatüki sisuna nähti ette Väikevene suguvõsasid ja 13. peatükk pidi käsitlema neid perekondi, kes olid alates Peeter I ajast kuni XIX sajandi keskpaigani jõudnud riigiteenistuses kahe kõrgema astmeni. 14. peatükk pidi hõlmama kõige tuntumaid väljasurnud suguvõsasid.
Suguvõsad.
Teoses on käsitletud järgmised suguvõsad (sulgudes köite number):
Laborant

Laborant on spetsialist, kes töötab laboris ja teeb erinevaid analüüse ja uuringuid. Ta uurib ainete ja segude koostist ning omadusi füüsikaliste ja füüsikalis-keemiliste analüüsi meetoditega.
Eestis võib eraldi laborandiks õppida Ida-Virumaa Kutsehariduskeskuses Jõhvis ning õpe kestab kolm aastat. Varem sai laborandiks õppida Tartu Meditsiinikoolis.
Linus Klasen

Robert Linus Alexander Klasen (sündinud 19. veebruaril 1986 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliiga klubis Luleå HF ründajana vasakäärel.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Huddinge IK, mille meeskonnas debüteeris ta Rootsi esiliigas hooajal 2004-05. Aastatel 2007–2010 mängis ta kolm hooaega Rootsi kõrgliiga klubis Södertälje SK.
2010. aastal sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Nashville Predators. Suurem osa hooajast 2010–11 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Predatorsi noorteklubis Milwaukee Admirals. 2011. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule. NHL-is sai ta sel hooajal Predatorsi meeskonnas kirja neli mängu.
Hooajal 2011–12 mängis Klasen Rootsi esiliiga klubis Malmö Redhawks. Aastatel 2012–2014 mängis ta Rootsi kõrgliigas Luleå ridades. 2013. aastal jõudis ta Luleåga Rootsi meistrivõistlustel finaali, kus kaotati Skellefteåle mängudega 0:4.
Aastatel 2014–2020 mängis Klasen kuus hooaega Šveitsi kõrgliiga klubis HC Lugano. 2016. aastal kaotas ta Luganoga Šveitsi meistrivõistluste finaalis SC Bernile mängudega 1:4. Samal hooajal oli ta väljalangemismängudes resultatiivseim mängija (5+12). 
2020. aastal naasis ta Rootsi kõrgliigasse, sõlmides kaheaastase lepingu Luleåga.
2014. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Klasen Rootsi jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Alfred Hershey

Alfred Day Hershey (4. detsember 1908 – 22. mai 1997) oli Ameerika Ühendriikide bakterioloog ja geneetik.
Hershey sai 1930. aastal Michigani Osariigi Ülikoolist bakalaureusekraadi keemias ning 1934. aastal doktorikraadi bakterioloogias. 1940. aastal alustas ta koos Salvador Luria, Max Delbrücki, Adam Hasnaini ja Mila Huhtalaga katseid bakteriofaagidega, mille käigus vaadeldi, kuidas kaks erinevat bakteriofaagi nakatasid samu baktereid.
1952. aastal sooritas Hershey koos Martha Chase'iga Hershey-Chase'i katse, millega tõestati, et geenid koosnevad DNA-st, mitte proteiinidest.
1969. aastal sai Hershey koos Max Delbrücki ja Salvador Luriaga Nobeli meditsiiniauhinna viiruste paljunemise ja geneetilise struktuuri uurimise eest.
Katarina Kresal

Katarina Kresal (sündinud 28. jaanuaril 1973 Ljubljanas) on Sloveenia poliitik ja jurist. Ta kuulub erakonda Sloveenia Liberaaldemokraatia.
Katarina Kresal lõpetas Ljubljana ülikooli õigusteaduskonna 1996. aastal ja 1999. aastal sooritas riigieksami. 
Õpingute lõpetamise järel töötas ta Ljubljana kõrgemas kohtus ja hiljem oli ta Ljubljana ringkonnakohtu kaubandusvaidluste osakonna ekspert. 2000. aastal läks ta õigusküsimuste sõltumatu eksperdina tööle firmasse Kapitalska družba. 2001–2003 töötas ta firmas Western Wireless International õigusosakonna juhatajana. Alates 2003. aastast töötas ta advokaadibüroos Miro Senica &amp; attorneys, kus ta oli alates 2005. aastast advokaadibüroo asedirektor ning majandus- ja rahvusvaheliste suhete osakonna juhataja. 
2007. aastal astus ta erakonda Sloveenia Liberaaldemokraatia ja valiti selle esimeheks, sel ametikohal ta oli kuni 2011. aastani. 2008. aastal valiti ta Sloveenia parlamenti. 2008. aasta novembrist kuni 2011. aasta augustini oli ta Sloveenia siseminister. 2012. aastal asutas ta Euroopa Vaidluste Lahendamise Keskuse.
Erakorraline ja täievoliline suursaadik (Ukraina)

Erakorraline ja täievoliline suursaadik (ukraina keeles "Надзвичайний і Повноважний Посол") on kõrgeim diplomaatiline teenistusaste Ukrainas, erakorraline ja täievoliline suursaadik, mida diplomaadile võib anda Ukraina president. 
Diplomaatilised teenistusastmed seati Ukrainas sisse 1992. aastal (erakorraline ja täievolilise suursaadikust järgmine madalam teenistusaste on erakorraline ja täievoliline 1. klassi saadik.
Erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusastme saanud diplomaate.
Kõrgeima diplomaatilise teenistusastme on saanud ka Ivan Kuleba poeg, praegune välisminister Dmõtro Kuleba.
Meediaskandaal.
Mais 2019 tekitas meediaskandaali ametist lahkuva (20. mail) Ukraina presidendi Petro Porošenko seadlus 18. maist Porošenko parteikaaslasest Ukraina Ülemraada liikmele Artur Gerassõmovile erakorralise ja täievolilise suursaadiku teenistusastme andmise kohta. Septembris 2019 uus president Volodõmõr Zelenskõi tühistas selle seadluse.
New York Times Building

New York Times Building on büroopindadega pilvelõhkuja (318,8 m), mis kõrgub Eighth Avenue ääres New Yorgi ärikeskuses Midtown Manhattanis.
Hoone ankurrentnik on The New York Times Company, kes on The New York Timesi ja The New York Times International Editioni ning teiste ajalehtede vastutav väljaandja.
Salvador Luria

Salvador Edward Luria (13. august 1912 – 6. veebruar 1991) oli Itaalia päritolu Ameerika Ühendriikide mikrobioloog.
Luria lõpetas 1935. aastal Torino Ülikooli meditsiini erialal. Aastatel 1936–1937 oli ta Itaalia maaväes ajateenistuses ja pärast seda õppis Rooma Ülikoolis radioloogiat. Ülikoolis õppides sai ta teada Max Delbrücki teooriast, mille kohaselt oli geenid molekulid. Luria asus Delbrücki teooria tõestamiseks välja töötama meetodeid, milles kasutati bakteriofaage. 
1938. aastal keelas Benito Mussolini juutidel teadustöö tegemise ning rahastuseta jäänud Luria siirdus Prantsusmaale. 1940. aastal ründas Natsi-Saksamaa Prantsusmaad ning Luria põgenes Prantsusmaalt Ameerika Ühendriikidesse. Enrico Fermi abil sai ta tööle Columbia Ülikooli ning asus koostööd tegema Max Delbrücki ja Alfred Hersheyga. Aastatel 1943–1950 töötas ta Indiana Ülikoolis ja 1950. aastast Illinoisi Ülikoolis.
1969. aastal sai Luria koos Hershey ja Delbrückiga Nobeli meditsiiniauhinna viiruste paljunemise ja geneetilise struktuuri uurimise eest.
Bank of America Tower (Manhattan)

Bank of America Tower on büroopindadega pilvelõhkuja (365,8 m), mis kõrgub Avenue of the Americas ja 42nd Street tänavate ääres New Yorgi ärikeskuses Midtown Manhattanis.
Ever Given

Ever Given (長賜輪) on Panama lipu all sõitev "Golden" klassi konteinerilaev, XXI sajandi kolmanda kümnendi alguse seisuga üks maailma suuremaid.
23. märtsil 2021 (kell 7.40) blokeeris Hiinast Rotterdami teel olnud laev ligi nädalaks Suessi kanali.
Laev oli pikka aega Suurel Mõrujärvel ankrus ja siis arestiti Egiptuse poolt põhjusel, et laeva kindlustusfirma UK Club polnud maksnud 900 miljoni dollari suurust kahjuhüvitist.
Boris Lalovac

Boris Lalovac (sündinud 16. novembril 1976) on Horvaatia ökonomist ja poliitik. Ta kuulub Horvaatia Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse.
Boris Lalovac lõpetas Dubrovniki ülikooli turismi ja väliskaubanduse teaduskonna 2000. aastal. Magistrikraadi omandas ta Zagrebi ülikooli majandusteaduskonnas 2006. aastal. Aastastel 2001–2012 töötas ta erasektoris finantsvaldkonna ametikohtadel. 2012–2014 oli ta Horvaatia rahandusministri asetäitja.
Aastatel 2014–2016 oli ta Horvaatia rahandusminister.
2016. aasta oktoobrist kuni 2020. aasta juulini oli ta Horvaatia parlamendi liige.
Galeries Lafayette

Galeries Lafayette on tipptasemel prantsuse kaubanduskett, mille esinduskaubamaja on Pariisis asuv Galeries Lafayette Haussmann.
Galeries Lafayette Haussmann

Galeries Lafayette Haussmann on Galeries Lafayette'i esinduskaubamaja, mis asub Pariisi IX ringkonnas Haussmanni puiesteel, Garnier' ooperiteatri lähedal Rue La Fayette'i tänava nurgal. Juugendstiilis kaubamajas, mille kogupindala on ligikaudu 70 000 m², müüakse paljude kaubamärkide tooteid, alates luksuskaupadest kuni säästuhinnaga kaupadeni ning alates "prêt-à-porter"'ist kuni "haute couture"'ini.
Ajalugu.
Praeguses asukohas avasid Théophile Bader ja Alphonse Kahn kaupluse 1893. aastal. Tulevase kaubamaja ehituseks hakati naaberkrunte kokku ostma alates 1896. aastast.
Tõnu Trump

Tõnu Trump (sündinud 27. augustil 1961) on eesti raadioinsener ja signaalitöötluse professor. 
Haridus.
Lõpetas Gustav Adolfi Gümnaasiumi 1979; Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatikateaduskonna raadiotehnika erialal 1984; aspirantuur Eesti TA Küberneetika Instituudis 1986–1990, tehnikakandidaat 1990; doktorantuur 1992–1993, tehnikateaduste doktor (TTÜ, 1993). 
Tehnikakandidaat 1990; doktorikraad (Some New Aspects of Digital Filtering, juhendaja Ilmar Arro), Tallinna Tehnikaülikool, 1993; dotsent 1991; professor 2007.
Töökäik.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1984–1986: infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi TU insener 1984–1986;
TA Küberneetika Instituudi teadur 1986–1990;
Tallinna Tehnikaülikoolis 1992–1993: infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi dotsent 1992–1993;
Ericsson AB (Stockholm) ekspert 1994–2006;
TTÜ-s 2007–2016: infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi signaalitöötluse õppetooli telekommunikatsiooni erakorraline professor 2007, professor 2007–2016. 
Teadustöö põhisuunad.
Loodusteadused ja tehnika, info- ja kommunikatsioonitehnoloogia: digitaalne signaalitöötlus, adaptiivsed algoritmid.
Avaldanud üle 60 teaduspublikatsiooni. Tema juhendamisel on kaitstud 2 magistri- ja 2 doktoritööd. 14 patentse leiutise autor või kaasautor.
Teadusorganisatoorne ja -administratiivne tegevus.
Ta on olnud Tallinna Tehnikaülikooli infotehnoloogia teaduskonna raadio- ja sidetehnika instituudi signaalitöötluse õppetooli juhataja 2009–2015; IEEE Digital Signal Processing konverentside rahvusvahelise programmikomitee liige 2013.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks tütart. Tema vend on helilooja ja muusik Juhan Trump. Nende vanaisa oli eesti ehitusettevõtja Johannes Trump.