Sarawaki osariik

Sarawak on Malaisia osariik, mis asub Kalimantani saare loodeosas, piirnedes kirdes Brunei ja lõunas Indoneesiaga.
2020. aasta Malaisia rahvaloenduse järgi oli Sarawakis 2 453 000 elanikku.
Osariigi kirdeosas Sarawaki jõe (malai keeles "Sungai Sarawak") ääres asub ajalooline pealinn Kuching, mis on ühtlasi suurim linn ning võimu- ja majanduskeskus. Teised suuremad linnad on Miri, Sibu ja Bintulu.
Sarawaki osariigi lipp põhineb ajaloolisel Sarawaki Raji lipul, mida kasutasid valged radžad, kes valitsesid piirkonda 19. sajandist kuni 1946. aastani. Lipul olev kollane värv esindab Kagu-Aasia kuninglikkust, mis on ka Brunei lipu oluline element. Sarawaki ja Brunei lipu diagonaalne must triip sümboliseerib jõudu, kuid Brunei kollane on heledam kui Sarawaki lipul kasutatud toon.
Etümoloogia.
Arvatakse, et nimi Sarawak on pärit kas:
Sarawak kannab ka nimetust "sarvlindude maa" ("Bumi Kenyalang"). Sarvlind on kohalike kogukondade jaoks oluline kultuurisümbol, mis on seotud mitmesuguste legendide, tseremooniate ja uskumustega. Dajakkide jaoks sümboliseerib sarvlind jumala vaimu, mistõttu tuleb lindu kohelda austusega. Kui sarvlindu nähakse lendamas üle maja või külastamas valdusi, peetakse seda hea õnne ja külluse märgiks. Ninasarviklindu on kujutatud ka osariigi vapil.
Ajalugu.
Kõige varasem teadaolev inimasustus Sarawakis pärineb umbes 40 000 aasta tagusest ajast, mil kütid-korilased elasid Niahi koobaste läänepoolses küljes, 110 km kaugusel Mirist edelas. Sealt on leitud inimese kolju, mis on vanim inimjäänus Malaisiast ja kogu Kagu-Aasiast.
Santubongi arheoloogiliselt alalt on leitud Hiina keraamikat, mis pärineb 8.–13. sajandist pKr Tangi ja Songi dünastia perioodist. Üks varasemaid ülestähendusi sõltumatust kuningriigist Borneol on pärit aastast 977 pKr, mil Boni (arvatavasti Borneo) valitseja saatis kirja Hiina keisrile. 1225. aastal kirjeldas Hiina ametnik Zhao Rukuo, et Bonil oli kaubanduse kaitseks sadakond sõjalaeva, mis viitab selle piirkonna kaubanduslikule tähtsusele. Marco Polo on oma mälestustes märkinud, et Tšhingis-khaani, Mongolite impeeriumi valitseja katsed vallutada "suurt Jaavat" (Euroopa nimi Brunei võimu all oleva Borneo kohta) ebaõnnestusid korduvalt.
14. sajandist pärit Hiina annaalides on kirjas, et Borneo valitseja tungis Sarawaki ja Sabahi piirkonda ning sai need enda haldusesse. Näiteks mainitakse Jaava saarelt pärit käsikirjas Nagarakretagama, mille kirjutas Prapanca 1365. aastal, Borneod kui Hindu Majapahiti impeeriumi koosseisu kuuluvat osariiki, mis pidi igal aastal maksma andamit. 1369. aastal alustas Sulu piirkond, mis oli varem olnud osa Majapahitist, edukalt mässu ja ründas seejärel Boni kuningriiki, tungides Borneo kirdeossa. Hiljem rüüstasid nad kuningriigi pealinna, võttes kaasa aardeid ja kulda, sealhulgas röövides kaks püha pärli. Majapahiti laevastik suutis sulud eemale peletada, kuid Boni jäi pärast rünnakut nõrgemaks. Hiina ürikutes aastast 1371 kirjeldatakse Bonit kui vaest ja täielikult Majapahiti kontrolli all olevat kuningriiki. 
15. sajandi keskpaigas sattusid Sarawaki rannikualad taas Brunei impeeriumi mõju alla. 16. sajandil loodi ka Sarawaki sultanaat, mis eksisteeris peaaegu pool sajandit, kuni see 1641. aastal taas Bruneiga ühendati. 19. sajandi alguseks oli Brunei impeerium languses, säilitades vaid nõrga kontrolli Sarawaki rannikupiirkondade üle, mida tegelikult valitsesid pooleldi iseseisvad malai juhid. 1820.–1830. aastatel puhkesid piirkonnas kõrgete maksude tõttu rahutused, rannikust kaugemal toimusid sõjalised kokkupõrked "iban"'ite ja "kenyah-kayan"'i hõimuliidu vahel.
1839. aastal jõudis Sarawakisse Briti maadeavastaja James Brooke, kelle perekond valitses piirkonda pika aja vältel (aastatel 1841–1946). Valgeteks radžadeks nimetatud Brooke’i valitsus viljeles patroniseerivat valitsemisstiili, moodustades Sarawakis kindlad administratiivüksused ja juriidilise raamistiku. 1867. aastal loodi seadusandlikku funktsiooni täitev Ülemnõukogu, kuhu kuulusid peamiselt malai pealikud. Aastatel 1853–1862 toimusid Sarawakis mitmed ülestõusud Brooke’i valitsuse vastu, kuid kõik need suudeti kohaliku hõimude toel edukalt maha suruda. 19. sajandi lõpus hõimudevahelised sõjad lõpetati.
1941. aastal tähistati Sarawakis Brooke’i valitsemise sajandat aastapäeva. Pidustuste käigus kuulutati välja uus põhiseadus, mis oleks piiranud radža võimu ja andnud Sarawaki rahvale valitsemises suurema rolli. Seda põhiseadust ei jõutud aga täielikult rakendada, sest Jaapani okupatsioon Teise maailmasõja ajal katkestas reformid. Liitlasväed alustasid operatsiooni Semut, mille eesmärk oli saboteerida Jaapani tegevust Sarawakis. Põhja-Borneo lahingu käigus maabusid Austraalia väed 20. juunil 1945 Lutongi-Miri piirkonnas ning liikusid edasi Marudi ja Limbangi suunas, kuid peatasid operatsiooni enne Sarawaki täielikku vabastamist. Pärast Jaapani kapitulatsiooni alistusid okupatsiooniväed 10. septembril 1945 Austraalia vägedele Labuanis.
Pärast sõda loovutas viimane valge radža Charles Vyner Brooke Sarawaki Suurbritanniale, misjärel piirkonnast sai 1. juulil 1946 Briti kroonikoloonia. Selline anneksioon tekitas tugeva vastuliikumise, mis saavutas haripunkti Sarawaki teise koloniaalkuberneri Duncan Stewarti mõrvamisega 1949. aastal.
22. juulil 1963 andsid britid Sarawakile omavalitsuse, sama aasta 16. septembril liideti piirkond Malaisia Föderatsiooniga. Föderatsiooni loomisele seisid esialgu vastu Filipiinid ja Indoneesia, samuti Sarawaki kommunistlik liikumine. 1962. aastal puhkes Brunei mäss, mille järel Indoneesia president Sukarno saatis Sarawakisse relvastatud vabatahtlikud ja hiljem ka sõjaväe. 1965. aasta aprillis toimus Plaman Mapu lahing, mis oli kokkupõrke märkimisväärseim sündmus. Indoneesia lüüasaamine selles lahingus kiirendas Sukarno langust ja tema asendamist Suhartoga. 11. augustil 1966 sõlmiti leping, mis lõpetas vastasseisu ning normaliseeris suhted Malaisia ja Indoneesia vahel. 
Kommunistlik liikumine kasvas alates 1950. aastatest ja jõudis haripunkti 1970. aastatel, mil loodi Põhja-Kalimantani Kommunistlik Partei. See konflikt lõppes ametlikult 1990. aastal, mil kommunistid allkirjastasid rahulepingu Malaisia valitsusega.
Loodus.
Asukoht.
Sarawaki osariigi kogupindala on ligikaudu 124 449 km². Osariik paikneb ekvaatorist veidi põhja pool, 0° 50’ ja 5° põhjalaiuse ja 109° 36' ja 115° 40' idapikkuse vahel. Sarawaki piirneb läänest Lõuna-Hiina merega, kirdest aga Sabahi osariigi ja Bruneiga.
Kliima.
Sarawaki on ekvatoriaalse kliimaga piirkond, kus esineb kaks mussooniperioodi. Kirdemussoon kestab tavaliselt novembrist veebruarini, tuues endaga kaasa tugevad vihmasajud. Edelamussoon on tavaliselt kuivem, kestes juunist oktoobrini.
Kui mussooniperioodid välja arvata, on osariigi ilmastik aasta ringi stabiilne. Keskmine ööpäevane temperatuur jääb vahemikku 23–32 °C. Õhutemperatuur on kõige kõrgem augustis, kus on see keskmiselt 31,5 °C, ja kõige madalam veebruaris, kus on see keskmiselt 23 °C.
Õhuniiskus on pidevalt suur, tavaliselt üle 68%. Aasta keskmine sademete hulk on 330–460 cm. Enim sajab novembrist veebruarini.
Pinnamood.
Geoloogiliselt jaguneb Sarawaki kaheks piirkonnaks: Sunda kilbiks, mis paikneb Batang Lupari jõest edelas, moodustades Sarawaki lõunatipu, ja Borneo geosünklinaaliks, mis paikneb Batang Lupari jõest kirdes, moodustades osariigi kesk- ja idaosa.
Lõuna-Sarawaki vanimad kivimid on moodustunud kambriumi ja permi ajastul, Põhja-Sarawaki omad aga kriidiajastul.
Maastik.
Sarawaki maastik jaguneb kolmeks peamiseks tüübiks: rannikuäärseks madalikuks, mägiseks sisemaaks ning rannikuäärse madaliku ja sisemaa vaheliseks alaks.
Rannikuäärne vöönd moodustab suure osa Sarawaki rannikust, olles kohati kuni 150 km lai. Seda piirkonda iseloomustavad turvasmullad, mangroovid, soometsad ja tõusulained. Piirkonnas on palju randu, näiteks Kuchingis asuv Damai rand ja Miris asuv Tanjung Lobangi rand.
Mägine sisemaa paikneb Indoneesia piiri läheduses. Keskmine kõrgus merepinnast on üle 300 m, kuid leidub ka kohti, kus see ületab 1200 m. Kõrgeim piirkond jääb kirdeossa, kus asub ka kõrgeim tipp – ligikaudu 2400 m kõrgune Murudi mägi. Maastikutüübile on iseloomulikud tihedad džunglid ning kiirevoolulised jõed ja kärestikud.
Rannikuäärse vööndi ja mägise sisemaa vahele jääb maastikutüüp, mis varieerub rannikumadaliku ääres olevatest madalatest lainjatest küngastest sisemaa mägise piirkonna piiril paiknevate mõõdukalt karmi olustikuga maastikeni. Vöönd külgeb üle kogu Sarawaki osariigi kirde-edelasuunalise telje, olles kohati kuni 200 km laiune. Selline madalate mäeahelikega lainjas maastik on sobiv piirkond elamiseks (suur osa elanikkonnast elab just seal).
Mullastik.
Sarawaki piirkonna mullastik on mõjutatud ekvatoriaalsest kliimast, mida iseloomustavad kõrge temperatuur ja sademerohkus. Vesi täidab mullastikuga seotud keemilistes protsessides (nt hüdrolüüs, hüdratsioon, oksüdatsioon) tähtsat osa. Samuti kiirendab mulla kujunemist taimestik, kuna lagunev taimmaterjal vabastab huumushappeid ja taime juured murendavad lähtekivimeid. Lagunenud orgaaniline aine moodustab viljaka pealmise mullakihi.
Taimestik.
Sarawaki taimestik on väga mitmekesine. Borneo saarel leidub umbes 15 000 taimeliiki, mis moodustab sellest ühe mitmekesisema taimestikuga ala. Näiteks on seal üle 3000 liiki puid, umbes 5000 liiki endeemseid õistaimi (moodustavad 34% kõigist saarel leiduvatest liikidest), 1700 liiki orhideesid ja 50 liiki lihasööjaid kanntaimi.
Taimed võivad kasvada tihedalt koos väga väikesel alal, näiteks on Sarawaki Lambir Hillsi rahvuspargis registreeritud 0,52 km² alal umbes 1200 puuliiki.
Sarawakis on ka palju kaitsealuseid taimeliike, näiteks Rumphi palmlehik ("Cycas rumphii"), osjalehine kasuariin ("Casuarina equisetifolia") ja hall avitsennia ("Avicennia marina").
Sajandeid on Sarawaki elanikud alal kasvavaid taimi ise kasutanud ja edasi müünud nii ravimiseks, toidu tegemiseks kui ka ehitusmaterjaliks. Nüüdisajal viiakse taimedega läbi uuringuid, et teha edusamme meditsiinivaldkonnas.
Loomastik.
Tänu ekvatoriaalsele kliimale on loomastik mitmekesine. Sarawakis on umbes 185 liiki imetajaid, 530 liiki linde, 166 liiki madusid, 104 liiki sisalikke ja 113 liiki kahepaikseid. Suur osa sealsetest loomadest on iseloomulikud just Borneo saarele ja neid ei esine Kagu-Aasia mandriosas, st endeemsed on 19% imetajatest, 6% lindudest, 20% madudest ja 32% sisalikest.
Sarawak järgib Rahvusvahelise Looduskaitseliidu (IUCN) soovitatud põhimõtteid, et tagada piirkonnas elavate liikide ja nende elupaikade säilimine. Looduskaitseliidu peamise soovituse kohaselt peaks 10% osariigi maismaast asuma kaitsealal. 1998. aastal võttis Sarawaki valitsus vastu metsloomade kaitse seaduse, millega keelati loomade ja neilt saadud saaduste kaubanduslik müük. Jahipidamist ei keelatud, kuna maapiirkonnad sõltuvad suuresti looduslikult saadud lihast.
Sarawaki piirkonnas leidub mitmeid kaitsealuseid loomi ja linde, kelle püüdmiseks, lemmikloomana pidamiseks või ekspordiks läheb vaja litsentsi. Sellised loomad on näiteks primaadid, saarmaslased, tupaialised ja okassealised, linnud aga näiteks kakulised, rähnlased, papagoilased ja jäälindlased.
Religioon.
Kuigi islam on Malaisia ametlik religioon, siis Sarawaki osariigis ametlik usund puudub ning võimaldatakse laiaulatuslikku usuvabadust.
Sarawak on ainus Malaisia osariik, kus kristlus on suurim religioon. 2020. aasta rahvaloenduse põhjal oli 50,1% elanikkonnast kristlased. Esimesed kristlikud misjonärid, kelleks olid anglikaani kiriku liikmed, saabusid piirkonda 1848. aastal. Peagi järgnesid neile roomakatoliiklased, 1903. aastal saabusid metodistid. Esialgu evangeliseeriti peamiselt hiina immigrante, kuid hiljem levis kristlus ka põlisrahvaste hulgas.
Sarawakis tegutseb mitu kristlikku konfessiooni, teiste hulgas Borneo evangeelsed misjonärid ja baptistid. Kristlus on levinud eelkõige "iban"'ite ja "bidayuh"'ide hulgas, kes on säilitanud ka olulise osa oma traditsioonilistest uskumustest ja rituaalidest.
Teiste usundite seas on levinud ka islam, mida järgivad peamiselt malailased ja melanaud. Osariigi parlamendil on volitused võtta vastu seadusi, mis käsitlevad islami küsimusi. Selliste sätete olemasolu võimaldab islamimeelse poliitika kujundamist Sarawakis ning islamistlike riigiasutuste loomist (nt šariaadikohtud).
Sarawakis on esindatud ka budism ja taoism, mida järgivad peamiselt kohalikud hiinlased. Väiksemad usundid on "bahá'í" usk, hinduism, sikhism ja põlisrahvaste animism.
Rahvused ja keeled.
Sarawak on etniliselt ja keeleliselt väga mitmekesine piirkond. Elanikkonna hulgas on malailasi, hiinlasi, hindusid, eurooplaste ja asiaatide järeltulijaid, lisaks veel mitu põlisrahvaste rühma, kelle ühine nimetus on dajakid. Neil kõigil on oma keel, kombed ja tavad:
Sarawaki piirkonna ametlikud keeled on malai ja inglise keel.
Kultuur.
Sarawaki kultuur on rikkalik, peegeldades selle etnilist ja usulist mitmekesisust. Sarawakis on esindatud üle 40 etnilise rühma, mis kujundavad osariigi ainulaadset kultuuripärandit, milles segunevad põlisrahvaste, hiina ja malai mõjud ning ajalooline koloniaalminevik. Osariigi kultuuriline identiteet avaldub kõige selgemalt traditsioonilistes pidustustes, samuti kunstis, käsitöös ja muusikas.
Sarawaki festivalid peegeldavad selle kultuurilist ja religioosset mitmekesisust. Gawai Dayaki festival, mida tähistavad dajakid, märgib riisikoristuse lõppu. Selle raames toimuvad traditsioonilised tseremooniad, pidusöögid laulude ja tantsuga. Hari Raya Aidilfitri ja Hari Raya Haji on pidustused, mida tähistab malai kogukond, samas kui Hiina uusaasta on laialdaselt tähistatud hiina kogukonnas. Kuchingis toimub igal aastal rahvusvaheline Rainforest World Music Festival ehk vihmametsade maailmamuusikafestival, mis vahendab nii traditsioonilist muusikat üle kogu maailma kui ka tutvustab Sarawaki mitmekesist kultuuripärandit muusika, tantsu ja muude esinemiste kaudu.
Sarawak on tuntud oma traditsioonilise kunsti ja käsitöö poolest. Kohalikud rahvakillud, nagu "iban"'id ja "bidayuh"'id teevad puidu- ja tekstiilitööd, valmistades korve ja kudumeid, aga ka keerukate helmestega ehteid ja kübaraid. Sarawki pärisrahvad harrastavad traditsioonilist esituskunsti, sealhulgas tantsu, muusikat ja teatrit. Tarian Ngajat, traditsioonilist "iban"'i tantsu, esitatakse suurtel pidustustel, nagu Gawai Dayak.
Traditsiooniline Sarawaki arhitektuur hõlmab pikkmajade arhitektuuri, mis on "iban'i"te, "bidayuh"'ide ja teiste dajaki rahvaste kodud. Need suured, ühiselt jagatud elamud on valmistatud puidust ja asuvad tihti kõrgetel postidel, pakkudes sotsiaalset ruumi tervele külale. Pikkmajad on Sarawaki kohaliku elu olulised kultuurilised sümbolid.
Mitmes Sarawaki linnas on traditsiooniline malai arhitektuur kõrvuti koloniaalhoonete ja modernsete ehitistega. Sarawaki kultuuripärandi küla, mis asub Kuchingi lähedal, tutvustab erinevate etniliste rühmade traditsioonilisi maju ja annab aimu pärismaalaste eluviisist.
Sarawaki toidukultuur on segu põlisrahvaste, malai ja hiina mõjudest. Märkimisväärsed toidud on: 
Haldusjaotus ja poliitika.
Sarawaki osariik on jaotatud 12 ringkonnaks: Kuching, Sri Aman, Sibu, Miri, Limbang, Sarikei, Kapit, Samarahan, Bintulu, Betong, Mukah ja Serian. Viimane ringkond, mis 11. aprillil 2015 Sarawakis moodustati, oli Serian. Iga ringkond jaguneb omakorda väiksemateks ring- ja alamringkondadeks.
Sarawaki osariigi juht on kuberner, keda tuntakse ka kui Yang di-Pertua Negeri (malai keeles "see, kes on pandud maad juhtima"). Kuberneri nimetab ametisse Malaisia kuningas Yang di-Pertuan Agong (malai keeles "see, kes on tehtud isandaks") Malaisia föderaalvalitsuse soovitusel. Kuberner omakorda nimetab ametisse peaministri, kes on ühtlasi valitsusjuht. Tavaliselt saab peaministriks erakonna juht, kellel on enamus osariigi seadusandlikus kogus (assamblees). Demokraatlikult valitud esindajaid nimetatakse osariigi saadikuteks. 
Sarawaki poliitilist maastikku kujundavad selle etniline mitmekesisus ja ajalooline kontekst. Ajalooliselt on poliitilised parteid kujunenud nii kohalike kui ka riiklike sündmuste mõjul. Sarawaki poliitilised parteid võib jagada kolme peamisse rühma: kohalikud (Bumiputera Sarawak), mittekohalikud ja dajaki parteid. Need parteid on mänginud olulist rolli osariigi valitsemises, olles aja jooksul liitunud erinevate riiklike koalitsioonidega.
Malaisia põhiseaduse kohaselt on Sarawakil suurem autonoomia kui Malaka poolsaare osariikidel. Sarawaki seadusandlik kogu võtab vastu seadusi teemadel, mis ei kuulu Malaisia parlamendi pädevusse, näiteks haldus, tööhõive, metsandus, immigratsioon, kaubalaevandus ja kalandus. Sarawaki huvide kaitseks Malaisia föderatsioonis on Malaisia põhiseadusse lisatud kaitsemeetmeid:
Majandus.
Sarawaki majandus on Malaisia osariikide hulgas suuruselt neljas, moodustades 2023. aastal 9,1% sisemajanduse kogutoodangust (SKT). Selangor, Kuala Lumpur, Johor, Sarawak, Pulau Pinang ja Sabah moodustavad 73% Malaisia majandusest.
Sarawaki majandus põhineb enamjaolt loodusvaradel. Peamised ekspordiartiklid on puit, palmiõli, nafta ja gaas. 2023. aastal olid suurimad ekspordipartnerid Mandri-Malaisia ja Hiina.
Kuigi traditsioonilised tööstusharud, nagu nafta- ja gaasitööstus ning puidutööstus, moodustavad jätkuvalt suure osa Sarawaki majandusest, on järjest rohkem hakatud pöörama tähelepanu keskkonnasäästlikele lahendustele, näiteks biokütusele, vesinikutehnoloogiale. Sarawak on võtnud sihiks võidelda kliimamuutuse vastu, järgides 2015. aasta Pariisi kliimakokkulepet. Peale jätkusuutlikkuse on prioriteediks kõrgtehnoloogia ja kvalifitseeritud tööjõu kasutamine.
Sarawak on teinud koostööd Eestiga digitaristu ja e-riigi arendamise valdkonnas. 2017. aastal külastas Sarawaki delegatsioon eesotsas peaministriga Eestit, et leida võimalusi kiire interneti kasutuselevõtuks ja tutvuda e-riigi lahendustega (nt e-maksed). Sarawak on väljendanud huvi võtta Eesti eeskujul kasutusele e-residentsuse programm ja juurutada virtuaalreaalsuse tehnoloogiat meditsiinivaldkonnas, et Sarawakist kujuneks "Kagu-Aasia Eesti".
Turism.
Sarawak pakub ainulaadset reisielamust, sest piirkond on tuntud oma lopsakate vihmametsade, mitmekesise loomastiku ja rikkaliku kultuuripärandi poolest. Osariiki külastavad turistid, kes otsivad ennekõike kultuurielamusi ja looduskauneid vaateid. Sarawaki mitmekesine maastik sobib ideaalselt seiklusturismiks.
Peamised vaatamisväärsused on rahvuspargid.
Semenggohi looduskaitseala pakub külastajatele võimalust näha orangutane nende loomulikus elupaigas​, kaitseala keskuses tegeletakse loomade-lindude tagasiviimisega nende loomulikku elukeskkonda.
Mererandade kõrval köidavad turistide tähelepanu ka siseveekogud. Jõekruiisid pakuvad kauneid vaateid ja juurdepääsu traditsioonilistele pikkmajadele. Rejang, Malaisia üks pikimatest jõgedest (563 km) voolab läbi osariigi sisemaa Indoneesia piiri äärsetest mägedest Lõuna-Hiina merre, olles Sibu, Kapiti ja Belaga linnade peamine liiklusarter. Bakuni tamm, üks Kagu-Aasia suurimatest, asub ühe selle lisajõe Balui ääres. Turist võib külastada lõuna- ja idaranniku randasid või mõnda paljudest saartest, seal snorgeldada ja kilpkonni jälgida.
Turistide hulgas on populaarne Sarawaki kultuuripärandi küla, mis asub Santubongi mäe jalamil. See on vabaõhumuuseum, mis tutvustab osariigi erinevate etniliste rühmade traditsioonilisi elamuid ja elustiile. Iga päev toimuvad küla teatris uhkete kostüümidega muusika- ja tantsuetteasted.
Turism on Sarawaki majanduse oluline osa, pakkudes segu seiklustest, kultuuripärandist ja loodusimedest. Kaitseprojektid ja ökoturismi algatused on osariigi turismistrateegia lahutamatud osad.