tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Campeonato Brasileiro Série A

Campeonato Brasileiro Série A (tuntud ka kui Brasileirão) on Brasiilia kõrgeim jalgpalliliiga. Liiga sponsor on Assaí Atacadista, millega on liiga ametlik nimi Brasileirão Assaí.
Ajalooliste eripärade ja riigi suure geograafilise suuruse tõttu ei toimunud Brasiilias jalgpallis paljude osariikide vahelised meistrivõistlused enne 1959. aastat. Esimesteks meistrivõistlusteks oli Taça Brasil. Aastatel 1967–1970 oli kõrgliigaks Torneio Roberto Gomes Pedrosa. Esimesed ametlikud üleriigilised meistrivõistlused toimusid alles 1971. aastal. Praeguse formaadi sai kõrgliiga 2003. aastal. Enne seda selgus meister põhihooajale järgnenud väljalangemisturniiril.
Alates 2006. aastast mängib kõrgliigas 20 klubi. Kõik klubid peavad ühe hooaja jooksul kõrgliigas 38 mängu (19 kodu- ja 19 võõrsilmängu). Enim punkte kogunud klubi tuleb Brasiilia meistriks. Kõrgliiga hooaega kestab tavalisest maist detsembrini. Hooaja lõpuks neli viimaseks jäänud klubi langevad esiliigasse Campeonato Brasileiro Série B.
Alates 1959. aastast on Brasiilia kõrgliigas mänginud kokku 157 klubi. Brasiilia meistriks on tulnud 17 klubi. Edukaim klubi on 12 tiitliga Palmeiras, järgnevad kaheksa võiduga Santos, seitsme võiduga Corinthians ja Flamengo ning kuue võiduga São Paulo. Viiest edukamast klubist neli on pärit São Paulo osariigist, kuhu on läinud ka kõige enam meistritiitleid (kokku 34). São Paulo osariigile järgneb 17 võiduga Rio de Janeiro osariik.
Aastatel 1961–1965 tuli Santos Brasiilia meistriks rekordiliselt viiel korral järjest. Hüüdnime "Os Santásticos" kandnud Santose meeskonda kuulus teiste seas Pelé.
Klubid.
Campeonato Brasileiro Série A 2024 hooajal mängivad liigas järgmised 20 klubi:
Statistika.
Enim väravaid.
Enim väravaid Brasiilia kõrgliiga klubides löönud mängijad. "2022. aasta hooaja seisuga". Paksus kirjas on toodud tegevmängijad.
Enim mänge.
Enim mänge Brasiilia kõrgliiga klubides pidanud mängijad. "2022. aasta hooaja seisuga".
General Lavrinenkov

General Lavrinenkov (vene keeles "Генерал Лавриненков") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302, "teine seeria") Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases Saksamaal 1990. aastal ja mida käitab kruiisiettevõte Orthodox Cruise Company. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, täielikult moderniseeritud. Laev sai nime Nõukogude kindrali Vladimir Lavrinenkovi auks.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 397 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1990. aastal. Dnepri Laevakompanii RE UkrRetšFlot ja hiljem eraettevõte ASK UkrRetšFlot on kasutanud General Lavrinenkovi 2008. aastani reisideks Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi. Samasugusteks reisideks kasutati ka sõsarlaevu Zirka Dnipra ja General Vatutin.
Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Venemaa Laevakompaniile Doninturflot Rostovis Doni ääres. Alates 2008. aasta oktoobrist sõidab General Lavrinenkov Venemaa lipu all välisturistidega, kuid 2012. aasta esimesele reisile Rostovist Doni ääres Moskvasse müüakse pileteid Vene rublade eest siseturistidele.
Viking Akun

Viking Akun (vene keeles "Викинг Акун") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302, "teine seeria") Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Saksamaal Boizenburgis VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases 1988. aastal ja mida käitas kruiisiettevõte Orthodox Cruise Company. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, täielikult moderniseeritud.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 393 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1988. aastal "Maršal Koševoi" nime all. Dnepri Laevakompanii RE UkrRetšFlot ((ПО Главречфлот, Межотраслевое государственное объединение Укрречфлот)ja hiljem eraettevõte ASK UkrRetšFlot on kasutanud Maršal Koševoid 2011. aastani Dnepril ja Mustal merel Kiievist Sevastopoli ja Odessani ning Kiievisse tagasi, kus kasutati ka sõsarlaevu Zirka Dnipra, General Lavrinenkov ja General Vatutin.
Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Venemaa Laevakompaniile Doninturflot Rostovis Doni ääres ja alates 2011. aasta oktoobrist sõidab jõereisilaev Venemaa lipu all. 2012. aastal kasutas Orthodox Cruise Company seda laeva Peterburi–Moskva liinil välismaa turistide jaoks. 2013. aasta aprillis nimetati laev ümber Viking Akuniks.
Dmitri Furmanov (laevaklass)

Dmitri Furmanovi klassi laevad on neljatekilised jõereisilaevad, mis ehitati aastail 1983–1990 VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau ja aastail 1990–1992 reorganiseeritud Elbewerft Boizenburg GmbH laevatehases Boizenburgis Saksamaal. Saksa DV-s tähistati selle klassi laevu tähisega BiFa 129 M (saksa keeles "Binnenfahrgastschiff 129 Meter" – 'rannasõidu-reisilaev 129 meetrit'). 
Seeria sai nime esimese selle klassi laeva, 1983. aastal vette lastud Dmitri Furmanovi järgi. Dmitri Furmanovi klassi alused on tuntud ka projekt 302 nime all. Projekti autor on Saksa Demokraatliku Vabariigi laevatehas Boizenburg.
Rohkem kui 3800 tonnise veeväljasurvega 129,10 meetrit pikki Dmitri Furmanovi klassi jõelaevu ehitati Venemaa Volga, Doni, Kama, Volga-Doni, Loode, Moskva, Ukraina Dnepri, Hiina Regal China Cruises ja Hollandi Oceandiva jõelaevakompaniidele kokku kakskümmend kaheksa ning need jagunevad nelja seeriasse: I, II, III (302M) ja IV (302MK).
Projekti 302 laevade esialgse nimega loetelu.
Ümbernimetused on sulgudes, kronoloogiliselt järjestatud:
Projekti 302 jõereisilaevad:
Kaadõr-ool Bitšeldei

Kaadõr-ool Bitšeldei (vene keeles Каадыр-оол Алексеевич Бичелдей, tõva keeles Каадыр-оол Алексей оглу Бичелдей; sündinud 2. jaanuaril 1950) on Venemaa poliitik, Tuva Ülemnõukogu esimees (1991–1993).
On sündinud Pestunovka alevis Ulug-Hemi kožuunis tööliste perekonnas, rahvuselt tõvalane.
1968. aastal lõpetas keskkooli. 1968–1970 õppis Kõzõli riikliku pedagoogilise instituudi filoloogiateaduskonnas. 1975. aastal lõpetas Mongoolia riikliku ülikooli idamaade asjatundja ja filoloogi erialal, filoloogia kandidaat. 
1975–1990 oli Tõva keele, kirjanduse ja ajaloo teadusinstituudis teadlane.
1990. aastal valiti ta Tõva Vabariigi ja Venemaa Föderatsiooni deputaadiks, Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu liikmeks.
1991–1993 oli Tuva ANSV Ülemnõukogu esimees. 1993. aasta detsembris valiti ta Tõva Vabariigi Ülemnõukogu deputaadiks, alates 6. jaanuarist 1994 kuni 29. juunini 1998 oli ta Tõva Vabariigi Ülemnõukogu esimees. 1996–1998 oli Venemaa Föderatsiooninõukogu liige.
1999. aastal valiti ta Venemaa Riigiduumasse, mille liige ta oli kuni 2003. aastani.
Aastatel 2012–2015 oli ta Tõva Vabariigi haridus- ja teadusminister.
Kaadõr-ool Bitšeldei on 5. klassi tõva keele õpiku, sõnastiku ja venelaste jaoks koostatud tõva keele õpiku autor. Tal on ilmunud üle 40 artiklit tõva keele, kultuuri, religiooni ja filosoofia kohta.
On abielus, tal on kolm last.
Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu

Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu (vene keeles "Верховный Совет Российской Федерации"; aastatel 1938–1990 Vene NFSV Ülemnõukogu, "Верховный Совет РСФСР") oli aastatel 1990–1993 tegutsenud riigivõimu kõrgeim organ, esimene pidevalt tegutsenud Venemaa Föderatsiooni parlament pärast 1917. aasta septembrit.
Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu koosnes kahest kojast – Rahvuste Nõukogust ja Vabariigi Nõukogust – ja see valiti Venemaa Föderatsiooni Rahvasaadikute Kongressi poolt, olles viimase organ.
21. septembril 1993 andis Venemaa president Boriss Jeltsin välja seadluse nr 1400 "Venemaa Föderatsiooni etapiviisilisest konstitutsioonilisest reformist". Selle seadlusega saadeti Ülemnõukogu ja Rahvasaadikute Kongress laiali. Kohe pärast seadluse väljakuulutamist kokku tulnud Venemaa Föderatsiooni Konstitutsioonikohus kuulutas seadluse konstitutsioonivastaseks.
4. oktoobril 1993 aeti Rahvasaadikute Kongress ja Ülemnõukogu Venemaa presidendi Boriss Jeltsini käsul tankidega laiali.
Venemaa Föderatsiooni Ülemnõukogu likvideeriti 1993. aasta Venemaa Föderatsiooni Põhiseadusega ja asendati Venemaa Föderatsiooni Föderaalkoguga, mis koosneb kahest kojast: föderatsiooninõukogust ja riigiduumast.
Mongoolia Riiklik Ülikool

Mongoolia riiklik ülikool (mongoli keeles Монгол Улсын Их Сургууль) on Mongoolia vanim ülikool.
Aastal 1942 asutatud ülikool asub Ulaanbaataris.
Ülikoolis õpib üle 21 000 üliõpilase.
Tõvalased

Tõvalased ehk tuvalased ehk tõvad (tõva keeles тывалар "tõvalar"; türgi keeles "Tuva Türkleri" või "Tuvalar"; mongoli keeles "Tuva Uriankhai") on Lõuna-Siberis elav turgi rahvas. Ajalooliselt on nad tuntud ka mongolikeelse nime järgi "urjanhaidena".
Tänapäeval on tõvalasi kokku üle 280 000, neist 236 000 Venemaal, 31 823 Mongoolias (5169 tõvalast, 26 654 urjanhaid) ja umbes 3900 Hiinas. 2010. aasta andmetel moodustasid tõvalased 82,0% Venemaa koosseisu kuuluva Tõva Vabariigi elanikkonnast. Eestis elas 2021. aasta rahvaloenduse andmetel 6 tõvalast.
Tõvalased kõnelevad turgi keelte hulka kuuluvat tõva keelt, nende etniliste juurte seas on mongoli, turgi ja samojeedi rahvad. Levinumad võõrkeeled on vene ja mongoli keel.
Tõvalaste ajalooline asuala jaguneb üheksaks kožuuni-nimeliseks piirkonnaks: Todža, Salchak, Oyunnar, Hemtšik, Khaasuut, Shalyk, Nibazy, Daavan &amp; Choodu ning Beezi. Esimest nelja neist valitsesid uriankhai mongoli vürstid, ülejäänuid bordžigiti mongoli vürstid.
Ajalooliselt on tõvalased olnud karjakasvatajaist rändrahvas. Tuhandeid aastaid on nad kasvatanud kodukitsi, lambaid, kaameleid, põhjapõtru, veiseid ja jakke. Traditsiooniliselt on nad elanud vildiga kaetud jurtades või kasetohu või nahkadega kaetud tšummides, mida nad aastaaegade vaheldudes kolivad ühelt karjamaalt teisele.
Tõvalaste traditsiooniline usund on tengriismiga läbi põimunud Tiibeti budism.
Tõva muusikast on kõige tuntum kõri- või kurgulaul, selle viljelejad on korduvalt esinenud ka Eestis.
Urjanhaid.
Rahvanime "urjanhaid" tähendus on segane. Mongolid nimetasid nii kõiki metsarahvaid, sealhulgas tõvalasi. Ka Mongoolias endas on rahvaid, keda selle nime all tuntakse. Sama nime varianti "Uraŋxai" kasutati jakuutide kohta. Venelane Pavel Nebolsin kirjeldas 1850. aastail Volga kalmõkkide Uranhu klanni. Veel üht sama nime varianti "Orangkae" (오랑캐) tarvitati Koreas kõigi "barbarite" kohta, kes elasid Koreast põhjas.
Tõva keel

Tõva keel (varem tuva keel; tõva keeles "тыва дыл" 'tõva dõl') on turgi keel, mida kõnelevad tõvad, peaasjalikult Lõuna-Siberis asetsevas ja Venemaa koosseisu kuuluvas Tõva Vabariigis. Selle lähemad sugulased on hakassi ja altai keel.
Tõva keeles on arvukalt mongoli, tiibeti ja uuemal ajal ka vene laene. Vähemal määral kõneldakse tõva keelt Hiina Rahvavabariigis ja Mongoolias. Tänapäeval pruugib tõva keelt emakeelena umbes 265 000 inimest. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Venemaal tõva keele oskajaid 253 673 inimest.
Tõvas kõneldav tõva keel jaguneb nelja murderühma: läänemurre, keskmurre, kirdemurre ja kagumurre. Lisaks on tõva keelel väiksemad džungaari, tsengeli ja duha murded, mida pole tänini kuigi põhjalikult uuritud.
Tänapäevane tõva kirjakeel Venemaal kasutab täiendustega kirillitsat. Algselt tarvitati tõva keeles kirjutamiseks siiski mongoli kirja. 1930. aastal koostas buda munk Monguš Lopsang-Tšinmit (ehk Lubsan Žigmed) ka ladina kirjaviisi, milles trükiti mõned raamatud ja ajalehed, samuti aabitsad ja õpikud täiskasvanutele. 1943. aasta septembris asendati see kirjaviis praeguse kirillitsaga. Viimasel ajal on tehtud uusi ettepanekuid ladina tähestiku kasutuselevõtuks.
Kumulatiivlaeng

Kumulatiivlaeng on silindriliselt metallkoonustühemiku taha paigaldatud tavalõhkelaeng, mille plahvatuse korral on ligikaudu 50% plahvatuse energiast koonuse teljest kitsalt fokuseeritult eemale suunatud. Kasutatakse sellise ilmingu läbistamisefekti. Laengu plahvatuse tulemusena moodustub koonuse (sfääri) metallmaterjalist (vask, uraan, tantaal jne) sulametallijuga. Selliseid laenguid kasutatakse paksude terasplaatide (soomuse), betoonkonstruktsioonide jm läbistamiseks/lõikamiseks.
Kõige suurem purustusefektiivsus saavutatakse siis, kui purustatav/lõigatav materjal paikneb lõhkekohast fookuskaugusel, sest sellel momendil on joa pikkus optimaalne.
Plahvatuspõlemine

Plahvatuspõlemine on lõhkeaines 400–1000 meetrit sekundis leviv füüsikalis-keemiline protsess, mille tulemusena leiab aset plahvatus. Kui põlemistsooni levik aines on aeglasem, on tegemist põlemisega, kui kiirem, siis nimetatakse toimuvat detonatsiooniks.
Plahvatuspõlemise käigus eralduv energiahulk on võrdne detonatsioonil vabaneva energiaga, kuid kuna reaktsiooni kestus on pikem, siis jääb vabanev võimsus oluliselt väiksemaks.
Plahvatuspõlemine on iseloomulik paiskavatele lõhkeainetele (näiteks must püssirohi), kuna selle käigus tekkivate plahvatusgaaside rõhk suureneb aeglasemalt ja sellest tulenevalt omandab plahvatus ka paiskava iseloomu.
Plahvatuspõlemisel aset leidev keemiline reaktsioon toimub tavaliselt nii õhu kui ka lõhkeaine enda koostises oleva hapniku arvel.
Kapseldetonaator

Kapseldetonaator on süütenööri otsa ühendatav ja kesta pressitud laeng, mille ülesandeks on süütenöörilt tuleva leegi ülekandmine lõhkelaengule plahvatuse esilekutsumiseks.
Kapseldetonaator koosneb tavaliselt ligikaudu 7 mm läbimõõduga ja 45–50 mm pikkusega ühest otsast suletud metallkestast, mille suletud ots on täidetud tugevdatud võimsusega brisantse lõhkeainega (tavaliselt massiga 1–1,5 g) ning millele on tihti lisatud ka initsieerivast lõhkeainest valmistatud primaarlaeng, mille ülesandeks on süütenöörilt saadava tuleimpulsi toel detoneerida brisantne põhi- ehk sekundaarlaeng.
Detonaatori suletud ots on sageli valmistatud nõgusa põhjaga ehk kumulatiivsüvendiga, et plahvatuse impulssi paremini edasi kanda.
Kapseldetonaator koos süütenööriga moodustab süütli.
Elektrisütikut sisaldav kapseldetonaator on elektridetonaator.
Elektridetonaator

Elektridetonaator on elektrisütikut sisaldav kapseldetonaator, mida kasutatakse lõhkelaengute initsieerimiseks elektrivoolu abil.
Toimeaja alusel liigitatakse elektridetonaatorid hetk-, lühiviit- ja viittegevusega detonaatoriteks. Kui hetkdetonaator annab elektriimpulsi otse primaarlaengule, mis kutsub kohe esile plahvatuse, siis lühiviit- ja viittegevusega elektridetonaatoritel on elektrisüüturite hõõgniidi ja primaarlaengu vahel viiteelement. See tagab oma põlemiskestusega ettenähtud pikkusega viivituse impulsi saamise, enne kui süütab detonaatori primaarlaengu ja kutsub sellega esile sekundaarlaengu ning sellega ka detonaatori enese plahvatuse. Viitekestus lühiviittegevusega detonaatoritel on 15–300 millisekundit ja viittegevusega detonaatoritel 0,5–100 sekundit.
Elektridetonaator koosneb tavaliselt seda ümbritsevast detonaatori kestast, kaitsekapslist, juhtmetest (mis sisenevad kaitsekapsli kaudu detonaatorisse ja on kinnitatud hõõgsilla ehk süütepea külge), primaarlaengust ja sekundaarlaengust ning vajadusel ka viiteelemendist.
Elektrilõhkamise kasutamisel peab elektridetonaatoreid ja muid elektrilõhkevõrgu komponente hoidma ohutul kaugusel elektriülekandeliinidest ning raadio- ja televisioonisaatjatest, et vältida elektridetonaatorite iseeneslikku rakendumist elektriülekandeliinide tekitatava madalsagedusliku elektromagnetvälja mõjul.
Elektridetonaatorite kasutamine on vajalik, kui soovitakse ühel ajal lõhata mitu lõhkelaengut.
Elektrisütik

Elektrisütik ehk elektrisüütur on elektrivoolu tuleimpulsiks muutev elektridetonaatori osa.
Süüturit läbiv elektrivool kuumutab hõõgniiti, mis süütab seda ümbritseva süütepea ning edasi levib impulss juba kas primaarlaengule või viiteelemendile ja sealt primaarlaengule.
Ivar Must

Ivar Must (sünninimega Igor Tsõganov; sündinud 7. mail 1961 Tallinnas) on Eesti helilooja ja muusikaprodutsent.
Ivar Must on 2001. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võitnud Eesti eurolaulu "Everybody" meloodia autor.
Mõrv golfiväljakul

"Mõrv golfiväljakul" on Agatha Christie 1923. aastal avaldatud kriminaalromaan, milles astuvad üles Hercule Poirot ja Arthur Hastings.
Jutustuse sündmused toimuvad Prantsusmaal. Seal tutvub kapten Hastings Dulcie Duveeniga, kellega hiljem abiellub.
Välislingid.
Hans Herbjørnsrud

Hans Herbjørnsrud (2. jaanuar 1938 Heddal – 15. november 2023 Notodden) oli norra kirjanik. 
Oma teostes mängis ta tihti norra kahe keelevormi (bokmåli ja nynorski) ja murrete erinevustega. Tema tegelased on tihti keeleliselt loomingulised, segavad ja leiutavad keelevahendeid ning mõnikord hakkavad keelemängudesse takerdudes oma identiteeti kaotama.
Herbjørnsrud kasvas üles Telemargi maakonnas ja sai talupidajaks. Pärast mõnda aega õpetajana töötamist hakkas ta neljakümnendates eluaastates lugusid kirjutama. Esimese lühijutukogu avaldas ta 1979. aastal ning sai selle eest ka aasta debüüdipreemia. Hiljem on ta saanud veel mitu olulist kirjandusauhinda. 
Tema jutte on tõlgitud mitmesse keelde, sealhulgas saksa, inglise, prantsuse, vene ja hindi. Tema mänguline murrete kasutus teeb tõlkimise keeruliseks. Juttu "Kai Sandemo" (1997) peeti kaua aega tõlkimatuks. Zürichi ja Müncheni ülikoolid võtsid ette mitmeaastase ülesande tõlkida see saksa keelde ning avaldasid tõlke 2005. aastal. Nad viisid jutu tegevustiku Šveitsi ja asendasid norra keele variandid ja murded saksa keele variantide ja murretega.
Associação Portuguesa de Desportos

Associação Portuguesa de Desportos on 1920. aastal asutatud Brasiilia jalgpalliklubi.
Klubi kodulinn on São Paulo.
George Martin

 
Sir George Henry Martin (3. jaanuar 1926 London – 8. märts 2016) oli inglise muusikaprodutsent, arranžeerija ja helilooja, keda enim tuntakse The Beatlesi produtsendina.
George Martini pärand on mitmekesine ja mõjukas, hõlmates koostööd selliste ansamblite ja lauljatega nagu UFO, Ultravox, Jeff Beck, Celine Dion, Peter Sellers ja .
1950. aastad.
1950. aastal, kui Martin EMI-sse tööle asus, pandi ta vastutama plaadifirma Parlophone eest. Ta arendas oma produktsioonioskusi töötades komöödiaplaatidega, mida avaldasid näiteks Peter Ustinov ning Spike Milligan ja Peter Sellers raadiosarjast "The Goon Show". 
1960. aastad.
1960. aastatel alustas ta koostööd The Beatlesiga, olles algselt rohkem sisse võetud bändi karismast kui nende muusikast. 1962. aastal sõlmis ta The Beatlesiga lepingu, ja kui temast sai nende produtsent, algas ansambli tõeline tähelend. Ta töötas kõigi The Beatlesi albumite kallal ning juhtis hilisemaid väljaandeid, sealhulgas 2006. aastal ilmunud remikside plaadi "Love" loomist. 
Hiljem oli George Martin Elton Johni singli "Candle in the Wind" produtsent, millest sai kõigi aegade müüduim singel.
1970. aastad.
1972. aasta oktoobris alustas Martin taas koostööd Paul McCartneyga, et toota ansambli Wings nimilugu James Bondi-filmile "Ela ja lase teistel surra" ("Live and Let Die"), millest hiljem tegi oma versiooni Guns N' Roses.
1974. aasta 17. aprillil alustas Martin tööd ansambli America albumiga "Holiday". 1976. aastal anti välja ansambli American Flyer debüütalbum. Martin nimetas seda suurimaks pommiks, mida ta eales teinud. Kokku juhtis ta seitsme America albumi produtseerimist.
Kapsapea

"Kapsapea" on Oskar Lutsu ühevaatuseline komöödia.
Selle peategelane on taluperemees Saamuel Pliuhkam, kes igatseb näituse auhinda ning püüab seepärast petta välja saunanaise Krõõda hiigelsuurt kapsapead. Näidendi lõpul selgub, et näitus peeti juba eelmisel nädalal ära.
Teose esimene väljaanne ilmus 1913. aastal. Sestsaadik on seda korduvalt lavastatud, näiteks 2011. aastal Võru Linnateatris (peaosas muusik Jaan Pehk).
Kapsapea kuulub Sirgasmäe tsüklisse.
Näidendi põhjal valmis 1993. aastal Riho Undi multifilm "Kapsapea", mille järjed "Tagasi Euroopasse" (1997) ja "Saamueli internet" (2000) puutuvad Lutsu loominguga küll kokku vaid peategelase Saamuel Pliuhkami kaudu.
"Kapsapea" instseneeringuid on korduvalt lavastatud Eesti teatrites. Kirjandusloolase Ants Järve hinnangul on see "eesti näitekirjanduse parim ühevaatuseline komöödia".
Kärner

Kärner on eesti ja saksa perekonnanimi. See tuleneb saksa keelest pärinevast, praeguseks vananenud laensõnast "kärner" ("Gärtner"), mis tähendab aednikku.
Nimede eestistamisel anti Kärneri-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Aarla, Illissoo, Kannel, Kaseniit, Kändaru, Käreväli, Laul ja Loitloo.
2012. aasta 11. jaanuari seisuga oli rahvastikuregistrisse kantud 538 perekonnanime Kärner kandvat inimest.
2008. aastal koostatud levinumate eesti perekonnanimede tabelis oli Kärner 213. kohal.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kärner 513 inimesel: 237 mehel ja 276 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kärner meeste puhul 222. ja naiste puhul 203. kohal.
Maido Saar

Maido Saar (sündinud 23. mail 1957 Pärnus) on eesti koreograaf.
Maido Saar on tantsuseltsi Lee looja ja kunstiline juht. Samuti on tema loodud rahvatantsurühm Kagu Kabujalakõsõ. 
Tantsijana osales Maido Saar tantsupeol esimest korda 1977. aastal. 1982. aasta tantsupeol värbas üldjuht Mait Agu ta assistendiks. 
Ta on olnud 2007. aasta noorte tantsupeo "Lävel" idee autor ning pealavastaja ja
XIX üldtantsupeo "Puudutus" kunstiline juht 2014. aastal. 
Maido Saare tantsudest on tuntumad "Polka burlesk", "Tule aga tule", "Kui merelt tulen ma...", "Konn astus". Tema tantsudest on välja antud raamat "Maido Saare tantsud I".
Sotsialistliku töö kangelane

Sotsialistliku töö kangelane (vene keeles Герой Социалистического Труда) oli aunimetus NSV Liidus aastatel 1938–1991, efektiivse töö eest antud kõrgeim aunimetus.
Jonna Tervomaa

Jonna Marika Tervomaa (sündinud 7. jaanuaril 1973 Forssas) on soome laulja ja laulukirjutaja. Ta sai tuntuks kümneaastasena, kui võitis lauluvõistluse "Syksyn Sävel" lauluga "Minttu sekä Ville". Täiskasvanuna alustas ta oma karjääri aastal 1998 omanimelise albumiga.
Tervomaa hittide hulka kuuluvad "Suljettu sydän" (1998), "Yhtä en saa" (1999), "Rakkauden haudalla" (2003), "Myöhemmin" (2004), "Se ei kuulu mulle" (2004).
John Ernest Walker

John Ernest Walker (sündinud 7. jaanuaril 1941 Halifaxis West Yorkshire'is) on inglise keemik.
Aastal 1997 sai ta Nobeli keemiaauhinna.
Johannes Bauer

Johannes Bauer (7. jaanuar 1884 Väike-Maarja – 9. jaanuar 1946 Rotterdam) oli Eesti diplomaat.
1920. aasta juulist kuni 31.detsembrini töötas ta Berliini saatkonnas esimese sekretärina, 1922. aastal oli Petrogradi konsulaadi ametnik. 1924. aastal oli Rotterdami aukonsulaadi sekretär ja asekonsul, 1925 kuni 1939 Rotterdami aukonsulaadi sekretär ja aukonsul, 1939. aasta augustist auasekonsul Rotterdamis. 
Isiklikku.
Ta oli abielus Amanda-Johanna Lauriga. Neil sündisid lapsed Wilhelm-Ernst ja Viktor-Alfred-Johann. Hiljem oli Johannes Bauer abielus Hilda-Katharina Schmidtiga.
Kirjandus.

Vladimir Bezobrazov

Vladimir Bezobrazov (vene keeles Владимир Михайлович Безобразов; 11. jaanuar 1857 – 17. september 1932 Nizza) oli vene kindral ja aastal 1906 Eestimaa kubermangus tegutsenud karistussalkade üldjuht.
Bezobrazov lõpetas aastal 1877 Paažikorpuse. Aastatel 1877–1878 võttis ta osa Vene-Türgi sõjast. 8. septembril 1896 määrati ta 9. Bugi ulaanipolgu komandöriks. Aastatel 1900–1904 oli Bezobrazov Tema Majesteedi keisrinna Maria Fjodorovna ratsakaardiväepolgu juht, 1904–1906 1. ratsakaardiväediviisi 1. brigaadi ülem, 1906–1909 ratsaväeohvitseride kooli juhataja. Aastatel 1909–1912 oli ta 2. ratsakaardiväediviisi juhataja, 1912–1915 kaardiväekorpuse ülem ning 1916. aastast kaardiväe vägede juhataja. 1917. aastal Bezobrazov arreteeriti, pärast bolševike võimuletulekut Venemaal läks ta Taani ja hiljem Prantsusmaale.
Tegevus Eestis.
Bezobrazov saabus (komandeeriti Peterhofist 1. ratsakaardiväediviisi 1. brigaadist) Tallinna 20. detsembril 1905. Tema enda väitel laskis tema karistussalk maha 22 inimest ja ihunuhtlust sai 333 inimest; tagaselja mõisteti surma paarkümmend inimest. Ta pidas sõjaväljakohut, olles ise selle juht. Kohtupidamisel ei peetud kinni isegi mitte välikohtu nõuetest ega antud enda kaitsmiseks mingit võimalust.
Kati Toots

Kati Toots (sünninimega Kõiv; seejärel isa järgi Šahmatova; sündinud 29. juulil 1981) on Eesti seltskonnategelane. 
Kati Šahmatova töötas Tartus Riia mäel asuvas keldrikorruse pesukaupluses klienditeenindajana. Ta vahetas perekonnanime Tootsiks enne seda, kui avalikkusele sai teatavaks suhe Jaan Tootsiga. Pärast seda asus Kati Toots tööle Politseiametisse politseikoostöö büroosse, kuhu teda oli soovitanud Politsei Nõukoja liige, ärimees Jaan Toots. Laiemalt tuntuks sai Kati Toots aga 2004. aasta sügisel, kui algas nn lindiskandaal nr 2. Nimelt algatas Kaitsepolitsei Jaan Tootsi suhtes uurimise ebaseadusliku jälitustegevuse asjus, kahtlustades, et Jaan Toots oli lasknud Katit jälitada. Samas aga selgus, et temal ja Jaan Tootsil, kes tollal oli abielus Kersti Tootsiga, oli armusuhe. Kati lahkus töölt Politseiametist, sest talle osutatud tähelepanu tõttu oli amet sattunud soovimatusse valgusse. Kriminaalasi lõpetati 2005. aasta märtsis. 
Kati Tootsil on Jaan Tootsiga 2008. aastal sündinud laps. Jaan Tootsi ja Kersti Tootsi abielulahutus jõustus 6. mail 2014. Kati Tootsi kooselu Jaan Tootsiga lõppes 2014. aasta augustis. 
Kati Toots juhtis 2012. aastal telekanali TV3 saadet "Põimitud hinged", mis kajastas eri rahvuste integratsiooni Eesti Vabariigis.
Sociedade Esportiva Palmeiras

Sociedade Esportiva Palmeiras on Brasiilia spordiklubi, mille kodulinn on São Paulo. Klubi on eelkõige tuntud oma jalgpallimeeskonna järgi, mis mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja São Paulo osariigi meistrivõistlustel Campeonato Paulista.
Klubi asutasid 26. augustil 1914 nimega Palestra Italia Itaalia sisserändajad. Praeguse nime sai see 1942. aasta septembris.
Palmeiras on 11-kordse Brasiilia meistrina riigi edukaim klubi. Viimati tuldi Brasiilia meistriks 2022. aastal. Neljal korral (aastatel 1998, 2012, 2015, 2020) on tuldud Brasiilia karikavõistluste Copa do Brasil võitjaks. São Paulo osariigi meistriks on see tulnud 25 korral, kuigi 21. sajandil vaid neli korda, 2008., 2020., 2022 ja 2023. aastal. Aastatel 1999, 2020 ja 2021 on võidetud Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores. 2022. aastal võideti Lõuna-Ameerika superkarikas Recopa Sudamericana.
2014. aastast on klubi kodustaadion Allianz Parque, mis mahutab 43 713 pealtvaatajat. Aastatel 2010–2014 peeti kodumänge Estádio do Pacaembul. Enne seda oli klubi kodustaadion pikka aega Estádio Palestra Itália, mis lammutati 2010. aastal.
Palmeirase suurim rivaal on Corinthians. Kahe klubi vahelised derbimängud on tuntud nimega Derby Paulista, mida peetakse São Paulo osariigi kõige tulisemaks derbimänguks. Kaks teist suurt rivaali on São Paulo ja Santos.
Klubi maskotid on roheline papagoi ja siga. 1960. aastatel hakkasid Palmeirase suurima rivaali Corinthianse toetajad Palmeirase meeskonda pilkavalt "seaks" kutsuma (portugali keeles "porco"; selle sõnaga pilgati São Paulos elavaid itaallasi) ning nende eeskujul hakkasid toimima ka teiste klubide toetajad.
Palmeirasel on Brasiilias umbes 18 miljonit toetajat.
Palmeirase jalgpallinaiskond mängib Brasiilia naiste kõrgliigas Brasileirão Feminino ja korvpallimeeskond Brasiilia kõrgliigas Novo Basquete Brasil.
Mängijad.
"Seisuga 7. juuli 2023"
Paunvere

Paunvere on Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja ("Kevade", "Suvi ja "Sügis") keskne sündmuskoht, väljamõeldud alevik, mis sarnaneb suuresti Lutsu kodukoha Palamusega.
Paunveres toimub ka Lutsu esimese näidendi "Paunvere" (1913) sündmustik.
Argipäev

Argipäev ehk äripäev on nädalapäevade nimetus esmaspäevast reedeni. Argipäevadele vastanduvad puhkepäevad laupäev ja pühapäev, samuti pühad.
Sageli on poed ja ametiasutused avatud üksnes argipäeviti, või siis puhkepäevadel märksa lühemalt, kui see on teeninduse seisukohalt oluline. Mõnes riigis ilmuvad ajalehed üksnes argipäeviti ja kõik ärid võivad olla puhkepäeviti suletud.
Enamik inimesi töötab argipäevadel ning puhkab puhkepäevadel, erandeid reguleerivad Eestis töölepinguseadus ja avaliku teenistuse seadus. Üldjuhul nähakse puhkepäevadel töötamise eest ette lisatasu, argipäevadel tuleb aga töötada tavalise tasu eest.
Õpetaja Laur

Õpetaja Laur on Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja esimese lühiromaani "Kevade" tegelane, Paunvere kihelkonnakooli õpetaja.
Luts kujutab teda läbinägeliku, igale õpilasele empaatiavõimega läheneva ning neid avada suutva õpetajana. Sellisena on õpetaja Laur kujunenud Eesti kultuuris hea õpetaja arhetüübiks. Autor vastandab õpetaja Lauri köster Julk-Jürile, kelle püüdlused korda karistuste ja karjumisega peale suruda jäävad tagajärjetuks, hiljem "Tootsi pulmas" Joosep Tootsi kiites aga paistab too suisa silmakirjalikuna. Laur seevastu suhtub ühtviisi mõistvalt nii "Kevade" peategelasse, unistavasse Arno Talisse, hüperaktiivsesse Tootsi kui ka kangekaelselt vaikides oma õigust taga ajavasse Tõnissoni. 
Õpetaja Lauri prototüüp oli Palamuse kihelkonnakooli õpetaja Ludvig Roose.
"Kevade" põhjal tehtud Arvo Kruusemendi samanimelises filmis mängis õpetaja Lauri Leonhard Merzin.
Tõnisson (Luts)

Tõnisson on Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja kõrvaltegelane, Paunvere kihelkonnakooli õpilane. Tema eesnime pole Luts oma teostes kordagi maininud. Filmis "Suvi" kirjutab Tõnisson oma eesnime initsiaaliks "A". Midagi ei anna Luts teada ka tema kodutalu ega vanemate kohta. Jutustuses "Sügis" mainib ta Tõnissoni kodukülaks Kantküla. 
Sarja esikromaanis "Kevade" kujutab Luts Tõnissoni paksu, tõsise, veidi aeglasevõitu mõtlemisega, kuid tahtekindla ja õiglust nõudva poisina. Tema kombe üle alatasa süüa viskab Luts korduvalt leebet nalja. Üks võtmeteemasid, mis Tõnissoni sügavuti avab, on konflikt kirikumõisa poistega, mille käigus Tõnisson salaja nende parve põhja laseb. Tõnissoni kaudu vihjab autor eestlaste üldisemale vaoshoitud saksavaenulikkusele, kuid näitab ka eri tegelaste suhtumist eetilisse konflikti, mis tekib, kui Tõnissoni teo tõttu vallandatakse alusetult süüdlaseks peetud kellamees Lible, Tõnisson aga nõuab peategelaselt Arno Talilt vaikimist.
"Kevadele" järgnenud "Suves" on Tõnisson tõsine, jõukal järjel põllumees, kelle käest peategelane Joosep Toots läheb talu kordategemiseks laenu või käendust küsima.
Tootsi-lugude põhjal tehtud Arvo Kruusemendi filmides mängib Tõnissoni Ain Lutsepp.
Raja Teele

Raja Teele on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja peategelastest, Lutsu silmapaistvaim naistegelane.
"Kevades" kirjeldab Luts Teelet eelkõige praktilise, ehkki kohati tujuka tüdrukuna. Ta on heledate juustega ja matsakas. Autor esitab Teelet küll peategelase Arno Tali tulevase pruudina nii Arno kui ka teiste tegelaste (näiteks Tootsi ja Lible) silmis, kuid vastandab Teele samas Arno unistajaloomusele. "Suves" jääb Arno siiski kõrvale ning Teele mängib teineteise vastu oma kaks kosilast Joosep Tootsi ja Jorh Adniel Kiire, kuid otsustab lõpuks siiski Tootsi kasuks. Kiirele esitab ta sündmustiku käigus nõudmise, et too rätsepa elukutse maha jätaks ja põllumeheks hakkaks, mis Kiirel püüdmisele ja isegi Tootsi õpetustele vaatamata mitte korda ei lähe; seeläbi näitab autor Kiire vähest mehelikkust. "Tootsi pulmas" abiellub Teele Tootsiga, kuid "Argipäevas" tunneb end Ülesoo talus siiski ülearusena, mistõttu kolib ajutiselt kodutallu Rajale tagasi.
Teele on Lutsu kõige aktiivsem ja jõulisem naistegelane (sealhulgas "Kevade" koolitüdrukuist ainuke, kelle nime autor mainib). Tema taustal tõuseb siiski veelgi selgemalt esile, et enamik Lutsu naistegelasi on pigem õrna ja passiivse loomuga. Seetõttu keskendutakse Lutsu feministlikes käsitlustes sageli Teelele. Enamajaolt kujutab Luts Teele tegevust teiste silmade läbi ning ehkki ta avab Teele karakterit selgi viisil, jäävad Teele tegude sügavamad motiivid siiski enamasti varju.
Raja Teele prototüüp oli Adele Pärtelpoeg.
Lible

Kristjan Lible on üks Oskar Lutsu Tootsi-lugude sarja peamisi kõrvaltegelasi, Paunvere kiriku joodikust kellamees.
Sarja esimeses lühiromaanis "Kevade" esineb Lible eelkõige peategelase Arno Tali, alates teisest romaanist "Suvi" aga tolle peategelase Joosep Tootsi sõbrana. Lible on kohati koomiline kuju, kelle ütlused ja arutlused pakuvad pingele leevendust, kuid ta on ka mõtlik külafilosoof, kelle seisukohtades peegelduvad mõnigi kord autori vaated.
Ühe legendi kohaselt oli Kristjan Lible prototüüp Palamuse karskusseltsi esimees. Õige prototüüp on ikkagi Palamusel reaalselt elanud Kristjan Lill (1862–1906). 
Tootsi-lugude põhjal tehtud Arvo Kruusemendi filmides mängis Liblet Kaljo Kiisk.
Lisaks Lutsu lugude Liblele on samanimeline tegelaskuju A. H. Tammsaare "Tõe ja õiguse" teises osas ehk Mauruse koolis. Filmis "Indrek" mängis teda M. Smeljanski.
Oskar Lutsu teoste loend

Selles loendis on Oskar Lutsu teosed esmailmumise järjekorras.
Aleksandra (1991)

Aleksandra (vene keeles "Александра") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302MK, neljas seeria) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Elbewerft Boizenburg GmbH laevatehases Saksamaal 1991. aastal ja mida alates 2010. aastast kasutab Kasahstani ettevõte ТОО Caspiy Ak Jhelken hotellina Kurmangazõ naftaleiukohas Kaspia merel. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 meetrit, täielikult moderniseeritud. Laev sai nime ukraina luuletaja ja kunstniku Tarass Ševtšenko auks.
Ajalugu.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 303 Elbewerft Boizenburg GmbH laevatehases ning laev anti Hersonis asuvale Dnepri Laevakompaniile (DRPile) üle 1991. aastal. Dnepri Laevakompanii MGO UkrRetšFlot (ПО Главречфлот, Межотраслевое государственное объединение Укрречфлот) ja hiljem eraettevõte ASK UkrRetšFlot on kasutanud laeva 2010. aastani Dnepril ja Mustal merel liinil Kiiev-Sevastopol-Odessa-İstanbul (Türgi) ning Kiievisse tagasi. 2003. aastal alustati reise marsruudil Constanța-Ust Dunaisk (Doonau jõesuu) sadam (Vilkovo)-Jalta-Herson-Zaporižžja-Dnipro-Rostov Doni ääres-Iljevkа-Volgograd-Saratov-Nižni Novgorod-Tšeboksarõ-Jaroslavl-Peterburi-Kiži ja tagasi. Laeva kapten (seisuga 2003) oli Anatoli Kot.
Ukraina raske majandusliku seisukorra tõttu müüdi laev Kasahstani transpordiettevõttele TOO "Kaspii Ak Želken". Alates 2010. aasta novembrist sõitis T. G. Ševtšenko Kasahstani lipu all Aktau kodusadamast ja laeva kasutati aastail 2011–2012 hotellina Kasahstani Kurmangazõ naftaleiukohas. Alates 2016. aastast sõidab T. G. Ševtšenko (alates 2021 Aleksandra) Venemaa lipu all.
Patrick John

Patrick Roland John (7. jaanuar 1938 – 6. juuli 2021) oli Dominica poliitik.
Aastast 1974 oli ta Dominica valitsusjuht ja alates riigi iseseisvumisest 1978 kuni aastani 1979 Dominica peaminister.
Jacques-Étienne Montgolfier

Jacques-Étienne Montgolfier (7. jaanuar 1745 – 2. august 1799), noorem Montgolfier' vendadest, oli prantsuse paberivabrikant ja üks kuumaõhupalli leiutajatest.
Koos oma venna Joseph-Michel Montgolfier'ga töötas ta välja esimese eduka kuumaõhupalli, mille esimene mehitatud lend toimus 1783. aastal.
Mullaniiskus

Mullaniiskus (ka mulla niiskus; inglise "soil humidity", "moistness of (the) soil") on vee või veeauru hulk mulla massi- või mahuühikus (%, kg/kg, kg/m3).
Eduard von Sass

Eduard Heinrich Hartwig Reinhold vabahärra von Sass (ka Saß; 11. september 1900 Charlottenburg, Berliin – 3. veebruar 1946 Velikije Luki, NSV Liit) oli baltisaksa päritolu Saksa sõjaväelane (ooberstleitnant). Teise maailmasõja ajal oli ta Saksa vägede okupeeritud Velikije Luki linna garnisoni ülem.
Eduard von Sass sündis Sasside suguvõsast pärit Saaremaa aadliku parun Georg von Sassi (1853–1931) ja tema eestlannast abikaasa Marie (neiuna Roes; snd 1863) noorima lapsena.
Perekond.
Eduard von Sass abiellus 17. oktoobril 1928 Stettinis Elisabeth Sachsega (snd 1909). Abielust sündis poeg Peter Anton (snd 1930).
Mo Williams

Maurice Williams (sündinud 19. detsembril 1982 Jacksonis Mississippi osariigis) on Ameerika Ühendriikide endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku 13 hooaega.
NBA karjäär.
2003. aasta NBA "draft"'ist 47. valikuna Utah Jazzi värvatud Williams oli tõeline rännumees, kes vahetas karjääri jooksul kaheksa korda klubi ja jõudis mängida kokku seitsmes meeskonnas. 
Kõige pikemalt mängis Williams Milwaukee Bucksis, kus tõi oma parimal, 2006/07. hooajal keskmiselt 17,3 punkti, 4,8 lauapalli ja 6,1 resultatiivset söötu mängus, ning Cleveland Cavaliersis, kus mängis ligi neli aastat. Karjääri viimaseks jäänud 2015/16. hooajal tuli Williams Cavaliersiga NBA meistriks, kui finaalseerias alistati 4 : 3 Golden State Warriors.
Rena (laev)

Rena (endine "Andaman Sea", "ZIM Amerika") oli Panamax-tüüpi konteinerlaev, mis ehitati 1990. aastal Howaldtswerke-Deutsche Werft AG laevatehases Kielis Saksamaal. Libeeria lipu all sõitvat ja Kreeka Costamarelt renditud laeva käitas Šveitsi laevakompanii Mediterranean Shipping Company.
5. oktoobril 2011 sõitis Rena tormiga Uus-Meremaa rannikust 22 kilomeetri kaugusel karile ja põhjustas Uus-Meremaa ajaloo suurima keskkonnakatastroofi. 8. jaanuaril 2012 murdus laev pooleks ja 10. jaanuaril uppus laeva ahtriosa.
Ümberkihistumine

Ümberkihistumine ehk tsirkulatsioon (inglise "turnover", "overturn") on parasvöötme järvede vee segumine, mis johtub veetemperatuuri kevadisest ja sügisesest ühtlustumisest, järve kogu sügavust haarav püstsuunaline ringlus.
Parasvöötme järvede veetemperatuuri kevadisest ja sügisesest ühtlustumisest johtuv vee segunemine, järve kogu sügavust haarav püstsuunaline ringlus.
Koeru telemast

Koeru telemast on saatemast Kapu külas Koerust kirdes, endise Koeru valla kõrgeimas punktis Haagi mäel. 
Projekt valmis 1987. aastal ning ehitustööd kestsid 1989–1993. Ehitajaks oli Sevzapstalkonstruktsija Leningradi montaaživalitsus nr 26. Masti alus on merepinnast 105 meetri kõrgusel, masti kõrgus on 349,5 meetrit. 
Koeru telemast on Eesti kõrgeim ehitis.
Vändra rajoon

Vändra rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.
Vändra rajoon moodustati 1950 septembris seoses maakondade likvideerimisega, Pärnumaa idaosa Kaisma, Lelle, Tori ja Vändra valla maadest ning Harjumaa Järvakandi valla maadest. Rajooni keskus asus Vändra alevis. Rajooni kuulusid algselt Vändra, Tootsi ja Järvakandi alev ning Aesoo, Aluste, Eidapere, Kaisma, Kase, Kõnnu, Rõusa, Suurejõe, Tehaste, Tõia, Vihtra ja Vändra külanõukogu.
Pärast külanõukogude ühendamisi 1954 juunis jäi Vändra rajooni 6 külanõukogu: Aesoo, Aluste, Eidapere, Kaisma, Rõusa ja Tori külanõukogu.
1963 jaanuarist Vändra rajoon likvideeriti. Vändra ja Tootsi alev, Aluste, Kaisma, Tori ja osa Rõusa külanõukogust arvati Pärnu rajooni koosseisu. Järvakandi alev ja Eidapere külanõukogu arvati Rapla rajooni koosseisu. Rõusa külanõukogu ja likvideeritud Aesoo külanõukogu Kaansoo kolhoosi maa-alad liideti Viljandi rajooni Suure-Jaani külanõukoguga.
Kiviõli rajoon

Kiviõli rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1959.
Tapa rajoon

Tapa rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.
Tapa rajoon moodustati 1950. aastal seoses maakondade likvideerimisega Virumaa ja Järvamaa 6 valla 17 külanõukogust. Rajooni keskus oli Tapa linn.
Aastatel 1952–1953 kuulus Tapa rajoon Tallinna oblasti koosseisu.
Tapa rajooni haldusasutuseks oli Tapa Rajooni TSN Täitevkomitee, mille esimees oli aastatel 1953–1957 Ivan Suija.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi seadlusega likvideeriti Tapa rajoon ning Tapa Rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu. Endise Tapa rajooni territoorium liideti Paide rajooniga 1. aprillil 1962, kuid juba 21. detsembril 1962 viidi Kadrina, Saksi ja Vohnja külanõukogu üle Rakvere rajooni ning Aegviidu alev ja Aegviidu külanõukogu Harju rajooni koosseisu. 1964. aastal viidi Paide rajoonist Rakvere rajooni üle ka Tapa linn.
EKP Tapa Rajoonikomitee ja Tapa Rajooni TSN häälekandja (ajaleht), mis ilmus aastail 1951–1962, oli Edasi Kommunismile.
Türi rajoon

Türi rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1959.
Kilingi-Nõmme rajoon

Kilingi-Nõmme rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1959.
Kilingi-Nõmme rajoon moodustati 1950. aasta septembris seoses maakondade likvideerimisega Pärnumaa Häädemeeste, Laiksaare, Orajõe, Saarde, Tali ja Tihemetsa valla maadest. Rajooni keskus asus Kilingi-Nõmme linnas. Rajooni kuulusid algselt Kilingi-Nõmme linn ning Asuja, Jäärja, Kabli, Kamali, Kanaküla, Krundiküla, Massiaru, Orajõe, Rannametsa, Ristiküla, Saarde, Tali, Veelikse ja Väljaküla külanõukogu.
Pärast külanõukogude ühendamisi 1954 juunis jäi Kilingi-Nõmme rajooni 8 külanõukogu: Häädemeeste, Jäärja, Kabli, Kanaküla, Massiaru, Saarde, Tali ja Tihemetsa külanõukogu
1959 veebruaris Kilingi-Nõmme rajoon likvideeriti. Suurem osa selle aladest (Kilingi-Nõmme linn ning Jäärja, Kanaküla, Massiaru, Saarde, Tali ja Tihemetsa külanõukogu) liideti Abja rajooniga. Häädemeeste ja Kabli külanõukogu allutati Pärnu Linna Töörahva Saadikute Nõukogule.
Pärnu-Jaagupi rajoon

Pärnu-Jaagupi rajoon oli haldusüksus (rajoon) Eesti NSV-s aastatel 1950–1959.
Pärnu-Jaagupi rajooni moodustamise ajal lülitati selle koosseisu Pärnu-Jaagupi alev ning Kivi-Vigala, Vigala, Valgu, Velise, Halinga, Kaelase, Pööravere, Vee, Are ja Suigu külanõukogu.
Aastatel 1952–1953 kuulus rajoon Pärnu oblasti koosseisu.
1955. aastal oli rajooni pindala 958,4 km².
Pärast külanõukogude ühendamisi kuulusid 1954. aastast Pärnu-Jaagupi rajooni Pärnu-Jaagupi alev ja 5 külanõukogu: Are, Halinga, Kivi-Vigala, Velise ja Vigala.
Suure-Jaani rajoon

Suure-Jaani rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s.
See loodi aastal 1950. Rajooni moodustasid Suure-Jaani linn, endisest Olustvere vallast Aimla, Olustvere ja Tääksi külanõukogu, Taevere vallast Arjandi, Maltsaare, Kaansoo ja Sürgavere külanõukogu ning Vastemõisa vallast Ketuküla, Metsküla ja Vastemõisa külanõukogu. 1954. aasta juunis kadusid Aimla, Maltsaare, Sürgavere, Ketuküla ja Metsküla külanõukogu.
Aastatel 1952–1953 oli Suure-Jaani rajoon Pärnu oblasti koosseisus. 
Jaanuaris 1959 Suure-Jaani rajoon likvideeriti. Arjandi, Olustvere, Tääksi ja Vastemõisa külanõukogu liideti Viljandi rajooniga. Suure-Jaani rajooni kuulunud Kaansoo külanõukogu likvideeriti ja selle territoorium jagati Viljandi rajooni Arjandi külanõukogu ning Vändra rajooni Aesoo ja Rõusa külanõukogu vahel.
Väike-Maarja rajoon

Väike-Maarja rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s aastatel 1950–1962.
1954. aastal anti Väike-Maarja rajooni Tamsalu külanõukogusse kuulunud Tamsalule töölisalevi staatus ja moodustati alevi töörahva saadikute nõukogu.
Likvideerimisel liideti Väike-Maarja rajoon Rakvere rajooniga.
Tõrva rajoon

Tõrva rajoon oli haldusüksus Eesti NSV-s.
See loodi 1950. aastal. Rajooni koosseisu läksid Tõrva linn, Helme vallast Helme, Jõgeveste ja Koorküla külanõukogu, Hummuli vallast Hummuli ja Puide külanõukogu, Põdrala vallast Leebiku ja Riidaja külanõukogu, Vaoküla vallast Holdre ja Taagepera külanõukogu, Tuhalaane vallast Kärstna külanõukogu. Aastatel 1952–1953 oli Tõrva rajoon Pärnu oblasti osa.
1954. aastal vähendati külanõukogude arvu. Tõrva rajooni jäid alles Helme, Hummuli, Koorküla, Kärstna, Riidaja ja Taagepera külanõukogu ning Tõrva linn. 1959. aastal Tõrva rajoon likvideeriti.
Negative

Negative on meloodilist "hard rock"'i mängiv Soome ansambel. Bändi eeskujudeks on teiste seas Hanoi Rocks, Nirvana ja Guns N' Roses.
Bändi asutasid 1997. aastal laulja Jonne Aaron ja trummar Jay Slammer koos koolikaaslastega. 2002. aastal sõlmisid nad lepingu Gbfam Recordsiga. Bändi kuulusid sel ajal lisaks Aaronile ja Slammerile veel kitarristid Larry Love ja Sir Christus ning bassimängija Antti Anatomy. Järgmise aasta suvel liitus bändiga klahvpillimängija Mr. Snack.
2003. aastal anti välja esimene album "War of Love", mis on saavutanud Soomes kuldplaadi staatuse. Ka bändi järgmised albumid "Sweet &amp; Deceitful" ja "Anorectic" olid edukad ning jõudsid Soome edetabelis esikohale. 
Viies stuudioalbum "Neon" ilmus 2010. aastal ning see salvestati Los Angeleses koos produtsentide Jimmy Westerlundi ja Warren Rikeriga. "Neon" oli esimene Negative'i album, mis anti ühel ajal välja nii Euroopas kui ka Aasias.
2011. aasta maikuus lahkus bändist Larry Love ning tema asemel sai Negative'i uueks kitarristiks Hannu Salmi.
Eestis on Negative esinenud 2006. aastal Rabarockil.
Bamba Fall

Bamba Fall (sündinud 27. mail 1986, Saint-Louis) on Senegali korvpallur. 
Fall võttis osa 2007. aastal toimunud korvpalli Aafrika meistrivõistlustest, olles Senegali koondise noorim mängija.
Elukutselise karjääri alustas Fall 2009. aastal, kui liitus Iisraeli kõrgeimas liigas mängiva Hapoel Afuliga.
2011. aasta augustis sõlmis Bamba kolmeaastase lepingu BC Kalev/Cramoga.
Hooajal 2017-2018 mängis Bamba korvpallimeeskonnas Tallinna Kalev/TLÜ
Bruno Junk

Bruno Junk (27. september 1929 Valga – 22. september 1995 Tartu) oli eesti kergejõustiklane, käija.
Ta lõpetas aastal 1948 Tartu Arve- ja Plaanindustehnikumi, õppis seejärel Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonnas, hiljem kaugõppes Tartu Riiklikus Ülikoolis majandust.
Isiklikku.
Tema äi Albert Soosaar oli Hageri ja Tallinna Jaani koguduse õpetaja, naisevend Enn Soosaar oli tõlkija, mõtleja, arvamusliider, kriitik ja publitsist.
Mälestuse jäädvustamine.
2009. aastal 26. septembril nimetas Puka vallavolikogu Puka alevikus ühe tänava Bruno Jungi nimeliseks. Lisaks istutati Puka kuulsuste alleele tema auks tamm.
Madeira saar

Madeira saar on Madeira saarestiku suurim saar.
Saare suurima asula ja halduskeskuse Funchali geograafilised koordinaadid on 32° 39' põhjalaiust ja 16° 55' idapikkust. Saare kõrgeima tipu Pico Ruivo geograafilised koordinaadid on 32° 44' põhjalaiust ja 16° 58' idapikkust.
Alar Astover

Alar Astover (sündinud 17. detsembril 1977) on eesti mullateadlane, Eesti Maaülikooli professor.
Hariduskäik ja teaduskraad.
Astover lõpetas 1996. aastal Tartu 14. Keskkooli. 1996. aastal astus ta Eesti Põllumajandusülikooli agronoomiateaduskonda ja lõpetas seal 2000. aastal bakalaureuseõppe põllumajandussaaduste tootmise ja turustamise erialal ning 2001. aastal magistriõppe mullateaduse erialal (magistritöö "Looduslikud ja majanduslikud riskitegurid kartulikasvatuses", juhendaja Hugo Roostalu). 
Pärast 6 aastat kestnud õpinguid Eesti Maaülikooli doktorantuuris mullateaduse erialal (2001–2007) sai Astover 2007. aastal samas doktorikraadi mullateaduses (PhD) kaitstes väitekirja "Land use and soil management in Estonian agriculture during the transition from the Soviet period to the EU and its current optimisation by the spatial agro-economic decision support system" ('Eesti maakasutus põllumajanduses üleminekul sotsialistlikust ajastust Euroopa Liitu ja selle optimeerimine asukohapõhise agromajandusliku nõuandesüsteemi abil'). Doktoritööd juhendas Hugo Roostalu.
Töökäik.
Astover sai 2001. aastal EPMÜ mullateaduse ja agrokeemia instituudi lektoriks (poole kohaga), aastatel 2005–2008 töötas ta Eesti Maaülikooli põllumajandus- ja keskkonnainstituudi mullateaduse ja agrokeemia osakonnas lektorina (täiskohaga), aastatel 2008–2013 dotsendina ja alates 2013. aastast professorina. 2017. aastast on ta ühtlasi õppetooli juht.
2017. aastal töötas ta lühikest aega külalislektorina Lõuna-Tšehhi ülikoolis České Budějovices.
Astover on vastutav õppejõud järgmistes Eesti Maaülikooli ainetes:
Teadus.
Astoveri peamised uurimisvaldkonnad on muldade omadused, seisundi hindamine, säästlik kasutamine, väetiste efektiivsus ja ratsionaalne kasutamine ning põllumajanduse maakasutuse strateegiad.
Ta on tegelenud EMÜ mullamuuseumi kogude täiendamise ja kasutusvõimaluste kaasajastamisega, mullaproovide kogude digiteerimisega, mullastikukaartide ja -andmebaaside rakendustega. Ta on 2012. aastal ilmunud kõrgkooliõpiku "Mullateadus" üldkoostaja ja üks autoreid.
Teaduskorralduslik tegevus.
2009. aastal asutatud Eesti Mullateaduse Selts valis Alar Astoveri seltsi esimeseks presidendiks.
Saastumus

Saastumus (ka reostusaste, saasteaste, reostumus, reostatus, saastatus) on keskkonna (enamasti õhkkeskkonda silmas pidades) seisund (saastatud olek), mis sõltuvalt saastuse määrast võib omada eri astmeid, tasemeid.
Saastumust ei saa kvantitatiivselt üheselt iseloomustada. Näiteks õhu läbipaistvus ja nähtavus näitavad küll õhus leiduvate saasteainete (nt aerosooli) sisaldust, kuid läbipaistvust ja nähtavust mõjutab tugevasti ka atmosfääris olev vesi. Siiski väljendavad praktikas kasutatavate gaasiliste saasteainete sisalduse summad enam-vähem olulisimate saasteainete koosmõju.
Ants Kõverjalg

Ants Kõverjalg (10. november 1926 Viljandi – 21. juuli 2017) oli eesti pedagoogikateadlane.
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ja 1959. aastal füüsika- ja matemaatikaõpetajana Tallinna Pedagoogilise Instituudi.
Aastatel 1949–1959 töötas ta õpetajana. Aastatel 1959–1972 töötas ta Eesti NSV Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudis ja ühtlasi Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppejõuna. Aastatel 1972–1990 töötas ta NSV Liidu Kutsepedagoogika TUI Tallinna laboratooriumi juhatajana. 1990. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis professorina, 1997. aastast emeriitprofessorina. 1993. aastast töötas ta ka Sisekaitseakadeemias professorina.
Lisaks haridusmetoodilistele raamatutele on ta kirjutanud neljaosalise mälestustekogumiku "Valikud elus" (ilmunud 2006–2009).