tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Hermann (Brandenburg)

Hermann, ka "Hermann Pikk" (u 1275 – 1. veebruar 1308), Askania dünastia liige, oli Brandenburgi markkrahv ja Brandenburgi kaasvalitseja koos oma nõo Otto IV-ga.
Elu.
Hermann oli markkrahv Otto V ja selle naise Judithi poeg. 1299. aastal järgnes ta oma isale kui Brandenburgi kaasvalitseja, mida ta valitses koos oma nõo Otto IV-ga. Pärast Piastist Jawori hertsogi Bolko I surma oli ta Bolko laste eestkostja.
1308. aastal puhkes sõda Brandenburgi ja Mecklenburgi vahel, niinimetatud Põhja-Saksa markkrahvisõda. Hermann ja Otto tungisid Mecklenburgi ja Hermann suri Lübzi piiramise ajal. Ta maeti Lehnini kloostrisse.
Abielu ja järglased.
1295. aastal abiellus ta Austria Annaga (1280–1327), hilisema Habsburgist Saksamaa kuninga Albrecht I tütrega. Nad said neli last:
Johann V (Brandenburg)

Johann V, hüüdnimega "Hiilgav" (ladina keeles: "Illustris") (1302 – 26. märts 1317), oli Brandenburgi markkrahv ja kaasvalitseja 1308. aastast kuni oma surmani.
Tema vanemad olid Brandenburgi markkrahv Hermann "Pikk" ja Austria Anna. Johann abiellus Głogówi ja Żagańi hertsogi Henryk III tütre Katariinaga (suri 1327).
Johann V suri 1317. aastal. Tema surmaga hääbus Askania dünastia Brandenburg-Salzwedeli liin.
Sven Bender

Sven Bender (sündinud 27. aprillil 1989 Rosenheimis) on Saksamaa jalgpallur (keskkaitsja või kaitsva poolkaitsja).
Ta alustas klubikarjääri TSV 1860 Münchenis, mille noorteakadeemiaga liitus 2002. aastal. 2006. aastal debüteeris ta klubi meeskonnas Saksamaa esiliigas.
Aastatel 2009–2017 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Dortmundi Borussias ja 2017–2021 Leverkuseni Bayeris.
2008. aastal tuli Bender Saksamaa kuni 19-aastaste koondise koosseisus Euroopa omavanuste meistriks. Saksamaa jalgpallikoondises debüteeris Bender 2011. aasta märtsis sõprusmängus Austraalia vastu ja pääses koondises väljakule kokku seitsmes mängus. 2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis ta Saksamaa olümpiameeskonnaga hõbemedali.
Ka tema kaksikvend Lars Bender on Saksamaa kõrgliigas mänginud.
Wendell

Wendell Nascimento Borges (tuntud lihtsalt kui Wendell; sündinud 20. juulil 1993 Fortalezas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Portugali kõrgliiga klubis Porto.
Ta alustas klubikarjääri Brasiilia klubis Iraty. 2012. aastal liitus ta Londrinaga. 2012. aastal mängis ta Londrinast laenul Brasiilia esiliiga klubis Paraná. Järgmisel aastal siirdus ta Brasiilia kõrgliiga klubisse Grêmio.
2014. aasta veebruaris sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Leverkuseni Bayer ja liitus klubiga sama aasta suvel. 13. märtsil 2015 lõi ta mängus VfB Stuttgarti vastu oma esimese värava Saksamaa kõrgliigas. Bayeris mängis ta kuni hooaja 2020–21 lõpuni.
2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Portoga.
2016. aasta novembris kutsuti Wendell MM-i valikmängudeks esmakordselt Brasiilia jalgpallikoondisse, kuid koondises pole ta siiani kordagi mänginud.
Koroonapandeemia Kanadas

Koroonapandeemia Kanadas on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud kiiresti leviva SARS-CoV-2 koroonaviiruse põhjustatud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati 28. jaanuaril 2020 Hiinast Wuhanist Torontosse naasnud isikul.
4. juuli seisuga oli haigus tuvastatud kokku enam kui 105 000 inimesel, neist ligi 69 000 oli taastunud ja ligikaudu 8600 inimest oli surnud.
Florinda Bolkan

Florinda Bolkan (sünninimega Florinda Soares Bulcão; sündinud 15. veebruaril 1941 Uruburetamas Ceará osariigis Brasiilias) on Brasiilia filmi- ja seriaalinäitleja ning modell.
Ta kolis Brasiiliast Itaaliasse 1968. aastal, kui režissöör Luchino Visconti ta avastas. 
Bolkan on mänginud rohkem kui 40 filmis, peamiselt Itaalias. Neist tuntumad on "Una ragazza piuttosto complicata", "Metti, una sera a cena" (mõlemad 1969), "Anonimo veneziano" (1970), "Cari genitori" (1973) ja "Una breve vacanza" (1973).
Ta on mitu korda võitnud David di Donatello auhinna.
Ta oli 20 aastat suhtes Itaalia filmiprodutsendi ja fotograafi Marina Cicognaga.
Suvorov (linn)

Suvorov on linn Venemaal Tula oblastis, Suvorovi rajooni halduskeskus. Asub Tulast 87 km läänes Tšerepeti jõe ääres. 
Asula on tekkinud 15. sajandil. 1954. aastal sai linnaks.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 17 173.
Kirejevsk

Kirejevsk on linn Venemaal Tula oblastis, Kirejevski rajooni halduskeskus. Asub Tulast 30 km kagus Oleni jõe ääres. 
Kirejevka küla on teada 18. sajandist. 19. sajandi lõpus hakati seal rauamaaki kaevandama. 1956. aastal sai linnaks. 2006. aastast on Kirejevski linnaasunduse keskus.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 26 341.
Andraž Šporar

Andraž Šporar (sündinud 27. veebruaril 1994 Ljubljanas) on Sloveenia jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliigaklubis Alanyaspor ja Sloveenia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri NK Interblockis, millega debüteeris ta hooajal 2011–12 Sloveenias esiliigas. Ta lõi sel hooajal liigas 21 mänguga kümme väravat.
2012. aasta juunis liitus ta Sloveenia kõrgliigaklubiga Ljubljana Olimpija. Hooajal 2014–15 lõi ta liigas 13 väravat ja 2015–16 hooaja esimeses pooles 18 mänguga koguni 17 väravat. Kuigi ta lahkus klubist pärast poolt hooaega, jäi ta kahe teise mängijaga jagama hooaja suurima väravaküti tiitlit. 2015. aasta detsembris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga FC Basel. 2016. aasta veebruaris vigastas ta end soojendusel, mistõttu sel hooajal enam väljakule ei pääsenud. Kuigi ta tuli järgmine hooaeg Baseliga Šveitsi meistriks ja võitis karika, ei olnud hooaeg Šporari jaoks individuaalselt edukas, kui ta lõi 25 mänguga kokku vaid ühe värava.
Hooaja 2017–18 esimeses pooles mängis ta laenul Saksamaa esiliigaklubis, lüües üheksa mänguga kaks väravat. 2018. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Slovakkia kõrgliigaklubiga Bratislava Slovan. Hooajal 2018–19 tuli ta klubiga Slovakkia meistriks. Ta lõi liigas 29 väravat, millega oli liiga suurim väravakütt, ja ta valiti liiga hooaja parimaks mängijaks. Ta jätkas väga võimsalt ka järgmine hooaeg, lüües liigas 11 esimese mänguga 12 väravat.
2020. aasta jaanuaris sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Sporting. Üleminekusumma oli kuus miljonit eurot, mis tegi temast Slovakkia kõrgliiga kõige kallima jalgpalluri. Portugali kõrgliigas lõi ta esimese värava 23. veebruaril 2020 mängus Boavista vastu. 2021. aasta veebruaris läks ta Sportingust laenule SC Bragasse, kus ta lõi 16 mänguga kolm väravat. 2021. aasta augustis läks ta üheks hooajaks laenule Inglismaa esiliigaklubisse Middlesbrough, kus ta lõi 35 mänguga 8 väravat.
2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Kreeka kõrgliigaklubiga Panathinaikόs. 2025. aastal liitus ta Alanyasporiga.
Debüüdi Sloveenia jalgpallikoondises tegi Šporar 2016. aasta novembris mängus Malta vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 21. märtsil 2019 EM-i valikmängus Iisraeli vastu. Ta kuulus Sloveenia koondisse 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Matthias Burghardt

Arnd Matthias Burghardt (sündinud 11. mail 1970 Ingelheimis) on saksa päritolu EELK vaimulik.
Ta õppis Saksamaal Marburgi ja Kieli ülikoolis teoloogiat. Koguduse õpetajaks ordineeriti Burghardt 2000. aastal Braunschweigi Katariina kirikus. Järgnevatel aastatel töötas ta pastorina Läti ja Saksamaa luterlikes kogudustes.
Burghardt on alates 2006. aastast Tallinna Saksa Lunastaja koguduse õpetaja ja sügisest 2018 Keila Miikaeli koguduse õpetaja.
Ta on abielus Anne Burghardtiga, kes on samuti EELK vaimulik ja on töötanud Luterlikus Maailmaliidus oikumeeniliste suhete sekretärina. Nende peres kasvab kaks kooliealist last.
Tunnustus.
2020. aastal valiti ta EELK aasta vaimulikuks.
1. FC Heidenheim

1. Fußballclub Heidenheim 1846 e.V. on Saksamaa jalgpalliklubi, mis tegutseb Heidenheimis. See mängib Saksamaa kõrgliigas Bundesliga.
Heidenheimi spordiklubi eellugu ulatub 1846. aastasse, mil asutati võimlemisklubi Turngemeinde Heidenheim. Jalgpalliosakond loodi 1911. aastal. Praegune jalgpalliklubi loodi 1. jaanuaril 2007, mil see sai Heidenheimi spordiliidust iseseisvaks.
Hooajal 2008–09 võitis Heidenheim Saksamaa tugevuselt neljanda liiga Regionalliga Süd ja tõusis 3. Ligasse. Hooajal 2013–14 võideti 3. Liga ja pääseti esiliiga. Hooajal 2019–20 oldi lähedal Bundesligasse pääsemisele. Liigas saavutati kolmas koht, mis oli klubi ajaloo parim tulemus. Sellega pääseti üleminekumängudele, kus kohtuti Bremeni Werderiga. Werder säilitas koha Bundesligas ainult tänu võõrsil löödud väravatele (esimene kohtumine lõppes Heidenheimi jaoks võõrsil 0:0, kodus viigistati 2:2).
Hooajal 2015–16 jõudis Heidenheim Saksamaa karikavõistlustel DFB-Pokal veerandfinaali, kus kaotati Hertha BSCile tulemusega 2:3. Hooajal 2018–19 jõuti taas veerandfinaali, kus kaotati Müncheni Bayernile tulemusega 4:5.
2007. aastast on klubi peatreener olnud Frank Schmidt.
Moussa Diaby

Moussa Diaby (sündinud 7. juulil 1999 Pariisis) on Prantsusmaa jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Aston Villa ja Prantsusmaa jalgpallikoondises. Ta on Mali päritolu.
Ta alustas klubikarjääri Paris Saint-Germainis, mille noorteakadeemiaga liitus ta 2013. aastal. 2016. aastal valiti ta Paris Saint-Germaini akadeemia aasta kõige talendikamaks mängijaks. Hooaja 2017–18 teises pooles mängis ta Paris Saint-Germainist laenul Itaalia kõrgliiga klubis Crotone. Paris Saint-Germaini põhimeeskonnas debüteeris ta 2018. aastal. Esimese värava Prantsusmaa kõrgliigas lõi ta 14. septembril 2018 mängus Saint-Étienne'i vastu. Ta tuli hooajal 2018–19 klubiga Prantsusmaa meistriks.
2019. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Leverkuseni Bayeriga. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi ta 23. novembril 2019 mängus SC Freiburgi vastu. Kokku lõi ta hooajal 2019–20 Saksamaa kõrgliigas viis väravat ning lisaks kaks väravat Saksamaa karikavõistlustel.
Suvel 2023 liitus Diaby ligi 50 miljoni euro eest Aston Villaga.
2018. aastal osales ta Prantsusmaa kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistrivõistlustel. 2019. aastal osales ta Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel, kus ta lõi ühe värava. Prantsusmaa jalgpallikoondises debüteeris Diaby 1. septembril 2021 MM-i valikmängus Bosnia ja Hertsegoviina vastu.
Bolohhovo

Bolohhovo on linn Venemaal Tula oblastis Kirejevski rajoonis. Asub Tulast 20 km kagus Oleni jõe kaldal. 
Asula on teada 16. sajandist.
1932 sai aleviks ja 1943 linnaks. 1994 liideti linnaga Ulanovski alev, kus 1989. aastal elas 465 inimest.
2020. aasta alguses oli linnas 8828 elanikku.
Linnas on tehased, mis toodavad varustust ettevõttele Venemaa Raudteed.
Lipki

Lipki on linn Venemaal Tula oblastis Kirejevski rajoonis. Asub Tulast 40 km lõuna pool.
Asula rajati 17. sajandil.
1949 sai aleviks nime all Lipkovski. 1955 sai linnaks ning taas nime Lipki.
2020. aasta alguses oli linnas 8122 elanikku.
Linnas on tellisetehas ja leivatehas.
Seedri tänav (Narva)

Seedri tänav on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 190 m.
Tänav algab August Weizenbergi tänavalt, kulgeb kagust loodesse ja lõpeb Kase tänavaga ristudes.
Tänav kandis 1. septembrini 2023 nime Mihhail Gorbatši tänav (vene keeles "улица им. Михаила Горбача") Nõukogude Liidu kangelase Mihhail Gorbatši järgi.
Institut Mines-Télécom Business School

Institut Mines-Télécom Business School on Pariisis ja Évryis asuvate linnakutega Euroopa äriülikool. Kool loodi 1979. aastal.
Financial Timesi edetabelis platseerus IMT BS 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 75. kohale. 
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, CGE ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud.
Catherine Parr

Catherine Parr (mõnikord ka Katherine, Katheryn või Katharine; 1512 – 5. september 1548) oli Inglismaa ja Iirimaa kuninganna, Henry VIII kuues ja viimane abikaasa. 
Catherine abiellus Henryga 12. juulil 1543, Henry oli Catherine'i kolmas abikaasa. Catherine sai hästi läbi Henry kolme lapsega ning ta oli isiklikult seotud Elizabeth I ja Edward VI haridusega. Catherine määrati regendiks juulist septembrini 1544. aastal, kui Henry viibis sõjalisel retkel Prantsusmaal. 
Henry suri 28. jaanuaril 1547. Umbes kuus kuud hiljem abiellus Catherine Thomas Seymouriga. Abielu oli lühike, kuna Catherine suri sünnitusel lapsevoodipalavikku 5. septembril 1548. Catherine'i matused peeti kaks päeva pärast tema surma.
Elulugu.
Lapsepõlv.
Catherine Parr sündis 1512. aastal, tõenäoliselt augustis. Ta oli Thomas Parri ja Maud Greeni vanim laps, kes elas imikueast kauem. Catherine'il oli õde Anne ja vend William. Catherine'i ema oli lähedane Aragóni Katariinaga, kes oli Catherine'i ristiema. Catherine oli üles kasvades väga lähedane oma emaga.
Catherine'il oli kirg õppimise vastu. Lisaks oma emakeelele rääkis Catherine soravalt prantsuse, ladina ja itaalia keelt, pärast kuningannaks saamist hakkas ta õppima ka hispaania keelt.
Esimene ja teine abielu.
17-aastaselt (1529) abiellus Catherine Edward Burgh'iga. Edward oli oma kahekümnendates eluaastates ning halva tervisega. Edward suri 1533. aasta kevadel pärast nelja aastat abielu.
1534. aasta suvel abiellus Catherine John Neville'iga, kes oli kolmas Latimeri parun. Latimer oli kahe lapse isa ning umbes 20 aastat Catherine'ist vanem. Abielu ajal oli Catherine tuntud kui "leedi Latimer". Lord Latimer toetas katoliiklust ning oli vastu kuninga ja Anne Boleyni abielule. 1536. aasta oktoobris Linconshire'i mässu ajal ilmusid katoliiklikud protestijad Latimeride koju ning sundisid lord Latimeri endaga kaasa tulema. Oktoobrist 1536 kuni aprillini 1537 elas Catherine üksi oma kasulastega pidevas hirmus. 
Lord Latimeri tagasitulekul oli tema ja Catherine'i maine tugevalt kahjustada saanud, kuid see ajapikku taastus. 1542. aastal hakkas Catherine külastama oma õde ja venda õukonnas, kus ta kohtus Thomas Seymouriga.
Lord Latimeri tervis halvenes 1542. aastal, 1543. aastal ta suri. Oma testamendis määras ta Catherine'i oma tütre Margareti hooldajaks. Catherine tõenäoliselt siiralt leinas oma abikaasat.
16. veebruaril 1543 sai Catherine koha Henry VIII tütre Mary majapidamises. Seal jäi ta silma kuningale, kes tegi talle varsti abieluettepaneku. Kuigi Catherine oli alustanud suhet Thomas Seymouriga, võttis ta siiski kuninga ettepaneku vastu.
Kase tänav (Narva)

Kase tänav (vene keeles "улица Казе") on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 400 m.
Tänav algab August Weizenbergi tänavalt, kulgeb kagust loodesse ja pöörab edelasse, ristub Mihhail Gorbatši tänavaga ning lõpeb umbtänavana.
Plavsk

Plavsk on linn Venemaal Tula oblastis, Plavski rajooni halduskeskus. Asub Tulast 58 km edelas Plava jõe ääres. 
Asulat on esmamainitud 1540. aastal Sergijevskoje külana. 1926. aasta veebruarist septembrini oli linn, seejärel küla, 1935 sai aleviks ja 1949. aastal sai taas linnaks.
Tšornobõli katastroofis saastus linn ja selle ümbrus radioaktiivse tseesiumiga.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 15 711.
Lepa tänav (Narva)

Lepa tänav on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 115 m.
Tänav algab August Weizenbergi tänavalt, kulgeb loodest kagusse ja pöörab lõunasse ning lõpeb umbtänavana.
Enne 1990. aastaid kandis tänav vene keeles nime "улица Лепа".
Vaikne põik

Vaikne põik on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 100 m.
Tänav algab August Weizenbergi tänavalt, kulgeb loodest kagusse ja lõpeb Männi tänavaga ristudes. Tänaval on kolm maja (nr 1, 3 ja 5).
Männi tänav (Narva)

Männi tänav on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 350 m.
Tänav algab August Weizenbergi tänavalt, kulgeb loodest kagusse ja pöörab edelasse, ristub Vaikse põiguga ning lõpeb umbtänavana.
Enne 1990. aastaid kandis tänav vene keeles nime "улица Мянни".
Eesti Sõjaväelaste Büroo

Eesti Sõjaväelaste Büroo oli 10. aprillil (28. märts vkj) 1917 Tallinnas Grand Marina ruumides toimunud Eesti sõjameeste koosolekul Eesti rahvusväeosade organiseerimise koordineerimiseks moodustatud 10-liikmeline komisjon, hilisem Eesti Sõjaväelaste Büroo.
19. aprillil (6. vkj) Tallinna pritsimajas toimunud teisel eesti sõjaväelaste koosolekul esitas valitud komisjon Eesti rahvusväeosade asutamise kohta oma seisukohad ja komisjoni liikmed valiti moodustatava Eesti Sõjaväelaste Büroo liikmeteks. 
Eesti Sõjaväelaste Büroosse kuulusid: mitšman Gerhard Lukk, lipnik Konrad Rotschild, lipnik Georg Lagus, sõjaväeametnik Julius Aamisepp, kapellmeister Adolf Helder, sõdurid — H. Visman, Arnold Jürgens, Rudolf Premet, Mihkel Rumba ja J. Kiisa (hiljem koopteeriti büroo koosseisu ka lipnik Fred Olbrei, mereväelane Jüri Saaliste, Hans Martna).
Eesti Sõjaväelaste Büroo tegutses Tallinnas 6 (vkj)/19. aprillist - 27. maini (vkj)/9. juulini (ukj) Jaani tänaval, Tallinna Linna Tütarlaste Kommertsgümnaasiumi hoones ja siis 27. maist (vkj)/9. juunist (ukj) - 1. (vkj)/14. septembrini 1917. aastal Ahju tänaval Kirsipuu koolimaja hoones.
Kavansiit

Kavansiit on eresinise värvusega silikaatide hulka kuuluv mineraal, koostiselt Ca(VO)Si4O10·4(H2O). Esineb sekundaarse mineraalina basaltides ja andesiitides.
Mineraali nimetus on tuletatud koostisosade esitähtedest: kaltsiumvanaadiumsilikaat.
Feodor Georg

Feodor Georg (ka Fjodor Georg; 28. september 1871 Kuressaare – 1941? Venemaa) oli Venemaa keisririigi ja Loodearmee sõjaväelane (kindralmajor).
Feodor Georg sündis 1871. aastal Kuressaares titulaarnõuniku pojana, omandas üldhariduse Tartu gümnaasiumis, seejärel sõjalise hariduse Vilno junkrukoolis, mille lõpetas 1893. aastal alamlipnikuna. Teenis järgmised 20 aastat Venemaa keiserliku armee 23. jalaväediviisi 89. Valgemere jalaväepolgus Tallinnas. 
1912. aastal lõpetas Oranienbaumis asuva ohvitseridekooli. Esimeses maailmasõjas ülendati Feodor Georg 1915. aasta veebruaris sõjaliste teenete eest alampolkovnikuks ja autasustati vapruse eest Georgi mõõgaga. 
1915. aasta novembris ülendati ta polkovnikuks ja juuni lõpust kuni 1916. aasta augustini oli polkovnik Feodor Georg 23. diviisi õppekomando ülem. 1916. aasta juulis komandeeriti Feodor Georg Tallinna ja määrati seal formeeritava 118. jalaväediviisi 470. Dankovski polgu komandöriks. 1917. aasta kevadel tagandas polgu komitee ta polgu komandöri kohalt ning 19. mail 1917 arvati ta Dvinski sõjaväeringkonna reservi. 
Eesti rahvusväeosade formeerimise ajal pakuti talle Peeter Suure merekindluse garnisoni 2. kindluspolgu komandöri kohta, millest ta 17 (vkj)/30. aprillil 1917. aastal keeldus. 
Vene kodusõjast võttis osa kindral Nikolai Judenitši Loodearmee koosseisus algul polgu-, hiljem brigaadiülemana. 1919. aastal ülendati kindralmajoriks. 
Pärast Eesti Vabadussõja lõppu asus elama Tallinna. 
1940. aastal arreteeriti ning mõisteti 1941 NSV Liidu võimude poolt kontrrevolutsioonilise tegevuse eest kümneks aastaks vangi.
Maša Kolanović

Maša Kolanović (sündinud 19. novembril 1979 Zagrebis) on Horvaatia kirjanik ja teadlane.
Ta õppis Zagrebi ülikoolis horvaatia keelt ja kirjandust, filosoofiadoktori kraadi sai kirjandusteooria ja kultuuriuuringute vallas. Nüüd töötab dotsendina Zagrebi ülikooli humanitaar- ja sotsiaalteaduskonnas.
Tema 2008. aastal ilmunud debüütromaan "Sloboština Barbie", mis jõudis kahele Horvaatia kirjandusauhinnale kandideerimisel lühikesse nimekirja, on tõlgitud ka saksa keelde. 
Novellikogu "Dragi kukci i druge jezive price" (2019) eest võitis ta 2020. aastal Euroopa Liidu kirjandusauhinna.
Emilie Rosalie Saal

Emilie Rosalie Saal (neiupõlvenimega Maksi; ka Emmy Saal; 1871–1954) oli Eesti kunstnik.
Ta sündis Tartus ja õppis Peterburis kunsti.
1899. aastal abiellus ta Hollandi Ida-Indias (praegu Indoneesia) kirjaniku ja etnoloogi Andres Saaliga.
Reisides koos abikaasaga Ida-India saartel valmistas Emilie sadu akvarelle ja maale troopilistest taimedest ja viljadest. Tema töid hindasid kõrgelt näiteks Hollandi Kuningliku botaanikaaia teadlased.
Tema teosed on väljas 2022. aastal toimuval 59. Veneetsia biennaalil Eesti paviljonis. Varem on neid avalikult eksponeeritud 1926. aastal Los Angelese Ajaloo, teaduse ja kunsti muuseumis.
1902. aastal sündis tal tütar Regina ja kaks aastat hiljem poeg Leo.
Jõe põik

Jõe põik on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 300 m.
Tänav algab Jõesuu tänavalt, kulgeb kirdesse, pöörab põhja ja tagasi edelasse ning lõpeb Jõesuu tänavaga ristudes. Selle jätk on Aleksei Juhhanovi tänav.
Enne 1990. aastaid kandis tänav vene keeles nime "улица Йыэ - Пыйк".
Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik

Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik oli õigeusu kirik Ida-Viru maakonnas Merekülas. 1946. aastal teisaldati see Merikülast Narva-Jõesuusse, kus see pühitseti pühale apostlisarnasele vürstile Vladimirile ja on seal praeguseni.
Ajalugu.
Mereküla väike puukirik ehitati 1867. aastal ning oli pühitsetud Jumalaema Kaasani ikoonile. Kiriku ehituse eestvedajaks oli aastatel 1866–1867 Narvas teeninud Peterburi vaimulik Aleksander Gumilevski. Kirik oli ehitatud palkidest ning kaetud liitekohtadest kullatud valge plekiga. 
Teisaldamine.
1945. aastal palus Narva-Jõesuu Püha Suurvürst Vladimiri kiriku kogudus luba tuua Narva-Jõesuusse sõjas purustatud kiriku asemele Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik. 1946. aasta anti sellele Tallinna ja Eesti ülempiiskopi Paveli (Dmitrovski) õnnistus, võimud lubasid teisaldada Mereküla kiriku Narva-Jõesuu uue linnaturu juurde, kus see seisab tänapäevani. 1948. aastal pühitseti Mereküla Jumalaema Kaasani ikooni kirik Tallinna ja Eesti piiskopi Issidori (Bogojavlenski) poolt pühale apostlisarnasele vürstile Vladimirile.
Põlemine.
Pühapäeva varahommikul 14. veebruaril 2021 kirik süttis. Päästjatel õnnestus põleng kustutada ja puithoone päästa, kuid tules hävis suur hulk hinnalist kirikuvara.
Tertsiaalvärvus

Tertsiaalvärvused ehk tertsiaarvärvid (ladina keelest "tertiarius" 'kolmandikuline' sõnast "tertius" 'kolmas') on kolmanda astme värvused, mis saadakse mingi primaarvärvuse segamisel naabruses asuva sekundaarvärvusega teatud värviruumis. Varasemates värvisüsteemides on nimetatud tertsiaalvärvusteks ka kahe sekundaarvärvuse või kahe komplementaarvärvuse segusid. Kaasaegses värviõpetuses on need määratlused mõnikord ühendatud.
Erinevates ajaloolistes värvisüsteemides määravad kasutatud pigmentvärvide omadused tertsiaalvärvuste värvitoonid.
Värviringi tertsiaalvärvused.
Värviringil asetsevad tertsiaalvärvused primaarvärvuste ja sekundaarvärvuste vahel ja kolme primaarvärvusega värviringi korral on neid kuus nii CMY- kui ka RGB-mudelis.
Sekundaarvärvustest segatud tertsiaalvärvused.
Osa värvisüsteeme tuletavad tertsiaalvärvused sekundaarvärvuste paaridest:
Komplementaarvärvustest segatud tertsiaalvärvused.
Subtraktiivses värvisünteesis annavad komplementaarvärvused, st kolm primaarvärvust reaalsetes oludes segades kokku mudase pruunika värvitooni. Erinevatest värvipigmentidest ja segamissuhetest sõltuvalt võivad kolmest primaarvärvusest segatud tertsiaalvärvused olla igasugused oliivrohelised, samblarohelised, pori- ja oliivpruunid, kollakashallid, hallikassinised ja kiltkivivärvi varjundid.
Damnum iniuria datum

Damnum iniuria datum tähistas Rooma õiguses võõra vara õigusvastast rikkumist või hävitamist. See oli üheks tähtsaimaks delikti liigiks "iniuria" (õigusvastased teod nagu kehavigastused, solvamised) ja "furtum’"i (vargus) kõrval.
Eraldi liigituse tekkimine.
Varasemas õiguses reguleerisid võõra vara õigusvastast rikkumist või hävitamist XII tahvli seadused ja see kuulus erinevate fragmentide alla. Eraldi deliktiks kujundati see aastal 287/286 eKr välja antud Aquiliuse seadusega ("lex Aquilia").
Rooma keisri Justinianuse koostada lastud kogumiku „Corpus iuris civilis“ osas „Digesta“ on selle kohta märgitud: (Dig. 9.2.1. pr. Ulpianus ediktikommentaari 18. raamatus) „Aquiliuse seadus tühistas kõik seadused, mis enne selle vastuvõtmist käsitlesid õigusvastaselt tekitatud kahju, olid need siis sätestatud XII tahvlil või kusagil mujal. Nende seaduste tsiteerimine ei ole praegu vajalik.“ "Lex Aquilia" kujundas ümber senise arusaama vara õigusvastasest kahjust ning kahju hüvitamise regulatsiooni ja mindi trahvisüsteemilt üle kahjude heastamise süsteemile.
Kahju hüvitamine.
"Lex Aquilia" koosnes teadaolevalt kolmest peatükist. Nendest esimeses sätestati, et see, kes tapab võõra orja või looma, peab peremehele maksma kõrgeima hinna, mis oli sel orjal või loomal eelnenud aasta jooksul (Dig. 9.2.2.pr). Teise peatüki sisu kohta ei ole meile midagi teada. Kolmandas peatükis aga oli ette nähtud, et kes haavab võõrast orja või looma või hävitab mõne muu asja, peab peremehele tasuma kõrgeima hinna, mis oli sel asjal viimase kuu jooksul.
Dig. 9.2.27.5. Ulpianus ediktikommentaari 18. raamatus: „Sellesama Aquiliuse seaduse kolmandas peatükis on sätestatud, et „kui keegi tekitab kahju teise isiku asjadele (välja arvatud orjade või kariloomade tapmine) neid õigusvastaselt põletades, tehes katki või vigastades, mõistetagu talt omanikule välja nii suur summa, kui palju see asi eelnenud 30 päeval väärt oli.“
"Lex Aquilia" alusel ei teki vastutus üksnes tahtluse ("dolus") korral, vaid ka igasuguse hooletuse ("culpa") puhul. Kui algselt märkis "damnum iniuria datum" vaid kindlaid varalisi rikkumisi, nagu orja või looma tapmine, siis aja jooksul hakkasid juristid tõlgendama seda kui igasugust mis tahes viisil tekkinud varalist kahju. Kahju tekkimise eeldusteks olid tekkinud füüsiline kahju ja turuväärtuse langus. Kui vara väärtus polnud langenud, siis ei kuulunud kahju hüvitamisele. Seda näiteks orjade või loomade kastreerimise puhul, kui nad polnud mõeldud paljunemiseks. Kuna kastreerimine ei mõjutanud nende turuväärtust ning võis mõnel juhul seda isegi tõsta, siis ei kuulunud tekkinud „kahju“ hüvitamisele.
Hani sinine

Hani sinine on erksinise värvusega tehispigment, koostiselt baariumvasksilikaat BaCuSi4O10. Ühend kuulub koos Egiptuse sinisega, pliivalgega ja maiade sinisega maailma vanimate sünteetiliste värvipigmentide hulka.
Ühend on nimetatud Hani dünastia järgi, kes valitses Hiinas ajavahemikus 206. aastast eKr kuni 220. aastani ja oli teine keisrite dünastia Hiinas. Pigmenti on kasutatud Hiina kunstis Lääne-Zhou perioodist (1045.–771. aastad eKr) kuni Hani dünastia valitsusaja lõpuni (umbes 220. aasta). Ligikaudu 400. aastatel eKr võeti Hani sinise kõrval kasutusele teine sarnase koostisega pigment Hani violett.
Omadused.
Pigment on valguskindel, keemiliselt stabiilne ja vastupidav kõrgetele temperatuuridele. Koostiselt, omadustelt ja värvuselt sarnaneb see egiptuse sinisega (CaCuSi4O10). On avastatud, et looduslikul kujul esineb BaCuSi4O10 haruldases mineraalis effenbergeriidis.
Saamine.
Pigmenti valmistatakse kuumutades umbes 1000 °C juures baariumisoola (BaCO3 või BaSO4), malahhiidi (Cu2(CO3)(OH)2) ja kvartsi segu (SiO2) pliikarbonaadi või pliioksiidi juuresolekul. Pliiühend toimib keemilises reaktsioonis katalüsaatorina ja soodustab lähteainete sulamist.
Kasutamine.
Pigmenti valmistatakse ja müüakse ka tänapäeval, see sobib kasutamiseks akrüülvärvis, õlivärvis, temperas ja akvarellis, samuti lubivärvides ja freskomaalis ning keraamikaglasuurides.
Muud.
On olemas veebivärvi toon "Han blue".
Taime tänav (Narva)

Taime tänav on tänav Narvas Siivertsi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 315 m.
Tänav algab Narva jõe kaldalt, kulgeb kirdest edelasse, ristub 1. Jõe ja 2. Jõe tänavaga ning lõpeb Jõesuu tänavaga ristudes.
1900. aasta linnaplaanil samas kohas asuv tänav kandis vene keeles nime "Верейская улица". 1929. aasta linnaplaanil oli selles kohas Taime tänav, millest hargnes Taime põik. Nad ristusid Jõe ja Jalgraja tänavaga.
Enne 1990. aastaid kandis tänav vene keeles nime "улица Тайме".
Hani violett

Hani violett on lilla värvusega tehispigment, koostiselt baariumvasksilikaat BaCuSi2O6 nagu ka Hani sinine. Erinevalt Hani sinisest selle värvi ja koostisega mineraali looduses ei leidu.
Ühend on nimetatud Hani dünastia järgi, kes valitses Hiinas ajavahemikus 206. aastast eKr kuni 220. aastani ja oli teine keisrite dünastia Hiinas. Pigmenti on kasutatud Hiina kunstis alates Sõdivate riikide ajastust (475.–221. aastad eKr) kuni Hani dünastia valitsusaja lõpuni (umbes 220. aasta).
Omadused.
Ühend on keskmise kuni heleda erksa sinakas- kuni punakasvioletse värvusega, keemiliselt ebastabiilsem kui Hani sinine, pleekides kergemini ja lagunedes hapete ning kuumutamise toimel.
Saamine.
Hani violett on Hani sinise valmistamisprotsessil vaheetapina tekkiv ühend, mis moodustub baariumisoola (BaCO3 või BaSO4), malahhiidi (Cu2(CO3)(OH)2) ja kvartsi segu (SiO2) kuumutamisel umbes 1000 °C juures katalüsaatorina toimiva pliiühendi juuresolekul. Violetse värvusega ühend tekib 10–24-tunnise kuumutamise järel, edasisel kuumutamisel moodustub sinine pigment.
Lähteained ja valmistamisprotsess sarnanevad keraamiliste glasuuride valmistamisele ja pigment ilmub ajalooliselt varakult glasuurides ja klaasis. Hani sinise ja Hani violeti sarnasus ajalooliselt vanema Egiptuse sinisega on viinud paljud uurijad mõttele kultuurikontaktidest Vana-Egiptuse ja Vana-Hiina vahel.
Kasutamine.
Pigmenti kasutati freskodes ja keraamikas, kuulsaim näide selle kasutamisest on Hiina esimese keisri Qin Shi Huangdi terrakotaarmee, mille sõdurite skulptuurid on värvitud põhiliselt Hani violetiga.
Pigmenti valmistatakse ja müüakse ka tänapäeval, see sobib kasutamiseks akrüülvärvis, õlivärvis, temperas ja akvarellis, samuti lubivärvides ja freskomaalis ning keraamikaglasuurides.
1. Jõe tänav

1. Jõe tänav on tänav Narvas Sutthoffi linnaosas. Tänava pikkus on umbes 716 m.
Tänav algab Rakvere tänavalt, kulgeb kirdesse kahe haruga (teine haru on Jõe tänava jätk), ristub Taime, 2. Jõe ja Pargi tänavaga ning lõpeb umbtänavana Narva jõe kaldal.
1900. aasta linnaplaanil vastavad selle tänava harudele "Речная улица" (jätkub "Верейская улица" tänavaga) ja "Пешеходная улица". 1929. aasta linnaplaanil on nende tänavate nimed Jõe tänav ja Jalgraa tänav (peaks olema Jalgraja tänav).
Enne 1990. aastaid kandis 1. Jõe tänav vene keeles nime "улица I Йыэ".
Gryfice

Gryfice (saksa "Greifenberg in Pommern") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Gryfice maakonna ja Gryfice valla halduskeskus. Gryfice asub Rega jõe ääres, Szczecinist umbes 70 km kirdes.
Varakeskajal asus praeguse Gryfice kohal slaavlaste linnus. Asula sai linnaõigused 1262. aastal. 14. sajandil sai Greifenberg in Pommern Hansa Liidu liikmeks. Alates 1648. aastast kuulus Brandenburgi-Preisimaa võimu alla. 18. sajandil ehitati linna kuulsad kangakudumisvabrikud. Raudteeühenduse sai Greifenberg in Pommern 1882. aastal. Poola koosseisu läks Gryfice 1945. aastal.
Tove Lo

Tove Lo (kodanikunimega Ebba Tove Elsa Nilsson; sündinud 29. oktoobril 1987) on Rootsi laulja ja laulukirjutaja. Ta sai tuntuks 2014. aastal, mil tema singel "Habits (Stay High)" saavutas edetabelis Billboard Hot 100 kolmanda koha.
Hannu Patronen

Hannu Jari Johannes Patronen (sündinud 23. mail 1984 Järvenpääs) on Soome jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis HIFK. Ta on varem mänginud ka kaitsva poolkaitsjana. Ta on HIFK-i kapten.
Ta alustas klubikarjääri FC Honkas, debüteerides klubi põhimeeskonnas 2002. aastal Aastatel 2008–2011 mängis ta Rootsi kõrgliiga klubis Helsingborgs. Aastatel 2012–2016 mängis ta Norra klubis Sogndal (viis hooaega Norra kõrgliigas).
2017. aastal naasis ta Soome, liitudes Helsingi JK-ga. 2018. aasta lõpus sõlmis ta lepingu HIFK-iga.
Soome jalgpallikoondises pidas Patronen aastatel 2011–2016 kokku kuus kohtumist.
Świdnica

Świdnica (saksa "Schweidnitz") on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Świdnica maakonna halduskeskus. Świdnica asub Wałbrzychist umbes 16 km idakirdes.
Asulat on esmamainitud 1243. aastal, linnaõigused sai enne 1267. aastat (tõenäoliselt 1249. aastal). 14.–16. sajandil oli üks Sileesia suuremaid ja jõukamaid linnu. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn rängalt kannatada ja selle tähtsus vähenes. Raudteeühenduse sai linn 1844. aastal, 19. sajandi teisel poolel algas majanduse elavnemine. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Valdeko Tobro

Valdeko Tobro (23. juuni 1936 Kaarepere vald, Tartumaa – 5. august 1975 Lahe küla, Vihula külanõukogu, Rakvere rajoon) oli eesti teatri- ja filmikriitik. 
Ta õppis 1951–1955 Tartu 1. Keskkoolis, lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli. 
Töötas 1956–1965 ajalehe Edasi toimetuses, oli 1965–1967 Tallinnfilmi dokumentaal- ja aimefilmide toimetaja, 1968–1970 Eesti Telefilmi stsenaariumide toimetuskolleegiumi liige.
Ta alustas 1962. aastal teatri- ja filmikriitikuna, aastast 1970 vabakutseline kriitik, kirjutas 1960.–1970. aastatel teatri- ja filmiloomingu suundi analüüsivaid probleemartikleid.
Isiklikku.
Tema isa oli talupidaja, ema õpetaja. Ta oli abielus Ivika Sillariga.
Evald Etverk

Evald Etverk (3. märts 1901 Annikvere, Virumaa – aprill 1977 Lääne-Virumaa) oli eesti põllumees.
Ta oli Vihula vallavanem, Haljala põllumeeste konvendi liige ja Viru maavolinik.
Tema vend oli matemaatik Elmar Etverk.
Pasłęk

Pasłęk (saksa "Preußisch Holland") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas Elblągi maakonnas, Pasłęki valla halduskeskus. Pasłęk asub Elblągist ligi 20 km kagus.
Asulat on esmamainitud 1267. aastal, linnaõigused sai 1297. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 80% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Nidzica

Nidzica (varasem poolakeelne nimi Nibork, saksa keeles "Neidenburg") on linn Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas, Nidzica maakonna ja Nidzica valla halduskeskus.
Neidenburg sai linnaõigused 1381. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 70% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu

NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu (vene keeles Совет Республик Верховного Совета СССР, lühend Совет Республик ВС СССР) oli NSV Liidu Ülemnõukogu ülemkoda, mis loodi NSV Liidu 5. septembri 1991. aasta seaduse N 2392-I "NSV Liidu riigivõimuorganite ja juhtimise kohta üleminekuajal" («Об органах государственной власти и управления Союза ССР в переходный период») alusel, kuid mida ei näinud ette NSV Liidu põhiseaduse artikkel 111. 1991. aasta detsembri lõpus saatis Vabariikide Nõukogu, kes jätkas otsustusvõimet võimaldava kvoorumi säilitamist, NSV Liidu võimuorganid laiali ja võttis vastu deklaratsiooni NSV Liidu lõpetamise kohta seoses SRÜ moodustamisega.
Sakari Tukiainen

Sakari Ilmari Tukiainen (sündinud 2. oktoobril 1991 Helsingis) on Soome jalgpallur, kes mängib ründajana Soome kõrgliiga Veikkausliiga klubis HIFK. 
Ta mängis noorena Espoo Palloseura jalgpalliakadeemias. Ta lõpetas jalgpalli mängimise 17-aastaselt motivatsioonipuuduse tõttu. Viis aastat hiljem naasis ta uuesti jalgpalli juurde, liitudes Soome tugevuselt seitsmendas liigas mänginud klubiga Club Latino Español. Ta paistis silma suurepärase ründajana, lüües 2013. aasta hooajal 30 väravat. 2014. aastal mängis ta Soome tugevuselt kolmanda liiga klubis Atlantis FC, lüües 29 mänguga koguni 40 väravat.
2015. aastal liitus ta Eesti Meistriliiga klubiga Tallinna FC Flora. 2015. aasta hooaja teises pooles mängis ta laenul Viljandi JK Tulevikus, kus lõi 16 mänguga kuus väravat. 2016. aasta Meistriliiga hooajal lõi ta Flora ridades liigas 26 mänguga neliteist väravat.
2017. aastal mängis ta Soome kõrgliigas RoPS-is. Aastatel 2018–2019 mängis ta Taani esiliiga klubis Thisted FC.
2019. aastal naasis Tukiainen Soome kõrgliigasse, liitudes HIFK-iga.
Vesikas

Vesikas ("Crassula aquatica") on taimeliik paksuleheliste sugukonnast turdlehe perekonnast.
Sorus

 
Sorus Eesti on bänd, mis loodi 7. novembril 2016. 
Soruse lood on ajaloost, metsadest, huntidest, viikingitest jms.
Victor Klemperer

Victor Klemperer (9. oktoober 1881 Landsberg an der Warthe – 11. veebruar 1960 Dresden, Saksa Demokraatlik Vabariik) oli juudi rahvusest Saksamaa filoloog-romanist, kirjanik ja ajakirjanik. Ta oli aastatel 1920–1935 Dresdeni Tehnikaülikooli professor. Ta oli totalitaarse mõtlemise ja -keele uurija natslikul Saksamaal.
Ta sündis aastal 1881 Landsberg an der Warthes rabi pojana. Ta on õppinud filosoofiat, romanistikat ja germanistikat Müncheni, Genfi, Pariisi ja Berliini Ülikoolis.
Serbõnivtsi

Serbõnivtsi (ukraina keeles Сербинівці) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Žmerõnka rajoonis. Elanike arv on 951. Pindala on 2,432 km².
Nadiem Amiri

Nadiem Amiri (sündinud 27. oktoobril 1996 Ludwigshafenis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis Genoa ja Saksamaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri 1899 Hoffenheimis. Bundesligas tegi ta debüüdi 7. veebruaril 2015 mängus VfL Wolfsburgi vastu ja lõi oma esimese värava sama aasta 28. novembril mängus Mönchengladbachi Borussia vastu.
2019. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Leverkuseni Bayer. 2022. aasta jaanuaris läks ta laenule Genoasse.
2017. aastal tuli Amiri Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Saksamaa jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 9. oktoobril 2019 sõprusmängus Argentina vastu. Ta kuulus 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril Saksamaa olümpiavõistkonda.
Ta on afgaani päritolu.
Leon Bailey

Leon Patrick Bailey (sündinud 9. augustil 1997 Kingstonis) on Jamaica jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsjana Inglismaa kõrgliiga klubis Aston Villa ja Jamaica jalgpallikoondises.
Aastatel 2011–2013 mängis ta Austria klubi FC Lieferingi noorteakadeemias ja seejärel 2013–2015 Slovakkia klubi AS Trenčíni noorteakadeemias. Profidebüüdi tegi ta 2015. aasta augustis Belgia kõrgliiga klubis Genk. Oma debüüthooajal lõi ta Belgia kõrgliigas 37 mänguga kuus väravat. UEFA Euroopa Liiga hooajal 2016–17 lõi ta seitse väravat.
2017. aasta jaanuaris siirdus ta 20 miljoni euro eest Saksamaa kõrgliiga klubisse Leverkuseni Bayer. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas sama aasta 11. augustil karikamängus Karlsruheri vastu. Bundesligas lõi ta esimese värava sama aasta 29. septembril mängus FC Schalke 04 vastu.
2021. aasta augustis sõlmis ta lepingu Aston Villaga.
Jamaica jalgpallikoondises debüteeris Bailey 2019. aasta CONCACAF Gold Cup'il. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2019 mängus Antigua ja Barbuda vastu.
Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus

Tervisedenduse ja Rehabilitatsiooni Kompetentsikeskus (TERE KK) on ravimuda-mudaravi ja liikumis-tegevusvõime valdkonnas uurimise, arendamise, teabe rakendamise, teabe levitamise ja vahendamise ning teadmuspõhise ettevõtluse arengut soodustav keskus. TERE KK on partner erasektorile uute tõenduspõhiste toodete ja teenuste arendamisel.
Keskus asutati 2011. aastal Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledži baasil, aluseks piirkondlik arengueeldus liikumis- ja tegevusvõime (Haapsalu Neuroloogiline Rehabilitatsioonikeskus (HNRK), Tallinna Ülikooli Haapsalu kolledž) ning ravimuda-mudaravi (ravimuda kaevandamine, mudaravitraditsioonid, spaa-ettevõtted) suunal, toetudes ühishuvide pinnal formeerunud partnervõrgustikule.
Keskuse missioon on (tööealise) elanikkonna töövõime säilitamine ja taastamine ning piirkondliku arengu edendamine.
Keskuse tegevuskoondub kahele peamisele tegevusvaldkonnale:
Gryfino

Gryfino (saksa "Greifenhagen") on linn Poolas Lääne-Pomorze vojevoodkonnas, Gryfino maakonna ja Gryfino valla halduskeskus. Gryfino asub Odra jõe paremal kaldal.
Asula sai linnaõigused 1254. aastal, 13.–16. sajandil oli linn Hansa Liidu liige. 19. sajandil arenes linnas tööstus. Raudteeühenduse sai linn 1877. aastal. Teises maailmasõjas hävis umbes 70% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Prabuty

Prabuty (saksa "Riesenburg") on linn Poolas Pomorze vojevoodkonnas Kwidzyni maakonnas, Prabuty valla halduskeskus. Prabuty asub Kwidzynist ligikaudu 18 km idas.
Asula kohal asus preislaste linnus, mille ristirüütlid 1236. aastal hävitasid. Alates 1249. aastast oli asula Pomesaania piiskoppide residents, linnaõigused sai enne 1330. aastat. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa (Ida-Preisimaa) koosseisus.
Graivoron

Graivoron on linn Venemaal Belgorodi oblastis, Graivoroni rajooni halduskeskus. Asub Vorskla jõe vasakul kaldal, Belgorodist 80 km lääne pool, Ukraina piiri lähedal.
Linn asutati 1678. aastal, 1868. aastal sai linnaõigused.
2020. aasta alguses oli elanike arv 6496.
Valuiki

Valuiki on linn Venemaal Belgorodi oblastis, Valuiki rajooni halduskeskus. Asub Belgorodist 150 km kagu pool, 15 km kaugusel Ukraina piirist, Valui jõe paremal kaldal, 3 km kaugusel selle suubumiskohast Oskoli jõkke.
Linn asutati 1593. aastal, 1797. aastal sai linnaõigused.
2020. aasta alguses oli Valuiki elanike arv 34 159.
Valuiki on üks Belgorodi oblasti suurimaid tööstuskeskusi. Peamine tööstusharu on toiduainetetööstus.
Linna kirdepiiril asub Valuiki lennuväli.
Żary

Żary (saksa "Sorau") on linn Poolas Lubuszi vojevoodkonnas, Żary maakonna halduskeskus. Żary asub Saksamaa piirist umbes 27 km kaugusel, Zielona Górast ligikaudu 41 km edelas.
Asulat on esmamainitud 1007. aastal, linnaõigused sai 1260. aastal. Sorau oli kaubalinn, alates 1292. aastat vermiti seal münte. Alates 14. sajandist etendas linna majanduselus olulist rolli käsitöö. Postijaam rajati linnas 1586. aastal. 17. ja 18. sajandil tegeldi linnas muuhulgas ka siidiusside kasvatamisega. 19. sajandil hakkas arenema tööstus. Raudteeühenduse sai Sohrau 1846. aastal, 1880. aastal ehitati elektrijaam. 1927. aastal paigaldati kanalisatsioon. Teises maailmasõjas hävis umbes 60% linnast. Alates 1945. aastast on Żary Poola koosseisus.
Tsunftijänes

Tsunftijänes (saksa keeles "Bönhase" ehk otsetõlkes 'pööningujänes') oli käsitööline, kes ei soovinud kuuluda tsunfti või keda polnud sinna võetud. Seetõttu töötas ta vabameistrina ning polnud piiratud tsunftiliikmetele kehtestatud reeglitega.
Kui teda tsunfti ehk majja ei olnud lubatud, pidi ta hoidma end varju ja tegutsema hämaral pööningul.
Eesti tsunftijäneseid: barokiajastu kuulsamaid puunikerdajaid Christian Ackermann, Narva, Vaivara ja Tallinna kullassepp Heinrich Johann Gustavson, Tallinna kellassepp Baltzer Westgen.
CIE 1931

CIE 1931 ehk CIE-1931-süsteem või CIE värvsusdiagramm on värvisüsteem, mille töötas 1931. aastal välja Rahvusvaheline Valgustuskomisjon ("Commission Internationale de l'Eclairage", lühendina CIE), tuginedes tajupsühholoogilistele mõõtmistele. Rahvusvahelise standardsüsteemi loomise käigus töötati välja värvuste matemaatilise kirjeldamise põhimõtted.
CIE 1931 näol oli tegemist esimese korraga, kui defineeriti matemaatiliselt seos nähtava valguse spektri lainepikkuste arvuliste väärtuste ja inimese värvinägemise füsioloogiliste tajuprotsesside vahel. CIE 1931 süsteemi tulemustel põhineb nii RGB-mudel, mida kasutatakse värvikujutiste esitusel kuvari ja teleri ekraanil, samuti internetis, kui ka CMY- ja CMYK-mudel, mida kasutatakse trükinduses ja printerites.
Põhimõte.
1920. aastate lõpul viisid William David Wright ja John Guild läbi rea eksperimente vabatahtlikega, et saada teada, kuidas keskmine inimene värve näeb. Eesmärgiks oli arvutada välja vastavad arvulised väärtused.
Tulemuste varieeruvus elimineeriti kolorimeetrilise standardvaatleja ("standard (colorimetric) observer") mõistega. Standardvaatleja nägemisväljaks võeti 2° kõrvalekalle vaatamissuunast (umbes 1 eurose mündi suurune ala, kui seda hoida väljasirutatud käes enda ees). Piiratud välja suurus pidi vastama suurima nägemisretseptorite tihedusega alale silmas (toona oldi sellisel arvamusel; tegelikult kasutab inimese suuremat nägemisvälja ja 1976. aastal korrigeeriti arvutused lähtudes 10° kõrvalekaldest). Arvutustes tugineti nägemise kolmekomponentsuse teooriale (võrkkesta kolme tüüpi valgustundlikud rakud, mis on häälestunud igaüks ühele eri värvusega seostuvale lainepikkuste vahemikule), mille järgi oli igale tajutud värvusele võimalik leida vaste kolme aditiivse primaarvärvuse - sinise, punase ja rohelise - kiirguse seguna. Arvuliselt nimetati primaarvärvuste kiirguse koguseid kolmevärviteguriteks ("tristimulus values").
CIE asendas aditiivsete primaarvärvuste tähised RGB tähistega XYZ eeldusega, et nende võrdsed kogused annavad standardtingimustes kokku valge valguse. Värvikomponendid on kolme füüsikalise põhivärvuse kogused, mille liitmisel tekib kolorimeetriline võrdsus mõõdetava värvusega.
Värvsusdiagramm.
Kolmest värvikomponendist tuletati praktikas kasutamiseks värvsusdiagramm, kus iga nähtav värvus on määratud värvikoordinaatidega x ja y ning heledust tähistab Y. Kõik spektrivärvused lainepikkustega 400 kuni 700 nm on paigutatud kaarjale spektraalvärvsusjoonele koordinaattelgede x ja y vahel ja mittespektraalsed purpurvärvid on paigutatud joone otspunktidest tõmmatud sirglõigule. Kõik nähtavad värvused paiknevad spektraalvärvsusjoonest ja purpurjoonest moodustunud kujundi sees. Värvuste küllastus on suurim joonel, kujundi keskpunktile lähenedes värvuste küllastusaste väheneb. Kujundi keskpunktis koordinaatidega x=1/3 ja y=1/3 paikneb puhas valge ja seda punkti nimetatakse ühtlasvalgevärvsuspunktiks.
Suktsessiivkontrast

Suktsessiivkontrast on nähtus, mille puhul hetke värvitaju on mõjutatud eelnevalt vaadeldud värvistiimulist – pärast punase pinna vaatlemist tundub roheline pind eredamana tegelikust. Sama nähtus on järelkujutise tekkimine valgel pinnal pärast värvilise kujutise vaatlemist – järelkujutis tekib vaadeldu suhtes komplementaarvärvustes.
J. W. Goethe pidas suktsessiivkontrastinähtust oma värviteoorias värviharmoonia alusprintsiibiks.
Ilmar-Olav Jõõras

Ilmar-Olav Jõõras (19. mai 1932 Tõlliste vald, Valgamaa – 4. veebruar 2019 Tallinn) oli eesti purje- ja veemootorisportlane ning sporditegelane. 
Lõ­petas 1952. aastal Kuremaa Metsakooli.
Töötas 23 aastat tehases Norma lukksepana.
Sportlasena.
Harrastas alates 1944. aastast Valgas keskkoolis õppides võrkpalli, 1956. aastal hakkas Kalevis Olev Roosma juhendamisel harrastama purjetamist ja 1968. aastal Madis Lambini juhendamisel veemotosporti. 
Tuli aastatel 1971–1997 ja 2010 11 korda Eesti NSV ja Eesti meistriks.
Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kaks medalit: 1971. aastal skuutril võistlusklassis O-500 (OCN) hõbeda ja 1969. aastal mootorpaadil võistlusklassis CU pronksi. Võitis kahel korral NSV Liidu karika. 
Kaitseliidus.
Ta oli Kaitseliidu Harju maleva ja selle Rävala malevkonna liige.
Isiklikku.
Tema poeg oli veemotosportlane Rivo Jõõras.
Arbër Zeneli

Arbër Avni Zeneli (sündinud 25. veebruaril 1997 Säteris) on Rootsis sündinud Kosovo jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Stade de Reims ja Kosovo jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Elfsborgis. Elfsborgi noorteakadeemiaga liitus ta 2007. aastal. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta Elfsborgi meeskonnas 2014. aastal. 2015. aasta hooajal lõi ta Rootsi kõrgliigas kümme väravat.
2015. aasta novembris liitus Hollandi kõrgliigaklubiga SC Heerenveen. 2019. aasta jaanuaris siirdus ta Prantsusmaa kõrgliigaklubisse Stade de Reims, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Väidetav üleminekusumma oli neli miljoni eurot.
Hooaja 2023/24 esimeses pooles mängis Zeneli Türgi kõrgliigaklubis Adana Demirspor. Seejärel naasis ta Elfsborgi.
2015. aastal tuli Zeneli Rootsi kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. 2016. aasta augustis otsustas ta hakata koondises esindama Kosovot. Debüüdi Kosovo koondises tegi ta 6. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Horvaatia vastu. Koondisekarjääri esimesed kaks väravat lõi ta 29. mail 2018 sõprusmängus Albaania vastu.
Zlín Z-50

Zlin Z-50 Tšehhoslovakkia firma Zlin ühemootoriline vigurlennuk. Esmalend 1975. aastal. Z-50 oli esimene seeriana ehitatud vabaklassi vigurlennuk.
Ajalugu.
Lennukiga Z-726 lõppes Tšehhoslovakkia firma Zlin pika reaga "Trener" sarja vigurlennukite ehitamine, mille viimaseks kõrgetasemeliseks võistluslennukiks jäi Z-526AFS. Selle lennuki baasil ei olnud enam võimalik kaasaja konkurentsivõimelist vigurlennukit arendada. 1973. aastal alustas lennundusentusiastidest ja erialaspetsialistidest koosnev tõeliselt dünaamiline inseneride meeskond täiesti uue vigurlennuki arendamist.
Uus lennuk valmistati täielikult metallkonstruktsioonina ja varustati hea erivõimsusega Lycoming AEIO-540 kolbmootoriga. 1976. aastal tegi lennuk oma nime tuntuks vigurlennu maailmameistrivõistlustel. Järgnevatel aastatel tehtud Z-50 modifikatsioonidel LA ja LS lennukitel võimsama mootoriga ja muutuvsammuga propelleriga võideti Euroopa meistrivõistlused (1983) ning aastal 1984 maailmameistrivõistlused.
Tychy

Tychy (saksa Tichau) on maakonna õigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas. Tychy kuulub Ülem-Sileesia linnastusse ja asub Katowicest lõunas.
Tychy on oluline tööstuslinn.
Küla on esmamainitud 1467. aastal. Õllepruulikoda rajati Tychys 16. sajandi lõpul. 1922. aastal läks Tychy rahvahääletuse tulemusel Poola koosseisu. Linnaõigused sai Tychy 1951. aastal. 1975. aastal liideti Tychyga Bieruńi, Imielini ja Lędziny linnad. Bieruń sai iseseisva linna staatuse tagasi 1991. aastal, Imielin 1995. aastal ja Lędziny 1991. aastal.