Püha Sava hertsogkond

Püha Sava hertsogkond (ladina keeles "Ducatus Sancti Sabae", serbia-horvaadi keeles "Hercegovina Svetog Save") oli [[hiliskeskaeg]ne [[Lõunaslaavlased|lõunaslaavi]] riik, mis eksisteeris ajal, mil [[Osmanite riik]] [[Balkani poolsaar]]e alasid vallutas. Hertsogkonda valitsesid [[Kosača]] aadliperekonda kuulunud [[Stjepan Vukčić Kosača]] ja tema poeg [[Vladislav Hercegović]] ning riik hõlmas tänase [[Bosnia ja Hertsegoviina]], [[Horvaatia]], [[Montenegro]] ja [[Serbia]] osi.
Stjepan võttis Serbia kiriku esimese peapiiskopi [[Püha Sava]] järgi endale tiitli "Püha Sava [[hertsog]]". Selle tiitli järgi saigi hiljem nime tänapäevane [[Hertsegoviina]] piirkond, kuna osmanid kasutasid hiljem oma riigi sandžakiks muudetud provintsi kohta nimetust "Hersek Sancağı" ("Hertsogi sandžakk").
Ajalugu.
1444. aasta 15. veebruaril sõlmis Stjepan Vukčić lepingu [[Aragóni kroon|Aragóni ja Napoli kuninga]] [[Alfonso V de Aragón|Alfonso V]]-ga. Sellega hakkas Stjepan tema vasalliks, saades vastutasuks kuningalt abi võitluses oma vaenlaste vastu (Bosnia kuningas Stjepan Tomašević, hertsog Ivaniš Pavlović ja [[Veneetsia vabariik]]). Sama lepinguga lubas Stjepan Alfonsole regulaarselt andamit tasuda; seni oli ta andnud seda osmanite sultanile.
1448. aasta 20. jaanuaril [[Saksa-Rooma keiser]] [[Friedrich III (Saksa-Rooma keiser)|Friedrich III-le]] saadetud dokumendis tituleeris Stjepan end tiitlitega "Püha Sava hertsog" ("Vojvoda svetog Save"), "[[Zahumlje]] ja ranniku isand" ning "suurhertsog" ja sundis ka [[Bosnia kuningas|Bosnia kuningat]] end vastavalt tunnustama. Tiitlil "Püha Sava hertsog" oli märkimisväärne väärtus avaliku arvamuse kujundamise seisukohalt, kuna [[Mileševa klooster|Mileševa kloostris]] asunud Sava reliikviaid pidasid imettegevaks piirkonna kõigi kristlike usuvoolude liikmed. See parandas märgatavalt Stjepani ja Serbia [[Despoot|despoodi]] [[Đurađ Branković]]i omavahelisi suhteid. Nad moodustasid samal aastal liidu ning vallutasid Bosnia krooni käest [[Višegrad]]i ja [[Srebrnica]].
1451. aastal ründas Stjepan [[Dubrovnik|Dubrovnikit]] ning asus linna piirama. Kuna enne seda oli temast saanud [[Ragusa vabariik|Ragusa vabariigi]] aadlik, kuulutas Ragusa valitsus ta selle peale reeturiks. Tema tapjale pakuti autasuks 15 000 [[tukat]]it, palee Dubrovniki linnas väärtusega 2000 tukatit, iga-aastane sissetulek 300 tukatit ja lisaks pärilik Ragusa aadlitiitel. See oht hirmutas Stjepani sel määral, et ta lõpuks lõpetas piiramise.
Stjepan Vukčić suri aastal 1466 ja tema järglaseks riigi valitsejana sai tema vanim poeg [[Vladislav Hercegović]]. Aastal 1482 said viimase vägedest jagu [[Osmanite riik|Osmanite riigi]] väed, mida juhtis tema vend Hersekli Ahmed Pasha (Stjepani noorim poeg), kes oli enne seda [[islam|islami usku]] astunud. Osmanite riigis sai Hertsegoviina aladest Bosnia riigi (Bosnia [[pašaluk]]i) provints ([[sandžakk]]).
Stjepan rajas oma riigi keskuse [[Herceg Novi]] lähistele kaks [[Serbia Õigeusu Kirik|Serbia õigeusu]] kloostrit: Zagrađe kloostri ja Savina kloostri.
Välislingid.
[[Kategooria:Bosnia ja Hertsegoviina ajalugu]]
[[Kategooria:Horvaatia ajaloolised riigid]]
[[Kategooria:Euroopa keskaja riigid]]
[[Kategooria:Horvaatia ajalugu]]