Zoja Kosmodemjanskaja

Zoja Kosmodemjanskaja (vene "Зоя Анатольевна Космодемьянская", aastani 1930 Zoja Kozmodemjanskaja, vene "Зоя Анатольевна Козмодемьянская"; 13. september 1923; Ossino-Gai, Gavrilovka rajoon, Tambovi oblast – 29. november 1941; Petrištševo, Ruza rajoon, Moskva oblast) oli Nõukogude Punaarmee luurediversioonigrupi liige, kommunistlik noor. 
Tegevus diversandina.
Moskva 201. keskkooli lõpuklassi õpilasena läks ta 1941. aasta oktoobris koos teiste kommunistlike noortega vabatahtlikult diversantide kooli väljaõppele, et saada oskusi luure-diversioonigrupis tegutsemiseks. Vabatahtlike hoiatati kooli sõjalise juhtkonna poolt, et üle 90% diversantidest tabatakse ja hukatakse, sellest hoolimata jäi enamus kooli.
Sõjaväeosa nr 9903 20-liikmeline luure ja diversiooniüksus sai 20. novembril 1941 ülesande põletada Moskva lähistel 5–7 päeva jooksul elamuid 10 külas. Ülesande täitmiseks anti saboteerijatele kaasa süütepudeleid ja toidumoon 5 päevaks. Külades satuti aga lahinguvalve kätte ning korraliku relvastuse puudumise tõttu (omati vaid püstoleid) kanti kohe suuri kaotusi. Grupi riismed Kosmodenjanskaja ja kahe noormehe näol jätkasid aga partisanitegevust ning neil õnnestus süüdata 27. novembril Petrištsevo külas kolm elumaja, kus vahepeatusena ööbisid saksa sõjaväelased ning mille abihoonetes hoiti veohobuseid. Sakslaste hulgas ohvreid ei olnud, kuid elamud hävisid. Kosmodemjanskaja eraldus mõni päev hiljem teistest ning pöördus külasse tagasi, et süütamist jätkata, kuid peeti nüüd oma kodusid valvama asunud külaelanike omakaitse poolt kinni ning anti üle saksa sõjaväelastele. Kosmodemjanskaja kuulati üle ning tema karistamises osalesid ka külaelanikud, kelle elumajad olid süütamise tagajärjel maha põlenud. Järgmisel hommikul Kosmodemjanskaja hukati poomise läbi, tema kaela riputati tahvel saksa- ja venekeelse tekstiga "Majasüütaja". Kosmodemjanskaja surnukeha rippus võllas kuu aega, mille järel ta küla servas maha maeti.
Sündmuse avalikustamine.
Zoja Kosmodemjanskaja saatus sai laiemalt tuntuks Pjotr Lidovi artiklist "Tanja", mis avaldati ajalehes Pravda 27. jaanuaril 1942. Artiklit illustreeris Sergei Strunnikovi foto Kosmodemjanskaja surnukehast. Väidetavalt kuulis autor Petrištsevos toimunud hukkamisest juhuslikult ühelt tunnistajalt, eakalt talupojalt, keda šokeeris tundmatu tüdruku julgus. Lidov läks külasse, küsitles elanikke üksikasjalikult ja saadud andmete põhjal avaldas artikli. Hukatu isik tuvastati peagi, millest teatas Pravda 18. veebruaril 1942 Lidovi uues artiklis "Kes oli Tanja".
Zoja Kosmodemjanskaja sai postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse, olles väidetavalt esimene naine, kes selle nimetuse on saanud. Ta on hiljem ümber maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule. 
Venemaa temaatika alase teadlase Adrienne Harrise sõnul "on Pavda artiklis kõik vajalikud hagiograafilised elemendid, et tagada Zoja ilmalik kanoniseerimine Nõukogude Liidu kangelasena ja fikseerida tema keskne positsioon Nõukogude pühakute panteonis".
Stalini käskkirjast.
Elumaja hävitades lähtus Kosmodemjanskaja Nõukogude kõrgema sõjaväejuhtkonna "põletatud maa taktika" käskkirjast. 
Ülemjuhataja Stalin oli otsustanud kasutada "põletatud maa" taktikat suures ulatuses. Nõukogude allikate kohaselt inspireeris Stalinit soomlaste tegevus Talvesõjas, kes suutsid sõjategevuse ajal sundida Punaarmeed telkides elama muu elamispinna puudumise tõttu. Stalin ei arvestanud, et olukord Moskva lähistel oli hoopis teistsugune kui Soome aladel, kus soomlastel oli võimalus oma elanikud ümberasumiseks ette valmistada, nad evakueerida ning seejärel hävitada tühjaks jäänud hooned. Käskkiri nr 0428 andis korralduse hoonete hävitamiseks, et Saksa sõjaväelastel poleks võimalik külades ja asulates elupaika leida. Vene ajaloouurijate sõnul oli see käsk üks Stalini suurimaid vigu sissisõja korraldamisel. See oli ebainimlik, määrates tuhanded nõukogude inimesed külmasurma, surudes tahtmatult okupeeritud alade elanikud sakslaste poolele, jättes partisanid-diversandid kohalikust toetusest ilma, mis põhjustas nende kiirema hukkumise. Selle näiteks on ka Leningradi oblasti partisaniliikumise puudumine Leningradi blokaadi ajal. Käsku sakslaste kõikvõimalike talvekorterite täielikuks hävitamiseks oli võimatu täita.
Perekond.
Tema noorem vend Aleksandr Kosmodemjanski oli Nõukogude suurtükiväeohvitser. Langes 1945. aastal lahingus Ida-Preisimaal. Talle anti samuti Nõukogude Liidu kangelase nimetus. Ta on hiljem ümber maetud Moskvasse Novodevitšje kalmistule oma õe kõrvale.
Nende ema Ljubov Kosmodemjanskaja, kes oli õpetaja, on kirjutanud Teises maailmasõjas langenud lastest raamatu "Jutustus Zojast ja Šurast".
Nõukogude-järgne ajakirjandus.
Perestroika ajal ja pärast seda ilmus kirjutisi, mis erinesid ametlikust infost Kosmodemjanskaja kohta. Enamasti põhines see kuulujuttudel, mitte alati pealtnägijate mälestustel. Spekulatsioonid olid vältimatud olukorras, kus dokumentaalset teavet, mis oli vastuolus ametliku "müüdiga," hoiti jätkuvalt saladuses.
Kirjanik Anov, kes oli mõelnud kirjutada loo või romaani Zoja Kosmodemjanskajast, läks Petrištsevosse, kus üritas rääkida diversandi saatusest kohalikega, kuid need vältisid rääkimist erinevatel ettekäänetel. Ja ainult üks inimene tingimusel, et kõik öeldu jääb rangelt nende vahele, rääkis: 
Moskvalane V.Demidov on öelnud:
Lastepsühhiaatria teadus- ja metoodikakeskuse juhtiv arst A. Melnikova:
2017. aastal avaldas ajakirjanik Aleksandr Nevzorov Echo Moskvõ blogipostituses teksti: