Kloaak

Kloaak (ladina keeles "cloaca") on paljudel selgroogsetel (va enamik imetajaid) soole tagaosa lõpus paiknev elund, kuhu avanevad mitme elundi (seede-, eritus- ja suguelundite) juhad, moodustades ühe mitmeotstarbelise avause kehas.
Kloaagi areng, anatoomia, asend, morfoloogia ja funktsioonid võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. Kloaagi morfoloogia ja funktsioonid sõltuvad ka indiviidi vanusest ja aastaaegadest.
Kloaak esineb roomajatel, lindudel ja alamatel kaladel, kuid mitte pärisluukaladel.
Kloaagiks nimetatakse ka selgrootute ümarusside hõimkonna loomade tagaosas paiknevat avaust.
Kaladel.
Kloaak puudub luukaladel ja sõõrsuudel, neil on pärak ning kuse-suguurge.
Kõhrkalade kloaaki suubuvad seede-, kuse- ja suguteed.
Kahepaiksetel.
Kõikidel kahepaiksetel on kloaak. Emastesiugkonnaliste kloaak sarnaneb paljuski isaste siugkonnaliste omadega, kuid on ka palju erinevusi.
Roomajatel.
Kõikidel roomajatel, nii sisalikel, krokodillidel, madudel kui ka kilpkonnadel on kloaak. Küll aga on elundil loomaliigiti suuri erinevusi.
Kilpkonnadel.
Kilpkonnade kloaagil arvatakse lisaks tavalisele mitmeotstarbelisusele olevat veel üks lisafunktsioon – neil toimivad kloaagis paiknevad "õhukotid" lisahingamiselundina.
Maolistel.
Madudel toimib kõhu pool saba piirkonnas paiknev kloaak elundina, millesse suubuvad nii munajuhad, seemnejuhad kui ka kusejuhad. 
Kloaak jaguneb roojasooleks, kusesooleks ja lõppsooleks. 
Kloaak on mõlemal sugupoolel. Kumbki neer läheb üle kusejuhaks, mis suubuvad kloaaki. Isastel madudel toimib osa kloaagist väljapööratuna sugutuselundina – hemipeenisena. Paljudel madudel vastab elundi kuju emaste madude kloaagis paiknevatele vastavatele avaustele, kuid mõõtmed on suuremad. Viljastatud munad liiguvad munajuhasse ning väljutatakse kloaagi kaudu, samuti sünnivad vivipaarsete madudel maopojad kloaagi kaudu.
Kloaaginääre.
Lisaks rooja-, kuse- ja lõppsoole avaustele väljuvad kloaagi kaudu ka kloaaginäärmete eritised. 
Veterinaaria.
Madude kloaak on madude tervisliku seisundi määramisel veterinaaridele poolt oluliseks siseelundiks. Kloaagi kaudu eristatakse mao sugu, selle kaudu võetakse mitmeid proove laboratoorsete testide teostamiseks.
Lindudel.
Lindude kloaaki avanevad nii seedekanal kui ka kuse- ja suguteed.
Lindude kloaagil eristatakse järgmisi kloaagilihaseid ("mm.cloacae"):
Kloaagi ringkurrud jagavad elundi kolmeks osaks: 
Imetajatel.
Kloaak on paljude pärisimetajate loodetel valdavalt embrüonaalses arengujärgus esinev kuse-ja suguelundkonna elund.
Ainupilulistel, nagu nokkloomad ja sipelgasiilid, esineb kloaak, millesse suubuvad munajuhad, seemnejuhad ja kusejuhad.
Loote kloaak on ühendatud loote kusekotiga ("allantois") kõhtmiselt loote-kusejuha ("urachus") kaudu. Selgmiselt on ta ühendatud urorektaalse vaheseinaga. Arvatakse, et pärast kloaagi septeerumist, hilisemas embrüonaalses arengus, (4.–6. nädalal) jaotab vahesein kuse-suguurke pärasooleks ("rectum") (selgmiselt) ja urogenitaalsiinuseks ("sinus urogenitalis") (kõhtmiselt).
Osade autorite arvates formeeruvad urogenitaalsiinus ja pärasool lootel varakult ning kloaagi septeerumist ja transformeerumist ei toimu.
Inimesel.
Embrüonaalses arengus (4.–6. nädalal) võib ette tulla ka seisundeid, mil loote kloaagil vaheseina ei moodustu ning kloaak säilib kogu ülejäänud prenataalse eluperioodi vältel ja ka pärast seda. Sellist kaasasündinud seisundit diagnoositakse meditsiiniliselt kui kaasasündinud arenguanomaaliaid ning diagnoosiks on säilinud kloaak (RHK-10 Q43.7).
Lisaks säilinud kloaagile võib esineda ka sisemisi fistuleid ja tsüste.
Ka inimese lootel esineb paljude teadlaste meelest emakasisese arengu käigus kloaak. Kui aga lootel säilib kloaak ka pärast kindlaksmääratud arenguetappe ja ka pärast sündi, siis loetakse kloaaki arenguanomaaliaks ning võidakse diagnoosiks panna säilinud kloaak.