tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Švaabimaa ringkond

Švaabimaa ringkond on ringkond Saksamaal Baieri liidumaal. See hõlmab ajaloolise Švaabimaa idapoolse, Baieri liidumaale jääva osa.
Ringkonnas on neli kreisivaba linna (Augsburg, Kaufbeuren, Kempten ja Memmingen) ning kümme kreisi.
Osmussaare I rahnuderühm

Osmussaare I rahnuderühm on rahnud Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaarel. Koha geograafilised koordinaadid on . Rahnud paiknevad Nõva-Osmussaare hoiualal ja Osmussaare maastikukaitsealal ning jäävad Osmussaare keskosa edela(lõuna)rannikule, läänesadama juurde.
Rahnud on gneisist ja üks neugrundbretšast. Rühma ümbermõõt on 62 m.
Rahnud võeti kaitse alla aastal 1959. 
Rahnuderühmast 500 m lääne suunas asub madalas meres neugrundbretšast Skarvan (rootsi keeles tähistab "skarv" kormorane).
Rahnudele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Osmussaare I rahnuderühma keskkonnaregistri kood on KLO4000901.
Osmussaare II rahnuderühm

Osmussaare II rahnuderühm on rahnud Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Koha geograafilised koordinaadid on . Rahnud paiknevad Nõva-Osmussaare hoiualal ja Osmussaare maastikukaitsealal ning jäävad Osmussaare lõunatipu läänerannikule, lõunasadama juurde. Rahnud on neugrundbretšast. Kivikülvi pindala on 0,5 ha. Rahnud võeti kaitse alla aastal 1959. 
Rahnudele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Osmussaare II rahnuderühma keskkonnaregistri kood on KLO4000904.
Oberpfalzi ringkond

Oberpfalzi ringkond on ringkond Saksamaal Baieri liidumaal.
Ringkonnas on kolm kreisivaba linna (Amberg, Regensburg ja Weiden in der Oberpfalz) ning seitse kreisi:
Alam-Frangimaa ringkond

Alam-Frangimaa ringkond on ringkond Saksamaal Baieri liidumaal.
Ringkond hõlmab kolm kreisivaba linna (Aschaffenburg, Schweinfurt ja Würzburg) ning üheksa kreisi:
Kesk-Frangimaa ringkond

Kesk-Frangimaa ringkond on ringkond Saksamaal Baieri liidumaal.
Ringkond hõlmab 5 kreisivaba linna (Ansbach, Erlangen, Fürth, Nürnberg ja Schwabach) ning 7 kreisi:
Leksikaliseerumine

Leksikaliseerumine on keele evolutsioonis toimuv mõistete keelendumise protsess. 
Leksikaliseerumise hulka kuulub keeleüksuste väljumine grammatikast – sõnavormide või grammatiliste konstruktsioonide eemaldumine produktiivsetest grammatikareeglitest ja nende muutumine sõnavaraüksusteks.
Ülem-Frangimaa ringkond

Ülem-Frangimaa ringkond on ringkond Saksamaal Baieri liidumaal.
Ringkond hõlmab neli kreisivaba linna (Bamberg, Bayreuth, Coburg ja Hof) ning üheksa kreisi:
Osmussaare Kaksikud

Osmussaare Kaksikud on rahnud Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Koha geograafilised koordinaadid on . 
Rahnud paiknevad Osmussaare maastikukaitsealal ning jäävad Osmussaare põhjaosa lääneranniku lähedale, läänesadamast põhja poole. Rahnud on neugrundbretšast. Kivide mõõdud: 1) 3,9×3,0×4,0 m, 2) 3,7×3,0×3,0 m. Rahnud võeti kaitse alla aastal 1959. 
Rahnudele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Osmussaare Kaksikute keskkonnaregistri kood on KLO4000903.
Baskerdikstain

Baskerdikstain on rahnuderühm Läänemaal Lääne-Nigula vallas Osmussaare külas. Rahnud paiknevad Osmussaare maastikukaitsealal ning jäävad Osmussaare põhjaosa keskossa, radarijaama lähedale. Rahnud on neugrundbretšast. Kahe kaitsealuse kivi mõõdud olid 1986. aasta andmetel 9,0 × 5,0 × 3,0 m ja 6,0 × 4,5 × 3,0 m. Kividest üks on hävinud ja teine kahjustatud.
Rahnud võeti kaitse alla aastal 1959. Aastal 2016 arvati nad hävimise ja looduskaitseväärtuse kadumise tõttu kaitse alt välja. Tulenevalt kaitstavate looduse üksikobjektide kaitse-eeskirjast oli rahnudele kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Schleswig

 
Schleswig (alamsaksa "Sleswig", taani "Slesvig") on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal, Schleswig-Flensburgi kreisi keskus. Asub Schlei ääres. Taani ajalookirjanduses nimetatakse piirkonda ka Lõuna-Jüütimaaks.
Schleswigi on esmamainitud 804. aastal (kujul "Sliasthorp"). Schlei vastaskaldal asus Hedeby kaubalinn. 948. aastal sai Schleswigist piiskopilinn. 1066. aastal purustasid vendid mõlemad linnad. 1134. aastal tapeti linnas Taani kuningas Niels. Sellega seoses on "Saxo Grammaticuses" mainitud linna toomkirikut. 1200. aastal sai Schleswig esimese Taani linnana linnaõigused. 
Pärast Saksa-Taani sõda muudeti linn 1864. aastal Preisimaa ja Austria kondomiiniumiks ning 1866. aastal annekteeris linna Preisimaa.
Schleswigis asub Gottorfi loss, mis oli Frederik I residentsiks.
Linnas asub Brautsee järv.
Õudnäsalik

Õudnäsalik ("Synanceia verrucosa") on kala näsaliku perekonnast näsaliklaste sugukonnast meripuugiliste seltsist.
Ta keha on ilma soomusteta ning selle värvus sarnaneb merepõhja kivide ja kaljude omaga. Õudnäsalik on kõige mürgisem kala.
Õudnäsaliku rinnauimede ja seljauime ogakiired on varustatud mürginäärmetega. Tema mürki võib tugevuselt võrrelda kobra omaga. Torge tekitab piinavat valu ning hiljemalt 24 tunni jooksul teeb mürk oma töö. Nõrgema südamega inimesed võivad surra juba paari tunni pärast ning mürgistus toob igal juhul kaasa halvatuse, millest paranemiseks kulub mitu kuud. Õudnäsalikule on iseloomulik mimetism (see tähendab, et ta sarnaneb välimuselt äravahetamiseni teda ümbritsevate kividega). Ta võib mitu päeva liikumatult kividevahelises praos lebada ning teda on peaaegu võimatu märgata. Niipea kui mõni saakloom küllalt lähedalt möödub, haarab õudnäsalik ta oma laiade lõugade vahele veel enne, kui ohver asjast aru saab.
Õudnäsalik on kuni 40 cm pikk.
Õudnäsalikud on levinud India ja Vaikse ookeani rannikumeredes.
Eluviis.
Ta on lihatoiduline, sööb kalu ja koorikloomi.
Õudnäsalik on üksikeluline.
Palivere pooppuu

Palivere pooppuu on kaitsealune pooppuu Läänemaal Lääne-Nigula vallas Palivere alevikus. Puu asukoht on Haapsalu maantee ja Allikmaa tee ristmiku juures. 
Puu võeti kaitse alla aastal 1959. Puu on rahuldavas seisus, seda on remonditud. 
Puu mõõtmed: tüve ümbermõõt (1,3 m kõrgusel) 235 cm või (0,6 m kõrgusel) 261 cm., kõrgus 11 m 
Palivere pooppuu kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Palivere pooppuu keskkonnaregistri kood on KLO4000386.
Delhi

Delhi (hindi keeles दिल्ली, Dillī) on linn Indias Delhi liiduterritooriumil.
Delhi elanike arv on 11,95 miljonit (2008). See on India suuruselt teine linn Mumbai järel ning Delhi liiduteritooriumi suurim linn.
Delhi asub Yamuna jõe ääres.
Ajalugu.
India eepose Mahābhārata järgi asutasid linna umbes 1200 eKr pandavad ja nimetasid selle Indraprasthaks. 1192 vallutas linna Muhammad Ghuri, kes pani aluse muslimite võimule Põhja-Indias. 1206 rajas Qutb-ud-dīn Aybak Delhi sultanaadi. 14. sajandil hakkas sultanaat lagunema. 1398 rüüstas Delhit Timur. 1526 sai Delhi sultan Ibrahim Lodi Esimeses Panipati lahingus lüüa Zahīr ad-Dīn Bāburilt, kes rajas Mogulite riigi, mille üheks keskuseks oli Delhi. 1649–1857 oli linn Mogulite impeeriumi pealinn. 1911 sai Delhi Briti India pealinnaks ja kesklinnast lõunasse hakati ehitama uut pealinna New Delhit.
Alates India iseseisvumisest 1947 on selle pealinn olnud Delhi. Iseseisvumisega kaasnes India jagamine: sellest eraldati islamistlik Pakistani riik. Pakistani maa-alale elama sattunud hindud kolisid Pakistanist ära ja sellega on seotud Delhi rahvaarvu peaaegu kahekordistumine aastail 1941–1951. Sel ajal sai Delhi ka miljonilinnaks.
Veel 1990. aastatel kuulus Delhi maailma 10 kõige enam saastatud linna hulka. 70% linna õhus olevast saastast moodustasid autode heitgaasid. 1996 algatas avalikes huvides tegutsev jätkusuutlikku arengut propageeriv teadus- ja seadusorganisatsioon Teaduse ja Arengu Keskus kohtuprotsessi India ülemkohtus, mis lõppes võiduga. Ülemkohus käskis kõik Delhi ühissõidukid, nii bussid kui taksod, ümber ehitada, et nad sõidaksid maagaasil, ja keelustas pliid sisaldava bensiini müügi 1998.
Kliima.
Delhis on lähisekvatoriaalne kliima. Mussoonid muudavad suunda kaks korda aastas, märtsis loodest edelasse ja sügisel vastupidi. Märtsist maini puhuvad tuuled toovad Thari kõrbest palju liiva ja kuigi sel ajal ei ole temperatuurid kõige kõrgemad, peetakse seda kõige raskemaks aastaajaks. Lühike talv algab novembri lõpus ja on tuntud tugevate udude poolest.
Kõige kõrgemad temperatuurid on mõõdetud mais ja juunis (+47 °C), aga ka jaanuari absoluutne maksimum on +29 °C. Absoluutsed miinimumtemperatuurid on mõõdetud jaanuaris (–1 °C) ja veebruaris (0 °C), aga juunist septembrini ei lange temperatuur iialgi alla +20 °C.
Delhi keskmine sademete hulk on 714 mm aastas. Selgelt on välja kujunenud vihma- ja kuivaperiood. Juulis ja augustis sajab keskmiselt 236 mm sademeid, aga kõige kuivematel kuudel aprillis, novembris ja detsembris üksnes 10 mm.
Haridus.
Delhis asuvad mitmed kõrg- ja ülikoolid, sealhulgas Delhi Ülikool (asutatud 1922), Nehru ülikool (1969), Indira Gandhi avatud ülikool (1985), islami- (1920), meditsiini- (1956) ja tehnikaülikool (1961) ning kaunite kunstide akadeemia (1954).
Kadaka kivi

Kadaka kivi on rändrahn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Hindaste külas. Kivi geograafilised koordinaadid on .
Kivi on rabakivigraniidist. 
ivi on püstiste külgede ja tasase laega rahn. Idaküljel on 1,3–1,5 m kõrgusel 0,5 m sügavune aste. Redelita pole kivile tõusta võimalik. 
Kivist umbes 200 m kirdesse jääb Läänemaa Suursoo maastikukaitseala ja umbes 1200 m loodesse jääb Hindaste järv (samuti Läänemaa Suursoo maastikukaitsealal). Kivist umbes 600 m kagusse jääb Sarapiku kivi, mida kutsutakse ka Kadaka kiviks. 
Kadaka kivile on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,78 ha). 
Kadaka kivi keskkonnaregistri kood on KLO4001272.
Kommersant

Kommersant (Коммерсантъ) on kuus korda nädalas ilmuv Venemaa päevaleht, mis kajastab ühiskondlik-poliitilisi teemasid rõhuga ärialasel ajakirjandusel.
Ajalehte annab välja samanimeline kirjastus.
Kommersant loeb end aastatel 1909–1917 ilmunud samanimelise ajalehe õigusjärglaseks.
2010. aasta Aserbaidžaani parlamendivalimised

2010. aasta parlamendivalimised Aserbaidžaanis toimusid 7. novembril.
Valimised toimusid majoritaarse süsteemi järgi 125 valimisringkonnas ühes valimisvoorus. Kvooruminõuded puudusid.
Opositsiooni sõnul ei olnud tagatud aus poliitiline konkurents, opositsiooni kandidaate paljudel juhtudel ei registreeritud.
OSCE vaatlusmissiooni vahearuandes märgiti ära, et on tõendeid surve avaldamisest valijatele ja kandidaatidele, ning poliitilise debati puudumine televisioonis. SRÜ vaatlusmissioon seevastu hindas valimiste ettevalmistusi positiivselt ning leidis, et kandidaatidele olid tagatud võrdsed võimalused agitatsiooni läbiviimiseks.
Esialgsed tulemused avaldati 8. novembril. Nende põhjal võitis president Ilham Alijevi Uue Aserbaidžaani Partei ("Yeni Azerbaycan") 74 kohta 125-st ja parlamenti pääses kümme uut parteid. Teadaolevalt opositsiooniliste vaadetega kandidaate pääses esialgsete andmete põhjal parlamenti üks. Peamised opositsioonijõud, Aserbaidžaani Rahvarinne ja Müsavat, parlamenti ei pääsenud.
Paralepa rändrahn

Paralepa rändrahn (ka Peetrikivi) on rändrahn Läänemaal Haapsalu linnas. Ungru tee ääres metsas. Kivist põhja poole, teisele poole Ungru teed jääb Paralepa ja Pullapä mets. Kivist umbes 800 m edelasse ja läände jääb Ungru oja. Edelasse jääb ka Paralepa ülemine tuletorn. Kivist lõuna poole jääb endise Haapsalu–Rohuküla raudtee tamm. Rahn on kergesti leitav, kuna paikneb käidavate teede ristumiskoha lähedal. Kivi geograafilised koordinaadid on .
Rahnu seisukord on hea.
Kivi on rabakivigraniidist. Kivi mõõtmed on 7,6×6,7×2,0 m, ümbermõõt 15,5 m. Teistel andmetel on kivi mõõtmed 6,2×4,5×1,9 m, ümbermõõt 16,7 m.
Paralepa rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Paralepa rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4000447.
Rahnu iseloomustus.
Rahn on järskude, kuid madalate külgedega ja trapetsikujulise põhiplaaniga, kaldu laega. Rahnus on rohkesti lõhesid, mis moodustavad üsna korrapärase ristuva süsteemi ning jaotavad rahnu nelinurkseteks plokkideks. Rahn on sammaldumata, laiguti on samblikke. Rahnu ümber on liivakas pinnas. Rahnu põhjapoolsel küljel on kivisse raiutud: "Jürgen Ungern-Sternberg, 1524". Rahnu kõrval asus looduskaitsealune Paralepa mänd, mis on hävinud.
Kultuuriloolist.
Legendi kohaselt käinud Peeter I 1715. aasta suvel Haapsalus ja Ungrus. Tagasiteel riivanud tõld teeserval asunud kivi .
Õhuvägi

Õhuvägi, tuntud ka kui õhujõud ja ajalooliselt kui lennuvägi, on riigi relvajõudude väeliik, mille ülesanne on olla valmis sõjapidamiseks õhuruumis ja teiste relvajõudude liikide toetamiseks õhuruumist lennukite ja helikopteritega. Suuremate riikide mereväe koosseisu kuulub ka mereõhuvägi.
Õhujõud jagunevad üldjuhul tegevuslikeks ja territoriaalseteks komponentideks. Tegevuslikud komponendid on strateegilised õhujõud, taktikalised õhujõud ja õhutranspordijõud. 
Strateegilised õhujõud jagunevad: strateegilisteks raketiüksusteks, - lennuüksusteks, õhuseire ja juhtimissüsteemideks. Strateegiliste õhujõudude ülesandeks on peale kõige muu tuumasõjapidamine. Strateegilistes raketiüksustes on Mandritevahelised ballistilised raketidd ja ballistilised keskmaaraketid, millest enamikul on tuumalõhkepea. 
Taktikalised õhujõud, formeeritakse piirkondliku jõurühma või sõjategevuse jaoks. 
Õhutranspordijõud on mobiilsete sõjajõudude üks põhikomponente, need transpordivad kõikide tasemete üksusi ning lahingumoona.
Territoriaalõhukaitse õhujõudude ülesandeks on oma maa õhuruumi valve ja territooriumi puutumatuse kaitse.
Eesti õhuvägi.
Eesti kaitseväe teenistuses olevat õhuväge nimetatakse määrustiku järgi Eesti õhuväeks, kuhu kuulub Lennubaas ja Õhuseiredivisjon.
Koostöö teiste väeliikidega.
Lennuüksusi kasutatakse ka maavägede tugiüksustena: peamiselt transpordi-, luure- ja ning ka vaatlus- ja juhtimislennuvahendeid, mehitamata lennuvahendid. Maavägede lahingutegevuset toetavad lennuüksused kuuluvad suurriikides maavägede diviiside ja armeede struktuuri.
Venemaa relvajõududes kuuluvad maaväe õhujõud Venemaa õhuväe koosseisu, kuid on sõjaväeringkonna (rinde), armee ja korpuse juhatajate kontrolli all ja on mõeldud üksustele õhutoetuse andmiseks, eelkõige aga maismaal liikuvate objektide hävitamiseks eesliinil ja taktikalises sügavuses. Ameerika Ühendriikide maavägede lennuüksustesse kuuluvad maavägede regulaarüksused, Rahvuskaardi ja reservkomponendi kopteriüksused. Diviiside lennubrigaadide rakendatakse nii diviisi muude üksuste logistiliseks toetamiseks, tule(lahingu)toetuseks kui ka iseseisvates lahinguülesannetes. 
Lennuüksusi kasutatakse ka merevägede tegevuse toetatamiseks ja hävituslennukite, kopterite ja luurelennuvahenditega. Eesmärgiks on kaitsta laevastiku üksusi ja toetada maismaa sõjategevust. Valdavalt tuginevad merevägede õhujõud lennukikandjatel. Ameerika Ühendriikide mereväel on kokku 12 lennukikandjat, need on nn Nimitz-klassi lennukikandjad. Hiina mereväel lennukikandja Liaoning, Prantsusmaal on kasutuses kaks ja Suurbritannial kolm lennukikandjat. Venemaa mereväel on 1 lennukikandja, Admiral Kuznetsov, oli kopterikandjad Moskva ja Leningrad ja Kiievi-klassi lennuki- ja kopterikandjad (Kiiev, Minsk, Novorossiisk ja Admiral Gorškov. Venemaa mereväe õhujõud toetuvad peamiselt maismaa baasides asuvatele strateegiliste pommitajate üksusele, kelle kasutuses on Tu-26, Tu-16 lennukid ning taktikalised pommitushävituslennukeid, peamiselt Su-24.
Carl Johann Nottbeck

Carl Johann Nottbeck (28. november/9. detsember 1759 Tallinn – 19. juuni/30. juuli 1785 Simuna) oli Eesti vaimulik.
Nottbeck immatrikuleerus Jena Ülikooli 1. septembril 1778. Ordineeriti 19. jaanuaril/30. jaanuaril 1782 õpetajaks.
Oli aastatel 1781–1783 (kutsuti ametisse 28. oktoobril/9. novembril 1781) Tallinna Püha Vaimu koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1783–1785 oli ta (kutsuti 28. jaanuar/8. veebruaril 1781, introdutseeriti 23. aprillil/4. mail 1781) Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja.
Vintpüss

Vintpüss on pikaraualine tulirelv, mis õlalt tulistamiseks on varustatud õlatoe ehk kabaga ja mille raua õõnsusse on lõigatud vintsooned ehk keermed. Vintsooned panevad kuuli rauas liikumise ajal kiiresti ümber oma telje pöörlema. Rauast väljunud pöörleva kuuli güroskoopefekt hoiab kuuli kindlal suunal (ei teki laperdamist), seeläbi suureneb kuuli lennukaugus ning täpsus. Tänapäeval on kasutusel peamiselt automaatvintpüssid, kuid ka poltlukuga vintpüssid. 
Ajalugu.
Pole teada, millal täpselt vintraud kasutusele võeti, kuid esimesed praktilised katsetused viidi läbi 15. sajandil. Esimesed laialdasemat kasutust leidnud vintraudsed püssid valmistati 18. sajandi lõpus ja neid kasutati peamiselt täpsusküttide relvadena. Laiemalt hakati vintpüsse kasutama 19. sajandi alguses. 
Eestlaetav vintpüss.
Eestlaadimisel jäävad tolm ja tahm relva sisse ja see surub uue kuuli rauda lükkamisel relva kinni. Prantsuse sõjaväe kapten Claude-Étienne Minié võttis kasutusele toimivama süsteemi. Minié süsteem põhineb koonusekujulisel kuulil, mis on osaliselt õõnes. Kuuli liikudes tühimik paisub ja puudutab võrdselt kõiki raua õõnsuse külgi. Selline lahendusega pääseb rauast välja vähem gaasi ja kuul saab suurema kiiruse (löögijõu). Uue lahendusega suurenes kuuli tõhus laskekaugus peaaegu 300 meetrini, varem oli see umbes 100–150 meetrit. Kuulsaim Minié süsteemi vintpüss on 1853. aastal konstrueeritud Pattern Enfield. Minié vintpüssi kasutuselevõtt põhjustas 19. sajandil Jaapani kodusõjas Tokugawa vägedele suuri kaotusi.
Tagantlaetav vintpüss.
1836. aastal leiutas sakslane Johann Nikolaus von Dreyse relva, milles kasutati "Nadelzündung"'it ehk "Zündnadelzündung"'it. Ameerika leiutaja Jacob Snider täiustas seda ja relv nimetati Snider–Enfieldiks. 1866. aastal leiutas prantslane Antoine Alphonse Chassepot poltluku. Järgmine suurem muudatus tehti 1860. aastal, mil võeti kasutusele Christopher Spenceri leiutatud seitsmepadruniline salv. Pärast tulirelva kasutuselevõttu olid tagantlaadimine, poltlukk ja seitsmepadruniline salv sõjapidamises suuremad muudatused. Selliste püssidega oli võimalik sooritada korduvlaske kiiremini ja püssi oli võimalik laadida ka lamavas asendis.
Liigitus.
Konstruktsiooni järgi jaotuvad vintpüssid: automaat, poolautomaat, kamberlukuga, poltlukuga, revolver(trummel)lukuga, ränilukuga, eestlaetav (Minié), tagantlaetav, pullpup, veealune, kaldnurkraudne (nurga taha tulistav), kombineeritud (sile- ja vintraudade kombinatsiooniga, mis võivad olla ka vahetatavad), kesktulepadruniga, ääretulepadruniga, suurekaliibriline, väikesekaliibriline. Vintsoonte järgi liigituvad vintpüssid: parem- või vasakpoolse keermega; rombi, ristiküliku, ümara, heksagonaalse lõikega; ühe ja mitme vintsoonega.
Frankism

Kindral Franco diktatuur Hispaanias, selle ideoloogia, vt ka https://sonaveeb.ee/search/unif/dlall/dsall/frankistlik/1
1. liin

1. liin on kõrvaltänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis, üks Kopli liinidest.
Tänav sai nime 16. oktoobril 1951. Nimepanekul on eeskujuks olnud Vassili saare liinid Peterburis.
Ajalugu.
Tänava hoonestus tekkis Vene-Balti laevaehitustehase ametnike ja tööliste elamutena ning on ehitatud tüüpprojektide järgi ja rühmitatud tüüpide kaupa.
Laevaehitustehase tööliste elubarakid ehitati nn liinidele (1. liin, 2., 3., 4., 5.) ja Sepa ning Kaevuri tänavale paralleelselt reastatud kompaktsete rühmadena. Elamud on kitsa keskkoridoriga kahekorruselised puumajad, igal korrusel 16 kööktoa-tüüpi 12 m² korterit.
2. liin

2. liin on kõrvaltänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Kopli asumis, üks Kopli liinidest.
Tänav sai nime 16. oktoobril 1951. Nimepanekul on eeskujuks olnud Vassili saare liinid Peterburis.
Ajalugu.
Tänava hoonestus tekkis Vene-Balti laevaehitustehase ametnike ja tööliste elamutena ning on ehitatud tüüpprojektide järgi ja rühmitatud tüüpide kaupa. 
Laevaehitustehase tööliste elubarakid ehitati nn liinidele (1., 2. liin, 3., 4., 5.) ja Sepa ning Kaevuri tänavale paralleelselt reastatud kompaktsete rühmadena. Elamud on kitsa keskkoridoriga kahekorruselised puumajad, igal korrusel 16 kööktoa-tüüpi 12 m² korterit.
Tuvimaja

Tuvimaja ehk tuvila (ka tuvitorn, kui meenutab torni) on kodutuvide pidamiseks tehtud ehitis.
Maaehitus

Maaehitus on maamajanduse valdkond, mis tegeleb maapiirkonnas hoonete ehitamise, rekonstrueerimise ja remontimisega, ehitusprojektide koostamisega ning lammutamise ja tehnosüsteemide muutmisega. Maaehituse alla loetakse ka ehitistega seotud seadmete paigaldamist ning haljastus-, heakorrastus- ja kujundustöid.
Sõltuvalt ehitiste otstarbest saab rääkida põllumajandus- ehk taluhoonetest, metsamajandus-, jahimajandus- ja kalamajandushoonetest.
Eestis tehakse maaehitusalast uurimistööd Eesti Maaülikoolis.
Laudkatus

Laudkatus on katus, kus kattematerjaliks on kasutatud lõhestatud (kisklaud), saetud või hööveldatud laudu.
Ajalugu.
Kuni katusekivide levikuni 15. sajandil kaeti elumajade ja kirikute katused käsitsi lõhestatud kisklaudadega, hiljem asendati need saelaudadega. Laudkatus võis koosneda nii horisontaalselt kui ka vertikaalselt paigutatud laudadest. Horisontaalset laudkatust pruugiti valdavalt teiste katusetüüpide alusena (näiteks Puhja kiriku kimmidega tornikiiver), vertikaalseid laudkatuseid aluskatusena võib leida Paide vanalinnast.
Materjal.
Kohalikest puuliikidest sobib kasutuseks nii kuusk kui ka mänd. Võõrliikidest on Eestis laudkatuste materjalina kasutust leidnud lehis.
Kuuse eelised võrreldes männiga: 
Lehise eelised võrreldes kohalike okaspuudega:
Lehise puuduseks võib pidada suuremat kahanemise anisotroopiat. See tähendab puidu protsentuaalset kahanemise erinevust võrrelduna tangentsiaal- ja radiaalsuunas. See omakorda väljendub materjali kuivamisel suuremate kuivamislõhede tekkimises ja kõmmeldumises. Lehis on nii-öelda rahutum materjal ja teda peab tugevamini kinnitama.
Lehisel on kahanemise anisotroopia suhtarv 2,4, kuusel 2,2 ja männil 1,9 .
Ei ole hea, kui materjalil on
Materjali töötlemine.
Vihmavee paremaks ära juhtimiseks hööveldatakse tavaliselt laua äärtele umbes 10 mm laiused ja 10 mm sügavused sooned. Tavaliselt kinnitatakse lauad katusele kahes kihis nii, et esmalt naelutatakse sobivate vahedega kinni alumised lauad, sooned ülespoole. Seejärel naelutatakse teine kiht ülekattega nii, et pealmised lauad kataksid alumiste (vee)sooned.
Võimalusel paigaldada lauad katusele nii, et läbi lõigatud puidukiud oleks avatud allapoole (väiksem niiskuse imendumine).
Ehitus.
Katuse naelutamisel on hea kasutada vintnaelu, kuna laudadel on tugevad sisepinged ja lauad võivad tavalised naelad aja jooksul väljapoole tõmmata. Kruvi tugevus on reeglina väiksem ja kruvid kipuvad mõne talve järel pooleks murduma. Vanasti kasutati naelte asemel ka puupulki (kadakas või tamm).
Katusenurk on looduslike materjalide puhul olnud umbes 45 kraadi. Laudkatuseid võib 
teha ka madalama nurgaga, aga mida madalam on nurk, seda suurem on tõenäosuse, et katus mädaneb kiiremini ära.
Roovitise sammuks piisab umbes 50 cm-st. Kui kasutatakse suuremat roovisammu, siis tuleks lauad vahepeal omavahel siiski kokku kinnitada, et vesi ei pääseks laudade vahele.
Praegu peaks Eestis olema kolm laudkatusega kirikut: Ruhnu, Anna ja viimati tehti see Noarootsi kirikule.
Parunikivi

Parunikivi on rändrahn Läänemaal Vormsi vallas Hullo külas, liivaka pinnasega männimetsas, Vormsi ringteest umbes 0,1 km lõunas, Vormsi kirikust umbes 0,5 km idas. Kivi geograafilised koordinaadid on . Kivi on hõlpsasti leitav, selle juurde viib mitu metsateed. Kivi seisukord on rahuldav, selle ümbrus on hooldatud.
Kivi võeti looduskaitse alla aastal 1941. Kultuurimälestiseks tunnistati kivi aastal 1997.
Kivi koosneb rabakivist. Kivi on pealt lame, püstiste külgedega, korrapäratu tahuka kujuline rahn, millest suur osa on maa sees. Rahn on rohke samblikukattega.
Parunikivi on ka ajaloomälestis – Otto Friedrich Fromhold von Stackelbergi mälestuskivi. Kivi idaküljele on raiutud tekst mälestuseks poegadelt isale:
"Dein Bleibenden Andenken des"
"Baron Otto Friedrich Fromhold"
"von Stackelberg"
"geb.5/17 August 1823 gest. 15/27 August 1887"
"als des lezten Privatbesitzen der"
"Insel Worms aus herzinnger"
"Liebe gewidmet von seiner Wittwe"
"und seinem Sohne"
Kivi mõõdud on: 6,6×5,0×2,4 m, ümbermõõt 20,6 m. Teistel andmetel on kivi mõõdud 7,4×5,1×2,6 m, ümbermõõt 19,3 m, maht 40 m³.
Kivile on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Parunikivi keskkonnaregistri kood on KLO4000909.
Eduard Uduste

Eduard Uduste (kuni 1935 Eduard Umberg; 22. juuli 1902 Sooniste vald, Läänemaa – 8. oktoober 1993 Toronto) oli Eesti politseinik.
Haridus.
Ta lõpetas 1934 Politseikooli kõrgema klassi ja õppis 1934-1940 (lõpetas tööga "Leid ja leidja õigused") Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. Fraternitas Justitia tegevliige, alates 1951 Fraternitas Estica vilistlane.
Teenistuskäik.
Osales Tallinna Kaitsepataljoni 8. jalaväepolgu koosseisus Vabadussõjas, teenis 1921–1940 (viimati Tartu-Valga prefekti sekretär) politseis. Nõukogude okupatsiooni ajal varjas end, seejärel teenis Tartu-Valga prefektuuris kuni 1942, mil viidi üle Julgeolekupolitseisse. Põgenes 1944 Saksamaale, sealt siirdus Inglismaale ja Kanadasse. Montreali Eesti Võitlejate Ühingu asutaja- ja auliige.
Tema pärandusest moodustati Vabadussõja veteranide toetamiseks Eduard Uduste Mälestusfond 90 000 Kanada dollari suuruses, millest viimased maksed tehti 2002. aastal.
Valgetähe V klassi teenetemärk 1938.
Aarne Võting

Aarne Võting (kuni 1936 Aleksander Võting; 30. november 1905 Maasi vald, Saaremaa – 24. juuli 1994 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1940).
Ta teenis Scouts Üksikus Jalaväepataljonis ja piirivalves. Langes Punaarmeest Saksa sõjavangi, põgenes 1944 Rootsi. Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis asutajaliige.
Arstisari

Arstisari on telesari, mille teemaks on arstide ja teiste meditsiinitöötajate töö ja tegemised. Sarja sündmustik toimub mõnes raviasutuses (näiteks haiglas), kiirabiteenistuses ja mujal.
Parunite kivi

Parunite kivi on rändrahn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Keedika külas Keila–Haapsalu maantee ääres metsas. Kivi geograafilised koordinaadid on . 
Kivi võeti kaitse alla aastal 1959. 
Kivi koosneb rabakivist. Kivi idaküljele raiutud Keedika ja Uugla mõisaomanike nimed. Kivi seisukord on rahuldav. Kivi on suure maantee ääres. Tee laiendamisel on kivi alumine osa oluliselt mulla alla jäänud ja osa kirju nähtamatud.
Kivi mõõdud on 5,2×3,6×2,4 m, ümbermõõt 13,9 m. Teistel andmetel on kivi mõõdud 4,6×3,3×1,8 m, ümbermõõt 13,6 m. On veelgi erinevaid andmeid.
Kivile on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Parunite kivi keskkonnaregistri kood on KLO4000914.
Kivi iseloomustus.
Kivi on püramiidse kujuga, osaliselt teemulde alla maetud punakas rabakivirahn. Põhjakülg on tugevasti sammaldunud, lääneküljest umbes 0,3 m kaugusel kasvab suur haavapuu. Edelaküljelt näib olevat tükke lahti murtud ja ära veetud. Idakülje tahutud pinnale on raiutud järgmised Uugla ja Keediku mõisate omanikud koos omandivahetuse aastaarvudega: 1736 G. Knorring; 1771 C. Knorring; 1843 P.W. Knorring; 1864 C. Knorring; 1871 P. Knorring.
Hadrianus V

Hadrianus V (Ottobono Fieschi; 1205 või 1215 – 18. august 1276) oli paavst juulist augustini 1276. Ta oli 186. paavst.
Ottobono Fieschi sündis Genovas Lavagna krahvi Teodoro Fieschi (või Tedisio) kümnelapselises peres kuuenda lapsena. Tema ema nimi oli Simona, onu Sinibaldo Fieschi sai 1243 paavstiks Innocentius IV nime all, õde Beatrice abiellus hilisema Savoia krahvi Tommasso II-ga, sugulane Alagia de' Fieschi aga abiellus Saksa-Rooma keisri Friedrich II järeltulija Moroello Malaspinaga.
Fieschi asus esmalt tööle kuurias paavsti kaplanina. Ta ordineeriti diakoniks, oli Reimsi kantsler ja katedraali kapiitli ülemdiakon, Pariisi kanoonik ning Parma katedraali kapiitli ülemdiakon. Ta sai detsembris 1251 Sant' Adriano kardinaldiakoniks ja 1259 Santa Maria Maggiore kiriku ülempreestriks. Ta oli 4. maist 1265 juulini 1268 legaat Inglismaal ja pidas 1267 Northamptonis sinodi.
Fieschi päästis vanglakaristusest frantsisklaste ordukindrali Giovanni da Parma, kes pidi Pariisis puhkenud teoloogiliste vaidluste pärast ametikohalt tagasi astuma. Ta lasi Trigoso lähistele rajada kloostri. Kardinal Fieschi osales 6 paavsti valimistel.
1276. aasta teine konklaav.
Hadrianus V valiti paavstiks 11. juulil 1276 Roomas Lateraani basiilikas. Ta võttis nime Hadrianus IV järgi, kuna ta oli olnud legaat Inglismaal. Teda ei ordineeritud preestriks ega piiskopiks ning ei pühitsetud ametisse.
2.–11. juulini 1276 toimunud konklaavil osales 13 kardinali.
Konklaavil osalenud kardinalid
Konklaavi reeglite tühistamine.
Hadrianus V tühistas esimesel valitsemispäeval 12. juulil 1276 Lyoni II kirikukogul vastu võetud konklaavi pidamise reeglid. Tema otsuse tühistas omakorda Coelestinus V 1294 ja järgmine konklaav toimus alles Bonifatius VIII valimistel.
Suhted Saksamaaga.
Hadrianus V saatis legaadina Viterbosse kardinal Giacomo Savelli (hilisem paavst Honorius IV), kes pidi arutama Saksa kuninga Rudolf I kroonimist Saksa-Rooma keisriks.
Hadrianus V kultuuriloos.
Hadrianus V hauamonumendi valmistas skulptor Arnolfo di Cambio.
Dante Alighieri süüdistas teda "Jumalikus komöödias" ahnuses.
Surm.
Hadrianus V suri 18. augustil 1276 Viterbos ja maeti Viterbo San Francesco alla Rocca kirikusse.
Hadrianus V valitses 39 päeva. See oli lühim valitsemisaeg pärast Coelestinus IV. Hiljem on veel vähem valitsenud Pius III, Marcellus II, Urbanus VII, Leo XI ja Johannes Paulus I.
Kroonik Erfurdi Peteri järgi paavst mürgitati.
Põõsaspea neeme rändrahn

Põõsaspea neeme rändrahn on rändrahn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Spithami külas, Põõsaspea neemega lõppeva poolsaare lääneosas, metsaserva lähedal niidul. Läänes külgneb rahn Nõva maastikukaitsealaga (metsavöönd Dirhami lahe idakaldal). Rahnu geograafilised koordinaadid on . Põõsaspea neeme tipp jääb rahnust umbes 0,7 km põhja-loodesse. Umbes 5 m vahega on seal kaks rahnu, kuid kaitse alla on võetud vaid suurem. Ümbruskonnas on väiksemaid rahne veelgi.
Rahn võeti kaitse alla aastal 1939. Rahnu seisukord on rahuldav.
Rahn koosneb rabakivigraniidist. Rahn on püstiste külgede ja tasase, kaldu laega, ebaühtlase samblikukattega. Lae kõrgemale osale on tsementeeritud kõrgusreeper.
Rahnu mõõtmed on 9,4×7,0×4,2 m, ümbermõõt 24,9 m. Teistel andmetel on rahnu mõõtmed 6,4×4,9×5,0 m, ümbermõõt 25,0 m.
Põõsaspea neeme rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). 
Põõsaspea neeme rändrahnu keskkonnaregistri kood on KLO4000444.
Rahnu uurimisest.
Rahnu on korduvalt uuritud, mõõdetud ja pildistatud. Üksikasjalised täpsed andmed on järgmiselt uurijatelt:
Rame kadakas

Rame kadakas (ka Polli kadakas) oli kaitsealune kadakas Lääne maakonnas Hanila vallas Rame külas. Objekt võeti kaitse alla aastal 1964. Asus Polli talu lähedal.
Puu mõõtmed: ümbermõõt 1,25 m, kõrgus 4 m (1964); kõrgus 8 m (1984). 
Puu kuivas aastal 1998.
Johan Wilhelm Kajander

Johan Wilhelm Kajander (ka Johann Wilhelm Kajander; 30. detsember 1873 Peterburi – 6. september 1925 Helsingi) oli Soome ja Eesti vaimulik.
Kajander õppis aastatel 1887–1894 Viiburi soome lütseumis. Aastatel 1894–1899 õppis Helsingi Ülikooli (matrikli number 24474) usuteaduskonnas. Ordineeriti 9. juunil 1899 Porvoos õpetajaks.
Oli aastatel 1900–1901 Helsingis vaimulikuks. Oli aastatel 1903–1919 Narva soome-rootsi Püha Mihkli koguduse õpetaja. Pidi põgenema sõja tõttu Soome. Oli seejärel aastatel 1920–1925 Somerniemis (Päris-Soome maakonnas) koguduseõpetajaks (kirkkoherra).
August Nõmmik

August Nõmmik (5. oktoober 1903 Aidu küla, Kurista vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 19. juuli 1996 Kanada) oli Eesti sõjaväelane (kapten).
Ta lõpetas Kõrgema Sõjakooli diplomiga 1934 ja teenis viimati Tartu sõjaväeringkonna staabis.
Langenud Punaarmee koosseisus Saksa sõjavangi, teenis ta Omakaitses ja Piirikaitse Tagavararügemendis.
Punaarmee kätte vangi langedes õnnestus tal end sakslaseks nimetades Läände pääseda.
Ta elas Argentinas ja Kanadas. 1982–1985 oli ta ajalehe Võitleja tegevtoimetaja.
Ramsikivi

Ramsikivi oli rändrahn Läänemaal Lääne-Nigula vallas. Kivi võeti kaitse alla aastal 1959. Kivi asus Metsküla–Klaanemaa tee ääres. Kivi on hävinud.
Kivi mõõtmed: 5,0 × 3,2 × 2,1 m, ümbermõõt 10,9 m.
Tšellosonaat

Tšellosonaat on muusikas sonaat, mis on tavaliselt kirjutatud tšellole ja klaverile või muule muusikainstrumendile või ka soolotšellole. 
Varased tšellosonaadid pärinevad 18. sajandist, kui tšellosonaate kirjutasid näiteks Francesco Geminiani ja Antonio Vivaldi. 
Romantismiperioodi kuulsamate tšellosonaatide autorid on Ludwig van Beethoven ja Johannes Brahms.
Tšellosonaat nr 3

Tšellosonaat nr. 3 A-duur, op. 69 on Ludwig van Beethoveni kolmas tšellosonaat, mis on kirjutatud 1808. aastal. 
A-duur tšellosonaat op. 69 kuulub Beethoveni ühte produktiivsemasse heliloominguperioodi. Kirjutatud ühel aastal Viiulikontserdi ja kahe klaveritrioga op. 70. Samal aastal on lõpetatud ja välja antud ka Viies ja Kuues sümfoonia. 
Teose ülesehitus.
Sonaadil on kontrastina tavapärasele kiire-aeglane-kiire ülesehitusele kolm osa:
1."Allegro, ma non tanto"
2."Scherzo"
3."Adagio cantabile – Allegro vivace"
19. sajandi alguses mõisteti sonaate klaverile ja mõnele muule instrumendile eelkõige klaverisonaatidena muu instrumendi saatel. Beethoveni esimesed viiulisonaadid olid näiteks publitseeritud kui "klaverisonaadid viiulisaatega." See tšellosonaat on aga kirjutatud nii, et ta väljub selgelt continuo-sonaatide traditsioonist. Veel 19. sajandi alguses oli tavaline, et tšellopartii dubleeris klaveri vasaku käe partiid ja parem käsi mängis figuratsioone ja meloodiat. Beethoven sai tõeliselt kuulsaks oma esimeste tšellosonaatidega, millel oli välja kirjutatud klaveripartii. 
Esimest osa alustab tšello üksinda. Tungleva peateema variatsioonid koos kontrastsete kõrvalteemadega moodustavad kahe mängija kontrapunktilisi meloodiaid. Järgnev skertso a-mollis sisaldab rohkesti löögiväliseid aktsente. Finaal algab lühikese aeglase sissejuhatusega.
Friedrich Benninghoven

Friedrich Wilhelm Benninghoven (9. märtsil 1925 Berliin – 22. oktoober 2014 Berliin) oli saksa ajaloolane ja arhivaar.
1943. aastal alustas Benninghoven Berliinis ajaloo-, anglistika- ja filosoofiaõpinguid. 1944. aastal mobiliseeriti ta sõjaväkke ning ta osales Punaarmee-vastastes lahingutes Varssavi lähistel ja Preisimaal. Danzigi (Gdańsk) lähedal langes ta 1945. aasta märtsis sõjavangi ja viidi Uuralitesse vangilaagrisse. Seal tabas teda düsenteeria, mille tõttu ta vangist vabastati ning ta naasis 1945. aasta sügisel Berliini. 1946. aastal jätkas ta ajalooõpinguid Berliini Humboldti ülikoolis, 1952. aastal jätkas ta neid Hamburgis Paul Johanseni juures.
1958. aastal sai ta doktorikraadi ning alates 1965. aastast kuni pensionile jäämiseni 1990. aastal töötas ta arhiivides Göttingenis ja Berliinis, viimases oli ta alates 1974. aastast teadusdirektor. 
Benninghoven uuris peamiselt keskaja perioodi Preisimaal, aga ka Liivimaal, pöörates sealjuures suurt tähelepanu sõjandusele, eriti Mõõgavendade ja Liivi ordule. Alates 1960. aastast oli ta Balti Ajaloo Komisjoni liige.
Ka Benninghoveni abikaasa Ursula Benninghoven (1952–2010) oli ajaloolane ja arhivaar.
Tšellosonaat nr 1 (Brahms)

Tšellosonaat nr 1 e-moll, op. 38 on Johannes Brahmsi esimene tšellosonaat, mille ta kirjutas aastatel 1862–1865. Sonaat on algselt täpsustusega "Sonate für Klavier und Violoncello" (sonaat klaverile ja tšellole). 
Brahms kirjutas esimesed kaks osa suvel 1862, kuigi algne Adagio on hiljem hävitatud. Viimane osa on kirjutatud 1865. Sonaat on pühendatud Josef Gänsbacherile, kes oli laulmise professor ja harrastustšellist. Ühel sõprade ringis toimunud privaatsel ettekandel olevat Brahms mänginud klaverit nii valjult, et Josef Gänsbacher kaebas, et ta ei kuulvat üldse oma tšellot. Brahms urises "sinu õnn" ja jätkas raevukat klaverimängu. 
Sonaadi esimese osa peateema põhineb Johann Sebastian Bachi Fuugakunsti Contrapunctus 4 ja 13 fuugateemale. Brahms kandis teose ette esimest korda Mannheimis 1856. aasta juulis ja saatis selle seejärel avaldamiseks kirjastusele Breitkopf &amp; Härtel, mis lükkas teose tagasi. Seejärel saatis ta teose Simrockile, kirjeldades seda teadlikult valesti kui tšellosonaati, milles kummagi instrumendi partiid pole eriti keerukad mängida. Simrock avaldas teose 1866. aastal.
Teose ülesehitus.
Sonaadil on kolm osa:
Esimene osa on kirjutatud ühe pika liinina ja algab tšellosoologa klaveriakordide saatel. Tšellomeloodiast kandub dünaamiline lainetus edasi klaveripartiisse, mis kordab samade helidega meloodiakontuuri. Algse meloodilise kujundi avarus ja lürism on iseloomulik kogu esimesele osale. 
Teine osa annab tunnistust Brahmsi vanamuusikahuvist. Nimelt uuris ta renessanss- ja klassikalise perioodi muusikat, toimetas Mozarti kahekoorimoteti "Venite Populi", tal oli Domenico Scarlatti klaverisonaatide kogutud väljaanne, ta huvitus fuugast ja passakaljast ning kasutas mõneski oma teoses menuetti. Sonaadi teises osas on kasutatud prantsuse barokkstiilis ornamentikat. Trio iseloomuliku figuratsiooniga käänulist meloodiat esitavad klaver ja tšello nii, et meloodia tipuhelid on unisoonis kas vasaku käe meloodia või tšellopartiiga. 
Kolmandat osa on tihti nimetatud fuugaks, sest selles leidub suur fuugalik lõik. Algusteema põhineb Bachi Fuugakunsti Contrapunctus 13 teemale.
Almo Farina

Almo Farina (sündinud 27. juulil 1950) on Itaalia ökoloog.
Ta on lõpetanud Pisa Ülikooli. Ta töötab Urbino Ülikooli ökoloogiaprofessorina.
Ta on olnud Rahvusvahelise Ökoloogiaassotsiatsiooni (INTECOL) asepresident ja peasekretär.
Ta uurimisvaldkonnaks on olnud maastikuökoloogia, ökosemiootika ning kommunikatsiooniprotsessid loomakooslustes, sealhulgas lindude helimaastikud. Almo Farina on mõiste ökoväli autor.
Ta viibis Eestis 2010. aasta novembris.
Roguni hüdroelektrijaam

Roguni hüdroelektrijaam on osaliselt valminud ehitusjärgus hüdroelektrijaam Tadžikistanis Vahši jõel.
Hüdroelektrijaama tammi planeeritud kõrgus on 335 meetrit, harja pikkus 660 meetrit, jaama kavandatav võimsus 3600 megavatti. Nii kõrget tammi pole maailmas seni ehitatud.
Jaam asub seismiliselt ja tektooniliselt aktiivses piirkonnas.
Allavoolu asuvad Usbekistan ja Kasahstan on Roguni hüdroelektrijaama ehitamise vastu. Tadžikistan peab jaama ehitust riigi energiavarustuse seisukohalt hädavajalikuks.
2010. aasta algul korraldas riigi valitsus ehituseks vajaliku raha hankimise eesmärgil hüdroelektrijaama aktsiate poolsundusliku müügi riigi kodanikele. Jaama tasuvusuuringut on lubanud rahastada Maailmapank.
Rahvusvaheline Ökoloogia Assotsiatsioon

Rahvusvaheline Ökoloogia Assotsiatsioon ("The International Association for Ecology", lühend INTECOL) on ülemaailmne ökoloogide teadusühing.
Assotsiatsioon korraldab ülemaailmseid ökoloogiakongresse.
Arkadi Patarkatsišvili

Arkadi Patarkatsišvili (ka Badri Patarkatsišvili; არკადი (ბადრი) პატარკაციშვილი; 31. oktoober 1955 Thbilisi – 12. veebruar 2008 Leatherhead, Suurbritannia) oli poliitiliste ambitsioonidega Gruusia suurärimees. Ta kandideeris 2008. aasta presidendivalimistel ning jäi 7,1-protsendilise tulemusega kolmandaks.
Patarkatsišvili oli üks niinimetatud oligarhidest, kes teenis oma varanduse president Boriss Jeltsini aegsel Venemaal riiklike tööstusettevõtete erastamise käigus.
Mary-Kate Olsen

Mary-Kate Olsen (sündinud 13. juunil 1986) on USA näitleja, produtsent, kirjanik ja moedisainer. 
Tema karjäär sai alguse 1987. aastal telesarjas "Lastega kodus", kus ta jagas oma kaksikõe Ashley Olseniga Michelle Tanneri rolli. "Lastega kodus" oli Ameerikas väga populaarne sari, mistõttu said kiiresti tuntuks ka Mary-Kate ja Ashley Olsen. Nad on olnud edukad nii filmi- kui ka telesarjanäitlejatena.
Isiklikku.
Mary-Kate on David ja Jarnette Olseni kolmas laps; pere esiklaps on Trent Olsen ning teine Ashley Olsen, Mary-Kate'ist paar minutit vanem kaksikõde. Lisaks on tal noorem õde Elizabeth Olsen. Kuna Mary-Kate ja Ashley olid lapseeas äravahetamiseni sarnased, on arvatud, et nad on ühemunarakukaksikud, kuid tegelikult nad seda ei ole.
Hidari Jingorō

Hidari Jingorō (jaapani keeles 左 甚五郎) oli legendaarne Jaapani Edo perioodi kunstnik, skulptor ja arhitekt.
Hidari Jingorō tegutses Edo perioodi alguses (u 1596–1644). Oma reiside ajal mööda Jaapanit on ta teinud palju kauneid skulptuure Jaapani eri paigus.
Tema kuulsaim teos on "Magav kass" (jaapani keeles 眠猫 "nemuri neko"), mis asub Nikkō Tōshō-gū pühamus.
Félix Houphouët-Boigny

Félix Houphouët-Boigny (sünninimega Dia Houphouët, eesnimi muutus 1915. aastal seoses astumisega ristiusku ja nimi Boigny lisandus ta nimele 1946. aastal; ametliku biograafia järgi 18. oktoober 1905 Yamoussoukro, tollal Prantsuse Lääne-Aafrika – 7. detsember 1993 Yamoussoukro) oli Elevandiluuranniku esimene president.
Ta lõpetas Dakari meditsiiniakadeemia ja töötas abiarstina 1940. aastani. Ta oli 1945. aastal üks Elevandiluuranniku Demokraatliku Partei rajajaid. 1956 valiti ta Prantsusmaa Rahvusassamblee liikmeks. 1957–1961 töötas ta mitmes prantsuse valitsuses ministrina, sealhulgas Charles de Gaulle'i valitsuse riigiminister ("Ministre d'État") 1958–1959. 27. novembril 1960 valiti ta 98% valijate toetusega Elevandiluuranniku presidendiks. 1983. aastal lasi ta riigi pealinna viia rannikul asuvast Abidjanist sisemaale, oma sünnilinna Yamoussoukrosse. Tema välispoliitika oli antikommunistlik. Ta keeldus tunnistamast Hiina RV-d 1983. aastani ja toetas Angola UNITA mässulisi.
Abroni keel

Abroni keel (on kasutatud ka nimetusi "brongi keel", "borongi keel", "abonongi keel", "abonu keel", "gamangi keel", "boga keel", "okvahu keel") on peamiselt Ghanas ja vähemal määral Elevandiluurannikul kõneldav kvaa keel.
Abroni keelt on peetud ka akani keele murdeks.
José Maria Neves

José Maria Pereira Neves (sündinud 28. märtsil 1960) on Roheneemesaarte poliitik, alates 9. novembrist 2021 Roheneemesaarte president. 1. veebruarist 2001 kuni 22. aprillini 2016 oli ta Roheneemesaarte peaminister.
Ta on alates juunist 2000 Cabo Verde Sõltumatuse Aafrika Partei esimees.
Aastatel 1996–2000 kuulus ta parlamenti.
Oktoobris 2021 võitis José Maria Neves presidendivalimised 17. oktoobri esimeses voorus, selgus ametlikul veebisaidil avaldatud esimestest tulemustest. võitis 51,5% häältest, absoluutne enamus oli vajalik esimeses voorus valimiseks, vastavalt nendele tulemustele, mis puudutasid 97% valimisjaoskondadest.
Ignacio Milam Tang

Ignacio Milam Tang (sündinud 20. juunil 1940) on Ekvatoriaal-Guinea poliitik.
8. juulist 2008 18. maini 2012 oli ta Ekvatoriaal-Guinea peaminister.
Ignacio Milam Tang on fangi päritolu.
Ta kuulub valitsevasse Ekvatoriaal-Guinea Demokraatlikku Parteisse.
Ignacio Milam Tang oli aastatel 1996–1998 justiits- ja usuminister ning 1998–1999 noorsoo- ja spordiminister. Seejärel oli ta parlamendi aseesimees. Aastal 2001 sai temast asepeaminister ning 2003 riigiminister ja valitsuse peasekretär.
Aastatel 2006–2008 oli ta Ekvatoriaal-Guinea suursaadik Hispaanias.
President Teodoro Obiang määras Ignacio Milam Tangi esimest korda peaministriks juulis 2008. Pärast Obiangi tagasivalimist presidendiks 2009. aastal alustas Milam Tang 12. jaanuaril 2010 oma uut ametiaega peaministrina.
Guillaume Soro

Guillaume Kigbafori Soro (sündinud 8. mail 1972) on Elevandiluuranniku poliitik, aastatel 2007–2012 Elevandiluuranniku peaminister.
Guillaume Soro juhtis Elevandiluuranniku Patriootlikku Liikumist 2002. aasta septembri mässus president Laurent Gbagbo vastu. 2003. aasta alguses toimunud leppimise käigus kutsuti Soro valitsusse ning seejärel oli ta jätkuva kodusõja ja võimu jagamise käigus vaheaegadega mitmes ministriametis. 
Pärast 4. märtsil 2007 sõlmitud rahulepingut sai temast peaminister. 4. aprillil 2007 astus ta peaministri ametisse. 8. märtsil 2012 astus Soro valitsuskabinet tagasi ja sama aasta 13. märtsil nimetas president Alassane Ouattara uueks peaministriks Jeannot Ahoussou-Kouadio.
Paul Biyoghé Mba

Paul Biyoghé Mba (sündinud 18. aprillil 1953) on Gaboni poliitik, 17. juulist 2009 13. veebruarini 2012 Gaboni peaminister.
Ta kuulub Gaboni Demokraatlikku Parteisse.
Paul Biyoghé Mba õppis Prantsusmaal ärijuhtimist ning tegutses seejärel 1970. aastatel panganduse vallas. Aastatel 1980–1984 oli ta presidendi nõunik ning seejärel kabinetiülema asetäitja, kes tegeles muu hulgas USA investeeringutega Gaboni majandusse. Aastal 1989 sai temast kaubandus- ja tehnoloogiaminister.
Pärast seda, kui ta 1990. aastal parlamenti valiti, loobus ta ministriametist, ning oli kuni 1992. aastani parlamendi liige. Seejärel sai ta riigikontrolli, riigiettevõtete ja erastamisministriks. Aastal 1994 lahkus ta valitsusest ja oli kuni 1996. aastani taas parlamendis.
Aastal 1997 valiti Mba äsja asutatud senatisse, mille liige ta oli 1999. aastani. Seejärel sai temast väike- ja keskmise suurusega ettevõtluse minister ning aastal 2003 kaubandus- ja tööstusminister ja 2008 põllumajandus- ja maaeluminister. 
Paul Biyoghé Mba sai peaministriks 17. juulil 2009, kui peaminister Jean Eyeghe Ndong tagasi astus, et presidendiks kandideerida.
Fonna

Fonna on saar Norras Vestlandi maakonnas Guleni vallas.
Saar asub Gulafjordeni suudmes Eivindviki lähedal.
Vanasti oli saarel sadam.
Dingevatnet

Dingevatnet on järv Norras Vestlandi maakonnas Guleni vallas.
Järve sügavus on 220 m. Ta on Norra sügavuselt 18. järv. Järve pindala on 2,85 km².
Harry Liivrand

Harry Liivrand (sündinud 17. juunil 1961 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane, -kriitik ja kuraator ning ajakirjanik ja diplomaat. 
Sündinud Tallinnas teenistuja perekonnas, õppis ta aastatel 1968–1979 kunstikallakuga Tallinna 46. Keskkoolis. 1984. aastal lõpetas ta Tartu ülikooli ajaloolasena, spetsialiseerudes kunstiajaloole. 
Aastatel 1984–1993 töötas Eesti Kunstimuuseumis vanemteadurina. Eesti iseseisvuse taastamise järel asus tööle ajakirjanduses, töötades ajalehes Hommikuleht. Üle kümne aasta töötas ta Eesti Ekspressi kunsti- ja kultuuritoimetajana (aastatel 1991 ja 1994–2008). 
Samal ajal töötas ta kuraatorina Tallinna galeriides Deco (1994–1998) ja Viviann Napp (2002–2006). Ta on korraldanud kümneid näitusi Eestis ja välismaal. 
2008. aastast töötas Tallinna Kunstihoone juhatajana, aastatel 2011–2016 oli Berliini Eesti saatkonna kultuuriatašee. 
Alates 2016. aastast on Liivrand Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu teaduse ja kommunikatsiooni peaspetsialist.. Alates 2022. aastast töötab Liivrand Allee galerii peakuraatorina. 
Liivrand on Eesti Kunstnike Liidu liige alates 1993. aastast.
Risti mänd

Risti mänd on kaitsealune mänd Läänemaal Lääne-Nigula vallas Risti alevikus. Puu asukoht on Haapsalu maantee ja Tehase tänava ristmiku juures. Puu võeti kaitse alla aastal 1964. Puu on heas seisus, on kuivanud oksi. 
Puu mõõtmed: ümbermõõt 2,6 m, kõrgus 16 m (1984); 
Teistel andmetel on ümbermõõt 268 cm (1,3 m kõrgusel), kõrgus 17 m.
Risti männi kasvukohale on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Risti männi keskkonnaregistri kood on KLO4000620.
Ussikivi (Pärnu maakond)

Ussikivi on rändrahn Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kause külas. Kivi on kaitse all aastast 1958. Kivi jääb Hanila–Hõbesalu tee ja Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee ristmikust umbes 900 m lõuna-kagusse Lepiku talu maadele. Kivi on graniitgneisist.
Rändrahnu mõõtmed: 1,0×0,8×0,2 m, ümbermõõt 2,86 m.
Rändrahnule on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Ussikivi keskkonnaregistri kood on KLO4001020.
Johannes Lukats

Johannes Lukats (27. november 1898 Krootuse vald – 6. aprill 1983 Võru) oli Eesti metsaülem.
Ta osales Vabadussõjas, oli 1925–1926 Iisaku, 1926–1940 Loobu ja 1942–1945 Ahja metsaülem. 
Arreteeriti 1945, oli vangis ja asumisel kuni 1956. aastani, pärast vabanemist töötas 1957–1963 Võru Metsamajandis.
Maahaigla

"Maahaigla" on Suurbritannia telesari, mis räägib mereäärse väljamõeldud linnakese Elsinby arstide elust ja tööst haiglas St. Aidan's Royal Free Hospital, mis asub Inglismaal North Yorkshire'i krahvkonnas. Sarja tegevus toimub 1960. aastate lõpus.
Haiglaseriaali tootmist alustas 2003. aastal kommertstelekanal ITV. "Maahaigla" kasvas välja sarjast "Südameasi".
Novembrist 2010 hakkas sarja näitama argipäeviti Eesti Televisioon .
Võttepaigad.
"Maahaigla" peamised võttepaigad asuvad North Yorkshire'is Goathlandis, Scarborough's ja North York Moorsi rahvuspargis, West Yorkshire'is Leedsi eeslinnades Kirkstallis ja Bradfordis ning Calverley asumis. 
St. Aidan's Royal Free Hospitali peahoone võttepaik paiknes Scarborough's Red Courti kortermaja ja Holbecki kellatorni juures.