Irvine Welsh

 
Irvine Welsh (sündinud 27. septembril 1958 Edinburghis Šotimaal) on šoti päritolu romaani- ja novellikirjanik ning stsenarist. Tema loomingu läbivad teemad on šoti töölisklassi elu, Šotimaa sotsiaalprobleemid ja -kriisid 1960. aastatest kuni tänapäevani, narkootikumide tarvitamine ning nendest sõltuvusse jäämine.
Elukäik ja haridus.
Irvine Welsh on pärit Leithist, Šotimaa pealinna Edinburghi sadamapiirkonnast. Ta sündis töölisklassi perekonda – tema ema töötas ettekandjana ja isa Leithi sadamas töölisena. Veidi aega pärast Irvine’i sündi kolis perekond finantsprobleemide tõttu Muirhouse’i, Edinburghi põhjaosas asuvasse sotsiaalmajja. Seal sai kirjanik esimest korda proovida ka mõnuaineid: 14. aastaselt proovis ta alkoholi ning 17. aastaselt "speed"’i ehk amfetamiini.
Irvine omandas keskhariduse Ainslie Parki keskkoolis ja jätkas oma haridusteed City and Guilds of Londoni instituudis, kus läbis elektriinseneride kursuse. Ametikoolist saadud oskused pani ta käiku 16. aastaselt oma esimesel töökohal televiisorite parandaja õpipoisina. Seda ametit pidas ta nii kaua, kui sai tugeva elektrilöögi telerilt, mida ta parasjagu töökojas parandas ning otsustas asuda mõne uue ameti otsingule.
Uut ametit ei pidanud tulevane kirjanik kaua otsima, sest varsti pärast 17-aastaselt Londonisse kolimist sai ta tööd Hackney linnaosavalitsuse kinnisvaraosakonnas. Ameti muutis eriti soodsaks 1980. aastate kinnisvarabuum. Mehe enda sõnul teenis ta korterite renoveerimise ning müümise vahelt umbes 50 000 naela, kuid tema sõbrad väidavad, et tegu on väljamõeldisega.
Londonisse ei kolinud Welsh aga suurest kirest maakleritöö vastu, vaid levima hakanud punkliikumise tõttu. Tema eluasemeteks olid sel ajal Green Parki pingid ning sõprade, tuttavate ja võõraste inimeste kodude põrandad. Londoni punkmaastiku ööelu nautis ta bändide Chelsea, 999 ja Slaughter and the Dogsi kontsertidel. Bändidest inspireerituna proovis ta läbi lüüa nii kitarristi kui ka basskitarristina muusikakollektiivis Public Lice, kuid seda üpris edutult.
1980. aastate esimesel poolel otsustas noormees kolida jäädavalt tagasi oma kodulinna Edinburghi, kus ajas aastaid läbi sotsiaalabile ning juhuslikele tööampsudele toetudes. Samal ajal puutus ta lähemalt kokku ka kokaiini ja heroiiniga, viimasest jäi kirjanik 18 kuuks sõltuvusse. Selle ajendiks oli lein: kui Welsh oli 25-aastane, siis suri ta isa, ning kirjaniku sõnul ei osanud ta vanema kaotusega muud moodi toime tulla. Lõpuks otsustas ta jätta päevapealt see peatükk oma elus selja taha ning alustada uuelt lehelt.
Ootamatu rahaabi sai kirjanikule osaks saatuse vingerpussina. Teel jalgpallimatšile sattus kirjanik bussiga liiklusõnnetusse. Saadud vigastuste kompensatsiooniks sai Welsh valuraha. Eeldatavasti tänu oma varasemale töökogemusele kinnisvarasektoris sai tema valurahast pooleteise aastaga piisavalt suur sissetulekuallikas, et asuda ülikooli. Osakoormusega õppes omandas ta Heriot-Watti ülikoolis magistrikraadi ärijuhtimises. Õppetöö kõrvalt jätkas ta tööd Edinburghi linnavalitsuse kinnisvaraosakonnas ning asus kirjutama esimest romaani "Trainspotting". Romaan avaldati 1993. aastal. Pärast seda otsustas Welsh tulla töölt ära ning hakata täiskohaga kirjanikuks.
Temaatika ja stiil.
Welshi teismeea lemmikkirjanikud olid Emily Brönte, George Eliot, William McIlvanney, James Kelman ja Evelyn Waugh. Oma kirjanikuteekonna alustajaks arvab Welsh olevat Fjodor Dostojevski romaani "Kuritöö ja karistus", mis tutvustas talle inimese moraalse komplekssuse maailma ning selle ilu. See on temaatika, mis käib läbi pea igast Welshi teosest.
Tema looming põhineb päriselusündmustel. Temaatikasse on segatud poliitika, narkomaania ning teised sõltuvushäired, kuriteod, sotsiaalsed klassid ning neile iseloomulikud probleemid. Lisaks käsitleb ta psühholoogiat, mis keskendub paljuski inimeste majanduslikust olukorrast tingitud kriisiseisundile. Põhiteemaks on kindlasti ka klubikultuur ning selle juurde kuuluvad mõnuained, muusika ja stereotüübid.
Sotsiaalsetest klassidest kirjutades keskendub Irvine peamiselt šoti tööliklassile, tõenäoliselt tugineb ta oma eluteele ja kogemustele. Varem on teemakohane kirjandus piirdunud Glasgow’ elanike kujutamisega, kuid Welsh kirjutab oma kodulinna Edinburghi töölistest. Edinburghi tööliste elu kajastub eriti autentselt romaanide tegelaste verbaalset suhtlust jälgides, sest autor kirjutab Edinburghi töölisklassi kõnepruugis.
Isiklikku.
Lugemine ei olnud Welshi tutvusringkonnas populaarne tegevus, mistõttu kirjeldab mees ennast kui mitmekülgsete huvidega poissi, kes võis tegeleda nii jalgpalli, poksimise kui ka poeesia ja lugemisega.
1990. aastatel oli Welsh sunnitud laskma ajalehes trükkida oma passi koopia, sest tema vanuse kohta levisid kuulujutud. Toona 38-aastast kirjanikku peeti hoopis 44-aastaseks. Õigupoolest pole juhtum siiani lõplikult lahendust leidnud, sest Irvine on loonud oma tundmatust sünniaastast omamoodi kaubamärgi. Nüüdseks arvatakse mees olevat vahemikus 56–68 aastat.
Welsh on olnud kaks korda abielus. Esimene abielu Beth Quinniga kestis 13 aastat (2005–2018). Abielu jooksul elas paar eri linnades ja riikides: esmalt Iirimaa pealinnas Dublinis, siis Illinois’ osariigi suurimas linnas Chicagos ning lahutuse ajal elas Irvine Florida osariigis Miamis. Teist korda abiellus ta näitleja Emma Currie’ga, kellega koos elab ta taas kord Edinburghis. Abiellumisest andis ta oma jälgijaskonnale teada Instagrami postituses 2022. aasta augustis.
Welshi sõnul on ta pensionär, sest kirjutamine ei ole tema töö, vaid hobi.