tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jarek Kurnitski

Jarek Kurnitski (sündinud 20. oktoobril 1970) on eesti tehnikateadlane, 1. augustist 2025 Tallinna Tehnikaülikooli teadusprorektor, aastast 2018 Eesti Teaduste Akadeemia liige. 
Kuni aastani 2025 oli ta TTÜ ehituse ja arhitektuuri instituudi direktor.
Elukäik.
1988. aastal lõpetas ta Tallinna 17. keskkooli ja 1990. aastal Tallinna Tehnikaülikooli tööstus- ja tsiviilehituse erialal. Magistrikraadi ehituskonstruktsioonide ja ehitusfüüsika alal sai ta 1995. aastal Helsingi Tehnikaülikoolist ning 2000. aastal kaitses samas doktoritöö hoonete tehnosüsteemide alal.
Aastatel 1990–2010 töötas Jarek Kurnitski Helsingi Tehnikaülikoolis assistendi, teaduri, juhtivteaduri ja dotsendina ning 2009–2012 Soome Innovatsioonifondis SITRA juhtivspetsialistina. Aastatel 2012–2014 oli ta Tallinna Tehnikaülikooli ehitiste projekteerimise instituudi ehituskonstruktsioonide professor, 2013–2016 direktor. Alates 2013. aastast on Jarek Kurnitski Aalto Ülikooli dotsent ("Adjunct Professor"); alates 2015 TTÜ hoonete energiatõhususe ja sisekliima professor, liginullenergiahoonete uurimisrühma juht, ehituse ja arhitektuuri instituudi direktor 2017-2025. Aastast 2025 on Jarek Kurnitski TTÜ teadusprorektor.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti Jarek Kurnitski 2018. aastal inseneriteaduste alal, kuulub akadeemia informaatika- ja tehnikateaduste osakonda. Ta on Eesti Teaduste Tippkeskuste Nõukogu liige.
Ta on riigi teaduspreemiate komisjoni liige.
Teadustöö.
Jarek Kurnitski on üks Euroopa juhtivatest teadlastest hoonete energiatõhususe ja sisekliima valdkonnas. Ta on olnud keskne autor Eesti ja Soome energiatõhususe miinimumnõuete ja arvutusmetoodika väljatöötamisel, mis on loonud vundamendi liginullenergiahoonete ehitamisele. REHVA (Euroopa kütte, ventilatsiooni ja jahutuse erialaühenduste katusorganisatsioon) liginullenergiahoonete töörühma juhina on ta töötanud välja Euroopa tasemel tehnilisi aluseid hoonete energiatõhususdirektiivi rakendamiseks, samuti osalenud mitme Euroopa standardi väljatöötamisel. Tal on märkimisväärne kogemus ka teadus- ja arendustegevuse rahastamise alal. Ta tunnetab hästi ettevõtetes toimuvat toote- ja muud arendustööd ning tema tegevuses on oluline koht koostööl nii Eesti kui ka välisettevõtetega. Tema sulest on ilmunud üle 300 publikatsiooni teaduslikes ja rakenduslikes väljaannetes. Jarek Kurnitskit on tunnustatud Euroopa ja Skandinaavia erialaorganisatsioonide REHVA ja SCANVAC teadusauhindadega kui ühte juhtivat teadlast hoonete energiatõhususe ja sisekliima valdkonnas. Ta on juhendanud 14 doktoritööd, 46 magistritööd, avaldanud üle 150 juhtivates andmebaasides kajastatud teadusartikli, suurel hulgal populaarteaduslikke kirjutisi, koostanud kümneid juhendmaterjale ja raamatuid, kokku üle 500 teadusliku ja erialase publikatsiooni. 
Teaduskorralduslik tegevus.
Jarek Kurnitski on Eesti Teadusagentuuri hindamisnõukogu liige. Ta on olnud hinnatud ekspert mitme riigi teadusrahastuse taotluste hindamisel, sh olnud pikka aega Rootsi Teadusagentuuri Formas taotluste hindajate seas, osalenud oponendina kaitsmiskomisjonides, korraldanud rahvusvahelisi konverentse. Ta on mitme teadusajakirja toimetuskolleegiumi liige.
Kolossaalorder

Kolossaalorder (prantsuse keeles "colossal" 'hiiglaslik') on Itaalia arhitekti Andrea Palladio välja töötatud orderivorm, mille puhul sambad, piilarid või pilastrid ulatuvad hoonel vähemalt läbi kahe korruse.
Kuigi hiiglaslikke sambaid kasutati palju ka antiikaja ehituskunstis, ilmusid need mitmekorruseliste hoonete fassaadidele alles Itaalia renessanssarhitektuuris. Kolossaalorderina võidi kasutada ükskõik millise klassikalise orderi (Toscana, joonia, dooria, korintose või komposiitorderi) sambaid. Kolossaalorderi võidukäik jätkus manerismi ja barokkarhitektuuris.
Kolossaalorder taaselustati uuesti 18. sajandi Euroopas, näiteks Inglismaal kasutasid seda fassaadidel suurejoonelist teatraalset klassitsismi viljelevad arhitektid John Vanbrugh ja Nicholas Hawksmoor.
Lauri Habakuk

Lauri Habakuk (sündinud 2. septembril 1990) on eesti ajakirjanik.
Haridus.
Habakuk lõpetas 2009. aastal Pärnu Koidula gümnaasiumi, läks Tartu Ülikooli õppima ning sai 2021. aastal Tartu Ülikoolis magistrikraadi ajakirjanduse erialal.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Ta on ajakirjanik väljaandes Pärnu Postimees.
Boge kirik

Boge kirik (rootsi keeles "Boge kyrka") on keskaegne maakirik Boges Slite lähedal Ojamaal Rootsis. Kirik ehitati 13. sajandil, vaid torn on 19. sajandil uuesti püstitatud pärast selle kokkuvarisemist tormi tõttu. Kirikus on rida keskaegseid seinamaalinguid. Kirik kuulub Rootsi kiriku Visby piiskopkonnale.
Arhitektuur.
Arhitektuurilt on Boge kirik varagooti ehitis. Vanimad osad kooriruum ja käärkamber pärinevad 13. sajandi keskpaigast. Pikihoone on hilisem ja sellega asendati varasem romaani ehitis, kuid säilis selle ebatavaliselt lühike ja lai kuju. Torn varises 1857. aastal ja ehitati uuesti aastail 1867–1892; samal ajal parandati ka vigastusi saanud löövi. Kirikut toetab väljast üks tugipiilar, mis püstitati 19. sajandil kiriku stabiliseerimiseks pärast torni kokkuvarisemist.
Kiriku peaportaal on kiriku põhikehandist veidi hilisem ja pärineb 14. sajandi keskpaigast. Astmikportaali kaunistavad ümarsambad ja raiddekooriga kapiteelid.
Interjöör.
Kiriku sisemust kaunistavad seinamaalingud, mille valmimise aeg jääb kiriku ehitusperioodist 13. sajandil kuni oletatavasti 15. sajandi keskpaigani. Kiriku sisustus on 18. sajandist, välja arvatud 13. sajandi ristimiskivi ja samuti keskaegne suur rauast lühter. Kooriruumis on säilinud mõned keskaegsed hauakivid.
Fröjeli kirik

Fröjeli kirik (rootsi keeles "Fröjel kyrka") on keskaegne kirik Fröjelis Ojamaal. Arhitektuurilt on see romaanika-gootika üleminekustiilis ehitis. Interjööri kaunistavad 14. sajandi seinamaalingud. Fröjeli kirik kuulub Rootsi kiriku Visby piiskopkonnale.
Arhitektuur.
Fröjeli kirik võis olla ehitatud mitte ainult pühakojaks, vaid ka kindluskirikuks ja paopaigaks. Sellele viitab kiriku asukoht, mis asub kõrgemal kohal mere lähedal ja kiriku lähedal asuvad keskaegse kaitsetorni varemed. Kirik on ehitatud kristluse-eelse kivilabürindi, võimaliku kunagise kultusekoha lähedusse.
Kirik on ehitatud lubjakivist. Hoone vanim osa on pikihoone, mis pärineb 12. sajandist. Torn paistab olevat löövist hilisem. Ruumikas ning löövist kõrgem kooriruum pärineb umbes 1300. aastast ja on juba gooti vormides, mitte romaanipärane nagu kiriku teised osad. Võimalik, et ka kogu kirik plaaniti uuesti ehitada gooti stiilis, kuid valmis ainult kooriosa.
Interjöör.
Interjööris on arvukalt 14. sajandi alguse seinamaalinguid, mis kujutavad lohesid, hirvi, lõvisid ja greife. Ristimiskivi jalg on vanem ja selle autoriks peetakse Ojamaal töötanud meister Byzantiost; ristimiskivi fantaasiaolenditega kaunistatud kupa pärineb 14. sajandist.
Suur keskaegne triumfirist võidukaares on samuti 14. sajandist. Barokne altariretaabel ja nelja evangelisti kujudega kantsel on mõlemad loodud 17. sajandil.
Klinte kirik

Klinte kirik (rootsi keeles "Klinte kyrka") on keskaegne kirik Klintes Ojamaal, Klintehamni lähedal. Põhiosas gooti stiilis kirik valmis 1300. aasta paiku. Kirik kuulub Rootsi kiriku Visby piiskopkonnale.
Arhitektuur.
Klinte kiriku vanim osa on torni alumine osa, mis pärineb 13. sajandi algupoolelt ja on romaani vormides, olles arvatavasti säilinud varasemast romaani ehitisest. 1300. aasta paiku ehitati uues gooti stiilis ümber kiriku pikihoone ja kooriruum, mis on tänaseni säilinud. Umbes sel ajal kõrgendati ka kirikutorni.
Torniosa punasest ja hallist kivist portaal ja aknad on romaani ümarkaartega. Torni kõrgemas osas on teravkaarsed gooti aknad. Kooriruumi avanev lõunaportaal on teravkaarne astmikportaal, mille palestiku pungkapiteelid on kõrgetasemelise ja ajastule iseloomuliku raiddekooriga.
Interjöör.
Kooriruumi võlvi ehivad seinamaalingud, mis stiililt sarnanevad Rone kiriku maalingutega. Kiriku suures ehisraamistikuga idaaknas on säilinud mõned paneelid algsetest klaasvitraažidest, mis arvatakse olevat sama meistri töö, kes töötas Alskogi kirikus.
Sisustuses on säilinud 15. sajandist pärinev triumfirist. Liivakivist altariretaabel 1643. aastast on skulptor Gert van Egheni töö. Ristimiskivi on 1667. aastast ja kirikupingid pärinevad samuti 17. sajandist.
1933. aastal kirikut renoveeriti.
Gran Paradiso

Gran Paradiso ([ˈɡran para'dizo]) või Grand Paradis ([ɡʁɑ̃ paʁadi]) on mägi Itaalias Graie Alpides, asudes Valle d'Aosta ja Piemonte piirkondade vahel. Tipp on kõrguselt seitsmes mägi Graie Alpides.
Kuigi Mont Blanci massiiv ulatub Prantsusmaa ja Itaalia vahelisele piirile, on Gran Paradiso ainus neljatuhandene mägi, mis on täielikult Itaalia territooriumil.
Looduskaitse.
Gran Paradiso asub Gran Paradiso rahvuspargis, mis on mäe järgi nimetatud Itaalia rahvuspark. Üle piiri Prantsusmaal jätkub park kui Vanoise'i rahvuspark.
Visby piiskopkond

Visby piiskopkond on üks Rootsi kiriku 13 piiskopkonnast. Piiskopkond hõlmab Ojamaa saare ja mõned väikesed naabersaared. Piiskopkonna peakirik on Visby toomkirik Visbys.
Bambergi ratsanik

Bambergi ratsanik (saksa keeles "Der Bamberger Reiter") on 13. sajandi algusest pärinev tundmatu skulptori loodud kroonitud ratsanikku kujutav kiviskulptuur Bambergi toomkirikus Saksamaal.
Kirjeldus.
Skulptuur pärineb arvatavasti ajast enne kiriku pühitsemist 1237. aastal, kuid on loodud pärast 1225. aastat. Skulptuur toetub konsoolidele mõne meetri kõrgusel idapoolse Püha Georgi kooriruumi esimese põhjapiilari küljes.
Skulptuur on esimene teadaolev monumentaalratsakuju, mis loodud pärast antiikaega. Hobuse esikapjade all olev konsool on üks paljudest keskaegsetest Rohelise mehe skulptuurkujutistest.
Kuju oli tõenäoliselt algselt polükroomne - sokkel oli roheline, hobune valge pruunide täppidega, ratsaniku rüü ja mantel punased kuldsete ja hõbedaste tähtedega, juuksed tumedad ja jalatsid pruunid; kroon, vöö ja kannused olid kullatud. Hobusel on all rauad ja see on üks varasemaid rautatud hobuse kujutisi.
Gross Fiescherhorn

Grosses Fiescherhorn on mäetipp Berni Alpides, paiknedes Berni ja Valais' kantonite vahelisel piiril, poolel teel Mönchi ja Finsteraarhorni vahel. Selle tipp kulmineerub Fiescherhorni massiivi kohal, mis koosneb ka veidi madalamast Hinteres Fiescherhornist (4025 m) lõunas ja Kleines Fiescherhornist (ka "Ochs" ehk härg, 3895 m) idas. Põhjast on mõlemad hästi peidetud teiste mäetippude taha ja neid on näha ainult "Ischist" Grindelwaldis (1095 m). Mägi jaguneb Grindelwaldi ja Fieschertali valdade vahel.
Mäkketõusud tehakse tavaliselt ühest kolmest populaarsest marsruudist: üks algab Mönchsjochi hütist, teine Konkordia hütist ja kolmas Finsteraarhorni hütist.
Ronimisajalugu.
Tippu jõudsid esmakordselt 23. juulil 1862 H. B. George ja Adolphus Warburton Moore koos teejuhtide Christian Almeri ja Ulrich Kaufmanniga. Nad kasutasid tänapäevast tavamarsruuti, edelaseljakut.
Mäe põhjaküljel roniti esmakordselt 1926. aastal. 13. augustil jõudsid W. Amstutz ja P. von Schumacher tippu pärast 15-tunnist tõusu põhjaseljakul, mis on Fiescherwandi põhjapiir.
Esimese otsetõusu Fiescherwandile tegid W. Welzenbach ja H. Tillmann 1930. aastal. Welzenbach oli asjatundlik mägironija, kes vaidlustas oma aja levinud idee, et tõus Fiescherwandile oli võimatu. Eelmisel, 1929. aastal ronisid Welzenbach ja Tillmann põhjaseljakul vaid 8,5 tundi. Järgmisel aastal alustasid nad tõusu Fiescherwandile 5. septembri hommikul, võttes suuna otse tippu. Nad jõudsid üles õhtul pärast 12-tunnist tõusu.
Jarek

Jarek on mehenimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Jarek 189 mehel, millega see oli levikult 465. mehenimi. Jarek oli keskmiselt 17 aasta vanune (mediaanvanus oli 11). Kõige populaarsem oli eesnimi Jarek vanuserühmas 5–9, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 5,31.
Mirko

Mirko on lõunaslaavi päritolu mehenimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Mirko 309 mehel, millega see oli levikult 354. mehenimi. Mirko oli keskmiselt 18 aasta vanune (mediaanvanus oli 15). Kõige populaarsem oli eesnimi Mirko vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 8,71. Kõige populaarsem on eesnimi Mirko Järva maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 5,02.
2025. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Mirko 347 mehel. Mirko oli populaarsuselt 362. mehenimi.
Visby toomkirik

Visby toomkirik ehk Visby Maarja kirik on kirik Visbys Ojamaal, ainuke säilinud keskaegne kirik kunagises hansalinnas. Alates 1572. aastast on see Visby piiskopkonna katedraalkirik.
Ajaloost.
Visby Maarja kirikut hakati ehitama 12. sajandil. Algselt oli see kolmelööviline ja idaküljes asuva põikhoonega romaani basiilika. Sellest perioodist on säilinud läänetorni alumine osa, mis jääb allapoole kaarfriisi. Kirik on kantkiviehitis saarel leiduvast lubjakivist. Kirik ehitati Gotlandi külastavatele saksa meresõitjatele ja kaupmeestele esmalt kaubakirikuks. Kogudusekirikuks kujunes see alles hiljem, kui sakslased olid linnas end püsivamalt sisse seadnud. Raha ehituseks saadi kaubandusest. 1225. aastal pühitseti kirik neitsi Maarjale.
Kiriku keskajast pärit osa arhitektuur järgib Saksamaa eeskujusid, eriti Vestfaali ja Reinimaa oma, kus pärines enamik Gotlandil ja Läänemerel tegutsenud kaupmehi. Näiteks on ümarkaarne Pruudiportaal tüüpiliselt Reinimaa hilisromaanika vormides. Kelpkatusega torn järgis rohkem kohalikke eeskujusid ja sarnanes paljude Gotlandi keskaegsete kirikutornidega.
Kirikut ehitati hiljem korduvalt ümber. Pikihoonet suurendati ja kujundati see ruumilt kodakirikuks, põikhoone mahtu kahekordistati, ehitati juurde veel üks kooriruum ja kaks idatorni. Hansakaupmeeste vajaduste järgi ehitati pikihoonele lisakorrus, mida kasutati kaubalaona.
1300. aasta paiku järgnes veel üks ümberehitus, mille käigus lisati kiriku lõunaküljele suur kabel, uuendati akende ehisraamistikke ja anti valgmikuakende ehitamisega (siseruumist pole neid siiski näha, aknad avanevad võlvipealsesse laoruumi) kiriku pikihoonele taas basiilika välimus, võib-olla Uppsala toomkiriku eeskujul. Samas võis Visby toomkirik ise anda keskaja jooksul eeskuju Uppsala ja Linköpingi toomkirikute ehitustöödele. Alates aastast 1423. ehitati läänetorn oma tänaseni säilinud kõrguseni. Tornikiivrite kuju pärineb 18. sajandist, varem olid need, nagu vanadelt piltidelt näha, teravatipulised kõrged telkkiivrid.
Sõjategevuses 16. sajandil põlesid kõik teised Visby keskaegsed kirikud peale Maarja kiriku maha ja need on tänases linnapildis säilinud varemetena. Sestpeale on kunagine saksa koguduse kirik ainuke kirik Visbys, kus peetakse jumalateenistusi. 1572. aastal anti Maarja kirikule Visby piiskopkonna peakiriku staatus.
19. sajandil, aastail 1890–1893 uuendati kiriku interjööri uusgooti stiilis. 1899.–1903. aastal remonditi kirikut arhitekt Axel Haigi juhtimisel ja siis kaunistati ka kiriku välisilmet uusgootika vormides. Idaviilu tippu seati Inglismaal 1890. aastatel valmistatud Kristuse kuju, ehitati uus käärkamber koos uue portaaliga, neljale keskaegsele veesülitile lisati viies, kabeli ülemisele osale ehitati haritorn ja hulgaliselt uusgooti dekoorielemente, nagu fiaalid ja tabernaaklitaolised raamistused tugipiilaritele.
Seos Eestiga.
1996. aastal avas president Lennart Meri Visby toomkirikus mälestuskivi II maailmasõja ajal Gotlandile põgenenud kaasmaalaste mälestuseks.
Indrek Lillemägi

Indrek Lillemägi (sündinud 23. jaanuaril 1989) on Eesti haridustegelane ja koolijuht.
Haridus.
Lillemägi lõpetas põhikooli Põlva Keskkoolis ning õppis seejärel Hugo Treffneri Gümnaasiumi reaalklassis. Tal on Tartu Ülikoolist bakalaureusekraad kirjanduse ja kultuuriteaduste ning magistrikraad kasvatusteaduste erialal. Ta on Noored Kooli programmi vilistlane.
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Ta on Tallinna Pelgulinna Riigigümnaasiumi looja ja direktor (alates 2021. aasta augustist). Ta on ka Emili Kooli looja ning varasem direktor. Ta on olnud eesti keele, kirjanduse ja filosoofia õpetaja Väike-Maarja Gümnaasiumis.
Tegevus poliitikas.
Ta kuulub alates 2020. aastast erakonda Eesti 200.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 349 häält ning ei osutunud valituks.
Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas, sai 170 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Lillemägi on näidelnud Tartu Noorte Teatritehase ja Tartu üliõpilasteatri lavastustes, avaldanud kirjanduskriitikat ja haridusteemalisi artikleid Õpetajate Lehes, Sirbis, ajakirjas Vikerkaar jm. Lillemägi on juhtinud Hugo Treffneri gümnaasiumi õpilasesindust. Ta on jooksnud maratone ja tegeleb aktiivselt spordiga.
Tallinna Lasnamäe Mehaanikakool

Tallinna Lasnamäe Mehaanikakool on kutseõppeasutus Tallinnas aadressil Uuslinna tänav 10. Seda haldab Haridus- ja Teadusministeerium.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1971 nimega Tallinna Kutsekeskkool nr 21 ja koolitas oskustöölisi ettevõttele Dvigatel. 1978. aastast kandis õppeasutus nime A. Hendriksoni nimeline Kutsekeskkool nr 21 ning septembrist 1993 kannab see praegust nime.
30. augustil 2004 liideti Lasnamäe Mehaanikakooliga Kose Teeninduskool, mis seejärel suleti ning mitmed teeninduskooli töötajad läksid üle Mehaanikakooli.
Kooli õpikeskkond on renoveeritud ja sisseseade uuendatud. Kool annab kaasaegset tasemeõpet neljas õppekavarühmas. Kooli õpilaskodus, mis asub samal aadressil, on majutuskohti ligi 200 õppurile. 
Täienduskoolitusi antakse koostöös Töötukassaga ja ettevõtetega. 
Kooli direktor oli kuni 2024. aasta lõpuni Dimitri Koromnov.
Alates augustist 2025 juhib kooli Ott Pärna.
Juhan Lang

Juhan Lang (sündinud 14. juulil 1989) on eesti ajakirjanik.
Haridus.
Lang sai Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudis ajakirjanduse erialal bakalaureusekraadi 2011. aastal ja magistrikraadi 2015. aastal. Samast aastast on ta Tallinna Tehnikaülikoolis ärikorralduse doktorantuuris. Tema teadustöö põhisuund on turu-uuringud. 
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Juhan Lang on börsitoimetuse juht väljaandes Äripäev. Enne seda oli ta Tartu Ekspressi peatoimetaja. Äripäevas on lisaks muule ajakirjandustööle tema kirjutada Investor Toomase investeerimisartiklid.
Tunnustus.
2017 – Tunnustus kaasakiskuvate ja innustavate teemade kajastamise eest Äripäeva raadios
Triumfirist

Triumfirist (ladina keeles "crux triumphalis") ehk võidukaarerist on monumentaalne krutsifiks, mis keskaegse kiriku sisustuses asetses kõrgel kohal võidukaares, toetudes enamasti võidukaare külgedesse kinnitatud risttalale. Kui krutsifiksi kõrval seisavad teised figuurid (Maarja ja Johannes, inglid, vahel ka donaatorid), on tavaks nimetada kogu kompositsiooni võidukaaregrupiks. Sõna tähistab nagu võidukaaregi puhul Kristuse võidutsemist ("Christus triumphans") surma üle.
Tangerangi vanglatulekahju

Tangerangi vanglatulekahju (indoneesia keeles Kebakaran Lembaga Pemasyarakat Tangerang) oli Indoneesias Tangerangis asuva vangla C sektoris ööl vastu 8. septembrit 2021 toimunud tulekahju, mille tagajärjel hukkus 46 ja sai vigastusi 75 vahialust.
Gross Grünhorn

Grünhorn (või Gross Grünhorn) on mägi Berni Alpides. See asub seljakul Alpide kahe suure liustiku vahel: Aletschi liustik läänes ja Fiescheri liustik idas. Lõunas asub Gross Wannenhorn ja põhjas Gross Fiescherhorn.
Tavamarsruudi alguspunkt "Grünegghorni" ja edelaseljaku kaudu on Konkordia hütt (2850 m), milleni võib jõuda Fieschist (1049 m).
Ronimisajalugu.
Esmatõusu tegi 7. augustil 1865 Berni mineraloog Edmund von Fellenberg koos teejuhtide Peter Micheli, Peter Eggeri ja Peter Inäbnitiga. Nad ronisid mäkke lääneküljelt, alustades "Ewigschneefeldilt", Aletschi liustiku kõrvalliustikult. Nad jõudsid edukalt tippu vaatamata väga halvale ilmale. Samad mägironijad olid eelmisel aastal proovinud tippu jõuda, kuid jõudsid vaid Grünegghorni madalamale kohale.
Teise mäkketõusu tegi W. A. B. Coolidge koos teejuhtide Christian ja Rudolf Almeriga (Christian Almeri pojad).
Marsruudi kirdeseljakul avasid 26. augustil 1913 D. von Bethmann-Hollweg ja O. Supersaxo. 1950. aasta suvel ronis G. Van der Leck lääneküljel. Läänesambal ronisid lõpuks C. Blum ja U. Frei 27. augustil 1967.
Kuulus Šveitsi mägironija Erhard Loretan suri pärast kukkumist Grünhornil 28. aprillil 2011.
Ribeaupierre

Ribeaupierre (vene keeles "Рибопьер") on Šveitsist Vaud' kantonist pärit aadlisuguvõsa. Tänapäeval elavad suguvõsaliikmed Saksamaal.
Ribeaupierre´id rüütelkonna matriklis.
Riiginõukogu liige tõeline salanõunik Alexander Ribeaupierre (1783−1865) võeti 29. veebruaril (vkj) 1844. aastal Eestimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa kõrvalliinist pärit major Johann Franz von Ribeaupierre (1764−1842) võeti 1817. aasta 19. juunil Baieri kuningriigi matriklisse. Tema järeltulija suurtööstur Josef Adolf Maximilian von Ribeaupierre (1864−1925) võeti Baieri matriklisse vabahärrana 4. oktoobril 1916.
Aškalid

Aškalid on albaania keelt kõnelev vähemusrahvus, kes elavad peamiselt Albaanias, Kosovos, Serbias (sh Vojvodinas).
Nende päritolu on ebaselge, kuigi enamik neist on usult moslemid. Ühe teooria kohaselt on nad Palestiinast pärit albaaniastunud romad, samas kui mõned peavad neid türklaste või egiptlaste järeltulijateks. Nimetus on tuletatud Iisraeli linna Ashkeloni järgi.
Stena Line

Stena Line on Rootsi laevanduskontsern ja üks suurimaid parvlaevareedereid maailmas. Stena Line'i laevad sõidavad laevaliinidel Taani, Saksamaa, Iirimaa, Läti, Hollandi, Norra, Poola, Rootsi ja Ühendkuningriigi vahet. Stena Line on osa kontsernist Stena AB, millesse kuulub teisigi laevakompaniisid.
Victor Hedman

Victor Erik Olof Hedman (sündinud 18. detsembril 1990 Örnsköldsvikis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Modo Hockey, mille koosseis debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2007–08. Järgmisel hooajal valiti ta liiga hooaja uustulnukaks.
2009. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Lightningi poolt teise valikuna. Alates hooajast 2009–10 on ta kuulunud Lightningi põhikoosseisu.
Hooajal 2016–17 andis Hedman NHL-is kaitsemängijatest enim väravasööte (56). 2017–18 põhihooajal lõi ta 17 väravat, millega oli Calgary Flamesi mängija Dougie Hamiltoni ja Philadelphia Flyersi mängija Ivan Provorovi kõrval sel hooajal enim värava löönud kaitsemängija. Samal hooajal pälvis Hedman liiga hooaja parimale kaitsemängijale antava James Norris Memorial Trophy.
Hooajal 2019–20 tuli Hedman Lightningiga Stanley karika võitjaks. Ta pälvis Stanley karika väljalangemismängude väärtuslikumale mängijale antava Conn Smythe Trophy.
Aastatel 2017, 2018 ja 2020 on ta valitud NHL-i tähtede mängule. Hooajal 2017–18 valiti ta NHL-i hooaja sümboolsesse koosseisu ("NHL First All Star Team") ning hooaegadel 2016–17, 2018–19 ja 2019–20 on ta valitud "NHL Second All Star Team"i. 2015. aastal valiti ta Hedman Rootsi aasta jäähokimängijaks.
Hooaja 2012–13 alguses toimunud NHL-i tööseisaku ajal mängis ta KHL-i klubis Astana Barõs.
2009. ja 2010. aastal võitis ta Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 2017. aastal tuli Hedman Rootsi jäähokikoondisega maailmameistriks. Lisaks võitis ta 2010. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Edmunt Oja

Edmunt Oja (6. märts 1911 Pikakannu, Pindi vald, Võrumaa – 5. november 1946 Norillagi vangilaager, Norilsk, Krasnojarski krai, Vene NFSV) oli eesti omavalitsustegelane.
Lõpetas 1932. aastal Võru Rahvahariduse Seltsi Ühisgümnaasiumi. Pärast sõjaväeteenistust sai aastatel 1932–1933 reservohvitseri väljaõppe Sõjakoolis. Pälvis 1934. aastal lipniku auastme. Õppis 1936–1939 Tartu Ülikoolis õigusteadust (ei lõpetanud). Oli korporatsiooni Rotalia liige. 
Töötas Ahja vallasekretärina ning kuulus Kaitseliidu Võnnu malevkonda. Saksa okupatsiooni ajal kuulus Omakaitsesse. 
Arreteeriti NKVD poolt 4. novembril 1944 Tartumaal Kambja vallas. Eesti NSV Siseministeeriumi Vägede Sõjatribunal mõistis ta Vene NSFV Kriminaalkoodeksi §58-1a järgi süüdi ning talle määrati 25 + 5 aastat vabaduse kaotust. Suri 1946. aasta novembris Norillagi vangilaagris.
Isiklikku.
Edmunt Oja isa oli Alfred Oja. Tema vennad olid Boris Oja, Verner Oja, Henn Oja ja Mart Oja ning õed Tiina Oja, Susanne Teder, Senta Kõiv ja Aive Matvere. Abikaasa Endla Oja (neiupõlvenimega Unt) töötas enne pensionile jäämist Tartu Riiklikus Ülikoolis.
Aive Matvere

Aive Matvere (sünninimi Adeline Oja; 6. aprill 1914 Pikakannu, Pindi vald, Võrumaa – 23. jaanuar 1991 Väimela) oli eesti haridustegelane.
Ta õppis aastatel 1928–1933 Võru Rahvahariduse Seltsi Eraühisgümnaasiumi humanitaarharus ning 1933–1935 Kehtna Kõrgemas Kodumajanduskoolis. Töötas Vana-Antsla Kodumajanduskoolis õpetajana ja Toompeal Eesti Vabariigi Siseministeeriumi allasutuses kokk-perenaisena. 
Oli abielus Oskar Matverega.
Ellen Niirman

Ellen Alide Niirman(n) (6. juuli 1907 Tallinn – 27. märts 1970 Tallinn) oli eesti proosakirjanik.
Ta sündis metallitöölise perekonnas. Mõnekuuselt jäi ta lastehalvatusse. 1915. aasta algul suri ta isa ning kuueliikmeline perekond jäi ainelisse kitsikusse.
Ometi lõpetas ta 1928. aastal Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi ja õppis aastatel 1930–1932 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, mille katkestas tuberkuloosi tõttu.
Töötas eratunniandja ja repetiitorina, oli aastatel 1940–1941 kirjastuse Pedagoogiline Kirjandus ja 1941–1947 Eesti Kirjastuse korrektor, 1951–1966 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Keskraamatukogu töötaja, viimati töötlemise ja kataloogide osakonna toimetaja.
Märtsipommitamisel kaotas ta oma kodu koos raamatute ja muu kirjavaraga Tallinnas Luha tänaval, elas pärast seda mõnda aega Suure-Jaanis Viljandimaal.
Mitu korda katkestas kehv tervis edaspidigi töid, viimase kuuldemängu lõpetas ta juba tulemusteta vähiravi lõpuosas.
Looming.
Novellide ja kuuldemängude autor:
Alfred Oja (omavalitsustegelane)

 Alfred Oja (16. juuni 1872 Koigera, Erastvere vald, Võrumaa – 29. detsember 1949 Tšeremhovo, Irkutski oblast, Vene NFSV) oli alates 1896. aastast mitu ametiaega Pindi vallakirjutaja. Lõpetas Võru linnakooli. Tegeles mesinduse ja ilmavaatlusega. Saadeti märtsiküüditamise ajal Siberisse. 
Isiklikku.
Alfred Oja vend on Robert Oja. Abiellus Pindi vallavanema Peeter Urmanni tütre Liisaga.
Robert Oja

Robert Oja (2. oktoober 1881 Koigera, Erastvere vald, Võrumaa – 3. oktoober 1955) oli Kanepi koolmeister.
Ta lõpetas Kanepi kihelkonnakooli. Sattus I maailmasõjas Austrias sõjavangi. Töötas Erastvere Suureküla algkooli juhatajana aastatel 1901–1914, 1919–1943. Algatas Erastvere uue koolimaja ehituse (1927). Kuulus Erastvere vallavolikokku. Oli Kanepi Lauluseltsi juhtivtegelane ja üks Erastvere Ühispanga asutajaid.
Nieporęt

Nieporęt on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Legionowo maakonnas, Nieporęti valla halduskeskus.
Nieporęt asub Narewi jõele rajatud Zegrze veehoidla kaldal, Varssavi kesklinnast umbes 23 km põhjas.
Nieporęt sai linnaõigused 1484. aastal, kuid kaotas need 18. sajandil.
Karniszyn

Karniszyn on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Żuromini maakonnas Bieżuńi vallas. Karniszyn asub Bieżuńist umbes 2 km kirdes, Żurominist ligikaudu 10 km lõunas.
Karniszyn sai linnaõigused 1519. aastal, kuid kaotas need enne 1662. aastat.
Fugu

Fugu (jaapani keeles 河豚; 鰒; フグ) on jaapani roog, mida valmistatakse kerakala lihast. "Fugu"'t serveeritakse peamiselt "sashimi"'na. Fugu sashimi valmistamiseks kasutatakse terava otsaga "yanagi ba" tüüpi sashiminuga "fugu hiki", mille tera on tavalisest yanagi ba'st peenem ja painduvam. Seda hoitakse teistest nugadest eraldi.
Kuigi "fugu" on Jaapanis delikatess, võib selle söömine olla eluohtlik, kuna kerakala on surmavalt mürgine. Seega tuleb kerakalast ettevaatlikult eemaldada mürgised osad, ilma et liha mürgitataks.
Kerakala maks, munasarjad, olenevalt liigist ka silmad ja nahk sisaldavad närvimürki tetrodotoksiini, mis halvab ohvri lihased, kuigi ohver ise jääb teadvusele. Lõpuks ei suuda ohver enam hingata ja sureb lämbumise tõttu. Vastumürki teada ei ole, tavalisim ravivõte on ohvri hingamiselundkonna ning südame-veresoonkonna toetamine, kuni mürk on ainevahetuse käigus organismist eemaldatud. Kuigi kala maksa peetakse maitsvaimaks osaks, sisaldab see surmavas koguses mürki, mistõttu on Jaapanis alates 1984. aastast selle restoranis serveerimine keelatud.
On tehtud kindlaks, et kerakala mürgisus tuleb sellest, et kala sööb tetrodotoksiiniliste bakteritega nakatunud loomi, mille vastu kalal endal tekib aja jooksul resistentsus.
"Fugu"'t on Jaapanis söödud juba sajandeid. Tokugawa šogunaadi ajal oli Edos (Tōkyō tollane nimi) ja selle mõjupiirkonnas "fugu" söömine keelatud, samal ajal Jaapani lääneosas, kus šogunaadi võim oli väiksem ja kerakala oli lihtsam saada, arendati paljusid valmistamisviise, et kala ohutult süüa. Meiji perioodil oli paljudes kohtades "fugu" söömine keelatud. Tänapäeval on "fugu" ainus roog, mida Jaapani keiser süüa ei tohi.
"Fugu" valmistamine ja müük on Jaapanis rangelt reguleeritud. Alates 1958. aastast on litsents kohustuslik. Kõigepealt tuleb harjutada vähemalt kaks-kolm aastat õpipoisina, siis sooritada kahetunnine kirjalik eksam ja lõpuks 20-minutine praktiline eksam, mille jooksul peab praktikant kala puhastama, eemaldama mürgised osad ilma kalaliha mürgitamata, eraldama need teisele alusele, need märgistama ja seejärel panema lukustatud karpi, puhastatud kalafileest valmistama "sashimi" ja selle ära sööma. Ainult ligi 35% litsentsi taotlejatest läbib eksamid. Kala mürgised osad, mis pandi lukustatud karpi, viiakse tagasi varustajale, kes need hävitab keemilisel teel.
Hrõhori Halahan

Hrõhori Anatolijovõtš Halahan (ukraina keeles "Григорій Анатолійович Галаган") on Ukraina sõjaväelane. 
Sõjaväeteenistus.
2020–2022 oli ta Ukraina erioperatsioonijõudude ülem. Jätkas teenistust SBU Alfa ülema asetäitjana.
Michel von Tell

Michel von Tell (sündinud 8. oktoobril 1980) on Šveitsi koomik, ajakirjanik ja ettevõtja.
Elukäik.
Michel von Tell mängis pesapalli Šveitsi NLB liigas. Alates 2000. aastate algusest on ta töötanud ettevõtjana, ajakirjanikuna ja poliitilise nõustajana.Ta on nõustanud kõrgetasemelisi poliitikuid üle kogu Euroopa, USA-s ja ka Aafrikas ning juhtinud nende valimiskampaaniaid. Umbes 2010. aastal tootis ta mõned filmid ja juhtis üht poliitika ja ühiskonna teemal kõige edukamat podcasti. Tema saate külalisteks olid Peter Scholl-Latour, Gerhart Baum, Christoph Sieber, Jack Nasher, Adriane von Schirach, Reiner Langhans ja paljud teised. Vabal ajal on ta edukas pokkerimängija, kes on riigi parimate nimekirjas, ja esineb rahvusvaheliselt edukalt DJ-na. Sellega seoses on ta esinenud näiteks legendaarses Space klubis Ibizal, Zürichi tänavaparaadil ja Full Moon festivalil Tais. Lisaks sõidab ta autode ja mootorrataste võidusõite. 2000. aastal Ruanda rallil saavutas ta kuuenda koha. Lisaks osales ta Porsche meeskonnas Nürburgringi 24 tunni Eco Grand Prix võistlusel. 2021. aastal püstitas ta maailmarekordi esimesel elektrilisel Harley mootorrattal, läbides 1723 km 24 tunni jooksul, sealhulgas peatused akude laadimiseks.
Maailmarekord.
2020. aasta märtsis püstitas ta esimese elektrilise Harley Davidsoniga maailmarekordi, kui läbis 1723 kilomeetrit vähem kui 24 tunniga.
Kampinos

Kampinos on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Lääne-Varssavi maakonnas, Kampinose valla halduskeskus. Kampinos asub Varssavi kesklinnast umbes 33 km läänes.
Kampinosel olid linnaõigused aastatel 1414–1579.
Gielniów

Gielniów on linn Poolas Masoovia vojevoodkonnas Przysucha maakonnas, Gielniówi valla halduskeskus. Gielniów asub Przysuchast ligi 11 km lääneloodes.
Gielniów sai linnaõigused 1455. aastal, kuid kaotas need 1869. aastal.
Gielniów sai linnaõigused tagasi 1. jaanuaril 2024.
Boćki

Boćki on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Bielski maakonnas, Boćki valla halduskeskus. Boćki asub Bielsk Podlaskist ligi 16 km edelas ja Białystokist umbes 54 km lõunas.
Boćki sai linnaõigused 1509. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal.
Sidra

Sidra on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sokółka maakonnas, Sidra valla halduskeskus. Sidra asub Valgevene piirist ligi 13 km kaugusel, Sokółkast umbes 17 km põhjas ja Białystokist ligikaudu 51 km põhjaloodes.
Sidra sai linnaõigused 1566. aastal Poola kuningalt Zygmunt II Augustilt. Sidra kaotas linnaõigused 1897. aastal.
Rutki-Kossaki

Rutki-Kossaki on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Zambrówi maakonnas, Rutki valla halduskeskus. Rutki-Kossaki asub Zambrówist ligi 18 km kirdes ja Białystokist umbes 48 km läänes.
Rutki-Kossaki sai linnaõigused 1760. aastal, kuid kaotas need enne 1810. aastat.
Ruszczany

Ruszczany on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Choroszczi vallas. Ruszczany asub Choroszczist umbes 2,5 km ja Białystoki kesklinnast ligikaudu 14 km läänes.
Sztabin

Sztabin (leedu keeles "Štabinas","Stabinis") on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Augustówi maakonnas, Sztabini valla halduskeskus. Sztabin asub Biebrza jõe ääres, Augustówist umbes 20 km lõunakagus ja Białystokist ligikaudu 62 km põhjas.
Sztabin sai linnaõigused 1760. aastal, kuid kaotas need 1897. aastal.
ORF III

ORF III (mõnikord ka ORF 3) on Austria rahvusringhäälingu Österreichischer Rundfunk telekanal.
ORF Sport +

ORF SPORT + (varem ORF Sport Plus) on Austria rahvusringhäälingu Österreichischer Rundfunk spordikanal.
Milejczyce

Milejczyce (ukraina keeles "Мілейчиці", valgevene keeles "Мілейчыцы") on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Siemiatycze maakonnas, Milejczyce valla halduskeskus. Milejczyce asub Valgevene piirist umbes 16 km kaugusel, Siemiatyczest 21 km idakirdes ja Białystokist 69 km lõunas.
Milejczycet on esmamainitud 1136. aastal, linnaõigused sai 1516. aastal. Milejczyce kaotas linnaõigused 1897. aastal.
Joy of Satan

Joy of Satan on internetivõrgustik mis propageerib satanismi ja natsionaalsotsialismi. Joy of Satana asutas Maxine Dietrich (pseudonüüm). Joy of Satan usub et Saatan on blondide juuste ja valge nahaga kosmilist päritolu jumal kes lõi inimkonna. Joy of Satan käsitleb kristlust kommunismi kaksikvennana, sest nii Jeesus Kristlus kui ka Karl Marx olid rahvuselt juudid.
Välislingid.
Ingliskeelne koduleht
Eestikeelne koduleht
Miastkowo

Miastkowo on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Łomża maakonnas, Miastkowo valla halduskeskus. Miastkowo asub Łomżast umbes 16 km läänes.
Miastkowot on esmamainitud 1413. aastal. Miastkowo sai linnaõigused enne 1735. aastat, kuid kaotas need 1801. aastal.
Ö1

Österreich 1 (Ö1) on Austria ringhäälingu Österreichischer Rundfunk (ORF) saksakeelne peamine raadiojaam.
Blake Coleman

Blake Coleman (sündinud 28. novembril 1991 Planos Texases) on USA jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Calgary Flames.
Aastatel 2009–2011 mängis ta United States Hockey League'is. Aastatel 2011–2014 mängis ta neli hooaega Miami Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2011. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i "draft"is 75. valikuna. 2015. aastal liitus ta New Jersey Devilsi noorteklubiga Albany Devils, mis mängis American Hockey League'is. NHL-is debüteeris Coleman New Jersey Devilsi meeskonnas hooajal 2016–17. Esimese värava lõi ta liigas 26. märtsil 2017 mängus Dallas Starsi vastu.
2020. aasta veebruaris siirdus ta Tampa Bay Lightningi. Aastatel 2020 ja 2021 võitis ta Lightningiga Stanley karikavõistlused.
2021. aasta juulis sõlmis ta kuueaastase lepingu Calgary Flamesiga.
2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Coleman USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Berżniki

Berżniki on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Sejny maakonnas Sejny vallas. Berżniki asub Leedu piirist umbes 3 km kaugusel, Sejnyst umbes 8,5 km idakagus.
Berżniki sai linnaõigused 1551. aastal. Berżniki kaotas linnaõigused 1805. aastal.
Anthony Cirelli

Anthony Cirelli (sündinud 15. juulil 1997 Woodbridge'is Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Tampa Bay Lightning.
Aastatel 2014–2017 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Oshawa Generals, kellega võitis 2015. aastal Memorial Cup'i. Hooaja 2016–17 teises pooles mängis ta Erie Ottersiga, kellega võitis hooaja lõpus Memorial Cupi.
2015. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Lightningi poolt 72. valikuna. Suurema osa hooajast 2017–18 mängis ta Lightningi noorteklubis Syracuse Crunch American Hockey League'is. NHL-is tegi ta Lightningi meeskonnas debüüdi 1. märtsil 2018 mängus Dallas Starsi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Järgmisel hooajal mängis ta Lightningi põhikoosseisus ning ta valiti liiga hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu ("NHL All-Rookie Team").
2017. aastal võitis Cirelli Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta hõbemedali Kanada jäähokikoondise koosseisus.
Barclay Goodrow

Barclay Goodrow (sündinud 26. veebruaril 1993 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New York Rangers ründajana paremäärel.
Aastatel 2009–2014 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Brampton Battalioni (viimasel hooajal North Bay Battalionis).
2014. aasta märtsis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga San Jose Sharks. 9. detsembril 2014 lõi ta mängus Edmonton Oilersi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 mängis Goodrow põhiliselt Sharksi noorteklubis San Jose Barracuda American Hockey League'is. 2016. aastal osales ta AHL-i tähtede mängul.
2020. aasta veebruaris liitus ta Tampa Bay Lightningiga. Aastatel 2020 ja 2021 võitis ta klubiga Stanley karikavõistlused.
2021. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused New York Rangersile, misjärel sõlmis ta klubiga kuueaastase lepingu.
Małyń

Małyń on küla Poolas Łódźi vojevoodkonnas Poddębice maakonnas Zadzimi vallas.
Małyńi on esmamainitud 1392. aastal. Małyń sai linnaõigused 1549. aastal, kuid kaotas need 1654. aastal.
Narewka

Narewka (valgevene keeles "Нараўка") on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Hajnówka maakonnas, Narewka valla halduskeskus.
Narewka asub Valgevene piirist 11 km kaugusel, Hajnówkast 16 km kirdes ja Białystokist umbes 53 km kagus.
Narewkal olid linnaõigused 19. sajandi esimesest poolest kuni 1875. aastani.
Jeleniewo

Jeleniewo on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Suwałki maakonnas, Jeleniewo valla halduskeskus.
Jeleniewo asub Leedu piirist umbes 15 km kaugusel ja Venemaa (Kaliningradi oblasti) piirist ligi 20 km kaugusel, Suwałkist 11 km põhjas.
Jeleniewo sai linnaõigused 1780. aasta paiku, kuid kaotas need 1800. aastal.
Wizna

Wizna on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Łomża maakonnas, Wizna valla halduskeskus. Wizna asub Biebrza jõe ääres, Łomżast umbes 22 km idas.
Wiznat on esmamainitud 1113. aastal. Wizna sai linnaõigused 1435. aastal, kuid kaotas need 1870. aastal.
Wizna lähedal toimus 1939. aasta 7.–10. septembrini Saksa ja Poola vägede vahel Wizna lahing.
Oktoober 2020

Oktoober 2020, kroonika
2020. aasta oktoober algas neljapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast laupäeval.
Lihatööstus

Lihatööstus on toiduainetööstuse haru, mis tegeleb veise-, sea-, lamba-, linnu-, küüliku-, hobuse- ning teiste kodu- ja metsloomade liha ümbertöötlemisega. 
Protsess algab koduloomade tapmisest tapamajas, pärast eraldatakse liha kontidest.
Osa toodangust (toorliha) läheb kohe tarbimiseks, aga teine osa läheb vorsti, suitsutatud liha, lihakonservide, loomatoidu, ravimite (insuliin, hepariin), suletoodete, liima, želatiini tootmiseks.
Energia, pestitsiidide, sööta, mulla ja taastumatud ressursside kasutamist arvestades on majanduslikult kõige kasulikum linnuliha tootmine ja kasutum veiseliha tootmine.
Festivali i Këngës

Festivali i Këngës on iga-aastane Albaania lauluvõistlus, mida korraldab rahvusringhääling Radio Televizioni Shqiptar (RTSH). See on toimunud alates 1962. aastast. 2003. aastast on see olnud Albaania eelvoor Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Kammpilvik

Kammpilvik ("Russula recondita", varem "Russula pectinatoides") on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv seen.
Kübar on kollakas- kuni hallikaspruun. Sarnaneb välimuselt rihvelpilvikuga, kuid on maheda maitse ja õlilõhnaga.
Kammpilvik ei ole söögiseen.
Kammpilvik kasvab lehtmetsades, eriti tammikutes. Eestis on teda leitud väga harva vaid Saaremaalt. eElurikkuse andmebaasi järgi on kammpilvikut leitud ka Hiiumaa laidudelt ja Kagu-Eestist.
Kammpilvikut peeti kaua holarktilise levikuga rihvelpilviku alamliigiks. 2017. aastal avaldatud uurimuse järgi on Euroopas ja Põhja-Ameerikas levinud seni kammpilvikuks peetud seen kaks eri liiki. Ameerikas esinevale liigile jäeti nimi "Russula pectinatoides" ja Euroopas levinud liigile anti nimeks "Russula recondita".
Alarmsõiduk

Alarmsõiduk on kiireloomuliste ametiülesannete täitmiseks mõeldud sõiduk.
Alarmsõiduki omanikud.
Eesti Vabariigis eraisik alarmsõidukit omada ei saa. Alarmsõidukit saavad omada juriidilised isikud.
Ametijärgne alarmsõiduõigus.
Eestis on teatavate ametikohtadega seotud sõidukid alatiselt alarmsõiduõigusega. Sellisteks ametikohtadega seotud sõidukiteks on presidendi ametiauto, kaitseväe juhataja ametiauto, ministrite ametiautod jmt. Alarmsõidu tegemine ei ole kohustuslik vaid on vajaduspõhiselt võimalik. Alarmsõiduõigusega isik ei pea alati autos olema, kui tema ametisõiduk kasutab alarmsõidu õigust. Näiteks võidakse alarmsõitu kasutada ka ametnikule järgi minemiseks vmt põhjusel.
Ülesandepõhine alarmsõiduõigus.
Ülesandepõhine alarmsõiduõigus on politseisõidukil, kiirabisõidukil, päästesõidukil jne. Ülesandepõhisus tähendab, et alarmsõidu vajaduse peab tingima sõidukiga täidetava ülesande kiireloomulisus. Näiteks sõidab päästesõiduk sündmuskohale alarmsõidu õigust kasutades, kuid päästetöö lõppedes lahkub sündmuskohalt kõiki liiklusreegleid järgides. Üldiselt määrab alarmsõidu vajaduse häirekeskus, mille töötaja kasutab appikutsete prioriseerimist. Appikutse klassifitseeritakse varem määratletud tunnuste alusel. Kõik appikutsed ei eelda alarmsõidu kasutamist. Teatud juhtudel võib sõidukiga liikuva meeskonna juht iseseisvalt otsustada alarmsõidu õiguse kasutamise. Näiteks võib kiirabisõidukis patsiendi seisund järsult halveneda ning kiiremaks haiglasse jõudmiseks kasutatakse alarmsõitu, kuigi algne appikutse alarmsõidu luba ei andnud.
Alarmsõidukite nimekiri.
Valdkondade ministrid määravad allasutuste alarmsõidukite arvu. Kui arvu soovitakse muuta, siis selleks annab loa minister.
Alarmsõiduki (alarmsõidukijuhi) õigused.
Alarmsõiduk võib kõrvale kalduda osadest liiklusseaduse nõuetest. Näiteks võib alarmsõiduk ületada kiirust. Samas peab alarmsõidukjuht alati tagama ohutuse. Alarmsõidukijuht peab omama vastava kategooria juhitunnistust ja tema tervis peab vastama nõuetele. Läbitud peab olema spetsiaalne alarmsõidukijuhi täiendõpe. Alarmsõidukijuht peab olema kaine. Tuleb ette olukordi, kus alarmsõidukijuht peab kaaluma ega tema tegevus appiminekul põhjusta suuremat kahju. Sellisteks olukordadeks võivad olla sõit haljasalal, sõit tihedas rahvamurrus ja sõit vastassuunavööndis.
Jälitussõiduk.
Alarmsõiduki alaliigiks on jälitussõiduk. Jälitussõiduk ei kanna nähtavaid alarmsõidukitunnuseid (vilkurid; värvikombinatsioon), kuid omab alarmsõidukiga võrdseid õigusi. Jälitussõidukeid kasutatakse vaid julgeoleku valdkonnas ning jälitussõiduki juhil peab kaasas olema jälitussõiduki kaart.
Chuy Bravo

Chuy Bravo (kodanikunimega Jesús Melgoza; 7. detsember 1956 Tangancícuaro, Michoacáni osariik – 14. detsember 2019 México) oli Mehhiko-USA näitleja ja meelelahutaja.
Ta oli tuntud eelkõige Chelsea Handleri hilisõhtuse jutusaate "Chelsea Lately" kõrvalosalejana (2007–2014)
Kääbuskasvu tõttu oli ta vaid 130 cm pikk.
Venemaa keisririigi välisministrite loend

Venemaa Keisririigi välisministrite loend on loetelu Venemaa Keisririigi Välisministeeriumi juhtidest alates ministeeriumi loomisest 1802. aastal kuni 1917. aasta Veebruarirevolutsioonini.
Soome-ugri rahvaste III maailmakongress

Soome-ugri rahvaste III maailmakongress toimus 10.–13. detsembril 2000 Soome Vabariigi pealinnas Helsingis. Soome-Venemaa Ühingu (Suomi-Venäjä-Seura) ja M. A. Castréni Seltsi koostööna korraldatud kongress kogunes Finlandia-talos. Üritusel viibisid esimest korda ka kõigi kolme soome-ugri rahvusriigi – Eesti, Ungari ja Soome – presidendid.
Maailmakongressi peateema oli “Soome-ugri maailm kolmandal aastatuhandel – arenguperspektiivid”.
Osales ligi 600 delegaati ja vaatlejat. Vastavalt reglemendile on hääletamisel igal soome-ugri rahva delegatsioonil üks hääl. Delegaatidena osalesid eestlased, ersad, handid, ingerisoomlased, isurid, karjalased, komid, liivlased, mansid, marid, mokšad, neenetsid, saamid, setud, sölkupid, udmurdid, ungarlased ja vepslased. Vaatlejatena olid kohal soome-ugri maade ja Venemaa Föderatsiooni ametlikud esindajad.
Avamisel pidasid tervituskõned kõik kolm soome-ugri presidenti: Soome president Tarja Halonen, Ungari president Ferenc Mádl ja Eesti president Lennart Meri. Ungari president Ferenc Mádl andis edasi ka Ungari eelmise presidendi Árpád Gönczi tervituse. Venemaa Föderatsiooni kõrgeim esindaja, rahvus- ja migratsioonipoliitika minister Aleksandr Blohhin, luges ette Venemaa presidendi Vladimir Putini tervituse.
Avapäeval esitati kongressile lisaks delegatsioonide ettekannetele ka Soome-Ugri Rahvaste Konsultatiivkomitee aruanne nelja aasta jooksul tehtud tööst. 12. detsembril toimus kongressi töö neljas – poliitika, kultuuri ja hariduse, ökoloogia ja tervishoiu, meedia ja informatsioonisüsteemid – töörühmas.
Töörühmad esitasid kongressile soovitused edasiseks koostööks ja soome-ugri rahvaste olukorra parandamiseks.
13. detsembril võeti vastu kongressi resolutsioon. 
Lõppsõnavõtuga pöördus kongressil osalejate poole Soome parlamendi esimees Riitta Uosukainen.
Paralleelselt soome-ugri rahvaste III maailmakongressiga, 9.–13. detsembrini, toimus Helsingis ka Soome-Ugri Rahvaste Noorteassotsiatsiooni (MAFUN) kongress. Vastu võeti kaks uut liikmesorganisatsiooni.
MAFUN-i kongressist võtsid osa eestlased, soomlased, karjalased, vepslased, ersad, mokšad, marid, udmurdid, komid, handid, mansid ja ungarlased. Otsused kandis sekretär Jussi Santeri Junttila ette ka soome-ugri rahvaste maailmakongressi lõppistungil.
Ametliku kongressitöö kõrval toimusid Soomes ka mitmed soomeugrilised kultuuriüritused. Soome-ugri teatrifestivalil “Karutapp” esinesid Eesti, Karjala, Ungari, Komi, Udmurdi, Handi, Saami ja Soome teatrid. 
11.–13. detsembrini toimus Espoos “Ugri röögatus: Kalevala MM 2000”, kus võisteldi runoviiside esitamises ja murdes laulmises. Teiste rahvalaulikutega pistsid “Ugri röögatusel” rinda Olavi Ruitlane, Veiko Märka, Aapo Ilves, Kauksi Ülle ja Sven Kivisildnik. Maailmameistriks kuulutati inglane Nick Hennessey.
Louis Villecourt

Louis Claude Etienne Villecourt (7. juuli 1897 Paray le Monial – 19. detsember 1930 Pariis) oli prantsuse jurist ja diplomaat.
Õppis 1914–1918 Sorbonne'i Ülikoolis õigusteadust, sai doktorikraadi väitekirjaga "La protecion des minorités dans les Pays baltiques et la Société des Nations" (1925). Töötas 1921. aastast Eesti Pariisi saatkonnas, 1923. aastast oli saatkonna sekretär. 1924. aastal asus Eestisse, kus õppis ära kohaliku keele ning abiellus eestlannaga. 
1927. aastast oli Tartu Ülikoolis õppeülesannete täitja rahvusvahelise kaubandusõiguse alal. Avaldas "Prantsuse-Eesti sõnaraamatu" (1930), "L'université de Tartu 1919–1932" (1932) ning sarnas "Les états contemporains" raamatu "L'Estonie" (1932), milles leidub ka ülevaade eesti kunstist.
Ameerika Ühendriikide vahevalimised

Vahevalimised (inglise keeles "midterm elections") toimuvad Ameerika Ühendriikides iga presidendi teisel ametiaastal, ehk täpselt presidendi ametiaja keskel. Vahevalimistel kuuluvad ümbervalimisele kõik 435 esindajatekoja kohta ja 33 või 34 sajast senati kohast.
Lisaks toimuvad 34 osariigis nelja-aastased kubernerivalimised, samas Vermontis ja New Hampshire'is kestab kuberneri üks ametiaeg vaid kaks aastat ja seega nendes osariikides toimuvad kubernerivalimised nii presidendivalimiste kui ka vahevalimiste ajal. Samuti toimuvad enamikus osariikides seadusandliku kogu ja osariigi ametnike – näiteks sekretäride ("Secretary of State"), peaprokuröride ("Attorney General") ja rahandusministrite ("Treasurer") valimised.
Vahevalimistele on omane väike valimisaktiivsus: kui viimase 60 aasta jooksul on presidendivalimiste valimisaktiivsus olnud ligi 50–60 protsenti, siis vahevalimistel käib valimas vaid ligi 40 protsenti valimisõiguslikest kodanikest. Vahevalimisi peetakse üldiselt referendumiks presidendi senisele tegevusele, tavaliselt presidendi partei kaotab vahevalimistel, mõnikord kaotab ka kontrolli vastasparteile. Pärast senati otsevalimisi on presidendi partei Kongressi vahevalimistel võitnud ainult kaheksal korral:
It's Okay to Not Be Okay

It's Okay to Not Be Okay on Lõuna-Korea telesari, milles mängivad Kim Soo-hyun ja Seo Ye-ji. See oli eetris tvN-is 20. juunist kuni 9. augustini 2020.