tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kiirikmadu (perekond)

Kiirikmadu ("Xenopeltis") (alamselts maolised, sugukond kiirikmadulased) on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
1970. aastatel liigitati nad koos kaksvärvmaoga ja kääbusmao perekonnaga boalaste sugukonna alamsugukonda "Xenopeltinae". 
Aastal 1987 liigitas McDowell nad kiirikmadulaste ("Xenopeltidae") sugukonda. 
2008. aastal liigitasid Vidal ja Hedges kiirikmao molekulaarbioloogiliste ja fülogeneetiliste uuringute alusel ülemsugukonda "Pythonoidea".
Liigid.
Kiirikmao perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid: 
Levila.
Neid peamiselt öise kaevuva eluviisiga kägistajamadusid võib kohata Kagu-Aasias ja Ida-Aasias.
R-klassi patrull-laev

R-klassi patrull-laev (täpsustatuna ka Rihtniemi-klass ja Ruissalo-klass) on Soomes 1950. aastatel algselt miinitraaleriteks ehitatud ja hiljem 1960. aastate lõpul väikesteks patrull-laevadeks ümber ehitatud sõjalaevade klass.
Kirjeldus.
Tegemist on väga merekindla laevaga, mille iseseisev püstitõusmine on tagatud isegi üle 90° kreeni korral. 
Klassi kaks esimest laeva olid pisut lühemad ja seetõttu nimetatakse neid mõnikord ka eraldi laevaklassina, kuid soomlased ise kasutavad kõigi kohta sama klassinimetust. Kolm laeva valmistati ka Colombia mereväele. Laevad eemaldati Soomes kasutusest seoses raketikaatrite kasutuselevõtuga 1990. aastatel. Enamik laevadest on maha kantud.
Keskkonnaagentuur

Keskkonnaagentuur (lühend KAUR) on Kliimaministeeriumi haldusalas olev riigiasutus, mis loodi 2013. aastal Eesti Meteoroloogia- ja Hüdroloogia Instituudi (EMHI) ja Keskkonnateabe Keskuse tegevuse ümberkorraldamisel. Keskkonnaagentuur tegeleb riikliku keskkonnaseire programmi täitmisega, keskkonnavaldkonna riigisiseste ja rahvusvaheliste aruannete koostamisega, keskkonnaseisundile hinnangute andmisega, elutähtsate teenuste, sh ilmaprognoosi tagamise ning seirejaamade, -vahendite ja -seadmete pidamise ja uuendamisega. 
Keskkonnaagentuur teeb tihedat koostööd teiste riikide keskkonnaseiret teostatavate asutuste ja meteoroloogiateenistustega. Samuti täidab Keskkonnaagentuur riikliku kontaktisiku ülesandeid mitme rahvusvahelise organisatsiooni ja koostööprogrammi juures. 
Keskkonnaagentuuri peakorter asub Tallinnas. 
Keskkonnaagentuuri tegevuse üle teostab järelevalvet Eesti kliimaminister. Keskkonnaagentuuri tööd juhib direktor. Alates 21. detsembrist 2015 on Keskkonnaagentuuri direktor Taimar Ala.
13. augustil 2020 alustas Keskkonnaagentuur lisaks prognoosi- ja hoiatusteenusele ka Eesti rahvusvahelistel tsiviillennuväljadel ilmavaatlusteenuse osutamist.
Kliimaministeeriumi haldusalas on Keskkonnaagentuur ühe väiksema eelarvega allasutus. 2023. aastal moodustab Keskkonnaagentuuri eelarve 5% Kliimaministeeriumi valitsemisala eelarvest.
Rahvusvaheline koostöö.
Euroopas on Keskkonnaagentuuri üks pikemaajalisi koostööpartnereid olnud Euroopa Keskkonnaamet. Keskkonnaagentuur edastab Eestist kogutud keskkonnaandmeid Euroopa Keskkonnaametile läbi Euroopa keskkonnainfo- ja keskkonnavaatlusvõrgustiku EIONET.
Vastavalt Eesti riigi võetud kohustustele edastab Keskkonnaagentuur Eesti keskkonnaandmed Euroopa Statistikaametile EUROSTAT, ÜRO Keskkonnaprogrammile UNEP ning muudele Euroopa ja rahvusvahelistele institutsioonidele.
Heilig Recht

"Püha õigus" on Louis H. Chrispijni poolt Hollandis 1914. aastal loodud tummfilm.
A Theory of Semiotics

"A Theory of Semiotics" ("Semiootika teooria") on Umberto Eco raamat, mis ilmus inglise keeles aastal 1976 kirjastuses Indiana University Press.
Raamatu aluseks olid Eco itaalia keeles kirjutatud raamatud – 1968. aastal ilmunud "La struttura assente: Introduzione alla ricerca semio­logica" ("Puuduv struktuur") ja 1975. aastal ilmunud "Trattato di semiotica generale" (mõlemad ilmunud Milanos kirjastuselt Bompiani).
Raamat "A Theory of Semiotics" on üks semiootika teooria alusteoseid. 
Kokkuvõte.
Sissejuhatus: Kultuuriloogika poole.
0.1. Semiootikateooria konstruktsioon.
Raamatu eesmärk on uurida, kas on teoreetiselt võimalik ühtne lähenemine kõigile tähistamise ja kommunikatsiooni nähtustele ja mis oleks selle sotsiaalne funktsioon. See oleks üldine semiootikateooria, mis seletaks märgifunktsiooni iga juhtumit ühe või mitme koodiga omavahel korreleeritud elementide süsteemide kaudu. Üldsemiootika konstruktsioonis oleks koodide teooria ja märgitootmise teooria. Viimane võtaks arvesse tavalist keelte kasutamist, koodide evolutsiooni, esteetilist kommunikatsiooni, interaktiivse suhtluskäitumise eri tüüpe, märkide kasutamist maailma asjade ja seisundite mainimiseks jne. 
Et raamat teeb selleks alles eeltööd, siis esimesed peatükid olenevad tahes-tahtmata uurimise seisust, mistõttu seal on asju, mis tulevikus jäetakse kõrvale. Tuleb arvestada märgimõistet ja märgitüpoloogia probleemi, et jõuda märgifunktsiooni rangema definitsiooni ja märgitootmise viiside tüpoloogiani. Esimene peatükk püüab eristada märke mittemärkidest ja tõlkida märgi mõiste paindlikumaks märgifunktsiooni mõisteks, mida saab selgitada kooditeooria raames. Tähistamise semiootikast tuleb kooditeooria, märgitootmise semiootikast märgitootmise teooria. See eristus ei vasta "langue"'i ja "parole"'i, keelepädevuse ja keelekasutuse, süntaktika (ja semantika) ja pragmaatika eristusele. Raamat püüab need eristused ületada ning visandada kooditeooria, mis arvestab isegi diskursusepädevuse, tekstimoodustuse ning kontekstuaalse ja situatsioonilise ühestamise reegleid, pakkudes semantika, mis lahendab paljud nn pragmaatika probleemid.
Rullmadu

Rullmadu ("Anilius scytale") on rullmadulaste sugukonna maoliik.
Alamliigid.
Rullmadudel klassifitseeritakse roomajate andmebaasis kaks alamliiki:
Kirjeldus.
Rullmadu on poolkaevuva eluviisiga ja toitub peamiselt pimemadulastest, sisalikulistest ja siugkonnalistest. Brasiilias aastatel 1971–2007 tehtud uuringud tuvastasid, et valdavalt öise eluviisiga rullmaod elavad nii metsades kui ka vees. 
Saakloomi püüavad nad kehakeerdudega taltsutada ja siis vastavalt looma suurusele neelata, suuremad loomad ja need, kes vastu hakkavad, kugistatakse pea ees. Madude mao- ja soolesisu uurides tuvastati neis valdavalt "Amphisbaena" perekonna isendeid.
Mitmed autorid (Beebe 1946, Mehrtens 1987) kirjeldavad emaseid rullmadusid kui eluspoegijaid, kes võivad sünnitada 6–10 poega.
Levila.
Nad elavad valdavalt Brasiilias, Guajaanas, Surinames, Venezuelas, Colombias, Ecuadoris, Peruus ja Boliivias.
Vaikuse hind

"Vaikuse hind" on mitme teose pealkiri:
Vaikuse hind (film 1914)

"Vaikuse hind" on Kenean Bueli poolt Ameerikas 1914. aastal loodud tummfilm.
Vaikuse hind (film 1916)

"Vaikuse hind" on Joseph De Grasse'i poolt Ameerikas 1916. aastal loodud tummfilm.
Priscilla ja vihmavari

"Priscilla ja vihmavari" on Frank Powelli ja Mack Sennetti poolt Ameerikas 1911. aastal loodud tummfilm.
Avalik arvamus (film)

"Avalik arvamus" on Frank Reicheri poolt Ameerikas 1916. aastal loodud tummfilm.
Filmi koopiat säilitatakse USA Kongressi raamatukogus.
Toivo Luhats

Toivo Luhats (13. november 1938 – 19. detsember 2023) oli eesti rahvapillimängija ja ansamblijuht.
Ta oli rahvamuusikaansambli Piibar kunstiline juht.
Isiklikku.
Tema isa oli Elmar Luhats ja tema poeg on Toomas Luhats.
Rein Siim

Rein Siim (2. november 1938 Tallinn – 30. aprill 2015 Soome) oli eesti maalikunstnik, karatetreener ja "taiji"-õpetaja.
Rein Siim oli Eesti esimene karatetreener ja eesti karate looja, kes 1970. aastal moodustas tollase Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) juurde Eesti esimese karaterühma ning kelle õpilased võitsid hiljem Nõukogude Liidu esimestel ametlikel karatevõistlustel pooled kuldmedalitest. Paljud omaaegsed Eesti karatekad olid Rein Siimu õpilased või õpilaste õpilased.
Ta elas alates 1977. aastast kuni elu lõpuni Soomes. 1970. aastate teisest poolest alates tegeles ta rohkem "taiji"'ga. 
Haridus- ja töökäik.
Rein Siim sündis 1938. aastal Tallinnas ohvitseri perekonnas. Lõpetas 1956. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1965. aastal arhitektina Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi.
Töötas aastatel 1965–1970 Tallinnas Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (1968–1970 oli sealsamas aspirant). Seejärel tegutses vabakutselise kunstnikuna ja juhendas aastatel 1970–1975 TPI kehalise kasvatuse kateedri juures Eesti esimest (enda moodustatud) karaterühma. 1977. aastast alates elas ta kuni elu lõpuni Soomes.
Ta oli 1975. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige, 1978. aastast Soome Maalikunstnike Liidu ja 1984. aastast Turu Graafikute Liidu liige.
Karate.
Rein Siim hakkas 1970. aastal karatetreeninguid juhendama, kuid tegutses n-ö põranda all, sest see spordiala polnud Nõukogude Liidus ametlikult lubatud. Rein Siimu karate-dō-õpilased Ilmar Heinsoo, Etker Jõeleht, Lembit Kolk, Mart Rossman ja Peeter Saar viisid Eesti karate ERR Spordi andmetel rahvusvahelisele tasemele.
1978. aastal, kui karatest sai Nõukogude Liidus ametlik spordiala, oli Rein Siim juba Soome elama asunud, kus elas kuni surmani.
Isiklikku.
Rein Siim oli abielus maalikunstnik Ludmilla Siimuga. Tema isa oli kapten Hugo Siim. Tema ema oli moe- ja teatrikunstnik Karin Siim-Juse, tädi maali- ja tekstiilikunstnik Vida Pääbo-Juse, täditütar raamatugraafik Ilon Wikland.
Vesiliiv (Cabanne film 1914)

"Vesiliiv" on Christy Cabanne'i poolt Ameerikas 1914. aastal loodud tummfilm.
Jaak Haud

Jaak Haud (sündinud 3. novembril 1942 Paides) on eesti koduloolane ja kaitseväelane, erukolonelleitnant.
Aastatel 1993–1997 oli ta Riigikaitse Akadeemia Kaitsekolledži ülema kohusetäitja.
Alates novembrist 2009 on ta Keskerakonna liige.
Vesiliiv (Melfordi film 1914)

"Vesiliiv" on George Melfordi poolt Ameerikas 1914. aastal loodud tummfilm.
Andrei Novikov

Andrei Novikov (sündinud 27. märtsil 1982 Tallinnas) on Eesti poliitik, aastatel 2015–2017 Riigikogu liige ja 2017–2022 Tallinna abilinnapea.
Ta on lõpetanud 2000. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi, 2004 Tallinna Majanduskooli raamatupidamise alal, 2005. aastal 
Sisekaitseakadeemia halduskorralduse erialal ning 2013. aastal Tallinna Tehnikaülikooli magistriõppes ärirahanduse ja arvestuse erialal. 
9. jaanuarist 2001 kuni 29. juulini 2022 kuulus Novikov Eesti Keskerakonda. 
Aastatel 2007–2011 oli ta Lasnamäe linnaosa vanema asetäitja ja 2011–2015 Kristiine linnaosa vanem. 
2015–2017 oli Novikov XIII Riigikogu liige. Ta kandideeris 2015. aasta Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 1 ja sai 1096 häält, kuid valituks ei osutunud. 
Ta pääses Riigikokku pärast seda, kui Tallinna abilinnapea Mihhail Kõlvart oma mandaadist loobus. Ta on Riigikogu majanduskomisjoni liige. Novikov oli Keskerakonna venekeelsetest Riigikogu liikmetest ainus, kes hääletas 2016. aastal avalduse "75 aastat juuniküüditamisest" vastuvõtmise poolt. 
29. juulil 2022 valiti Novikov Tallinna Linnatranspordi AS-i juhatuse liikmeks.
Silindermadulased

Silindermadulased ("Cylindrophiidae") (alamselts maolised, infraselts "Alethinophidia") on madude sugukond.
Klassifikatsioon.
Varem olid silindermadulased liigitatud kilpsabalaste alamsugukonda.
2008. aastal klassifitseerisid Vidal ja Hedges sugukonna molekulaarbioloogiliste uuringute ja fülogeneetilise süstemaatika alusel "Uropeltoidea" ülemsugukonda.
Nüüdisajal liigitatakse silindermadulaste sugukonda roomajate andmebaasis üksainus maoperekond:
Dunte mõis

Dunte mõis (saksa keeles "Ruthern", ka "Rutershof", läti keeles "Duntes muiža") rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Liepupe kihelkonnas. Praeguse haldusjaotuse järgi asub see Lätis Limbaži piirkonnas Liepupe vallas Duntes.
Ajalugu.
Esimesed teated mõisast pärinevad 1423. aastast. Varaseimad omanikud olid Rosenid. Edasised omanikud olid Aderkasid, Berlinid, Treidenid, Glasenappid. 1677. aastast kuulus mõis Duntenite suguvõsale.
Mõisaansambel.
Peahoone pärineb 1719. aastast. Aastail 1844 ja 1860 remonditi peahoonet. Praegu asub mõisas Karl Friedrich Hieronymus von Münchhauseni muuseum, kuna ta peatus aastal 1744 selles piirkonnas ja abiellus mõisniku tütre Jakobine von Dunteniga.
Pargis kasvavad Dunte mõisa tamm, Münchhauseni pargi tamm, Münchhauseni paks tamm ja mõisakompleksi ees kasvav Dunte mõisa kask (kõrgus 20 m) on looduskaitse all.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 5 ja 1/2 adramaad, sellele allus 220 mees- ning 268 naishinge. Aastal 1757 oli adramaid neli, aastal 1734 aga 2 ja 1/4. Aastal 1688 oli mõisa suurus 5 ja 1/2 adramaad, aastal 1641 aga 3 ja 5/8 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 4 ja 1/3, aastal 1881 aga 4 ja 49/80, lisaks 6 ja 39/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Mustkalni (toona "Mustigal", hiljem "Mustkaln"), mille kohale on tänapäeval kujunenud Mustkalni küla.
Silindermadu

Silindermadu ("Cylindrophis") on silindermadulaste sugukonda kuuluv maoliste perekond.
Klassifikatsioon.
1978. aastal paigutati silindermadu rullmadulaste sugukonda. 2008. aastal klassifitseerisid Vidal &amp; Hedges sugukonna molekulaarbioloogiliste uuringute ja fülogeneetilise süstemaatika alusel ülmesugukonda "Uropeltoidea".
Liigid.
Silindermao perekonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Silindermao levila asub Sri Lankas, Myanmaris, Tais, Kambodžas, Vietnamis ja Malai saarestikust kuni Aru saarte ja Uus-Guineani. Neid on kohatud ka Lõuna-Hiinas (Fujian, Hongkong ja Hainan) ja Laoses.
Kirjeldus.
Nende kaevuva eluviisi tõttu teatakse nende madude kohta üsna vähe. Saaklooma tapavad nad kehakeerdudega kägistades.
Silindermaod on elussünnitajad. Suguküpsed emasloomad võivad sünnitada kuni 15 poega korraga.
Kui nad tunnetavad ohtu, siis käituvad nad üsna omapäraselt, nii näiteks püüab punane silindermadu ("Cylindrohpis rufus") pea keha alla peita ning saba kõrgemale ja esiplaanile tõsta: teatmeteoses "Loomade elu" (V köide, lk 261) kirjeldatakse käitumisviisi järgmiselt:
Tallinna Jumalaema Kiirestikuulja ikooni kirik

Jumalaema Kiirestikuulja ikooni kirik, tuntud ka kui Lasnamäe kirik, on õigeusu kirik Tallinnas Lasnamäel aadressil Loopealse puiestee 8. MPEÕK kirik on pühitsetud Jumalaema Kiirestikuulja ikoonile.
Uue Moskva Patriarhaadi õigeusu kiriku ehitamist Lasnamäele hakati kavandama ja kirikule kohta otsima 21. sajandi esimesel kümnendil, kui Tallinna linnavalitsust juhtis Keskerakond ja linnapea oli Edgar Savisaar. Tallinn toetas pühakoja ehitust linna omanduses olevale kinnistule Moskva Patriarhaadi Eesti Õigeusu Kiriku kasuks hoonestusõiguse seadmisega. Detailplaneering algatati novembris 2003. Kiriku projekteeris konkursi võitnud arhitektuuribüroo Z-Projekt OÜ koos arhitektide Oleg Žemtšugovi, Nikolai Djatko ja Jevgeni Kolomenkiniga. 2003. aasta septembris pühitses patriarh Aleksius II oma Eesti visiidi käigus kiriku nurgakivi. Ehitusloa andis linnavalitsus 11. mail 2006 ja ehitust alustati 22. novembril 2006.
Õigeusu kirik Lasnamäel
&lt;br&gt;
Lasnamäe kiriku ehitamiseks küsis Edgar Savisaar toetusraha AS-i Venemaa Raudtee presidendilt Vladimir Jakuninilt. Otsuse 1,5 miljoni euro suuruse toetuse eraldamiseks tegi Jakunin teatavaks 9. veebruaril 2010 toimunud visiidil. 2010. aasta veebruarist kuni oktoobrini kanti vene ärimehe Sergei Petrovi äriühingute kontodelt MPEÕK kontole sihtotstarbeliselt kiriku ehitamiseks ligikaudu 13,5 miljonit krooni. 26. novembril 2010 allkirjastati tagantjärele leping Lasnamäe kiriku rahastamiseks, milleks saabus Moskvast Tallinna V. Bušujev, kaasas Andrei Pervozvannõi Fondi presidendi Sergei Štšeblõgini poolt Moskvas allkirjastatud leping. 
Kiriku kellad valati Saksamaal. 
Lasnamäe kirikut avati korduvalt. 19. veebruaril 2011 pühitseti kiriku rist. Kohal olid Tallinna linnavalitsuse esindajad ja metropoliit Kornelius. Venemaalt tuli kohale Andrei Pervozvannõi fondi delegatsioon eesotsas Venemaa raudtee juhi Vladimir Jakuniniga. 
Kiriku kellatorn avati 5. mail 2013, avasid Tallinna linnapea Edgar Savisaar ja Lasnamäe linnaosa vanem Olga Ivanova, kellatorni pühitses metropoliit Kornelius. 
16. juunil 2013 pühitses valmiva kiriku sisse Eestis visiidil viibinud Moskva ja kogu Venemaa patriarh Kirill. 
Järjekordselt avasid kiriku 28. septembril 2013 Tallinna linnapea Edgar Savisaar ja metropoliit Kornelius. 
Kiriku ees asub Patriarh Aleksius II väljak. 2012. aastal avati kiriku juures Aleksius II monument.
Sõjavangid (film)

"Sõjavangid" on George Melfordi poolt Ameerikas 1913. aastal loodud tummfilm.
Sõjalaev Galactica

Sõjalaev Galactica on kosmosesõjalaev telesarjas "Battlestar Galactica". 
Ülevaade.
2004. aasta versioonis kujutab Galactica endast lahingulaeva ja lennukikandja ristandit. Peale pardakahurite, suurtükkide ja rakettide on see varustatud ka Viperiüksustega, mis stardivad katapuldiga spetsiaalsetest starditorudest. Laevast pidi saama muuseumlaev, kuid Cylonite üllatusrünnaku tõttu jääb laev teenistusse ja pääseb koos Pegasusega rünnakust, ehkki esialgu teineteise pääsemisest ei teatud. 
Ajalugu.
Cyloni rünnak.
Cyloni üllatusrünnaku ajal toimus laeval teenistusest väljaarvamise tseremoonia. Pärast tseremoonia lõppu sai laeva komandör William Adama teada Cylonite rünnakust ja andis lahinguhäire, et Cylonitele vastu astuda. Laev sooritas FTL-hüppe vana laskemoona lao juurde Ragnar Ancorage´is ja taasrelvastus. Samal ajal käskis pärast laevastiku peakorteri hävimist ja admiral Nagala lahingus hukkumist laevastiku kõrgeimaks juhatajaks saanud William Adama teistel sõjalaevadel Ragnar Anchorage'i koguneda, et seejärel Cylonitele vastulöök anda. Sellele kutsele reageeris haridusminister Roslini juhitud tsiviillaevastik. Varsti oli laev taas lahinguvalmiduses ja sellega oli liitunud ka Roslini laevastik. Pärast seda, kui Roslin informeeris ühisel nõupidamisel Adamat, et kolooniad on hävitatud ja inimkonnast on järgi kõigest 50 000 inimest, mõistis Adama, et kõige parem on oma laeva relvadega katta tsiviillaevastiku põgenemist ja loobus plaanist korraldada Cylonite laevastiku vastu rünnak. Osalt oli selle põhjuseks ka asjaolu, et Adama mõistis, et inimestest ei olnud enam kedagi nendega liitumas ja ülejäänud sõjalaevad peale Galactica olid koos meeskondadega hävitatud. Pärast nõupidamist liikus Galactica koos tsiviillaevastikuga kindlaks määratud kohta, kus Galactica asus valves olnud ja neid oodanud Cylone oma tulejõuga eemal hoidma samal ajal, kui tsiviillaevastik hüppas FTL-hüppega minema. Pärast viimase tsiviillaeva lahkumist hüppas minema ka Galactica, et uut kodu otsima asuvat laevastikku kaitsma asuda.
Relvastus.
Galactical on kolme tüüpi kahurid:
Tõrjekahureid kasutatakse vastase rakettide ja hävitajate tõrjumiseks. Kahur tulistab laengu, mis töötab tänapäevaste õhutõrjekahurite põhimõttel: laeng tulistatakse vastase suunas, mis vastaseni jõudes plahvatab ja puistab kõikjale laiali pommikillud. Kui ei rünnata just suuri vastase laevu, siis kasutavad nii Galactica kui ka Pegasus oma tõrjekahureid.
Galactica pardakahurid töötavad samamoodi nagu Viperite pardakahurid: tulistatakse kerget laskemoona ja palju korraga.
Galactical on 24 laevatõrjekahurit, mida kasutatakse suurte vastaste laevade vastu. Uuemad Mercury-klassi laevad kannavad 28 kahurit, millele lisandub neli ette kinnitatud raskekahurit.
Kaire Olt

Kaire Olt (sündinud 30. oktoobril 1979 Tallinnas) on eesti nahakunstnik.
Elulugu.
Kaire Olt on sündinud ja kasvanud Tallinnas. Ta lõpetas 1999. aastal Tallinna Kopli Kunstikeskkooli, 2003. aastal Eesti Kunstiakadeemia nahakunsti eriala ja 2006. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunsti- ja kunstiajaloo õpetaja eriala "cum laude". 
Töötas 2006–2014 Tallinna Kunstigümnaasiumis kunstiõpetajana. Õppis 2014–2018 Eesti Kunstiakadeemia magistriõppes nahakunsti ning aksessuaari- ja köitedisaini erialal, magistrikraad aastast 2018.
2007. aastast on Eesti Nahakunstnike Liidu liige. Näitustel osalenud 2001. aastast.
"Rakud, poorid, kortsud ..." 
"Pehme, soe, krudisev ... "
"Nahk loomishetkedel ootamas käte vahel uuestisündi." 
"Äratundmisrõõm looja ja loodava vahel, kuid siiski liiga suur vastutus uue elu andmise ees – kas õnnestub või ei õnnestu?" 
"Loom on oma elu andnud, kas suudan luua uut?" 
 – Kaire Olt
Pegasus (Battlestar Galactica)

Pegasus on kosmosesõjalaev telesarjas "Battlestar Galactica". Laev oli uuem, kui Galactica ja see oli üks kahest sõjalaevast (teine oli Galactica), mis suutis Cylonite üllatusrünnakust põgeneda.
Tehniline informatsioon.
Mercury-klassi sõjalaevana on, Pegasus uuem, suurem ja võimsam, kui Galactica. See on peaaegu kaks korda suurem, kui Galactica, kuid meeskond on poole väiksem suurema automatiseerituse tõttu. Cylonite rünnakus kolooniatele hukkus üle 700 meeskonnaliikme ja kui Pegasus sattus kokku Galacticaga, teenis laeval umbes 1700 meeskonnaliiget.
Laeval on võimsad relvad (sealhulgas tuumarelvad), 4 suurt lennutekki, laev on varustatud Viper Mark VII hävitajatega, mis on uuemad, kui Viper Mark II hävitajad. Laeva automatiseeritus ja võime toota uusi Vipereid, lubas asendada Galactica kaotused. Lisaks oli laeval simulaatorid, mida kasutati uute pilootide väljaõppeks.
Pääsemine üllatusrünnakust.
Pegasus läks veidi enne Cylonite rünnakut 3-kuulisse hooldusse Scorpion´i laevastiku sadamasse, mistõttu olid tema arvutisüteemid välja lülitatud ja pääses seetõttu Cylonite küberrünnakust, mis hävitas ülejäänud sõjalaevade arvutisüsteemid ja kolooniate kaitsesüsteemid. Siiski sai laev mitu raketitabamust ja lennutekkidel toimunud plahvatuses hukkus üle 700 meeskonnaliikme. Kui laeva komandör Helena Cain mõistis, et vasturünnak on mõttetu, andis ta kasu sooritada pime FTL-hüpe. Kuna Cylonid ründasid samal ajal sadamat tuumarakettidega, mis pimestasid mõlema DRADISe, siis jäi laeva põgenemine Cylonitel märkamata ja nad arvasid, et laev hävis rünnakus.
Laeva häving.
Laev hävis lahingus New Caprica kohal, sarja kolmanda hooaja alguses, kui laeva komandör Lee Adama keeldus täitmast Galactica komandöri, admiral Adama käsku jääda kaitsma New Capricalt pääsenud tsiviilisikuid ja nende laevu. Lee Adama jättis kõik oma Viperi üksused tsiviillaevade juurde ja sooritas FTL-hüppe New Capricale. Pegasuse saabudes oli Galactica võitlust Cylonite emalaevadele kaotamas ja ei suutnud ka põgeneda, sest laeva FTL-draiverid olid rikkis ja aega rikke parandamiseks nappis. Pegasus hävitas üllatusmomenti kasutades ühe neljast laevast ja tõmbas ülejäänud kolme tähelepanu endale. Sellega sai Galactica tagasi tõmbuda ja Pegasus jäi ilma Viperi kattetuleta kolme laeva vastu võitlema. Kiirelt mõistis Peagsuse komandör, et laeva ei saa enam päästa (Pegasuse FTL-draiverid kaotati pea kohe ja laev oli vaenlase tulest rängalt kahjustatud) ja andis käsu laev maha jätta. Pegasus lukustati enesetapukursile ja viimased meeskonnaliikmed evakuuerusid napilt enne laeva kokkupõrget Cyloni laevaga. Pegasus plahvatas kokkupõrge tulemusel ja parempoolne lennuangaar, mis oli laevast eraldunud, hävitas veel ühe Cyloni laeva.
Rasmus Ristolainen

Rasmus Ristolainen (sündinud 27. oktoobril 1994 Turus) on Soome jäähokimängija. Ta mängib NHL-i klubis Philadelphia Flyers kaitsjana.
Ta alustas karjääri Soome kõrgliigaklubis TPS.
2013. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft"is kaheksanda valikuna. Debüüdi NHL-is tegi ta hooaja 2013–14 avamängus 2. oktoobril mängus Detroit Red Wingsiga. Esimese värava lõi ta 25. oktoobril mängus Florida Panthersi vastu. Buffalo Sabresis mängis Ristolainen kokku kaheksa hooaega.
2021. aasta juulis müüdi tema mängijaõigused Philadelphia Flyersile.
Ristolainen on esindanud Soomet U18- ja U20-koondises. 2014. aastal tuli ta Soome kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2013. aastast on ta mänginud ka Soome esindusmeeskonnas.
Anomochilidae

Anomochilidae (alamselts maolised, infraselts "Alethinophidia") on madude sugukond.
Klassifikatsioon.
Sugukonda "Anomochilidae" liigitatakse roomajate andmebaasis üksainus maoperekond:
Anomochilus

Anomochilus on "Anomochilidae" sugukonna maoperekond.
Süstemaatika ja klassifikatsioon.
Roomajate andmebaasi klassifikatsioon.
Perekonda "Anomochilus" liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Pareatidae

Pareatidae (alamselts maolised, infraselts "Alethinophidia") on madude sugukond.
Süstemaatika ja klassifikatsioon.
"Pareatidae" sugukonna süstemaatika pole päris selge: roomajate andmebaas liigitab nad ülemsugukonda "Colubroidea" ja Vidal "et al" (2007) paigutavad sugukonna "[[Pareatoidea]" ülemsugukonda.
Välislingid.
[[Kategooria:Colubroidea]]
Booidea

Booidea on madude ülemsugukond.
Klassifikatsioon.
"Booidea" ülemsugukonda klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus madude sugukond:
Narva Linnamuuseum

Narva Linnamuuseum oli aastatel 1913–1949 (teistel andmetel asutatud 1933) Narvas tegutsenud muuseum.
Narva linnamuuseumile pani aluse perekond Lavretsovide kunstikogu, mille Glafiira Lavretsova koos oma Rüütli tänaval asunud majaga pärast oma surma 1913. aastal linnale pärandas. 
Kunstikogu peeti omal ajal vene kunsti osas Baltimaade parimaks. Lisaks maalidele ja graafikale sisaldas kogu tarbekunsti, miniatuure ja etnograafilisi esemeid. Sergei ja Glafira Lavretsovi nimeline muuseum tegutses Narvas aastatel 1913–1944.
Narva Linnamuuseumi kogud kuuluvad tänapäeval Narva muuseumile.
Vaartu mõis

Vaartu mõis ehk Zvārtava mõis (saksa keeles "Adsel-Schwartzhoff", läti keeles "Zvārtavas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Koivaliina kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Koivaliina vallas Zvārtavas.
Ajalugu.
Esimesed teated mõisast pärinevad 1627. aastast. Algul oli Vaartu mõis Schwarzhoffide pere valduses, saades neilt ka nime. Schwarzhofid aga lahkusid Poola toetajatena Liivimaalt. Seejärel omandas mõisa Johann Rödinger, kes oli ühega Schwarzhoffidest abielus. Tollele kuulus mõis aastail 1627–1629, misjärel valdus Koivaliina mõisa alluvusse läks. Seejärel sai mõisa omanikuks Axel Banér (1594−1642). Edasised omanikud olid Delwigid, Peter Delwigi käes sai Vaartu mõisast taas iseseisev haldusüksus. 1783. aastal ostis mõisa 26 000 taalri eest Magnus Johann Scotus (a-st 1788 Scotus von Scot) (1744−1829). 1825. aastal müüs ta mõisa 60 000 rubla eest Johann Engelbrecht von Zoeckellile edasi.
Seejärel päris mõisa August Georg Wilhelm von Zoeckell. Tolle surma järel 1871. aastal kirjutati mõis (koos Jaunāmuiža mõisa ja Luturmuiža mõisaga) tema lese Marie ja tütre Louise Marie Albertine Natalie Auguste nimele.
Mõisaansambel.
Peahoone pärineb 1881. aastast ja on uusgooti stiilis. Praegu kuulub häärber Läti Kunstnike Liidule.
Pargi planeerimist alustati 18. sajandil. 19. sajandiks oli pargi suurus 9,7 hektarit. 1803. aastal püstitati mõisa juurde Hollandi tuulik. Vanemad kõrvalhooned on klassitsistlikus stiilis, ent uuemad on uusgooti stiilis nagu peahoonegi.
Vaartu mõisa hoonetekompleks, selle peahoone, Zvārtava tuulik, mõisa park, tallid, ait ja aedniku maja on riikliku kaitse all olev muinsusmälestised. Mõisa pargis kasvavad tamm, jalakas, haab, pärn, künnapuu ja ebatsuuga on looduskaitse all.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 3/8 adramaad, sellele allus 336 mees- ja 379 naishinge.
1627. aastal oli mõisa suurus kolm adramaad, reaalselt hariti aga 1 ja 1/2 adramaad maad. 1758. aastal oli mõisa suurus 9 ja 3/4 adramaad, 1823. aastal aga 7 ja 1/4 adramaad. 1832. aastal oli mõisal 7 ja 1/5 adramaad maad, 1881. aastal oli neid aga 4 ja 48/80, lisaks allus mõisale 9 ja 78/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad.
1816. aastal kuulus mõisale kaks karjamõisa: Leimaņi ("Leimann") ja Palsa ("Palse", hiljem "Palsche") karjamõis.
Palsa jõe kaldal asus Palsa karjamõis (koordinaadid ). 1820. aastatel asus sealset piirkonda rentima Lindede perekond. Ühtlasi kuulus renditavale piirkonnale neli peret. 1835. aastal rajasid Linded ka selle karjamõisa peahoone. Hoone rajasid kohalikud meistrid, see on säilinud praktiliselt ilma igasuguste remonditööde ja muudatusteta tänapäevani.
Palsa karjamõisa on kutsutud ka neitsimõisaks, sest see kuulus pikka aega neljale Vidagast pärit neiule. Mõisa juures kasvab kolm 20. sajandi alguses mõisa omaniku lapse sünnipäeva puhul istutatud lehist.
Torpeedoretriiver

Torpeedoretriiver, ka torpeedopüüdja või torpeedootsija, on õppustel välja tulistatud õppetorpeedode otsimiseks, veest väljatõstmiseks ja transportimiseks kohandatud väiksem sõjalaev-abilaev.
Õppeotstarbelised torpeedod valmistatakse erksavärvilisena ja jäävad reeglina pärast kütuse ärakulutamist veepinnale ulpima. Torpeedoretriiveri ülesandeks on need torpeedod leida, veest välja vinnata ja korduskasutuseks tagasi mereväebaasi transportida. Torpeedode paremaks leidmiseks võivad laeval olla lokatsiooniseadmed.
Et torpeedorelvastuse osakaal on vähenenud, on ka torpeedoretriiverite osatähtsus vähenenud.
Viviana

"Viviana" on B. Reeves Easoni poolt Ameerikas 1916. aastal loodud tummfilm.
Karin Siim-Juse

Karin Siim-Juse (30. detsember 1911 Tartu – 23. november 1989 Tallinn) oli eesti moe- ja teatrikunstnik.
Ta õppis aastatel 1931–1935 kunstikoolis Pallas, mille lõpetas rakenduskunstnikuna.
Juba enne kõrgema kunstikooli lõpetamist asus tööle teatrisse Vanemuine, kus ta töötas aastatel 1934–1935 kostüümikunstnikuna; hiljem tegi sama tööd ka teatris Estonia. Samal ajal tegi moejoonistusi ja -kirjeldusi ajakirjadele, näiteks Eesti Naine ja Huvitav Žurnaal.
Pärast II maailmasõda töötas ta Tallinna moeateljeedes moekonsultandi ja -joonistajana. Tegi kaastööd Leningradi Moemajale. Aastatel 1952–1960 töötas kombinaadis Mood kunstnikuna. 1959. aastal ilmus tema koostatud ja tema joonistustega moeraamat "Figuur ja mood" (Eesti Riiklik Kirjastus).
Isiklikku.
Tema poeg Rein Siim oli eesti maalikunstnik, arhitekt ja karatetreener, õde Vida Pääbo-Juse oli maali- ja tekstiilikunstnik, õetütar Ilon Wikland (neiuna Pääbo) on raamatugraafik.
Romantiline armastus

Romantiline armastus on erootilise armastuse vorm, mida iseloomustab armunud olek vähemalt armastuses algfaasis. 
Kuigi tänapäeva lääne kultuuris on romantiline armastus erootilise armastuse normiks ning seda peetakse üldinimlikuks ja loomulikuks, väidavad mitmed uurijad, et selle massiline levik tänapäeval on võimalik ainult sotsiaalse konstrueerituse tõttu. Romantilise armastuse ideaal on tekkinud uusajal osalt kurtuaasse armastuse eeskujul.
Romantiline armastus kõige laiemas mõttes on inimsuhtena avalduv armastuse vorm, mis võib, aga ei pruugi sisaldada seksuaalsuhet, kindlasti aga seostub teise inimese idealiseerimisega ja tugeva külgetõmbega ning hõlmab muu hulgas sügavat usaldust, kirge, kinnismõtteid, ühtsustunnet ja soovi hoida pikaajalist suhet. Kitsamad tähendused võivad olla 
erinevad: näiteks nimetavad ajaloolased romantiliseks armastuseks selle konkreetseid kultuurilisi vorme, nagu kurtuaasne armastus või romantismist pärinev armastuse vorm, millele on iseloomulik näiteks naise idealiseerimine, eneseteostuse leidmise teises inimeses ja armastuse väärtustamine omaette eesmärgina, mis on elus kõige tähtsam.
Antropoloogid, sotsioloogid, bioloogid ja kirjandusteadlased peavad tänapäeval romantilist armastust kultuuriuniversaaliks või biosotsiaalseks universaaliks. Pikka aega valitses historiograafias seisukoht, et romantiline armastus leiutati 12. sajandi Euroopas ning see pärineb kurtuaassest armastusest või see tekkis modernses kapitalistlikus ühiskonnas romantismiajastul, ent uuemad uurimused on niisuguse arusaama kummutanud.
Uropeltoidea

Uropeltoidea (alamselts maolised) on ülemsugukond.
Klassifikatsioon.
Ülemsugukonda "Uropeltoidea" liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised sugukonnad:
Vida Pääbo-Juse

Vida Pääbo-Juse (aastani 1928 Juse, ka Juuse; 22. september 1907 Tartu – 15. detsember 1990 Ibiza, Hispaania) oli eesti maali- ja tekstiilikunstnik.
Ta lõpetas Tartus gümnaasiumi, õppis lühikest aega Tartu Ülikoolis ning 1928. aastast Pallases, kust sai 1932. aastal joonistusõpetaja kutse. Jätkas aastatel 1932–1933 õpinguid Riigi Kunsttööstuskoolis keraamika alal. 1939. aastast õppis Firenze Kuninglikku Kunstiakadeemias monumentaalmaali erialal, täiendas end Budapesti Kunstiakadeemias.
Aastatel 1939–1947 elas ta Itaalias, 1948–1979 Inglismaal ja 1979–1990 Hispaanias, kus ta ka suri.
Ta hülgas 1930. aastate vaibakavandeis ja kangais 1920. aastate traditsioonilise geomeetrilise ja rahvusliku laadi ning kasutas vaba pinnajaotust, stiliseeritud figuure ja taimemotiive. Ta on viljelenud õlimaali, graafikat ja mosaiiki.
Isiklikku.
Vida Pääbo-Juse oli kaks korda abielus. Abielust tsiviilinsener Max Pääboga sündinud tütar Maire-Ilon on raamatugraafik; teine abikaasa oli Bosko Jovanovic. Tema õde Karin Siim-Juse oli moe- ja teatrikunstnik, õepoeg Rein Siim oli eesti maalikunstnik, arhitekt ja karatetreener.
Boalased

Boalased ("Boidae") on madude sugukond. Sinna kuuluvad peamiselt Ameerikas, aga ka Euraasias ja Aafrikas ning mõnedel Vaikse ookeani saartel elavad mürgitud kägistajamaod. 
Klassifikatsioon.
1978. aastal klassifitseeriti boalaste sugukonda kaks alamsugukonda: pärisboalased ("Boinae") ja püütonlased ("Pythoninae").
Tänapäeval liigitatakse boalaste sugukonda järgmised alamsugukonnad:
Boalaste sugukonda on liigitatud ka väljasurnud maoperekonnad
Made Põlluaas

Made Põlluaas (enne eestistamist Made Ostrov, pärast eestistamist neiuna Made Laid; 13. juuni 1929 Sangaste – 15. oktoober 2003) oli eesti moe- ja tekstiilikunstnik.
Ta õppis Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Eraalgkoolis, Viljandi Tütarlaste Koolis ja 1947. aastani Tallinna 10. Keskkoolis, kust siirdus pärast 9. klassi Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi konstrueerimist-modelleerimist õppima; tehnikumi lõpetas ta 1951. aastal. 1957. aastal lõpetas Eesti Riikliku Kunstiinstituudi tekstiili erialal (Natalie Mei juhendamisel).
Suunati ta tööle artelli Lina. Aastatel 1969–1984 töötas ta Teenindusministeeriumi Projekteerimise ja Tehnoloogia Instituudis. Ta on teinud Arsile tootekavandeid.
Made Põlluaas suri 15. oktoobril 2003 ja maeti 25. oktoobril 2003 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Mihkel Laid oli Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja, kaksikõde Eda Stern (1929–2021) oli luuletaja, õemees Sándor Stern oli kunstnik; õde Tiiu-Liis Parmas oli südamearst, poeg Henn Põlluaas on poliitik.
Ment

"Ment" oli Eestis toodetud komöödiasari, mis läks TV3-s esmakordselt eetrisse 10. septembril 2012. 
Sarja stsenarist on Martin Algus, režissöör Ergo Kuld. 
Sarja tunnuslaulu "Võta isiklikult" esitab Jaan Pehk. 
Sisu ülevaade.
Humoorikas võtmes "Ment" (mendiks hüüdsid vene kriminaalkurjategijad Nõukogude aja slängis miilitsatöötajaid) räägib ühe tavalise politseiniku argielust. 
Sari käivitub ajast, mil ametikõrgendust lootnud ja selles kindel olnud Rein Paabel alias Ment (Ago Anderson) saab teada, et tema asemel läheb paremale ametikohale hoopis tema kauaaegne patrullipartner, keda ta kunagi kõrgelt hinnanud pole. Asi muutub eriti kriitiliseks siis, kui kohale jõuab ka Reinu uus partner, kelleks osutub vigast eesti keelt rääkiv vene naine Relika Solnoskova (Anna Jankelevitš). Lisaks pingetele ametipostil pole Mendi elu ka kodus lillepidu – naine Renate näägutab, poeg on mõttetu teismeline ning korter viletsavõitu. Kogu selle muserdava olukorra pöörab aga põnevalt helgemaks üks uskumatult keerukas kriminaalasi, mida asub salaja uurima ka Ment.
Vaatamata sellele, et tegu on komöödiasarjaga, näidatakse kõike politseisse puutuvat usutavalt ja suhtutakse politseinike töösse suure lugupidamisega. Huumor koorub tihti välja just vastandlikest olukordadest, millesse sarja peategelased satuvad – siiras soov abistada võib vahel põrgata inimeste eelarvamuste ja mõistmatuse vastu. "Ment" pakub situatsioonikoomikat ja head nalja ning vaatab argisekeldusi läbi huumoriprisma.
Natricidae

Natricidae on madude sugukond. 
Klassifikatsioon.
Sugukonda "Natricidae" liigitatakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Pseudoxenodontidae

Pseudoxenodontidae on madude sugukond. 
Klassifikatsioon.
Sugukonda "Pseudoxenodontidae" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Ungaliophiinae

Ungaliophiinae on madude alamsugukond. 
Klassifikatsioon.
Alamsugukonda "Ungaliophiinae" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoperekonnad:
Peetri aedlinn

Peetri aedlinn oli 20. sajandi alguses Peeter Suure Merekindluse ametnikele asutatud asum (slobodaa).
1912. aastal rajati Peeter Suure Merekindluse ametnikele aedlinn, kuid suur osa kavandatud suvilaid jäi alanud maailmasõja tõttu ehitamata ning hooned valmisid alles 1920.–1930. aastatel, aastaringseks elamiseks. 
Tänu aedlinna algsele planeeringule kujunes tänapäeva Pääskülas Kadaka puiestee äärde jäävatel kinnistutel suhteliselt regulaarne tänavatevõrk ja sellele alale iseloomulik suurte kinnistutega linnastruktuur. 
Aedlinnaku esmastest hoonetest on säilinud algselt ohvitseride klubina ja Peetri aedlinna rajamist kureerinud ülevaataja elamuna kasutatud torniga juugendvilla (vt Peetri aedlinna kõrgemate ametnike elamu), praeguse aadressiga Pärnu maantee 492 Nõmme asumis.
Ka Peeter Suure Merekindluse kindlusraudtee kitsarööpmeline raudtee Pääsküla raudteejaam loodi suurelt jaolt just tulevase aedlinna suvitajate jaoks. 
Pääskülas asus ka PSM Maarinde II kaitsesektori Pääsküla kaitsepositsioon ja 1913. aastal ehitatud Pääsküla kaitsepositsiooni komandandi elamu (tänapäeval Külvi tänav 14).
1923. liideti aedlinn Nõmmega (tänapäeval jääb aedlinna piirkond Särje ja Sisaski tänava ning Harku kallaku vahele).
Modena ja Reggio hertsogkond

Modena ja Reggio hertsogkond (itaalia "Ducato di Modena e Reggio", ladina "Ducatus Mutinae et Regii") oli väike Itaalia riik, mis eksisteeris aastatel 1452–1859, vaheajaga aastatel 1796–1814. Seda valitses Este dünastia, aastast 1814 Austria-Este ertshertsogid.
Este dünastia.
1452. aastal läänistas keiser Friedrich III hertsogkonna Borso d'Estele, kelle perekond valitses Modenat ja Reggio Emiliat sajandeid. Borsol õnnestus 1450. aastal panna oma vend markkrahviks külgnevas paavsti Ferrara hertsogkonnas, kus ta sai hertsogiks 1471. aastal. Este maad Saksa-Rooma riigi lõunapiiril Kirikuriigiga moodustasid stabiilse puhverriigi mõlema huvides.
Esimesed Este hertsogid valitsesid rünnakukindlalt ning saavutasid majandusliku ja kultuurilise tipptaseme: Borso järglane hertsog Ercole I ehitas Modena ümber vastavalt Biagio Rossetti plaanidele, tema järglased olid kunstnike nagu Tizian ja Ludovico Ariosto patroonid. Cambrai liiga sõjas võitlesid Modena väed aastast 1508 paavsti teenistuses Veneetsia vabariigi vastu. Hertsog Alfonso II surmaga aastal 1597 hertsogiliin hääbus. Este maad päris Alfonso nõbu Cesare d'Este, siiski ei tunnistanud järglust paavst Clemens VIII ja Kirikuriik hõivas lõpuks Ferrara. Cesare võis Modena ja Reggio keiserliku läänina säilitada.
1628. aasta Mantova pärilussõjas asusid Modena hertsogid Habsburgide Hispaania poolele ja said keiser Ferdinand II käest vastutasuks Correggio. Hispaania pärilussõja ajal aeti hertsog Rinaldo Louis-Joseph de Vendôme'i juhitud Prantsuse vägede poolt minema, ta sai tagasi tulla alles aastal 1707. Aastal 1711 neelati Estede poolt väike Mirandola hertsogkond.
Tema järglane Francesco III toetas 1740. aasta Austria pärilussõjas Prantsusmaad ja saadeti Habsburgide vägede poolt pagulusse, kuid tema hertsogkond taastati 1748. aasta Aacheni rahuga.
Aastal 1796 okupeeriti Modena taas Prantsuse armee poolt, mida seekord juhtis Napoleon Bonaparte, kes tagandas hertsog Ercole III ja asutas tema territooriumil Tsispadaani vabariigi. 1801. aasta Lunéville'i rahulepinguga sai viimane Este hertsog kompensatsiooniks Breisgau piirkonna endise Kaugema Austria territooriumil Edela-Saksamaal ja suri aastal 1803. Pärast tema surma päris hertsogitiitli tema väimees, Habsburgide-Lotringite ertshertsog Ferdinand, keiser Franz II onu.
Austria-Este ertshertsogid.
Napoleoni Itaalia kuningriigi lõpetamisega aastal 1814 asus Ferdinandi poeg Francesco IV taas Modena hertsogina valitsema. Varsti pärast seda päris ta oma emalt Massa ja Carrara territooriumid. Itaalia ühinemise käigus aeti Austria-Este hertsogid aastatel 1831 ja 1848 lühikeseks ajaks minema, kuid nad tulid varsti tagasi. 
Itaalia teise iseseisvussõja ajal pärast 1859. aasta Magenta lahingut sunniti viimane hertsog Francesco V taas põgenema, seekord jäädavalt. Detsembris ühines Modena koos Toscana ja Parmaga Kesk-Itaalia ühendatud provintsidesse, mis annekteeriti märtsis 1860 Sardiinia kuningriiki.
Traditsioonilised tiitlid.
Modena hertsog oli:
Assaku viadukt

Assaku viadukt (silla number: 38) on viadukt Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee 9. kilomeetril Assaku alevikus. Viaduktiga ületab maantee Järveküla–Jüri teed.
Esimese 1989. aastal ehitatud viadukti pikkus oli 40 meetrit. Sõidutee laius sillal oli 22 meetrit. 
Aastatel 2015–2016 toimunud rekonstrueerimistöö käigus esimene viadukt lammutati, kuna selle kandevõime polnud piisav ning gabariidid viadukti all olid liiga väikesed.
Uue 2016. aastal ehitatud viadukti pikkus on 25,6 meetrit ja laius on 31 meetrit.
Viaduktist 50 m läänes asub Assaku Nõiakivi.
Veljo Teder

Veljo Teder, (kuni 1936. aastani Voldemar Roman Bruno Teder; 22. veebruar 1904 Pärnu – 28. jaanuar 1945 Wolfsgrund, Oppelni ligidal, Saksamaa (nüüd Poola)) oli Eesti (kapten) ja Saksamaa ("Hauptsturmführer") sõjaväelane. 
Teenis 6. Üksikus Jalaväepataljonis Pärnus. 
Teda on autasustatud Vabariigi Presidendi käsundusohvitseri rinnamärgiga.
Langedes oli ta pataljoniülema kohusetäitja, alludes Alfons Rebasele.
August Vainlo

August Vainlo (26. oktoober 1907 – 14. august 1973 Tallinn) oli Eesti kapten.
Isiklikku.
Ta abikaasa ja 4-aastane poeg surid 9. märtsi pommitamisel oma maja keldris (Koidu tänaval).
Koloniaallaevastik (Battlestar Galactica)

Koloniaallaevastik oli Koboli kaheteistkümne koloonia sõjalaevastik, mis koosnes umbes 120 "Battlestar"´ist ja palju rohkematest toetuslaevadest. "Battlestar"´id olid jaotatud gruppideks, mida tähistati lühendiga BSG (näiteks Galactica oli BSG-75, ehk 75. "battlestar" grupi liige). 
Nimekiri sarjas nimetatud battlestar´idest.
Admiral Nagala lipulaev. Nagala juhtis laevastikku peale seda, kui laevastiku peakorter Piconil oli esimeses rünnakulaines hävitatud. Atlantia ise hävis koos meeskonnaga lahingus Virgoni kohal, kuna see oli ühendatud CNP-programmiga. Koos Atlantiaga hävitati veel viis suurt laeva ja teadmata arv toetuslaevu. Peale admiral Nagala hukkumist võttis laevastiku juhtimise üle Galactica komandör Adama.
Häving.
Koloniaallaevastik hävis pea täielikult Cylonite üllatusrünnakus. Nimelt olid laevad ühendatud "Command Navigation Program (CNP)" programmiga, millesse oli sisse ehitatud tagauksed, mille abil Cylonid omandasid kontrolli sõjalaevade üle. Kui Koloniaallaevastiku sõjalaevad üritasid alustada kaitselahinguid ja rünnata vaenlase laevu, siis anti Cylonite poolt laevade arvutitele käsk ennast välja lülitada. Selle tulemusl lülitusid laevade kõik süsteemid (sealhulgas ka relvad ja peatoide) välja, jättes nad kaitsetuks. Peale seda ründasid Cylonid kaitsetuid laevu ja hävitasid need. Niimoodi hävitati peaaegu kogu laevastik, sest lahingusse tormavate laevade meeskondadele ei tulnud pähegi mõte, et CNP programm on surmaoht. Kui laev oli juba välja lülitatud, ei jätkunud meeskonnal enam aega, et rikked kõrvaldada ja kogu meeskond hukkus koos oma laevaga. Hävinud laevade meeskondadest suutis eluga pääseda ainult üks liige: "Triton"il teeninud Alex "Crashdown" Quartararo.
Katastroofist pääses ainult kaks sõjalaeva: "Galactica", mis polnud komandör Adama käsul CNP programmiga ühendatud ja pääses seetõttu CNP-katastroofist ja "Pegasus", mille CNP programm oli rünnaku hetkel välja lülitatud. Sõja elas üle ainult "Galactica", "Pegasus" hävitati New Caprica kohal lahingus.
Lea Michele

Lea Michele Sarfati (sündinud 29. augustil 1986 New Yorgis Bronxis) on Ameerika Ühendriikide laulja ja näitleja. 
Ta on tuntud eelkõige Rachel Berry osatäitjana Fox Broadcasting Company telesarjas "Glee". 
Michele alustas näitleja- ja lauljakarjääri lapsena Broadway muusikalis "Hüljatud", kus ta mängis 1995–1996 noort Cosette'i. Sellele järgnesid osatäitmised muusikalides "Ragtime" (1998–1999), "Viiuldaja katusel" (Sphrintze, Chava, 2004–2005) ja "Kevadine ärkamine" (Wendla, 2006–2008).
Filminäitlejana debüteeris Lea Michele 2011. aasta filmis "Vana-aastaõhtu" ("New Year's Eve"), kus ta mängis Elise'i.
Serjoga

Serjoga, õieti Sergei Parhomenko (vene keeles Серёга ehk Сергей Васильевич Пархоменко; valgevene keeles Сярога ehk Сяргей Васільевіч Пархоменка; sündinud 8. oktoobril 1976 Gomelis) on Valgevene räppar, muusikaprodutsent ja näitleja. 
Tema esitatavat muusikastiili on kutsutud "sportlikeks tšastuškadeks".
Eestlastele on tema loomingust ilmselt tuntuim pala "Чёрный бумер" (eestikeelne tähendus 'must bemm'), mis pärineb tema 2004. aastal Ukrainas ja Valgevenes ilmunud debüütalbumilt "Мой двор: свадьбы &amp; похороны" ('Minu hoov: pulmad ja matused'). Selle laulu kaver pealkirjaga "Tormituuled" on ansambli Nexus repertuaaris.
Tšastuška

Tšastuška (vene keeles частушка) on kiiretempoline nelikvärssides vene rahvalaul. Tšastuška tekkis omaette žanrina 19. sajandi lõpus, kuid populaarseks sai ta pärast nõukogude võimu kehtestamist. Enamik tšastuškasid on kas terava poliitilise sisuga või seksuaalse suunitlusega ning nende sõnad sisaldavad väga palju slängi.
Aleksandr Barkov (1995)

Aleksandr Barkov (vene keeles Александр Александрович Барков; sündinud 2. septembril 1995 Tamperes) on vene päritolu Soome jäähokimängija. Ta mängib NHL-i klubis Florida Panthers keskründajana. Ta on klubi meeskonna kapten.
Ta alustas jäähoki mängimist Soome liiga klubis Tappara. Soome kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2011/12.
2013. aastal valis Florida Panthers ta NHL-i "draft"is teise valikuna. Alates hooajast 2013/14 on ta kuulunud Panthersi põhikoosseisu.
2024. aastal võitis Barkov Panthersiga klubi ajaloo esimese Stanley karika.
2018. ja 2023. aastal osales Barkov NHL-i tähtede mängul. 2019. aastal pälvis ta Lady Byng Memorial Trophy ning 2021. ja 2024. aastal Frank J. Selke Trophy.
Barkovile kuulub mitu Panthersi klubisisest rekordit, sealhulgas enim mänge klubis pidanud mängija (737), enim väravaid löönud mängija (266), enim väravasööte andnud mängija (445) ja enim punkte teeninud mängija (711).
Barkov võitis Soome jäähokikoondise koosseisus 2014. aasta taliolümpiamängudel pronksmedali ja 2016. aasta maailmameistrivõistlustel hõbemedali.
Barkov valiti 2024. aasta Soome aasta sportlaseks.
Isiklikku.
Tema isa Aleksandr Barkov on endine vene hokimängija ja treener.
Nail Jakupov

Nail Railovitš Jakupov (vene keeles Наиль Раилович Якупов; sündis 6. oktoobril 1993 Nižnekamskis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis Omski Avangard ründajana paremäärel.
Aastal 2012 valiti ta esimesena NHL-i "draft"'is. Ta mängis seejärel neli hooaega Edmonton Oilers. Hooajal 2016-17 mängis ta St. Louis Bluesis ja hooajal 2017–18 Colorado Avalanche'is.
2018. aastal liitus ta KHL-i klubiga Peterburi SKA. 2020. aasta mais siirdus ta Habarovski Amuri. 2020. aasta oktoobris liitus ta Avangardiga.
Ta on rahvuselt tatarlane.
Tehumardi vennaskalmistu

Tehumardi vennaskalmistu oli Saaremaal Saaremaa vallas Tehumardi külas asunud Teises maailmasõjas hukkunute vennaskalmistu, mis oli ajaloomälestis kui "II maailmasõjas hukkunute ühishaud". 
Endise vennaskalmistu lähedal asub Tehumardi öölahingu mälestuseks püstitatud mõõgakujuline Tehumardi mälestussammas, mis avati septembris 1967 (autorid Riho Kuld, Allan Murdmaa, Matti Varik).
Ajalugu.
Vennaskalmistu rajati 1975. aastal. Sellel paiknesid 90 betoonist alusel dolomiidist valmistatud rombikujulist plaati, millel olid välja tahutud langenu nimi ning sisseraiutud viisnurk. 
2024. aastal rahuldas sõjahaudade komisjon Saaremaa valla esitatud taotluse Tehumardi memoriaalkompleksi kuuluvate sõjahaudade avamiseks ning oletatavate säilmete ümbermatmiseks. Saaremaa vallavalitsuse seisukoht oli: likvideerida 90 viisnurkadega hauakivi ning haudade avamisel leitavad võimalikud säilmed matta ümber Vananõmme kalmistule. 2024. aasta juuli alguses teostati sõjahaudade avamine ning selgus, et mingit ühishauda ei leidu ja Tehumardil maetutega on arvatavasti tegemist hoopis ühe hilisema punaarmee sanitaarväeosa matmispaigaga. Vennaskalmistu alalt leiti veel hilisemalt teostatud ümbermatmisi, kus haudades paiknesid segamini inimluud. Nende ümbermatmiste kohta puuduvad igasugused dokumendid.
Urmas Heinaste

Urmas Heinaste (sündinud 30. juulil 1961) on eesti keemik ja õpetaja. 
Haridus.
Ta lõpetas 1979. aastal Nõo Keskkooli ja 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna. Ta sai 2011. aastal Tallinna Tehnikaülikoolis magistrikraadi tööga "Infotehnoloogia erialaainete õpetamine Võrumaa Kutsehariduskeskuses" (juhendaja Tiia Rüütmann).
Liikmesus.
2015. aastal kandideeris Vabaerakonna nimekirjas Riigikokku, kuid ei osutunud valituks.
Dove Creek

Dove Creek on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, Dolorese maakonna halduskeskus ja suurim linn.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 735. Aastal 2000 oli 698.
Parhomenko

Parhomenko on Ukraina perekonnanimi, kuid seda kannavad ka inimesed mujal.