tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Teiči looduskaitseala

Teiča looduskaitseala on looduskaitseala Lätis Madona, Krustpilsi ja Varakļāni piirkonnas. Kaitseala (läti keeles Teiču dabas rezervāts) loodi 1982. Kaitseala pindala on 19 074 ha. 1995. aastast kuulub Teiča soo Ramsari märgalade hulka. Kaitseala loodi selleks, et kaitsta soo ökosüsteemi, sealset rikkalikku linnustikku, loomastikku ja floorat.
Teiča looduskaitseala asub Läti suurimas soos. Suurema osa kaitsealast moodustab raba, metsa all on 3729 hektarit. Looduskaitseala territooriumil on 18 düstroofset järve. Looduskaitseala läbivad Odze ja Teicija jõgi, viimase kohaliku nime "Teiča" järgi on nime saanud nii Teiča soo kui ka looduskaitseala.
Kaitsealal kasvab 36 liiki sõnajalgtaimi, 37 liiki lehtsammaltaimi ja 14 liiki samblikke. Samuti on kaitsealalt leitud 332 liiki liblikaid, 272 liiki kahetiivalisi ja 469 liiki mardikalisi. Imetajaid on 41 liiki.
Kaitseala administratiivne keskus on Ļaudona.
Grīnise looduskaitseala

Grīnise looduskaitseala on looduskaitseala ("dabas rezervāts") Lätis Kuramaal Lõuna-Kuramaa piirkonnas Saka vallas. Kaitseala (läti keeles "Grīņu dabas rezervāts") loodi 1936. aastal. Algul oli kaitseala suurus 750 hektarit, kuid 1989. aastal suurendati kaitseala pindala 1472 hektarini. Kaitseala kaotati aastal 1945, ent loodi taas aastal 1957. Aastast 1979 allub kaitseala administratiivselt Slītere rahvuspargile. Looduskaitseala läbib endise Liepaja–Ventspilsi raudtee trass.
Kaitseala loodi Lätis haruldase männikutüübi (läti keeles "grīnis") kaitseks. Ka kasvab seal soo-eerika (läti keeles "Grīņa sārtene"), samas kasvukohas kasvavad veel kuninga-kuuskjalg, harilik porss, madal luga, lodukannike, loim-vesipaunikas ja padutarn. Tolle kasvukoha pindala on 140,9 hektarit. Luhad võtavad enda alla 10,7 hektarit, sood 53,4 hektarit, ülejäänud looduskaitseala katab mets. Kuigi kaitseala ei ole kuigi suur ja selle pinnas pole viljakas, kasvab seal arvukalt Läti punases raamatus olevaid liike, nende seas käpalisi ja kollalisi. Seal kasvavad sookäpp, vööthuul-sõrmkäpp, balti sõrmkäpp, kuradi-sõrmkäpp, kahkjaspunane sõrmkäpp, rohekas käokeel, kahelehine käokeel, karukold, kattekold, harilik ungrukold, harilik sookold, vahelmine huulhein, värvi-paskhein, harilik võipätakas ja siberi võhumõõk. Loomadest elavad seal punahirv, põder, metskits, metssiga, halljänes, mäger ja kobras, vahel satuvad sinna ka ilves ja hunt. Lindudest võib seal kohata tetre, laanepüüd, valge- ja must-toonekurge ning mitmesuguseid värvulisi; tähelepanuväärseim lind looduskaitsealal on aga seal sageli peatuv madukotkas. Selgrootutest esineb seal "Vertigo lilljeborgi", täpptigu, sarvjas jooniktigu, suur merivaiklane, väike labatigu, harilik lametigu, kaldatigu ja rihmtigu. Kaitsealal elavad ka rohukonn, rabakonn, veekonn, harilik kärnkonn, tähnikvesilik, arusisalik, vaskuss, rästik ja nastik.
Andres Laisk

Andres Laisk (sündinud 24. septembril 1970 Tartus) on Eesti audiitor ja poliitik.
Ta lõpetas 1988. aastal Tartu 1. Keskkooli ning 1993. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna rahanduse ja krediidi erialal. On täiendanud end finants- ja juhtimisalal Stockholm School of Economicsi juures. 
Töötanud Tallinna Väärtpaberibörsil ja Finantsinspektsioonis. 
Ta on alates 2009. aasta novembrist Saue vallavanem. 
Aastatel 2014–2021 kuulus ta Isamaa ja Res Publica Liitu. 
Andres Laisk kandideeris 2023. aasta valimistel Parempoolsete nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 285 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Tema isa on akadeemik Agu Laisk ning tal on kaks venda: Tõnis Laisk ja psühholoog Mart Laisk.
Alar Sudak

Alar Sudak (sündinud 19. märtsil 1964) on eesti harrastusnäitleja ja "performance"'i-kunstnik. Kasutab kunstnikunime Elaan. 
On võtnud sõna ajakirjanduses. 
On mänginud filmis "Püha Tõnu kiusamine".
Andrea de Cesaris

Andrea de Cesaris (31. mai 1959 – 5. oktoober 2014) oli itaalia vormelisõitja.
Ta osales Vormel 1 sarjas aastatel 1980–1994. Ta ei võitnud ühtki Grand Prix'd, kuid sai kaks teist kohta ja kolm kolmandat kohta, teenis ühe esimese stardipositsiooni ja tegi ühel võistlusel kiireima ringi. Ta teenis kokku 59 punkti. Ta on pikima karjääriga võiduta jäänud Vormel 1 sõitja.
Andrea de Cesaris hukkus mootorrattaõnnetuses.
Kordeballett (muusikal)

"Kordeballett" ("A Chorus Line") on Marvin Hamlischi muusikal.
Muusikali süžee räägib Broadway lavastuse tantsijate valimisest, mille käigus tantsijad jutustavad koreograafiliselt oma eluloost ja sellest, miks nad tantsijaks hakkasid.
See esietendus 1975. aastal. Broadwayl Shubert Theatre's mängiti seda esimest korda 25. juulil 1975 Michael Bennetti lavastuses. Muusikal oli menukas ja sai häid arvustusi. Muusikal ja Broadway lavastus võitsid 9 Tony auhinda (sealhulgas parima muusikali ja parima dialoogi kategoorias) ning 1976. aasta Pulitzeri draamapreemia.
Aastal 1985 tegi Richard Attenborough filmiversiooni "Kordeballett".
IV liiga 2014

IV liiga 2014 on Eesti jalgpalli tugevuselt kuuenda liiga IV liiga 2014. aasta hooaeg, mis jagunes neljaks tsooniks - ida, põhi, lõuna ja lääs. Hooaeg algas 11. aprillil 2014 ja lõppeb 12. oktoobril 2014.
IV liiga ida.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 3 korda, ühe korra kodus ja ühe korra võõrsil, ning ühe korra kodus või võõrsil. Kokku 21 mängu.
 
 style="background: #DFE7FF;"|6:02
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|2:03
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #FFDFDF;"|0:74
 style="background: #FFDFDF;"|0:05
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-2
 style="background: #DFE7FF;"|8:03
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-7
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-7
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-4
 
 style="background: #FFDFDF;"|0:25
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-7
 
 style="background: #FFDFDF;"|-:+7
 
 style="background: #FFDFDF;"|-:+7
 style="background: #FFDFDF;"|0:16
 
IV liiga põhi.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 3 korda, ühe korra kodus ja ühe korra võõrsil, ning ühe korra kodus või võõrsil. Kokku 21 mängu.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|6:02
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
IV liiga lõuna.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 2 korda, ühe korra kodus ja ühe korra võõrsil, kokku 16 mängu.
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|+:-2
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|3:03
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
IV liiga lääs.
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 3 korda, ühe korra kodus ja ühe korra võõrsil, ning ühe korra kodus või võõrsil. Kokku 18 mängu.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|4:02
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 style="background: #DFE7FF;"|3:02
Spotted Lake

Spotted Lake ('laiguline järv') on äravooluta valglaga soolajärv Kanadas Briti Columbia provintsis Ameerika Ühendriikide piiri lähedal.
Järv asub Similkameeni jõe orus 8,8 km Osoyoosi linnast loodes.
Järve vesi sisaldab palju sooli, sealhulgas magneesium-, kaltsium- ja naatriumsulfaati. Veest on leitud ka hõbedat ja titaani. Veetase on kõikuv ja kuivadel suvekuudel võib järv aurumise tagajärjel märkimisväärselt kokku kuivada. Järve maksimaalne pikkus kagu-loode suunas on umbes 700 meetrit, laius 250 meetrit. Veepinna kõrgus merepinnast on kuni 1877 meetrit.
Järvevee aurustumise tõttu moodustub pinnale tugev soolakoorik, millest ümbritsetud vee- ja mudalombid moodustavad mitmevärvilise laigulise mustri. Lompide värvus varieerub valkjaskollasest sinakasroheliseni. Koorik on piisavalt tugev, et kanda inimest.
Järve kaldal kasvavad muu hulgas pujud ja koer-kibuvitsad.
Järve kaldale külastajaid ei lubata, kuid 100–200 meetri kaugusel asuvalt maanteelt on sellele hea vaade.
Ajalugu.
Okanagani oru põliselanikud tundsid järve Kliluki nime all. Põlisrahvad peavad järve pühaks ja järvevett imeravimiks. Sellega on ravitud põletikke, vaigistatud valu ja leevendatud nahaprobleeme. Isegi hõimudevaheliste sõdade käigus tehti aeg-ajalt vaherahu, et sõdalased saaksid järve äärde haavu ravima minna.
20. sajandil sai järve ja selle ümbruse omanikuks Smithi perekond, kelle plaanid järvele spaa rajamiseks kukkusid peamiselt tänu põlisrahva vastuseisule läbi. Aastal 2001 ostsid indiaanlased riigi rahalisel toel 22 hektari suuruse järve ümbritseva ala 720 000 dollariga ära. 
Esimese maailmasõja ajal valmistati järvest ammutatud mineraalidest lõhkeainet.
Ana Jara

Ethel Ana del Rosario Jara Velásquez (sündinud 11. mail 1968) on Peruu jurist ja poliitik, kes oli 22. juulist 2014 kuni 2. aprillini 2015 Peruu peaminister.
Ta õppis õigusteadust ja politoloogiat ning töötas seejärel notarina.
Ana Jara kuulub Peruu Rahvusparteisse. Ta valiti 2011. aastal Kongressi liikmeks. Seejärel oli ta naisasjade ja sotsiaalse arengu minister ning veebruarist 2014 kuni peaministriks saamiseni tööminister.
30. märtsil 2015 avaldas Peruu parlament tema valitsusele umbusaldust ja 31. märtsil esitas Jara koos oma valitsusega tagasiastumispalve. 2. aprillil sai uueks peaministriks Pedro Cateriano Bellido.
Tartu marss

"Tartu marss" on Raimond Valgre poolt 1943. aastal loodud laul. Laul algab sõnadega "Kauneim linn on Eestis Tartu".
Taust.
Laulu lõi Valgre ajal, mil ta teenis Punaarmees, mängides esialgu 917. Laskurpolgu ansamblis ning hiljem suuremas džässorkestris. Legendi järgi on laulu sünnilugu järgmine – olles saadetud rühma musta pesu ära viima, vahetas Valgre pesukorvi õlle vastu ning peale seda kui ülemused ta kätte said, paluti tal karistuse leevendamiseks üks laul valmis teha.
Teised esitajad.
Laulu on lisaks Valgrele esitanud ka paljud teised artistid ning lugu tuli ette kandmisele ka 2014. aasta Tartu laulupeol.
Vahemikus 1. juunist kuni 26. novembrini mängivad Tartu raekoja tornikellad "Tartu marssi" kaks korda päevas kell 12:01 ja 18:01.
Kriitika.
Laulu avaliku esitamise suhtes on oldud ka kriitilisel seisukohal ning seda seetõttu, et Punaarmee sõdurid olevat seda laulnud Tartu vallutamisel 1944. aasta 25. augustil.
EA

EA tähendab järgmist:
Ea tähendab järgmist:
EAK

EAK on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EAKL

EAKL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Pind

Pind (ka geomeetriline pind) on matemaatikas ja eriti topoloogias punktihulk, mis moodustab kahemõõtmelise topoloogilise muutkonna, ka ruumis liikuva joone jäljena tekkiv kahemõõtmeline kujund.
Pinna näiteks on kolmemõõtmelises ruumis asuvate objektide piirpinnad, näiteks ümmarguse palli välispind.
Barokkarhitektuur

Barokkarhitektuur on barokiajastul (17. sajand kuni 18. sajandi I pool) loodud arhitektuur.
Barokset arhitektuuri iseloomustavad sümmeetria, paraadlikkus, eenduvad ja taanduvad pinnad sagedase võnksiirde kasutamisega ning ornamentaalsete ehisdetailide (maskaroonide, festoonide, teokarbimotiivide) rikkus.
Eesti arhitektuuris oli barokk levinud alates umbes 1640.–1650. aastatest kuni 18. sajandi lõpuni. 17. sajandi baroki eeskujuks oli Eestis küllaltki lihtsakoeline Madalmaade barokk, mis levis siiamaile Rootsi vahendusel. Itaalia (ja osalt ka Saksamaa) ülidekooririkas barokk ja selle lopsakaim vorm rokokoo Eesti arhitektuuris olulisel määral ei juurdunud.
Barokile eelnes arhitektuuris renessanss. 18. sajandi teisel poolel (alates umbes 1760.–1970. aastatest) segunes barokk tasapisi juba klassitsismi elementidega – selliseid segastiile nimetatakse kas hilisbarokiks või varaklassitsismiks.
19. sajandi teisel poolel valitsenud historitsismiajastul kasutati Eestis tihti baroki jäljendamist – seda nimetatakse uusbarokiks ehk neobarokiks või pseudobarokiks. Tihtipeale esines uusbarokk käsikäes alates 1890. aastate lõpust levima hakanud juugendstiiliga ja ei ole viimasest alati erapooletult eristatav. Uusbarokk (koos juugendiga) oli Eesti arhitektuuris osaliselt levinud kuni 1930. aastate lõpuni, perioodi lõpuosas küll tihti juba segunenuna veidi rahulikuma heimatstiiliga ja rahvusromantilise stiiliga. Üks näiteid on Kadrioru administratiivhoone.
Peep Veski

Peep Veski (10. jaanuar 1950 Kohtla-Nõmme – 1. oktoober 2014) oli eesti farmatseut.
Ta on lõpetanud Kohtla-Järve 1. Keskkooli, astus aastal 1968 Tartu Riiklikku Ülikooli farmaatsiat õppima, kuid lõpetas aastal 1975 Semmelweisi Ülikooli (meditsiinikõrgkooli Budapestis) proviisori kutsega. Aastal 1980 kaitses ta Budapestis (Ungari Teaduste Akadeemia juures) (Verzar-Petri Gizella juhendamisel) bioloogiakandidaadi väitekirja ja aastal 1994 Helsingi Ülikoolis (Martti Marvola juhendamisel) farmaatsiadoktori väitekirja.
Ta oli aastatel 1980–1981 Tartu Riikliku Ülikooli farmaatsia kateedri assistent, aastatel 1981–1986 oli ta samas vanemõpetaja, aastatel 1986–1998 oli ta farmaatsia kateedris/farmaatsia instituudis dotsent. Aastatel 1998–2014 oli ta Tartu Ülikooli farmatseutilise tehnoloogia ja biofarmaatsia professor ning farmaatsiainstituudi juhataja. Lisaks oli ta aastatel 1998–2002 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna prodekaan.
Tema teadustöö põhisuundadeks oli ravimpreparaatide koostisse kuuluvate tahkete ainete füüsikaliste omaduste uurimine, nimetatud omaduste mõju selgitamine ravimite biofarmatseutilisele kvaliteedile, tahkete modifitseeritud toimekestvusega ravimpreparaatide disainimine, abiainete funktsionaalsuse uurimine.
PSYOPS

PSYOPS (inglise "Psychological Operations" ehk Psy Ops &lt; psühholoogilised operatsioonid) on infosõja alammõiste ja lühend, tähendades psühholoogilise sõja (PSYWAR) teostamist. USA-s on pärast 2010. aastat selle tähistamiseks kasutuses lühend PSYOP. Ajalooliselt on seda seotud propaganda mõistega, aga 21. sajandil ei samastu see enam meediaoperatsioonidega (MEDIAOPS), kuigi neid juhitakse koos. Tegu on irregulaarse sõjapidamisega, mida ei reguleeri sõjaõiguse põhimõtted. PSYOPS-i teostavad psühholoogiliste operatsioonide üksused. PSYOPS-i oluline osa on tajujuhtimine eesmärgiga:
President Ronald Reagan taaselustas 1980. aastatel pärast Vietnami alla käinud PSYOPS-i tegevuse. Bosnias ja Kosovos oli PSYOPS-i operatsioonidel väike mõju (polnud edukad). Kosovo sõja järel sündis nähtus mida praegu nimetatakse asümmeetriliseks sõjaks. Mõjuvamalt kasutati Lahesõjas.
Liseen

Liseen (saksa keeles "Lisene", prantsuse keeles "lisiere" – serv, ääris) on välisseina pinnast vertikaalne eenduv ehisriba, millel on konstruktiivne või dekoratiivne liigendaja funktsioon. Liseen sarnaneb pilastriga, kuid sellel puuduvad pilastrile omased baas ja kapiteel. Seina liigendamiseks on liseene kasutatud juba Vana-Rooma arhitektuuris, hiljem Bütsantsi ja Kiievi-Russi arhitektuuris, Lääne-Euroopas peamiselt Lombardia ja Reinimaa romaanikas, hiljem hilisbarokis ja varaklassitsismis dekoratiivelementidena.
Frontoon

Frontoon (prantsuse "fronton", ladina "frons, frontis", 'laup, seina esiosa') on eeskätt dekoratiivne madal viil, mis sageli on kujundatud tugeva äärekarniisiga. Tihti on frontooni väli kaunistatud skulptuuride, ornamentide või maalingutega. Väiksemas mastaabis esineb frontooni ka ukse või akna kohal asuva kaunistuselemendina.
Frontooni kohtab tihti renessanss-, barokk- ja klassitsistlikus stiilis hoonete fassaadidel.
Sõltuvalt kujust eristatakse erinevaid frontoonitüüpe.
Ajalugu.
Esimesi frontoone näeme Vana-Kreeka arhitektuuris. Frontoon oli tähtis osa kreeka templi portikusest. Frontooni kolmnurkne pind toetus horisontaalsete ehisliistudega kaunistatud talastikule, mida omakorda kandsid sambad. Viiluväli (tümpanon) oli sageli kaunistatud skulptuuridega ja selle ülemisi servi kroonis alati viltune karniis. Tihti kasutati frontooni kaunistamisel polükroomiat nagu Ateena Parthenoni Akropolise rekonstruktsioonil.
Vana-Kreeka arhitektuurist kandus frontoon edasi Vana-Rooma arhitektuuri, kus see edasi kujunes. Roomlased käsitlesid frontooni puht-kaunistusliku elemendina, millega kaunistati uste, akende ja eriti niššide ülaservi. Sellised Rooma frontoonid esinesid arhitektuuris sageli ridadena, kus näiteks vaheldusid kolmnurk- ja segmentfrontoonid. Hilisrooma arhitektuuris ilmuvad murdfontoonid, mille puhul katkestatakse karniis enne kolmnurga tipuni jõudmist.
Frontooni kasutamise taaselustasid antiigi eeskujul renessanssarhitektid. Rooma arhitektuurist võeti segmendikujuliste ja kolmnurksete aknafrontoonide vaheldumine hoonete esikülje ehismotiivina, üks ilus näide on Antonio da Sangallo noorema ehitatud Palazzo Farnese teise korruse aknafrontoonid Roomas (1517). Barokkarhitektuuris tõusid arhitektide huvi keskmesse hilisroomapärased murdfrontoonid, millest barokkarhitektid arendasid palju fantastilisi vorme, küll kolmnurkse, küll segmendi kujuga mitmeastmelisi, kumeraid või nõgusaid, vastandkurvilisi ja voluutidega frontoonivariante, nagu neid võib näiteks näha Gian Lorenzo Bernini ehitatud Sant'Andrea al Quirinale kirikus Roomas (1658–1670). Väga fantaasiarikkalt arendas frontooni motiivi edasi ka Hispaania barokkarhitektuur. 
Frontooni motiivi kasutatakse ka kaasaegses arhitektuuris.
Marburgvirus

Marburgvirus (lühend "MBGV") on viiruseperekond. 
"Marburgvirus"'e perekonna looduslikud liigid on endeemsed Kesk-Aafrikas.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Marburgvirus" liigitatakse järgmised viiruseliigid:
Baltimore'i klassifikatsioon: miinusahelaline RNA-viirus – (-)ssRNA.
Kirjeldus.
Valk "VP24".
Viiruse paljunemistsüklis mängib teatud rolli VP24, mille sarnasus "Ebolavirus"'e perekonna viiruste valguga on 30%, lisaks ei evi Marburgi viiruste valk immunosupressiivset toimet.
Peremeesorganismid.
Viiruseliikide looduslikeks peremeesorganismideks on tõenäoliselt inimesed, mitmed ahvid ja nahkhiired.
Eksperimentaalseteks peremeesorganismideks on mitmed laborihiired, -merisead ja reesusahvid.
Arvatakse, et viirus võib kehas ringelda 2–9 kuud. 
Paljunemine.
Peremeesrakku siseneb viirus retseptor-vahendatud endotsütoosi teel. Arvatakse, et sfingolipiidiainevahetuse häiret Niemanni-Picki tõve tüüp C1 põdevad inimesed võivad marburgviirustele immuunsed olla, kuna viirus vajab rakku sisenemiseks kolesterooli transportervalku "Niemann-Pick C1".
Transkriptsioon toimub nakatunud rakkude tsütoplasmas. 
Täiesti nakatumisvõimelised viirused (virionid) vabastatakse 'puhkemisel' (ingl k "budding") rakumembraani kaudu.
Patoloogia.
Perekonda liigitatud viirused võivad primaatidel ja inimestel tekitada hemorraagilist viiruspalavikku.
Nimi.
"Marburgvirus" on nime saanud 1967. aasta augustis Saksamaal Marburgis farmaatsiaettevõttes Behringwerke toimunud hemorraagilise viiruspalaviku (mille põhjustajana perekonda liigitatud viirus tuvastati 20. novembril 1967) laboritekkelise puhangu järgi. 
Patsientideks olid seerumite ja vaktsiinidega töötavad laboritöötajad, kes olid lastehalvatuse vaktsiini (atenueeritud elusvaktsiin) väljatöötamisel kokku puutunud Ugandast kohale toodud rohepärdikute ("Cercopithecus aethiops") vere, elundite või rakukultuuridega.
Bioloogilise relvana.
"Marburgvirus"'e perekonda liigitatud viirused on klassifitseeritud bioloogiliste relvade 4. kategooriasse.
Välislingid.
PMCID: PMC3528546, veebiversioon (vaadatud 7.10.2014)
Koormus

Koormus on töösse rakendatuse määr. Seda mõistet kasutatakse nii seadmete, elundite, üksikute inimeste, inimrühmade kui ka tervete organisatsioonide puhul.
Inimese puhul võib koormus jaguneda kehaliseks (füüsiliseks) ja vaimseks.
Töötajate tööaja arvestamisel kasutatakse mõisteid täiskoormus (täistööaeg, täiskoht) ja osaline koormus (osaline tööaeg, nt poole koormusega, poole kohaga). Täistööaeg on määratud seadusega.
Kehtestatud standarditest ehk lubatust suurem ja/või koormatavale liigne ja kahjulikult mõjuv koormus on ülekoormus. Normist või normaalsest väiksem koormus on alakoormus. Ka alakoormus võib olla kahjulik.
Ülekoormus

Ülekoormus on normist ehk lubatust või normaalsest suurem koormus.
Zolote

Zolote on linn Ukrainas Luhanski oblastis Popasna rajoonis, umbes 30 km kaugusel Luhanskist lääneloodes. Kuni 7. oktoobrini 2014 oli asula Pervomaiski haldusalas.
Komõšuvahha kallastel asuv Zolote asutati 1903. aastal, linna õigused alates 1938. aastast.
2011. aasta 1. jaanuaril elas linnas 14 974 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 6. oktoobri pärastlõunal kell 13:10 hukkus kodumaja kõrval mitmelasulise raketiheitja Grad tabamusest 53-aastane naine. 27. detsembril 2014 sai miinipilduja miini plahvatusest pea killuhaava 89-aastane pensionärist naisterahvas.
2015. aasta 26. augustil toimunud pressikonverentsil märkis Ukraina presidendi administratsiooni pressiesindaja ATO küsimustes polkovnik Andri Lõssenko muuhulgas ka seda, et linn on osaliselt valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.
EAM

EAM on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Mini Clubman

Mini Clubman on Mini Cooperi universaalversioon. Seda on toodetud 3 põlvkonda.
3. põlvkonda hakati tootma 2014. aastal. Sellel on erinevalt eelmisest põlvkonnast tavalised uksed, kuid pakiruumi uksed on ikkagi kahepoolsed.
Pirita sõjavangide kalmistu

Pirita sõjavangide kalmistu on kalmistu Tallinns Pirita linnaosas aadressil Metsavahi tee 51a. Kalmistu pindala on 0,3 ha.
Kalmistu rajati Saksa sõjavangidele juba 1944. aastal, kuid pole teada, milliste laagrite vange sinna maeti. On arvatud, et see oli Tallinna-Leningradi maantee ehituse jaoks loodud Saksa sõjavangide liikuva laagri kalmistu. Esimesed matused on seal pärit 1944. aastast, viimane teadaolev matus on 1950. aastast.
1957. aastal kalmistu ja kõik hauatähised likvideeriti. Praegu on teada ainult ühe algse haua koht. Kalmistu on 1995. aastast riiklik kultuurimälestis.
Volvo Concept Estate

Volvo Concept Estate on Volvo kolmeukseline universaalauto ehk kombi, mida esitleti 2014. aasta Genfi autonäitusel. See ideeauto loodi näitamaks, et milline hakkab välja nägema uute Volvode välisdisain ning ka kuidas Volvo tulevaste mudelite salong välja näeb ja toimib.
Concept Estate tutvustas ka Volvo uut infolustisüsteemi.
EBÜ

EBÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EEL

EEL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Ball (film)

"Ball" (prantsuskeelne originaalpealkiri "Le Bal"; itaaliakeelne originaalpealkiri "Ballando, ballando") on 1983. aasta filmikohandus Pariisi teatri Théâtre du Campagnoli samanimelisest lavastusest. Filmi lavastas itaalia filmirežissöör Ettore Scola. Film on ilma dialoogideta. Žanrilt muusikafilm ja ajaloofilm.
Filmi idee pärineb Théâtre du Campagnoli rajajalt ja lavastajalt Jean-Claude Penchenatilt, kes 1981. aastal lavastas teatrilaval näitlejate ühisloominguna valminud "Le Bal"i. Filmistsenaarium on aga kokku pandud nelja mehe koostööna: Penchenat, Scola, Ruggero Maccari ja Furio Scarpelli. Filmi tegevprodutsendiks oli Franco Committeri.
Filmi muusika autor on helilooja Vladimir Cosma, muusikaline nõuandja Armando Trovajoli. 
Operaatoritöö Ricardo Aronovichilt, montaaž Raimondo Crocianilt. Filmi kunstnik on Luciano Ricceri ja kostüümid kujundasid Ezio Altieri ja Françoise Tournafond. Tantsuseaded tegi D'Dee.
Itaalia-Prantsusmaa-Alžeeria ühistööna 1983. aastal valminud film "Le Bal" esilinastus Pariisis 21. detsembril 1983, Ameerika Ühendriikides näidati filmi esimest korda New Yorgis 23. märtsil 1984. Film on 110 minutit pikk. 
Süžee.
Kogu tegevus filmis toimub ühes ja samas Pariisi tantsusaalis peaaegu 50 aasta vältel. Prantsusmaa ajaloo 1930.–1980. aastate sündmused ja moodide ning harjumuste vahetus on näidatud eranditult muusika, tantsu, plastika ja miimika keeles. Ühtki repliiki filmis ei ole (mis aga ei takstanud filmil saada nomineeritud kategoorias "parima võõrkeelse filmi Oscar").
Film koosneb kuuest minevikuepisoodist: 1936, 1940, 1944, 1946, 1956 ja 1968. Nad on raamistatud proloogi ja epiloogiga, mis on seotud aastaga 1983. Igas episoodis mängitakse paralleelselt maha mitu dramaatilist miniatuuri. 
Filmis teevad kaasa samad näitlejad, kes mängisid seda lugu lavalaudadel: 24 osatäitjat kehastavad 140 rolli. 
Ajaloolistes episoodides leidsid kajastamist Rahvarinde võit ja võitlus fašistliku liikumisega Prantsusmaal, okupatsioon ja Pariisi vabastamine teise maailmasõja ajal, 1950. aastate koloniaalsõjad, 1960. aastate üliõpilasrahutused, moevahetus muusikas, riidemoes ja käitumisstiilis. Osa rolle läbivad kõiki episoode, seejuures nende karakterid ja suhtlemine evolutsioneeruvad; teised ilmuvad ekraanile vaid ühes episoodis; kolmandad on justkui "igavesed", aegumatu iseloomuga tüpaažid (näiteks sümpaatne, kuid väga häbelik naisterahvas, keda keegi ei võta tantsima).
Filmis on rohkesti reministsentse, mis juhatavad vaataja prantsuse kino ja estraadi klassika juurde; näiteks Michel van Speybroecki personaažis võib eksimatult ara arvata Jean Gabini kehastatud filmikangelast.
EES

EES on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EEÜ

EEÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EFF

EFF on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EFK

EFK on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EFL

EFL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EGL

EGL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EGÜ

EGÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EHK

EHK on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EGR

EGR on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Pikardid

Pikardid ("Pikarti") olid adamiitlik usulahk Flandrias ja hiljem usupõgenikena Böömimaal. 
Nimi ja päritolu.
Öeldavasti said nad nime oma juhi järgi. Kuid "pikarde" peetakse ka begardide moonutatud nimekujuks. 
Sageli ei eristatud neid valdeslastest; katoliku kirik pidas mõlemaid hereetikuteks. Näiteks inkvisiitor Heinrich Kramerile anti 1500 voli jälitada valdeslasi ja pikarde.
Tegevus Böömimaal.
Enne 1420. aastat asusid nad oma juhi Richardus Picardi eestvedamisel elama kõigepealt Tábori linna Böömimaal.
Picardi järglaseks sai Veselíst pärit sepp Adam Rohan, kelle järgi neid nimetatakse ka adamiitideks. Hussiidid ajasid nad Táborist ära ning nad asusid elama Příběnice lähedale ja hõivasid Nežárka jõe saare Ostrovi Hamris. 
Vaated ja praktikad.
Pikardid olid radikaalsed hussiidid. Oma missadel ei kasutanud nad karikat ega ornaati, nad kasutasid tavalist leiba. Pikardid uskusid, et täiuslik hing ei vaja voorust. Nende ideed mõjutasid Martin Húskat, kes aga distantseeris end nendest. Vanaaja adamiitide sarnaselt olevat nad harrastanud radikaalset nudismi ning pidanud armastuse pidustusi.
Nad elasid kommuunina oma uskumuste järgi, mille hulgas olid abielu eitamine, naiste ühisus ning sotsiaalsete ja varanduslike erinevuste kaotamine. Hoolimata katsetest seda usulahku maha suruda kasvas selle liikmete arv hiljem ühe teate järgi 80 tuhandeni. On väidetud, et jutt pikardide alasti jumalateenistustest ja promiskuiteedist on väär või liialdatud. 
Tagakiusamine.
Jan Žižka saatis 1421 400-mehelise väesalga pikarde hävitama. 50 põletati, veel 25 anti vihase rahva kätte.
Böömi vennad.
Ka böömi vendi (1457) kutsuti pikardideks. Võib-olla oli nende hulgas algseid pikarde.
Starohnativka

Starohnativka on küla Ukrainas Donetski oblastis Volnovahha rajoonis, 65,9 km kaugusel Donetskist lõunas.
Starohnativka kõrgus merepinnast on 99 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 2100 inimest.
Starohnativka asutasid 1782. aastal grusiinidest ja valahhidest ümberasujad Kaffast, Bahtšisaraist, Qarasuvbazarist ja mujalt Krimmist. Asula varasem nimi oli Gnativka (Гнатівка).
1920. aastal võttis asula oma kontrolli alla Punaarmee.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 6. oktoobril hukkus Starohnativka lähistel valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude kokkupõrkes üks Ukraina sõjaväelane, seitse sai haavata.
Maidla lastekodu

Maidla lastekodu on Rapla maakonnas Rapla vallas Maidla külas asuv Eesti lastekodu (asenduskodu). Lastekodu juhib MTÜ Maidla Lastekodu Toetajate Ühendus.
Ridala muinaskihelkond

Ridala muinaskihelkond oli muinaskihelkond Läänemaal.
Ajalooallikates esineb kaks Ridala muinaskihelkonnaga seostatud nime: "Rotalia" ja "Rotelewic". Enn Tarvel on neid pidanud Ridala paralleelnimedeks, esimest ladina-, teist skandinaaviapäraseks ("wic" on "laht, merekäär") nimekujuks, tuues samas välja, et nendega on tähistatud ka suuremaid geograafilisi üksusi. Henriku Liivimaa kroonikas on "Rotalia" tema hinnangul kohati märkinud ka laiemalt Läänemaa põhjaosa ja isegi kogu Läänemaad. Paul Alvre juhib aga tähelepanu Henriku Liivimaa kroonika lausele, mis näib neid kaht nimevarianti mitte samastavat, vaid eristavat: "persequuti sunt eos ad omnes provincias circa latus maris sitas, que Rotelewic et Rotalia vocantur" ("jälitasid nad neid kõigi mere ääres asuvate kihelkondadeni, mida kutsutakse "Rotelewic" ja "Rotalia""), ja leiab, et kuigi need ilmselt siiski polnud eri kihelkonnad, võis "Rotelewic" tähistada Ridala mereäärset osa. 1224. aasta maadejagamisürik "Rotalia" nime ei kasuta, vaid mainib kihelkonda "Rotelewic". Taani hindamisraamatu väike Eestimaa nimistu tarvitab samuti nimekuju "Rotelewich", aga selgelt kogu maakonna tähenduses. Nimekujudest "Rotalia" ja "Rotelewic" näib pärinevat kohalikus kõnepruugis kasutatud variant "Rõdali" (võrdluseks: saksa keeles "Röthel").
Ridala muinaskihelkond asus Läänemaa põhjaosas, hõlmates hilisemate Ridala, Lääne-Nigula ja Martna kirikukihelkonna ala. Ulatusliku territooriumiga Ridala koosnes arvatavasti mitmest suhteliselt iseseisvast osast. Tihedamini oli rahvastatud muinaskihelkonna lõunaosa, seevastu Revala maakonnaga külgnev piirkond, samuti Noarootsi, Vormsi ja teised saared olid suuresti asustamata.
Baraawe

Baraawe on linn Somaalia lõunaosas Shabeellaha Hoose piirkonnas. Asub India ookeani rannikul, 200 km Muqdishost lõuna pool.
2009. aastast oli linn mässulise rühmituse Al-Shabaab kontrolli all. Oktoobris 2014 vallutasid Somaalia valitsusväed Aafrika Liidu vägede toetusel linna.
Mõisasüda

Mõisasüda ehk mõisakeskus oli mõisa kui majandusüksuse hoonetekompleks, mis enamasti oli koondatud ühte kokku. Mõisasüdame moodustasid enamasti mõisa peahoone, aidad, tallid, laudad, sepikojad, viljakuivatid jm ehitised
Pirita vana kalmistu

Pirita vana kalmistu on kalmistu Jõelähtme kihelkonnas Harjumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi aadressiga Kloostri tee 9 Pirita linnaosas Tallinnas. Praeguse välise kalmistuosa pindala on umbes 0,35 ha.
Kalmistu rajati arvatavasti pärast Pirita kloostri valmimist ja pühitsemist 1436. aastal, kuid on arvatud, et ka juba kloostri asutamisel 1407. aastal. Maeti nii kloostri kirikusse kui ka kirikuesisele alale. Esimesed kohalike elanike matused kloostri kalmistule on teada 16. sajandist. 
Pärast kloostri hävitamist 1577. aastal toimis kalmistu edasi kohaliku külakalmistuna. Ka kloostri kirikusse maeti edasi, viimane teadaolev matus on 18. sajandist. Pirita kloostri kalmistule maeti ka katoliiklasi kuni uue katoliku kalmistu rajamiseni 18. ja 19. sajandi vahetusel.
Vanim teadaolev matus kalmistu välisosal on 1612. aastast. 1848. aastal ehitati kalmistu ümber müür ning värava- ja kellatorn. Ametlikult suleti kalmistu matmiseks 1928. aastal, kuid teadaolevalt viimane matus on pärit 1943. aastast. 
Pirita vana kalmistu on tuntud oma paekivist ristide poolest. 1971. aastal inventeeriti kalmistul kokku 221 paekiviristi, siis oli ka alles 13 Eestis ainulaadset ketasristi. Tänaseks on neid alles märgatavalt vähem.
Tööstushoone

Tööstushoone on hoone, mis on seotud tööstusliku tootmisega. Tööstushooned on näiteks tehased, vabrikud, laod.
Rüütelkonnamõis

Rüütelkonnamõis, harvemini rüütlikogu mõis (saksa keeles "Ritterschaftsgut"), ka landraadimõis ("Landratsgut") oli rüütelkonnale kuulunud mõis.
Mõiste.
Rüütelkonnamõisad olid kohalikele rüütelkondadele ja mitmesugustele aadli sihtasutustele kuulunud mõisad. Õiguslikult seisundilt olid need väga lähedased rüütlimõisatele. Tavaliselt olid need endised riigimõisad, mis olid doneeritud vastavate asutuste ülalpidamiseks. Päriseks annetatud valduste kõrval olid rüütelkondade käes rendil mitmed kroonumõisad. Lisaks sellele olid rüütelkondade hoole all kolm aadlipreilide kasvatusasutust, mille ülalpidamiseks oli annetatud nn stiftimõis.
Rüütelkonnamõisad olid võrreldes rüütlimõisatega enamasti tagasihoidlikumalt hoonestatud. 
Kirjandus.
__SISUKORRATA__
Kloostrimõis

Kloostrimõis oli mõis, mis kuulus kloostrile. 
Eestis on kloostrimõis olnud näiteks Purila mõis, mis mõnda aega kuulus Pirita kloostrile.
Mõisapark

Mõisapark on mõisa härrastemaja juures asuv park. 
Kui mõisate esiküljel asusid sageli mitmed tähtsamad majandushooned (näiteks ait ja tall-tõllakuur), siis mõisapark jäi sageli mõisa peahoone tagumisele küljele ning seal puudusid majandushooned. Ehitistest võis pargis olla aia- ja pargipaviljone ning lehtlaid, tiikide juures ka näiteks sildu.
Eestis olid 18. sajandil mõisates levinud Prantsuse stiilis pargid. 19. sajandil olid Eestis rohkem levinud Inglise stiilis pargid.
Rohepärdik

Rohepärdik ("Chlorocebus aethiops") on perekonda "Chlorocebus" kuuluv pärdiklane.
Rohepärdik elutseb Etioopias, Sudaanis ja Djiboutis. 
Zoonoosid.
1967. aasta augustis Saksamaal Marburgis farmaatsiaettevõttes Behringwerke toimunud hemorraagilise viiruspalaviku laboritekkese puhangu põhjustajaks peetakse Ugandast kohale toodud rohepärdikut, kelle vere, elundite või rakukultuuridega kokku puutunud laboritöötajad nakatusid Marburgi viirushaigusse.
Gunnar Okk

Gunnar Okk (sündinud 28. augustil 1960 Tallinnas) on eesti insener, majandus- ja pangandustegelane ning tippjuht.
Ta on Põhjamaade Investeerimispanga (NIB) asepresident, Tallinna Tehnikaülikooli kuratooriumi esimees, Elering AS nõukogu esimees, Eesti-Soome Kultuurifondi asutaja ja juhatuse aseesimees.
Uudo-Rein Lehtse

Uudo-Rein Lehtse (sündinud 18. septembril 1935) on eesti tööstusjuht.
Ta on lõpetanud 1951. aastal Narva 2. Keskkoolis põhikooli, 1951. aastal "cum laude" Kohtla-Järve Põlevkivitöötlemise Tehnikumi tehnik-soojustehniku kvalifikatsiooniga ja 1960. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi soojustehnikainsenerina.
Ta töötas aastatel 1960–1966 Kohtla-Järve Elektrijaamas insenerina, vaneminsenerina, tsehhi juhataja asetäitjana ja tootmistehnika osakonna juhatajana ja 1966–1974 samas peainsenerina. Aastatel 1974–1978 töötas ta Iru soojuselektrijaamas peainsenerina, 1978–1991 Eesti Energoremondis direktorina. Aastatel 1991–1998 oli ta Eesti Energia peadirektor.
Veiko Vihuri

Veiko Vihuri (sündinud 13. veebruaril 1968 Tallinnas) on eesti vaimulik, veebiväljaande Meie Kirik peatoimetaja ja portaali Objektiiv endine peatoimetaja.
Ta on lõpetanud Tallinna 46. Keskkooli. Aastatel 1987–1989 õppis ta kaugõppes Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu (ei lõpetanud). Aastatel 1991–1996 õppis ta Usuteaduse Instituudis, mille lõpetas diplomiga. Ta ordineeriti 7. novembril 1991 diakoniks ja 16. detsembril 1992 aseõpetajaks, õpetaja õigused anti talle 4. veebruaril 1997. Aastal 2000 kaitses ta Durhami Ülikoolis väitekirja ning sai teoloogiamagistri kraadi, aastal 2007 kaitses ta Tartu Ülikoolis väitekirja "Hugo Bernhard Rahamägi, Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop 1934-1938" ning sai teoloogiadoktori kraadi.
Ta on Karja, Saaremaa Jaani, Orissaare ja Pöide koguduse õpetaja ning oli aastatel 2001–2015 EELK Saarte praostkonna praost (1997–2001 oli ta sama praostkonna abipraost).
Ta on ka karikaturist, kes joonistab karikatuure portaalile Objektiiv.
Ado Osman

Ado Osman (18. oktoober 1933 Väike-Maarja vald – 20. juuni 2006) oli eesti energeetikajuht.
Ta lõpetas 1952. aastal kuldmedaliga Rakvere 1. Keskkooli ja 1957. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonnas elektrijaamade, -võrkude ja -süsteemide erialal.
Ta töötas aastatel 1959–1965 Balti soojuselektrijaamas valveinsenerina, 1965–1973 Eesti energiasüsteemi peainspektorina ja 1974–1982 Iru Elektrijaama direktorina. Aastatel 1982–1991 oli ta Eesti Energia Peavalitsuse juhataja (sisuliselt peadirektor) ja 1991–1998 Tallinna Elektrivõrgu asedirektor.
Ado Osman suri 20. juunil 2006 ja ta maeti 22. juunil 2006 Metsakalmistule.
Paberiveski

Paberiveski on endisaegne ettevõte, mis valmistas käsitsi paberit.
Eesti alal rajas esimese paberiveski Tallinna Karjavärava mölder Reinecken Härjapea ojale; veski töötas kuni Põhjasõjani.
EHS

EHS on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EI-päev suitsetamisele

EI-päeva suitsetamisele rahvusvaheline teavituspäev iga aasta novembri kolmandal neljapäeval, mille käigus korraldatakse mitmesuguseid suitsetamisvastaseid kampaaniaid ja püütakse inimestele selgitada suitsetamise mõju tervisele.
Eestis on suitsetamise EI-päeva peetud alates 1992. aastast. Teavituspäeva üks eesmärke on vähendada suitsetamise populaarsust õpilaste hulgas. Seejuures püütakse tähelepanu juhtide sellele, et suitsetama mitte hakata on palju lihtsam kui suitsetamisest loobuda.
Suitsuprii klass

Suitsuprii klass on suitsetamisvastane ennetusprogramm 4.–12. klasside õpilastele. 
Konkursi eesmärkideks on:
Võistlus kestab kuus kuud. Võistluses osalevad õpilased on oma allkirjaga lubanud jääda kogu võistluse perioodil tubakavabaks ehk siis mitte teha suitsu, tõmmata vesipiipu ega tarbida muid tubakatooteid. Võistlus toimub vastastikuse aususe ja usalduse põhimõttel, õpilased ja õpetajad kontrollivad enda ja oma klassikaaslaste tubakavabaks jäämist ise.
Kõikide suitsupriiks jäänud klasside vahel loositakse välja 15 rahalist preemiat suurusega 320 eurot, mis on mõeldud matka, ekskursiooni või muu toreda klassiürituse korraldamiseks. Suitsuprii klassi konkursi raames toimub ka omaloomingukonkurss. Võistlusel osalevatel klassidel on võimalus esitada konkursile tubakavastase sõnumiga plakat. Omaloomingukonkursi parimad saavad auhinnad.
HELP – elagem tubakata

HELP-kampaania eesmärk on teavitada inimesi suitsetamise ohtudest ning veenda neid suitsetamisest hoiduma või loobuma. Kampaania peamiseks sihtrühmaks on suitsetamist veel mitte alustanud inimesed, passiivsed suitsetajad ja suitsetamisest loobuda soovijad, eelkõige teismelised vanuses 15–18 aastat ja noored täiskasvanud vanuses 18–30 aastat. Kampaania partnerid Eestis on Sotsiaalministeerium ja Eesti Vähiliit.
EITS

EITS on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EK

EK on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKA (täpsustus)

EKA on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKAL

EKAL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKBL

EKBL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKF

EKF on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKJÜ

EKJÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKK

EKK on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Guaniin

Guaniin on lämmastikalus, mis kuulub puriini derivaatide hulka. 
Guaniini esineb nii DNA kui ka RNA ning bioloogiliselt aktiivsete ja makroergiliste molekulide koostises (GMP, GDP, GTP).
Kirjeldus.
Guaniini keemiline valem on C5H5N5O. Selle molaarmass on 151,13 g/mol ja sulamispunkt on 360 °C.
Guaniin on üks kahest puriini nukleobaasist (teine on adeniin), mida kasutatakse nukleiinhapete nukleotiidide sünteesimisel. DNA koosseisus seondub guaniin (G) tsütosiiniga (C) kolme vesiniksideme abil.
Guaniini nukleosiid on DNAs desoksüguanosiin ja RNAs guanosiin.
Guaniini lagunemisel tekib ksantiin ja seejärel kusihape.
Looduses.
Guaniini on lindude, nahkhiirte ja roomajate väljaheidete koostises. Lindude ja nahkhiirte väljaheidetest tekib lubjarikkal pinnasel guaano, mille järgi guaniin on nime saanud.
Kasutamine.
Esimesena eraldas kristalset guaniini kalasoomustest 1656. aastal François Jaquin, valmistades pärliessentsi, mida kasutati kunstpärlite tegemiseks. Hiinas oli niisuguse essentsi valmistamine tuntud hoopis varem.
Tänapäeval kasutatakse kristalset guaniini teatud kosmeetikumide, näiteks šampoonide ja küünelakkide koostisosana. See annab neile sillerdava efekti.
Kersti Pukk

Kersti Pukk (varem Kersti Külv; 25. september 1948 – 20. veebruar 2011) oli eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis aastatel 1971–1976 tekstiili. 
Puki esimene töökoht oli vabrikus Keila (1976–1981), seejärel oli ta vabakutseline. 1986. aastal asus tööle ARSi Tartu osakonna siidimaaliateljee kunstilise juhina, 1988. aastast jätkas sealsamas autoritiraaži kunstnikuna. 
Pukk oli 1984. aastast Kunstnike Liidu liige, Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige, 1997. aastal asutatud vaibakunstnike rühmituse Vaba tahe liige. Töötas aastaid Lühikese Jala Galeriis, hiljem korraldas Galerii Portaal tööd. Tema loomingust on tuntuimad jõulised põimevaibad. 
Isiklikku.
Tema isa oli kunstnik Udo Külv, ema nahakunstnik Ella Külv, õde kunstnik Tiia Külv, vanavanavanaonu kunstnik Johann Köler.
Maarjamõisa mõis

Maarjamõisa mõis, ka Maarjamõis (saksa keeles "Marienhof") oli riigimõis Tartumaal Tartu-Maarja kihelkonnas. Nimi Maarjamõisa tuli sellest, et keskajal varustas mõis Püha Maarja kiriku personali. Tänapäeval asub mõisasüda Tartu linnas Nikolai Lunini ja Kullerkupu tänava vahelisel alal.
Ajalugu.
Kuigi mitmete allikate järgi rajati Maarjamõisa mõis 1730. aastatel Tähtvere mõisa maadest eraldamise teel, esineb selle kohta vastukäivaid andmeid. Teistel andmetel on teada (Kirjutajamõis, Muuli, Mulemois, Kirritoga) mõisa ühte omanikku juba Poola ajast ning veel kahte omanikku Rootsi ajast – näiteks 1649. aastal omandas mõisa Jacob von Tiesenhausen, 1662–1732 oli mõis Stierstrahlide perekonna käes ja seejärel riigistati. Teistel andmetel riigistati mõis 17. sajandi lõpus toimunud mõisate reduktsiooni käigus.
1816. aastal koosnes mõisakeskus kaheksast hoonest, mida ümbritsesid tiigid ja kraavid. Maarjamõis oli tüüpiline riigi majandusmõis, mille planeeringus ei domineerinud mõisa peahoone – selle asemel oli tavaliselt domineerivaks hooneks hoopis majandusüksuse haldushoone.
Alates aastast 1905 oli mõis renditud välja Wilhelm von Rothile ning 1909. aasta seisuga kuulus mõis riigile, olles samal ajal Riia ja Miitavi kreeka-katoliku piiskopi käsutuses. 1911. aastal kingiti mõis Tartu Ülikoolile. Aastatel 1912–1915 ehitati Tartu Ülikooli arhitekti P. Nikitini projekti järgi mõisast põhja poole mõisa põllule kaks haiglahoonet. Mõisas oli ka meierei, mis varustas haiglat piima-, põllu- ja aiasaadustega. Maarjamõisalt nime saanud Tartu Ülikooli Kliinikumi kompleksi on hiljem korduvalt laiendatud.
Maarjamõisa mõisa maad liideti Tartu linnaga 1923. aastal., 1933. aastal omandas Tartu Ülikool.
Mõisaansambel.
Mõisa ühekorruseline lameda katusega laudvooderdusega puidust peahoone ehitati arvatavasti 19. sajandi alguses ja selle lõunaküljel on hilisem juurdeehitis. Säilinud on mõisasüdames hoone ees asuv väike park ja mõned kõrvalhooned, sealhulgas sepikoda. Mõisa juurde kuulub ka üks väheseid säilinud tiike Tartus. Kõrvalhoonetest on hävinenud peahoone tagaküljel asunud ait-kuivati ja mõisa karjakastelli kohale rajatud küünid ja kuurid.
Peahoonet kasutatakse praegu nii elamispinna kui ka kliinikumi arhiivina. Peahoone algne ruumilahendus ja välisilme on valdavalt säilinud. Hoone on ümbritsetud hoonestatud kvartalitega – kolmest küljest ümbritsevad seda Tartu Ülikooli Kliinikumi hooned ja Biomeedikum ning neljandasse külge jääb eramukvartal.
Usuline vägivald

Usuline vägivald on jõu kasutamine usuliste või religioossette eelarvamuste, motiivide ja eesmärkide ellu viimiseks. Usulise vägivallaga on ajaloolises arengus kokku puutunud, vähem või rohkem, kõik maailmareligioonid ja enamus usuorganisatsioone.
Usulise vägivalla põhjused:
Need põhjused teevad usulise terrorismi palju vägivaldsemaks, kui on ilmalik terrorism.
Usulise vägivalla põhjused on ühiskondlikud (vaesus, töötus), haridus, usk ja tavad. Kõige olulisem neist on usk.
Ajalugu.
Kristlik vägivald.
415 m.a.j. Aleksandrias nais-matemaatiku ja filosoofi Hüpatia tapmine munkade poolt.
Augustinus soovib vägivalla kasutamist montanistide vastu ja põhjendab oma teostes vägivalda. Ohvritega samastumise usund muutus sellest alates ühiskondliku korra tagamise vahendiks. Vägivalla kasutamise kõrgaeg olid ristisõjad.
Tänapäevane usuvägivald.
Usulise vägivalla peamiseks osaks sai usuline enesetaputerrorism, milles on aktiivsed islami organisatsioonid.
Usulise vägivalla organisatsioonid.
Iisrael: 1971. aastal rajatud Kach-liikumine.
Jaapan: Aum Shinrikyo sekt, korraldas1995. aastal Tokio metroos närvigaasi rünnaku.
EKKA

EKKA on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKKÜ

EKKÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Kryvičy

Kryvičy (valgevene-eesti transkriptsioonis Krõvitšõ, poola keeles Krzywicze) on alev Valgevenes Minski oblastis Miadziełi rajoonis, Kryvičy külanõukogu halduskeskus. Kryvičy asub Servači jõe kaldal. Alevit läbib Połacki ja Maładziečna vaheline raudtee.
Kryvičys on toiduainetetööstus. Alevis on keskkool, muusikakool ja internaatkool, seal asuvad kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik (1776–1796), õigeusu kirik aastast 1886 ja XIX sajandi lõpus rajatud mõisakompleks.
Ajalugu.
Arvatakse, et Kryvičy rajati XII sajandil krivitšite kolooniana leedulaste alale. Asulat on esmamainitud 1493. aastal, seejärel 1552. aastal, mil see oli Korsakite valduses.
Aastani 1684 oli asula Kiszkade valduses. Seejärel jagati asula kuningas Jan III Sobieski korraldusel Janusz Kiszka võlausaldajate vahel, nii et sellel oli neli eri omanikku. Aastal 1770 rajati külla klooster, kuus aastat hiljem sai Kryvičyst Vilniuse vojevoodkonda ja Ašmiany maakonda kuuluv alev.
1793. aastal, Poola teisel jagamisel sai piirkonna endale Venemaa. Aastal 1832 klooster suleti. XIX sajandi keskel läks asula Szwykowskite valdusse. Aastal 1884 ehitati sinna piiritusevabrik. Aastal 1886 peeti alevis kaks korda aastas laata.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Kryvičy Poola koosseisu, 1939. aastast Nõukogude Liitu.
EKMÜ

EKMÜ on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKN

EKN on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKKL

EKKL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
Internetitroll

Internetitroll on internetis anonüümselt tegutsev füüsiline isik, kes teeb poliitilistel või majandusliku kasu saamise eesmärkidel või isiklikel motiividel veebikogukondades (näiteks arutelufoorumites, jututubades või blogides) kuritahtlikke šokeerivaid avaldusi, õhutab tülisid ja vihkamist, kruvib üles pingeid, propageerib rassismi, šovinismi vms.
Internetitrolli tüüpilised tunnused on
Internetitrollide hulgas on n-ö juutide või araablaste sõpru, kes klaarivad internetis omavahel arveid. On poliitilisi äärmuslasi, kes peavad kompromissituid internetilahinguid, aga ka vandenõuteoreetikud, kes oma ideid kogukonnale peale suruvad. 
Ameerika Ühendriikides on poliitikute nõunikud üritanud oma huvides ära kasutada Vikipeediat. Eesti veebikogukondades on tuvastatud Venemaa Föderatsiooni palgal olevaid nn Kremli-trolle, kes üritavad Eesti elanikele suruda peale Venemaa seisukohti. 
Kuna internetitrollide eesmärk on saavutada võimalikult suur auditoorium, püüdes keerata omavahel tülli teisi blogijaid, meediaväljaannetes kommenteerijaid, internetifoorumites ja -mängudes osalejaid, tuleb nende tõrjumiseks neilt auditoorium ära võtta. Kõige lihtsam on internetitrollidest mitte välja teha ja nendega mitte diskussiooni asuda. Nii jäävad nad ilma oma tegevuseks vajalikust avalikust tähelepanust. Internetikeskkondade moderaatoritel on võimalus blokeerida internetitrolli IP-aadress või lasta tal postitada nii, et tema kaastööd ei näe keegi muu peale tema enda. Nii on võimalik panna internetitroll tühja tööd tegema. Sellist meetodit nimetatakse internetitrolli vaigistamiseks ehk bonzotamiseks.
Olulisemad internetitrollide keskused.
Peterburi, Savuškini tänav.
Peterburi põhjaosas Savuškini tänaval asub üle 200 töötajaga keskus, kus tegeldakse iga päev ööpäev läbi infosõjaga Venemaa poolel. Keskuses töötavate internetitrollide ülesanne on kiita internetis Venemaad ja president Vladimir Putinit, sõimata Ukraina valitsust ja näidata, et Ukraina kriisis on süüdi Ameerika Ühendriigid.
Endise Putini-noore Aleksei Kuznetsovi sõnade kohaselt on keskuses töötavad internetitrollid tavalised inimesed, kes teevad igavat tööd ja kirjutavad, mida kästakse. Internetitrolliks olemine tähendab poliitilist kommenteerimist, mille eesmärk on provotseerida teisi internetivestluses osalejaid. Internetitroll loob oma kommentaaridega raamistiku, mille kaudu lugeja suunatakse uudist vajalikul moel tõlgendama. Arvutihäkkerite abil avalikuks saanud info põhjal on teada, et Peterburi trollikeskusel on osakonnad sotsiaalmeedia, meediakanalite, otsingumootorite, blogide, kommentaaride ja jututubade jälgimiseks. Ka anonüümseks jäänud töötajate jutustused Venemaa ajalehtedes kinnitavad infot trollikeskuse osakondade arvu ja töötajate palkade kohta. Kuznetsovi sõnul on jälgitavate meediaväljaannete hulgas 30–40 nimetust. Hoolikalt jälgitakse kriitilist raadiojaama Ehho Moskvõ ja ajalehte Novaja Gazeta.
Peale trollimise viiakse Savuškini tänava majas läbi veel mitmeid muidki informatsioonioperatsioone.
Keskuse trollid on palganud ettevõte Internet Issledovanija, mis otsib töötajaid, kes oleksid võimelised tootma ingliskeelseid tekste etteantud teemadel.
EKSA

EKSA on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKSL

EKSL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKTL

EKTL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EKVL

EKVL on lühend, mis võib tähendada järgmist:
EL (täpsustus)

EL on:
El on:
eL on:
el on: