Tõnis Lukas

Tõnis Lukas (sündinud 5. juunil 1962 Tallinnas) on Eesti ajaloolane ja poliitik, XV Riigikogu liige. 18. juulist 2022 17. aprillini 2023 oli ta Eesti haridus- ja teadusminister.
Tõnis Lukas oli alates 2005. aastast kuni Isamaaliidu ja Res Publica ühinemiseni viimane Isamaaliidu esimees. Erakondade ühinemise järel oli ta 2006–2007 Isamaa ja Res Publica Liidu kaasesimees. Aastatel 2007–2013 Isamaa ja Res Publica Liidu aseesimees.
1996–1997 oli ta Tartu linnapea ja 1999–2002 Eesti haridusminister. 2007–2011 oli ta Andrus Ansipi teises valitsuses haridus- ja teadusminister ning 2019–2021 Jüri Ratase teises valitsuses Eesti kultuuriminister. Ta on kuulunud mitmesse Riigikogu koosseisu ja olnud Tartu linnavolikogu liige.
Detsembris 2012 valiti Lukas teist korda Eesti Rahva Muuseumi direktoriks. Ta on juhtinud ka Tartu Kutsehariduskeskust.
Haridus.
Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 1. Keskkooli, 1981. aastal Tallinna 19. Tehnikakooli autoremondi erialal. ja 1987. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal. Uurimistööd tegi ta seal Sulev Vahtre juhendamisel.
Pärast kaheaastast töötamist õpetajana Rõngus õppis Tartu Ülikoolis magistriõppes. 1997. aastal, olles vahepeal töötanud Eesti Rahva Muuseumi direktorina, kaitses ta magistritöö teemal "Tartu toomhärrad 1224–1558".
Tõnis Lukas on Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Ühiskondlik tegevus.
Ta valiti XI Riigikogusse. Alates 5. aprillist 2007 oli ta Andrus Ansipi teises valitsuses haridus- ja teadusminister.
Tartu linnavolikogu liige 1993–1996, 1997–1999, 2002–2005. Eesti Kongressi liige 1990–1992.
Ta oli 1988. aasta Tartu muinsuskaitsepäevade organiseerimistoimkonna esimees (tegelik korraldaja koos Tõnn Sarvega).
Ta on olnud Isamaa ja Res Publica Liidu aseesimees ja kaasesimees. 25. oktoobril 2006 allkirjastas ta koos Isamaa ja Res Publica Liidu teise kaasesimehe Taavi Veskimäe ning Põllumeeste Kogu juhi Tõnu Ojamaaga erakondade ühinemislepingu.
Ta kandideeris 2023. aasta Riigikogu valimistel, kus kogus valimisringkonnas nr 10 (Tartu linn) 2218 häält ning osutus valituks kompensatsioonimandaadiga. 
Pärast riigikogu valimiste tulemuste selgumist, 25. märtsil 2023 teatas Lukas, et astub tagasi Isamaa aseesimehe kohalt. 
17. mail 2023 alustas Lukas toetusallkirjade kogumist Isamaa esimeheks kandideerimiseks kuna senine esimees Helir-Valdor Seeder teatas, et ei kandideeri. Ta kandideeris kõrvuti Urmas Reinsalu ja Lea Danilson-Järgiga, kuid kaotas esimesele häältega 180:451.
Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel, kogus 1593 häält ning ei osutunud valituks. 
2025. aasta sügisel oli Lukas Tartu linnavolikogu valimistel Isamaa Erakonna esinumber ja linnapeakandidaat kogudes 4362 häält, see tagas talle võimaluse saada linnapeaks, kuid läbirääkimiste käigus võimaliku tulevase koalitsioonipartneri Reformierakonnaga loobus ta linnapea kohast ja võttis vastu pakkumise asuda Tartu linnavolikogu esimeheks. 
Lukas kuulub Kaitseliidu Tartu maleva Akadeemilisse malevkonda. On reservohvitser, sai 1998. aastal leitnandi auastme.
Vaateid.
Tõnis Lukas leiab, et
2011. aastal tuli Lukas välja ettepanekuga kohustada ülikoolis riigieelarvelistel kohtadel õppinud noori töötama kolme aasta vältel Eestis.
Isiklikku.
Tõnis Lukase abikaasa on kirjandusteadlane Liina Lukas. Neil on kaks tütart ja poeg. Nad elavad Tartus.
Aastal 1941 tapsid kommunistid Tõnis Lukase isa vanemad, nii et isast sai suure talu peremees. Nõukogude võim võttis talt talu ära ja edaspidi oli ta sunnitud ennast varjama. Tõnis Lukase ema Ester Lukas oli pärit Hiiumaalt, õppis Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis ja töötas hiljem keraamikuna. Tõnis Lukase onu (ema vend) oli Evald Teras.