Metüülmaloonhape

Metüülmaloonhape on dikarboksüülhapete rühma kuuluv keemiline ühend. See koosneb maloonhappe põhistruktuurist ja kannab ka metüülrühma. Metüülmaloonhappe soolasid nimetatakse metüülmalonaatideks.
Ainevahetus.
Metüülmaloonhape on propionaadi metabolismirada kõrvalprodukt. Selle lähteallikad on järgmised, sulgudes on esitatud vastav ligikaudne osa kogu keha propionaadi metabolismist:
Propionaadi derivaat, propionüül-CoA, muudetakse propionüül-CoA karboksülaasi abil D-metüülmalonüül-CoAks ja seejärel metüülmalonüül-CoA epimerase abil L-metüülmalonüül-CoAks. Tsitraaditsüklisse sisenemine toimub L-metüülmalonüül-CoA konverteerimise teel L-metüülmalonüül-CoA mutaasi poolt suktsinüül-CoA-ks, kusjuures kofaktorina on vajalik vitamiin B12 adenosüülkobalamiini kujul. See lagunemisviis propionüül-CoA-st suktsinüül-CoA-ks kujutab endast tsitraaditsükli üht kõige olulisemat anaplerootilist rada. Metüülmaloonhape tekib selle metabolismiraja kõrvalproduktina, kui D-metüülmalonüül-CoA lõhustatakse D-metüülmalonüül-CoA hüdrolaasi poolt metüülmaloonhappeks ja CoA-ks. Ensüüm atsüül-CoA-sünteaasi perekonna liige 3 (acyl-CoA synthetase family member 3, ACSF3) vastutab omakorda metüülmaloonhappe ja CoA muundamise eest metüülmaloonüül-CoA-ks.
Intratsellulaarsed esteraasid on võimelised eemaldama metüülmaloonhappelt metüülrühma (-CH3) ja seega tekitama maloonhapet.
Kliiniline tähtsus.
B12-vitamiini puudus.
Suurenenud metüülmaloonhappe tase võib viidata B12-vitamiini puudulikkusele. Test on väga tundlik (B12-vitamiini puudulikkusega patsientidel on peaaegu alati kõrgenenud tase), kuid mitte väga spetsiifiline (ka neil, kellel ei ole B12-vitamiini puudulikkust, võib olla kõrgenenud tase). 90–98%-l B12-vitamiini puudulikkusega patsientidest on metüülmaloonhape kõrgenenud. Spetsiifilisus on väiksem, sest 20–25% üle 70-aastastest patsientidest on metüülmaloonhappe tase kõrgenenud, kuid 25–33% neist ei ole B12 puudulikkus. Seetõttu ei soovitata metüülmaloonhappe taseme testimist rutiinselt eakatel.
Ainevahetushaigused.
Liigne on seotud metüülmaloonhappeemiatega.
Kui kõrgenenud metüülmaloonhappe tasemega kaasneb ka kõrgenenud maloonhappe tase, võib see viidata kombineeritud maloon- ja metüülmaloonhappeuuriale ("combined malonic and methylmalonic aciduria", CMAMMA). Arvutades vereplasmas maloonhappe ja metüülmaloonhappe suhet, saab CMAMMA-d eristada klassilisest metüülmaloonhappeseemiast.
Vähk.
Lisaks sellele on 2020. aasta uurimus seostanud metüülmaloonhappe kogunemist veres vanusega kasvajate progresseerumisega.
Bakteriaalne ülekasvamine peensooles.
Bakteriaalne ülekasvamine peensooles võib samuti põhjustada metüülmaloonhappe taseme tõusu, kuna bakterid konkureerivad B12-vitamiini imendumisprotsessis. See kehtib nii toidust kui ka suukaudselt manustatava B12-vitamiini puhul ning seda saab vältida B12-vitamiini süstimisega. Samuti on lühikese soole sündroomiga patsientide juhtumiuuringute põhjal oletatud, et soolestiku bakterite ülekasvamine põhjustab propioonhappe, mis on metüülmaloonhappe eelkäija, suurenenud tootmist. On näidatud, et nendel juhtudel pöördus metüülmaloonhappe tase metronidasooli manustamisel tagasi normaalseks.
Mõõtmine.
Metüülmaloonhappe kontsentratsiooni veres mõõdetakse gaasikromatograafilise massispektromeetria või vedelikkromatograafia-massispektromeetria (LC-MS) abil ja metüülmaloonhappe eeldatavad väärtused tervetel inimestel jäävad vahemikku 73–271 nmol/l.