tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Patristika

Patristika on kristlikku kirjandust uuriv teadusharu ning ajajärk filosoofia ajaloos ja teoloogias. Patristika hõlmab algkristlusele järgnevat kirjandust 2. sajandi keskelt kuni skolastika alguseni Euroopas 7.–8. sajandil.
Patristikateadus.
Erinevalt patroloogiast, mis tegeleb kirikuisade õpetustega, mis on katoolse usu seisukohast olulised, on patristika aineks kõik tolleaegsed teoloogilised kirjutised, sealhulgas hereetikute omad.
Patristika kasutab keeleteaduse ja kirjandusteaduse meetodeid, sisaldades omamoodi varakristlikku kirjanduslugu.
Patristika on osa kirikuloost ning töötab käsikäes dogmadelooga.
Patristika areng.
2. ja 3. sajandi apologeedid, näiteks Justinus ja Tertullianus, kirjeldasid kristlust antiikfilosoofia vahenditega, kasutades Platoni, Philoni, stoitsismi ja uusplatonismi mõistestikku, et kristlust domineerivale kultuurile arusaadavamaks teha.
Kirikuisad vaidlesid kristlike õpetustega, mis ei olnud vastavuses kiriku konsensusega, ning sõnastasid kristliku õpetuse täpsemalt, et seda konsensust teiste õpetuste suhtes piiritleda. Irenaeus vaidles 2. sajandil gnostitsismiga, Athanasios Aleksandriast ja Basileios Kaisareast 4. sajandil arianismiga, Augustinus 5. sajandil pelagianismi ja donatismiga.
Nendest vaidlustest kujunesid 2.–4. sajandil välja usutunnistused ja kristliku õpetuse alused. Neist omakorda arendati 4.–8. sajandil välja kristlik dogmaatika, mis on tänini kõikide suurte kristlike konfessioonide dogmaatiliseks aluseks. 
Kirikuisad viitasid argumenteerimisel peamiselt Piiblile, nii Vanale kui ka Uuele Testamendile. Kiriku õpetuse olemuslikuks aluseks pidasid nad Pühakirja, nii nagu apostlite traditsioon seda tõlgitses. Kujunesid erinevad hermeneutikad, sealhulgas Aleksandria allegooriline tõlgitsus, mida esindas Origenes, ja Antiookia sõnasõnaline ja grammatiline tõlgitsus, mida esindas Johannes Kuldsuu. Paljudelt kirikuisadelt on säilinud ulatuslikud Piibli-tõlgitsused.
Patristiline filosoofia.
Patristiline filosoofia on filosoofia ajaloos skolastikale eelnev ajalõik, kui püüti kristliku õpetusi põhjendada varasemate filosoofide väidetega. Aleksandrialased püüdsid alates 2. sajandi lõpust tollast teadust ja kristlust kooskõlla viia. Samuti püüti dogmasid põhjendada. Paljud varased kristlikud teoloogid olid ühtlasi filosoofid.
Maavald

 
Maavald on Eesti ajalooline maakeelne nimi, mis hääbus laiemast kasutusest 19. sajandil, asendudes alamsaksa laenuga "Eesti". 
Sõna "maa" tähendab selles seoses eelõige kohalikku, maarahvale kuuluvat. Sarnaselt tähendavad maarahva või kohalikke asju: maalinn, maatõug, maausk, maakeel jpm. Maavald on siis maarahva vald ehk maarahva maa. Mõningate uurijate seisukohtade kohaselt hõlmab Maavald suuremat maa-ala kui Eesti, st sinna loetakse tihti kuuluvaks ka seto ja vadja maarahva maad .
Sõnad "Maavald", "maakeel" ja "maarahvas" olid kuni 19. sajandini üldiselt kasutusel. Näiteks Tallinnas ilmus 1856–1889 Eestimaa kubermanguvalitsuse ajaleht Ma-walla Kulutaja (Maa Walla Kuulutaja; tänapäevasesse keelde tõlgituna "Eesti Kuulutaja"), mis sisaldas ametlikke teadaandeid, määrusi jms.
Tänapäeval kasutavad seda nime taara- ja maausulised.
Nime on kasutanud Ain Kaalep artiklikogu "Maavallast ja maailmakirjandusest" (1984) pealkirjas ning Priidu Beier luulekogu "Maavalla keiser ehk Kurb klounaad" (2000) pealkirjas. 
Lisaks Maavallale on maarahva asuala nimena kasutatud ka selliseid maakeelseid nimesid nagu: Maa, Maamaa ja Maapoole. Sõna "Maapoole" on pärit Vaivarast või Ingerist, sõnaga Narva jõe lähedalt, tähendades seda maad, kus maakeelt räägitakse ja maarahvas elab.
Kalle Elleri artikkel, milles ta maarahva, maakeele ja ka Maavalla nime propageeris, on võrgus olemas. Suulises pärimuses väidetakse, et Maavalla nimi on leitud ka Oskar Kallase ühe Läti keelesaare ekspeditsiooni materjalide raamatust (keelesaari eesti filoloogide käsitluses on kolm: Leivu (Lei), Lutsi (Lut) ja Kraasna (Kra), viidatakse nagu eesti kihelkondi; Kraasna oli Pihkvamaal), kas maarahvas" (Helsingi, Soome Kirjanduse Selts 1894) või siis Lutsi maarahva muinasjuttu". Riho Grünthal oma raamatus liiviin" räägib teiste läänemeresoome etnonüümide seas ka "maa-" tüvest. 
Maamaa kohta tsiteerib Toomas Help Saareste mõistelist sõnaraamatut: "Andrus Saareste on näiteks Leivu väljarändajatelt oma mõistelises sõnaraamatus kirja pannud alljärgneva Eesti kohta käiva mõttearenduse: "Ta sõitis Lätimaa läbi ja läks Maamaa peale" (2. köide, 272. veerg)." 
Saareste sõnaraamatu otsitav register on võrgus ja teatab meile järgmist: "maarahvas" koos näidetega on esitatud artiklis Eestlased, samuti kui "maainimesed", "maalased", "maamehed", "maapoole rahvas". 
Sõna maavald pärineb uurali tüvest "*maγe, mage" (maa) ja vanaskandinaavia tüvest "vald" (jõud, võim).
1600

1600. aasta (MDC) oli 16. sajandi 100. aasta.
1630

1630. aasta (MDCXXX) oli 17. sajandi 30. aasta.
1631

1631. aasta (MDCXXXI) oli 17. sajandi 31. aasta.
1633

1633. aasta (MDCXXXIII) oli 17. sajandi 33. aasta.
1634

1634. aasta (MDCXXXIV) oli 17. sajandi 34. aasta.
1636

1636. aasta (MDCXXXVI) oli 17. sajandi 36. aasta.
1637

1637. aasta (MDCXXXVII) oli 17. sajandi 37. aasta.
1639

1639. aasta (MDCXXXIX) oli 17. sajandi 39. aasta.
Danzigi vabalinn

Danzigi vabalinn (saksa "Freie Stadt Danzig"; poola "Wolne Miasto Gdańsk") oli riik, mis eksisteeris aastatel 1920–1939.
Riik hõlmas Wisła suudmes asuva Gdański linna (saksa keeles "Danzig") ja selle lähialad, kokku 1966 km². Sellel territooriumil elas umbes 356 000 inimest.
Riik loodi Versailles' rahulepingu põhjal 10. jaanuaril 1920. Pärast Esimest maailmasõda ja Saksa Keisririigi langust taastati Preisi Kuningriik vabariikliku valitsusega kui Preisimaa Vaba Riik. Preisimaa Vaba Riik pidi loovutama peaaegu kõik Poseni ja Lääne-Preisimaa provintsi territooriumi äsjaloodud Poola riigile ja Rahvasteliidu mandaadiga Danzigi vabalinnale ning Rahvasteliidu mandaadile Memeli piirkonnas (varem Ida-Preisimaa).
2. septembril 1939 annekteeris Saksamaa Danzigi vabalinna.
Vastavalt Potsdami konverentsi otsusele jäi Teise maailmasõja järel Preisimaa kirdeosa koos Königsbergiga NSV Liidu valdusse. Danzigi vabalinna ala anti Poolale. Linna saksa elanikkond küüditati Saksamaale.
17. juunil 1947 moodustati Hamburgis Danzigi vabalinna eksiilvalitsus.
1640

1640. aasta (MDCXL) oli 17. sajandi 40. aasta.
1644

1644. aasta (MDCXLIV) oli 17. sajandi 44. aasta.
1645

1645. aasta (MDCXLV) oli 17. sajandi 45. aasta.
1646

1646. aasta (MDCXLVI) oli 17. sajandi 46. aasta.
1647

1647. aasta (MDCXLVII) oli 17. sajandi 47. aasta.
1649

1649. aasta (MDCXLIX) oli 17. sajandi 49. aasta.
1590. aastad

1590. aastad on ajavahemik 1590. aasta algusest kuni 1599. aasta lõpuni.
1587

1587. aasta (MDLXXXVII) oli 16. sajandi 87. aasta.
Kaksikmurdumine

Kaksikmurdumine on valguskiire murdumise käigus kaheks erineva kiirusega liikuvaks osaks jaotumine.
Kaksikmurdumine esineb siis, kui valgus läbib anisotroopset kristalli. Erandina ei toimu kaksikmurdumist siis, kui valgus tungib anisotroopsesse kristalli selle optilise peatelje ehk isotroopsuskoridori sihis. Isotroopsete ainete ja kuubilise süngooniaga kristallide läbimisel valgus küll murdub (kui kristalli ja seda ümbritseva keskkonna murdumisnäitaja on erinev), kuid ei jagune kaheks.
Tugev kaksikmurdumine on kaltsiidil, kahe kiire vaheline nurk on 6°16'. Hästi on see jälgitav näiteks läbi Islandi pao (hästi läbipaistev kaltsiit) kristalli kahestunud teksti või kujundeid vaadeldes. Enamiku teiste anisotroopsete kristallide kaksikmurdumisel tekkiv nurk kahe kiire vahel on alla 1°.
Kaksikmurdumise arvuline väärtus näitab valguse kiirema ja aeglasema komponendi murdumisnäitajate erinevust. Näiteks kvartsi kristallis on hariliku (nω) ja ebahariliku laine (nε) murdumisnäitajad vastavalt 1,544 ja 1,553 ning kaksikmurdumine seega 1,553–1,544 ehk umbes 0,009. Kaksikmurdumise väärtus esitatakse peaaegu alati positiivse arvuna ehk suuremast arvust lahutatakse väiksem. Sõltuvalt sellest, kas suurem murdumisnäitaja on harilikul või ebaharilikul lainel, on mineraal optiliselt negatiivne või positiivne. Seega on kvarts optiliselt positiivne ehk hariliku laine levikukiirus temas on suurem (murdumisnäitaja on väiksem). Alternatiivne ja tõenäoliselt lihtsamini meeldejääv võimalus optilise märgi määramiseks on lahutada alati ebahariliku laine murdumisnäitaja hariliku laine murdumisnäitajast (nε–nω). Vastavalt sellele, kas tulemuseks on positiivne või negatiivne arv, on ka vastav mineraal optiliselt positiivne või negatiivne.
Trofim Lõssenko

Trofim Denissovitš Lõssenko (ukraina keeles Трохим Денисович Лисенко "Trohhõm Denõssovõtš Lõssenko"; 29. september (vkj 17. september) 1898 Karlivka, Kostjatõnogradi maakond, Poltava kubermang – 20. november 1976 Moskva) oli ukraina päritolu nõukogude põllumajandusteadlane ja bioloog, lõssenkismi rajaja.
Lõssenko sai 1934 Ukraina NSV Teaduste Akadeemia ja 1939 NSV Liidu Teaduste Akadeemia akadeemikuks. NLKP-sse ta ei kuulunud. Aastal 1935 sai ta Üleliidulise Põllumajandusteaduste Akadeemia akadeemikuks. Aastatel 1938–1956 ja 1961–1962 oli ta selle akadeemia president.
Olles ideoloogiline liider bioloogias ja põllumajandusteaduses, vastandas ta enese toetatava Ivan Mitšurini vaadetele toetuva mitšuurinliku bioloogia "reaktsioonilisele idealistlikule" "veismannismile-mendelismile-morganismile", mida esindasid August Weismann, Gregor Mendel ja Thomas Hunt Morgan.
Agronoomina pakkus Lõssenko välja ja propageeris uusi agrotehnilisi võtteid: jaroviseerimise ehk taimede harjutamise külmaga, puuvillapõõsaste kärpimise ning suvise ja ruutpesiti kartulipaneku.
Suuremat osa tema leiutatud meetodeid kritiseerisid Pjotr Konstantinov, Aleksandr Ljubištšev, Pjotr Lissitsõn jt veel enne nende laialdast juurutamist nõukogude põllumajandusse. Näidates Lõssenko teooria ja metoodika üldisi puudujääke, süüdistasid tema teaduslikud oponendid teda irdumises ülemaailmsest teadusest ja põllumajanduslikust praktikast.
Lõssenko pooldas Olga Lepešinskaja teooriat rakkude moodustumise kohta struktuuritust "elusainest", mis hiljem tunnistati ebateaduslikuks.
Lõssenkoga seostatakse kampaaniat, millega kiusati taga geneetikuid, samuti tema oponente, kes ei tunnustanud mitšurinlikku bioloogiat.
Lõssenko pälvis 8 Lenini ordenit, 3 Stalini preemiat (1941, 1943 ja 1949) ning Ukraina NSV Tööpunalipu ordeni. Ta oli sotsialistliku töö kangelane.
Pärast Nikita Hruštšovi tagandamist NSV Liidu juhi kohalt 1965 vabastati ka Lõssenko NSV Liidu Teaduste Akadeemia Geneetika Instituudi direktori kohalt. Alates 1966. aastast kuni surmani töötas ta NSV Liidu Teaduste Akadeemia teadusliku uurimise katsebaasi Gorki Leninskije laborijuhatajana.
John Wyndhami romaanis "Trifiidide päev" on Lõssenkot mainitud trifiidide aretajana.
Rabakivi

Rabakivi ehk rabakivigraniit on A-tüüpi graniit, mida iseloomustab rabakivistruktuuri esinemine (vähemalt suuremates batoliitides).
Rabakivide tüüpala ehk nn "locus classicus", kus neid esimest korda teaduslikult kirjeldati, on Kagu-Soome, kus paljandub Viiburi rabakiviplutoon. Rabakivid ei ole siiski ainult Soomele omane nähtus. Neid esineb USA-s, Brasiilias, Antarktises, Austraalias, Hiinas, Venemaal, Sudaanis jne ehk kõigil mandreil. Ka Eesti aluskorras on mitmeid rabakiviintrusioone (Neeme, Riia, Ereda, Märjamaa, Naissaare ja Taebla intrusioonid). 
Rabakivi (soome "rapakivi") nimetus tuleneb kivimi rabedusest ja tavalise graniidiga võrreldes suhteliselt kergest murendatavusest. 
Tüüpiline Viiburi plutooni rabakivi sisaldab roosakaid ortoklassi ovoide, mis on ümbritsetud plagioklassist äärisega. Sellist rabakivi nimetatakse ka viiburgiidiks. Kõik rabakivid sellist struktuuri ei oma, kuid definitsiooni järgi peaksid vähemalt suuremad rabakiviintrusioonid sellise struktuuriga kivimeid sisaldama.
Termini "rabakivi" tõi geoloogilisse kirjandusse soome geoloog Jakob J. Sederholm.
Rabakivi erimit, mis sisaldab ortoklassi ovoide, mis ei ole ümbritsetud plagioklassist äärisega, nimetatakse piiterliidiks (Piiterlahti järgi). 
Peale aluskorras paiknevate rabakiviintrusioonide leidub rabakive Eestis veel rändkividena. Rabakivi ongi Eesti rändrahnude seas levinuimaks kivimtüübiks. 
Läänemere rabakiviformatsioon.
Läänemere ümbruse rabakiviintrusioonid on tekkinud 1,47...1,67 miljardit aastat tagasi ehk Proterosoikumis. Tekkelt on nad anorogeensed (A-tüüpi) graniidid ehk ei ole seotud mäetekkeprotsessidega, vaid pigem riftistumise ja maakoores valitsenud venituspingetega. Läänemere ümbruse rabakiviintrusioone ja nendega seotud samal ajal tekkinud kivimeid nimetatakse rabakivi- või rabakivi-anortosiitseks formatsiooniks. Peale rabakivide sisaldab see formatsioon veel aluselisi kivimeid – gabrot, basalti, anortosiiti jms. Rabakiviintrusioonide ehk vedelate magmakehade aeglane ülespoole liikumine tekitas maakoores venituspingeid, mille tagajärjel moodustusid rebendlõhed, kuhu tungis basaltne magma, mis daikidena tardus. Näiteks Häme daikiparv Soomes, mis on seotud Ahvenisto plutooniga. Et rabakiviformatsioon koosneb peamiselt kahest erinevast magmatüübist – happelisest ja aluselisest (keskmise koostisega kivimid on harvad), siis nimetatakse vastavat formatsiooni bimodaalseks. Valdavalt on teada süvakivimeid või soonkivimeid. Rabakiviformatsiooni vulkaanilisi kivimeid esineb näiteks Suursaarel ja Undva aluskorras.
Punkfilmide loend

"Siin on loetletud filme ja seriaale, mille teemaks on punkliikumine või mis on oma suunitluselt lähedased punkliikumisele.
Ptigmatiit

Ptigmatiit (kreeka sõnast "ptigma" 'kurd') on migmatiidi kurrutatud erim.
Ptigmatiit koosneb leukokraatsest ehk heledast graniitse koostisega usjalt vonklevaist soontest, mis on ümbritsetud melanokraatsest ehk tumedamast moondekivimist. Heledaid graniitseid sooni nimetatakse leukosoomideks, tumedamat osa tuntakse melanosoomina.
Ptigmatiidid on tekkinud sügaval maapõues kõrge rõhu ja temperatuuri tingimustes. Heledamad sooned on tekkinud tõenäoliselt magma aeglasel tardumisel ja kivimite kurrutusel pärast selle sissetungi moondekivimitesse. Sooned võisid tekkida ka ilma magma sissetungita ehk kivimi osalise ülessulamise käigus.
Ptigmatiite leidub Eestis rändkividena ja aluskorras.
Seiklusjutte maalt ja merelt

"Seiklusjutte maalt ja merelt" on Eesti Riikliku Kirjastuse aastatel 1955–1962 avaldatud seiklus- ja ulmeromaanide sari keskmisele ja vanemale koolieale.
Kokku ilmus sarjas 55 välisautorite teost. Paljud ilmunud raamatutest olid eestikeelsed esmatrükid ning suurest osast neist avaldati hiljem kordustrükid. Tegemist on eranditult tõlketeostega, mis olid varem Moskvas vene keeles ilmunud, seetõttu tsensuuriga probleeme polnud. Sarja kvaliteeti tõstavad raamatute illustratsioonid, mille autorid on Eesti kunstnikud Richard Kaljo, Henn Rooneem, Olev Soans, Hugo Mitt, Henno Arrak, Allex Kütt jt. 
Raamatud trükiti peamiselt trükikojas Ühiselu, mõned teosed ka trükikodades Kommunist (6 teost), Punane Täht (2 teost) ning Hans Heidemanni nimelises trükikojas Tartus (1 teos).
Trükiarvud olid üsna suured, harilikult 30 000 – 40 000. Väikseimate trükiarvudega on raamatud "Oikumeeni äärel" (15 000), "Saladuslik saar", "Maadeuurija ning meresõitja kaptenleitnant Golovnini elu ja ebatavalised seiklused", "Tom Sawyeri seiklused. Huckleberry Finni seiklused" (20 000) ning "Sannikovi maa" (25 000).
2004. aastal alustas Eesti Ekspressi Kirjastus sarja raamatute originaalkujundusega kordustrükkide avaldamist.
Sint Maarteni küla

Sint Maarten on küla Hollandis Põhja-Hollandi provintsis Harenkarspeli vallas.
1990. aastani moodustas küla valla.
2001 oli Sint Maartenis 796 elanikku. Hoonestatud ala oli 0,20 km² ja see hõlmas 315 ehitist. Statistilise ala Sint Maarten, mis hõlmab ka küla perifeersed osad ja ümbritseva maapiirkonna, elanike arv on umbes 940.
Saint-Martin

Saint-Martini territoriaalühendus (prantsuse keeles: "Collectivité de Saint-Martin") on Prantsusmaa meretagune territoriaalühendus, mis asub Saint-Martini saare põhjaosas. Saare lõunapool kuulub Madalmaade Kuningriigile.
Haldus.
Prantsusmaa ja Holland sõlmisid kokkuleppe jagada omavahel saar 11. novembril 1648.
2003. aastal eraldus Saint-Martin Guadeloupe'ist, moodustades eraldi Prantsusmaa territoriaalühenduse. Prantsusmaa parlament kinnitas selle 2007. aastal.
Saint-Martin kuulub Euroopa Liitu ja on selle läänepoolseim ala.
Halduskeskus on Marigot.
Juulirevolutsioon

Juulirevolutsioon ehk 1830. aasta Prantsuse revolutsioon (prantsuse keeles "Trois Glorieuses" – 'kolm hiilgavat [päeva]') oli 27.–29. juulil 1830 Prantsusmaal toimunud ülestõus, millega kukutati Bourboni dünastiast kuningas Charles X ning troonile pääses tema kauge sugulane, Orléansi hertsog Louis-Philippe (kuningana Louis-Philippe I).
Revolutsiooni ajendiks olid 25. juulil 1830 välja antud juuliordonnantsid, millega Charles X saatis laiali äsja valitud Saadikutekoja, piiras valimisõigust, keelates kodanlastel kandideerida parlamenti, vähendas saadikute arvu ja piiras ajakirjandusvabadust, kehtestades eeltsensuuri.
27. juulil algas Pariisis ülestõus, mis lõppes 29. juulil võiduga. Võimule tuli ajutine valitsus eesotsas pankur Jacques Laffitte'i ja markiis Gilbert du Motier de La Fayette'iga.
Charles X loobus 2. augustil troonist koos oma vanema poja Louis Antoine'iga. Kuningapere ainus elusolev meessoost liige peale nende oli Charlesi noorema poja Charles Ferdinandi kümneaastane poeg Henri, keda aga peeti liiga nooreks, et trooni talle anda. Orléansi hertsog Louis-Philippe kuulutati 31. juulil asevalitsejaks ja 7. augustil kuningaks. Ta nõustus valitsema konstitutsioonilise monarhina. Eksiilis hakkas Louis aga nimetama ennast õigusjärgseks Prantsuse kuningaks Louis XIX-ks ja pidas end selleks surmani 1844. aastal. Seejärel pidas tema vennapoeg Henri end õigusjärgseks Prantsuse kuningaks Henri V-ks kuni oma surmani 1883. aastal. Henril polnud lapsi ja nii suri Bourbonide dünastia Prantsusmaal välja.
9. augustil 1830 kehtestati uus, 1814. aasta omast liberaalsem põhiseadus. Algas juulimonarhia.
Juulirevolutsioon innustas põhjanaabreid belglasi Belgia revolutsioonile, mille tulemusel Belgia iseseisvus Hollandi võimu alt. Peale selle korraldati ebaõnnestunud ülestõus Itaalias ja Poolas.
Juulimonarhia ei osutunud prantslaste seas populaarseks ja 1848. aasta revolutsiooniga see lõpetati. Louis-Philippe kukutati ja ta jäigi viimaseks Prantsuse kuningaks. Prantsusmaal kehtestati Teine vabariik.
Juulirevolutsioon inspireeris Eugène Delacroix'd looma tuntud maali "Vabadus viib rahva barrikaadidele".
Sint Eustatius

Sint-Eustatius on saar Kariibi meres Väikeste Antillide saarestiku põhjaosas. 
Saar oli 2010. aastani osa Hollandi Antillidest. Pärast seda moodustab saar Hollandi eriomavalitsuse ("bijzondere gemeente") Kariibi Madalmaades.
Laiemalt kasutatakse "St. Eustatius" nimevormi.
Kohalikus ja mitteametlikus kõnepruugis kasutatakse saare kohta ka nimesid "Statia" [s'tašia] ja "Statius".
Saare pindala on 21 km² ja elanike arv oli 2010. aasta seisuga 2900.
Saarel on alates 1. jaanuarist 2011 käibel USA dollar.
Läheduses paiknevad saared on St. Kitts, Saba, Saint-Martini saar, Saint-Barthélemy.
Saare reljeef on sadulakujuline. Saare kaguosas asub kustunud vulkaan The Quill (kõrgeim tipp Mazinga on 602 meetri kõrgusel) ja loodes madalamad paarismäed Signal Hill ja Boven ("jäänused" kunagisest vulkaanist). Nende vahel on tasandik, kus elab enamik saare elanikest. Suurem osa neist elab saare ainsas linnas Oranjestadis.
Usutunnistus

Usutunnistus (ladina keeles "confessio" ("fidei") '(usu)tunnistus') ehk kreedo (ladina sõnast "credo" 'usun') on kokkuvõtlik uskumuste loetelu, mida iga usklik peab antud religioonis uskuma. 
Judaism.
Ainujumala põhivormel on š´ma (šema): Viies Moosese raamat (5Ms) 6:4(-9) "Jahve, meie Jumal Jahve, on ainus".
Kristlus.
Kristluses on käibel mitmeid usutunnistusi. 
Mina usun ühteainsasse Jumalasse, kõigeväelisse Isasse, taeva ja maa, kõige nähtava ja nähtamatu Loojasse. Ja ühteainsasse Issandasse Jeesusesse Kristusesse, Jumala ainusündinud Pojasse, kes Isast on sündinud enne kõiki aegu, Jumal Jumalast, valgus valgusest, tõeline Jumal tõelisest Jumalast, sündinud, mitte loodud, olemuselt ühtne Isaga, kelle läbi kõik on loodud; kes on meie, inimeste pärast ning meie õndsuseks alla tulnud taevast ning lihaks saanud Püha Vaimu läbi neitsist Maarjast ja inimeseks saanud, Pontius Pilaatuse ajal ka meie eest risti löödud, kannatanud ja maha maetud ning kolmandal päeval üles tõusnud pühade kirjade järgi ja üles läinud taeva, istub Isa paremal käel ja tuleb taas kirkuses kohut mõistma elavate ja surnute üle; Tema riigile ei tule otsa. Mina usun Pühasse Vaimusse, Issandasse ja Elavakstegijasse, kes lähtub Isast , keda Isa ja Pojaga üheskoos kummardatakse ja austatakse; kes on rääkinud prohvetite kaudu. Mina usun ühtainust püha, katoliiklikku ja apostellikku kirikut, tunnistan ühtainust ristimist pattude andeksandmiseks ja ootan surnute ülestõusmist ning tulevase ajastu elu.
Mina usun Jumalasse, kõigeväelisse Isasse, taeva ja maa Loojasse. Ja Jeesusesse Kristusesse, Tema ainsasse Pojasse, meie Issandasse, kes on saadud Pühast Vaimust, ilmale tulnud neitsi Maarjast, kannatanud Pontius Pilaatuse all, risti löödud, surnud ja maha maetud, alla läinud surmavalda, kolmandal päeval üles tõusnud surnuist, üles läinud taeva, istub Jumala, oma kõigeväelise Isa paremal käel, sealt Tema tuleb kohut mõistma elavate ja surnute üle. Mina usun Pühasse Vaimusse, üht püha kristlikku kirikut, pühade osadust, pattude andeksandmist, ihu ülestõusmist ja igavest elu.
Nikaia-Konstantinoopoli usutunnistus võeti kasutusele läänekiriku missaliturgias 1014. aastal Roomas.
Islam.
Islami usutunnistus "shahādah" araabia keeles:
لا إلاه إلا الله ومحمد رسول الله
Ladina tähtedega (hääldus):
"Lā 'ilāha 'illā llāh wa Muhammadun rasūlu llāh."
Eesti keeles:
Ei ole jumalat peale Jumala ja Muḩammad on Jumala prohvet.
Laskesuusatamine 1984. aasta taliolümpiamängudel

Laskesuusatamisvõistlused 1984. aasta taliolümpiamängudel toimusid 11.–17. veebruarini Igmanis Veliko Poljes. 
Eirik Kvalfoss ja Peter Angerer võtsid mõlemad kolm medalit, võites igal alal ühe.
Tulemused.
Mehed.
10 km sprint.
Kuupäev: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 64 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 25
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1980: Frank Ullrich
20 km.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 63 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 25
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1980: Anatoli Aljabjev
4 x 7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 17. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 17 võistkonda
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1980: &lt;br&gt; Vladimir Alikin, &lt;br&gt;Aleksandr Tihhonov, &lt;br&gt;Vladimir Barnasjov, &lt;br&gt;Anatoli Aljabjev
Ave Maria

"Ave Maria" on kristluses traditsiooniline palve neitsi Maarja poole. 
Allikad.
Uue Testamendi Luuka evangeeliumis külastab Maarjat ingel Gabriel, öeldes: „Rõõmusta, sa armuleidnu! Issand on sinuga!” Seejärel külastab Maarja oma sugulast Eliisabetti, kes on samuti lapseootel ning Eliisabett tervitab teda, öeldes: „Õnnistatud oled sina naiste seas ja õnnistatud on sinu ihu vili!"
Tekstid.
Ladina keeles.
Ave Maria, gratia plena,
&lt;br&gt;Dominus tecum,
&lt;br&gt;benedicta tu in mulieribus,
&lt;br&gt;et benedictus fructus ventris tui Iesus.
&lt;br&gt;Sancta Maria mater Dei,
&lt;br&gt;ora pro nobis peccatoribus, nunc, et in hora mortis nostrae.
&lt;br&gt;Amen.
Eesti keeles.
Ole tervitatud, Maarja, täis armu,
&lt;br&gt;Issand on sinuga;
&lt;br&gt;õnnistatud oled sa naiste seas
&lt;br&gt;ja õnnistatud on sinu ihu vili Jeesus.
&lt;br&gt;Püha Maarja, Jumalaema,
&lt;br&gt;palu meie, patuste eest, nüüd ja meie surmatunnil.
&lt;br&gt;Aamen.
Kirikuslaavi keeles.
Бо­го­ро́­ди­це Де́­во, ра́­дуй­ся, бла­го­да́т­ная Ма­ри́е, Гос­по́дь с То­бо́ю, Благослове́нна Ты в же­на́х и бла­го­сло­ве́н Плод чре́­ва Тво­его́, я́ко Спа́­са родила́ еси́ душ на́­ших.
"Bogoróditse Djévo, ráduisja, blagodátnaja Maríje, Gospód s Tobóju, Blagoslovjénna Tõ v ženáhh i blagoslovjén Plod tšrjéva Tvojegó, jáko Spássa rodilá jesí duš nášihh."
Muusikalised seaded.
"Ave Maria" palve ladinakeelsele tekstile on muusikat kirjutanud paljud heliloojad. 
Üks tuntumaid on Franz Schuberti "Ave Maria" aastast 1825 (D839, op 52 nr 6), algse pealkirjaga "Ellens dritter Gesang", mis oli üks Walter Scotti poeemi "The Lady of the Lake" saksakeelsele tõlkele loodud seitsmest laulust. See ei põhinenud traditsioonilisel palve tekstil, ehkki algas sõnadega "Ave Maria". Tänapäeval esitatakse seda tavaliselt ladinakeelse palve tekstiga. 
Charles Gounod' "Ave Maria" aastast 1859 lisas Johann Sebastian Bachi esimesele prelüüdile "Hästitempereeritud klaviiri" esimesest osast ladinakeelse palve teksti ja meloodia. 
Antonín Dvořáki versioon pärineb aastast 1877. 
Giuseppe Verdi "Ave Maria" pärineb tema 1887. aasta ooperist "Othello". 
"Ave Maria" palve ladinakeelsele tekstile on kirjutanud muusikat ka Mozart, Liszt, Saint-Saëns, Rossini, Brahms, Stravinski, Hugo Gyldmark ja paljud teised.
Kirikuslaavikeelsele tekstile "Богородице Дево" ("Bogoroditse Djevo;" 'Jumalasünnitaja neitsi') on loonud muusika näiteks Sergei Rahmaninov, Igor Stravinski, Dmitri Bortnjanski ja Arvo Pärt.
Ime

"Gavin O'Connori filmi kohta vaata artiklit Ime (film 2004)."
Ime on üleloomulik ja ebaharilik sündmus. 
Paljudes religioonides tõlgendatakse imet mõne jumala, pühaku või muu üleloomuliku olendi tegevusena, mis võib kinnitada palvete kuuldavõtmist vms kontakti kõrgemate vaimsete jõududega.
Imedeks nimetatakse kõnekeeles tihtipeale ka nähtusi, mis on vastuolus meie (füüsikalise) maailmapildiga (nt levitatsioon) või äärmiselt ebatõenäolised, kuid soodsad (nt loteriivõit).
Turuhhan

Turuhhan (vene "Турухан") on jõgi Aasias Siberis. Voolab Lääne-Siberi tasandikul, ülemjooksul lõunasse, alamjooksul itta. Suubub vasakult Jenisseisse. Jõe pikkus on 639 km. Oktoobrist maini on jääs. Laevatatav 270 kilomeetrini suudmest.
Suur Liivakõrb

Suur Liivakõrb (inglise "Great Sandy Desert") on kõrb Austraalias. Piirneb lõunas Gibsoni kõrbega, loodes India ookeaniga ja kirdes Kimberley lavamaaga.
Hawaii saar

Hawaii (varasem eestikeelne nimi "Havai"; ingl ja havai "Hawaiʻi", inglise kõnekeeles "Big Island") on kagupoolseim ja suurim saar Hawaii saarestikus. Saar kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Saare pindala on 10 400 km2, mis moodustab 63% Hawaii osariigi territooriumist. Saare enda pikkus põhjast lõunasse on peaaegu 153 km ning laius läänest itta 128 km. Hawaii rannajoon on 428 kilomeetrit pikk.
Saare idapoolseim punkt on Kumukahi neem. Saare lõunapoolseim punkt Ka Lae on ühtlasi USA lõunapoolseim ning seda kutsutakse seetõttu ka South Pointiks. Põhjas tipneb saar Upolu neemega ja läänes Keahole'i neemega.
Loodus.
Vulkaanid.
Hawaii saar on teistest Hawaii saarestiku saartest noorem. Mägine saar on kujunenud viie kilpvulkaani liitumisel. Neist kirdepoolseim ja vanim Kohala on kustunud. Mauna Kea, Hualālai ja Mauna Loa on uinunud vulkaanid. Viiest vulkaanist noorim Kīlauea on tegevvulkaan.
Enamik saarest koosneb kahe saare keskossa jääva vulkaanihiiglase, Mauna Kea ja Mauna Loa laavaväljadest. Mauna Loa laavavool ähvardas veel 1984. aastal saare idarannikult pühkida rohelusse uppuva väikelinna Hilo.
Pinnamood ja jõed.
Suurest kõrgusest hoolimata on saare pinnamood vähe liigestatud ja valdavad on lauged nõlvad. Põhjuseks on see, et vedel basaltlaava voolas mööda laugeid nõlvu alla ja moodustas tardudes laugete nõlvadega kilpvulkaani. Ka on tardunud basalt praguline, mistõttu vihmavesi ei moodusta suurtel aladel jõgesid ega uurista orge, vaid voolab kaljupragudesse. Erandiks on Kohala vulkaani idanõlv, mis on liigestatud orgudega ja ranniku lähedal pankadega. Saare tuntuim kosk on Akaka kosk.
Kona rannik vajub ühe sentimeetri võrra kümne aasta jooksul. Siiani aktiivse vulkaanilise tegevusega Kīlauea vulkaanist voolab pidevalt laavat välja ning sellest tekib maismaad juurde. Hawaii on ainus USA osariik, kus tekib territooriumi juurde.
Taimkate.
Hawaiil asub USA ainus ja viimane troopilise madalmaa vihmamets Wao Kele 'O Puna.
Majandus.
Hawaii on ainus USA osariik, kus kasvatatakse kohvi. Maailmakuulsat Kona kohviuba kasvatatakse Hualālai edelanõlval.
Lovi

Lovi (Uku Masingul "lõvi") on šamanistlikes praktikates kasutatav muutunud teadvusseisund.
Šamanistliku kirjelduse järgi on loves olija hing kehast lahkunud, mis võimaldab sel liikuda tavaseisundis ligipääsmatute maailmaosade vahel ning suhelda vaimude jts. üleloomulike olenditega. Lovesse langemisel kasutatakse keskendumise abivahenditena tihti aromaatseid ja joovastavaid aineid ja taimi, tantsu ning (tugevarütmilist) muusikat.
1580. aastad

1580. aastad on ajavahemik 1580. aasta algusest kuni 1589. aasta lõpuni.
1593

1593. aasta (MDXCIII) oli 16. sajandi 93. aasta.
1592

1592. aasta (MDXCII) oli 16. sajandi 92. aasta.
1591

1591. aasta (MDXCI) oli 16. sajandi 91. aasta.
1590

1590. aasta (MDXC) oli 16. sajandi 90. aasta.
1595

1595. aasta (MDXCV) oli 16. sajandi 95. aasta.
1596

1596. aasta (MDXCVI) oli 16. sajandi 96. aasta.
1597

1597. aasta (MDXCVII) oli 16. sajandi 97. aasta.
1598

1598. aasta (MDXCVIII) oli 16. sajandi 98. aasta.
1599

1599. aasta (MDXCIX) oli 16. sajandi 99. aasta.
Credo

Credo ("usun") on ladinakeelse kristliku usutunnistuse esimene sõna ("Credo in unum Deum..."). Seepärast kasutatakse seda tihti ka usutunnistuse sünonüümina. Sageli on see sõna kasutusel ka usu või veendumuse kohta üldisemalt, millest on tulenenud eestikeelne võõrsõna "kreedo".
Tulenevalt credo kasutusest usutunnistuse alguses nimetatakse Credo 'ks missa osa. Seetõttu on see ka paljude heliteoste või nende osade nimeks.
Ajalugu.
Pärast Nikaia usutunnistuse sõnastamist kasutati seda liturgiliselt algselt ristimisel, mistõttu algab ainsuses: "mina usun," mitte "me usume." Järk-järgult inkorporeeriti tekst liturgiatesse, esialgu idas ja Hispaanias, hiljem ka põhja pool, kuuendast üheksanda sajandini. 1014. aastal tunnistas Rooma kirik seda teenistuse täieõigusliku osana.
Ilmselt seetõttu, et see võeti hilja vastu, samuti ka teksti pikkuse tõttu (ordinaariumi pikim), on sellele võrdlemisi vähe retsitatiivseid seadeid. Seda, millele Liber Usualis viitab kui "Credo I", peeti ilmselt laialt ainsaks autentseks "credo"ks ning on see ordinaariumi osa, mida kõige tugevamalt seoti kindla meloodiaga. Liber Usualis sisaldab vaid kaks muud seadet, millele viidatakse kui "Credo V" ja "Credo VI," mida on palju vähem kui teisi ordinaariumi seadeid.
"Credo" muusikalistes seadetes, sarnaselt "Gloria"ga, laulab esimese rea ("Credo in unum Deum") kas preester ise või solist ning koor või kogudus ühineb alates teisest reast. See traditsioon kujunes keskaja ja renessansi jooksul, ning seda järgitakse ka uuemates seadetes, näiteks Stravinski missas. Klassikalise ja romantilise perioodi missades on esimene rida enamasti tervele koorile seatud.
Credo I meloodia ilmub esmalt 11. sajandi käsikirjades, kuid arvatakse, et see on palju vanem ning võimalik, et kreeka päritolu. See on peaaegu täielikult süllaabiline, arvatavasti teksti pikkuse tõttu, ning koosneb suurel määral meloodiliste vormelite kordamisest.
Materialism

Materialism on filosoofiasuund, mis peab esmaseks ainet. Tegelik maailm, objektiivne reaalsus (aine ehk mateeria) on põhiline ja teadvus tuleneb ainest. Materialistlikud õpetused peavad maailma olemuselt aineliseks.
Materialismile vastandlik filosoofiasuund on idealism, mis peab esmaseks teadvust. Marksistliku käsitluse kohaselt on materialismi ja idealismi vastuolu olnud põhiline kogu filosoofia ajaloo vältel.
Materialism on vastuolus idealismiga, sest materialism eitab maailma loomist ja hinge surematust. Materialismi üks tänapäeval levinumaid vorme on dialektiline ja ajalooline materialism, mille lõid Karl Marx ja Friedrich Engels. Dialektiline ja ajalooline materialism seletab looduse ja ühiskonna nähtusi teaduse saavutuste alusel. Materialismi ajaloos on tähtsal kohal antiikkreeka atomistika rajajad Leukippos ja Demokritos. 
Materialismi ja idealismi vastandamine on levinud ka vaimufilosoofias, kus üks olulisemaid küsimusi on vaimse ja materiaalse vaheline seos ning nende ontoloogiline staatus.
Kongregatsioon

Kongregatsioon on katoliiklusest pärinev mõiste, mis tähendab religioosset liitu või ühendust.
Katoliiklus.
Katoliku kiriku kanoonilise õiguse kohaselt on kongregatsioon vaimulike ühendus, mille liikmed (preestrid, vennad, õed) annavad niinimetatud lihtsad tõotused. Tegu on lihtsustatud variandiga orduliikmete antavatest pühalikest tõotustest, milles nad lubavad olla vaesed, kasinad ja kuulekad.
Enamik pärast 16. sajandit katoliku kirikus asutatud vaimulike ühendusi on kanoonilise õiguse järgi just kongregatsioonid, mitte ordud.
Katoliiklikus kontekstis võib kongregatsioon tähendada ka kloostrite liitu. Sellises tähenduses on see sõna näiteks kasutusel Püha Benedictuse Ordus, mis koosneb peamiselt geograafilistel põhimõtetel välja kujunenud kongregatsioonidest ehk kloostriliitudest.
Samuti nimetatakse kongregatsioonideks Rooma kuuria allüksusi. Tänapäeval eksisteerib üheksa kongregatsiooni: usudoktriini, idakirikute, jumalateenistuse, piiskoppide, katoliikliku hariduse, pühakuks kuulutamise, vaimulikkonna, evangelisatsiooni ning pühitsetud elu institutsioonide kongregatsioon.
Muud usundid.
Kongregatsioon võib ka muudes usundites tähendada vaimset liitu või ühendust, õpetusliini, koolkonda, vennaskonda vmt.
Õnnistus

Õnnistus (õnnistamine) on tavatähenduses kellelegi või millelegi õnne soovimine, millegi heakskiitmine. 
Õnnistamine kristlikus tähenduses erineb selle sõna tavakasutusest. Üldiselt õnnistatakse asju, kive, mälestusmärke, hooneid, maad, jne. Sõna kasutamine inimese kohta tähistab lootust Jumala väe edasikandumiseks õnnistajalt õnnistatule. See on õnnistamisel seotud sisetundega ja erineb pühitsusest, mille käigus muutub inimese amet ja staatus ühiskonnas. Õnnistuse saab ära võtta, tühistada; pühitsus on jääv.
Mäesuusatamine 1984. aasta taliolümpiamängudel

Mäesuusatamisvõistlused 1984. aasta taliolümpiamängudel peeti 14.–19. veebruaril. Mehed sõitsid Bjelašnicas ja naised Jahorinas.
Mehed.
Kiirlaskumine.
16. veebruar, 61 võistlejat
Suurslaalom.
14. veebruar, 108 võistlejat
Slaalom.
19. veebruar, 101 võistlejat
Naised.
Kiirlaskumine.
16. veebruar, 32 võistlejat
Suurslaalom.
17. veebruar, 54 võistlejat
Slaalom.
17. veebruar, 45 võistlejat
Louis VII

Louis VII Noorem (prantsuse keeles "Louis VII le Jeune"; 1120 – 18. september 1180 Pariis) oli Kapetingide dünastiasse kuuluv Prantsusmaa kuningas 1137. aastast surmani.
Louis VII jätkas isa, Prantsusmaa kuninga (1108–1137) Louis VI alustatud kuninglike domeenide laiendamist ning liitis Prantsusmaa keskmes asuva Bourges ja Sensi. 
Pärast tema abiellumist Akvitaania Eleanoriga liideti aladega ka Akvitaania hertsogkond, mis aga kaotati pärast lahutust Eleanorist 1152. aastal.
Teine ristisõda.
1147. aastal asus Louis VII St. Denis'st suure sõjaväega (umbes 100 000 meest) Teise ristisõtta (1147–1149). Antiookias palus Raymond Louis VII aidata vallutada muslimite käes olevat Edessa linna, Louis loobus Edessa vallutamisest ja asus (Damaskust ründama. Louis' ristisõdijad taandusid pärast suuri kaotusi ning hiljem paljud ellujäänud sõjamehed deserteerusid. Aastal 1149 suundus Louis VII löödult Pariisi. 
Isiklikku.
1137. aastal abiellus Louis VII Akvitaania Eleanoriga.
Louis' ja Akvitaania Eleanori lapsed.
1154. aastal abiellus Louis VII Kastiilia Constance'iga, Kastiilia ja Leóni kuninga Alfonso II tütrega.
Louis' ja Kastiilia Constance'i lapsed.
1160. aastal abiellus Louis VII Champagne'i Adèle'iga, Champagne'i krahvi Theobald II tütrega.
Nicholas Liverpool

Nicholas Joseph Orville Liverpool (9. september 1934 – 1. juuni 2015) oli Dominica president 2. oktoobrist 2003 kuni 17. septembrini 2012.
Ta töötas pikka aega kohtuniku ja advokaadina. Aastatel 1993–1995 oli ta Ida-Kariibi Kohtu ülemkohtunik.
Muḩammad Najīb

Kindral Muḩammad Najīb [mu'hammad nadž'iib] (kohalik hääldus [nag'iib]) (محمد نجيب; levinud nimekuju Muhammad Naguib; 20. veebruar 1901 Hartum, Sudaan – 28. august 1984 Kairo, Egiptus) oli Egiptuse esimene president.
Najīb kuulus alates 1949. aastast vabade ohvitseride liikumisse, mis viis läbi 1952. aasta Egiptuse revolutsiooni. Pärast kuningas Fārūq I kukutamist 23. juulil 1952 sai temast Juhtiva Revolutsiooninõukogu esimees. 17. septembril 1952 nimetati ta ka peaministriks.
18. juunil 1953 kuulutas Najīb monarhia likvideerituks – troonilt tõugati pärast isa Fārūq I kukutamist nominaalselt kuningaks kroonitud sülelaps Fu'ād II ja välja kuulutati Egiptuse Vabariik. Kindral Najībist sai selle esimene president. Peatselt puhkes võimuvõitlus tema ja revolutsiooni teise liidri, noore koloneli Jamāl ‘Abd an-Nāşiri vahel, mis viis Najībi tagandamiseni veebruaris 1954. Rahva survel ennistati Najīb küll kaks päeva hiljem ametisse, kuid tema roll riigipeana oli üha tseremoniaalsem ja novembris 1954 astus ta ametist tagasi, loovutades nii tegeliku kui tseremoniaalse võimu kolonel an-Nāşirile.
Kiiruisutamine 1984. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1984. aasta taliolümpiamängudel peeti 9.–18. veebruaril Sarajevos Zetra jäähallis.
Mehed.
500 m.
10. veebruar, 42 võistlejat
1000 m.
 
&lt;br&gt;Kuupäev: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 43 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 20
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.12,58 Pavel Pegov , 25. märts 1983, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.15,18 Eric Heiden , 19. veebruar 1980, Lake Placid
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1980: 1.15,18 Eric Heiden 
1500 m.
16. veebruar, 40 võistlejat
5000 m.
12. veebruar, 42 võistlejat
10 000 m.
18. veebruar, 32 võistlejat
Naised.
500 m.
10. veebruar, 33 võistlejat
1000 m.
13. veebruar, 38 võistlejat
1500 m.
9. veebruar, 32 võistlejat
3000 m.
15. veebruar, 26 võistlejat
1570. aastad

1570. aastad on ajavahemik 1570. aasta algusest kuni 1579. aasta lõpuni.
1570

1570. aasta (MDLXX) oli 16. sajandi 70. aasta.
1572

1572. aasta (MDLXXII) oli 16. sajandi 72. aasta.
1573

1573. aasta (MDLXXIII) oli 16. sajandi 73. aasta.
1574

1574. aasta (MDLXXIV) oli 16. sajandi 74. aasta.
1575

1575. aasta (MDLXXV) oli 16. sajandi 75. aasta.
1576

1576. aasta (MDLXXVI) oli 16. sajandi 76. aasta.
1578

1578. aasta (MDLXXVIII) oli 16. sajandi 78. aasta.
1579

1579. aasta (MDLXXIX) oli 16. sajandi 79. aasta.
1580

1580. aasta (MDLXXX) oli 16. sajandi 80. aasta.
1581

1581. aasta (MDLXXXI) oli 16. sajandi 81. aasta.
1582

1582. aasta (MDLXXXII) oli 16. sajandi 82. aasta.
1584

1584. aasta (MDLXXXIV) oli 16. sajandi 84. aasta.
1586

1586. aasta (MDLXXXVI) oli 16. sajandi 86. aasta.
1588

1588. aasta (MDLXXXVIII) oli 16. sajandi 88. aasta.
Tuff

Tuff on püroklastiline kivim, mille koostisest üle 90% moodustavad püroklastilised osakesed.
Tuff tekib vulkaanipursete käigus vulkaanist väljapaisatud purdse ehk püroklastilise materjali kivistumisel.
Tuff võib olla mitmesuguse värvusega. Näiteks punakas, hall, kollakas, rohekas või pruun. Tufi moodustavad püroklastilised osakesed on üldiselt teravanurksed. Purdosakeste suurus varieerub millimeetri murdosadest kuni mitme millimeetrini. 
Tuff koosneb laava purustatud ja pihustatud tükkidest, milleks on vulkaanilise klaasi (obsidiaan), mineraalide või purskekivimite tükid, mis võivad esineda ka ühes kivimis koos. Püroklastilise materjali koostis sõltub teda moodustanud magma koostisest. Eristatakse lipariitseid, andesiitseid, basaltseid jne tuffe.
Oluliseks koostisosaks on tsement, milleks on tavaliselt peeneteralisem püroklastiline materjal või isegi laava, näiteks tufflaavas. 
Teised püroklastilised kivimid on tufiidid, mille purdmaterjali sisaldus on 30...90% ja tufogeensed kivimid 10...30% purdmaterjali sisaldusega. Kivimeid, mis sisaldavad püroklastilist materjali alla 10%, loetakse settekivimeiks. 
Tufi porsumisel tekib bentoniit. Ka Eesti maapõues on kaaliumbentoniidi kihte, mis on tekkinud vulkaanilisest tuhast.
Tuff ei oma väga suurt majanduslikku väärtust, ehkki teda on kasutatud ehitusmaterjalina.
Pontus De la Gardie

Vabahärra Pontus De la Gardie (1520 – 5. november 1585) oli Rootsi väejuht, Jakob De la Gardie ja Johan De la Gardie isa.
Elulugu.
Pontus De la Gardie oli pärit Prantsusmaalt Languedocist. Noorena kandis ta nime Ponce Scorperier. Ta õppis kloostris, kuid loobus vaimuliku elukutsest ja astus Prantsuse armeesse, teenis 1551. aastast Piemontes krahv Brissaci juhitud Prantsuse ratsaväes ja võttis nimeks Pontus De la Gardie. Seejärel Šotimaal, kuninganna Mary Stuarti õukonnas, kus osales Šotimaa protestantide ja katoliiklaste vahelises sõjas. Aastast 1559 teenis ta Taani sõjaväes, kus Nils Boije juhitud Rootsi väed 1565 Põhjamaade seitsmeaastase sõja ajal (1563–1570) Varbergi vallutamise järel sattus vangi ja astus Rootsi kuninga Erik XIV teenistusse. Rootsi teenistuses tegeles ta välissuhtlusega Rootsi Euroopas, tänu eelnevale keeleoskusele ning 1568 sai temast kuningas Erik XIV õuemarssal.
1569. aastast oli ta Gyllenstierna, Bjelke, Flemingi ja Stenbockiga Rootsi kuninga Johan III poolt asutatud Jumala talle ordu ("Guds Lambs Orden") rüütel.
1571. aasta 17. juulil sai ta Ekholmi vabahärratiitli. Ta oli ka Kjulaholmi, Sundby ja Toresta härra Uppsala piiskopkonnas ning Kolga mõisa omanik Kuusalu kihelkonnas.
1572 määrati ta koos Karl Henriksson Horniga Tallinna kindluse ülemaks. Ta oli aastast 1574 Eestimaa asehaldur (1574–1575) ja aastast 1581 kuberner, juhatas väliooberstina 1580–1583 Liivimaa sõjas Rootsi väge, vallutas 1580 Schlossburgi (Käkisalmi).
Eestisse saabus ta 1581. aasta talvel Soomest, juhtides oma väe üle külmunud Soome lahe, Narva piiramise ajal võttis ta kasutusele sõdadest Euroopas tuntuks saanud siksakikujulised piiramiskraavid, mis sel ajal oli veel Liivimaal uus nähtus, vallutas Rootsi-Vene sõjategevuses 1581 Rakvere, Toolse, Narva, Ivangorodi ja Jama.
1583. aastal nimetati ta uuesti Eestimaa kuberneriks (1583–1585). 
Kahekümneviieaastase sõja Pljussa vaherahu läbirääkimiste ajal (1585) Moskva tsaaririigiga uppus Pontus De la Gardie koos Määri mõisniku Brun Dückeriga ja vene keele tõlgi Hans von Strassburgiga Narva jõkke. Ta maeti Tallinna Toomkirikusse. Tema hauamonumendi valmistas Arend Passer.
Perekond.
Pontus De la Gardie abiellus Vadstena lossis 14. jaanuaril 1580 Johan III vallastütre Sofia Gyllenhielmiga . Laulatuse ajal kukkus kiriku rõdu alla ja üks inimene sai surma – seda peeti halvaks endeks ja tunnusmärgiks, et jumalale on see abielu vastumeelne.
Abielust sündisid:
Ilmutus

Ilmutus religioonis kasutuseloleva mõistena tähendab transtsendentse Jumala vahetut tahteavaldust nähtavakssaamise, sõna või teo kaudu ja temast lähtunud sõnumit (teavet). Ilmutuse korral jõuab Jumala tahteavaldus või sõnum inimeseni vahendajate (prohvetite) kaudu. Ilmutus säilib ja levib suulise pärimusena või kirjalikul kujul, pühakirjana (Piibel, Tanah, Koraan). Ilmutusega seostub mütoloogiline arusaam pühakirja tekkest. Ilmutus on teistlike usundite lähtealus. Ka loomisakt on üks jumaliku ilmutuse vorme. Ristiusus on ilmutuseks ka isik, Jeesus Kristus, ilmutuse allikaks peetakse monoteismis Jumalat . 
Teoloogias eristatakse universaalilmutust (soovitus kõigile) ja individuaalilmutust (ehk privaatilmutus, üksikisikule; näiteks unenägu).
Uku Masing samastab ilmutuse ja avastuse protsessid. Keskaja inimene ütles, et sai ilmutuse, teadlane ütleb, et tegi avastuse.
Usureegel

Kristlus.
Tähtsaim on usutunnistus, mille aluse moodustab arusaam, et Jeesus on Kristus, Jumala Poeg.
Islami.
"' tähtsaim usureegel on "shahādah":
Araabia keeles:
لا إلاه إلا الله ومحمد رسول الله
Ladina tähtedega (hääldus):
Lā 'ilāha 'illā llāha wa Muhammadun rasūlu llāhi.
Eesti keeles:
Ei ole jumalat peale Allahhi ja Muhamed on tema prohvet.
Oktav

Oktav ehk oktaav ( &lt; ladina k "octavus" "kaheksas") on intervall, mille astmeline suurus on 8 ja tooniline suurus sõltub intervallist: 
Näited: a – puhas oktav, b – vähendatud oktav; c – suurendatud oktav.
Nunn

Nunn on vaimsele elule pühendunud naisisik, kes üldreeglina on saanud pühitsuse, andnud vastava tõotuse ning on seeläbi (katoliku kirikus) vaimuliku ordu (organisatsiooni) liige.
Sarnaselt pühendunud meesisikut nimetatakse mungaks.
Priim (muusika)

Priim (ladina k "primus" "esimene") ehk puhas priim on diatoonikas intervall, mille astmeline suurus on 1 ja tooniline suurus on 0
Priim on diatoonilise helirea 1. aste.
Sekund (muusika)

Sekund ( &lt; ladina k "secundus" "teine") on
"(a) suur sekund (b) väike sekund (c) suurendatud sekund (d) vähendatud sekund"
Sekund on dissoneeriv intervall, mis harmoonilistes järgnevustes nõuab lahendamist.
Terts

Terts ( &lt; ladina k "tertius" "kolmas") on
"(a) suur terts (b) väike terts (c) suurendatud terts (d) vähendatud terts"
Klassikalises harmoonias on terts konsoneeriv intervall. Range stiili polüfoonias käsitleti tertsi dissonantsina.
Kvart

Kvart ( &lt; ladina k "quartus" "neljas") on
"(a) puhas kvart, (b) suurendatud kvart (c) vähendatud kvart"
Lüüdia mažoor (mažoorne helirida) erineb joonia mažoorist kõrge IV astme poolest, mida nimetatakse lüüdia kvardiks (suurendatud kvart)
Kvarti peetakse klassikalises harmoonias dissoneerivaks intervalliks. Suurendatud kvarti nimetatakse ka tritooniks ning seda on keskajal peetud kas äärmiselt dissoneerivaks või siis lausa lubamatuks intervalliks ("Kurat muusikas", "Diabolus in musica"). Klassikalises harmoonias laheneb IV ja VII astme vahel asuv diatooniline suurendatud kvart vastavalt III ja I astme vahel asuvasse seksti.
Kvint

Kvint ( &lt; ladina k "quintus" "viies") on
"(a)puhas kvint (b) vähendatud kvint (c) suurendatud kvint"
Kvint on konsoneeriv intervall. Oktavi ja kvindi kaugusel olevate helide sagedused suhtuvad teineteisesse nagu 1 : 3. Igast helist oktavi ja kvindi võrra kõrgemalt kõlav heli on tema teine ülemheli. Viiuli, vioola (altviiuli) ja tšello keeled häälestatakse üksteisest kvintide kaugusele.
Unisoon

Unisoon (ladina sõnast "unisonus" – hilisladina keeles 'monotoonne', keskaja ladina keeles 'unisoonis') on mitme sama helikõrgusega heli üheaegsus. 
Unisoonis võivad laulda mitu lauljat või mängida mitu muusikainstrumenti. Sellist praktikat nimetatakse ka ühehäälsuseks. 
Keskajal enne mitmehäälsuse laialdasemat kasutuselevõttu lauldi liturgiatel üksnes unisoonis (gregoriaani koraali). Paljude rahvaste rahvalaulud on unisoonsed (ühehäälsed).
Positiivne pinnavorm

Positiivne pinnavorm on pinnavorm, mis on ümbritsevast alast kõrgem.
Positiivsed pinnavormid on näiteks mäed, kõrgendikud.
Positiivne pinnavorm võib olla suurema negatiivse pinnavormi osa, näiteks keskkõrgendik komplekskraatris või vulkaanikoonus kaldeeras.
Inglise punkansamblite loend

"Siin on loetletud Inglismaa punkansambleid.
Negatiivne pinnavorm

Negatiivne pinnavorm on pinnavorm, mis on ümbritsevast alast madalam.
Negatiivsed pinnavormid on näiteks orud, nõod, lohud, vannid. Negatiivne pinnavorm võib olla suurema positiivse pinnavormi osa. Näiteks kraater kihtvulkaani tipus.
Trapistide ordu

Trapistide ordu (ladina keeles "Ordo Cisterciensis Strictioris Observantiae", lühend "O.C.S.O.") on 17. sajandil reformitud tsistertslaste ordu haru. Ordu on saanud nime La Trappe'i kloostri järgi.
Seda peetakse rangeima sisekorraga kloostriteühenduseks (näiteks ei räägi nad võõrastega). Tänapäeval tegutseb maailmas umbes 170 kloostrit, milles on umbes 2100 munka ja 1800 nunna.
Trapistide ordu munkasid kutsutakse trapistideks.
Kaitsevall

Kaitsevall on kaitse eesmärgil rajatud vall.
Kunstlik vall kaitse eesmärgil rajati kindlusehitiste kaitsemüüride ette. Liiva- või muldvall palkseintega või ilma ja vallikraav on olnud ajaloos üks olulisi kaitseehitisi sõjaajal vaenlaste rünnakute eest või ka rahuajal rüüstajate eest. Rajati ka kivivalle, mis olid vastupidavamad.
Vanimad sidumata paeplaatidest kaitsevallid rajati eestis 10.–5. sajandil eKr. Selliseid kaitsevalle leidusAsva,Kaali jaRidala kindlustatud asulate ümber. 
Viikingite ajast (9.–11. sajand) pärineb Lohu vanema kindluse kaitsevall. Varbola linnuse 580 m pikkune kaitsevall, millesse on laotud kümneid tuhandeid kantmeetreid paekive, kuulub juba 12. sajandisse.
Lõhavere linnamägi rajati 12. sajandi lõpus. Lõhavere linnust ümbritses 2,5 meetri kõrgune liivavall. Liivavalli sise- ja väliskülge kattis tugipostidega palksein. Valli harjale olid püstitatud puust kaitseehitised. Lõhavere linnamägi on Eestis üks põhjalikumalt läbiuuritud linnuseid. 
Tallinnas rajati esimesed muldkindlustised 16. sajandi keskel. Esimene suurem rajatis ehitati Tallinnas 16. sajandi alguses linna edelaküljele Kiek in de Köki ette. Selleks oli 15–18 meetri kõrgune Kõrge Rondeel, mis ümbritseti vallikraaviga.
Meteoriidikraatri vall

Meteoriidikraatri vall on ümara kujuga positiivne pinnavorm, mis ümbritseb meteoriidikraatrit.
Kaali meteoriidikraatri ümber on 3–7 m kõrgune vall, mis koosneb plahvatusel ülespaiskunud pinnasest. Ilumetsa meteoriidikraatri vall on kuni 4 meetri kõrgune.