tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Helitöötlus

 
Helitöötlus (inglise keeles "audio editing") on muusikaproduktsioonis salvestatud heli muutmise protsess, et saavutada soovitud efekt.
Helitöötlust rakendatakse näiteks helisalvestise kvaliteedi parandamiseks, soovimatu müra või helide eemaldamiseks või heliklipi pikkuse või helikõrguse muutmiseks. 
Helitöötlus võib olla keerukas protsess, kuid on olemas helitöötlusprogramme, mis muudavad selle lihtsamaks. Helitöötlusprogrammidest levinuim on digitaalne helitööjaam (DAW), millel võib olla heli töötlemiseks mitmesuguseid tööriistu. Näiteks on võimalik muuta helisagedust, lisada heliefekte (nt kaja või viivitust) või filtreerida helist ekvalaiseri (EQ) abil välja teatud helisagedusi.
Helitöötlusel on neli peamist etappi:
Kotsar

Kotsar on perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kotsar 88 inimesel: 44 mehel ja 44 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kotsar meeste puhul 2427. kohal ja naiste puhul 2713. kohal.
Kotsar oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 20–24 aastat, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,00. Nimi oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,83 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tartumaal Torma kihelkonnas Vaiatu ja Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas Kõo mõisavallas talupoegadele nimeks Kotsar. 
Nimede eestistamise käigus loobuti 1935. aastal nimest Kotsar 2 juhul ning uuteks nimeks võeti Kodusaar ja Koitsaar.
Nimi Kotsar võeti uueks nimeks ühel korral, kui 1935. aastal loobuti nimest Kalmann.
Ruuge kukeseenik

Ruuge kukeseenik ("Hygrophoropsis rufa") on puravikulaadsete seltsi kukeseenikuliste sugukonda kuuluv seen.
Klass (filosoofia)

Klass on filosoofias ühise tunnuse või mingi klassifitseerimise reegli järgi kokku kuuluvate liikmete (elementide), näiteks objektide, nähtuste või mõistete kogum.
Kuigi mistahes objektide komplekti on võimalik määratleda ka ainult selle liikmete endi abil, on klassil lisaks ka liikmeid ühendav intensiivne mõõde. See tähendab, et kui mõistet "klass" kasutada nii, et see hõlmab kogumeid, mille puudub ühine predikaat või klassifitseerimise reegel, on võimalik näidata, et sellise objektide kogumi näol on tegu "sobimatu klassiga".
Mõnikord eristatakse klasse tüüpidest ja liikidest. Kuigi tegu ei ole olemise erinevate kategooriatega, sest kõiki neid käsitletakse abstraktsete objektidena, ei käsitleta klasse tavaliselt universaalidena, samas kui tüüpe käsitletakse. See, kas näiteks looduslikke liike tuleks pidada universaalideks, on vaieldav.
Erinevus on selles, kuidas me tüüpidest või liikidest räägime. Me ei ütle, et Sokrates on inimtüübi tunnus või loodusliku liigi näide. Me ütleme, et Sokrates on humanoidide klassi liige. Samuti me ei ütle, et Sokrates on humanoidide tüüpi või tüübi "liige". Me ei ütleks ka, et ta on klassi (või liigi) tüüpi. Ta on tüüpi (või liiki) eksemplar. Seega on siin keeleline erinevus: tüüpidel (või liikidel) on eksemplarid (ehk esinemisjuhtumid), kuid klassidel on liikmed.
Klassi mõiste on sarnane selle liikmete poolt määratletud hulga mõistega. Siin on klass ekstensiivne. Kuid aga hulk on defineeritud kavatsuslikult, st tegemist on selliste asjade hulgaga, mis kõik vastavad mõnele liikmeks olemise nõudele, võib sellist asjade komplekti vaadelda ka tüübi loomisena. Klass võib tekkida ka intentsionaalse hulga laiendina ning tüübil on alati vastav klass, isegi kui sellel klassil ei pruugi olla liikmeid, kuid klassil ei pruugi olla vastavat tüüpi.
Pragmateia

Pragmateia (saksa keeles "Pragmatie") on üks Aristotelese kirjutiste tüüp. Pragmateiad on avaldamiseks mitte mõeldud, "esoteerilised" kirjutised (erinevalt "eksoteerilistest", avaldamiseks mõeldud kirjutistest).
Valdav osa säilinud tekstidest (Corpus Aristotelicum) koosneb pragmateiadest. 
Väljend tuleb sellest, et Aristoteles nimetas mingi kindla ainevaldkonna teaduslikku käsitlust "pragmateia"ks.
Valdavalt ei koosne pragmateiad stiililiselt viimistletud tekstist. Need sisaldavad ebatäielikke lauseid, arutluslünki ja kordusi. Sellise stiili põhjal nimetatakse neid ka loengukäsikirjadeks, kuid on vaidluse all, kas need olid Platoni Akadeemias või hiljem Lykeionis loengute aluseks ja kas neid seal õpiti. Peale stiili valmistab lugejale raskusi ka sisu, sest Aristoteles eeldab teiste autorite teooriate ja kirjutiste ulatuslikku tundmist, kusjuures ta sageli neid autoreid nimepidi ei nimeta. Viited eksoteerilistele kirjutistele näitavad, et Aristoteles eeldab ka nende tundmist. Kordused ja viimistletumad kohad lubavad järeldada, et Aristotelesel on vähemalt mõnel juhul olnud kavas avaldamine. 
Eckart Schütrumpf (1989) leiab, et pragmateiad, mida tema uuris, (sealhulgas "Poliitika") on stiili poolest võrreldavad 4. sajandi Atika proosa meistriteostega. Sellepärast ta ei pea neid kirjutisi loengualusteks, vaid väidab, et need on mõeldud lugemiseks asjatundlikule lugejaskonnale.
Anetani ringkond

Anetan on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See jääb Anetani valimisringkonda.
Anetan asub saare põhjaosas ja hõlmab 1,0 km² suuruse ala. Anetanis elab umbes 770 inimest.
Vaatamisväärsused.
Ringkonnas asub presidendi ametlik residents ja saare ilmajaam.
Anibare ringkond

Anibare on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul, kuulub Anabari valimisringkonda. See on pindalalt suurim ja rahvaarvult väikseim Nauru ringkond.
Ringkond asub saare idaosas ja selle pindala on 3,1 km². 2019. aastal oli elanike arv 317.
Baiti ringkond

Baiti ringkond (varem ka "Beidi") on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See kuulub Ubenide valimisringkonda.
Ringkond asub saare loodeosas. Selle pindala on 1,2 km².
Boe ringkond

Boe ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See on ainus ringkond Boe valimisringkonnas.
Boe asub saare edelaosas. See piirneb Aiwo, Yareni ja Buada ringkonnaga.
Ringkonna pindala on 0,5 km² ja seal elab 987 inimest. See on Nauru väikseim ja kõige tihedamini asustatud ringkond. Kõrgus merepinnast on umbes 5 meetrit.
Buada ringkond

Buadav ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See on ainus ringkond Buada valimisringkonnas. Selle rahvaarv on 962.
Buada on ainus merepiirita ringkond Naurul. See asub saare edelaosas. Selle pindala on 2,6 km², mis teeb sellest ühe suurima ringkonna Naurul.
Ringkonnas asub Buada laguun, mis on Nauru suurim siseveekogu.
Pseudokufa kiri

Pseudokufa kiri on ornament, mis imiteerib araabia kufa kirja või araabia kursiivi, koosneb põimunud püstistest ja nurgelistest pintslijoontest ning mida on kasutatud väljaspool islamimaade kunsti konteksti. See ilmub sageli keskaja ja renessansi tahvelmaalis pühal maal tegutsenud isikute rõivail, eriti neitsi Maarja kleidi- ja mantliservadel. Pseudokufa kiri on islamimaade kunsti üks mõjudest Lääne-Euroopa kunstile.
Ajaloost.
Väga varane näide kufa kirja imiteerimisest on 8. sajandist, mil Inglise kuningas Offa (valitses 757–796) lasi käibele araabia münte imiteerivad kuldmündid. Need olid koopiad Abbassiidide kalifaadi kulddinaarist, mille aastal 774 lasi käibele kaliif Al-Mansur, kuid nende reversil oli ladinakeelne tekst "Offa Rex" paigutatuna tagurpidi dinaarilt kopeeritud teksti sisse. Müntija, kes kopeeris araabia mündilt teksti, ei mõistnud araabia keelt ega teksti sisu ja koopia sisaldab palju vigu.
Keskaegse Lõuna-Itaalia kaubalinnades nagu Amalfi ja Salerno olid alates 10. sajandi keskpaigast laialt käibel Araabia müntide imitatsioonid (tarì), millel oli vaid loetamatu pseudokufa tekst.
Keskaegne Ibeeria poolsaar oli paik, kus paljud ehitised olid kaunistatud pseudokufa kirjaga, tõenäoliselt inspireeritud muslimite kuningriikide arhitektuurist poolsaarel. Toledo Iglesia de San Románi kirikut (pühitseti 1221) kaunistavad dekoratiivelementidena nii ladinakeelsed kui pseudoaraabia raidkirjad (mis pole tingimata kufa kirjas). Kastiilia ja Leóni kuninga Pedro I ajal ehitatud hooned Sevilla Alcázaris (14. sajandi keskpaik) kannavad pseudokufa kirjas ornamente, mis sarnanevad Granada Alhambra kaunistustele, ning Sevilla katedraali peauste metallkattel (valmis 1506) on nii arabeske kui ka pseudokufa kirjas kujunduselemente. Taolised kaunistused annavad tunnistust toonasest sotsiaalsetest oludest ja esteetilisest maitsest, eelkõige araabia kõrgkultuuri aktsepteerimisest ja hindamisest kristlastest aristokraatia seas poolsaare kristlikes riikides.
Denigomodu ringkond

Denigomodu ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Nauru lääneosas. See on Nauru rahvarohkeim ringkond.
Ringkonnas asub elamukompleks The Location, mis on rahvaarvult Nauru suurim asula. 1999. aastal elas 25,7% Nauru elanikest Denigomodus.
Denigomodu ringkonna pindala on 0,9 km² ja seal elab 1861 inimest.
See on osa Ubenide valimisringkonnast.
Ewa ringkond

Ewa ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See asub saare põhjaosas.
Ringkonna pindala on 1,2 km² ja seal elab umbes 500 inimest. Ewa ringkond kuulub Anetani valimisringkonda.
Ewa ringkonnas asub Nauru põhjapoolseim punkt.
Ijuwi ringkond

Ijuw ringkond on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See asub saare kirdeosas. Ringkonna pindala on 1,1 km² ja seal elab 212 inimest, mis teeb Ijuwist riigi kõige väiksema rahvaarvuga ringkonna.
Ijuw piirneb põhjas Anabari ringkonnaga ja lõunas Anibare ringkonnaga. See on osa Anabari valimisringkonnast. Ijuwi neem on Anibare lahe põhjapoolseim punkt ja Nauru idapoolseim punkt. Ringkonnas asuvad kaks endist küla, Ijuw ja Ganokoro.
Menengi ringkond

Meneng ringkond (ka "Menen") on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See kuulub Menengi valimisringkonda.
Ringkond asub saare kaguosas. Selle pindala on 3,1 km² ja seal elab 1729 inimest. Menengi ringkonnas on 18 küla.
Uaboe ringkond

Uaboe ringkond (ka "Waboe") on 1. järgu haldusüksus (ringkond) Naurul. See asub saare loodeosas.
Ringkonna pindala on 0,8 km² ja elanike arv on 448. Uaboe ringkond on väiksuselt teine ringkond Naurul. Peale Boe ringkonna on ta ainus ringkond, mille pindala on väiksem kui 1,0 km².
Fenari İsa mošee

Fenari İsa mošee (täisnimi türgi keeles on "Molla Fenari İsa Camii") on mošee İstanbulis, kunagine Bütsantsi Konstantinoopoli Libose klooster (kreeka keeles Μονὴ τοῦ Λιβός).
Hoone on kokku ehitatud kloostri kahest õigeusu kirikust.
Kompleks asub Istanbuli Fatihi linnaosas.
Puri (perekonnanimi)

Puri on perekonnanimi.
Lieboch

Lieboch on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Nestelbach bei Graz

Nestelbach bei Graz on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Konstantinoopoli Nea Ekklesia

Nea Ekklēsia (keskaja kreeka keeles Νέα Ἐκκλησία 'Uus kirik') oli kirik, mille Bütsantsi keiser Basileios I Makedoonia dünastiast lasi Konstantinoopolis ehitada aastail 876–880. See oli esimene suur kirik, mis püstitati pealinna pärast 6. sajandil ehitatud Hagia Sophiat ja sellest loetakse Bütsantsi arhitektuuri keskmise perioodi algust. Kirikut kasutati Palaiologoste valitsusajani. Osmanite riigi ajal kasutati kirikut püssirohulaona, 1490. aastal hävis see välgulöögi tagajärjel. Kirikust pole tänaseks säilinud midagi ja teave selle kohta pärineb ajaloolistest dokumentidest ning kujutistest.
Arhitektuur.
Kiriku täpsest arhitektuurilisest ilmest on vähe teada. Kirikul oli viis kuplit, millest keskne suurem nelitiskuppel tähistas Kristust, ülejäänud neli muid pühasid. Kuplite täpset paigutust ei teata, kuid enamik teadlasi on seisukohal, et ehitis sarnanes toonaste ristkuppelkirikutega, nagu Myrelaion ja Lipsi kloostrikirik. Põhiplaan arvatakse olevat enamiku järgnevalt ehitatud ristkuppelkirikute eeskujuks ja see ruumikavatis jõudis 10. sajandil ka Kiievi-Vene arhitektuuri.
Kiriku läänesissepääsu ees oli aatrium, milles seisis kaks marmorist ja porfüürist purskkaevu. Piki põhja- ja lõunafassaadi kulgesid sammastikud mänguväljakuni (Tzykanistērion), lõunaküljel olid varakamber ja käärkamber. Kirikust idas laius aed (Mesokēpion).
Nea Ekklesia ehitus oli Basileiose ehitusprogrammi tippettevõtmine ja keiser tegi rikkalikult annetusi, et kirik vääriliselt sisustada. Basileiose lapselaps Konstantinos VII kirjeldas teoses "De cerimoniis" kirikut kui pruuti, kes on ehitud kulla ja pärlitega, nimetades ära seinu kaunistava värvilise marmori, mosaiigid ja siidtekstiilid. Katuse viis kuplit särasid kuldselt ja kiriku välimus oli kaunistatud kuldselt särava messingiga, altariruum oli ehitud kulla, hõbeda, vääriskivide ja pärlitega. "Templon" oli sammastega, mis kandsid arhitraavi; sambad, amboni astmed ja altarilaud olid samuti kaunistatud hõbeda ja vääriskividega. Värvilisest marmorist "opus sectile" tehnikas laotud põrandaid katsid siidvaibad Siidonist, kirjusid põrandaplaate eraldasid mosaiigiribad stseenide ja ornamentidega.
Egon Ilisson

Egon Ilisson (sündinud 12. veebruaril 1984 Tallinn) on Eesti ajakirjanik ja kirjanik. 
Ta on lõpetanud Liivalaia Gümnaasiumi ja Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna ajakirjanduse ja suhtekorralduse erialal 
Ta on töötanud Postimehe spordireporterina ning Eesti Üliõpilaslehe, Helme Kihelkonnalehe ja Tõrva Teataja peatoimetajana. Ta on kommenteerinud Korvpalli Meistriliiga ja Eesti-Läti ühisliiga mänge televisioonis. 
Ilisson on löönud kaasa Valga maakonna spordi- ja kultuurielus ning olnud Eesti Kultuurkapitali Valgamaa ekspertgrupi liige neljas koosseisus ning aastatel 2019–2021 ka eksperdigrupi esimees. 
Ta on korraldanud koos Laine Tangsooga mälumänguvõistlusi Tõrvas ning võistelnud ka ise mälumängus. 2002. aastal oli ta Eesti mälumängumeistrivõistlustel parim noormängija ning võitnud mitu korda Kloostriturniiri 
Kirjanduslooming.
Ta on kirjutanud kaks romaani ja lühijutustusi. Tema esikromaan „Isased” on kirjastuse Tänapäev 2008. aasta romaanivõistlusel äramärgitud töö. Teine romaan, "Kas sa nutad, kui ma suren?", ilmus 2011. aastal. 
Ajakirjas Värske Rõhk on ilmunud tema ulmemuinasjutt "Atentaat Kim Jong Ilile", mis valiti 2012. aastal Eesti Ulmeühingu poolt ulmevaldkonna lühijuttude esikümnesse. 
Sportlasena.
Egon Ilisson on mänginud võrkpalli ning rannavollet. Ta on tulnud aastal 2025 ka seeniorite (40+ vanuseklass) Eesti meistriks võrkpallis Tiigimeistrid/Tõrva Pall rivistuses.
Tarkus

Tarkus on võime mõtiskleda ja tegutseda, kasutades teadmisi, kogemusi, mõistmist, tervet mõistust ja taipamist. Tarkust seostatakse selliste omadustega nagu erapooletu otsustusvõime ja kaastunne ning voorustega nagu heatahtlikkus.
Mustserv-napsik

Mustserv-napsik ("Pluteus atromarginatus") on šampinjonilaadsete seltsi napsikuliste sugukonda kuuluv seen.
Kõla

Kõla (saksa keeles "Klang") on muusikas kompleksne helisündmus, mille moodustavad koostoimes helitekitajate, näiteks muusikainstrumentide helid ja mürad, aga ka ruumikaja ning kuulajani jõudvad soovimatud helid ja mürad. 
Muusikas ja helikunstis võib kõla hõlmata nii harmoonilisi helisid kui ka kõikvõimalike mitteharmooniliste helide segusid ja mürasid. Kultuuriteadliku lähenemise puhul uuritakse heli lähtuvalt selle ajaloolisest ja kultuurilisest iseloomust ning praktikate ja tehnoloogiate arengust. Kuulaja tajub heli tervikliku helisündmusena, millel võib olla spetsiifiline põhitooniga määratud helikõrgus ning tämber, mille määrab muuhulgas osahelide amplituudide suhe. 
Uuringud on näidanud, et helid on palju keerulisemad, kui muusikas traditsiooniliselt arvatud. Vaid "heli" laiem muusikaline käsitus võtab teadmiseks muusikainstrumentide mängimisega kaasnevad ebaharmoonilised helikomponendid, näiteks õhu liikumise müra flöödi puhumisel. Lisaks sõltuvad heli akustilised omadused musitseerimisel konkreetsest instrumendist, muusiku võimetest ja ettevalmistusest ja lõpuks ka ruumiakustikast. Kõik need tegurid on üksikult või tervikuna koondatud ebamäärase mõiste “kõla” alla. Sellisel moel läheneb kõla mõiste ka tämbri või kõlakarakteristikute mõistele.
Kõla ei tohiks samastada ainult kitsalt heli endaga. Traditsiooniliselt analüüsitavad muusikalised objektid nagu rütm, harmoonia või meloodia üksi ei moodusta kõla. Pigem mõjutavad kõla mängija individuaalne intonatsioon, ajastus, fraseerimine, inimhäälte ja instrumentide kõla ja nende segunemine. Isegi pilli margi, kitarrikeelte tüübi, mikrofonide ja võimendite valik või instrumentatsioon, mängutehnika või mängustiil määravad ka kõla. 
Kõla kui helisündmuse mõiste kasutamine ei piirdu ainult muusikavaldkonnaga. Tööstuslikus kontekstis tegelevad akustilised disainerid tarbekaupade (nagu näiteks autouste või tolmuimejate) kõlaga. Turunduses on avastatud ka nö "brändiheli", mida kasutatakse märksõna all "helibränding". Heliuuringud käsitlevad helisid eelkõige kultuurilisest, ajaloolisest ja etnoloogilisest vaatenurgast ning küsivad näiteks linnade kõla muutumise kohta.
Kuna muusikaprodutsentide väljatöötatud helipiltidel olid teatud tunnused, mida rakendati teatud aja jooksul sarnaselt paljudel salvestistel, said need professionaalses muusikamaailmas erilised nimed. Näiteks on tuntumateks helipiltideks Phil Spectori välja töötatud Wall of Sound, Nashville Sound, Motown Sound või Philadelphia Sound.
ATF Dingo

ATF Dingo (saksa keeles "Allschutz-Transport-Fahrzeug (ATF) Dingo") on Saksamaal valmistatud soomusautode sari.
V-kujulise ja miinikindla ("Mine Resistant Ambush Protected") kerega auto on ehitatud Mercedes-Benz Unimogi (Unimog 437.4 ehk U5000) alusvankrile ja viimasel on mootoriks MB OM 904 LA III/1.
Kaitseks on MEXAS ("Modular Expandable Armor System"), mille tootjaks on Rheinmetall Protection Systems GmbH.
Ajalugu.
2022. aasta novembri seisuga oli Ukraina dessantvägede kasutuses.
4. kaardiväe tankidiviis

4. tankidiviis (vene keeles "4-я гвардейская танковая ордена Ленина Краснознаменная Кантемировская дивизия имени Ю. Андропова") 1. kaardiväe tankiarmee osa.
Tuntud ka kui Kantemorovi tankidiviis. Nõukogude ajal oli see 'õukonnadiviis', mis osales paraadidel Moskvas.
Peggau

Peggau on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. See on Grazi tööstuslik eeslinn.
Deta

Deta (ungari keeles "Detta", saksa keeles "Detta", serbia keeles "Дета"/"Deta") on linn Rumeenias Timiși maakonnas. Linn asub ajaloolises Banaadi piirkonnas, Serbia piirist ligi 9 km kaugusel, maakonnakeskusest Timișoarast umbes 38 km lõunas.
Linna haldusalasse kuulub üks küla: Opatița ("Magyarapáca", "Ungarisch-Opatitz").
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Deta elanikest rumeenlasi 67,84%, ungarlasi 13,88%, sakslasi 4,02%, serblasi 3,96%, mustlasi 2,3%, bulgaarlasi 1,93% ja teistest rahvustest inimesi 0,68%. Rahvus oli teadmata 5,36%-l elanikest. 
Detat on esmamainitud 1360. aastal. Alates 1720. aastast hakkas piirkonda saabuma saksa koloniste. Alevi staatus anti Detale 1810. aastal. Linnaõigused sai Deta 17. veebruaril 1968.
Premstätten

Premstätten on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Omavalitsusüksus moodustati Steiermargi vallareformiga, liites Unterpremstätteni ja Zettlingi vallad. Konstitutsioonikohtule esitati Zettlingi vallast üks avaldus ühinemise vastu, kuid see ei läinud läbi. Reform jõustus 1. jaanuaril 2015 ja vald kandis algselt nime "Unterpremstätten-Zettling". Vallavolikogu otsusega kehtestati 1. jaanuarist 2016 valla uueks nimeks "Premstätten".
Palklõke

Palklõke või ka matkalõke on üks valvelõkke tüppe. See valmistatakse üksteise vertikaalselt üksteise peale asetatud palkidest või ka kõrvuti asetatud palkidest, kasutades kuivanud, jämedaid palke või puunotte, palkide vahel lõhesse pannakse süütematerjal. Palklõke valmistatakse kas kahest palgist, mis on tugedega toestatud või lõhestatud palgist või ka kolmest palgist, nii et kaks palki on all ja üks on peal. Palklõke põleb kaua ja ühtlaselt ning aitab pideva valveta sooja ning valgust hoida.
Karl von Breyer

Karl Magnus von Breyer (vene keeles "Карл Евстафьевич фон Брейер") (9. august 1746 Kuigatsi – 28. aprill 1813 Tallinn) oli baltisaksa mereväeohvitser ja viitseadmiral Venemaa keisririigi teenistuses.
Ta sündis Kuigatsis postikomissari pojana. Õppis alates aastast 1763 mereväekadetikorpuses. 1769. aastal ülendati mitšmaniks. Vene-Türgi sõja (1768–1774) osales Çeşme lahingus. Ta oli mitme sõjalaeva komandör. 1788. aastal sai temast 74 kahuriga lahingulaeva "Püha Helena" komandör. Ta oli osales 1788−1790 sõjas Rootsiga. 13. mail 1790 oli tema laev Tallinna merelahingu ajal Vene laevastiku esimeses rivis. 
Ta sai 1802. aastal viitseadmirali auastme. Aastatel 1802–1804 oli ta Tallinna sadama peakomandör.
Perekond.
Karl Magnus von Breyer ei olnud abielus.
Tema isa oli Kuigatsi postijaama postikomissar Gustav Johann Breyer.
Tema vend oli Kuigatsi postijaama postikomissar Gottlieb Emanuel Breyer.
Tema venna tütar oli abielus Eesti vaimuliku Gustav Emmanuel Stockenbergiga.
Tema ema õde oli abielus Eesti vaimuliku Daniel Christoph Sczibalskiga.
Cabinda provints

Cabinda (endise nimega Portugali Kongo) on Angola eksklaav ja provints, mille staatuse on vaidlustanud mitmed territooriumil asuvad poliitilised organisatsioonid. Cabinda nime kannab ka provintsi pealinn, mida tuntakse kohalikes keeltes "nimedega Tchiowa", "Tsiowa" või "Kiowa". Provints on jagatud neljaks omavalitsuseks – Belize, Buco-Zau, Cabinda ja Cacongo.
Kaasaegne Cabinda on Ngoyo, Loango ja Kakongo kuningriikide ühinemise tulemus. Provintsi pindala on 7290 km² ja rahvaarv 824 143.
Cabindat eraldab ülejäänud Angolast Kongo DV-le kuuluv kitsas maariba, mis piirneb provintsiga lõunas ja idas. Cabinda piirneb põhjas Kongo Vabariigiga ja läänes Atlandi ookeaniga. Ranniku vastas on ühed maailma suurimad avamerel olevad naftamaardlad.
Yunomi

Yunomi (jaapani keeles 湯のみ) on Jaapani teetassi kõrge vorm, mis on tavaliselt valmistatud keraamilisest materjalist ja millel puudub kõrv.
Kirjeldus.
Võrreldes ametlikumate teejoomise tassidega on "yunomi" kõrgem, kitsam ja mahukam. "Yunomi" toetub jalale, mis on tassist endast natuke kitsam ja massiivsem. Kitsa ja suhteliselt massiivse jala mõte on selles, et kõrva puudumisel vaid peopesale toetuv tass ei oleks käele liiga kuum. Erinevalt ametlikumast "chawan"'i teetassist, mida kasutatakse Jaapani teetseremoonia ajal, on "yunomi" mõeldud igapäevaseks (või mitteametlikuks) teejoomiseks.
Variatsioonid.
On olemas ka spetsiaalsed "yunomi"-paarid, mida nimetatakse "meoto yunomi" ("meoto" tähendab abielupaari). "Meoto yunomi" koosneb tavaliselt kahest ühesuguse mustriga (mõnikord eri värvi), kuid veidi erineva suuruse ja sageli veidi erineva kujuga tassist (suurem tass on mehe ja väiksem on naise tass). Sellised paarikaupa müüdavad tassid on populaarne pulmakink Jaapanis.
Stiil.
Paljud kaasaegsed keraamikud, nii idas kui ka läänes, valmistavad "yunomi" stiilis tasse. Paljud kollektsioneerivad neid.
Elizabeth Thompson

Elizabeth Southerden Thompson (pärast abiellumist 1887. aastal ka kui Leedi Butler; 3. november 1846 – 2. oktoober 1933) oli Briti maalikunstnik, kes keskendus oma loomingus Briti sõjaajaloost inspireeritud ja tuntud stseenide kujutamisele.
Tema kuulsaimate teoste hulka kuuluvad Krimmi sõjas osalenud Briti sõdureid kujutav "Calling the Roll After An Engagement, Crimea" (1874), Seitsmenda koalitsiooni sõja käigus toimunud Quatre Brasi lahingut kujutav "The 28th Regiment at Quatre Bras" (1875), Briti-Suulu sõjas asetleidnud Rorke's Drifti lahingut kujutav The Defence of Rorke's Drift" (1880) ja Waterloo lahingu käigus toimunud kuningliku "Šoti Hallide" ("Scots Greys") tragunirügemendi pealetungi kujutav "Scotland Forever!" (1881).
1887. aasta 11. juunil abiellus ta Briti armee ohvitseri William Francis Butleriga. Paaril oli kuus last. Kui tema abikaasa 1905. aastal erru läks, kolisid nad Iirimaale ja elasid maamõisas Bansha küla lähistel Tipperary krahvkonnas. Ta abikaasa suri 1910. aastal ning Elizabeth elas 1922. aastani edasi Bansha maamõisas, misjärel kolis oma noorima tütre Eileeni (tiitliga vikontess Gormaston) mõisasse Meathi krahvkonnas ja suri seal 1933. aasta oktoobris.
Raaba-Grambach

Raaba-Grambach on 2015. aastast turulinn "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. See loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui liideti Raaba ja Grambachi linnad. Konstitutsioonikohtule esitati mõlema kogukonna ühine ühinemisvastane kaebus, mis ei läinud läbi.
Linn asub Grazi kaguservas Ida-Steiermargi mägismaal ja on osa Grazi nõost.
Ajalugu.
1265. aastal on Grambachi esmamainitud Grazer Marschallamti registrites.
1848. aastani kuulus linn arvukatele maaomanikele, nagu Herrschaft Liebenau, Messendorf-Hintenfeld, Münzgraben, Mühlegg, Schwarzenegg, Vasoldsberg, Kreuzerische Gülti Kommende Leech, Grazi dominiiklased, Gut Kellerhof ja Pfarrgült Hausmannstätten ning Fernitz.
Raaba ja Grambachi kogukonnad tekkisid 1850. aastal autonoomsetena. Pärast Austria annekteerimist 1938. aastal läksid vallad Steiermargi "Reichsgaule". Aastatel 1945–1955 kuulusid nad Briti okupatsioonitsooni Austrias.
2000. aastal sai Raabast turuvald.
Tööstus ja taristu.
Liiklus.
Tänu Grazi lähedusele on Raaba väga mugav asukoht. Süd Autobahn ('lõunakiirtee') A2 kulgeb otse läbi piirkonna ja sinna pääseb kõigist linnaosadest Puchwerki liiklussõlmest kiirtee Graz-Osti mahasõidul. Kirchbacher Straßeni B73 jõuab u. 2 km pärast Hausmannstättenis.
Raabas on Steirische Ostbahni ('Steiermargi idaraudtee') jaam, mis pakub igatunnist piirkondlikku rongiühendust Grazi ja Gleisdorfiga. Hauptbahnhofi peajaam Grazis on umbes 8 km kaugusel. Raaba on ühendatud Graz AG Verkehrsbetriebe bussiliiniga.
Kaugus Grazi lennujaamast on 7–10 km.
Kultuur ja vaatamisväärsused.
Pargid.
"Lebenspark 2000" Raabas loodi Böömi parkide ja "Fleckgründe" aia ühendamisega ning selle pindala on umbes 11 000 m².
Sankt Bartholomä

Sankt Bartholomä on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Sankt Marein bei Graz

Sankt Marein bei Graz on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Judendorf-Straßengel

Judendorf-Straßengel oli vald Austrias Steiermargi liidumaal. 2015. aasta vallareformiga liideti see Gratwein-Straßengeli vallaga.
Linn asub mõni kilomeeter Grazist põhjas Muri jõe paremkaldal.
Linna on esmamainitud 860. aastal kui "Strazinolum".
14. sajandi gooti stiilis Maria Straßengeli pühamu ehitati aastatel 1346–1355, seal on oluline kõrgaltar.
Vitruviuse laine

Vitruviuse laine ehk spiraalmeander on Vana-Kreeka ornament, millel kordub spiraalselt keerduva laineharjaga laine taoline element. Nimetus "Vitruviuse laine" on tulnud Rooma arhitekti Marcus Vitruvius Pollio nimest, kes kirjutas esimese teadaoleva raamatu arhitektuurist ja kirjeldas klassikalisi ordereid.
See on üks meandri variante, antiikkunstis leidub seda vaasimaalis, hiljem rooma mosaiikidel ja komposiitorderi friisidel; uusajal Beaux-arts stiilis, järel- ja uusklassitsismis, neostiilides nagu uusrenessanss ja Teise keisririigi stiil.
Unterpremstätten

Unterpremstätten oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. 2015. aastal toimunud vallareformiga sai sellest Premstätteni valla osa.
Endisele Unterpremstätteni alale jääb elektroonikaettevõtte Ams-Osrami peakorteri asukoht.
Edmund I

Edmund I (ka "Eadmund"; 920 või 921 – 26. mai 946) oli Inglaste kuningas 27. oktoobrist 939 kuni oma surmani. 
Ta oli kuningas Edward Vanema ja tema kolmanda naise Kenti Edgiva vanim poeg, kuningas Alfred Suure lapselaps. Kui isa Edward 924. aastal suri, asus esmalt troonile Edmundi poolvend Æthelstan, kes aga suri lastetult 939. aastal. Poolvenna surma järel krooniti Edmund 939. aasta oktoobris uueks kuningaks.
Poolvend Æthelstan peetakse esimeseks kogu Inglismaa kuningaks (kaasaegne tiitel "Inglaste kuningas"), sest ta tungis üle Humberi jõe ja vallutas 927. aastal viikingite valitsetud Jórvíku kuningriigi (tänapäeva Yorkshire). Athelstani surma järel haaras Jórvíkus taas võimu Skandinaavia päritolu Dublini kuningas Olaf Guthfrithson, kes laiendas oma mõjuvõimu Mercia kirdeosas asunud kindlustatud linnadeni, mis on tuntud kui Viis Borough'd. Et Edmundil ei õnnestunud alul alasid tagasi võtta, oli piirkonna kaotus esimeseks suureks tagasilöögiks Wessexi dünastia võimule alates Alfred Suurest. Olukord muutus pärast Olafi surma 941. aastal: 942. aastal võttis Edmund tagasi Viis Borough'd ja taastas 944. aastal võimu kogu Inglismaa üle, tõugates võimult Jórvíkus valitsenud skandinaavlased. 
Ta kindlustas Æthelstani saavutatud ülemvõimu teiste Briti võimukandjate üle, rüüstades näiteks 945. aastal skandinaavlaste leeris olnud Strathclyde'i kuningriiki. Samuti jätkas ta sõbralikke suhteid Mandri-Euroopa valitsejatega, kellest mitmed olid abielus tema poolõdedega. Edmundi valitsusajal algas ka 10. sajandi üheks olulisemaks ususündmuseks peetav inglise beneditklasete kloostrireform. Ta nimetas Glastonburi kloostri abtiks Dunstani, kellest sai koos Winchsteri Æthelwoldiga reformiliikumise juht.
Edmundil oli oma esimese naise Shaftesbury Elgivaga kaks poega Eadwig (ka Edwy) ja Edgar. Oma teise abikaasa Damerhami Æthelflædiga ta lapsi ei saanud. Edmund suri 946. aasta mais Gloucestershire'i krahvkonnas Pucklechurchis lindpriiga tekkinud kähmluse tagajärjel. Et tema pojad olid isa surma ajal liiga noored noored, asus troonile Edmundi noorem vend Eadred, kes valitses kuni oma surmani 955. aastal, mil trooni päris Edmundi poeg Eadwig. Viimase surma järel sai kuningaks Edmundi noorem poeg Edgar, tuntud kui Edgar Rahumeelne.
Tamás Deutsch

Tamás Deutsch (sündinud 27. juulil 1966 Budapestis) on Ungari poliitik, ta on erakonna Fidesz liige. Ta oli aastatel 1999–2002 Ungari spordi- ja noorsootöö minister. Ta on aastast 2009 Euroopa Parlamendi liige.
Ta õppis Loránd Eötvösi ülikooli õigusteaduskonnas.
1988. aastal osales ta Fideszi asutamises, mis tegutses siis liberaalse noorteorganisatsioonina.
Ta valiti parlamenti nii 1990, 1994, 1998, 2002 kui ka 2006.
Lehisetatik

Lehisetatik (ka "hall puravik, hall tatik, pihkane puravik"; "Suillus viscidus") on tatikuliste sugukonda tatiku perekonda kuuluv seeneliik.
Kasvab ainult lehiste all.
Söödav värskelt.
Grimaldid

Grimaldid on praegune Monaco valitsejadünastia. Dünastia sai alguses 1160. aastal Genovas Grimaldo Canellast, kes tuli Monacos võimule 1297. aastal, kui François Grimaldi linna vallutas. Kõik Monaco vürstid on olnud Grimaldid. "Ancien régime"'i ajal resideeris perekond Prantsusmaa õukonnas, kus nad aastatel 1642–1715 kasutasid Valentinois' hertsogi tiitlit.
Praegune dünastia pea on vürst Albert II, kelle vanemad olid vürst Rainier III ja vürstinna Grace (neiupõlvenimega Grace Kelly).
Itaalia vahemere pühvel

Itaalia Vahemere pühvel on Itaaliast pärit vesipühvlitõug. Tõug kuulub jõe-vesipühvlite alaklassi hulka ning sarnaneb Ungari, Rumeenia ja Balkani poolsaare maade vesipühvlitele. See on Itaalia ainus pärismaine pühvlitõug. Itaalia pühvli tõug sai ametliku tunnistuse aastal 2000.
Stella McCartney

Stella Nina McCartney CBE (sündinud 13. septembril 1971) on Briti moelooja. Ta on briti muusiku Paul McCartney ning Ameerika Ühendriikide fotograafi ja loomaõigusaktivisti Linda McCartney tütar. Vanemate eeskujul on ka Stella McCartney häälekas loomaõiguste ja keskkonnahoiu toetaja. Ta on eriti tuntud selle poolest, et kasutab oma töödes vegetaarseid ja loomavabu alternatiive.
Lukarn

Lukarn (prantsuse keeles "lucarne" 'katuseaken') on rikkaliku raamistusega viilukujuliselt katusest eenduv katuseaken.
Võib paikneda katuses nii vintskapi kui uukakna moodi. Sage Prantsusmaa hilisgootikas ja renessansis.
Püloon (Vana-Egiptus)

Püloon (kreeka πυλών, "värav") on Vana-Egiptuse templi väravaehitise torn, mis on neljatahulise tüvipüramiidi kujuline. Kaks pülooni ehitati templi sissekäigu mõlemale poole.
Püloonid meenutavad Vana-Egiptuse hieroglüüfi "akhet" (horisont) - see kujutas kaht mäge, "mille vahel päike tõusis ja loojus".
Raaba

Raaba, ka Raaba bei Graz, oli küla "(Marktgemeinde)" ja Grazi eeslinn Austrias Steiermargi liidumaal, mis ühendati 2015. aastal Raaba-Grambachi valda.
Tänu Grazi lähedusele on Raaba servas välja kujunenud keskmise kõrgusega büroohoonetega piirkond.
Sankt Oswald bei Plankenwarth

Sankt Oswald bei Plankenwarth on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Sankt Radegund bei Graz

Sankt Radegund bei Graz on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas. Saanud nime Püha Radegunde järgi.
Ukraina kunst

Ukraina kunst on Ukrainas või ukrainlaste loodud kunst.
Ukraina vanimad säilinud maalingud on freskod ja seinamaalid Musta mere rannikul hauakambrites, neist vanim pärineb 4. sajandist e.Kr.
Ikoonide maalimine sai Ukrainas rahva seas alguse kümnendal sajandil, hiljem lisandusid elukutselised kunstnikud. Ikoonidele lisaks hakati 17.–18. sajandil portreemaale looma. Nüüdisaja Ukraina kunstis on vaid modernism alaesindatud.
Janet Sobel (31. mai 1893, Katerõnoslav (nüüdne Dnipro) – 11. november 1968, New York) oli Ukraina päritolu kunstnik, kes hakkas USA-s elades 1938. aastal abstraktse ekspressionismiga tegelema ning oli teadaolevalt esimene kunstnik, kes kasutas tilgutamistehnikat ja ülelõuendi maalimisstiili. Ta mõjutas otseselt Jackson Pollockit, kes on tilgutamistehnikat populariseerinud.
Rahvakunst.
Petrõkivka maal (ukraina keeles Петриківський розпис) on rahvapärane Ukraina dekoratiivmaalistiil, mis pärineb Dnipropetrovski oblasti Petrõkivka külast, kus selles stiilis maaliti valgeks lubjatud talude majaseinu ning tarbeesemeid. Sellele oli algselt omane lillemuster, kindlad pintslitõmbed ja valge taust.
Üks olulisemaid rahvakunstnikke oli naivist Marija Prõmatšenko, kelle töö mõjutas Picassot ja Chagalli ning kelle teoseid on kasutatud riigi markidel ja müntidel.
"Põssanka" (ukraina keeles писанка) on Ukraina lihavõttemuna, mis kaunistatakse batika meetodil Ukraina rahvamustritega. Kaunistused kirjutatakse vahaga munadele. Ukraina teisest munakaunistamise meetodist, "kraššõnka"'st (крашинка) on "põssanka" keerulisem ja peenem, samuti on igal munale maalitud joonel tähendus.
Christine de Pizan

Christine de Pizan (september 1364 – u 1430) oli luuletaja, proosakirjanik ja renessansiaegne humanist. 
Ta sündis Veneetsia vabariigis ja oli Prantsusmaal õukonnakirjanik. 
Tema tuntuim teos on "Naiste linn" ("Le Livre de la Cité des Dames", 1405), mis käsitleb naiste väärikust ning oli omas ajas uuenduslik.
Kotta

Kotta on perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kotta 22 inimesel: 9 mehel ja 13 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kotta meeste puhul 13617. kohal ja naiste puhul 10421. kohal.
Perekonnanime Kotta kandja on keskmiselt 46 aasta vanune (mediaanvanus on 48).
Ed Yong

Ed Yong (täisnimi Edmund Soon-Weng Yong; sündinud 17. detsembril 1981) on Malaisiast pärit Briti teaduskirjanik.
Raamatus "An Immense World" (2022) pöörab ta suurt tähelepanu Jakob von Uexkülli tööle ja loomade omailmadele.
Paul Oubril

Paul Oubril, ka "Paul d'Oubril" ja "Paul von Oubril" (Venemaal tuntud kui "Pavel Petrovitš", vene keeles "Павел Петрович Убри"; 4. november (vkj) 1818 − 6. veebruar 1896 Napoli, Itaalia) oli prantsuse päritolu Venemaa keisririigi diplomaat. Tõeline salanõunik (1875), Riiginõukogu liige (1882). Aastatel 1871−1879 oli ta esimene Venemaa keisririigi suursaadik Saksamaal.
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Põlvnes Prantsusmaalt pärit suguvõsast, kes asus XVIII sajandi keskpaiku elama Venemaale. Tema isa tõeline salanõunik Pierre Oubril (1774−1847) oli Venemaa saadik mitmes Euroopa riigis. Ema Charlotte Eleonore Luise von Germann (1791−1875) oli Jaunate mõisa omanik Liivimaal. Paul Oubril õppis Peterburi ülikoolis õigusteadust. Lõpetas õppeasutuse 1838. aastal õigusteaduse kandidaadi kraadiga.
Varasem diplomaatiline teenistus.
Pärast ülikoolistuudiumi lõppu astus 1839. aastal Venemaa riigiteenistusse ja määrati teenima välisministeeriumi. Sai kolleegiumisekretäri teenistusastme ja teenis Venemaa missiooni juures Frankfurdis. 1840. aastal sai temast viitsekantsler krahv Karl von Nesselrode kantselei 3. ja 1842. aastal 2. sekretär. Samal aastal nimetati vanemsekretäriks Venemaa missiooni juurde Lissabonis. Seejärel teenis Viinis Venemaa saatkonnas, kus oli aastast 1846 noorem- ja aastast 1848 vanemsekretär. 1856. aastal määrati nõunikuks Venemaa missiooni juurde Berliinis nõunikuks ja 1858. aastast alates saatkonnanõunik Pariisis.
Teenistus saadikuna.
1862. aastal nimetati ta Venemaa keisririigi erakorraliseks ja täievoliliseks ministriks (suursaadikuks) Preisimaa kuningriigis, ühtlasi esindas ta Venemaad Mecklenburg-Schwerini ja Mecklenburg-Strelitzi suurhertsogkonnas. Pärast Saksamaa keisririigi väljakuulutamist 1871. aastal sai temast esimene Venemaa suursaadik Saksamaal, kellena ta oli ametis 1879. aastani. Seejärel oli ta kuni 1882. aastani suursaadikuks Austria-Ungari keisririigis. 1881. aastal oli ta erisaadik paavst Leo XIII juures. Pärast saadikutöö lõppu arvati välisministeeriumi koosseisu.
Riiginõukogu liige.
1882. aasta 1. juunil (vkj) nimetas keiser Aleksander III ta Riiginõukogu liikmeks.
Surm.
Suri Itaalias Napolis puhkusel olles 6. veebruaril 1896 (77-aastaselt). Tema põrm viidi Venemaale ja maeti Vitebski kubermangus Drissa maakonnas (praegu Valgevenes) Kljastitsõ suguvõsamõisa kirikuaeda.
Kaliningradi Hrabrovo lennujaam

Kaliningradi Hrabrovo lennujaam (vene keeles Аэропорт Храброво, ICAO: KGD, ICAO: UMKK, ajaloolistes dokumentides ka "Powundeni lennuväli") on lennujaam Venemaal Kaliningradi oblastis. See asub 24 km Kaliningradist põhja pool Hrabrovo küla lähedal. Kuigi see lennujaam teenindab peamiselt riigisiseseid sihtkohti, on osa sellest endiselt Vene õhujõudude käsutuses.
Ajalugu.
1922. aastal alustas Vene-Saksa ühisettevõte Deruluft lende oma esimesel rahvusvahelisel liinil Königsbergist (Devau lennujaam) Moskvasse. Teise maailmasõja ajal anti see lennuväli sõjaväe kasutusse. Pärast sõda anti lennujaam 1945. aastal küll üle NSV Liidu Tsiviillennundusele, kuid lennuväljale jäid endiselt paiknema vaid sõjalennukid.
1950. aastatel oli Hrabrovo Iljušin Il-28 (Beagle) taktikaliste pommitajate peamiseks tugikohaks ja lennuväljal oli näha ka vähemalt ühte MiG-15 (Fagot). Sel ajal tunti seda "Kaliningradi Powundeni lennuväljana".
1960. aastatel hakkasid lennuvälja kasutama sõjalennukite kõrval ka tsiviillennukid ja 1962 juulis tunti lennujaama juba Kaliningradi Hrabrovo nime all. Sel ajal oli lennuraja pikkuseks 1920 m.
1977. aastal alustasid lende esimesed Tupolev Tu-134 reaktiivlennukid ja 1979. aastal valmis uus reisiterminal. Tupolev Tu-154 alustas lende 1988. aastal.
2004. aastal ehitati ümber lennurada, perroon ja navigatsioonisead ning uus terminal avati 2007. aastal.
FIFA-2018 ümberehitus.
Venemaa ettevalmistuste osana 2018. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste korraldamiseks võeti 2017. aasta juulis kasutusele uus terminal. Lisaks kaasajastati lennujaama infrastruktuuri, mis hõlmas lennuraja pikendamist ja tugevdamist, uute raadiotehniliste, valgustus- ja ilmaennustusseadmete paigaldamist ning uute lennukite parkimiskohtade ja kiirruleerimistee ehitamist.
Reisiterminali rekonstrueerimine ja lennuraja laiendamine lõppes ametlikult 27. aprillil 2018.
Maatransport.
Bussiliin nr 244э ühendab lennujaama Kaliningradi peamise bussi/raudteejaamaga.
Briti-Nepali sõda

Briti-Nepali sõda (ka gurkhasõda) oli relvakonflikt aastatel 1814–1816 Nepali Kuningriigi Gurkhaarmee ja Briti Ida-India Kompanii relvajõudude vahel. Mõlemal osapoolel olid Hindustani poolsaare põhjaosas ambitsioonikad laienemisplaanid. Sõda lõppes 4. märtsil 1816 Sugauli lepinguga, Nepal loovutas osa oma aladest Briti Ida-India Kompaniile.
Briti sõjategevust juhtis Ida-India Kompanii ning seda toetas kohalike väikeriikide koalitsioon, kuhu kuulusid Garhwali Kuningriik, Patiala Riik ja Sikkimi Kuningriik. Nepali sõjategevust juhtisid peamiselt kaks võimukat Thapa perekonda: Thapa dünastia ja Amar Singh Thapa perekond.
Seiersberg-Pirka

Seiersberg-Pirka on vald "(Gemeinde)" ja Gratwein-Straßengeli järel suuruselt teine omavalitsus Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
See loodi Steiermargi vallareformi osana 2014. aasta lõpus, kui ühendati endised iseseisvad omavalitsused Seiersberg ja Pirka.
Seiersberg-Pirka asub Grazist edelas ja on kasvanud koos sellega. Linn asub peamiselt Grazi nõos Lääne-Steiermargis.
Majandus ja taristu.
Seiersberg-Pirka on Grazi läheduse tõttu üks rikkamaid omavalitsusi Austrias. Seiersbergi kaubanduspiirkond on suuruselt teine kaubanduskeskus Austrias ja suur hulk kaubandustsoone asub valla territooriumil. Kogukond on Seiersbergi ristmiku kaudu ühendatud Pyhrni maanteega A9. Lisaks on omavalitsus bussiliinide kaudu ühendatud Graz-Köflachi raudtee- ja bussioperatsiooniga ning avatud on Holding Graz (GVB).
Kultuur ja vaatamisväärsused.
2003. aasta kultuuripealinna puhul kellatorni taga asuva kiirtee ringristmikul asuv Schloßberg-Schattenturmi torn müüdi vallale ja pandi sinna püsti.
Tuntud inimesi.
Windorfi linnas elas Renner-Buben, osa kunstnik-perekonnast ja õhulaevapiloodid.
Semriach

Semriach on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Graz-Umgebungi ringkonnas.
Legenda aurea

"Legenda aurea" ehk "Legenda sanctorum", eestindatult "Kuldlegend" on Jacobus de Voragine koostatud pühakute elulugude (hagiograafiate) kogu, mis oletatavasti valmis aastail 1259–1266, kuigi sellele on tekste ka hiljem lisatud. Kogumik levis laialt keskaja Euroopas ja sellest on säilinud enam kui tuhat käsikirjalist eksemplari, paljud neist rikkalikult illumineeritud.
Ajaloost.
Algselt oli teose pealkiri "Legenda sanctorum" ('lugemised pühakutest'), kuid teos võitis populaarsuse "Kuldlegendi" nime all, mis on tänaseks ka rohkem tuntud. See ületas oma detailsusega varasemaid lühendatud pühakulegendikogumikke, nagu dominiiklasest kroonikule Jean de Maillyle omistatud "Abbreviatio in gestis et miraculis sanctorum" ja dominikaani jutlustaja Trento Bartolomeuse "Epilogus in gestis sanctorum". Pärast trükkimise leiutamist 15. sajandi keskpaigas ilmusid ja levisid selle uued väljaanded mitte ainult ladina keeles, vaid peaaegu kõigis suuremates Euroopa keeltes. Inkunaablite hulgas on "Legenda aurea" väljaandeid säilinud rohkem kui piibli väljaandeid.
Kirjeldus.
Teos on kirjutatud lihtsas kergesti loetavas ladina keeles. Iga peatükk on pühendatud ühele kristlikule pühale. Raamatusse on koondatud pühakute elulood, aga ka juhtumised Kristuse ja neitsi Maarja elust ning teave pühakupäevade ja suurte pühade kohta terve kirikuaasta vältel. Raamat on vaadeldav peaaegu keskaegse pühakute entsüklopeediana ja see on hindamatu allikmaterjal kunstiajaloolastele ja medievistidele, kes püüavad kunstiteostel identifitseerida pühakuid nende tegude ja atribuutika alusel. Teose eesmärgiks arvatakse olevat siiski pühakulugude koondamine allikmaterjaliks jutluste jaoks, mitte meelelahutus.
Pakalniškiai

Pakalniškiai on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas. Külast algab Lendimase jõgi. Pakalniškiai ja Truikinai külade vahel on karjäär. Aastal 1965 avati külas algkool, mis aga aastal 1968 Didieji Rūšupiaisse üle viidi. Külas on Pakalniškiai kalmistu.
Marija Lvova-Belova

Marija Lvova-Belova (sündinud 25. oktoobril 1984 Penzas) on Venemaa poliitik ja riigiametnik, laste õiguste volinik Venemaa Föderatsiooni presidendi juures.
Elukäik.
Kasvas üles Penzas. 2002. aastal lõpetas estraadiorkestri dirigendina A. A. Arhangelski nimelise Kultuuri ja Kunsti Kolledži. 2003–2005 õppis Samara Riiklikus Kultuuri- ja Kunstiakadeemias.
Aastatel oli 2000–2005 kitarriõpetaja Penza 1. ja 5. lastemuusikakoolis.
2021. aastal lõpetas Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures asuva Venemaa Rahvamajanduse ja Riigiteenistuse Akadeemia.
Karjäär.
2008. aastal sai Lvova-Belovast ühiskondliku organisatsiooni Blagovest kaasasutaja ja direktor. 2014–2019 Penza oblasti Ühiskondliku Palati liige. 2017–2019 Venemaa Föderatsiooni Kodanikukoja liige.
8. septembril 2019 valiti võimuerakonna Ühtne Venemaa kandidaadina Penza linnaduumasse. Pärast valimisi loobus parlamendiliikme mandaadist.
2019. aasta novembris liitus võimuerakonnaga Ühtne Venemaa. Temast sai Ühtse Venemaa Peanõukogu presiidiumi liige. Temast sai liikumise Ülevenemaaline Rahvarinne peanõukogu töörühma kaasesimees.
Septembris 2020 sai temast üks üleriigilise Venemaa liidrite konkursi võitjaid.
21. septembrist 2020 Föderatsiooninõukogu senaator Penza oblastist.
27. oktoobrist 2021 laste õiguste volinik Venemaa Föderatsiooni Presidendi juures.
Rahvusvahelised sanktsioonid.
2022. aasta juulis kehtestas Lvova-Belovale sanktsioonid Euroopa Liit ja 2023. aasta jaanuaris Jaapan.
Kriminaalsüüdistus.
Ukraina ja Briti ametnikud süüdistavad Lvova-Belovat Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse 2022. aastal Ukrainast pärit laste sunniviisilise väljasaatmise ja lapsendamise juhtimises.
2023. aasta 17. märtsil andis Haagi Rahvusvaheline Kriminaalkohus välja vahistamismääruse president Vladimir Putini ja laste õiguse voliniku Marija Lvova-Belova kohta (Rahvusvahelise Kriminaalkohtu vahistamismäärused Vladimir Putini ja Marija Lvova-Belova kohta).
Trūbakiai

Trūbakiai (žemaidi "Trūbakē") on küla Leedus Skuodase rajoonis Skuodase vallas Läti piiri ääres. Küla asub Apše jõe kaldal. Külas on Trūbakiai kalmistu. 
Külla jääb osaliselt Apšė biosfääri polügoon. Osaliselt ulatub sinna ka Natura 2000 linnukaitse ala Apšė jõgi ja selle org. Trūbakiaisse jääb Apšė botaaniline kaitseala.
Küla kohta on kasutusel olnud ka nimekuju Ivoniškė. Esimene on isikunime Trūbakis mitmusevorm, teine kas Ivonase või Ivanase mitmusevorm.
Trūbakiai moodustati XVI sajandil maareformi käigus. Hiljem kuulus see Skuodase mõisale. Aastal 1955 avati seal algkool. 
Muinsuskaitse all on sealne votiivkabel Pietà ja kahe inglikesega.
Tyler Motte

Tyler Motte (sündinud 10. märtsil 1995 St. Clairis, Michigani osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana NHL-i klubis New York Rangers.
Aastatel 2013–2016 mängis Motte Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2013. aastal valis Chicago Blackhawks ta NHL-i "draft"is 121. valikuna. Blackhawksiga sõlmis ta lepingu 2016. aasta aprillis ning debüteeris seejärel hooaja lõpus American Hockey League'is (AHL) Blackhawksi tütarklubis Rockford IceHogs. Blackhawksi meeskonnas debüteeris Motte NHL-is hooaja 2016/17 alguses. Esimese värava lõi ta NHL-is 21. oktoobril 2016 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu.
2017. aasta juunis kaubeldi Motte suurema tehingu raames Blackhawksist Columbus Blue Jacketsi. Ta mängis hooajal 2017/18 nii Blue Jacketsi põhimeeskonnas kui ka AHL-is Blue Jacketsi tütarklubis Cleveland Monsters.
2018. aasta veebruaris kaubeldi Motte koos Jussi Jokineniga Thomas Vaneki vastu Vancouver Canucksi. Hooajal 2018/19 tegi Motte NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja, kui lõi üheksa väravat ja andis seitse väravasöötu. Canucksiga pikendas ta lepingut 2019. ja 2020. aastal.
2022. aasta märtsis kaubeldi Motte New York Rangersisse. Ta mängis seal vaid hooaja lõpuni. 2022. aasta septembris sõlmis ta üheaastase lepingu Ottawa Senatorsiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi Motte Senatorsist tagasi Rangersisse.
2013. aastal võitis Motte USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel hõbemedali. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2016. aasta maailmameistrivõistlustel.
Beuvry

Beuvry on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Eeslinn Béthune'ist vahetult edelas, 37 km Lille'ist edelas, teede D945, D72 ja N41 ristumiskoha ümbruses. Kergetööstus ja väikepõllumajandus on asendanud hiljutise söekaevandamise.
Ajalugu.
Linna nimi pärineb kopralt (vanaprantsuse keeles "bièvre") ja on sajandite jooksul selle järgi muutunud: Berri; Beuvri; Bevery; Bouvry ja lõpuks Beuvry.
19. septembril 1784 lendasid Robert'i vennad ja M. Collin-Hullin oma vesinikuõhupalliga "La Caroline" Philippe III Alexandre Emmanuel François de Ghistelles'i palvel 6 tundi 40 minutit, kattes 186 km Pariisist Beuvrysse. "La Caroline" võlgnes oma disaini professor Jacques Charles'i ja Jean-Baptiste Marie Meusnier' tööle ning saavutas maailmas esimese üle 100 km pikkuse lennu. Ville de Beuvrysse püstitati kivist mälestusmärk vendade "La Caroline'i" maandumise 200. aastapäeva tähistamiseks 19. septembril 1784. Nüüd peetakse iga septembri lõpus pidustust "la ducasse "du Ballon"".
Linn on saanud "Croix de Guerre" kaks korda: pärast Esimest maailmasõda ja uuesti pärast Teist maailmasõda.
Söekaevanduslinn u. 100 aastat, viimane kaevandus suleti 1960. aastatel.
Linn liideti naabrusesasuva Béthune'i linnaga 1993. aasta lõpul. Paljud Beuvry elanikud väljendasid aga oma rahulolematust tolleaegse otsusega, mille tulemuseks olid 1995. aasta kohalikud valimised, 1995. ja 1996. aasta petitsioonid ning 1996. aasta oktoobris erikomisjoni loomine, et anda arvamus Béthune'i linna territoriaalsete piiride muutmise eelnõude kohta eraldi Beuvry linna taasloomiseks. 1997. aasta septembris toimunud kohalike omavalitsuste valimised viisid lahutuseni ja Beuvryst sai 1997. aasta novembris taas iseseisev täisväärtuslik linn.