tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kriteerium (ajakiri)

Kriteerium oli eestikeelne kultuuriajakiri, mis ilmus veebiajakirjana. See vahendas peamiselt välismaist filosoofiat ja kultuuri ning edastas välismaiseid kultuuriuudiseid. Kriteerium ilmus alates veebruarist 2006 üks artikkel nädalas. Ajakirja toimetas Peeter Helme. 
"Kriteeriumi väljaandjate eesmärgiks ongi vahendada Eestisse selliseid Euroopa kirjanduse ja mõtteloo suundi, mis pole tõlkijate eelistuste või valitsevate vaimsete hoiakute tõttu meil seni suure tähelepanu osaliseks saanud ning mis tegelevad vertikaalse, üleva ja ülendava otsimisega. Kas ka leidmisega, jäägu juba iga lugeja otsustada ..." (Peeter Helme)
2009. aasta aprilli seisuga oli avaldatud Toomas Abilise, Björn Clemensi, Iwan Durreri, Hanna Hauru, Claus Heimese, Peeter Helme, Kristel Kaljundi, Igor Kotjuhi, Anne Lange, Paavo Matsini, Jonah F. Mitchelli, Mika Puumalaise, Raivo Joosep Raave, Tanel Randeri, Aarne Rubeni, Martin Schwarzi, Johannes Schülleri, Anton Hansen Tammsaare, Indrek Vaino, Maarja Vaino ja Toomas Verrevi tekste. Intervjueeritud on Boriss Baljasnõid, Jan Kausi ja Andres Langemetsa.
1993. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused

1993. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlused olid suusatamise maailmameistrivõistlused, mis toimusid 18.–28. veebruarini 1993 Rootsis Falunis. Falunile olid need kolmandateks maailmameistrivõistlusteks. Varem oli Falunis MM toimunud aastatel 1954 ja 1974. Osa võttis 38 riigi 798 sportlast, nende seas ka Eesti koondis 11 sportlasega.
Murdmaasuusatamine.
Meeste 10 km klassikalises stiilis.
22. veebruar 1993 &lt;br&gt;
Meeste 15 km vabastiilis jälitussõit.
24. veebruar 1993
Meeste 30 km klassikalises stiilis.
20. veebruar 1993
Meeste 50 km vabastiilis.
28. veebruar 1993 &lt;br&gt;
Meeste 4×10 km teatesuusatamine.
26. veebruar 1993 &lt;br&gt;
23 võistkonda
Naiste 5 km klassikalises stiilis.
21. veebruar 1993
Naiste 15 km vabastiilis jälitussõit.
23. veebruar 1993
Naiste 15 km klassikalises stiilis.
19. veebruar 1993
Naiste 30 km vabastiilis.
27. veebruar 1993
Naiste 4×5 km teatesuusatamine.
25. veebruar 1993
Kahevõistlus.
Meeskonnavõistlus.
10 võistkonda
Suusahüpped.
Normaalmägi.
27. veebruar 1993 &lt;br&gt;
Suur mägi.
21. veebruar 1993 &lt;br&gt;
Meeskonnavõistlus suurel mäel.
24. veebruar 1993&lt;br&gt;
Mitteametlik paremusjärjestus.
¹ Tšehhi/Slovakkia ühendvõistkond osales naiste 4×5 km teatesuusatamises ja suusahüpete meeskonnavõistluses
Marko Kass

Marko Kass (sündinud 1. augustil 1980) on eesti põllumajandusteadlane. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 2004. aastal Eesti Põllumajandusülikooli bakalaureuseõppes ja kaitsnud 2007. aastal magistriväitekirja loomakasvatuse erialal. 2014. aastal sai ta doktorikraadi väitekirjaga "Effect of crude glycerol feeding on feed intake, lactational performance and metabolic status of dairy cows" ("Toorglütserooli söötmise mõju lüpsilehmade söömusele, piimajõudlusele ja ainevahetuslikule seisundile"). Marko Kass on end erialaselt täiendanud Taanis Aarhusi Ülikoolis ja Rootsi Põllumajandusülikoolis ning Ühendkuningriigis Scotland's Rural College's professor Marie J. Haskelli töörühmas. 
Töökäik.
Ta on teadusdirektor Maaelu Teadmuskeskuses. Kass on olnud Eesti Maaülikooli õppejõud. Tema peamised teadustöösuunad on mäletsejaliste metabolism, söödad ja nende kvaliteet ning mäletsejaliste metabolismi uurimise metoodika. 
Liikmesus ja ühiskondlik tegevus.
Kass on põllumajandusteadlasi ühendava Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi liige (2008. aastast), sealhulgas eestseisuse liige 2010. aastast ja seltsi president 2015. aastast. Ta on ka Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi teadusajakirja Agraarteadus (Journal of Agricultural Science) toimetuskolleegiumi liige. 
Ta on vabatahtlik Eesti Maaülikooli üliõpilaste projektis "Elus teadus". Ta on 2012. aastast Eesti Maaülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi iga-aastase konverentsi "Terve loom ja tervislik toit" korraldustoimkonna liige. 
Marko Kass oli Eesti Maaülikooli International Clubi asutajaliige ja korraldustoimkonna liige 2011–2015. 
Ta on SA MÜ (Kääriku Metsaülikool) tegevtoimkonna ja nõukogu liige ning Kääriku Metsaülikooli kogumiku toimetaja 2007–2015. 
Aastatel 2004–2006 oli ta noorteühenduse Noor-Isamaa esimees.
Konstantin Märska

Konstantin Märska (28. mai 1896 Valmiera – 30. august 1951 Tallinn) oli Eesti filmioperaator, Eesti filmikunsti rajajaid.
Märska hakkas juba 15-aastaselt Kuressaares tööle kinomehaaniku abilisena. Ta oli koos vend Theodor Märskaga tummfilmikompanii Estonia-Film üks asutajatest. Aastaid töötas ta filmistuudios Eesti Kultuurfilm (asutatud 1931. aastal), kus tema käe all valmis hulgaliselt kroonika- ja sündmusfilme. 
1930. aastal valmis Märska ja Boris Jaanikose koostöös film "Kuldämblik". See oli esimene Eestis valminud nn plaadihelifilm, st heli oli salvestatud eraldi plaadile. 
Konstantin Märska on maetud Tallinna Rahumäe kalmistule.
Kadi Kass

Kadi Kass (kuni 2005 Kadi Grichin; sündinud 21. veebruaril 1978) on setu päritolu eesti ajaloolane. 
Ta lõpetas 2001. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ja töötab raamatukoguhoidjana TÜ raamatukogus. 
Kass on korporatsiooni Filiae Patriae vilistlane ja kuulub Naiskodukaitsesse. 
Ajaloolasena on ta uurinud peamiselt Lõuna-Eestit ja Setumaad. Ta on ka Õpetatud Eesti Seltsi sekretär ja peamine asjaajaja.
Laulnud regilauluansambli Sinimaniseele esimeses koosseisus.
Isiklikku.
Abielus (alates 2005. aastast) Marko Kassiga. Tütre ja poja ema.
Athenaios (täpsustus)

Nime Athenaios kandsid mitmed tuntud inimesed Vana-Kreekas.
Athenaios (insener)

Athenaios oli vanakreeka insener, Archimedese kaasaegne, kelle "akmē" oli umbes 210 eKr. Temalt on säilinud teos sõjamasinatest "Peri mēchanēmatōn".
Athenaios (poksija)

Athenaios (vanakreeka keeles Ἀθήναιος) oli vanakreeka poksija, olümpiavõitja, keda mainib Pausanias (6.4.1).
Ta oli pärit Ephesosest. Athenaois osales antiikolümpiamängudel aastal 352 eKr ja teda autasustati võidu eest poiste rusikavõitluses. Temast, nagu teistestki kuulsatest olümpiavõitjatest tehti Olümpiasse kuju ja seda kuju nägigi 2. sajandil Pausanias.
Onon

Onon (Mongoolia osas ka Onon-gol; mongoli, burjaadi ja vene keeles Онон) on jõgi Aasias Amuuri jõgikonnas.
Onon on 1032 km pikk (298 km Mongoolias, ülejäänu Venemaal). Valgla pindala on 96 200 km².
Onon algab Mongooliast Hentij aimakist Hentei mägedest. Mongoli keeles nimetatakse jõge ka Онон гол, kus гол tähendab jõge. Ta voolab valdavalt itta ja kirdesse. Mongoolias asub jõest kagus Ereen Davaani ahelik. Lühikest maad kulgeb ta Idaaimakis, seejärel ületab Venemaa piiri ja jõuab Burjaatiasse. Umbes piiril ületab jõe Tšitaa–Tšojbalsani maantee, mis kulgeb pikalt Ononi kõrval. Jõudes Aga Burjaadi autonoomse ringkonna piirile, pöördub jõgi itta, maantee seevastu põhja. Onon voolab Aga lõunaosas kuni Aga piirini ja pöördub siis põhja. Olovjannajas ületab jõe Tšitaa–Harbini raudtee, mille kõrval kulgeb maantee. Natuke enne jõe lõppu suubub temasse vasakult Aga jõgi. Ühinedes Ingodaga, moodustab ta Šilka. Ühinemiskohas asub rohkem kui 10 000 elanikuga Pervomaiski, mis on suurim Ononi ääres olev asula.
Onon toitub peamiselt lumesulamisveest ja vihmast. Suvised sajud tekitavad suurvee. Suudmest 12 km kaugusel on Ononi keskmine vooluhulk 191 m³/s, maksimaalne 2810 m³/s, minimaalne 1,22 m³/s. Jõgi külmub novembris ja vabaneb jääkattest aprillis-mais.
Ononi jõe järgi on nimetatud Ononi kraater Kuul.
1374

1374. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1369 1370 1371 1372 1373 - 1374 - 1375 1376 1377 1378 1379
1372

1372. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1367 1368 1369 1370 1371 - 1372 - 1373 1374 1375 1376 1377
1371

1371. aasta (MCCCLXXI) oli 14. sajandi 71. aasta.
1369

1369. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1364 1365 1366 1367 1368 - 1369 - 1370 1371 1372 1373 1374
1368

1368. aasta (MCCCLXVIII) oli 14. sajandi 68. aasta.
1366

1366. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1361 1362 1363 1364 1365 - 1366 - 1367 1368 1369 1370 1371
1365

1365. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1360 1361 1362 1363 1364 - 1365 - 1366 1367 1368 1369 1370
1364

1364. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1359 1360 1361 1362 1363 - 1364 - 1365 1366 1367 1368 1369
1363

1363. aasta
Sajandid: 13. sajand - 14. sajand - 15. sajand
Aastakümned: 1320. aastad 1330. aastad 1340. aastad 1350. aastad 1360. aastad - 1370. aastad - 1380. aastad 1390. aastad 1400. aastad 1410. aastad 1420. aastad
Aastad: 1358 1359 1360 1361 1362 - 1363 - 1364 1365 1366 1367 1368
Samuel Huntington

Samuel Phillips Huntington (18. aprill 1927 – 24. detsember 2008) oli USA politoloog, Harvardi ülikooli professor.
Huntingtoni tuntuimad tööd pärinevad rahvusvaheliste suhete alalt, nn tsivilisatsioonide kokkupõrke teemal. 1993. aastal avaldas ta ajakirjas Foreign Affairs mõjuka ja sageli tsiteeritud artikli "The Clash of Civilizations?", mis kontrasteerus teise mõjuka politoloogilise käsitlusega – Francis Fukuyama "ajaloo lõpu" kontseptsiooniga. Hiljem laiendas Huntington oma artikli raamatuks, mis ilmus 1996.
Huntingtoni käsitluse pearõhk on kultuurierinevuste tähtsustamisel konfliktide allikana.
Olga Medvedtseva

Olga Medvedtseva (neiupõlvenimi Põljova; sündinud 7. juulil 1975 Krasnojarskis) on Venemaa laskesuusataja. Olümpiavõitja (2002) ja kuuekordne maailmameister. Lisaks teatesõidus saavutatud tiitlitele on Olga Medvedtseva maailmameister ka individuaaldistantsil (2004). 
Saavutused.
Olümpiamängudel.
2002 Salt Lake Citys
2010 Vancouveris
Dopinguskandaal.
Torino 2006. aasta taliolümpiamängudel 15 km pikkusel distantsil hõbemedali võitnud Olga Põljova põrus dopingukontrollis. 16. veebruaril 2006 kinnitas Rahvusvaheline Olümpiakomitee, et Põljova mõlemad dopinguproovid osutusid positiivseks. Ta eemaldati mängudelt ning medal võeti ära. Seega sai venelanna Svetlana Išmuratova järel hõbemedali sakslanna Martina Glagow ja pronksi teine venelanna Albina Ahhatova.
Isiklikku.
Olga Medvedtseva on 163 pikk ja kaalub 55 kg.
Taavi Tatsi

Taavi Tatsi (sündinud 23. märtsil 1978) on eesti meediakommunikatsiooni spetsialist, loodushoidja, orienteerumise edendaja ja tõlkija.
Ta lõpetas 2001. aastal Tartu Ülikooli lähiajaloo bakalaureuseõppe (lisaks läbis ülemastmes filosoofiaõpingud), ning sai 2006. aastal samas magistrikraadi konverentsitõlke erialal. 2013. aastal kaitses doktoriväitekirja meedia ja kommunikatsiooni erialal, mis käsitles muuseumi kuraatorite ja külastajate identiteeti. 2016. aastal lõpetas Luua Metsanduskooli metsakasvatuse erialal.
Ta töötas Eesti Rahva Muuseumis teadurina aastatel 2008–2013. 2022. aasta seisuga töötab RMK Lõuna-Eesti piirkonna teabejuhina Pähni külastuskeskuses.
Ta on ansambli Tsõdsõpujaleelo liige.
Tegeleb orienteerumise ja orienteerumisvõistluste korraldamisega. Pääsenud ka 20. sajandi mõjukaimate orienteerumise edendajate nimekirja.
Mihkel Soon

Mihkel Soon (sündinud 16. detsembril 1980) on eesti pillimeister. 
Ta on õppinud ökoloogiat, uurinud putukaliike vanades metsades ja saanud Tartu Ülikoolis Asko Lõhmuse juhendatavana bakalaureusekraadi.
Mihkel Soon on ansamblite Tsõdsõpujaleelo ja Sinimaniseele liige. Ta on tunnustatud väikekannelde meister.
Isiklikku.
Soon kasvas üles Võhu külas Virumaal. Ta on bioloog Enn Soone poeg. 2006. aasta suvest on ta abielus Katrin Soonega (sündinud Valk). Tal on neli last. Villu Soon on Mihkel Soone vend.
Lauri Õunapuu

Lauri Õunapuu (sündinud 1. detsembril 1976) on eesti pärimusmuusik.
Ta on ansamblite Metsatöll (alates 1999), Ülemakstud Rentslihärrad, Harju Mehed ja Sinimaniseele (alates 2002) liige ning Arhailise Meestelaulu Seltsi asutajaliige. On kuulunud ansamblitesse Messier ja Tsõdsõpujaleelo.
Õunapuu on Vikerraadio saatesarja "Huvitaja" saatelõigu "Päritud laul" saatejuht.
Isiklikku.
Ta on abielus pärimusmuusiku Meelika Hainsooga. Neil on poeg Laas ja tütar Lee.
Mari Vihmand

Mari Vihmand (sündinud 17. mail 1967 Tartus) on eesti helilooja. 
Aastal 1990 lõpetas ta Tallinna konservatooriumis kompositsiooniklassi ning 1997. aastal samas magistriõppe. 
Alates 1998. aastast elab Saksamaal, abielus saksa helilooja Rainer Bürckiga.
Oliver Parrest

Oliver Parrest (sündinud 9. detsember 1980) on eesti ökoloog ja pärimusmuusik. 
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli bioloogia erialal 2003. aastal.
Ta kuulub pärimusmuusikaansamblisse Küi ning on kuulunud ansamblitesse Tsõdsõpujaleelo ja Sinimaniseele.
Laulab ja mängib setu labaga kannelt ja torupilli. 
Ta on tõlkinud kaks aiandusteemalist raamatut.
Jüri Metssalu

Jüri Metssalu (sündinud 8. märtsil 1981) on Eesti ajaloolane. 
Ta on kohapärimuse koguja ja uurija. Eesti Kohapärimuse Keskuse juhatuse liige ja Eesti Rahvaluule Arhiivi kohapärimuse töörühma projektijuht. Tema uurimisteemad on Eesti rahvausk kroonikakirjutuses, pühapaigad ja kohapärimus.
Jaak-Albert Metsoja

Jaak-Albert Metsoja (ka Jaak Albert Metsoja; sündinud 3. detsembril 1978) on eesti taimeökoloog ja ansambli Tsõdsõpujaleelo liige.
Aastatel 1986–1994 õppis Metsoja Tallinna Sõle Gümnaasiumis ja 1994–1997 Tallinna 21. keskkoolis. Aastatel 1997–2002 õppis ta Tartu Ülikoolis semiootikat ja kulturoloogiat. 2007. aastal lõpetas ta samas bakalaureuseõppe bioloogia erialal. 2010. aastal kaitses ta bioloogias magistritööd "Alam-Pedja looduskaitseala Emajõe-äärsete lamminiitude taimestiku mitmekesisust mõjutavad tegurid" ja sai loodusteaduse magistriks. 2016. aastal kaitses ta väitekirja "Taimkattemuutused luhtadel: niitmise ja jõesetete ladestamise mõju" ning sai doktorikraadi. 
Ta on töötanud Looduskaitseühingus Kotkas, Tartu Ülikooli Ökoloogia- ja Maateaduste Instituudis ja Tartu Rahvusvahelises Koolis. Ta on pärandkoosluste kaitse ühingu esimees.
Allergia

Allergia (ld "allergia") ehk ülitundlikkus on organismi häireseisund, mille korral mõni iseenesest kahjutu aine (allergeen) kutsub esile spetsiifiliste antikehade tootmise immuunsüsteemi poolt. Antigeenireaktsiooniga kaasnevad haigusnähud. See on immuunsüsteemi teatud liiki ülitundlikkus mingi aine suhtes.
Inimene, kes on allergiline mingi allergeeni suhtes, on allergik ehk allergiahaige.
Allergiliste reaktsioonide vormid:
Allergiahaigused.
Antigeenireaktsiooniga kaasnevaid haigusnähte seostatakse paljude haiguslike seisunditega:
Sümptomid.
Allergiahaigusel on palju võimalikke sümptomeid. Sagedasemad neist on nohu, hingamisraskused, aevastushood, silmapõletik ja nahalööve.
Ülitundlikkus ravimite suhtes.
Bioloogiline ravi.
Erinevate haiguste (reumatoidartriit, pahaloomulised kasvajad jpt) bioloogilises ravis kasutatavate bioloogiliste ravimite (näiteks monokloonsed antikehad, lahustuva tuumorinekroosifaktori alfa retseptor jpt) immuunteraapia tulemusel tekkivat potentsiaalset eluohtlikku 'tsütokiinide tormi' laadset seisundit ehk tsütokiinimürgistust (või ka tsütokiiniülitundlikkust), mille tunnusteks on palavik, punetus, hüpotensioon, liigesevalu, õhupuudus ja muud sümptomid, nimetatakse "cytokine release syndrome"iks (CRS).
Ajalugu.
Allergiasümptomeid kirjeldas esimesena inglise arst ja teadlane John Bostock, kui ta tutvustas 16. märtsil 1819 Londoni kuningliku meditsiini- ja kirurgiaühingu koosolekul heinanohu kliinilisi sümptomeid.
Termini allergy (ingl) võttis esimesena kasutusele Austria teadlane ja pediaater vabahärra Clemens Peter von Pirquet (12. mai 1874 – 28. veebruar 1929).
Termin.
Anglosaksi meditsiinikirjanduses kasutatakse allergia sünonüümina sõna "ülitundlikkus" ("hypersensitivity").
Põhjamaade praktikas peetakse ülitundlikkuseks nii neid ülitundlikkusreaktsioone, kus avaldub immunoloogiline mehhanism, nagu allergia, kui ka ülitundlikkusreaktsioone, kus ei osale immunoloogilist vastust, nagu intolerantsus, idiosünkraasia.
Arica

Arica on linn Tšiili põhjaosas Vaikse ookeani rannikul Arica y Parinacota piirkonnas 18 km kaugusel Peruu piirist.
Linnast 20 km kaugusel asub Chacalluta lennuväli.
Elanike arv on 186 000 (2005).
Ajalugu.
Arheoloogia on näidanud, et Arica on olnud asustatud vähemalt 10 000 aastat.
Linna asutas 1541 Hispaania kapten Lucas Martinez de Begazo. 1570 oli linna täielik nimi La Muy Illustre y Real Ciudad San Marcos de Arica.
Aricas on sadam. Juba 1545. aastast alates on Arica kaudu Hispaaniasse hõbedat veetud. Esialgu pärines hõbe tänapäeva Boliivia alal olevast Potosist. Potosis asus maailma läbi aegade suurim hõbedakaevandus. Seetõttu oli Arica Hispaania jaoks väga oluline sadam.
Samal põhjusel oli Arica tähtis Hispaania riigi vaenlaste jaoks. Aricat rüüstasid mereröövlid Francis Drake, Thomas Cavendish, Richard Hawkins, Joris van Spilbergen, John Watling, Simon de Cordes, Leandro de Valencia, Bartholomew Sharp, William Dampier ja John Clipperton.
Pärast Ladina-Ameerika vabadusvõitlust läks Arica Peruu koosseisu. 1836–1839 ja 1841–1842 oli ta Boliivia poolt okupeeritud. Pärast Salpeetrisõda läks Arica Tšiilile.
1855 rajati Arica–Tacna raudtee. See 53 km pikkune raudtee oli üks esimesi Ladina-Ameerikas ja see töötab tänapäevani.
13. augustil 1868 toimus linna lähedal maavärin magnituudiga 8–9. Selle ohvrite arv ei ole selge. On väidetud, et neid olevat olnud 25 000 – 70 000, samuti on väidetud, et see ei saa olla võimalik, sest sel ajal elas Aricas üldse vähem kui 3000 inimest. Maavärinas tekkinud tsunami jõudis Hawaile, Jaapanisse ja Uus-Meremaale.
Kliima.
Aricas on troopiline kliima.
Vihma sajab vähe: aasta keskmine sademete hulk on 0,76 mm. Sellegipoolest pole õhuniiskus kuigi väike. Keskmiselt on see kõige madalam veebruaris (71,5%), kõige kõrgem juunist augustini (76,5%). Aastas paistab päike keskmiselt 1766 tundi, sellest kõige rohkem aprillis (219 tundi) ja märtsis (198 tundi), kõige vähem septembris (45 tundi) ja augustis (81 tundi).
Kõige kõrgemad õhutemperatuurid Aricas on mõõdetud märtsis (35 °C) ning jaanuaris ja veebruaris (33 °C). Kõige madalam on oktoobri maksimumtemperatuur (+24 °C). Öökülma ei ole Aricas kunagi mõõdetud. Talvel (lõunapoolkeral juunist augustini) on täheldatud temperatuuri langust +6 °C-ni. Kõige kõrgem miinimumtemperatuur on registreeritud veebruaris (+15 °C).
Ted Ligety

Ted Sharp Ligety (sündinud 31. augustil 1984 Salt Lake Citys) on USA mäesuusataja, kahekordne olümpiavõitja ja viiekordne maailmameister.
Ligety võitis Alpi kahevõistluses olümpiakulla 2006. aasta olümpiamängudel Torinos Ivica Kostelići ees. Sotši olümpiamängudel võitis ta suurslaalomi.
2004. aastal Mariboris sai ta juunioride maailmameistrivõistlustel slaalomis hõbemedali. 
Maailma karikasarja etapivõite on ta saanud 25. Poodiumikohti on ta maailma karikasarja etappidel saanud 50 (seisuga oktoober 2015).
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Maailma karikasarja etapivõidud.
Ted Ligety on osalenud () 279 MK-etapil ja jõudnud poodiumile 50 korral ja võitnud 25 korral.
Isiklikku.
Ted Ligety on 179 cm pikk ja kaalus tippsportlasena 81 kg.
Rainer Schönfelder

Rainer Schönfelder (sündinud 13. juunil 1977 Wolfsbergis Kärntenis) on Austria mäesuusataja. Põhiliselt võistleb ta slaalomis.
Esimest korda püüdis ta maailma karikasarja etapil osaleda 26. jaanuaril 1998 Austrias Kitzbüheis, kuid ei saanud kvalifikatsioonist edasi. Teine katse 22. novembril 1998 USA-s Park Citys lõppes katkestamisega. 28. novembril 1998 toimus USA-s Aspenis kolmas katse, mis lõppes üllatavalt edukalt: 12. kohaga. Viies katse 6. jaanuaril 1999 Sloveenias Kranjska Goras lõppes juba 4. kohaga. Sel hooajal sõitis ta MK-etappe üksnes slaalomis ja see tulemus jäigi parimaks.
Esimest korda jõudis ta MK-etapil esikolmikusse 6. veebruaril 2000 Saksamaal Todtnaus, kus ta võitis MK-etapi slaalomis.
2001. aastal saavutas Schönfelder Austria meistrivõistlustel kaks 4. kohta: 26. märtsil slaalomis ja 5. aprillil suurslaalomis.
2002. aasta taliolümpiamängudel USA-s Salt Lake Citys saavutas Schönfelder 13. veebruaril Alpi kahevõistluses 4. koha, olles kiirlaskumises 13. ja slaalomis 2. Seevastu slaalomis katkestas ta esimese laskumise. Järgnenud sõjaväelaste ja politseinike maailmamängudel tuli Schönfelder 27. veebruaril Sloveenias Kranjska Goras teiseks ja 2. aprillil võitis ta esimese, hõbedase medali Austria meistrivõistlustelt, suurslaalomist.
24. novembril 2002 võitis Schönfelder oma teise MK-etapi: Park Citys slaalomis. MM-il Šveitsis Sankt Moritzis saavutas ta Alpi kahevõistluses 6. veebruaril 10. koha (kiirlaskumine 10. + slaalom 5.), slaalomi ta 16. veebruaril katkestas. 8. märtsil 2003 võitis ta Jaapanis Shigakogenis kolmanda MK-etapi.
8. veebruaril 2004 võitis ta Šveitsis Adelbodenis neljanda MK-etapi.
2005. aasta MM-il Itaalias Bormios saavutas Schönfelder suurslaalomis 9. veebruaril 8. ja slaalomis 12. veebruaril oma kaasmaalase Benjamin Raichi järel teise koha. Sel MM-il anti välja ka võistkondlikud medalid 3 mehe ja 3 naise kohapunktide summana ja Austria (sealhulgas Schönfelder) pälvis Saksamaa järel hõbemedali.
2006. aasta taliolümpiamängudel Itaalias Torinos saavutas Schönfelder 14. veebruaril Alpi kahevõistluses pronksmedali, olles kiirlaskumises 3. ja slaalomis 11. kohal – harilikult oli tal slaalom märgatavalt parem. 20. veebruaril saavutas ta suurslaalomis 8. koha ja 25. veebruaril pronksmedali.
2007. aasta MM-il Rootsis Åres saavutas ta 8. veebruaril Alpi suurkahevõistluses 16. koha (kiirlaskumises oli 14. ja suurslaalomiga langes 16. kohale). 14. veebruaril oli ta suurslaalomis 25. ja 17. veebruaril katkestas slaalomi.
28. märtsil 2008 tuli Schönfelder esimest korda Austria meistriks ülisuurslaalomis Haus im Ennstalis.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
2004 võitis Schönfelder slaalomis maailma karika, 2005 tuli ta sel alal teiseks ja 2003 kolmandaks.
Schönfelder on osalenud 15. märtsi 2010 seisuga 183 MK-etapil ja jõudnud esikolmikusse 22 korda. 5 etappi on ta võitnud.
Askorbiinhape

Askorbiinhape on keemiline ühend molekulivalemiga , mida enamasti samastatakse C-vitamiiniga. Askorbiinhappe korral võib olla tegemist optiliste isomeeride seguga ning C-vitamiinile vastavat toimet omab just askorbiinhappe L-vorm. 
Askorbiinhape on valge (või kollakas) kristalne pulber, ilma lõhnata, omab haput maitset ja lahustub kergesti vees. Askorbiinhappe molekuli võib vaadelda kui suhkru derivaati, millel on antioksüdandi omadused.
Keemilised omadused.
Stereoisomeerid. Askorbiinhappe molekulis on kaks asümmeetria tsentrit; võimalikud on 4 stereoisomeeri: L-askorbiinhape (R,S); D-askorbiinhape (S,R); L-isoaskorbiinhape (R,R); D-isoaskorbiinhape (S,S).
Redutseerija. Askorbiinhape oksüdeerub kergesti. Seetõttu tema säilitamisel tuleb vältida hapniku juurdepääsu, valgust, kõrgendatud temperatuuri ja kokkupuudet metallidega.
Happesus. Askorbiinhape käitub orgaanilise happena, milles kaksikside etendab elektronpaari ülekandja osa hüdroksüülrühma ja karbonüülrühma vahel.
Tautomerism. Enoolvorm, ehkki stabiilsem, võib anda kaks vähem stabiilset diketooni vormi: 1,2-diketoon ja 1,3-diketoon.
Määramine. Levinud viisiks määrata askorbiinhappe sisaldust lahuses on tiitrimine oksüdeeriva reagendiga: joodi lahus koos tärklis-indikaatoriga või jodaat ja jodiid ioonid happelises lahuses või N-bromosuksiinimiid.
Bioloogilised omadused ja leidumine.
Askorbiinhappe esinemine ja funktsioonid eluslooduses on käsitletud artiklis C-vitamiin.
Kasutamine.
L-askorbiinhape on tuntud C-vitamiinina. Teatavasti on see oluline skorbuudi vältimiseks ja tõstab organismi vastupanuvõimet haigustele. Primaadid, sealhulgas ka inimene, on kaotanud võime sünteesida seda organismi siseselt (endogeenselt) ja peavad selle saama toiduga (eksogeenselt).
Askorbiinhapet (E300) ja selle naatrium- (E301), kaalium- (E303) ja kaltsium- (E302) sooli kasutatakse keemia- ja toiduainetetööstuses ka toidulisanditena, mis evivad antioksüdandi omadusi. Need soolad on vesilahustuvad ega väldi seetõttu rasvade oksüdeerumist. Viimasel otstarbel kasutatakse askorbiinhappe rasvlahustuvaid palmitiinhappe ja steariinhappe estreid (E304).
Askorbiinhapet kasutatakse redutseerijana ka fotograafias ilmutilahuste ühe komponendina.
Süntees.
Askorbiinhappe biosüntees taimedes kasutab galaktoosi ja paljudes elusorganismides (välja arvatud primaadid) glükoosi. Sünteetiliselt saadakse seda glükoosist. Käesoleval ajal toodetakse 80% askorbiinhappest Hiinas.
Geenmuundatud organismid.
Sünteetiliselt valmistatud askorbiinhappe eraldamiseks geenmuundatud organismide kaudu toodetud C-vitamiinist (mis on kallim) tähistatakse viimane asjakohase tähisega: GMO C-vitamiin.
Angola

Angola (varem ka "Angoola") on riik Aafrika edelaosas Atlandi ookeani kaldal. See piirneb Namiibiaga lõunas, Kongo Demokraatliku Vabariigiga põhjas ja kirdes ning Sambiaga idas. Angola eksklaav Cabinda piirneb Kongo Vabariigiga põhjas ja Kongo Demokraatliku Vabariigiga lõunas.
Loodus.
Suuremad jõed on Kongo, Kasai, Zambezi, Okavango ja Cunene.
Kõrgeim tipp on Bié platool asuv Môco.
Majandus.
Pika kodusõja ajal (1974–2002 august) oli Angola majandus madalseisus ning praktiliselt mingit kasvu ei toimunud. Sõjas sai rängalt kannatada ka infrastruktuur. Pärast kodusõda on majandus aga kiiresti kasvanud. Sisemajanduse kogutoodang elaniku kohta, mis 2005. aastal oli 2800 dollarit, on väike, kuid siiski suurem kui enamikul Aafrika riikidel.
2004. aastal sai Angola 2 miljardit dollarit laenu Hiinast, millega parandati sõja ajal hävinud infrastruktuure.
Angolas on pärast kodusõja lõppu suurenenud naftatootmine. Kui 2005. aasta lõpus toodeti 1,4 miljonit barrelit naftat päevas, siis 2007. aasta algul juba 2 miljonit barrelit päevas. Naftatootmist kontrollib firma Sonangol Group, mis kuulub Angola valitsusele. 2006. aasta detsembris sai Angola OPEC-i täisliikmeks. 2005. aastal kasvas Angola majandus 18% ja 2006. aastal 26%. Samas suurusjärgus kasvu oodatakse ka 2007. aastal. Nende näitajatega on Angola üks kiireimini kasvavaid majandusi maailmas.
Riigil on märkimisväärsed teemandi- ja uraanimaagivarud.
Rahvastik.
2014. aasta rahvaloenduse järgi on Angolas elanikke 24 383 301 (esialgsed tulemused). Eelmine rahvaloendus toimus 1970. aastal. Siis saadi rahvaarvuks 5 646 166. Kodusõja tõttu ei olnud võimalik vahepeal rahvaloendusi korraldada ja seetõttu lahknesid hinnangud Angola rahvaarvule suurel määral. Eri hinnanguil oli see 12 263 596 (CIA, juuli 2007), 16 329 000 (IMF, 2007), 16 300 000 (PRB, 2007).
Suuremad rahvusrühmad on umbundud (37%), kimbundud (25%) ja kikongod (13%). Väiksemad rühmad on ovambod, hererod, lundad, bušmanid ja pügmeed.
Haldusjaotus.
Angola jaguneb 21 provintsiks, mis omakorda jaotatakse 158 vallaks. Provintsid on:
2024. aasta haldusreformiga eraldati Luanda provintsist Icolo e Bengo provints, Moxico provintsist Ida-Moxico provints ning Cuando Cubango provints jagati Cuando ja Cubango provintsiks.
Ajalugu.
Angola esimesteks asukateks olid khoisani hõimud, kelle bantu keeli rääkivad hõimud kõrbealadele tõrjusid. 1483 hakkasid portugallased Angola rannikule rajama tugiposte. 19. sajandil algas Angola ala süstemaatiline allutamine Portugali võimule, mis jõudis lõpule 1920. aastateks. 1975. aastani oli Angola Portugali asumaa. 1950. aastatel alanud vabastusliikumine muutus 1961. aastal relvastatud vastupanuks. 1974. aastal algasid relvastatud kokkupõrked FNLA, UNITA ja MPLA vahel. Kaht esimest toetasid Ameerika Ühendriigid ja LAV, marksistlikku MPLAd toetasid Kuuba ja Nõukogude Liit. 1975 kuulutas MPLA Cabinda eksklaavis välja iseseisvuse. 1994 sõlmiti vaherahu. Kodusõda lõppes 2002. aastal pärast UNITA juhi Jonas Savimbi surma lahingutes. UNITA muudeti parteiks.
Anguilla

Anguilla on Suurbritannia meretagune ala, millel on omavalitsus. Ta hõlmab Anguilla saare, Sombrero ning hulga teisi saarekesi, mis moodustavad kõige põhjapoolsema osa Väikeste Antillide Tuulepealsetest saartest Kariibi mere ja Atlandi ookeani vahel. 
Anguilla kuulub ajavööndisse .
Anguilla on Suurbritannia meretagune ala. Riigipeaks on Suurbritannia monarh (praegu Charles III), keda esindab saarel kuberner.
Valitsusjuht on kohapeal valitav peaminister ("chief minister").
Ametlik keel on inglise keel.
Sümbolid ja tähised.
Anguilla deviis on "Each Endeavouring, All Achieving". 
Üladomeen on .ai
Majandus.
Rahaühik on Ida-Kariibi dollar (XCD).
Araabia keel

Araabia keel (اللغة العربية ehk عربي ) on afroaasia keelkonna semiidi keelerühma lõunakesksemiidi keelte hulka kuuluv keel. 
Araabia keel (omanimetus اَللُّغَةُ اَلْعَرَبِيَّة‎ "al-lughatu l-‘arabīyah" või العربية‎
"al-‘arabīyah") on kõige levinum afroaasia keelkonna semi haru keel ja oma kõrgkeelekujul ( الفصحى‎ "al-fuşḩā" üks ÜRO kuuest ametikeelest. Hinnanguliselt räägib araabia keelt 313 miljonit inimest emakeelena ja veel 424 miljonit teise keelena või võõrkeelena. Oma rolli tõttu liturgilise keelena kujunes araabia keel ka rahvusvaheliseks keeleks. Moodne araabia kirjakeel põhineb klassikalisel araabia keelel – Koraani ja luule keelel – ning erineb märgatavalt araabia araabia murretest, mida kõneldakse igapäevaelus.
Seda kõneleb 422 miljonit inimest Lähis-Idas ja Põhja-Aafrikas. 
Araabia keelt kõnelesid algselt beduiinid Araabia poolsaarel. 
7. sajandil kujunes araabia kirjakeel. Kui tekkis Araabia kalifaat, levis araabia keel koos islamiga ja araabia kultuuriga naabermaadele. 
Klassikalisest araabia keelest on viimase pooleteise aastatuhande jooksul välja arenenud suur hulk araabia murdeid. Kõigi selle keele kõnelejate jaoks, välja arvatud malta keele kõnelejad, on araabia ühiskeel kirjakee ja katuskeel. Malta keel on läheduses suguluses Magribi araabia murretega, kuid erinevalt teistest araabia kõnekeele kujudest arendati sellest iseseisev kirjakeel. On vaieldav, kas ühiskeelt saab pidada tänapäevaseks kirjakeeleks (vt ka standardkeel). Sageli puudub ühtne sõnavara paljude tänapäeva mõistete jaoks, samuti oskussõnavara paljudes tänapäeva teaduse valdkondades. Pealegi on ühiskeel konkreetsetes araabia maades suhteliselt harva suuline suhtlusvahend.
Vanast kirjakeelest lähtunud araabia ühiskeel on tänapäeval araabia maade riigikeel. Selles keeles toimub kooliõpetus, ilmuvad ajalehed ja raamatud. Rahvakeel on eri maades erinev ning kohalikud vormid ei pruugi olla vastastikku mõistetavad, näiteks on Marokos räägitav araabia keele variant piisavalt erinev, et standardkeele kõneleja ei mõistaks sellest paljut. Eri maade araabia murded erinevad üksteisest osalt väga palju, ehkki enamasti ainult häälduse poolest, ning suure geograafilise vahemaa korral ei ole need vastastikku arusaadavad või on raskesti arusaadavad. Nii näiteks varustatakse Alžeeria filmid, mis on vändatud sealses murdes, osaliselt ühiskeelsete subtiitritega, kui neid näidatakse Pärsia lahe Araabia riikides.
Araabia kiri koosneb 28 peamiselt kaashäälikumärgist. 
Euroopa keeltesse on araabia keelest laenatud palju sõnu, näiteks "alkohol", "algebra", "asimuut", "kuup", "kohv", "tariif", "talisman".
Arheoloogia

Arheoloogia ehk muinasteadus on ajalooteaduse haru, mis käsitleb aineliste ajalooallikate ehk muististe põhjal ühiskonna minevikku.
Muistised on rajatiste, eriti hoonete jäänused, esemelised leiud ja muu väljakaevamistel saadud materjal, välja arvatud kirjalikud allikad, mis kuuluvad filoloogia, epigraafika ja numismaatika valdkonda.
Muistiseid õpitakse tundma arheoloogilistel väljakaevamistel. Selleks eemaldatakse muistiselt pinnasekiht ja uuritakse üksikasjalikult läbi kultuurkiht. Muististe laadi ja leviku järgi selgitatakse asjaomase ajajärgu majanduse ja kultuuri iseloomulikud jooned.
Eriti tähtis on arheoloogia esiajaloo uurimises.
Arheoloogiaga tegelevat inimest nimetatakse arheoloogiks.
Sõna "arheoloogia" tähistas algselt, näiteks Thukydidesel, minevikuõpetust.
Eestis on arheoloogiapärandi kaitse reguleeritud Muinsuskaitseseadusega. 2022. aasta seisuga oli kaitse alla võetud 6716 arheoloogiamälestist.
Ajalugu.
Arheoloogia alged ulatuvad renessansiaega, kui uuriti Vana-Roomast ja Itaaliast pärit muistiseid. Arheoloogia kui teadus tekkis alles 19. sajandil; tollal jaotati muinasaeg kivi-, pronksi- ja rauaajaks.
Tänapäeva arheoloogia alguseks loetakse Trooja linna väljakaevamisi Heinrich Schliemann ja Frank Calverti juhtimisel alates 1871. aastast.
Antsla

Antsla on linn Võru maakonnas Antsla vallas. Linnaõigused sai Antsla aastal 1938 ja vallasisene linn sai sellest 1999. aasta haldusmuudatusega, mille käigus Antsla linn ühines Antsla vallaga.
2020. aasta alguse seisuga elas linnas 1276 inimest.
Ajalugu.
Antsla nime on väikeste variatsioonidega esmamainitud 14. sajandi algul – praeguses Vana-Antslas asuv Antsla vasallilinnus kandis saksa keeles nime "Anzen".
1601. aastal vallutasid rootslased terve rea linnuste hulgas ka Antsla.
1602. aasta jaanuaris asus Antsla linnuses suurhetman Jan Zamoyski juhitud poolakate väekoondise peakorter.
18. sajandil ehitati linnuse asemele Vana-Antsla mõis, mille kõrvale rajati 12 ha suurune liigirikas park (Vana-Antsla park).
Tugeva tõuke piirkonna arengule andis 1889. aastal valminud Valga–Petseri raudtee. Antsla raudteejaam sai nime kahelt lähedal asuvalt rüütlimõisalt Vana-Antsla mõis ("Alt-Anzen-Schloß" ja "Neu-Anzen") ja ühelt Antsla kirikumõisalt ("Pastorat Anzen"). Koht aga, kus raudteejaam asus, kandis siinse renditalu järgi nime Hauka. Linn kasvaski raudteejaama juures asunud kauplemiskoha ümber. Hauka alevikust sai 1920 Antsla alev ning 1. mail 1938 jõustunud linnaseadusega linnaks.
Elanikke oli 1926. aastal 1295 ja 1939. aastal 1564.
Teises maailmasõjas hävis 55% elamispinnast ning kauplused ja laod.
Aastatel 1950–1959 oli linn Antsla rajooni keskus. Sellel ajal ehitati kultuurimaja, alustati haigla ehitust ning valmis administratiivhoone, mis on praeguse koolimaja vana osa.
Alates 1960. aastatest ehitati vähe (nii tootmisettevõtteid kui ka elamuid).
Antsla linna omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1993.
1994. aastast saadik on Antsla elanike arv pidevalt vähenenud.
Antslas peetakse igal aastal Hauka Laata, mis on pika traditsiooniga Eesti suurim kaupmeeste ja klientide kokkusaamine Eestis.
Inimesed.
Antsla linnas on sündinud EELK praost Joel Luhamets, EELK õpetaja Sulev Sova ja odaviskaja Andrus Värnik.
Loodus.
Antslat läbib Lambahanna oja, millel asub Nässmõisa paisjärv.
Alus

Sõnal alus on mitu tähendust. Tavaliselt on alus millegi all, kannab midagi. Viimasel tähendusel rajanevad enamasti ka muud aluse mõisted.
* Kolmnurga alus on ükskõik milline kolmnurga külgedest, mida mingil põhjusel esile tahetakse tõsta. Tüüpiliselt külg, millele tõmmatakse kõrgus, et arvutada kolmnurga pindala.
* Võrdhaarse kolmnurga alus on kolmas külg peale võrdsete haarade. 
* Trapetsi alused on kaks külge, mis on omavahel paralleelsed.
Anatole France

Jacques Anatole François Thibault (16. aprill 1844 Pariis – 12. oktoober 1924 Tours) oli prantsuse kirjanik.
1921 sai France Nobeli kirjandusauhinna ja 1922 kanti kõik tema teosed Index Librorum Prohibitorumisse.
Anatole France sündis raamatukaupmehe perekonnas.
Aastast 1921 kuulus Prantsuse Kommunistlikku Parteisse.
Looming.
France oli oma aja teravaimaid ühiskonnakriitikuid. Tema iroonilise põhitooniga loomingus väljendub kõiges kahtlev elutarkus. 
Teosed eesti keeles.
Seitsmeköiteline teostevalimik.
Aastatel 1968–88 ilmus eesti keeles kirjastuse Eesti Raamat väljaandel Anatole France'i seitsmeköiteline teostevalimik. Kõik köited on varustatud Ott Ojamaa põhjalike märkuste ja kommentaaridega.
Arhitektuur

Arhitektuur (ladina keeles "architectura"; kreeka sõnast "architektōn" 'ehitusmeister') ehk ehituskunst on ehitiste ja neid ümbritseva keskkonna kujundamine. Arhitektuuriliste hoonete ja rajatiste projekteerijat nimetatakse arhitektiks.
Arhitektuuri liigitatakse mitmeti. Üks võimalik jaotus on:
Arhitektuuri saab jaotada ka peamise ehitusmaterjali kaudu: kiviarhitektuur, puit- ehk puuarhitektuur.
Arhitektuuri mõiste hõlmab nii üksikute ruumide kui ka tervete asulate kujundamist. Hoonete sisemuse kujundamisega tegeleb sisearhitektuur. Arhitektuurse keskkonna kujundamisele eelneb tavaliselt ruumiline planeerimine. Planeeringuga määratakse ehitusõigus.
Arhitektuur kuulub ainelisse kultuuri ja kunsti, mistõttu arhitektuur sõltub oluliselt nii ajastu ehitustehnikast (eriti ehitusmaterjalidest ja konstruktsioonitüüpidest) ning otstarbenõudeist aga ka ilupõhimõtteist ja kunstivaadetest.
Hooneliike.
ait - buleuteerion - bussijaam - elamu - eramu - haigla - hotell - kapitoolium - kastell - kastell-linnus - katedraal - kino - kirik - klooster - klubi - kool - kortermaja - kreml - kultuurikeskus - küün - laut - loss - linnus - magasiait - mošee - mõisahoone - noortekeskus - onn - palee - raudteejaam - rehielamu - saun - staadion - sünagoog - tall - talumaja - teater - tehas - tempel - tuletorn - velodroom - villa
Arhitektuuristiile.
"art déco" - barokk - blobism - brutalism - funktsionalism - gootika - historitsism (uusgootika, uusrenessanss, uusbarokk) - heimatstiil - hilisbarokk - juugend - klassitsism - Lombardia romaani stiil - modernism - Nõukogude arhitektuur - postmodernism - renessanss - rokokoo - romaanika - romantism - uusbütsantsi stiil - uusklassitsism - varaklassitsism
Eesti arhitektuuriteoseid.
Emajõe Ärikeskus - Pääsküla raamatukogu - Sakala keskus - Tallinna Linnahall - Tallinna Olümpiapurjespordikeskus - Tallinna vanalinn - Tartu Kaubahoov - Tartu Ülikooli peahoone - Tigutorn
Välisriikide arhitektuuriteoseid.
1 Canada Square - Austria parlamendihoone - Burj Khalīfah - Colosseum - Commerzbank Tower - Doodžide palee - Eiffeli torn - "Empire State Building" - Erechtheion - Euroopa torn - Hagia Sophia - Heraion - Jin Mao Tower – Kapitoolium - Kapitoolium (Washington) - Lõunatorn - Parthenon - Petronas Towers – Rundetårn - Saint-Sulpice - Schönbrunni loss - Sears Tower - Shanghai World Financial Center - Sydney ooperiteater - Tadž Mahal - Taipei 101 - Talvepalee - The Shard - Torre Agbar - Tour Montparnasse - Umeda Sky Building - Yokohama Landmark Tower
Arvukorpus

 
Arvukorpus on kompleksarvude korpuse C mis tahes alamkorpus. Arvukorpused on näiteks C, ratsionaalarvude korpus Q (kõige kitsam), reaalarvude korpus R, algebralised arvukorpused Q("µ") ja transtsendentsed arvukorpused, nagu näiteks Q("π").
Algriim

Algriim on sõnade algushäälikute kooskõla, mida kasutatakse poeetilise võttena.
Algriim jaotub alliteratsiooniks, mispuhul korduvad kaashäälikud ("Siniseida sugrusida..."), ja assonantsiks, kus korduvad täishäälikud koosesinemisel ("Oleks minu olemine..."; "Kalevite kangem poega...").
Algriim on levinud Põhja-Euroopa rahvalaulus ja vanemas luules. Näiteks on see iseloomulik anglosaksi ("Beowulf"), skandinaavia ("Vanem Edda") ja läänemeresoome ("Kalevala") traditsioonile, sealhulgas eesti regivärsile ("Kalevipoeg").
Alliteratsioon

Alliteratsioon on sõna alguskaashääliku kordumine samas värsis või lauses, nt: "Millal maksan memme vaeva..." (rahvalaul). 
Alliteratsioon on eesti regivärsi tuntuim kujundusvõte, sageli kaasneb sellega assonants. 
Alliteratsiooni kasutatakse ka vanasõnades, mõistatustes, kõnekäändudes ja kunstluules.
Assonants

Assonants on keeleteaduses sõna esimese silbi täishääliku kordumine samas värsis või lauses, nt: "Ostsin Otilt ma hobuse" (rahvalaul). Assonants on eesti regivärsi kujundusvõte, seda leidub ka vanasõnades, kõnekäändudes jm, sageli koos alliteratsiooniga.
Amhara keel

Amhara keel ehk amhari keel (varasemas kirjanduses "amhaara keel") kuulub semi keelte hulka. On levinud Etioopias, põhiliselt Abessiinia mägismaal (Addis Abeba lähedal ja sellest põhja pool). Kõnelejaid on umbes 20 miljonit (umbes veerand Etioopia elanikkonnast). On Etioopia riigikeel.
Koos mõne väiksema keelega moodustab semi keelte etioopia rühma (etiosemi keeled). Semi keeled jõudsid Araabia poolsaarelt Etioopiasse ilmselt esimesel aastatuhandel eKr.
Esimesed teadaolevad amhara keele mälestised pärinevad 14. sajandist.
Amhari keel kasutab etioopia kirja. Seda kirjutati algul paremalt vasakule, hiljem hakati kreeka keele mõjul kirjutama vasakult paremale. Etioopia kirjas kirjutatakse iga kahe sõna vahele kaks punkti, kuid tänapäeval kasutatakse selle asemel üha enam tühikut.
Aserbaidžaani keel

Aserbaidžaani keel kuulub turgi keelte hulka. Peale Aserbaidžaani kõneldakse seda Gruusias, Armeenias, Iraanis, Iraagis ja Türgis. Aserbaidžaani keel on väga lähedane türgi keelele.
Aserbaidžaani keel kuulub oguusi keelte hulka, kuid tal on ka kõptšaki keeltele omaseid jooni. 
Aserbaidžaani keeles on suhteliselt palju pärsia ja araabia laensõnu.
Aserbaidžaani kirjakeel, mis pärineb 13. sajandist, rajanes 1929. aastani araabia kirjal, seejärel võeti kasutusele ladina kiri ning 1939 vene tähestikul põhinev tähestik. Aastal 1991 mindi üle ladina kirjale. Iraanis kasutatakse araabia kirja.
Hääldustabel:
c – dž&lt;br&gt;
ç – tš&lt;br&gt;
ə – ä&lt;br&gt;
g – peenendatud ehk palataliseeritud g&lt;br&gt;
ğ – [γ] (g sarnane frikatiiv)&lt;br&gt;
ı – õ&lt;br&gt;
j – ž&lt;br&gt;
q – k&lt;br&gt;
ş – š&lt;br&gt;
x – h või hh&lt;br&gt;
y – j
Rõhk on viimasel silbil.
Tähestikkude vastavuse tabel:
Albaania lipp

Albaania lipp on Albaania Vabariigi ametlik lipp.
Riigi- ja rahvuslipp.
Riigi- ja rahvuslipu praegune kuju võeti ametlikult kasutusele 7. aprillil 1992, see on punasel põhjal must kahe peaga kotkas. Must kotkas on Albaania ametlik sümbol. Kahe peaga kotkas pärineb Bütsantsist. Seda kasutas Albaania rahvuskangelane Skanderbeg oma pitserina. Kotka kahepealisust tõlgendatakse Põhja- ja Lõuna-Albaania ühendamise sümbolina. Kui Albaania sai 1912 iseseisvaks, võeti see kasutusele riigilipuna. 
Albaania ajaloolised lipud.
Albaania Kuningriigi ajal oli lipul kotka kohal "Skanderbegi kiiver". Kui 1946 Albaania kuulutati rahvavabariigiks, asendati see kollase servaga punase tähega, mis eemaldati 1989.
Albaania linnade loend

"Siin on loetletud Albaania linnu. Üldise ülevaate Albaania linnadest annab artikkel Albaania linnad. 
B.
Ballsh - Berat - Bilisht - Bulqizë - Burrel
C.
Cërrik - Çorovodë
D.
Dalvinë - Divjakë - Durrës
E.
Elbasan - Ersekë
F.
Fier - Fushë-Arrëz - Fushë-Krujë
G.
Gjirokastër - Gramsh
H.
Himarë
K.
Kamëz - Kavajë - Këlcyrë - Klos - Konispol - Koplik - Korçë - Krastë - Krujë - Krumë - Kuçovë - Kukës
L.
Lezhë - Laç - Leskovik - Lezhë - Libohovë - Librazhd
M.
Maliq - Mamurras - Memaliaj
O.
Orikum
P.
Patos - Peqin - Përmet - Përrenjas - Peshkopi - Pogradec - Poliçan - Pukë
R.
Roskovec - Rrëshen - Rrogozhinë - Rubik
S.
Sarandë - Selenicë - Selitë - Shëngjin - Shijak - Shkodër
T.
Tepelenë - Tirana - Tropoja
U.
Ulëz - Urë Vajgurore
V.
Vlorë - Vorë
Albaania vapp

Albaania vapp on Albaania Vabariigi ametlik vapp. 
Vapiks on punane kuldse äärisega kilp, millel must kahe peaga kotkas. Kotka kohal kuldsete kontuuridega Skanderbegi kiiver.
Praegusel kujul võeti vapp kasutusele 8. juulil 2004.
Vapi ajalugu.
Kui Albaania 1912. aastal iseseisvus, kehtestati riigivapiks kahe peaga kotkas ilma kõrvalmärkideta. Kahe peaga kotkas pärineb Albaania rahvuskangelase Skanderbegi pitserist (Albaania lipp). 
1914 sai Albaania vürstiks Saksa prints Wilhelm zu Wied, kes asetas kotka rinnale Wiedide perekonnavapi kotka ning kotka küünistele neli kuldset välku, need kujutasid Epeirost, millest osa olid saanud Albaania osaks. 
Veel samal aastal sai Albaania vabariigiks ja Wiedide vapp kõrvaldati jälle. Septembris 1914 asetati kotka peade kohale valge täht, kuid 1920. aastal tuldi tagasi ilma kõrvalmärkideta kahe peaga kotka juurde.
1925. aastal sai Albaania presidendiks Ahmed Zogu, ning asetas kotka rinnale Skanderbegi kiivri, rahvuskangelase embleemi. 
Aastal 1929 võttis kuningaks kroonitud Zogu kasutusele uue vapi. Must kahe peaga kotkas asetati punasele kilbile. Kilp lebas vapimantlil, mis tuli Skanderbegi kiivrist. 
Kui Itaalia 1939 Albaania okupeeris, muudeti vappi taas. Kotkas jäi punasele kilbile, kuid Skanderbegi kiiver hõljus nüüd kotka kohal ja kilpi ääristasid kaks liktorikimpu, mis olid ülaltpoolt seotud Savoi sõlmedega ning altpoolt kirjalindiga, millel oli deviis FERT. 
1943. aastal okupeeris Saksamaa Albaania ning taastati 1925. aasta vapp. 
Pärast Albaania vabastamist tuldi algul tagasi musta kotka juurde punasel kilbil, kuid kui 1946. aastal kuulutati välja rahvavabariik, eemaldati punane kilp ning kotka ümber asetati viljapeadest pärg. Viljapeade otste vahel oli kollase äärtega punane viisnurkne täht ning alt hoidis viljapäid koos punane lint, millel oli kuupäev 24. mai 1944. Sel kuupäeval toimus Permetis tolleaegse riigi asutamiskongress.
Pärast kommunistliku režiimi kokkuvarisemist 1992 kõrvaldati kõigepealt täht ja kirjalint ning 22. mail 1993 paigutati must kahe peaga kotkas taas punasele kilbile. 2004. aastal lisati vapile ka Skanderbegi kiiver.
The Star-Spangled Banner

"The Star-Spangled Banner" on Ameerika Ühendriikide riigihümn. 
Hümni viis on "To Anacreon in Heaven" ning sõnad on loonud Francis Scott Key.
Tavaliselt lauldakse ainult esimest salmi.
Hümni sõnadeta muusika:
Sõnad (inglise keeles).
O say, can you see, by the dawn's early light, &lt;br&gt;
What so proudly we hailed at the twilight's last gleaming? &lt;br&gt;
Whose broad stripes and bright stars, through the perilous fight,&lt;br&gt;
O'er the ramparts we watched, were so gallantly streaming! &lt;br&gt;
And the rockets' red glare, the bombs bursting in air, &lt;br&gt;
Gave proof through the night that our flag was still there: &lt;br&gt;
O say, does that star-spangled banner yet wave &lt;br&gt;
O'er the land of the free and the home of the brave? &lt;br&gt;
On the shore, dimly seen through the mists of the deep, &lt;br&gt;
Where the foe's haughty host in dread silence reposes, &lt;br&gt;
What is that which the breeze, o'er the towering steep, &lt;br&gt;
As it fitfully blows, now conceals, now discloses? &lt;br&gt;
Now it catches the gleam of the morning's first beam, &lt;br&gt;
In full glory reflected now shines on the stream: &lt;br&gt;
'Tis the star-spangled banner! O long may it wave &lt;br&gt;
O'er the land of the free and the home of the brave! &lt;br&gt;
And where is that band who so vauntingly swore &lt;br&gt;
That the havoc of war and the battle's confusion &lt;br&gt;
A home and a country should leave us no more? &lt;br&gt;
Their blood has washed out their foul footsteps' pollution. &lt;br&gt;
No refuge could save the hireling and slave &lt;br&gt;
From the terror of flight, or the gloom of the grave: &lt;br&gt;
And the star-spangled banner in triumph doth wave &lt;br&gt;
O'er the land of the free and the home of the brave! &lt;br&gt;
Oh! thus be it ever, when freemen shall stand &lt;br&gt;
Between their loved homes and the war's desolation! &lt;br&gt;
Blest with victory and peace, may the Heaven-rescued land &lt;br&gt;
Praise the Power that hath made and preserved us a nation. &lt;br&gt;
Then conquer we must, for our cause it is just, &lt;br&gt;
And this be our motto: "In God is our trust." &lt;br&gt;
And the star-spangled banner in triumph shall wave &lt;br&gt;
O'er the land of the free and the home of the brave!
Aleksander Suuman

Aleksander Suuman (õieti Aleksander Suumann; ka Sass Suuman, Suumani Sass; 25. aprill 1927 Metsaküla, Avanduse vald (tänapäeval Käru, Väike-Maarja vald) – 19. aprill 2003 Tallinn) oli eesti luuletaja ja maalikunstnik.
Lõpetas 1954. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi. Töötas õpetajana Rakveres ning aastast 1958 Tartu Kunstikoolis.
Suuman debüteeris 1963. aastal kassetipõlvkonna teises luulekassetis koguga "Oh seda inimest!", aga 1966. aastal ilmunud "Krähmukirjad" tegid temast ühe nende aastate armastatuima luuletaja.
Alates kogust "Kui seda metsa ees oleks" (1989) muutis Suuman oma luuletamise stiili. Tema luuletused kasutavad graafilisi efekte ning sisaldavad argielulisi tähelepanekuid. 
Suumani loomingut on tõlgitud vene, soome, läti, leedu, kasahhi, usbeki, moldova, armeenia, gruusia ja tšehhi keelde.
Isiklikku.
Toomas Suumani, Imat Suumanni ja Aapo Puki isa. 
Elas Tallinna kirjanike majas.