tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Raudmäe

Raudmäe on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Raudmäe uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Eisenberg, Kollo, Näägo, Näägu, Neägo, Pleimann, Raudberg, Raudmann, Reinmann, Saksberg ja Traks. Johannes Raudmäe palvel kanti Raudmäe perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 288 all.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Raudmäe Eestis 42 mehel ja 42 naisel.
Raudna (perekonnanimi)

Raudna on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Raudna on antud Ilmatsalu mõisas Tartu-Maarja kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati Raudna uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Orik. Viktor Raudna palvel kanti Raudna perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 12 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Raudna Eestis 6 mehel ja 8 naisel.
Raun (perekonnanimi)

Raun on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Raun on pandud Muratsi mõisas Kaarma kihelkonnas, Triigi, Aru ja Koikla mõisas Karja kihelkonnas, Karala mõisas Kihelkonna kihelkonnas, Kapi mõisas Muhu kihelkonnas Maasi ja Oti mõisas Pöide kihelkonnas, Kõljala mõisas Püha kihelkonnas ning Jõõri, Sassi, Vana-Lõve ja Valjala mõisas Valjala kihelkonnas, kõik Saaremaal. Nimede eestistamisel määrati Raun uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Graule, Reismann ja Rott. Alo Rauna palvel kanti Raun perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 161 all (Siseministeeriumi teadaanne 7. oktoobrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Raun 104 mehel ja 111 naisel.
2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Raun 105 mehel ja 113 naisel. Perekonnanimede levikult oli Raun meeste puhul 775. ja naiste puhul 782. kohal.
John Hasbrouck Van Vleck

John Hasbrouck Van Vleck (13. märts 1899 – 27. oktoober 1980) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
1977. aastal anti talle, Nevill Francis Mottile ja Philip Warren Andersonile Nobeli füüsikaauhind.
Burai-ha

Burai-ha (無頼派 "burai-ha") oli Teise maailmasõja järgses Jaapanis tekkinud dekadentlikke kirjanikke iseloomustav nimetus. "Burai-ha" kirjanike teosed kirjeldasid sõjajärgse Jaapani ühiskondlikku ärevust, väärtuste ümberkujunemist, inimeste meeleheidet ning segadustunnet. Termin "burai" viitab sotsiaalsest normist kõrvalekaldumisele ja "ha" tähistab koolkonda. "Burai-ha"’d ei saa otseselt pidada kirjanike rühmituseks, sest "Burai-ha" kirjanikud ei algatanud kunagi kirjanduslikku liikumist, liikmestik polnud paika pandud ning tegemist polnud vaid kirjanduslikku laadi ilminguga.
Ameerika Ühendriikide okupatsiooni (1945–1952) ning põhiseadusmuudatuste järel hakkasid Jaapanis levima ulatuslikumad isikuvabadused, mis andsid ka kirjanikele võimaluse tsenseerimata mõtteid avaldada. "Burai-ha" teoste temaatikas avaldusid sõjaaegne ja -järgne kaos, taas tõusis esile marksism ning levisid individualistlikud ideed. "Burai-ha" kirjanikud rõhusid seejuures muutuvas ühiskonnakorralduses kohta otsivate inimeste identiteedikriisile ning eesmärgitusele.
"Burai-ha" mõtteviisi ilmnemist Jaapanis on peetud üheks sammuks ulatuslike ühiskondlike muutustega toimetulemise suunas.
Kirjanikud.
"Burai-ha" kirjanikke, kelle hulka kuuluvad Ango Sakaguchi, Osamu Dazai, Sakunosuke Oda, Jun Ishikawa, iseloomustas vastuseis sotsiaalsetele normidele ja intellektuaalsele survele. "Burai-ha" kirjanikud, nagu ka nende teoste tegelaskujud, eirasid enamasti sotsiaalseid konventsioone, tarbisid narkootikume, veetsid aega baarides või lõbumajades ning elasid oma perekonna kulul.
Reintalu

Reintalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Reintalu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Reinthal ja Seljamaa. Johannes Reintalu palvel kanti Reintalu perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 13 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Reintalu Eestis vähem kui viiel mehel ja vähem kui viiel naisel.
Renno

Renno on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Renno uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Pielbaum. Richard Renno palvel kanti Renno perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 146 all (Siseministeeriumi teadaanne 4. septembrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Renno Eestis 9 mehel ja 11 naisel.
Riisna

Riisna on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Riisna uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Barkmann ja Braumann. Eduard Riisna palvel kanti Riisna perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 378 all.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Riisna Eestis 11 mehel ja 11 naisel.
Bondone

Bondone (saksa: "Bunden in Tirol") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, mis paikneb umbes 50 km Trentost edelas ja piirneb Lombardiaga. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 693 inimest. Valla pindala on 19,2 km², jagatuna ligikaudu võrdselt "capoluogo" ja Baitoni "frazione" vahel, mis asub Idro järve kallastel.
Valla territoorium tõuseb järvepinna kõrguselt (368 m) maksimaalselt kõrguseni 1946 m. Castello di San Giovanni pakub panoraamvaateid järvele ja Chiese orule, taamal on näha Brenta Dolomiite.
Naabervallad.
Trento provintsis
Brescia provintsis Lombardias
Lavaline rahvatants

Lavaliseks rahvatantsuks nimetatakse kompositsiooni ja tantsutehnika poolest keerulist, kindlat sõnumit kandvat ja head kehakooli nõudvat soveldatud rahvapärimuslikku või uusloomelist tantsu. Lavalise rahvatantsu vorm ja sammud on rahvalikud, kuid sisu tänapäevane ja uudne, mis arvestab lava nõudeid .
Lavalise rahvatantsu alla kuuluvad stiliseeritud rahvatants, kus folkloorne tants on seatud või töödeldud tänapäevasemaks, korrektsemaks, huvitavamaks ning lavalisemaks ja pärimusliku tantsu elementidega autoritants, mis on loodud ühe kindla isiku poolt ning kus kasutatakse näiteks eesti rahvatantsus traditsioonilisi polkakombinatsioone, valsisamme, plaksukombinatsioone. Autoriloomingulise lavarahvatantsu näol on tegemist koreograafi ideed väljendava originaalse tantsukunsti teosega, milles võidakse kasutada rahvuslikkusele viitavaid elemente. Lavalise rahvatantsu puhul on oluline tantsija suhtlus publikuga. Mõningate põhinõuetena on näiteks tantsulooja poolt fikseeritud tantsija vaade (kuhu on pööratud pea, suunatud pilk mingi konkreetse tegevuse ajal) ja tantsuvõttest vaba käe asend, hüpete või jalatõstete puhul fikseeritud pöia asend. Tantsija kehakooli arendamisel kasutatakse muuhulgas klassikalise balleti harjutusi.
Ajalugu.
Lavalise rahvatantsu arengu alguseks võib pidada 1940.–1950. aastaid ja 1947. aastal toimunud üldlaulupeoga kaasnenud rahvakunstiõhtut. Rahvakunstiõhtu 7. tantsukirjelduste vihikus kirjutas Herbert Tampere eesti tantsu kujunemisest ja mainis riivamisi ka lavatantsu, mille eesmärgiks olevat kunstilise elamuse pakkumine. Kirjutise lõpus tõdeb autor, et ehtsad rahvatantsud ja nende ainetel loodud tantsud tuleb rangelt lahus hoida, kuid neljal järgnenud aastakümnel seda nõuannet ei järgitud. Üldiseks poliitiliseks seisukohaks sai, et eesti rahvatantsuliikumine peaks järgima Nõukogude Liidus valitsenud, eelkõige Igor Moissejevi juhitud Riikliku Laulu- ja Tantsuansambli etnograafilisest rahvatantsust kaugenenud artistlikku, akrobaatilist tantsusuunda. 
Alates 1948. aastast hakati korraldama uusloominguliste tantsude konkursse, et stimuleerida tantsujuhte uusi tantse looma ning rikastada tantsurepertuaari. 
Pööre, kus pearõhk rahvatantsuvaldkonnas nihkus traditsioonilisest ainesest inspiratsiooni saanud uusloomingulistele tantsudele, toimuski 1950. aastal. Algas vana rahvatantsu vääristamise ehk rikastamise periood. Toona tegutsenud vanema põlvkonna tantsujuhid (Ullo Toomi, Anna Raudkats), kes olid kokku puutunud eheda rahvaliku pärimustantsuga, manitsesid ettevaatlikkusele, nooremad, kellel niisugune side puudus, hakkasid julgemini välja arendama oma versiooni eesti (lava)tantsust. 
1970. aastatel hakati pöörduma tagasi autentse rahvapärimuse juurde, tekkisid folkloorikollektiivid, mis pöördusid tagasi arhailise rahvalaulu ja autentse rahvatantsu juurde ning rahvatantsuliikumises kujunes välja stiliseeritud ja ehtsa rahvatantsu vastandamine.
Luure (perekonnanimi)

Luure on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Luure uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Luurmann (1936. aastal Harku vallas ja 1937. aastal Tallinnas). 
2019. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Luure Eestis 22 mehel ja 28 naisel.
Ristmets

Ristmets on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Ristmets uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kreutsvald, Kreuzvald, Riismann, Rismann ja Vindberg. Aleksander-Rudolf Ristmetsa palvel kanti Ristmets perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 192 all.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Ristmets Eestis 8 mehel ja 11 naisel.
Roolaid

Roolaid on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Roolaid uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Libert, Regaberg, Ristov, Rooberg, Rookman, Roopberg, Rosenberg ja Rosental. Felix Roolaiu palvel kanti Roolaid perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 153 all (Siseministeeriumi teadaanne 4. septembrist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Roolaid Eestis 19 mehel ja 20 naisel.
Roomeri

Roomeri on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Roomeri uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Smolitsh (1937. aastal Haapsalus). Heino Roomere palvel kanti Roomeri perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 337 all (Siseministeeriumi teadaanne 30. novembrist 1937).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Roopärg

Roopärg on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Roopärg uueks perekonnanimeks isikutele, kelle varasem perekonnanimi oli Rosenberg (1936. aastal Suure-Kõpu vallas). Karl-Voldemar Roopärja palvel kanti Roopärg perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 228 all (Siseministeeriumi teadaanne 18. maist 1936).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Roopärg Eestis 9 mehel ja 12 naisel.
Roorand

Roorand on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Roorand uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Gern. Heleene Rooranna palvel kanti Roorand perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 59 all (Siseministeeriumi teadaanne 15. aprillist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Roosalu

Roosalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Roosalu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Nikopensius, Reibaum, Reinbaum, Ritson, Roosmann, Roosson ja Rosmann. Hans Roosalu palvel kanti Roosalu perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 86 all (Siseministeeriumi teadaanne 9. maist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Roosalu Eestis 44 mehel ja 44 naisel.
Põhjakonna trepp

Põhjakonna trepp on Harjumaal Viimsi vallas Haabneeme klindiastangu maastikukaitsealal asuv trepp, mis ühendab Haabneeme ja Lubja küla. 
Lubja külaseltsi tellitud trepp valmis 2017. aasta sügisel ametliku kingitusena Eesti Vabariigi 100. aastapäevaks.
Trepi autor on arhitekt Oliver Alver ja konstruktor Julia Parind.
Tehnilised andmed.
Siksakina kulgeva trepi suurim kõrguste vahe on 36,9 m, seejuures metallkanduril trepi suurim kõrguste vahe 30,8 m. Astmeid on trepi metallkanduriga osal 220 (20 × 11 astet), koos pinnasel asetsevate astmetega kokku 250. Trepi kaldenurk on 22°.
Nime päritolu.
Trepi nimi on inspireeritud Andrus Kiviräha romaani "Mees, kes teadis ussisõnu" Põhjakonnast. Trepi läheduses asus juba varem Tauno Kangro skulptuur "Põhjakonn". 
Kriitika.
Treppi on kritiseeritud selle ülemäära kõrge hinna ja vähese otstarbe tõttu. Siiski leitakse ka, et trepp lühendab Pärnamäe ja Lubja küla elanike teekonda valla keskusse.
Borgo Valsugana

Borgo Valsugana (saksa: "Burg im Suganertal") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 30 km Trentost idas.
Borgo Valsugana külgneb järgmiste valdadega: Telve, Telve di Sopra, Torcegno, Ronchi Valsugana, Roncegno Terme, Castelnuovo, Novaledo, Levico Terme ja Asiago.
Geograafia.
Borgo on ühes Valsugana kitsaimas osas, Ciolino ja Rocchetta mägede vahel, mõlemad väga kõrged. See kasvas Brenta jõe mõlemale kaldale ja selle iidne osa on ainus Trento provintsis, mis hõlmas jõe mõlemad kaldad (näiteks Trento on vaid Adige jõe ühel kaldal).
Ajalugu.
Borgo Valsugana, mille iidne nimi oli Ausugum (tõepoolest, linna peatänav on nimega "Corso Ausugum"), oli Rooma asulakohaks Claudia Augusta Altinate teel, mis ühendas Altino ja Tridentumi (Trento iidne nimi) ja edasi Augsburgi tänapäeva Saksamaal.
Tänu oma asukohale avatud oru põhjas sai linn alati kaubandusest kasu. Aadlikud Castelnuovost ja Caldonazzost ja Welspergi perekonnast valitsesid linna ja selle ümbrust.
1862. aastal hävitas hiigeltulekahju suure osa linnast, mille hooned olid suuresti puidust ehitatud.
Aastatel 1943–1945 võitlesid antifašistlikud partisanid Garibaldi brigaadi Antonio Gramsci pataljoni "Gherlenda" raames, mis paiknes Feltres.
Rootalu

Rootalu on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Rootalu uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Kirp, Reinberg, Roopen ja Rosenbaum. Hilda Rootalu palvel kanti Rootalu nr. 293 all perekonnanimede kaitseregistrisse.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rootalu Eestis 26 mehel ja 22 naisel.
Roovet

Roovet on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Roovet uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Klaar, Rosenstock, Roslender ja Rossmann. Karl Rooveti palvel kanti Roovet perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 130 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. juulist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Rooväli

Rooväli on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Rooväli uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Bluum, Geranbaum, Gross, Neimann, Neumann, Püür, Rooberg, Room, Roosberg, Roosmann, Rosenberg, Rosenfeld, Rosenfeldt, Rosentaal, Rosental, Rosenthal, Rosenvelt ja Rotfeld. Hendrik Roovälja palvel kanti Rooväli perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 381 all (Siseministeeriumi teadaanne 7. veebruarist 1939).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rooväli Eestis 12 mehel ja 24 naisel.
Kuninga köögiviljaaed

Kuninga köögiviljaaed on Louis XIV ajal Versailles’ pargi kagunurga otsa rajatud köögiviljaaed.
1926. aasta 15. märtsil võeti nii Kuninga köögiviljaaed kui selle edelapiiril asuv Balbi park ajaloomälestistena kaitse alla.
Rumma

Rumma on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Rumma on pandud Vana-Vigala mõisas Vigala kihelkonnas Läänemaal. Nimede eestistamisel määrati Rumma uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Grünberg, Lesmann, Prok ja Prokk. Kusta Rumma palvel kanti Rumma perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 82 all (Siseministeeriumi teadaanne 9. maist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rumma Eestis 25 mehel ja 19 naisel.
Breguzzo

Breguzzo (saksa: "Bregutz") on endine vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 35 km Trentost läänes.
1. jaanuaril 2016 liideti see koos Lardaro, Roncone ja Bondo vallaga uueks, Sella Giudicarie vallaks.
Balbi park

Balbi park on avalik park Prantsusmaal Versailles’s, Versailles’ pargist kagus asuva Kuninga köögiviljaaia edelapiiril.
1926. aasta 15. märtsil võeti nii Balbi park kui ka selle kirdepiiril asuv Kuninga köögiviljaaed ajaloomälestistena kaitse alla.
Rünk

Rünk on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Rünk on pandud Kiviloo mõisas Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal ja Aidu mõisas Paistu kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati Rünk uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Blokmann, Böckler, Grauberg, Hinrikson, Jakobson, Jürisson, Kleidung, Lesmann, Ludvig, Mädamürk, Mihkels, Rautsmann, Reismann, Riidolin, Rosenbaum, Rosenberg, Ruben, Russ, Rüterby, Tief ja Tode.
Henn Rünga palvel kanti Rünk perekonnanimede kaitseregistrisse nr 348 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1938).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Rünk Eestis 21 mehel ja 26 naisel.
Brentonico

Brentonico (saksa: "Frenten") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 30 km Trentost edelas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 3770 inimest ja valla pindala on 62,6 km².
Brentonico vallas on "frazioni" (alljaotused, peamiselt külad ja asundused) Saccone, Fontechel, Crosano, Cazzano, Castione, Corné, Prada, Sorne, S.Giacomo, S.Valentino ja Polsa.
Brentonico külgneb järgmiste valdadega: Mori, Nago-Torbole, Malcesine, Ala ja Avio.
Saadre

Saadre on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saadre uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Gruft ja Stamm. Avo Saadre palvel kanti Saadre perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 259 all (Siseministeeriumi teadaanne 1. augustist 1936).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Saadre Eestis 9 mehel ja 10 naisel.
Yomihon

Yomihon (読本 "lugemisraamat") on Jaapanis Edo ajastul (1603–1868) tekkinud raamatužanr, mille tekkekohtadeks peetakse 18.
sajandil Kyōtot ja Ōsakat.
"Yomihon"’i eeskujuks on hiina novellid, mille stiili ja sisu esimesed "yomihon"’id imiteerisid. Vastupidi teistele jaapani kirjandusvormidele, mis sisaldasid palju pildimaterjali ja olid pigem episoodilise ning lineaarse struktuuriga, oli "yomihon" dramaatilisem, keeleliselt ekstravagantsem, struktuurilt terviklikum ning sisaldas rohkem teksti. "Yomihon" oli teiste Edo perioodil levivate kirjandužanrite kõrval mõeldud rohkem haritud lugejaskonnale, seega ei levinud see nii laialdaselt lugejate hulgas kui muu proosakirjandus, nagu kusazōshi. 
"Yomihoni" esilekerkimine tähistas üleminekut jaapani klassikaliselt kirjanduselt kaasaegse kirjanduse maastikule, mis tekkis Meiji perioodil (1868–1912).
Stiil ja kirjanikud.
Tänapäeval jaotatakse "yomihon"’id kahte arenguperioodi. Esimest neist kutsutakse Kamigata’ks, mis võidutses ajavahemikul 1750–1800. Sellele järgnes Edo "yomihon"’ide levik. Kamigata "yomihon"’ide autoriteks on Takebe Ayatari (1719–1774) ja Ueda Akinari (1734–1809). Neid iseloomustab hiina rahvalugude ümbertõlgendamine, elegantne kirjastiil "gabun", mis sarnanes Man'yōshū luulega. Lood olid enamasti ajaloolises kontekstis, sisaldasid budistlikke käsitlusi ja üleloomulikke jõude.
Edo "yomihon"’ide silmapaistvamateks autoriteks olid Santō Kyōden (1761–1816) ja Takizawa Bakin. Vastupidi Kamigata "yomihon"’ide õukonnaromantika temaatikale, tõusid Edo "yomihon"’ides esile sõjajutud Kamakura või Muromachi ajastu miljöös ning kasutati rohkesti hiina fraseologisme. Edo "yomihon"’id rajasid "yomihon"’idele tee Edo perioodi kirjandussaavutuste tippu ning tegid need Kamigata arenguperioodi teostest ja eelnevast proosast eraldiseisvaks. Neile oli omane didaktiline toon; tegelaskujude areng; keerukas, kuid seoseline sisu; üleloomulikud elemendid, hiinapärasus ning kõnekeelsete ja klassikaliste fraseologismide segamine.
Jooksik (perekonnanimi)

Jooksik on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Jooksik (Joksik, Jooksick) on pandud Aa mõisas Lüganuse kihelkonnas, Unukse mõisas Viru-Nigula kihelkonnas, Küti mõisas Viru-Jaagupi kihelkonnas ja Porkuni mõisas Väike-Maarja kihelkonnas Virumaal. Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Urvaste (Tallinnas 1936. aastal) ja Üksik (Pärnus 1937. aastal).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Elistvere raamatukogu

Elistvere raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnasTartu vallas Elistvere külas. Raamatukogu juhataja on Heli Täpsi.
Raamatukogu asutati 1917. aastal.
Karjamaa park

Karjamaa park on park Põhja-Tallinna linnaosa Karjamaa asumis Karjamaa tänaval (Karjamaa tänav 3). Pargi pindala on 0,9484 ha.
Pargi keskseks elemendiks on skulptor Aivar Simsoni modelleeritud veiseskulptuur, millele leiti konkursiga nimi Kopliine. Park avati 02.09.2010.
Varem oli tänase pargi kinnistul Tallinna 98. Lastepäevakodu, mis suleti 1. jaanuaril 2000. Lastepäevakodu hooned lammutati 2009. aastal.
1930. aastate lõpus valmis Karjamaa elurajooni rekonstrueerimise kava, mille järgi pidi 20 ha suurusel maa-alal paiknema 90 ehituskrunti, kus oleksid olnud 3-4-korruselised tellishooned. Maa-ala keskossa kavandati park.
Jordaania kuningas

Jordaania kuningas (ametlikult Jordaania Hašimiidi Kuningriigi kuningas; 1946–1950 Transjordaania kuningas, ametlikult Transjordaania Hašimiidi Kuningriigi kuningas) on Jordaania riigipea ja monarh, Hašimiitide dünastia pea. 
Praegune kuningas on ‘Abd Allāh II (alates 7. veebruarist 1999). 
Kõnetlussõna on Tema Majesteet (araabia keeles صاحب الجلالة). Kuninga vapp on Jordaania vapp. Kuninga residents on Raghadāni palee Ammanis Al-Maqaris. 
25. mail kuulutas Transjordaania emiir ‘Abd Allāh I end Transjordaania kuningaks.
Kaarepere raamatukogu

Kaarepere raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kaarepere külas.
Raamatukogu sai alguse "Kaarepere Rahvaraamatukogu Seltsi" asutamisega 1921. Tollal asus raamatukogu Kaarepere vallamajas. Praegu tegutseb raamatukogu lasteaiamajas.
Kasepää raamatukogu

Kasepää raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Kasepää külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu juhataja on Helju Raudsepp.
Raamatukogu sai alguse "Kasepää Rahvaraamatukogu Seltsi" asutamisega 1915.
Kuremaa raamatukogu

Kuremaa raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Kuremaa asulas. Raamatukogu juhataja on Ene Müürsepp.
Lümati raamatukogu

Lümati raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Lümati külas, mis on asutatud 1913. aastal.
Raamatukogu sajandat aastapäeva tähistati 9. novembril 2013 Ranna rahvamajas.
Raamatukogu juhataja on Moonika Metsma.
Maarja-Magdaleena raamatukogu

Maarja-Magdaleena raamatukogu ehk Maarja raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Tartu vallas Maarja-Magdaleena külas. Raamatukogu juhataja on Kaie Põdra.
Pala raamatukogu

Pala raamatukogu on raamatukogu Tartu maakonnas Peipsiääre vallas Pala külas. 
Pala raamatukogu on Koosa raamatukogu – Peipsiääre Valla Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukoguhoidja on Aina Metjer.
Roju

Roju on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Roju (Roijo) on pandud Kriimani mõisas Võnnu kihelkonnas Tartumaal. Nimede eestistamisel määrati Roju-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Lillemägi, Orunurm ja Rajakivi.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Roju Eestis alla viiel mehel ja 10 naisel.
Puurmani raamatukogu

Puurmani raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas Puurmani alevikus aadressil Ülejõe 4. See on Põltsamaa Raamatukogu haruraamatukogu.
Põltsamaa vallaraamatukogu

Põltsamaa vallaraamatukogu oli raamatukogu Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas, mis hõlmas Adavere, Esku ja Lustivere raamatukogu.
Raamatukogu liideti 1. jaanuaril 2018 Põltsamaa Raamatukoguga.
Saadve

Saadve on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saadve uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sackfeldt (1937. aastal Tallinnas). Aleksander Saadve palvel kanti Saadve perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 323 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1937).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Raja raamatukogu

Raja raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Tiheda külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu juhataja on Liidia Krehova.
Saare raamatukogu

Saare raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Kääpa külas. See on Mustvee raamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu juhataja on Ene Uuna.
Sadala raamatukogu

Sadala raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Sadala asulas. Raamatukogu juhataja on Ulvi Luht.
Esimesed teated kohalikust raamatukogust on aastat 1880. 1909. aastal koliti värskelt valminud külaseltsi majja, mis põles 1929 ja taastati 1931. Aastal 2001 sai raamatukogu uued ruumid Sadala munitsipaalmajas.
Saduküla raamatukogu

Saduküla raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Sadukülas. See on Jõgeva Maakonna Keskraamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukoguhoidja on Inna Kübarsepp.
Siimusti raamatukogu

Siimusti raamatukogu on raamatukogu Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Siimusti asulas.
Raamatukogu juhataja on alates 1996. aasta märtsist Tiina Mihhailov.
Kasutajakonto

Kasutajakonto (ingl "user account") on pääsuõiguse identifikaator, mis annab arvuti ja/või võrguteenuse kasutajale õiguse siseneda piiratud juurdepääsuga IT-süsteemi (ehk sellesse sisse logida). IT-süsteemiks võib olla arvuti, arvutivõrk, meilikonto, veebiportaal, e-pood, suhtlusvõrgustik või mõni muu võrgukeskkond. 
Et kasutajakontot saada, tuleb kõigepealt end kasutajaks registreerida (kirja panna). Selleks peab taotleja esitama kontaktandmeid (telefon, meiliaadress), sageli ka muid isikuandmeid.
Kasutajakonto tegemiseks on vaja valida kasutajanimi ja luua parool. Kasutajakonto võimaldab süsteemil kasutaja autentida, s.t tema identsust (isikusamasust) kinnitada.
Kasutajanimi

Kasutajanimi (inglise keeles "username") on arvutisüsteemi või võrguteenuse kasutaja nimi, mille valib tavaliselt kasutaja. Kasutajanimi koos parooliga moodustab kasutajakonto.
Kasutajanimeks võib kasutaja valida oma pärisnime (ees- ja/või perekonnanime) või pseudonüümi (varjunime), võttes arvesse teenusepakkuja vormistusnõudeid (näiteks ei tohi nimi sisaldada tühikuid ega mõningaid märke).
Elektriinsener

Elektriinsener on elektrotehnika inseneri kutsenimetus. Inseneri vajalikud oskused ja teadmised on kirjas kutsestandardites. Eestis kehtivad elektriinseneride kutsestandardid kolmel tasemel:
Eesti sisearhitektide loend

Eesti sisearhitektide loend loetleb Eestis tegutsevaid või tegutsenud ning Eestist pärit sisearhitekte.
Artiklitele Eesti ja eesti sisearhitektide kohta lisatakse kategooria .
Virumaa Kunsti ja Käsitöö Selts

Virumaa Kunsti ja Käsitöö Selts on Rakveres tegutsev selts.
Selts asutati 1999.
Vigala Külade Keskus

Vigala Külade Keskus on kultuurikeskus Rapla maakonnas Märjamaa vallas Kivi-Vigala külas. Keskuse kontaktisik on Heli Lints.
Keskuse hoone ehitati 1930. aastatel. Keskuse interjööri kavandas sisearhitekt Juta Ruut. Hoone renoveeriti 2000. aastatel.
Vändra alevivalitsus

Vändra alevivalitsus Pärnu maakonna Vändra alevi täitevorgan. Alevivalitsuse valib Vändra alevivolikogu. Alevivalitsust ja alevivolikogu juhib alevivanem. Praegune alevivanem on Toomas Sonts.
Ljos

Ljos (valgevene keeles лёс 'saatus'), ametlikult Valgevene Kultuuriühing Ljos on Tallinnas tegutsev Eesti valgevenelaste kultuuriühing.
Ühing asutati 1997.
Aastast 1999 tegutseb ühingu juures ansambel Ljanok.
Ühing kuulub Rahvusvahelisse Rahvuskultuuride Ühenduste Liitu Lüüra.
Vahastu Küla Selts

Vahastu Küla Selts on Rapla maakonnas Rapla vallas Vahastu külas tegutsev selts. Selts kasutab Vahastu rahvamaja.
103 eKr

Aasta 103 eKr ehk ab urbe condita DCLI (651).
Aloja mõis

Aloja mõis (saksa keeles "Allendorf", läti keeles "Alojas muiža") oli rüütlimõis, hiljem Ungurpilsi kõrvalmõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda Aloja linna.
Ajalugu.
Algselt oli see Orgistele kuulunud Stabegi vasallilinnuse apartemendiks ehk omanike esinduselumaja asukohaks. Aastal 1565 ostsid selle Ungurpilsi mõisa omanikud Ungernid. Neile kuulus Aloja kuni 1760. aastani. Seejärel ostsid need valdused Buddenbrockid. Aastal 1817 eraldati Aloja mõis ametlikult Ungurpilsi mõisast. Aastal 1840 ostis need Hollandi konsul Johann Friedrich von Schröder.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 1/4 adramaad, sellele allus 127 mees- ning 174 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus koos Ungurpilsi mõisaga 16 ja 7/8, aastal 1734 oli adramaid 5 ja 8/8, aastal 1688 aga kolmteist. Aastal 1641 oli mõisa suurus 10 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli Ungurpilsi ja Aloja mõisal adramaid 14 ja 3/20, aastal 1881 aga 11ja 3/20, lisaks veel 15 ja 42/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.
Ungurpilsi mõis

Ungurpilsi mõis (saksa keeles "Schloß Pürkeln", läti keeles "Ungurpils muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Aloja vallas Ungurpilsi külas.
Mõisa omanikele kuulus Aloja kihelkonnas patronaadiõigus, kaaspatroonideks oli teiste rüütlimõisade omanikud.
Mõisa pargis kasvav Ungurpilsi pargi lehis on looduskaitse all.
Ajalugu.
XIII sajandi lõpus kuulus Ungurpils Riia peapiiskopi vasallile Berthold von Walmile. 1306. aasta 18. veebruaril müüs viimane Ungurpilsi küla Riia peapiiskopi Friedrich Bernsteini nõusolekul Riia kodanikule Johann von Ostinghausenile, kes ilmselt rajas ka Ungurpilsi vasallilinnuse. 1339. aastal loovutas Ostinghusen linnuse 330 marga hõbeda eest Gerhard von Ungernile ("Gerardo ab Ungaria"), Ungern-Sternbergite suguvõsale kuulus see kuni 1760. aastani.
Seejärel ostsid mõisa Buddenbrockid. Aastal 1840 pantis Ungurpilsi ja Aloja mõisa Hollandi konsul Johann Friedrich von Schroeder, kes sai selle pärusvaldusena 1843. aastal. Tema suguvõsa kätte jäi mõis XX sajandi alguseni. Viimane omanik oli aastatel 1909−1920 vabahärra Alexis von der Osten-Sacken.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 5/8 adramaad, sellele allus 173 mees- ning 203 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus koos Aloja mõisaga 16 ja 7/8, aastal 1734 oli adramaid 5 ja 8/8, aastal 1688 aga kolmteist. Aastal 1641 oli mõisa suurus 10 ja 3/4 adramaad. Aastal 1832 oli Ungurpilsi ja Aloja mõisal adramaid 14 ja 3/20, aastal 1881 aga 11ja 3/20, lisaks veel 15 ja 42/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: "Vogelsang", hilisem "Ehrmuisch".
Dripati mõis

Dripati mõis (saksa keeles "Rammenhof", läti keeles "Dripatu muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb mõisakompleks Limbaži piirkonda ja Staicele valda.
Ajalugu.
Algselt oli see mõis Ķirbiži mõisa kõrvalmõisaga. Aastal 1760 ostis selle Carl Gideon Laudon. Aastaks 1827 olid mõisa omanikeks saanud Seckid, toona pantis Johann Christoph von Seck mõisa 3800 rubla eest Aloja kirikuõpetajale Friedrich Hildele.
Aastal 1835 ostis mõisa pandiõiguse 3500 rubla eest Andreas Blumenthal. Aastaks 1837 olid aga Seckid leidnud raha, et panditud vara välja osta. Aastal 1842 pantisid nad mõisa 4000 rubla eest Otto Nicolai von Huhnile, kes selle aastal 1850 koos Rozēni mõisaga Hollandi konsulile Johann Friedrich von Schröderile müüs.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3/8 adramaad ja sellele ei allunud ühtki hinge. Aastal 1757 kuulus mõisale sama palju maad ja see oli mõisa suurus ka aastal 1688. Aastal 1832 oli adramaid 7/20, aastal 1881 aga 1 ja 16/84, lisaks veel 38/80 adramaad mõisale kuuluvate talude koosseisus.
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: "Karolinen".
Limšeni mõis

Limšeni mõis (saksa keeles "Limschen", läti keeles "Limšenu muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Staicele vallas Limšeni külas.
Ajalugu.
Sealsed valdused kuulusid algselt Rozēni mõisale. Aastal 1747 läks mõis Engelhardtide valdusse. Aastal 1775 ostis selle major Balthasar Adolph Güldenhof. Engelhardtid ei olnud aga nõus kogu valdustest loobuma ja nii eraldati sellest aastal 1809 Limšeni mõis, mis jäi Engelhardtidele; ühtlasi tagastasid nad ostusummast 4200 taalrit.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 3/4 adramaad, sellele allus 24 mees- ja 33 naishinge. Aastal 1757 kuulus mõisale 4 ja 1/4 adramaad maad. Aastal 1734 oli mõisal koos Rozēni mõisaga adramaid 2 ja 3/8, aastal 1688 aga neli. Aastal 1641 oli nende mõisate suurus 1 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisa suurus 9/20 adramaad, aastal 1881 aga 1 ja 66/80, lisaks veel 1 ja 3/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.
Rozēni mõis

Rozēni mõis (saksa keeles "Koddiak", läti keeles "Rozēnu muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Staicele vallas Rozēni külas.
Mõisa juures kasvavad Rozēni Mežmuiža pärn ja Rozēni Mežmuiža tamm on looduskaitse all.
Ajalugu.
Aastal 1508 liideti sealsed maad ja mõis Ungernite Ungurpilsi mõisaga. Aastal 1535 tühistas Thomas Schöning selle otsuse ja andis selle hoopis Smertenitele. Neile kuulus mõis kuni Liivi sõjani. Aastal 1568 said mõisa omanikuks Rauschked. Aastal 1599 ostis mõisa Karsten von Rosen. See läks tema tütrelt Taubedele, seejärel Johann Georg Blücherile, kes loovutas selle aastal 1738 Mengdenitele. Aastal 1747 läks mõis Engelhardtide valdusse. Aastal 1775 ostis selle major Balthasar Adolph Güldenhof.
Engelhardtid ei olnud aga nõus kogu valdustest loobuma ja nii eraldati sellest aastal 1809 Limšeni mõis, mis jäi Engelhardtidele; ühtlasi tagastasid nad ostusummast 4200 taalrit. Aastal 1829 loovutas paruness Ramm (sünd. Güldenhof) mõisa oma lastele. Üksteist aastat hiljem suri Berend Julius lastetuna ja tema õde müüs mõisa veel samal aastal Nicolai von Huhnile. Aastal 1850 müüs see mõisa koos Dripati mõisaga aga Hollandi konsulile Johann Friedrich von Schröderile.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 81 mees- ning 99 naishinge. Aastal 1757 kuulus mõisale 4 ja 1/4 adramaad maad. Aastal 1734 oli mõisal koos Limšeni mõisaga adramaid 2 ja 3/8, aastal 1688 aga neli. Aastal 1641 oli nende mõisade suurus 1 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli mõisa suurus 3 ja 2/3 adramaad, aastal 1881 aga 8 ja 33/80, lisaks veel 4 ja 49/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale üks karjamõis: Staicele ("Staizeln").
Stakenberģi mõis

Stakenberģi mõis (saksa keeles "Eichenangern", läti keeles "Stakenberģa muiža") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Mõisakompleks jääb tänapäeval Limbaži piirkonda ja Aloja valda Stābeģi küla territooriumile.
Ajalugu.
Mõisa esimesed omanikud olid Orgised. Aastal 1565 ostis selle Ungurpilsi mõisa omanik Fabian von Ungern. Aastal 1565 päris mõisa Wolter Stackelberg. Aastal 1785 ostsid mõisa Fölkersahmid.
Fölkersahmidelt läks mõis abielu kaudu Krüdeneride valdusse. Aastal 1834 panditi mõis 38 000 rubla eest Sieversitele. Aastal 1881 sai mõisast fideikomiss.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 4 ja 1/4 adramaad, sellele allus 210 mees- ja 252 naishinge. Aastal 1757 oli mõisa suurus sama, aastal 1734 oli adramaid 2 ja 1/2, aastal 1688 aga 6 ja 3/4. Aastal 1641 oli mõisa suurus 4 ja 1/2 adramaad. Aastal 1832 oli adramaid 5 ja 7/20, aastal 1881 aga 9 ja 17/80, lisaks veel 12 ja 55/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisat: "Pürkelsdorf" ja "Maukain".
104 eKr

Aasta 104 eKr ehk ab urbe condita DCL (650).
Société nationale des beaux-arts

Société nationale des beaux-arts (lühend SNBA; eesti keeles Kaunite Kunstide Liit) oli nimetus, mille alla koondus kaks prantsuse kunstnike rühmitust, esimene mõnede näituste korraldamiseks 1860. aastate alguses, teine alates 1890. aastast iga-aastaste näituste korraldamiseks.
1862. aastal asutatud liidu Société nationale des beaux-arts esimeseks esimeheks oli kirjanik Théophile Gautier ja aseesimeheks maalikunstnik Aimé Hirss. Komiteesse kuulusid kunstnikud Eugène Delacroix, Vedaja-Belleuse ja Puvis de Chavannes ning eksponentide seas olid Léon Bonnat, Jean-Baptiste Carpeaux, Charles-François Daubigny, Gustave Doré, Manet. Vahetult pärast Delacroix' surma 1864. aastal korraldas selts tema retrospektiivnäituse 248 maali ja litograafiaga, millega seltsi näituste korraldamine ajutiselt lõppes.
1890. aastal äratasid Puvis de Chavannes, Ernest Meissonier, Carolus-Duran, Bracquemond ja Carrier-Belleuse seltsi tegevuse ellu ning pärast nende iga-aastasi ülevaatenäitusi hakati kutsuma nimega "Salon de Champ-de-Mars", mis traditsiooniliselt avati kaks nädalat hiljem kui ametlikud Prantsuse Kunstnike Seltsi organiseeritud Salon de Champs-Élysées' näitused.
Taust.
19. sajandi prantsuse kunsti on kirjeldatud kui pidevat võitlust traditsiooniliselt õpetatud kunstnike, keda toetas ametlik poliitika ja kasvava hulga kunstnike vahel, kes eelistasid töötada individuaalselt ja enda riisikol. Ajaloolise situatsiooni hindamine on endiselt isegi sajand hiljem keeruline. Kuid ilmselgelt said ametliku kunsti oponendid jalad alla pärast 2. impeeriumi langemist ja olid olulised prantsuse kultuuripoliitika vabanemisel tunnustatud paigalseisust. Société nationale des beaux-artsi lõhenemist 1890. aastal võib pidada esimeseks setsessiooni manifestatsiooniks üleüldse.
Pärast Esimest maailmasõda.
Pärast Esimest maailmasõda 1926. aastal taastati auhind "Puvis de Chavannes", sellele said kandideerida retrospektiivnäitustel Pariisis auhinnatud kunstnikud oma põhitöödega. 20. sajandil toimus näitus 's Musée d'Art Moderne'is.
Tuntumaid auhinnatud maalikunstnikke 
20. sajandi viimase kahe kümnendi jooksul pärast Takanori Oguissi ja François Baboulet' esimeheks olemise ajal said osad jaapani kunstnikud (näit Takaaki Matsuda, Katsufumi Toyota, Kazuko Kobayashi, Hideo Hando, Yoko Tsuishi ja Noboru Sotoyama) eksponeerida oma kunsti SNBA külalistena.
Kotorosl

Kotorosl (vene Которосль; vanem nimekuju Kotorost) on Volga porempoolne lisajõgi Jaroslavli oblastis. Jõgi saab alguse Nero järve lähedalt Rostovi lähedal Ustje ja Vjoksa jõe liitumisel ja suubub Volgasse Jaroslavlis. Keskajal oli jõgi strateegiliselt oluline, sest see ühendas Rostovit suurte veeteedega.
Jõe pikkus on 126 km ja valgla pindala 6370 km².
Jõe ääres asub Gavrilov-Jam.
Mati Vaitmaa

Mati Vaitmaa (22. september 1941 Tartu – 6. jaanuar 2021 Tallinn) oli eesti kunstnik.
Elukäik.
Õppis Tallinna 21. Keskkoolis, Tartu Kunstikoolis ja Villu Tootsi juures kirjakunsti. 
Isiklikku.
1968–1971 oli ta abielus kunstnik Marju Mutsuga, nende poeg on Mikk Mutsu.
Saarem

Saarem on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Saarem on antud Kambi mõisas Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal ja Lasila mõisas Kadrina kihelkonnas Virumaal. Nimede eestistamisel määrati Saarem uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Saarbaum. Marie-Elvine Saaremi palvel kanti Saarem perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 124 all (Siseministeeriumi teadaanne 3. juulist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Saarem Eestis 20 mehel ja 18 naisel.
Saarend

Saarend on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saarend uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sääsk, Schmiedert ja Smitte. Jaan Saarendi palvel kanti Saarend perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 185 all (Siseministeeriumi teadaanne 10. jaanuarist 1936).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Saarend 7 mehel ja 8 naisel.
Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseis

Eesti NSV XI Ülemnõukogu oli Eesti NSV kõrgeima riigivõimuorgani – Eesti NSV Ülemnõukogu – üheteistkümnes koosseis, mille volitused kehtisid aastatel 1985–1990.
Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu valimised toimusid 24. veebruaril 1985.
Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu kuulus 285 saadikut, neist 102 naist ja 183 meest. 101 saadikut olid kuulunud ka eelmise, Eesti NSV Ülemnõukogu X koosseisu.
Saadikute hulgas oli 144 (ehk 50,5%) töölist ja kolhoosnikku, 18 teaduse, kultuuri, kirjanduse, kunsti, ajakirjanduse, hariduse ja tervishoiu alal töötajat, 48 parteitöötajat, 50 nõukogude ja riigiorganite töötajat, 2 ametiühingu- ja komsomolitöötajat ning 6 sõjaväelast. Teaduslik kraad oli 21 saadikul, kõrgharidusega oli 149 saadikut ning keskharidusega 127 saadikut. Saadikutest oli eestlasi 186, venelasi 75, ukrainlasi 12, valgevenelasi 8, leedulasi 1, lätlasi 1, poolakaid 1 ja soomlasi 1. Saadikutest 192 olid NLKP liikmed või liikmekandidaadid, 93 olid parteitud, kuid viimastest 42 olid ÜLKNÜ liikmed.
Tegutsesid järgmised komisjonid:
Saarendi

Saarendi on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saarendi uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sumberg. Voldemar Saarendi palvel kanti Saarendi perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 34 all (Siseministeeriumi teadaanne 12. märtsist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Saareste

Saareste on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saareste uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Saaberg, Saberg ja Teervalt. Albert-Helmut Saareste palvel kanti Saareste perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 10 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Saareste Eestis 8 mehel ja 8 naisel.
Saaret

Saaret on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saaret uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Saarberg, Sahtel, Schachtel, Schahtel, Ssabas, Stockberg ja Stokberg. Karl Saareti palvel kanti Saaret perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 285 all (Siseministeeriumi teadaanne 28. oktoobrist 1936).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Saaret 16 mehel ja 19 naisel.
Saarse

Saarse on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Saarse (Sarse) on pandud Viiratsi mõisas Viljandi kihelkonnas Viljandimaal. Nimede eestistamisel määrati Saarse uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Bramann, Haar, Jeret, Johanson, Morosov, Ondruy, Saarmann, Saars-Saarsen, Sakkeus, Schleicher, Schep, Steinberg ja Svirbul. Kurt Saarse palvel kanti Saarse perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 376 all.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Saarse Eestis 27 mehel ja 26 naisel.
Giuseppe Caselli

Giuseppe Guglielmo Umberto Caselli (5. juuli 1893 Luzzara – 19. detsember 1976 La Spezia) oli Itaalia maalikunstnik. Caselli oli Felice Del Santo ja Antonio Discovolo õpilane. Esimese maailmasõja ajal oli ta Austrias koonduslaagris. Pärast vabastamist õppis ta Firenze kunstiakadeemias kunsti. Aastal 1933 osales ta Filippo Tommaso Marinetti korraldatud Premio di Pittura Golfo konkursil.
Salasoo

Salasoo on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Salasoo (Sallasso) on antud Raikküla mõisas Rapla kihelkonnas Harjumaal. Nimede eestistamisel määrati Salasoo uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sogenpits. Hugo-Leopold Salasoo palvel kanti Salasoo perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 18 all (Siseministeeriumi teadaanne 24. veebruarist 1935).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Salasoo Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Salavee

Salavee on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Salavee uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Miktrop, Virumann ja Zalkovsky. Aleksander Salavee palvel kanti Salavee perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 356 all (Siseministeeriumi teadaanne 31. märtsist 1938).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Mikk Mutsu

Mikk Mutsu (kodanikunimega Mikk Mutso; sündinud 1970 Tallinnas) on eesti arhitekt ja publitsist.
Elulugu.
Mikk Mutsu õppis 1977–1985 Tallinna 27. 8-klassilises koolis ja 1985–1988 Liivalaia Gümnaasiumis. Aastatel 1988–1994 õppis Tallinna Kunstiülikoolis arhitektuuri.
Mikk Mutsu on Eesti Arhitektide Liidu liige ja Sörvemaa Pärimuse Seltsi asutajaliige.
Isiklikku.
Ta on Marju Mutsu ja Mati Vaitmaa poeg.
Sagar (perekonnanimi)

Sagar on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Sagar (Saggar) on pandud Randvere ja Suuremõisa mõisas Pühalepa kihelkonnas Läänemaal, Vasta mõisas Viru-Nigula kihelkonnas Virumaal ja Tamme mõisas Kanepi kihelkonnas Võrumaal. Nimede eestistamisel määrati Sagar uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Koltunov, Sakerman ja Schneider. Eduard Sagara palvel kanti Sagar perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 301 all (Siseministeeriumi teadaanne 12. jaanuarist 1937).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Sagar Eestis 31 mehel ja 41 naisel.
Kohtumäärus

Kohtumäärus on kohtu otsustus, millega kohus juhib menetlust.
Seaduses sätestatud juhtudel on võimalik kohtumäärusele vastu vaielda, esitades selle peale määruskaebuse. Teisalt on tunnistatud määruskaebe õigust ka juhtudel, kui seadus lingvistiliselt seda otsesõnu keelab (näiteks Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium kaasustes nr 3-4-1-20-07, 3-4-1-1-13, Riigikohtu kriminaalkolleegium kaasuses 3-1-1-113-10).
Määruskaebus

Määruskaebus on kohtumenetluses kohtumääruse peale esitatud kaebus.
Rangelt võttes on määruskaebust võimalik esitada ainult seaduses sätestatud juhtudel. Teisalt on tunnistatud määruskaebe õigust ka juhtudel, kui seadus lingvistiliselt seda otsesõnu keelab (näiteks Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium kaasustes nr 3-4-1-20-07, 3-4-1-1-13, Riigikohtu kriminaalkolleegium kaasuses 3-1-1-113-10). Määruskaebuse rahuldamisel tunnistab kõrgeim kohus sätte põhiseadusega vastuolus olevaks.
Poks (perekonnanimi)

Poks on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Poks on pandud Vastse-Kambja, Vana-Prangli (Pocks) ja Veski mõisas Kambja kihelkonnas, Kavastu mõisas Tartu-Maarja kihelkonnas (Bocks) ning Kastre mõisas Võnnu kihelkonnas, kõik Tartumaal. Nimede eestistamisel oli Poks nii muudetud kui ka uus perekonnanimi: Poksi-nimelistele isikutele määrati uueks perekonnanimeks Laid, Põldmaa ja Veskijärv; Poks määrati uueks perekonnanimeks Kustavsoni-nimelistele isikutele.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Poks Eestis 29 mehel ja 32 naisel.
Punased kasarmud

Elumajad Peeter Suure sadama sõjaväelaste-üleajateenijate majutamiseks Karjamaa asumis Põhja-Tallinnas.
Nimi.
Kuna hoonete ehitusmaterjalina on kasutatud punast tellist ja neis majutati algselt sõjaväelasi, siis hakkas rahvasuu neid maju nimetama Punasteks kasarmuteks.
Ajalugu.
Majad ehitati 1914. aastal arhitekt Aleksandr Jaroni projekti järgi.
Algselt kümnehooneliseks kavandatud asumist jõuti Esimese maailmasõja lõpuks valmis ehitada vaid kolm kolmekorruselist hoonet. Igal hoonel oli kolm trepikoda ning ajastule iseloomulikult olid neis ühetoalised korterid. Fassaadidel on kaks kesk- ja kaks külgrisaliiti, mida ilmestavad tagasihoidlike juugendelementidega kaunistatud pilastrid.
Hoonestus.
Punaste kasarmute aadressid:
Kõik hooned on võetud muinsuskaitse alla.
Salulaid

Salulaid on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Salulaid uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Schönberg. Jaan Salulaidu palvel kanti Salulaid perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 313 all (Siseministeeriumi teadaanne 11. veebruarist 1937).
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Salulaid Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Saluoja

Saluoja on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Saluoja uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sakkeus ja Schmelzbach. Aleksander Saluoja palvel kanti Saluoja perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 38 all (Siseministeeriumi teadaanne 12. märtsist 1935).
1. jaanuaril 2017 sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Salurand

Salurand on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Salurand uueks perekonnanimeks isikutele, kelle perekonnanimi oli Sahkenberg. Eduard Saluranna palvel kanti Salurand perekonnanimede kaitseregistrisse nr. 118 all (Siseministeeriumi teadaanne 14. juunist 1935). 
2017. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Salurand Eestis 6 mehel ja 9 naisel.
Steve Paxton

Steve Paxton (21. jaanuar 1939 USA Arizona Phoenix – 19. veebruar 2024 Vermont) oli ameerika eksperimentaalne tantsija ja koreograaf, kes on peamiselt tuntud kontaktimprovisatsiooni rajajana. Ta tantsis aastatel 1961–1965 Merce Cunninghami tantsuteatris, kus paralleelselt loodi Judsoni Tantsuteater, mille üks asutajaliige oli Paxton.
1972. aastal toodi Oberlini kolledži võimlas vaatajate ette etendus "Magneesium" üheteistkümne liikujaga, kus uuriti mattide peal mitmesuguseid veeremis-, kukkumis- ja partnerlusvõtetega liikumisi. Pärast seda nimetas Steve Paxton antud tantsuvormi kontaktimprovisatsiooniks.
Tantsukunstnikuna andis Paxton suure panuse 1960. aastatel aset leidnud tantsu ümbermõtestusse.
Aab

Aab on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Aab (Ab, Haab, Oab) on pandud Anija mõisas Harju-Jaani kihelkonnas Harjumaal, Kuksema mõisas Järva-Jaani kihelkonnas Järvamaal, Võnnu mõisas Ridala kihelkonnas Läänemaa, Torgu mõisas Jämaja kihelkonnas, Elme mõisas Kaarma kihelkonnas ja Karala mõisas Kihelkonna kihelkonnas Saaremaal, Reola mõisas Kambja kihelkonnas ja Kuremaa mõisas Palamuse kihelkonnas Tartumaal ning Käru mõisas Simuna kihelkonnas Virumaal
2025. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Aab Eestis 40 mehel ja 54 naisel.
Riia loomaaed

Riia loomaaed (läti keeles Rīgas Zooloģiskais dārzs) on loomaaed Riias Mežaparksi asumis.
Paul Luther

Paul Luther (28. jaanuar 1533 Wittenberg – 8. märts 1593 Leipzig) oli saksa arst ja alkeemik.
Tema vanemad olid Martin Luther ja Katharina von Bora.