tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
King Diamond

King Diamond (sünninimi Kim Bendix Petersen, sündinud 14. juunil 1956 Hvidovres) on Taani "heavy metal"'i muusik, kes on peamiselt tuntud ansamblite Mercyful Fate ja King Diamond lauljana. Lauljana iseloomustab teda suur hääleulatus, eriti falseti kasutamine.
King Diamondi esimene rokkansambel oli Brainstorm, mis tegutses 1970. aastate keskel. Sama kümnendi lõpus saavutas ta laiema tuntuse ansambli Black Rose lauljana, bändi eeskujudeks olid muuhulgas Judas Priest ja Deep Purple. King Diamond oli selleks ajaks kasutusele võtnud talle omaseks saanud teatraalse esinemisviisi: maalingutega kaetud näo ja satanistliku sümboolika, kaasa arvatud inimpealuu Melissa ja -luudest ristikujulise mikrofoni.
1981. aastal sai King Diamondist ansambli Mercyful Fate laulja, kellena ta tegutses 1985. aastani. Seejärel tegeles ta 1992. aastani ansambliga King Diamond. 1992–2000 tegutses ta uuesti kokku tulnud Mercyful Fate'is, kuid ka ansambel King Diamond jätkas tegutsemist. 2000. aasta järel pole Mercyful Fate kuigi aktiivselt tegutsenud, ent on ametlikult laiali saatmata ning on andnud mõningaid kontserte. King Diamond on enam pühendunud aga omanimelise bändi tööshoidmisele.
2010. aasta novembris oli King Diamondil südameoperatsioon, millest taastumine võttis umbes 1 aasta. 2011. aasta detsembris esines ta Metallica 30. aastapäeva tähistamisel koos viimase bändi ja Mercyful Fate'i liikmetega.
Enda peamiste muusikaliste mõjutajatena on King Diamond nimetanud Arthur Browni, David Byronit, Alice Cooperit, Ronnie James Diot, Ian Gillanit, Ozzy Osbourne'i ja Robert Planti. Tema on omakorda mõjutanud muuhulgas Metallica trummarit Lars Ulrichit, Cradle of Filthi ja Cage'i.
Oma vaadetelt on King Diamond satanist, kes järgib Anton LaVey "Saatana piiblit". Tema arvates pole satanism mitte religioon, vaid elufilosoofia.
Evergem

Evergem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Evergem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Netšajev

Netšajev (vene keeles Нечаев) on vene perekonnanimi. Nime naissoost vorm on Netšajeva.
Reinhold Ludwig von Patkul

Reinhold Ludwig von Patkul (vene Рейнгольд Людвиг Паткуль; 3. mai 1730 – 15. september 1801 Põltsamaa) oli Venemaa sõjaväelane (kindralmajor).
Patkulite suguvõsast pärinev Reinhold Ludwig sündis Venemaa sõjaväelase Karl Gustav von Patkuli (1686–1750) ja tema abikaasa Johanna Charlotte (sündinud von Drenteln) pojana.
1755. aastal astus Saksi rittmeister Patkul porutšikuna teenima Troonipärija kürassiiripolku. Polgu koosseisus osales ta Seitsmeaastases sõjas, kus osales mitmetes lahingutes. 1760. aastal ülendati ta kapteniks ja 1767. aastal secund-majoriks. Bari konföderatsiooni sõjas sai ta 1768. aastal augustis tormijooksus Krakówile vasakusse õlga haavata. Ülesnäidatud vapruse eest ülendati ta 22. septembril Primier-majoriks teenistuskohaga Rjazani karabinjeeripolgus.
12. jaanuaril 1770 sai Reinhold Ludwig von Patkulist esimene Püha Georgi ordeni 4. järgu kavaler. Teda autasustati Dobre küla juures toimunud kokkupõrkes ülesnäidatud vapruse eest. Samal aastal sai ta uuesti kuulihaava ning ülendati alampolkovnikuks.
Paranenuna asus ta teenima Tobolski karabinjeeripolku ja võttis osa Vene-Türgi sõjast. Ta osales Hotini lahingus, kus hõivas kaks vastase suurtükki. 1774. aastal ülendati ta polkovnikuks ja 1779. aastal brigadiriks. 24. novembril 1780. aastal sai ta kindralmajori auastme.
Patkul läks 1784. aastal erru ning elas Põltsamaal, kus ta ka suri.
Perekond.
Reinhold Ludwig von Patkul abiellus 20. detsembril 1777 Aurora von Lauw'ga (1756–1795), kes oli Põltsamaa mõisniku Woldemar Johann von Lauw' (1712–1786) ja Aurora von Ficki (1717–1769) tütar ning Heinrich von Ficki (1678–1750) tütretütar. Abielust sündisid:
Varrak (kirjastus 1919)

Varrak oli Eestis 1919. aastal asutatud ja kuni aastani 1928 tegutsenud kirjastus.
Kirjastus kirjastas kokku ligi 200 raamatut.
Kirjastus tegutses Tallinnas. Tartus oli kirjastusel osakond koos raamatukaupluse ja trükikojaga. Trükikoda jätkas sama nime all (kuid uue omanikuga) tegevust aastail 1928–1940.
Maret Maide

Maret Maide (30. september 1942 – 15. oktoober 2025) oli eesti kirjastaja, kirjastuse Varrak looja.
Maret Maide sai kirjastamiskogemused kirjastusest Valgus. Kirjastuse Varrak esimene raamat – William Somerset Maughami "Kirev loor" – Maret Maide enda tõlkes ilmus 1991. aastal. Varrakust kujunes pereettevõttena Eesti suurimaid raamatukirjastusi.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli Peeter Maide (1941–2016), pojad on Priit Maide ja Andrus Maide.
Haldreka päevamärk

Haldreka päevamärk on päevamärk Hiiu maakonnas Haldreka külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 28 meetrit. Alumises osas katab seda valge ja ülemises musta värvi laudis.
Päevamärk ehitati 1956. aastal.
Hara päevamärk

Hara päevamärk on päevamärk Harju maakonnas Kuusalu vallas Hara saarel.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 24 meetrit.
Ajalugu.
1909. aastal ehitati Hara saarele tuletorn, mille kõrgus oli 16 meetrit. Torn koosnest kolmest sõrestiksektsioonist, rõdust ja laternaruumist.
1954. aastal lõigati rõdu ja latern maha, keevitati juurde kaks sektsiooni ning nende peale tõsteti algne rõdu ja latern. Torni kõrgendati 24 meetrini. 1980. aastatel asendati valgusseadme vedelkütust kasutav jõuallikas tuumkütust kasutava elemendiga.
1993. aastal demonteeriti valgusseade ning tuletornist sai päevamärk.
Laulasmaa päevamärk

Laulasmaa päevamärk on päevamärk Harju maakonnas Lääne-Harju vallas Laulasmaal.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 44 meetrit.
Päevamärk ehitati 1951. aastal ning asub Tornimäel.
Vagelpimemadu

Vagelpimemadu ("Xerotyphlops vermicularis") on pimemadulaste sugukonda"Xerotyphlops" perekonda kuuluv maoliik. 
Klassifikatsioon.
Varem on vagelpimemaod liigitatud pimemao perekonna maoliigina "Typhlops vermicularis" .
Hedges, Marion, Lipp, Marin ja Vidal liigitasid vagelpimemaod 2014. aastal "Asiatyphlopinae" alamsugukonda "Xerotyphlops" perekonda.
Levila.
Levinud Balkani poolsaarel, Kreeka saartel, Edela-Aasias ja Kaukaasias. On peamiselt mullaeluline, eelistab kuivi madala taimestikuga piirkondi, toitub peamiselt väikestest selgrootutest, vahel ka suurematest putukatest. 
Kirjeldus.
Täiskasvanud vagelpimemaod kasvavad kuni 40 sentimeetri pikkuseks. Välimuselt ei sarnane see madu ühegi teise Euroopas elava maoga. Keha on silinderjas ja saba pool veidi jämedam, pea on kehast eristamatu. Pea ülaosas paiknevaid silmi katavad soomused, nii et näha on ainult kaks musta täppi. Saba on väga lühike (laius ja pikkus on võrdsed) ja tipneb ogaga. Teravaotsalist saba kasutab maapinnal liikudes ankruna. Isastel on saba mõnevõrra pikem kui emastel. 
Soomused paiknevad ristipidi ja neid on ümber keha 21–24 rida. Suuri kõhukilbiseid ei ole. Värvuselt on madu pruunikas, enamasti kollaka, roosaka või punase toonivarjundiga. Mao kõht on ülejäänud kehast veidi heledam.
Paljunemine.
Emased munevad 4–8 piklikku kollakasvalget muna, mille otsad on teravnenud. Munad on 11–25 millimeetrit pikad.
Levik ja elukeskkond.
Vagelpimemadusid leidub Balkanil Dugi Otoki saarel, Edela-Montenegros, Lääne-Albaanias, Põhja-Makedoonia kirde osas Vardari orus, Lõuna-Bulgaarias, Türgi Euroopa osas ja Kreeka saartel (Ándrosel, Chíosel, Euboial, Kalymnosel, Korfu, Kýthiral, Lèrosel, Lesbosel, Megistil, Náxosel, Pátmosel, Rhodosel ja Skýrosel), Edela-Aasias ja Kaukaasias ning Armeenias.
Armeenias leidub seda liiki Jerevanis, Širaki, Aragatsotni, Armaviri, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi, Lori ja Tavuši maakonnas.
Vagelpimemadu eelistab kuiva, madala taimestikuga avatud rohtunud elupaika, kus leidub mõningaid kive. Sarnaselt vihmaussidega ronib ta kitsastesse pinnaseurgudesse. Suvel kaevub sügavamale maasse ja kevaditi võib teda leida maa seest kivi alt. Vahel on neid leitud mere äärest ja viljatutelt aladelt. Maapinnale tuleb peamiselt videvikus või vihmase ilmaga, päeval teeb seda harva.
Vagelpimemadu sööb peamiselt väikseid selgrootuid, eriti sipelgaid ja nende vastseid. Harva sööb ka väiksemaid ämblikke, sadajalgseid, mardikaid ja kilke.
Ramsi ülemine päevamärk

Ramsi sihi ülemine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Ramsi neemel.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit.
Päevamärk moodustab sihi Ramsi alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 111 meetrit ja sihi asimuut on 168,3°.
Tornist 170 m loodesse jääb Mandri-Eesti kõige läänepoolseim punkt.
Päevamärk ehitati 1999. aastal.
Riguldi päevamärk

Riguldi päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Riguldi külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 29 meetrit.
Vergi alumine päevamärk

Vergi sihi alumine päevamärk on päevamärk Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit.
Päevamärk moodustab sihi Vergi ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 170 meetrit ja sihi asimuut on 261,8°.
Päevamärk ehitati 1973. aastal.
Vergi ülemine päevamärk

Vergi sihi ülemine päevamärk on päevamärk Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 17 meetrit.
Päevamärk moodustab sihi Vergi alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 170 meetrit ja sihi asimuut on 261,8°.
Päevamärk ehitati 1973. aastal.
Kärdla alumine päevamärk

Kärdla sihi alumine päevamärk on endine päevamärk Hiiu maakonnas Kärdla linnas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 9 meetrit.
Torn oli navigatsioonimärgina kasutusel 2014. aastani. Ta moodustas sihi Kärdla ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 401 meetrit ja sihi asimuut oli 161,3°.
Kärdla ülemine päevamärk

Kärdla sihi ülemine päevamärk on endine päevamärk Hiiu maakonnas Kärdla idapiiril.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 14 meetrit.
Torn oli navigatsioonimärgina kasutusel 2014. aastani. Ta moodustas sihi Kärdla alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 401 meetrit ja sihi asimuut oli 161,3°.
Ramsi alumine päevamärk

Ramsi sihi alumine päevamärk on päevamärk Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Ramsi neemel.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest märgi kõrgus jalamist on 6 meetrit.
Päevamärk moodustab sihi Ramsi ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 111 meetrit ja sihi asimuut on 168,3°.
Tornist 120 m itta jääb Mandri-Eesti kõige läänepoolseim punkt.
Päevamärk ehitati 1999. aastal.
Saastna päevamärk

Saastna päevamärk on endine päevamärk Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Saastna poolsaarel.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 28 meetrit.
Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 748.
Beveren (Alveringem)

Beveren on hollandikeelne osavald ja küla Belgias Flandria piirkonnas Lääne-Flandria provintsis Veurne haldusringkonnas Alveringemi vallas.
Beveren kuulus enne 1971. aastat Stavele halduspiiridesse.
Eesti tühistatud navigatsioonimärkide loend

Tühistatud navigatsioonimärkide loend loetleb tühistatud Eesti tuletorne, tulepaake ja päevamärke.
Nunnadetagune torn

Nunnadetagune torn on Tallinna keskaegne Tallinna linnamüüri kaitserajatis 14. sajandist. 
Ümarkaarega, konsoolile toetuv torn paikneb linnamüüri põhjaküljel, Tornide väljaku ja Balti jaama lähedal, Kuldjala torni ja Loewenschede torni vahel. Tänapäeval on selle aadress Kooli tänav 1/3, torn on ehitatud kokku hilisema naabermajaga.
Nime sai Nunnadetagune torn asukoha järgi tsistertslaste ordu Püha Miikaeli nunnakloostri taga. See kuulus nn Kanne müüri tornide hulka. Varasemat Margrete kaitsemüüri asendava müüri rajamist alustati 1310. aastal Taani kuninga Tallinna asehalduriks määratud Johannes Canne (Jens Kanne) juhtimisel.
Torni kujutisega on valmistatud vaskne rinnamärk.
Kihelkonna alumine päevamärk

Kihelkonna sihi alumine päevamärk on endine päevamärk Saare maakonnas Saaremaa vallas Oju külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Valge kaheksatahulise betoontorni kõrgus jalamist on 18 meetrit.
Päevamärk moodustas sihi Kihelkonna kiriku torniga. Märkide vahekaugus on 2695 meetrit ja sihi asimuut 128,9°.
Päevamärk ehitati 1955. aastal.
2009. aastast pole päevamärk enam navigatsioonimärgina kasutusel. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 922.
Zulte

Zulte on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Leie kallastel asuv Zulte jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja piirkondadeks:
Viktor Kulikov

Viktor Georgijevitš Kulikov (vene Виктор Георгиевич Куликов; 5. juuli 1921 – 28. mai 2013) oli NSV Liidu sõjaväelane ja Venemaa Föderatsiooni sõjaline nõunik.
Elukäik.
Viktor Kulikov sündis Orjoli oblastis Suur-Ljubovša külas kehviktalupoja perekonnas.
1938. aastaks oli Kulikovil kümme klassi haridust. 21. detsembril 1939 astus ta Punaarmeesse ja asus õppima Groznõi sõjakooli, mille lõpetas 1941. aastal.
Sõjas NSV Liidu ja Saksamaa vahel võitles Kulikov Edelarindel, Kalinini rindel, 1. Balti rindel ning 2. Valgevene rindel. Kulikov oli tankibrigaadi ülema asetäitja ja ülem.
Pärast sõda oktoobrist 1945 kuni novembrini 1957 tegi karjääri armees: oli seal pataljonikomandör, polgukomandöri asetäitja, hiljem ka polgukomandör, staabiülem ja diviisikomandör. 1953. aastal lõpetas Frunze-nimelise sõjakooli.
Seejärel asus õppima K. E. Vorošilovi nimelisse Kõrgemasse Sõjalisse Akadeemiasse (kaasajal Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Militaarakadeemia), mille lõpetas 1959. aasta novembris, misjärel suunati täitma erinevaid ülesandeid armee juures, kuni viimaks määrati armeed ennast juhtima.
1967. aasta mais sai Kulikovist Kiievi sõjaväeringkonna ülem. Oktoobrist 1969 juhtis ta NSV Liidu relvajõude Saksamaal. Septembrist 1971 kuni 1977. aastani oli NSV Liidu Relvajõudude ülemjuhataja ning aastatel 1977–1989 oli Kulikov Varssavi Lepingu Organisatsiooni relvajõudude ülemjuhataja, muu hulgas täitis ta aastatel 1971–1989 NSV Liidu kaitseministri 1. asetäitja ülesandeid.
Viktor Kulikov oli kommunistliku partei liige 1942. aastast, NLKP Keskkomitee liige 1971. aastast, NSV Liidu Ülemnõukogu liige selle VII–XI koosseisuni (12. juuni 1966 – 4. märts 1984), NSV Liidu Rahvasaadikute Kongressi liige 1989. aastast kuni selle laialisaatmiseni ning Riigiduuma liige 1999–2003.
Zomergem

Zomergem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Zomergem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Tammneeme päevamärk

Tammneeme päevamärk on endine tuletorn ja päevamärk Harju maakonnas Viimsi vallas Leppneemes, Tammneeme praegusest piirist 230 meetri kaugusel.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest torni kõrgus jalamist on 40 meetrit.
Päevamärk moodustas sihi Karbimadala tuletorniga ja oli sihi ülemine märk. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 192.
Torn ehitati 1986. aastal. Märk oli kasutusel tuletornina 2000. aastani, mil arvati ajutiselt kasutusest välja. 2003. aastal võeti kasutusele päevamärgina. 2012. aastast pole torn navigatsioonimärgina enam kasutusel.
Euskirchen

Euskirchen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal, Euskircheni kreisi keskus. Asub Eifeli mäestiku põhjapiiril 25 km kaugusel Bonnist.
Ajalugu.
Euskirchenit on esmamainitud 870. aastal. 1. augustil 1302 andis Monschau-Falkenbergi krahv Walram VIII (1277–1302) Euskirchenile linnaõigused. Keskajal ümbritseti linn 1,45 km pikkuse linnamüüriga, millel oli 7 kaitsetorni ja 3 väravat ja millest osa on säilinud. 
Linnas on 13. sajandist pärit Püha Martini kirik.
Majandus.
Linnas on kaks tööstusparki: IPAS ja EURO-Park, kus tegutseb mitmeid tööstusettevõtteid.
Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia

Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia on kõrgem sõjaline õppeasutus Venemaa Föderatsioonis.
Oma praegust nime kannab kool alates 1992. aastast. Akadeemia ülem oli aastast 2012 reservkindralleitnant Andrei Tretjak, aastast 2013 on ülem reservkindralpolkovnik Sergei Makarov.
Ihasalu ülemine päevamärk

Ihasalu sihi ülemine päevamärk oli päevamärk Harju maakonnas Jõelähtme vallas Neeme külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Valget värvi terastorni kõrgus jalamist oli 40 meetrit.
Päevamärk moodustas sihi Ihasalu alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus oli 1000 meetrit ja sihi asimuut oli 0,9°.
Päevamärk ehitati 1986. aastal.
2003. aastast polnud päevamärk enam navigatsioonimärgina kasutusel. Ehitis on lammutatud. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 136.
Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarh

Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarh (täielik tiitel Bukaresti peapiiskop, Valahhia ja Dobrudža metropoliit, Caesarea Cappadociae "locum tenens" ja Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarh; rumeenia keeles "Arhiepiscopul Bucureştilor, Mitropolitul Munteniei şi Dobrogei, Loctiitor al tronului Cezareei Capadociei şi Patriarhul Bisericii Ortodoxe Române") on Rumeenia Õigeusu Kiriku eestseisja (kirikupea) tiitel alates 1925. aastast.
Rumeenia Õigeusu Kirik kuulutati autokefaalseks 1872. aastal vastu võetud seadusega. Konstantinoopoli oikumeeniline patriarh kinnitas Rumeenia kiriku autokefaalia 1885. aastal, kuid sel ajal oli tegemist metropoolia, mitte patriarhaadiga ning seetõttu kandis kirikupea esialgu jätkuvalt Ungari-Valahhia metropoliidi tiitlit.
4. veebruaril 1925 kuulutas Rumeenia Õigeusu Kiriku täiskogu välja patriarhaadi. Konstantinoopoli patriarh kinnitas kirikukogu otsuse sama aasta 30. juunil, riiklikul tasandil kinnitas otsuse ka Rumeenia parlament. 1. novembril 1925 introniseeriti esimeseks Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarhiks senine metropoliit Miron (Cristea).
Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarhi residents asub Bukarestis Dealul Mitropoliei mäel. Samas asub ka patriarhi katedraal, kuhu on maetud kõik senised Rumeenia patriarhid.
Rumeenia patriarhi eripäraks on valge ametiriietus. Kui tavaliselt kannavad õigeusu kiriku patriarhid munkadena musta rüüd, siis Rumeenia Õigeusu Kiriku patriarh on riietatud üleni valgesse.
Patriarhiametis on siiani teeninud:
Zingem

Zingem on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Nimekujud.
"Siggingahem" (885–886), "Segingehem" (941), "Sicgingahæm" (960), "Sicgingahem" (963), "Sikingehem" (964), "Siggengem" (1019–1030), "Sicgingehem" (XI saj), "Siggechem" (1088), "Sinchem" (1121), "Singhem" (1219).
Asulad.
1977. aastal moodustatud Zingem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Salme (eesnimi)

Salme on eesti naisenimi.
Eestis elas rahvastikuregistri andmetel 2. detsembri 2015 seisuga 1032 Salme-nimelist inimest.
1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Salme 880 naisel. Salme on Eestis populaarsuselt 203. naisenimi. Kõige populaarsem oli eesnimi Salme üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 90,79, ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 16,87. Salme oli keskmiselt 79 aasta vanune (mediaanvanus oli 82).
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli eesnimi Salme 741 naisel. Salme oli populaarsuselt 228. naisenimi.
2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Salme 506 naisel. Salme oli populaarsuselt 323. naisenimi. Salme oli keskmiselt 79 aasta vanune (mediaanvanus oli 84).
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Salme 1 inimesel.
Ihasalu alumine päevamärk

Ihasalu alumine päevamärk oli päevamärk Harju maakonnas Jõelähtme vallas Neeme külas.
Endise päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Valget värvi terastorni kõrgus jalamist oli 25 meetrit.
Päevamärk moodustas sihi Ihasalu ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus oli 1000 meetrit ja sihi asimuut oli 0,9°.
Päevamärk ehitati 1986. aastal.
2003. aastast polnud päevamärk enam navigatsioonimärgina kasutusel. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 135. Päevamärk on lammutatud.
Nasva sadama ülemine tulepaak

Nasva sadama sihi ülemine tulepaak on endine tulepaak Saare maakonnas Nasva sadama lähistel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 13 meetrit.
Tulepaak moodustas sihi Nasva sadama alumise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 423 meetrit ja sihi asimuut on 13,3°.
Tulepaak ehitati 1978. aastal.
2007. aastal arvati tulepaak navigatsioonimärgina kasutusest välja. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 952.
Nasva sadama alumine tulepaak

Nasva sadama sihi alumine tulepaak on endine tulepaak Saare maakonnas Kaarma vallas Nasva sadama lähistel.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 9 meetrit
Tulepaak moodustas sihi Nasva sadama ülemise tulepaagiga. Märkide vahekaugus on 423 meetrit ja sihi asimuut 13,3°.
Tulepaak ehitati 1978. aastal.
2007. aastal arvati tulepaak navigatsioonimärgina kasutusest välja. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 951.
Kottabos

Kottabos (vanakreeka κότταβος) oli vanakreeka ja etruski sümpoosionidel mängitud seltskondlik osavusmäng, mis oli levinud eriti 5. ja 4. sajandil eKr. Kottabose mängimisel visati veinipära jooginõust teatud sihtmärgi pihta. 
Mäng oli pärit arvatavasti Kreeka kolooniatest Sitsiilias, ent see levis kogu Kreekas ja oli eriti populaarne Ateenas. Kottabosele viitavad mitmed antiikautorid ning seda kujutatakse ka vaasimaalidel.
Mänguviis.
Mängija pidi üht kätt kasutades heitma oma jooginõusse jäänud veinipära ("latax", harilikult mitmuses "latages") läbi õhu pronksist tulba ("rhabdos") suunas ning tabama tulba otsa kinnitatud kujukest või kettakest ("plastinx"). Eduka heite korral kukkus see maha ning tabas kõlinal allpool asunud suuremat ketast ("lekanis").
Mängust oli käibel mitmeid teisendeid. Ühes variandis visati veinipära basseinis või suures veeanumas ujuvaisse liuakestesse ("oxybaphon") eesmärgiga need uputada. Mängija, kes suutis uputada suurima hulga liuakesi, kuulutati võitjaks ning sai autasu.
Nõmme alumine päevamärk

Nõmme sihi alumine päevamärk (ka "Nõmmküla alumine päevamärk") oli päevamärk Saare maakonnas Muhu vallas Raugi külas.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist oli 10 meetrit.
Päevamärk moodustas liitsihi Nõmme ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus oli 277 meetrit ja sihi asimuut oli 177°.
Päevamärk ehitati 1974. aastal.
Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 821.
Torn on lammutatud.
Nõmme ülemine päevamärk

Nõmme sihi ülemine päevamärk (ka "Nõmmküla ülemine päevamärk") oli päevamärk Saare maakonnas Muhu vallas Raugi külas.
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist oli 15 meetrit.
Päevamärk moodustas sihi Nõmme alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus oli 277 meetrit ja sihi asimuut oli 177°.
Päevamärk ehitati 1974. aastal.
Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 822.
Mõisaholmi ülemine päevamärk

Mõisaholmi sihi ülemine päevamärk on endine päevamärk Lääne maakonnas Vormsi vallas Suuremõisa külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 24 meetrit
Päevamärk moodustas sihi Mõisaholmi alumise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 1147 meetrit ja sihi asimuut on 340.1°.
Päevamärk ehitati 1955. aastal.
2009. aastast pole päevamärk enam navigatsioonimärgina kasutusel. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 582.
Wichelen

Wichelen on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Schelde kallastel asuv Wichelen jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Mõisaholmi alumine päevamärk

Mõisaholmi sihi alumine päevamärk on endine päevamärk Lääne maakonnas Vormsi vallas Suuremõisa külas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 15 meetrit.
Päevamärk moodustas sihi Mõisaholmi ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 1147 meetrit ja sihi asimuut on 340.1°.
Päevamärk ehitati 1955. aastal.
2009. aastast pole päevamärk enam navigatsioonimärgina kasutusel. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 581.
Kuunsi päevamärk

Kuunsi päevamärk on endine päevamärk Saare maakonnas Ruhnu vallas Ruhnu saare põhjatipul.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit.
2004. aastast pole torn enam navigatsioonimärgina kasutusel. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 993.
Naissaare sadama tulepaak

Naissaare sadama tulepaak on tulepaak Harju maakonnas Viimsi vallas Naissaare Naissaare sadamas.
Tulepaagi geograafilised koordinaadid on .
Valge betoontorni kõrgus jalamist on 8 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 10 meetrit.
Tulepaak ehitati 1960. aastal.
Wortegem-Petegem

Wortegem-Petegem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Schelde kallastel asuv Wortegem-Petegem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Inge

Inge on eesnimi.
Eestis on see naisenimi. Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 16. novembri 2012 seisuga 1061 Inge-nimelist inimest.
1. jaanuari 2017 seisuga oli eesnimi Inge 1034 naisel. Inge on Eestis populaarsuselt 183. naisenimi.
Inge on 2017. aastal keskmiselt 55 aasta vanune (mediaanvanus on 56).
Kõige populaarsem on eesnimi Inge vanuserühmas 70–74, kus neid on 10 000 elaniku kohta 15,72 ning Hiiu maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 13,62.
Inger

Inger on eesnimi.
1. jaanuari 2017 seisuga oli Eestis eesnimi Inger alla viiel mehel ja 97 naisel. Inger on populaarsuselt 7553. mehenimi ja 759. naisenimi.
Inger on 2017. aastal keskmiselt 23 aasta vanune (mediaanvanus on 22).
Kõige populaarsem on eesnimi Inger vanuserühmas 0–4, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,10 ning Lääne maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,6.
Devoni liivakivi

Devoni liivakivi on Devoni ajastul ehk 416–359 miljonit aastat tagasi ladestunud liivakivi. 
Liivakivist koosneb suurem osa Eesti all lasuvast Devoni ladestust, mis sadestus Eestit katnud vahelduva veerežiimiga meres. (Sama ajastu kihtides leidub siiski ka savisid, dolokive ja dolomiitseid mergleid, harvem lubjakive.) Sellest koosneb peaaegu kogu Lõuna-Eesti aluspõhja ülemine osa ehk pealiskord.
Eestis pärineb liivakivi eelkõige Alam- ja Kesk-Devonist, jäädes kuni 109 m sügavusse. Kesk-devoni alguses kujunes Eesti aladel 15–47 m paksune madalmeres ja deltaaladel kuhjunud Pärnu lademe liivakivilasund, hiljem settisid Narva lademe karbonaatkivimid ning devoni teisel poolel kuhjusid liivakad setted vaheldumisi savikate kihtidega üle 200 m paksuseks lasundiks, mis jaguneb Aruküla, Burtnieki, Gauja ja Amata lademeks. Devoni liivakivist on Eestis leitud eriti rohkelt just rüükalade fossiile, 19. sajandil uurisid neid Tartu Ülikooli professorid Hermann Asmuss ja Constantin Grewingk.
Üks Eesti tuntumaid devoni liivakivi paljandeid on Suur Taevaskoda Ahja jõel, kuid Lõuna-Eestis leidub neid mitmel pool, näiteks Peipsi ääres ja Tartu linnas Emajõe ääres. Tartus säilinud kolme väikest ja üht suuremat paljandit on geoloog Elga Mark-Kurik nimetanud Tartule iseloomulikeks: "Tartu ja devon on lahutamatud. Ei oska kujutleda seda linna punase liivakivita, nagu pole Tallinnat halli paeta." Liivakivipaljandeid on ka teistes Lõuna-Eesti linnades: Kallastel, Viljandis, Tõrvas ja Karksi-Nuias.
Liivakivipaljandid on omapärased ja Eesti looduses silmatorkavad pinnavormid, mille värvigamma ulatub helehallist punaseni (punase värvi annavad enamjaolt rauaühendid). Neis leidub ka ohtralt veevoolu mõjul tekkinud koopaid. Muredasse liivakivvi tekivad sageli lõhed, samuti uuristavad sellesse urge putukad, imetajad (nt rebased) ja linnudki (nt kaldapääsukesed). Paljandi ümbruses kujuneb omapärane mikrokliima, kus leiavad endale koha mõned haruldasemad sambla- ja samblikuliigid.
Devoni liivakivil on suur majanduslik tähtsus: liiva kasutatakse ulatuslikult ehitusmaterjalina.
Kruishoutem

Kruishoutem on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Kruishoutem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Merelbeke

Merelbeke on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
1965. aastal liideti Merelbekega Lemberge, 1977. aastal Bottelare, Melsen, Munte ja Schelderode. Merelbeke jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Landskrona

Landskrona on tiheasustusega paikkond Rootsis Skåne läänis, Landskrona valla keskus. Asub Øresundi ääres, 23 km kaugusel Amalienborgist Kopenhaagenis.
Linn asutas 1413 Erik Pommerist.
Landskrona on ainus linn Rootsis, kus on trollibussiliiklus. Linnas sõidab ühel liinil, mis ühendab kesklinna raudteejaamaga 4 Solaris Trollino 12 trollibussi.
Linnal on raudteeühendus Lundi ja Helsingborgiga.
Jalgpalliklubi Landskrona BoIS mängib Rootsi kõrgliigas.
Ādolfs Ābele

Ādolfs Ābele (24. jaanuar 1889 – 2. august 1967 Michigan) oli läti helilooja, dirigent, organist ja muusikapedagoog.
Õppis Peterburi konservatooriumis Jāzeps Vītolsi klassis. 1924–1944 oli ta Läti Konservatooriumi õppejõud.
Ta valiti VII, VIII ja IX Läti üldlaulupeo peadirigendiks.
1944 lahkus Lätist ja elas elu lõpuni USAs.
Tuntud on tema koorilaulud. Ta on kirjutanud ka oreli- ja klaverimuusikat.
Kaprijke

Kaprijke on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
1. jaanuaril 1977 Lembekega ühendatud Kaprijke jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Sint-Lievens-Houtem

Sint-Lievens-Houtem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Sint-Lievens-Houtem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Sint-Gillis-Waas

Sint-Gillis-Waas on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.
Asulad.
Sint-Gillis-Waas jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Loodusalad.
Sint-Gillis-Waasi territooriumil on mitmeid loodusalasid:
Sint-Laureins

Sint-Laureins on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Sint-Laureins jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Sint-Martens-Latem

Sint-Martens-Latem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.
Asulad.
Sint-Martens-Latem jaguneb kaheks:
Wachtebeke

Wachtebeke on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.
Asulad.
Wachtebeke jaguneb järgmisteks piirkondadeks:
Gavere

Gavere on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Schelde kaldail asuv Gavere jaguneb alates 1976. aastast järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Oosterzele

Oosterzele on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Oosterzele jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Lääne-liivaboa

Lääne-liivaboa ("Eryx jaculus") on boalaste sugukonna liivaboa ("Eryx") perekonda kuuluv maoliik. 
Levinud Balkani ja Väike-Aasia rannikuäärsetel aladel, Edela-Aasias ja Põhja-Aafrikas. Tegemist on ainsa boalasega Euroopas. Eelistab kuiva elukeskkonda, sageli elab kultuurmaastikel või liivastes kohtades. Toitub peamiselt pisiimetajatest, harva sööb ka linnupoegi, sisalikke ja nälkjaid. Lääne-liivaboa on elussünnitaja. 
Klassifikatsioon.
Lääne-liivaboal klassifitseeritakse Roomajate andmebaasis järgmised alamliigid:
Välimus.
Täiskasvanud lääne-liivaboad on kuni 80 cm pikad, harva ka pikemad. Maol on väga jäme keha ja lühike tömp saba. Saba moodustab enamasti vähem kui 10% keha üldpikkusest. Pea kehast väga ei eristu ja läheb nina poole teravamaks, ninamik on kiilukujuline. Silmad on väikesed ja pupillid tõmbuvad ereda valguse käes pilujaks.
Keha keskosas paikneb ristipidi 40–50 (mõnikord ka rohkem) väikesemõõdulist soomust. Soomused on väikese kiiluga ja läikivad. Kõhukilbised on väga kitsad, mitte laiemad kui kolmandik keha laiusest. Isendite värv võib olla väga erinev: tavalisim värvus on kahvatuhall, kuid madu võib olla ka tuhmkollane, pruunikas või punakas. Keha katavad tumedad laigud, mis tihti liituvad ja moodustavad korrapäratu mustri. Paljudel isenditel on silma ja suunurga vahel tume triip ning tagurpidi V-tähe kujuline laik kuklal. Kõhualune on enamasti kahvatukollane või valge.
Paljunemine.
Lääne-liivaboad saavutavad suguküpsuse kolmeaastaselt. Emasloom toob augustis-septembris ilmale 6–20 12–15 sentimeetri pikkust poega, kes on täiskasvanutega sama värvi.
Levik ja elukeskkond.
Levib Lääne-Albaanias, Põhja-Makedoonias, Lõuna-Bulgaarias, Türgi Euroopa osas, Küklaadidel ja veel mõnel Kreeka saarel, Väike-Aasia rannikualadel, Kaspia mere läänerannikul, Edela-Aasias ja Põhja-Aafrikas ning Armeenias. Isolatsioonis olevad populatsioonid on veel Põhja-Bulgaarias ja Kagu-Rumeenias.
Rumeenias nähti lääne-liivaboad kinnitatud andmetel viimati 1937. aastal ning vahepeal peeti liiki seal väljasurnuks, kuid 2014. aasta septembris avastati Doonau lähistel jälle väike stabiilne populatsioon.
Armeenias leidub selle liigi alamliik "Eryx jaculus familaris" Jerevanis, Širaki, Aragatsotni, Armaviri, Kotajkhi, Ararati, Vajotsh Dzori, Sjunikhi ja Tavuši maakonnas.
Eelistab elada kuivadel paksu mulla või liivakihiga aladel. Elutseb peamiselt kultuurmaastikel, laugetel randadel ja liivastes orgudes. Lääne-liivaboa tegutseb peamiselt öösiti, kevadel ja sügisel mõnevõrra ka päevasel ajal. Peidab end peamiselt näriliste urgudes, kuid koheva pinnase korral võib ka maasse kaevuda ja sealt saaki varitseda. Enamasti jahib ta saaki siiski urgudes. Sööb peamiselt närilisi, kuid ka linnupoegi, sisalikke ja harva ka nälkjaid. Suuremad saakloomad kägistab enne söömist surnuks. Maapinnale tuleb peamiselt öösel või hämarikus ja liigub siis väga kiiresti, samas kui päeval maa peale sattudes liigub aeglaselt.
Kirjanduslik Orbiit

Kirjanduslik Orbiit oli eesti kirjandusrühmitus, mis loodi 1929. aastal. Sinna kuulusid Juhan Sütiste, Peeter Pedajas, August Jakobson, Erni Hiir, Albert Kivikas ja Oskar Urgart. Orbiitlased pidasid tähtsaks elulähedust ja käsitlesid enamasti lihtsate inimeste argipäeva. Nad vastandasid end Siuru individualistlikule kunstikäsitlusele, pidades märksa tähtsamaks kainet asjalikkust, vormi ei peetud oluliseks.
Anti välja ajalehte Kirjanduslik Orbiit, mida on nimetatud eesti esimeseks kirjanduslikuks ajaleheks. Selle esimene number ilmus 21. detsembril 1929 ja viimane, seitsmes number 19. aprillil 1930. Pärast ajalehe seismajäämist andsid orbiitlased välja veel koguteose "Põhjakaar" (Tartu 1931).
Jaroslav Vladimirovitš (täpsustus)

Jaroslav Vladimirovitš on mitme Venemaa ja Ukraina ajaloost tuntud valitseja nimi.
Ernst von Grünewaldt

Ernst Conrad von Grünewaldt (21. oktoober 1864 Minsk – 25. august 1925 Tallinn) oli Eestimaa aadlik ja Venemaa sõjaväelane (alampolkovnik), Paide kreisiülem.
Grünewaldtide suguvõsast pärit Ernst von Grünewaldt sündis Ahula mõisniku Conrad von Grünewaldti (1825–1868) ja tema abikaasa Natalie (sündinud vabapreili von der Pahlen; 1831–1906) neljanda lapsena.
1911. aastal sai ta riiginõuniku teenistusastme.
Ernst von Grünewaldt on maetud Paidesse Reopalu kalmistule.
Perekond.
Ernst von Grünewaldt abiellus 1905. aastal Marie Gretschiga (1885–1928) ning 1908. aastal Mäo mõisa pärijanna Aleksandra Rimski-Korsakoviga (sünd 1868), kes oli viitseadmiral Voin Rimski-Korsakovi ja tema abikaasa Marie Mathilde Luise Rosa (sündinud Bauer) tütar, helilooja Nikolai Rimski-Korsakovi (1844–1908) vennatütar ning Mäo mõisniku kontradmiral Olaf von Stackelbergi (1818–1903) kasutütar.
Wetteren

Wetteren on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Wetteren jaguneb järgmisteks osavaldadeks ja asulateks:
Justin Ingram

Justin Durel Ingram (sündinud 21. jaanuaril, 1985 Lansingis Michigani osariigis USA-s) on Ameerika elukutseline korvpallur. 
Amatöörina nimetati ta keskkooliõpilasena Lansingi linna aasta mängijaks. Hiljem õppis Toledo Ülikoolis. 
Kolledžis paistis ta korduvalt silma, pälvides muuhulgas auhinna "Mid American Conference Freshman of the Year" ning pääsedes mitmesse valikmeeskonda. 
Pärast Toledo Ülikooli lõpetamist 2007. aastal alustas Ingram Prantsusmaal elukutselise korvpalluri karjääri. Kahe esimese hooaja jooksul viis Ingram oma meeskonnad võistluste poolfinaali. Praegu mängib ta Eestis Tartu Ülikooli korvpallimeeskonnas.
Maldegem

Maldegem on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis.
Asulad.
Maldegem jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Kluisbergen

Kluisbergen on hollandikeelne vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Kluisbergi mäe järgi nime saanud Kluisbergen jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Steve Zahn

Steven James "Steve" Zahn (sündinud 13. novembril 1967 Minnesotas Marshallis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Carlos Alazraqui

Carlos Jaime Alazraqui (sündinud 20. juulil 1962 Yonkersis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Knesselare vald

Knesselare on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis Genti haldusringkonnas. 
Asulad.
Knesselare jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Chazz Palminteri

Chazz Palminteri, õieti Calogero Lorenzo Palminteri (sündinud 15. mail 1952 Bronxis New Yorgis), on Ameerika Ühendriikide näitleja.
James Woods

James Howard Woods (sündinud 18. aprillil 1947 Vernalis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Mark Hamill

Mark Richard Hamill (sündinud 25. septembril 1951 Oaklandis) on Ameerika Ühendriikide näitleja. Tema tuntuim osatäitmine on Luke Skywalker "Star Warsi" filmides. 
Ta tegeleb ka animafilmide dublaažinäitlejana, eriti tuntud on 1992. aastal alanud sarjas "" tema sisseloetud Jokeri tegelaskuju tekst. 
Lisaks on ta kirjutanud veidi koomiksi- ja telesarjatekste.
Thomas Sabler

Thomas Sabler (21. jaanuar/1. veebruar 1734 Haljala – 18. detsember/29. detsember 1797 Haljala) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1752–1755 Halle ülikoolis. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta Tallinna gümnaasiumis õpetajana. Ordineeriti õpetajaks 11. juunil/22. juunil 1762.
Ta oli aastatel 1762–1797 (kutsuti ) Haljala Püha Mauritiuse koguduse pastor. Lisaks sellele oli ta 30. jaanuarist/10. veebruarist 1780 Eestimaa provintsiaalkonsistooriumi assessor; veel oli ta aastatel 1786–1788 Viru praostkonna abipraost ja aastatel 1788–1797 Virumaa praostkonna praost.
Aastal 1779 ilmunud eestikeelses jutluseraamatus on temalt seitse jutlust. 12. juunil 1788 kirjutas ta põhjaliku ülevaate Haljala kihelkonna koolioludest. Kooli peeti ainult Vihula, Varangu ja Andja mõisas, teistes mitte. Visitatsioonidel tõdes ta, enamik lapsi oskab lugeda tänu koduõpetusele; kes ise õpetada ei osanud, saatis lapsed naabrite juurde õppima.
Isiklikku.
Tema isa Georg Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Thomas Sabler oli kaks korda abielus. Tema esimese abikaasa Johanna Juliana (1745–1778) isa Marcus Kelch oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja, sellest abielust sündinud poeg Georg Christian Sabler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, pojapoeg Georg Thomas Sabler oli astronoom, Friedrich Georg Wilhelm Struve kaastöötaja. Tema teise abikaasa Anna Dorothea (1747–1803) isa oli Tallinna Toomkoguduse õpetaja Johann Georg Tideböhl.
Suovetaurilia

Suovetaurilia ehk suovitaurilia oli vanarooma usundis pidulik ohvritalitus, millel ohverdati jumal Marsile siga (ladina "sus"), lammas ("ovis") ja härg ("taurus").
Rituaali kirjeldus on säilinud Cato Vanema teose "De agri cultura" ("Põlluharimisest") 141. peatükis.
Georg Christian Sabler

Georg Christian Sabler (6. märts/17. märts 1776 Haljala – 26. november/8. detsember 1819 Haljala) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 16. oktoobril 1794) Jena ülikoolis. Ordineeriti 27. juunil/8. juulil 1798 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1798–1819 (kutsuti 14. mail 1798) Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.
Ta tõlkis esimesena eesti keelde Daniel Defoe raamatu "Robinson Crusoe", kuid tõlge ei ilmunud ja käsikiri on kaotsi läinud.
Isiklikku.
Nii tema isa Thomas Sabler kui ka vanaisa Georg Sabler olid Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetajad; teine vanaisa Marcus Kelch oli Türi Püha Martini koguduse õpetaja. Tema abikaasa Johanna Juliana (1779–1863) isa Friedrich Gustav Knüpffer oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja. Tema poeg Georg Thomas Sabler oli astronoom, Friedrich Georg Wilhelm Struve kaastöötaja.
Aafrika tsiibet

Aafrika tsiibet ("Civettictis civetta") on tsiibetlaste hulka kuuluv liik kiskjalisi imetajaid.
Tampere Eesti Klubi

Tampere Eesti Klubi ry ühendab Tamperes elavaid eestlasi. Klubi tegevus algas 25. septembril 1995 mil Tampere-Tartu seltsi juhat use esimehe Harri Päiväsaari ning juhatuse liikme Harri Turkulaieni algatusel kutsuti kokku Tamperes elavad peamiselt Tampere ülikooliga seotud eestlased. 
Klubi tegevus toimub eesti keeles, kuid see ei takista ka mitte-eestlaste osalemist klubis ja üritustel. Klubis käivadki koos nii eestlased Tamperest, Pirkanmaalt ja Eestist kui ka estofiilsed soomlased.
Kalevi Kvell

Kalevi Kvell (7. aprill 1963 Tallinn – 16. detsember 2016 Albu vald, Järvamaa) oli eesti tõlkija ja loodusmatku korraldav ettevõtja.
Kvell lõpetas Tallinna 7. keskkooli 1981. aastal ning Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusinsenerina 1987. aastal. Ta töötas Tihemetsa metskonnas metsnikuna (1987–1992), abimetsaülemana Rava ja Purdi metskonnas Järvamaal, Roosna-Alliku vallas metsanõunikuna (1993–1998) ning ka erametsafirmas (1998–2003). Hiljem tegutses Kvell FIEna, korraldades kanuu-, raba- ja jalgsimatku.
Ta tõlkis inglise keelest peamiselt klassikalist kirjandust: Herbert George Wellsi, Daniel Defoe, John Steinbecki, Toni Morrisoni, Charlotte Brontë, Anne Brontë, Daniel Woodrelli, Thomas Haynes Bayly jt teoseid. Kalevi Kvell avaldas enda kirjutatud luuletusi.
Isiklikku.
Kvell elas Järvamaal Albu vallas. Ta oli abielus, tütre ja poja isa.
Ta harrastas suusa- ja jooksumaratone, osaledes näiteks Tartu Maratonil üle kümne korra.
Teoseid.
Kalevi Kvell kirjutas ka järelsõna Karl Ast-Rumori novellikogule "Kui Saara naerab" (esmatrükk Tartu 1929) 2. trükile, mis ilmus sarjas "JI klassika" (Pärnu: Jumalikud Ilmutused, 2008).
Piirkond (Prantsusmaa)

Prantsusmaa jaguneb 18 administratiivseks piirkonnaks (prantsuse keeles "régions"), millest 13 on Prantsuse emamaal ja 5 on ülemerepiirkonnad. Korsika on territoriaalne kollektiivsus (prantsuse keeles "collectivité territoriale"), kuid üldises kasutuses peetakse seda piirkonnaks. Iga mandripiirkond ja Korsika jagunevad edasi departemangudeks, mida on emamaal piirkonna kohta 2 kuni 8, ülemerepiirkonnad koosnevad vaid ühest departemangust. Piirkonna mõiste loodi ametlikult detsentraliseerimise seadusega (2. märts 1982), mis andis piirkondadele seadusliku staatuse. Esimesed otsesed valimised piirkondade esinduskogudesse toimusid 16. märtsil 1986. 2016. aastal vähendati piirkondade arvu 27-lt 18-le.
Roll.
Piirkondadel puudub eraldi seadusandlik võim ja seetõttu ei saa nad teha omale seadusi. Nad kehtestavad endale oma maksud ja vastutasuks saavad keskvalitsuselt kahaneva osa oma eelarvest. Neil on ka märkimisväärsed eelarved, mida haldavad piirkondade valimistel ametisse hääletatud esindajatest koosnevad piirkondade nõukogud "(conseil régional)".
Piirkonna esmane ülesanne on ehitada ja sisustada gümnaasiume. Märtsis 2004 avalikustas Prantsuse keskvalitsus vastuolulise plaani viia teatava mitteõpetava koolipersonali regulatsioon piirkondade võimu alla. Selle plaani kriitikud väitsid, et maksutulu ei olnud tulenevate kulude katteks piisav ja et sellised meetmed suurendaksid piirkondlikku ebavõrdsust.
Lisaks on piirkondadel märkimisväärne otsustusõigus infrastruktuuri kulutuste üle, näiteks haridus, ühistransport, ülikoolid ja teadustöö ning äride nõustamine. See tähendab, et vaesemate piirkondade, nagu Île-de-France või Rhône-Alpes, juhid võivad olla kõrgel kohal.
Ettepanek anda piirkondadele piiratud seadusandlik autonoomia kohtas märkimisväärset vastuseisu; teine ettepanek oli anda teatud võim departemangudelt vastavatele piirkondadele, jättes esimesed piiratud võimuga.
Cercopithecus lomamiensis

Cercopithecus lomamiensis on pärdiklaste sugukonda pärdiku perekonda kuuluv ahviliik.
Ta elab Aafrikas Kongo DV vihmametsades Lomami jõe valgalal. Kohalikele elanikele on nad ka lemmikloomadeks.
"Cercopithecus lomamiensis" avastati teadlaste poolt 2007 ja kirjeldati uue liigina 2012. aastal avaldatud teadusartiklis.
Laarne

Laarne on hollandikeelne vald ja asula Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Laarne jaguneb kaheks osaks, keskasulaks ja Kalkeni osavallaks:
Lede

Lede on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Lede jaguneb järgmisteks asulateks, osavaldadeks ja piirkondadeks:
Lochristi

Lochristi on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis Genti haldusringkonnas.
Asulad.
Lochristi jaguneb järgmisteks osavaldadeks, asulateks ja piirkondadeks:
Kamina

Kamina on linn Kongo DV-s, Ülem-Lomami provintsi keskus. 
Kamina on raudteede sõlmpunkt. Linna läbib ka Mwene Ditu ja Likasi vaheline maantee.
Pärast Teist maailmasõda rajas Belgia sõjavägi linna lähedale suure sõjalennuvälja.
Melle (Belgia)

Melle on peamiselt hollandikeelse elanikkonnaga vald Belgias Flandria piirkonnas Ida-Flandria provintsis. 
Asulad.
Melle jaguneb järgmisteks asulateks, osavaldadeks ja piirkondadeks:
Ilves (perekonnanimi)

Ilves on eesti perekonnanimi.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 21. september 2012 seisuga 2236 inimest perekonnanimega Ilves.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Ilves 1078 mehel ja 1164 naisel. Perekonnanimede levikult oli Ilves meeste puhul 10. ja naiste puhul 11. kohal.
Nimi on levinuim Võru maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 37,99.
Georg Handtwig

Georg Handtwig (21. jaanuar/31. jaanuar 1676 Tallinn – 14. juuli/25. juuli 1733 Kadrina) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis (immatrikuleeriti 6. juunil 1693) Rostocki ülikoolis. 
Määrati 28. oktoobril 1698 Pühalepa Laurentsiuse koguduse ajutiseks õpetajaks (interimpastor), kuid kuninglik Eestimaa konsistoorium teatas ta pastorikohast kuningale alles 1704, kuigi kogudus oli seda juba aastaid palunud; aastatel 1703–1710 oli ta Pühalepa koguduse õpetaja. Ta osales 28. märtsil 1710 Tallinnas Eestimaa piiskopi valimistel, ta hääletas Jacob Langi poolt. 
Aastatel 1711–1733 oli ta Kadrina Katariina koguduse pastor, lisaks oli ta aastatel 1731–1733 Virumaa praostkonna praost. 
Ta oli Käända (Kullamaa kihelkonnas, Läänemaal), ja Kiviloo mõisa (Harjumaal) omanik.
Ta kirjutas eestikeelse reformatsioonijutluse ja Lutheri eluloo, mis Kadrina kihelkonna talupoegade rahalisel toel ka ära trükiti: "Se teine suur Römo ning Tänno Pühha kumma selge Jummala Sanna ning Ewngeliumme Tousmisse pärrast 1717. Aastal, 31. Oktobri ehk wina ku Päwal Kadrina kirrikus wirromaal piddas Georg Handtwig". Pole teada, et trükisest oleks mõni eksemplar säilinud.
Isiklikku.
Tema tütre Sophia Helena abikaasa Georg Sabler oli Kadrina koguduse abiõpetaja ja Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja.
Thaleia (muusa)

Thaleia, ka Thalia (vanakreeka Θάλεια, Θαλία) oli kreeka mütoloogias komöödia muusa. Kunstis kujutatakse teda noore rõõmsa naisena, kes kannab juustes luuderohtu ja hoiab käes komöödiamaski.
David Koechner

David Michael Koechner (sündinud 24. augustil 1962 Tiptonis Missouri osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja koomik.
Kõiguste alumine päevamärk

Kõiguste sihi alumine päevamärk on endine päevamärk Saare maakonnas Saaremaa vallas Kõiguste sadamas.
Päevamärgi geograafilised koordinaadid on .
Terasest metallsõrestiktorni kõrgus jalamist on 10 meetrit.
Päevamärk moodustas sihi Kõiguste ülemise päevamärgiga. Märkide vahekaugus on 1923 meetrit ja sihi asimuut on 335,5°.
Päevamärk ehitati 1952. aastal.
2006. aastast pole päevamärk enam navigatsioonimärgina kasutusel. Märgi number Veeteede Ameti nimekirjas oli 981.
Järva Kuku

Järva Kuku oli Järvamaa kohalik raadiojaam.
Raadio alustas tegevust 13. septembril 1993, olles lüliks Kuku Raadio ketis. Raadiojaam levis sagedusel 100,5 MHz ja oli kuulatav kuni 50 km kaugusel Paidest.
Raadio keskendus kohalike uudiste ja sündmuste kajastamisele, püüdes vältida tundidepikkusi raadiomänge ja stuudiosse helistamisega saateid.
Raadios on töötanud Onu Bella, Krista Taim, Aare Plado.