tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Slavuta

Slavuta (ukraina Славута, poola Sławuta) on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Slavuta rajooni halduskeskus (ei kuulu ise rajooni koosseisu). Slavuta asub Gorõni jõe ääres.
Asula on rajatud 1633. aastal, Magdeburgi linnaõigused 1754. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Slavuta elanikest ukrainlasi 90,00%, venelasi 6,56%, poolakaid 2,04%, valgevenelasi 0,43%, juute 0,33%, armeenlasi 0,18%, moldaavlasi 0,06% ja tatarlasi 0,06%.
Krassõliv

Krassõliv (ukraina Красилів, poola Krasiłów) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Krassõlivi rajooni halduskeskus. Krassõliv asub Hmelnõtskõist umbes 26 km põhjas.
Krassõlivit on esmamainitud 1444. aastal. Alevi staatuse sai Krassõliv 1930. aastal ja linnaõigused 1964. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Krassõlivi elanikest ukrainlasi 93,77%, venelasi 3,41% ja poolakaid 2,28%, armeenlasi 0,08% ja moldaavlasi 0,05%.
Deražnja

Deražnja (ukraina Деражня, poola Derażnia) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Deražnja rajooni halduskeskus. Deražnja asub Hmelnõtskõist umbes 37 km idakagus.
Deražnjat on esmamainitud 1431. aasta, Magdeburgi linnaõigused sai 1614. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Deražnja elanikest ukrainlasi 96,55%, venelasi 2,03%, poolakaid 0,29%, valgevenelasi 0,20, moldaavlasi 0,16% ja armeenlasi 0,12%.
Polonne

Polonne (ukraina Полонне, poola Połonne) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Polonne rajooni halduskeskus. Polonne asub Hmelnõtskõist ligi 90 km põhjakirdes ja Šepetivkast umbes 33 km idas.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Polonne elanikest ukrainlasi 91,19%, poolakaid 5,82%, venelasi 2,02%, mustlasi 0,41%, juute 0,18% ja valgevenelasi 0,13%.
Konstantin Sonin

Konstantin Sonin (vene keeles Константин Исаакович Сонин "Konstantin Issaakovitš Sonin"; sündinud 22. veebruaril 1972 Moskvas) on Venemaalt pärit Ameerika Ühendriikide majandusteadlane. 
Sonin lõpetas 1994. aastal Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli mehaanika-matemaatikateaduskonna. 1998. aastal sai MRÜ-st füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi. Samal aastal sai ka Venemaa Majanduskoolist majandusteaduste magistri kraadi. Aastatel 2000–2001 oli järeldoktor Harvardi Ülikooli majandusteaduskonnas. 2001. aastal asus tööle Venemaa Majanduskooli. 2009. aastal sai seal majandusprofessoriks. Ühtlasi oli aastatel 2013–2015 Kõrgema Majanduskooli majandusprofessor. Ühtlasi sai ta 2013. aastal Venemaa Majanduskooli prorektoriks, kuid oli sunnitud detsembris 2014 poliitilistel põhjustel sellelt ametikohalt lahkuma. Mais 2014 võttis vastu kutse tulla külalisuurijaks Chicago Ülikooli. Mais 2015 sai Chicago Ülikooli allüksuses Irving B. Harris Graduate School of Public Policy Studies professori ametikoha. 2016. aastast samas distingeeritud professor. Ühtlasi on ta 2015. aastast külalisõppejõud Moskvas Kõrgemas Majanduskoolis (adjunktprofessor).
Venemaa Majanduskool

Venemaa Majanduskool (vene keeles Российская экономическая школа; akronüüm REŠ РЭШ; inglise keeles "New Economic School") on Moskvas asuv Venemaa mitteriiklik kõrgkool, mis pakub bakalaureuse- ja magistriõpet. 
Venemaa Majanduskool asub Moskvas aadressil Skolkovskoje šosse 45. 
Kõrgkooli asutasid 1992. aastal Venemaa Teaduste Akadeemia Majandus-Matemaatika Keskinstituut ja Lomonossovi-nimeline Moskva Riiklik Ülikool.
Venemaa Majanduskooli esimene rektor oli Venemaa TA akadeemik Valeri Makarov (1992–2004), aastatel 2004–2013 oli rektoriametis professor Sergei Gurijev ja 2013–2015 Bulgaaria majandusteadlane ja riigitegelane Simeon Djankov (oli varem Bulgaaria rahandusminister). 
Venemaa Majanduskooli kõrgeim juhtimisorgan on hoolekogu (direktorite nõukogu), mida juhib Venemaa Föderatsiooni Kontrollkoja esimees Aleksei Kudrin.
Sergueï Gouriev

Sergueï Gouriev (vene keeles Сергей Маратович Гуриев "Sergei Maratovitš Gurijev"; osseedi keeles Гуыриаты Мараты фырт Сергей; sündinud 21. oktoobril 1971 Ordžonikidzes) on osseedi päritolu Prantsusmaa majandusteadlane. 
Gouriev sündis tehnikateadlase perekonnas. Tema isa Marat Gurijev (sündinud 1945) on infotehnoloogia professor, tehnikadoktor. 1993. aastal lõpetas Sergueï Gouriev kiitusega Moskva Füüsika-Tehnika Instituudi. 1994. aastal sai füüsika-matemaatikakandidaadi kraadi (kaitses väitekirja "Некоторые математические модели формирования инвестиций и сбережений"). Aastatel 1997–1998 oli järeldoktor Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi majandusteaduskonnas. 1998. aastal asus tööle Venemaa Majanduskooli. 2001. aastal sai majandusdoktori kraadi (kaitses doktoriväitekirja "Неденежные формы расчёта в российской экономике"). Aastatel 2003–2004 oli külalisprofessor Princetoni Ülikooli majandusteaduskonnas ja 2004–2013 Venemaa Majanduskooli rektor. 
2013. aastal oli Gouriev sunnitud poliitilistel põhjustel Venemaalt lahkuma. Ta emigreerus Prantsusmaale, kus töötab Pariisi Poliitikauuringute Instituudis majandusprofessorina. Peab loenguid inglise keeles. Tema abikaasa Ekaterina Zhuravskaya on Pariisi Majanduskooli professor.
Wuhani Viroloogia Instituut

Hiina Teaduste Akadeemia Wuhani Viroloogia Instituut (hiina keeles 中国科学院武汉病毒研究所, "pinyin"'is "Zhōngguó Kēxuéyuàn Wǔhàn Bìngdú Yánjiūsuǒ") on Wuhanis asuv Hiina Teaduste Akadeemia viroloogia ja immunoloogia uurimisinstituut.
1956. aastal rajati Wuhanis Wuhani Mikrobioloogia Instituut, mis 1978. aastal nimetati ümber Wuhani Viroloogia Instituudiks. 2015. aastal valmis instituudis Prantsuse inseneride kaasabil 4. taseme biokaitse labor maksumusega 300 miljonit jüaani (44 miljonit USA dollarit), mis oli Hiina esimene 4. taseme biokaitse labor. Labor rajati sinna, kuna instituut tegeles ohtlike viiruste (nagu nt SARS, H5N1, Jaapani entsefaliit, dengepalavik jt) uurimisega. 2018. aastal avati 4. taseme labor ka Harbini linnas.
Koroonaviiruste uurimine.
2005. aastal avaldati uurimus, kus osalesid ka Wuhani Viroloogia Instituudi teadlased, milles leiti, et SARS viiruste looduslikuks reservuaariks on sagarninalased ("Rhinolophidae"), kes on nahkhiirte sugukond.
Detsembris 2019 tuvastati Wuhanis kopsupõletiku juhtumid, mis olid seotud senitundmata koroonaviirusega. Instituudis võrreldi viiruse geneetilisi järjestusi nende kollektsiooniga ja leiti see olevat 96% sarnane Yunnani provintsist tuvastatud nahkhiirte koroonaviirusega RaTG13.
Veebruaris 2020 teatas The New York Times, et Hiina Viroloogia Instituudi viroloogid (uurimisrühma juht Shi Zhengli) esitasid uue koroonaviiruse (SARS-CoV-2) genoomse järjestuse, sisestasid selle teadlastele avalikult kättesaadavatesse andmebaasidesse ja avaldasid sellel teemal ajakirjas Nature artikli.
Kuna laboris on uuritud koroonaviirusi ja ülemaailmne koroonapandeemia sai alguse Wuhanist, siis viis see vandenõuteooriateni, mille kohaselt sai pandeemia alguse sealsest laborist välja pääsenud viirusest. Neid väiteid on uuritud, kuid üldine konsensus on, et see on vähetõenäoline.
Shi Zhengli

Shi Zhengli (hiina keeles 石正麗, "pinyin"'is "Shí Zhènglì"; sündinud 26. mail 1964 Xixia maakonnas Henani provintsis) on hiina viroloog, kes sai laiemalt tuntuks uurimustega nahkhiirte viirustest 2019.–2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemia ajal.
Zhengli lõpetas 1987. aastal Wuhani Ülikooli. Ta sai 1990. aastal Wuhani Viroloogia Instituudist magistrikraadi ja 2000. aastal Prantsusmaal Université Montpellier-II-st filosoofiadoktori (PhD) kraadi.
Veebruaris 2020 teatas The New York Times, et Wuhani Viroloogia Instituudi uurimisrühm Shi Zhengli juhtimisel esitas uue koroonaviiruse (SARS-CoV-2) genoomse järjestuse, sisestas selle teadlastele avalikult kättesaadavatesse andmebaasidesse ja avaldas sellel teemal ajakirjas Nature artikli.
Neet

Neet on alaline mehaaniline kinniti. Neet ühendab omavahel kahte või enamat tasapinda. Neetliite tekitamiseks peab olema ühendatavatesse materjalidesse eelnevalt löödud või puuritud õige suurusega auk. Augu suuruse annab üldjuhul tootja. Neet töötab paremini lõikele kui tõmbele.
Tüübid.
On olemas erinevat tüüpi neete. Need erinevad tugevuse, materjali, hinna ja ligipääsetavuse omaduste poolest.
Tahke neet.
Tahke neet on kõige vanem neet. Need on valmistatud ühest metallitükist. Neet koosneb peast ja tüvest. Tahke needi tüüp vajab mõlemalt poolt ligipääsetavust, kuna needi tüvi pannakse läbi ühendatavate materjalide. Seejärel tuleb tüvi tagant poolt lamedaks saada. Selleks kasutatakse kas haamrit või spetsiaalset muljumise riista. Neid neete kasutatakse eelkõige liidetes, mis on olulise tähtsusega. Tahke needi tüüpi kasutatakse näiteks lennuki osades, sildade, kraanade ja ehitiste kandekonstruktsioonides.
Pimeneet.
Pimeneet koosneb kahest osast. Need on peaga varras ja selle ümber paiknev silinder. Neetimiseks kasutatakse needitange. Nende eeliseks on see, et needitavale materjalile peab ligi pääsema ainult ühelt poolt. Needitang tõmbab needi vardast välja ja sellega muljutakse silindri ots vastu tagumise materjali seina, kuniks tekib jäik ühendus. Seejärel murtakse varras needi tasapinnast ära.
Neetmutter.
On olemas ka neetmutter, mis sisestatakse õige suurusega auku ja muljutakse needitõmbajaga vastu materjali tagaseina. Seega jääb järele justkui keermestatud auk, mis ühendab lisaks omavahel materjale.
Neetpolt.
Neetpoldi põhimõte on sama, mis neetmutril. Materjali sisestatav osa muljutakse vastu tagaseina ja järele jääb polt. Poldi otsa pannakse mutter ja pingutades surutakse needitav materjal tihedalt üksteise vastu.
Kinnituskvaliteet.
Tahke needi kvaliteet.
Tahke needi kinnitust ja ebatäiuslikkusi saab kontrollida haamri abil kuulates needis tekkivat kaja. Instruktor koputab haamriga needi peale ja teise käega puudutab needitud materjali ning needi teist otsa. Helist on võimalik üsna hästi aru saada, kas neet on korralikult kinnitatud. Tihedalt kinnitatud neet tekitab selge heli ja loksuv neet teeb oluliselt erinevat heli.
Pimeneedi kvaliteet.
Pimeneedil saab mõõta nihkepinget ja tõmbetugevust . Vahetevahel mõõdetakse ka teistsuguseid omadusi, nagu väljatõmbejõud, murdumise tugevus või soolaspreile vastupanu. Standardiseeritud purustav testimine on aktsepteeritud vastavalt Inch Fastener Standardsile .
Nihkepinge test sisaldab kahte kindla tugevuse ja paksusega plaati, mis on neediga ühendatud. Mõõdetakse jõudu, millega saab plaate üksteisest lahti nihutada. Tõmbetugevuse test on põhimõtteliselt sama, aga mõõdab väljatõmbejõudu. Et teada saada kooste tugevust, peaks kasutaja konsulteerima inseneriga.
Prügisukeldumine

Prügisukeldumine (inglise keeles "dumpster diving") ehk linnakorilus on kaupluste poolt ära visatud kasutuskõlbliku, aga realiseerimistähtaja ületanud kaupade jahtimine.
Linnakorilase eesmärgiks on kasutada ära juba olemasolevaid ressursse ja panna need enda igapäevaste vajaduste katmiseks tööle. Äravisatud söögist toitumine on ühtaegu vahend nii elus püsimiseks kui ka äärmuslik võitlus toidujäätmete vähendamiseks.
Skandinaavias ja Lõuna-Euroopas üsna tavapäraseks käitumiseks saanud tegevusest ollakse Eestis veel siiski vähe kuulnud.
Prügisukeldumine Eestis.
Esimesed artiklid Eestis prügisukeldumise teemadel ilmusid 2013. aastal Eesti Ekspressis, mille käigus ajakirjanik tegi koostööd kommuunis elavate noorukitega ning proovis omal käel järgi, mida, kust ja kui palju läbi prügisukeldumise võimalik saada on. Tänapäeval on tegevus laiemalt levinud ning igas suuremas linnas on kommuunid, milles liigub info, kust või millistest prügikastidest on võimalik leida paremaid palu. Mainitud info levitamisega ollakse endiselt ettevaatlikud, sest Eesti Vabariigis peavad poeketid tegema endast oleneva, et kõik kaubad, mis on ületanud "kõlblik kuni" märgisega märgitud kuupäeva, poleks kättesaadavad.
Märgis "kõlblik kuni".
Seni ei ole leitud parimat rakendust toidule, mille "kõlblik kuni" on kätte jõudnud. Endiselt tegemist on toiduga, mis liigub otsejoones prügikasti.
Saksamaa Toidu- ja Põllumajandusminister Christian Schmidt on pakkunud sellele probleemile lahenduseks loobuda antud "kõlblik kuni" märgisest täielikult, mis paneks vastutuse konkreetsele tootjale. Kõlblik kuni märgis on tootjapoolne garantii ja toote lisaväärtus.
Prügisukeldujad.
Prügisukeldujad on inimesed, kes kasutavad elustrateegiat, mis tugineb majanduse piiratud osalemisele ja ressursside minimaalsele tarbimisele. Elatakse mõistmises, et vähem on rohkem ja, et tarbida tuleb kõik olemasolev lõpuni. Nende jaoks on kõige tähtsam planeeti Maa võimalikult vähe koormata. Keskne põhimõte on see, et toidu saamiseks ei tohiks loomi hukata, aga samuti ei tohiks kasutada rohkem loodusvarasid kui hädavajalik. Neil on teadlik arusaam sellest, et kasutada tuleb ära juba olemasolevaid tooteid, mille tootmiseks on kulutatud aega, raha ja inimressurssi. Kõige populaarsem on söögiks sobiva toidu otsimine igapäevaseks kasutamiseks.
Liha süüakse, vaid siis, kui see leitakse prügikastist. See liha on juba olemas ja läheks muidu hävitamisele. Hüljatud liha söömisega austad seda looma, kes on elanud oma õnnetu elu vaid selleks, et saada tapetud.
Kala Patthar

Kala Patthar (Kala Pattar) on panoraampunkt Nepali Himaalajas Džomolungma (Mount Everesti) naabruses (27°59.750'N, 86°49.705'E). 
Kujutades endast väheeristuvat eeltippu Pumori (7161 m) lõunaribil, ei ole Kala Patthar iseseisev mägi, kuid on oluliseks sihtpunktiks matkajatele. Matk Lukla lennuväljalt Everesti baaslaagrisse ja Kala Pattharile võtab koos aklimatiseerumisega aega nädala või rohkem, allatulek vähemalt 3-4 päeva. Kala Pattharilt avanevad avarad vaated Khumbu liustikku ümbritsevatele mägedele, sealhulgas Džomolungmale (8848 m), mille tipu kõrgeim punkt jääb sealt otsejoones 10 km kaugusele. Kala Patthari kõrgus erinevatel kaartidel on enamasti vahemikus 5540-5600 meetrit. Hilisemad GPS mõõdistustel on andnud ta kõrguseks ka 5643 ja 5644,5 meetrit WGS 84 süsteemis.
Küte (Dagö)

Küte on ansambel Dagö seitsmes album, mis ilmus 2020. aasta 13. mail.
Laulud.
Kõik arranžeeringud Peeter Rebane. Kõik tekstid Lauri Saatpalu. Kõik taustavokaalid Dagö. Orkestratsioonid “Võro reiv” ja “Vahtra hääl” Peeter Rebane.
Ussimäng

Ussimäng on videomängu žanr, milles mängija juhib liikumises olevat ning pikenevat joont ehk ussi eesmärgiga vältida joone suunamisel selle otsaga joone enda läbimist.
Ussimängu kontseptsiooni kasutati esimest korda 1976. aasta arkaadmängus Blockade. Kuigi algses mängus seost roomajatega ei kasutatud, siiski hakkasid seda kasutama teised samast kontspetsioonist lähtuvad mängud nagu näiteks Nibbler ja Snake Byte aastal 1982.
Aastal 1982 ilmunud filmi ja arkaadimängu Tron mänguskeem põhineb ussimängu kontseptsioonil, kuid juhitava joone rollis on enda järel valgusseina sõidujäljena jätvad mootorrattad.
Eesti kooliarvuti Jukuga oli 1988. aastal standardtarkvarana kaasas mängu variatsioon Ussike.
Alates aastal 1991 ilmunud MS-DOSi versioonist 5.0 oli ussimäng koos lähtekoodiga QBasicu näiteprogrammina Nibblesi nime all kaasas kõigi Microsofti selle põlvkonna opsüsteemidega.
Ussimängu uus laine saabus aastal 1998, kui see lisati Snake'i nime all vaikimisi kõigisse Nokia mobiiltelefonidesse.
Google tähistas aastal 2017 oma 19. sünnipäeva "ussimängu" üllatusmuna peitmisega otsingusse.
Ussimäng on Tetrise kõrval üks levinumaid algajate programmeerimisprojekte.
Bruno Aleksander Linneberg

Bruno-Aleksander Linneberg VR II/3 (14. september 1899 Tallinn – 31. jaanuar 1964 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (kaptenmajor, 1938).
1939–1940 oli ta Merejõudude Staabi ülem.
Isiklikku.
Tema vend oli mereväelane Kurt-Arved Linneberg.
Evarist Bartolo

Evarist Bartolo (sündinud 14. oktoobril 1952 Mellieħas) on Malta poliitik, ta on Tööpartei liige. Ta oli aastatel 1996–1998 Malta haridus- ja kultuuriminister. Aastatel 2013–2020 oli ta Malta haridus- ja tööhõiveminister. 15. jaanuarist 2020 kuni 26. märtsini 2022 oli ta Malta euroasjade- ja välisminister.
Ta lõpetas aastal 1975 Malta ülikooli inglise kirjanduse bakalaureusena. Aastal 1984 lõpetas ta Stanfordi ülikooli ajakirjanduse erialal. Seejärel lõpetas ta aastal 1986 Cardiffi ülikooli magistrikraadiga.
Ta töötas kolm aastat De La Salle kolledžis õpetamise, veel neli aastat rahvusringhäälingu jaamas ja seejärel veel kümme aastat Tööpartei meedia toimetaja ja uudistejuhina. Praegu loeb ta Malta ülikoolis kommunikatsiooniuuringuid. Ta on olnud parlamendi liige alates 1992. aastast, töötades peamiselt hariduse, Euroopa asjade ja turismi alal.
28. oktoobrist 1996 kuni 6. septembrini 1998 oli ta Malta haridus- ja kultuuriminister. 13. märtsist 2013 kuni 15. jaanuarini 2020 oli ta Malta haridus- ja tööhõiveminister. 15. jaanuarist 2020 kuni 26. märtsini 2022 oli ta Malta euroasjade- ja välisminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kaks tütart.
Rootsi Demokraadid

Rootsi Demokraadid (rootsi keeles "Sverigedemokraterna", lühend "SD") on rahvuslusele orienteeritud sotsiaalkonservatiivne Rootsi partei. 
Erakond asutati 1988. aasta 6. veebruaril Stockholmis. Alates 2005. aastast on partei esimees Jimmie Åkesson. 
2010. aasta valimistel ületas erakond esimest korda 4% peale seatud valimiskünnise – saadi 5,7% häältest ja 20 kohta 349-kohalises Riksdagis.
2014. aasta valimisel saadi 12,86% häältest ja 49 parlamendikohta. Rootsi Demokraadid on alates 2014. aastast Riksdagi suuruselt kolmas erakond. 
2018. aasta valimistel toetas Rootsi Demokraate 17,53% valijaist, saadi 62 parlamendikohta.
Euroopa Parlamendis kuuluti 2014–2018 Vaba ja Otsedemokraatliku Euroopa fraktsiooni (EFDD). 2018. aastast kuulutakse Euroopa Konservatiivide ja Reformistide fraktsiooni (ECR). 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai erakond 3 kohta.
Erakond soovib piirata sisserännet, sh pagulaste vastuvõttu. Kritiseeritakse multikultuurilisust ning soovitakse kaitsta rootslust ja Rootsi traditsioone. Soovitakse tugevdada Rootsi kiriku positsiooni ühiskonnas. Soovitakse võidelda kuritegevuse vastu, sh karmistada raskete kuritegude karistusi. 
Rootsi Demokraatide suurim toetus on Lõuna-Rootsis, eriti Skånes.
K League 1

K League 1 (korea keeles K리그1) on Lõuna-Korea klubijalgpalli kõrgeim liiga.
Liiga loodi 1983. aastal. Algselt mängis liigas viis klubi, millest Pohang Steelers (toonane POSCO Dolphins) ja Busan IPark (toonane Daewoo Royals) kuuluvad ka praegu kõrgliigasse. Pohang Steelers on ainus klubi, mis on mänginud liigas kõikidel hooaegadel. Praegu mängib liigas 12 klubi.
Liiga hooaeg kestab tavaliselt märtsist novembrini lõpuni. Viimastel hooaegadel on kõik klubid pidanud hooaja jooksul 38 mängu. Viimasele kohale jäänud klubi langeb esiliigasse K League 2 ja eelviimasel kohal lõpetanud klubi läheb väljalangemismängudele, kus kohtub esiliiga väljalangemismängude võitjaga.
Klubid.
2021. aasta hooajal mängivad liigas järgmised klubid:
Khatia Buniatishvili

Khatia Buniatishvili (gruusia keeles ხატია ბუნიათიშვილი, [xɑtʼiɑ buniɑtʰiʃvili]; sündinud 21. juunil 1987 Bathumis) on Gruusias sündinud Prantsuse kontsertpianist.
Iraagi türkmeenid

Iraagi türkmeenid (araabia keeles تركمان العراق‎; türgi keeles "Irak Türkleri") on turgi päritolu iraaklased, kes peavad enamasti kinni Türgi pärandist ja identiteedist. Enamik Iraagi türkmeene on osmanite sõdurite, kaupmeeste ja avalike teenistujate järeltulijad, kes toodi Anatooliast Iraaki Osmanite impeeriumi valitsemise ajal. Vaatamata sellele, et Iraagi türklastele viidatakse kui "türkmeenidele", ei ole nad otseselt seotud Türkmenistani türkmeenidega ega identifitseeri end osana sellest rahvast. 
Täna moodustavad Iraagi türkmeenid araablaste ja kurdide järel Iraagi suuruselt kolmanda etnilise rühma. Iraagi planeerimisministeeriumi andmetel moodustas Iraagi türkmeenidest elanike arv Iraagi 34,7 miljonist elanikust 2013. aastal 3 miljonit. See vähemus elab peamiselt Iraagi põhja- ja keskosas ning neil on tihedad kultuurilised ja keelelised sidemed Türgi, eriti Anatoolia piirkonnaga.
Ebba Busch

Ebba Busch (aastatel 2013–2020 "Ebba Busch Thor", algselt "Ebba-Elisabeth Busch-Christensen"; sündinud 11. veebruaril 1987 Gamla Uppsalas) on Rootsi poliitik, alates 2015. aastast Kristlike Demokraatide esimees. Ta on 18. oktoobrist 2022 Rootsi energia- ja majandusarengu minister.
Buschi ema on rootslane ja isa norralane, tal on Rootsi-Norra topeltkodakondsus. 
Busch kasvas üles Uppsala lähedal ning õppis Uppsala Ülikoolis rahu- ja konfliktiuuringute erialal.
Busch on öelnud, et hakkas poliitikaga tegelema, kuna koges, et sotsiaalhoolekande süsteem kohtles tema vanaema ebaväärikalt. 
2007. aastal oli ta praktikal Euroopa Parlamendi saadiku Lars Wohlini juures. 
Aastatel 2008–2011 oli ta Kristlike Demokraatide noorteühenduse aseesimees. 
2010. aasta parlamendivalimiste eel töötas Stockholmis suhtekorraldusnõunikuna.
Alates 2010. aastast hakkas ta 23 aasta vanusena tegutsema Uppsala munitsipaaltaseme poliitikas. 
2013. aasta septembris valiti ta Kristlike Demokraatide juhatusse. 
2015. aasta 25. aprillil valiti ta Kristlike Demokraatide esimeheks. 
Alates 2018. aasta septembrist on Busch Riksdagi liige.
Buschi jaoks on olulised teemad nagu eakate hoolekanne, tervishoid, bürokraatiavastasus ja maksude langetamine, samuti piir poliitika mõju ja kodanikuühiskonna iseotsustamisõiguse vahel. 
Parteisiseselt on olnud kriitikat, et Busch rõhutab küll parempoolsust, kuid jätab kristluse tagaplaanile. Konservatiivsemad erakonnaliikmed on kritiseerinud Buschi osalemist Stockholmi geiparaadil. 
Isiklikku.
2013. aastal abiellus Busch jalgpallur Niklas Thoriga, 2019. aasta detsembris teatati lahkuminekust. Paar sai kaks last, 2015. aastal sündis poeg ja 2017. aastal tütar.
Edmund Scheibe

Friedrich Edmund Scheibe (18. juuli 1854 Paide – 1889 Tallinn) oli Eesti farmatseut, apteeker ning ettevõtja.
Friedrich Edmund Scheibe sündis Saksimaalt pärit Paide sukakudujameistri Christian Gottlieb Scheibe ja tema abikaasa Helene Marie (sünd. Wekram) kolmanda pojana.
Õppis 1877–1880 Tartu ülikoolis farmaatsiat. Ka kõik tema neli venda õppisid Tartu ülikoolis ja kolmest neist said 19. sajandi lõpus tähelepanuväärsed meditsiinitegelased Eestimaal – Robert Scheibe ja Richard Scheibe olid samuti apteekrid, Reinhold Scheibe oli arst ja meditsiiniametnik. Ajaloolane Heino Gustavson on Edmund Scheibet kirjeldanud kui Scheibe-vendadest andekaimat ja teadushuviliseimat. Pälvis 1877. aastal Clausi-stipendiumi ("Clausstipendium"), mida otsustati pikendada koguni nelja semestri vältel. Sai 1878. aastal kuldse Suvorovi medali oma üliõpilastöö "Boorsidrunhappe ja selle soolade tutvustus ja kirjeldus" ("Darstellung und Beschreibung der Borcitronensäure und ihrer Salze") eest mis trükiti ära ka 1879. aastal ilmunud "Venemaa farmatseutilises ajakirjas" ("Pharmazeutische Zeitschrift für Russland"). Hiljem avaldati Scheibe kirjutisi ajakirjas regulaarselt.
Tegutses õpingute ajal Tartu farmaatsiaüliõpilaste seltsi asepresidendi ja revidendina.
Proviisoriks saamise järel promoveerus ta peatselt farmaatsiamagistriks.
Töötas 1880–1886 Peterburi Farmatseutilise Seltsi laboratooriumis, ning võeti 13. jaanuaril 1880 seltsi liikmes. Periooditi töötas ka oma vanemale vennale Robertile kuulunud Tartu maantee apteegis proviisorina.
1887. aastal asus Edmund Scheibe tööle Tallinna Priihospidali apteegi juhatajana. Samal aastal avas Tallinnas želatiinivabriku.
Ööl vastu 27. detsembrit 1889 algasid apteeker Scheibel rasked krambid ning ta suri tund hiljem. Oma abikaasale jõudis ta enne surma veel öelda, et rohukarbis oli vist olnud vale pulber. Surmajuhtumi uurimisel selgus, et Edmund Scheibe oli olnud morfiinitarvitaja ning lahkamise järel usuti surma põhjuseks olevat strühniinimürgistus. Kas tegu oli eksituse või enesetapuga, ei õnnestunud juurdluse käigus välja selgitada. Tema töö Priihospidali apteegis võttis juba järgmisel päeval üle tema noorem vend Richard.
Doŭsk

Doŭsk (transkribeerituna Dovsk) on agrolinnake Valgevenes Homieli oblasti Rahačoŭ rajoonis, Doŭski külanõukogu halduskeskus. Asula asub merepinnast 161 meetri kõrgusel Rakutuni jõe ääres, oblasti keskusest Homielist 80 ja rajooni keskusest Rahačoŭist 31 kilomeetri kaugusel.
Asulas on keskkool, muusikakool, kultuurimaja, kolm sidejaoskonda ja kaks raamatukogu. Doŭsk asub suurte maanteede ristumispaigas, seega asub seal mitmeid teeninudettevõtteid (kaks kohvikut, restoran, võõrastemaja). Doŭski lähistel on savilademed, neid kasutab ära sealne tellisevabrik. Tööstusettevõtetest on seal veel piimakombinaat ja asfaltbituumeni tehas, agrolinnake on põllumajandusliku Doŭski eksperimentaalbaasi keskasulaks. Vaatamisväärsuseks on sealne aastal 1864 valminud õigeusu kirik. 
Ajalugu.
Aastal 1772 läks Doŭsk esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Rogatšjovi maakonda. Aastast 1836 pärinevad esimesed teated sealsest kirikust. Aastal 1850 hakkas küla läbima Peterburist Kiievisse viiv maantee.
Aastal 1859 oli alev Turtšeninovide valduses. 1860. aastal toodi Doŭskisse kui ristmikul asuvasse külla üle seni Jamnajes asunud hobupostijaam. Aastal 1864 ehitati vana kirikuhoone asemele uus kirik, mis muutis Doŭski varasema Małaškavičy asemel kohaliku kihelkonna keskuseks. Aastal 1876 ajati asulasse suhkruvabrik, aastal 1879 asusid seal kruubiveski ja magasiait. 
Aastal 1920 toimus küla juures lahing Punaarmee ja Poola vägede vahel. Aastal 1930 moodustati seal kolhoos. Aastal 1935 suleti Doŭski kirik. 13. augustil 1941 vallutasid asula Saksa väed. Külla rajati kaks sõjavangide töölaagrit. Mõlemat neist ründasid partisanid, kel õnnestus vabastada ühe laagri vangid ja osa teises laagris viibinutest. Märtsis 1943 tapsid karistussalklased 59 sealset elaniku, aga sama aasta novembris põletasid nad maha 12 maja ja tapsid 116 Doŭski elanikku.
Sõjajärgsetel aastatel kujunes Doŭsk Homieli oblasti põllumajandusliku uurimisjaama katsebaasiks. Aastal 1990 tagastati sealne kirikuhoone kohalikule kogudusele. Aastal 2003 paigaldati kirikusse rist, mälestamaks inimesi, kes aitasid holodomori ajal ukrainlasi.
Osceola maakond

Osceola maakond on mitme USA maakonna nimi:
Zvaniec

Zvaniec (transkribeerituna Zvanets) on küla Valgevenes Homieli oblasti Rahačoŭ rajoonis, Zvanieci külanõukogu halduskeskus. Asula asub oblasti keskusest Homielist 97 ja rajooni keskusest Rahačoŭist 40 kilomeetri kaugusel.
Zvaniecis on põhikool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu.
Küla juures paikneb Rahačoŭ rajooni kõrgeim punkt (173 m).
Ajalugu.
Zvanieci kohal puutusid vanasti kokku Tšernigovi, Turovi, Polotski ja Smolenski vürstiriikide piirid. Sinna püstitati suur kell, mille juures vürstiriikide esindajad XI-XII sajandil kohtusid ja omavahelisi piiritülisid lahendasid. Selle kella järgi on asula ka nime saanud. Küla enda kohta on esimesed kirjalikud teated XVI sajandist.
Aastal 1772 läks Zvaniec esimesel Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Küla hakkas kuuluma Mogiljovi kubermangu ja Rogatšjovi maakonda. Aastal 1824 leidsid seal aset talurahvarahutused. Aastal 1850 hakkas küla läbima Peterburist Kiievisse viiv maantee. Aastal 1880 rajati sinna magasiait. Aastaks 1896 oli seal tegutsema hakanud kihelkonnakool.
Aastal 1924 sai külast Zvanieci külanõukogu halduskeskus. Aastal 1929 moodustati seal kolhoos. Aastal 1942 põletasid Saksa väed osa külast maha, novembris 1943 põletasid karistussalklased maha veel 44 maja ja tapsid 12 Zvanieci elanikku. Küla vabastati 24. novembril 1943.
Aastal 1958 oli Zvaniec kohaliku sovhoosi keskasulaks. Aastal 1968 püstitati küla keskele skulptuurikompleks, mälestamaks Teise maailmasõja lahingutes ja partisanivõitluses hukkunud küla elanikke, keda oli 178.
Ukuvakk

Ukuvakk oli vakk, mida kasutati Uku ohvrialtarina. 
Uku ohvrialtarina esineb ukuvakk, mõnes kohas ka õnnevakaks kutsutud, kuhu toodi andameid, et saada vakalt õnne. Tarvastu teadete järgi oli ukuvakk tavaliselt ümmargune, niine- ehk pärnapeergudest, mõnikord koguni tohust, pulkadest põhi all, silgukarbi sarnane kaas peal. Teiste teadete järgi täitis teisal laudkastki, harukorral praeguse vaka sarnane vakk, ukuvaka kohuseid. Ukuvakk seisis tavaliselt aidas ukse taga nurgas, harvem mujal. 
Moondunud kujul esineb ukuvakk Uku kivina ja ohvrikivina. Uku kivi oli tavaliselt suur, lai paas, mõnikord tasane raudkivi, pealpool iselaadse õõnsusega, lohuga. Uku kivil on sama otstarve kui ukuvakal. Mõlemad täidavad Uku ohvritalitusi kohuseid. Kus ukuvakk talus puudus, seal oli tavaliselt Uku kivi asemel. 
Õnnevakas asus tavaliselt vahaküünal. Ukuvakka pandi veel toiduaineid - põllu- ja karjasaadustest, toidust jm. Ohverdati majapidamise edendamise, põllusaagi ja karjaarvukuse suurendamise eesmärgil. Lisaks arvati, et vakal on jõudu muuta ka ilma. Polnud haruldane, et põllumehed käisid ukuvakalt vihma palumas. Ilmade muutumise asjuski peeti ukuvakka meeles - arvati, et ukuvaka ohvrid võivad ilma muuta. Ukuvakale ohverdati põllu- ja karjasaagi edenemise pärast.
Vakka pandi osa kõigist söögiainetest, kuid ka seda, mida majas tehti ehk mida majasse toodi. Keedeti leent, liha, putru ehk lusikatahiks ehk suutäis ukuvakka, enne kui pererahvas seda toitu maitses. Küpsetati leiba – suutäis ukuvakka. Toodi põllult viljakooramad parsilse, veskit jahu koju – ikka natuke ukuvakka. Valmistati võid, õlut – ukuvakk pidi mõne tilga omale pärima. Isegi viina tilgutati talle. Saadi esimest mett – ohverdati osa sellest vakka. Lüpsiti lehmi, ei tohtinud ukuvakk ilma jääda. Kui toodi rannast kala, üks veesaagist pidi ukuvakka minema. Põllu-, karja- ja metsasaagist läks samuti ukuvakka. Majas tehtud näputööst nõusid ja käsitöö. Pruutidest teatakse, et neile saadeti majapidamisse kingituseks sukapaelu või viinud, et abielu õnnelikuks saaks. Pärast lapse sündimist viisid naised beebiriideid vakka.
Kevade alguses peeti iseäralikku Uku püha, millest kogu kihelkond ehk vald osa võttis. Peo ajal viidi Uku vakk hiide ja ohverdati seal. 
Rahaohvritki ei puudunud ukuvast - sai peremees kuskilt raha, ei tohtinud ta õnneandjat unustada. Ohverdati vask- ja hõbemünte Uku altarile. Hõbevalget viidi suurema rahasaagi puhul anniks.
Aru mõis (Simuna)

Aru mõis (saksa keeles "Arro, Brunnenhof") oli Paasvere mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rajaküla küla lähedal Alutaguse vallas Lääne-Virumaal.
Ukukivi (ohvrikivi)

Ukukivi on pealpool asetseva lohuga suur pae- või raudkivi, millel ohverdati Ukule. 
Ukukivi oli ohvrialtariks, kus ohverdati majapidamise edendamise, põllusaagi ja karjaarvukuse suurendamise eesmärgil. Kivi pealmise pinna õõnsusele pandi ohvriannid kas üksikperena või külakaupa. Ukukivi asetses üldjuhul kõrvalises kohas taluaias või koplis.
Edivere mõis (Simuna)

Edivere mõis (saksa keeles "Eddifer") oli Muuga mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Alekvere küla lähedal Vinni vallas Lääne-Virumaal.
Iljič

Iljič (transkribeerituna Iljitš) on alevik Valgevenes Homieli oblasti Rahačoŭ rajooni Zvanieci külanõukogus. Asula asub merepinnast 167 meetri kõrgusel, oblasti keskusest Homielist 100 ja rajooni keskusest Rahačoŭist 38 kilomeetri kaugusel. Alevikust voolab mööda Dnepri jõgi.
Iljičis on üldhariduskool, kultuurimaja, evangelistliku koguduse kirik, postkontor ja raamatukogu. Sealne koduloomuuseum on Rahačoŭ rahvusliku kuulsuse muuseumi filiaal.
Ajalugu.
Alevik tekkis aastal 1924, mil maareformi järel asusid sinna elama osad lähedal asuva Huta küla elanikud. Aastal 1930 moodustati seal kolhoos. 21. juulil 1941 asusid aleviku juures kaitsele sinna jõe teiselt kaldalt taandunud Punaarmee 102. laskurdiviisi väed. 12. augustil alustasid Saksa väed rünnakud ja Punaarmee oli sunnitud sellest piirkonnast taanduma. Novembris 1943 põletasid karistussalklased maha 13 maja ja tapsid ühe sealse elaniku. Iljič vabastati 2. detsembril 1943.
Aastal 1950 rajati alevikku Žuravičy linatöötlemisvabrik. Aastal 1966 liideti Iljičiga tekstiilivabriku tööliste alevik Lubzavod. 1990. aastate keskel hakkas vabriku töös tekkima seisakuid, mis tõid kaasa osa tööliste lahkumise. Aastal 2007 suleti vabrik täielikult ja see tõi kaasa aleviku elanikkonna drastilise vähenemise. Aleviku peamiseks tööandjaks kujunes aastal 2002 asutatud tammespooni tootmise tehas. Aastal 2007 asus endise tekstiilikombinaadi ruumides tegutsema uus kergetööstusettevõte, mis kasvas välja selle aastal 1963 rajatud villatöötlemisosakonnast.
Sootaguse mõis (Simuna)

Sootaguse mõis (saksa keeles "Fichtenthal") oli Lasinurme mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Sootaguse küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Virumaal.
Novi Pazar

Novi Pazar (serbia keeles Нови Пазар) on linn Serbia edelaosas.
Murdjoon

Murdjoon on elementaargeomeetrias kujund, mis koosneb otspunkte pidi järjestikku ühendatud lõikudest.
Murdjoon on lõikudest koosnev kujund, milles iga lõik on iga otspunkti kaudu ühendatud ülimalt ühe lõiguga ning kõik lõigud on omavahel otseselt või teiste lõikude kaudu ühenduses. Kui viimane tingimus ei ole täidetud, siis on tegu mitme murdjoonega.
Murdjoone mõiste on üldistatud reaalarvuliste kordajatega vektorruumidele.
Murdjoone mõistet rakendatakse muu hulgas geomeetrias, arvutusmatemaatikas, topoloogias, matemaatilises analüüsis, kompleksmuutuja funktsioonide teoorias, arvutigraafikas ja geodeesias. 
Murdjooned Eukleidese ruumis.
Definitsioon.
Murdjooneks formula_1 nimetatakse kujundit, mis koosneb lõikudest formula_2, formula_3, …, formula_4.
Punkte formula_5, …formula_6 nimetatakse murdjoone tippudeks ja lõike formula_2, formula_3, …, formula_4 murdjoone lülideks. 
Murdjoonte tüübid.
Mittekõdunud ja kõdunud murdjooned.
vastasel korral nimetatakse seda kõdunuks.
Tasandilised murdjooned.
Murdjoon on tasandiline, kui see asetseb tervikuna ühel tasandil.
Ennast lõikavad ja lihtsad murdjooned.
Murdjoon on ennast lõikav, kui sellel lеidub kaks lüli, millel on ühine punkt, mis ei ole nende ühine tipp: 
Siin kujutatud murdjoont tuleb nimetada murdjooneks A1A2A3A4A5A6.
Murdjoont, mis ei ole ennast lõikav, nimetatakse lihtsaks.
Kinnised ja lahtised murdjooned.
Murdjoont nimetatakse kinniseks, kui selle esimene ja viimane punkt langevad kokku ning lõigud formula_13 ja formula_14 ei asetse ühel sirgel:
Kinnisel murdjoonel on iga lüli kummastki otsast seotud teise lüliga. "N" lülist koosneval kinnisel murdjoonel on "N" tippu. 
Kinnist tasandilist murdjoont (või kujundit, mille äär on kinnine tasandiline murdjoon) nimetatakse hulknurgaks.: sel juhul nimetatakse kujutatud murdjoont A1A2A3A4A5A1 hulknurgaks A1A2A3A4A5 ning selle lülisid hulknurga külgedeks. Mõnikord, näiteks hulktahukate käsitlemisel, nimetatakse hulknurga külgi servadeks.
Murdjoont, mille esimene ja viimane punkt on erinevad, nimetatakse lahtiseks. Lahtisel murdjoonel on kaks vaba otspunkti. "N" lülist koosneval lahtisel murdjoonel on "N"+1 tippu. 
Rakendused.
Murdjooni rakendatakse näiteks andmepunktide interpoleerimisel, harilike diferentsiaalvõrrandite numbrilisel lahendamisel Euleri meetodil ning modelleerimisel arvutigraafikas ja raalprojekteerimises.
Serialiseerimine

Serialiseerimine on informaatikas objektide ja andmete teisendamine (konvertimine) selliseks, et need oleks esitatavad järjest.
Serialiseerimise vastand on deserialiseerimine, mille käigus taastatakse objektide ja andmete serialiseerimiseelne seisund.
Volotšõsk

Volotšõsk (ukraina Волочиськ, poola Wołoczyska) on linn Ukrainas Hmelnõtskõi oblastis, Volotšõski rajooni halduskeskus. Volotšõsk asub Zbrutši jõe vasakul kaldal, Ternopili oblasti piiril, Hmelnõtskõist umbes 58 km läänes ja Ternopilist ligikaudu 45 km idas.
Linna läbib Hmelnõtskõi–Ternopili raudteeliin.
Volotšõski on esmamainitud 1463. aastal, linnaõigused sai 1970. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Volotšõski elanikest ukrainlasi 96,26%, venelasi 2,10%, poolakaid 1,14%, valgevenelasi 0,12% ja armeenlasi 0,09%.
Lootuses

"Lootuses" on Ott Leplandi singel. Laulu viisi ja sõnade autorid on Ott Lepland ja Karl-Ander Reismann. Loo on produtseerinud Karl-Ander Reismann.
Schuyleri maakond

Schuyleri maakond on mitme USA maakonna nimi:
Shermani maakond

Shermani maakond on mitme USA maakonna nimi:
Seminole'i maakond

Seminole'i maakond on mitme USA maakonna nimi:
Lauderdale'i maakond

Lauderdale'i maakond on mitme USA maakonna nimi:
ICN Business School

ICN Business School on Euroopa äriülikool, mille filiaalid/linnakud asuvad Pariisis, La Défenseis, Berliinis, Nürnbergis ja Nancys. See asutati 1905. aastal
Financial Timesi edetabelis platseerus ICN 2019. aastal Euroopa äriülikoolide seas 69. kohale. 
Õppekavadel on kolm rahvusvahelist akrediteeringut: AMBA, EQUIS ja AACSB. Kooli vilistlaste seas on tuntud ärimehed ja poliitikud, näiteks Nicolas Thévenin (Prantsuse katoliku peapiiskop) ja Masséré Touré (Côte d'Ivoire'i poliitik).
Zemplíni mäestik

Zemplíni mäestik (slovaki "Zemplínske vrchy") on mäestik Slovakkia idaosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on ka osa Põhja-Ungari keskmäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Rozhľadňa (469 m). Pindalaga 101 km² on see üks Slovakkia väiksemaid mäestikke.
Mäestikku läbib Roňava jõgi; kohta, kus ta läbi kõrgustiku voolab, kutsutakse Roňava väravaks. Mäestik on sisuliselt Ungaris asuva Zempléni mäestiku jätkuks Slovakkia aladel, kuigi nende geoloogiline struktuur erineb. Kõrgemaid osi katab lehtmets, madalamad osad on kasutusel põllumajanduspiirkonnana. Mäestiku edelaosas kasvatatakse viinamarju, see on sisuliselt Zemplíni piirkonda ulatuv Ungari Tokaji viinamarjakasvatuspiirkonna jätk.
Asend.
Zemplíni mäestik piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Geoloogia.
Mäestik moodustas kunagi saare. Selle alumise osa moodustavad Permis ja Karbonis moodustunud maismaasetted, sellel lasuvad Triiases tekkinud lubjakivi, dolomiidi ja kvartsiidi kihid. Mäestik ise on vulkaanilise tekkega. Valdav osa sealsetest kivimitest on miotseeni lõpust pärinevad vulkaanilised kivimid, põhiliselt basalt, rüodatsiit ja andesiit, on ka datsiit. Mäestiku ümbruses lasuvad neogeenis tekkinud setted. Byšta küla juures on mäekristallide leiukoht. Vulkanismi esines seal Permis, Karbonis, Triiases ja Tertsiaaris, vanemate vulkaaniliste kivimite vahel esineb ka vanemaid kontinentaalse päritoluga setteid, sealhulgas pruunsütt.
Halõtš

Halõtš (ukraina Галич, poola Halicz) on linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Ivano-Frankivski rajoonis. Kuni 2020. aastani Halõtši rajooni halduskeskus. Halõtš asub Dnestri jõe ääres, Ivano-Frankivskist umbes 23 km põhjas.
Halõtšit on esmamainitud 898. aastal. Osaliselt paikneb linna piirides arheoloogiamälestis Vana-Halõtš, kunagise Galiitsia vürstiriigi pealinna säilmed.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Halõtši elanikest ukrainlasi 98,52%, venelasi 1,75% ja poolakaid 0,31%.
Linna vaatamisväärsuste hulka kuuluvad
Blaine'i maakond

Blaine'i maakond on mitme USA maakonna nimi:
Armstrongi maakond

Armstrongi maakond on tänapäeval kahe USA maakonna nimi:
Graysoni maakond

Graysoni maakond on mitme USA maakonna nimi:
Greeni maakond

Greeni maakond on kahe USA maakonna nimi:
Süsinikupõllundus

Süsinikupõllundus on maa harimine ja kasutamine viisil, mis säilitab ja seob orgaanilist süsinikku (Corg) mulla orgaanilises aines ehk huumuses.
Mulla süsinikusisaldus sõltub harimisvõtetest, mulla liigist ja niiskuse sisaldusest. Kasvatatavate kultuuride, vee, mineraalväetiste, taimekaitsevahendite ja kütuste efektiivse kasutamise ja maaharimisvõtete abil on võimalik saavutada mulla Corg sisalduse tõus.
Boydi maakond

Boydi maakond on kahe USA ja ühe Austraalia maakonna nimi:
Burda

Burda (ungari "Kovácspataki-hegyek", ka "Helembai-hegység") on mäestik Slovakkia lääneosas, mis on osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi ka Põhja-Ungari keskmäestikust. Selle regiooni kõrgeim tipp on Burdov (395,4 m), suhtelised kõrgused ulatuvad 180 meetrist 310 meetrini.
Suurim küla mäestikus on selle edelaserval asuv Kamenica nad Hronom. Taimestikult sarnaneb mäestik Ungaris asuva Börzsöny mäestikuga. Metsadest kasvavad seal tammikud (valdav on karvane tamm) ja pöögimetsad, madalamal asub metsastepp. Mitmed sealsed taimeliigid on omased Pannoonia floorale, on seal oma leviala põhjapiiril ja mujal Slovakkia aladel ei kasva. Selle territooriumile ulatub kaks looduskaitseala: Burdovi looduskaitseala ja Leľa metsa looduskaitseala.
Mäestiku fauna sarnaneb pigem Ungari stepialade kui ülejäänud Slovakkia faunaga. Seal elutsevad stepiritsikas, "Ablepharus kitaibelii", rohesisalik, palvetaja, eskulaabi roninastik. Sagedased on metskass ja metssiga. Lindudest leidub seal salupälli, kassikakku ja kaljuklutti.
Asend.
Burda piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Geoloogia.
Mäestik on vulkaanilise tekkega. Valdav osa sealsetest kivimitest on miotseeni lõpust pärinevad vulkaanilised kivimid, kuigi Burda aladel vanu vulkaane ei ole. Sealsed kivimid pärinevad Pilise mäestiku ja Börzsöny vulkaanidest, põhiliselt on seal andesiitse materjali purskel tekkinud bretša, mida kohati katab löss. Mäestiku kaguosa moodustavad miotseenist saati kuhjunud konglomeraatsed kivimid, liivakivi, savi, liiv ja kruus.
Stevensi maakond

Stevensi maakond on mitme USA maakonna nimi:
Stephensi maakond

Stephensi maakond on mitme USA maakonna nimi:
Eesti Superkarikas 2005

Eesti Superkarikas 2005 oli 10. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas A. Le Coq MiniArenal, ning mängisid Meistriliiga 2005 võitja Tallinna FC TVMK ja Eesti karikas 2005 võitja Tallinna FC Levadia.
Winnebago maakond

Winnebago maakond on mitme USA maakonna nimi:
Wilsoni maakond

Wilsoni maakond on mitme USA maakonna nimi:
Süüria türkmeenid

Süüria türkmeenid (araabia keeles تركمان سوريا‎, türgi keeles "Suriye Türkmenleri" või "Suriye Türkleri") on Türgi päritolu Süüria kodanikud, kelle juured pärinevad peamiselt Anatooliast. Suurem osa Süüria türkmeenidest on Osmanite valitsemise ajal (1516–1918) Süüriasse saabunud migrantide järeltulijad; siiski on palju ka Süüria türkmeene, kes on varasemate Türgi asunike järeltulijad, kes saabusid Süüriasse Seldžukkide (1037-1194) ja Mamelukkide (1250-1517) valitsemise ajal. Tänapäeval moodustavad Süüria türkmeenid araablaste ja kurdide järel Süüria suuruselt kolmanda etnilise rühma; kuigi mõnede hinnangute kohaselt, võttes arvesse arabiseerunud türkmeenlasi (need, kes ei räägi enam oma emakeelt), moodustavad nad riigi suuruselt teise rühma. Enamik Süüria türkmeenidest on sunniidid.
Süüria türkmeenidel on ühised genealoogilised ja keelelised sidemed Türgi türklaste ja Iraagi türkmeenidega ning nad ei samastu Türkmenistani ja Kesk-Aasia türkmeenidega. Nad elavad enamasti Süüria-Türgi piiri lähedal, mis ulatub Idlibi ja Aleppo loodeosa kubermangudest kuni Ar-Raqqah kirdeosa kubermanguni. Osad türkmeenid elavad ka Latakias Bayırbucaki nimelises piirkonnas asuvas Türkmeeni mäestikus, Homsis, Ḥamāhis, Dar‘ās (Jordaania piiri lähedal) ja Ar-Qunayṭrahis (Iisraeli piiri lähedal).
Süüria kodusõja ajal on Süüria türkmeenid osalenud Süüria valitsusvägede vastu suunatud sõjalistes tegevustes ning otsinud tuge ja kaitset Türgilt. 2012. aasta 15. detsembril lõid nad endale ametliku juhtorgani, Süüria Türkmeenide Assamblee, ning moodustasid ka sõjalised tiiva, Süüria Türkmeenide Brigaadid - türkmeenide piirkondade ja elanikkonna kaitsmiseks. Kuid mitte kõik türkmeenid ei toeta Türgi rünnakuid Süürias, mis algasid 2016. aasta augusti lõpus ning on asunud võitlema Süüria Demokraatlike Jõudude ridadesse, moodustades Seldžuki Brigaadi.
Buchanani maakond

Buchanani maakond on mitme USA maakonna nimi:
Eesti Superkarikas 2004

Eesti Superkarikas 2004 oli 9. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas A. Le Coq MiniArenal, ning mängisid Meistriliiga 2003 võitja Tallinna FC Flora ja Eesti karikas 2004 võitja Tallinna FC Levadia.
Kuressaare Haigla

Kuressaare haigla on haigla Kuressaares Saaremaal, Aia tänav 25.
Kuressaares avati esimene haigla 1804. aastal ja seda peetakse Kuressaare haigla alguseks.
Praeguses hoones tegutseb haigla alates 1941. aastast. Praeguse haigla vanas osas ehk nüüdses mõistes Kuressaare haigla C-korpuses on haigla siseosakonnad ja neuroloogiaosakond.
2020. aasta koroonapandeemia ajal Eestis kujunes Kuressaare haigla n-ö koroona epitsentriks.
Endisi ja praeguseid töötajaid.
Hannes Haavel, Märt Kõlli, Ülle Käsk, Edward Laane, Toomas Meritam, Juhan Nemvalts, Tiina Prükk, Jüri Raudsepp, Tähti Saar, Viktor Sarapuu, Toomas Tartes, Aare Taul, Rando Truve, Uno Ugandi, Eduard Viira, Ivar Vipp, Mehis Vipp, Ilmar Vooremaa.
Eesti Superkarikas 2003

Eesti Superkarikas 2003 oli 8. Eesti Superkarikafinaal, kus mängisid möödunud hooaja Meistriliiga ja Eesti karika võitjad. Mäng peeti Tallinnas A. Le Coq MiniArenal, ning mängisid Meistriliiga 2003 võitja Tallinna FC Flora ja Eesti karikas 2003 võitja Tallinna FC TVMK.
Ruus

Ruus on eesti perekonnanimi. 
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ruus 460 inimesel: 213 mehel ja 247 naisel. Perekonnanimede levikult on Ruus meeste puhul 268. ja naiste puhul 243. kohal. Levinuim on see Hiiu maakonnas, kus seda on 10 000 elaniku kohta 7,4.
Kellavere mõis

Kellavere mõis (saksa keeles "Kellawer") oli Moora mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Kellavere küla lähedal Vinni vallas Lääne-Viru maakonnas.
Bergisches Land

Bergisches Land ([ˈbɛʁɡɪʃəs ˈlant], "Bergi riik") on madal mäestikupiirkond Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaal Reini jõest idas ja Ruhrimaast lõunas. Maastikku kujundavad metsad, niidud, jõed ja ojad ning seal on üle 20 tehisjärve. Wuppertal on üks suuremaid linnu ja seda nähakse piirkonna keskusena, kuna lõunapoolsel osal on tänapäeval Kölniga tihedamad majanduslikud ja sotsiaal-kultuurilised sidemed. Wuppertal ning naaberlinnad Remscheid ja Solingen moodustavad "Bergisches Städtedreiecki".
Ajalugu.
Bergisches Land on olnud osa Bergi krahvkonnast, millest hiljem sai Bergi hertsogkond, mis piirkonnale oma nime andis. Hertsogkond kaotati 1815. aastal ja 1822. aastal sai piirkonnast Preisimaa Reini provintsi osa.
Tänapäeval on elanikkonna seas Bergisches Landi piirkonna kuuluvustunne märgatav künklikus põhjaosas, kuid mitte enam Kölni madalikul, Ruhrimaal või Düsseldorfi linnas.
Majanduslik tõus.
Piirkond sai kuulsaks oma varase industraliseerumise perioodil 19. sajandil. Sel ajal oli Wupperi org ajalooline Silicon Valley. Selle kaksiklinnad Barmen ja Elberfeld olid sel ajal Preisimaa kaubandus- ja tööstuspealinnad. See majanduslik tõus põhjustas Ruhrimaa arenemise söekaevanduspiirkonnaks ning sünnitas sotsiaalse ettevõtluse ja sotsialismi uurimise ning teoreetilise rõhutamise: Friedrich Engels sündis Barmenis tekstiilitöösturi peres.
Pärast 1960. aastatest pärit majanduslangust kaotas piirkond oma tähtsuse, kuid Bergisches Landi ettevõtjate, aktiivsete kodanike ja poliitikute koostöö toob tagasi teatava piirkondliku teadlikkuse ja majandusliku jõu.
Pallasvere mõis

Pallasvere mõis (saksa keeles "Pallastfer") oli Avanduse mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Käru küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.
18. sajandil L.A. Mellini kaardi järgi Pallasvere mõis ("Pallastfer") asus praeguse Väike-Maarja Käru küla alal vesiveski ja Risti kõrtsi lähedal.
Tillika mõis

Tillika mõis (saksa keeles "Tilika") oli Koila mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, praeguse Väike-Maarja valla Jäätma küla alal ja tänapäeva Kaavere küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.
18. sajandil L.A. Mellini kaardi järgi Tillika mõis ("Tilike") asus praeguse Väike-Maarja valla Jäätma küla alal.
Tuulivere mõis

Tuulivere mõis (saksa keeles "Tulifer") oli Koila mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi asus see Käru küla lähedal Väike-Maarja vallas Lääne-Viru maakonnas.
L. A. Mellini kaardi järgi asus Tuulivere mõis ("Tulifer") 18. sajandil praeguse Väike-Maarja valla Käru küla alal vesiveski lähedal.
Vända mõis

Vända mõis (saksa keeles "Wanda, Wända") oli Lasinurme mõisa karjamõis Simuna kihelkonnas Virumaal.
18. sajandil L.A. Mellini kaardi järgi Vända mõis ("Wända") asus hilisema Väike-Maarja valla Mõisamaa mõisa alal.
Siegerland

Siegerland on Saksamaa piirkond vana Siegeni kreisi alal (nüüd Siegen-Wittgensteini kreisi osa Nordrhein-Westfalenis) ja Altenkircheni (Westerwald) kreisi ülemises osas, mis kuulub Rheinland-Pfalzi liidumaa hulka.
Geoloogiliselt kuulub Siegerland Reini Kiltkivimäestikku ("Rheinisches Schiefergebirge"). Kõrgeim tipp on "Riemen", 678 m üle merepinna. Siegi jõgi, Reini parempoolne lisajõgi, algab Netpheni linnast Rothaargebirges.
Piirkonnas on ka murre Siegerländisch, mida räägivad paljud selle elanikud.