tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti Maakarja Kasvatajate Selts

Eesti Maakarja Kasvatajate Selts (ka Eesti Maakarja Kasvatuse Selts) on aastatel 1920–1947 ja uuesti aastast 1989 tegutsev selts.
Põhikirja järgi on seltsi eesmärk "eesti maatõu kui ohustatud tõu kaitsmine, säilitamine, tõuaretustöö juhtimine ja korraldamine ning selle veisetõu levitamine". 
Aastast 1995 on eesti maatõugu veis kantud ÜRO Toidu- ja Põllumajandusorganisatsiooni (FAO) ohustatud tõugude raamatusse.
Eesti Tõuloomakasvatuse Liit

Eesti Tõuloomakasvatuse Liit (lühend ETLL) on aastal 1993 asutatud liit, mis ühendab looma- ja linnutõugude aretamisega tegelevaid ühistuid ja mittetulundusühinguid.
Põhikirja järgi on ETLLi eesmärgid "Eesti Vabariigis aretatavate looma- ja linnutõugude genofondi säilitamine ja rikastamine, nende geneetilise potentsiaali suurendamine, tõuaretusalase teadustöö ja tegevuse arendamine".
Eesti Tõusigade Aretusühistu

Eesti Tõusigade Aretusühistu (lühend ETSAÜ) on aastast 1923 eri nimede all tegutsev ühendus.
ETSAÜ asutati 1923 kui "Eesti Seakasvatajate Selts". Aastal 1947 loodi kaks riiklikku tõulava: Eesti Suurt Valget Tõugu Sigade Riiklik Tõulava ja Eesti Lontkõrvaliste Sigade (hiljem peekonsigade) Riiklik Tõulava. Aastal 1993 nimetati need tõulavad "aretusühistuteks". Aastal 1998 ühinesid peekonsigade aretusühistu liikmed Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistuga.
Aukodanik

Aukodanik on aunimetus, mille riik või kohalik omavalitsus annab inimesele teenete eest või tunnustusena. 
Eesti linnade ja valdade aukodanikud.
Eestis jagavad aukodaniku nimetusi paljud linnad ja vallad, suurematest linnadest näiteks Tallinn, Tartu, Narva, Pärnu, Viljandi ja Haapsalu, väiksematest omavalitsustest aga Elva, Kallaste, Mõisaküla, Abja vald, Tori vald ja Saare vald. Nimetuse väljaandmise sagedus ja aukodanike arv varieeruvad suuresti, näiteks valitakse Tartus aukodanikke igal aastal, Pärnus anti aukodaniku nimetus 1886–2009 aga kuuele inimesele.
Eesti riigil aukodanikke ei ole. Küll aetakse aukodaniku nimetusega vahel segi aasta kodaniku aunimetust, mida annab kodanikupäeval välja kultuuriministeerium.
Aasta kodanik

Aasta kodanik on aunimetus, mida antakse välja kord aastas, kodanikupäeval. Seda annab välja Eesti Siseministeerium, aastatel 2003–2020 Kultuuriministeerium.
Tiitlile saavad kandideerida Eesti Vabariigi alalised elanikud ja kandidaate saavad esitada kõik soovijad. Taotluses tuleb põhjendada kandidaadi sobivust aasta kodaniku aunimetusele. Aasta kodaniku aunimetusega tunnustatakse tegusana ja Eesti ühiskonna suhtes hoolivana silma paistnud inimesi.
Aasta kodaniku nimetuse andmise tava algatas endine rahvastikuminister Paul-Eerik Rummo. 
Kõik aasta kodaniku aunimetuse pälvinud saavad Reti Saksa miniskulptuuri „Ühiskonna õis“.
Aasta kodanikud.
Aasta kodaniku valimise puhul on alati abiks juhtmõte, mille pakub välja Kultuuriministeerium. 
Aasta kodaniku tiitli on pälvinud:
Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu

Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistu (lühend ETKÜ) on aastal 1993 loodud ühendus, mis koondab eesti holsteini, eesti punase karja, eesti maakarja ja lihaveiste aretajaid.
ETKÜ tegevusvaldkonnad on näiteks tõuaretustemaatika, tõuraamatute pidamine ja tõutunnistuste väljaandmine, aretusmaterjali kogumine ja müük, seemendusteenused ja vastav nõustamine.
ETKÜ-l on oma kunstliku seemenduse jaam, kus on umbes 240 pulli.
Piet Boerefijn

Piet (õieti Pieter) Boerefijn (sündinud 11. aprillil 1963) on hollandi päritolu Eesti ühiskonnategelane ja humanitaarabi vahendaja. Eestis rajas ta Eesti Toidupanga, mis jagab vähekindlustatud inimestele toitu.
Boerefijn pärineb Woerdeni linnast Kesk-Hollandis ja on õppinud Utrechti Ülikoolis geograafiat. Ta alustas tegevust Eestis Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa fondide ühenduse (mittetulundusorganisatsioon Hollandi Kesk- ja Ida-Euroopa Fondid, 2005. aastast SA Eesti-Hollandi Heategevusfond Päikeselill) esindajana.
Vaimulike nimetuste loend

Vaimulike nimetuste loendis on loetletud vaimulike nimetusi eri usundeis.
Kristlus.
Eestimaal ja Liivimaal kiriku ja kirikukogukonna juures tegutsenud köstrid (kirikuõpetaja abiline, kes pidi talupoegadele katekismust ja kirikulaulu õpetama), organistid, kellamehed jt kirikuteenrid ei kuulunud vaimulikkonna hulka.
Eesti Onkoloogiakeskus

Eesti Onkoloogiakeskus on aastal 1966 loodud asutus, mis aastast 2001 on Põhja-Eesti Regionaalhaigla üksus. Aastal 2010 keskus reorganiseeriti ning moodustati onkoloogia- ja hematoloogiakliinik, mis on üks seitsmest Põhja-Eesti Regionaalhaigla kliinikust.
Ajalugu.
Asutus loodi 1966 Vabariikliku Onkoloogiadispanseri baasil. Aastal 2001 liideti asutus Põhja-Eesti Regionaalhaiglaga.
Eesti Kardioloogia Instituut

Eesti Kardioloogia Instituut oli aastatel 1984–2007 Sotsiaalministeeriumi haldusalas olnud asutus, mis tegeles peamiselt südame- ja veresoonkonnahaiguste vähendamisega seotud arendusprogrammidega.
Instituut asutati 1. jaanuaril 1984 nime all "Eesti NSV Kardioloogia Teadusliku Uurimise Instituut".
Eesti Arst

Eesti Arst on 1922. aastast ilmuv teaduslik meditsiiniajakiri.
Aastatel 1922–1940 andis ajakirja välja Eesti Arstide Liit ja aastas ilmus 12 numbrit. Eesti NSV aegu oli ajakirja väljaandja Tervishoiu RK. Esimene number uue nime Arstiteadus all ilmus 7. jaanuaril 1941. Plaanis oli välja anda kümme 80-leheküljelist numbrit aastas. Aastatel 1941–1944 oli Eesti Arsti väljaandja Akadeemiline Arstiteaduse Selts ja ajakiri ilmus ebaregulaarselt. Sõjajärgsel perioodil väljaandmine katkes. 
Aastatel 1954–1957 ilmus 6 meditsiiniartiklite kogumikku "Nõukogude Eesti Tervishoid". 1958. aastast hakkas ajakiri ilmuma perioodiliselt kuus korda aastas ja kandis nime "Nõukogude Eesti Tervishoid". 1989. aastast kannab see nime Eesti Arst. 2000. aastast ilmub ajakiri 12 korda aastas.
Pandži Pojon

Pandži Pojon (tadžiki keeles Панҷи Поён, pärsia keeles "پنج کم"; samuti on koht tuntud nõukogudeaegse venekeelse nimega "Nižni Pjandž") on Tadžikistani piiripunkt Afganistani-Tadžikistani piiril Hatloni vilajetis. Nii tadžiki kui ka pärsia kohanimi tähendab viit madalat ehk koolmekohta.
Tänaseks on üle Pandži jõe ehitatud betoonsild.
See on Euroopa tee E123 viimane punkt.
Selles eelpostis on mureks uimastikaubanduse kasv. Rahvusvahelise koostöö raames valmis 2008. aastal uus tollirajatis, milline ehitati USA abiga.
Calvadosi departemang

Calvadosi departemang on 2. järgu haldusüksus (departemang) Prantsusmaal Normandia piirkonnas.
Ta moodustati pärast Prantsuse revolutsiooni 4. märtsil 1790. Ühtib osaliselt varasema Normandia provintsiga. Tol ajal kandis ta nime Orne-Inférieure'i departemang. 2015. aastani kuulus departemang Alam-Normandia piirkonda.
Departemang jaguneb halduslikult:
Võru folkloorifestival

Võru pärimustantsufestival (endise nimega Võru folkloorifestival) on aastast 1995 igal aastal toimuv folkloorisündmus.
Festivali jooksul toimuvad nt vabaõhukontserdid, teatrietendused, mitmesugused laadad (nt käsitöölaat) ja õpitoad.
Iga festival keskendub mingile teemale ja sel on oma moto. Nt 2011. aasta festivali teema oli "uma ehe".
Tokarev TT-33

Tokarev TT-33 ehk Püstol TT on Nõukogude Liidus valmistatud püstol, mis võeti Punaarmee relvastusse 1933. aastal.
Ajalugu.
Tokarev TT-33 eelkäija oli TT-30. Relva konstruktor on Fjodor Tokarev.
Kirjeldus.
Relva kaliiber on 7,62 × 25 mm (lasi ka Saksa 7,63 mm padrunitega). Nagu mitu muud Nõukogude relva, oli ka Tokarevi poolautomaatpüstol rohmaka viimistlusega. TT-33-l oli 8 padruniga eraldatav salv. 
TT-33 kasutas Punaarmee laialdaselt kuni 1951. aastani, mil võeti kasutusele Makarovi püstol. Relva kanti nahast paelaga vöö küljes ja selle kabuuril oli ka tagavarasalv ülevalt vaadates paremal pool. Püstol oli täpne, revolvrist Nagant (mida kasutati enne TT-d kuni sõja lõpuni) oli see mõnegi tehnilise näitaja poolest parem.
Tänapäeval toodab seda püstolit mitu riiki, näiteks Hiina RV, Ungari ja Poola.
Eesti Folkloori Selts

Eesti Folkloori Selts (lühend EFS) oli aastatel 1988–2008 tegutsenud selts, mille moodustasid folkloorihuvilised. Aastal 2008 ühines EFS Eesti Rahvusliku Folkloorinõukoguga.
Tallinna politseiorkester

Tallinna politseiorkester on Tallinna linna haldusalasse kuuluv 33-liikmeline kutselistest muusikutest koosnev orkester. Orkestri peadirigent on Riivo Jõgi.
Ajalugu.
Orkestri eelkäija oli 1928. aastal loodud Tallinna Politseinike Kogu Puhkpilliorkester, mis tegutses Johannes Kostabi juhtimisel kuni 12 aastat. Orkestri tegevus lõpetati 1940. aastal.
1992. aastal asutati taasiseseisvunud Eestis "Politseiorkester" (dirigent Kaido Kodumäe, 1992–2010) ja "Eesti Piirivalve Orkester" (dirigent Arvi Miido, 1992–2010). Kui 2010. aastal loodi Politsei- ja Piirivalveamet, ühendati ka kaks orkestrit ja see hakkas kandma nime "Politsei- ja Piirivalveorkester". Orkestri juhina jätkas kuni 2014. aastani major Arvi Miido. Aastatel 2014–2021 oli orkestri peadirigent Hando Põldmäe. 
Alates 1. jaanuarist 2022 on orkester Tallinna linna haldusalas ja kannab nime Tallinna politseiorkester.
Tallinna politseiorkestri bigbänd.
Tallinna politseiorkestri bigbänd on orkestri džässilembeliste muusikute koosseis, mis on järjepidevalt tegutsenud alates 1992. aastast. Bigbändi dirigent on Siim Aimla.
Tallinna politseiorkestri bigbändi koosseisu kuulub mitmeid Eesti muusikaelus tuntud ja tunnustatud džässmuusikuid, nende seas Jaak Oserov, Danel Aljo, Ülo Mälgand, Peedu Kass, Roland Karu, Eno Kollom jpt.
Tallinna politseiorkestri instrumentaalansamblid.
Tallinna politseiorkestri juurde kuuluvad ka väiksemad instrumentaalansamblid, nagu vaskpillikvintett, puupillikvintett, saksofonikvartett, svingansambel ja dixieland ansambel.
Eesti Muusikafestivalid

Eesti Muusikafestivalid on aastal 2002 asutatud katusorganisatsioon, kuhu kuulub 39 festivali.
Aastast 2002 on organisatsioon Euroopa Festivalide Assotsiatsiooni (European Festivals Association) liige.
Kodulehe järgi on organisatsiooni eesmärkide seas:
Eesti Muusikakogude Ühendus

Eesti Muusikakogude Ühendus (lühend: EMKÜ) on aastal 1991 asutatud organisatsioon, kuhu kuuluvad muusikateavikute ja -info kogumise ja vahendamisega tegelevad ühendused, asutused jt üksused, samuti üksikisikud. 
EMKÜ peaülesandeid on edendada muusikakogude omavahelist koostööd. 
Aastast 1994 on EMKÜ Rahvusvahelise Muusikaraamatukogude Liidu (IAML) Eesti rahvuslik sektsioon.
Henn Tuherm

Henn Tuherm (6. september 1939 Tallinn – 12. mai 2016) oli eesti rahvusest Läti metsatööstuse teadlane, Eesti Maaülikooli audoktor.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1957–1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanikateaduskonnas, kuid soov saada metsainseneriks viis ta Lätti, kus ta 1963. aastal lõpetas puidutöötlemise erialal Läti Põllumajanduse Akadeemia. 1992. aastal kaitses ta Riias doktoritöö.
Pärast kõrgkooli lõpetamist jäi ta tööle õppejõuna samasse kõrgkooli. Aastatel 1991–1995 oli ta Läti Põllumajandusülikooli õppeprorektor; 1993. aastal sai temast puidutöötlemiskateedri professor. Tema arvel on uurimused puidutöötlemismasinate kasutamise, puidu lõikeprotsesside ja -tööriistade kohta ning metsapoliitika ja kõrgkoolide pedagoogika alalt.
Ta oli Euroopa Liidu ja Läti Teaduste Akadeemia metsateaduste ekspert. Ta oli Rootsi Kuningliku Põllumajanduse ja Metsamajanduse Akadeemia välisliige.
Elu lõpus oli ta Läti Põllumajandusülikooli emeriitprofessor. Külalisõppejõuna pidas ta loenguid ka Tallinna Tehnikaülikoolis. Ta oli abielus, tema meedikust abikaasa Aina on lätlane, neil on kaks poega ning mõlemad pojad valdavad puhtalt nii eesti kui läti keelt. Aastal 1988 valiti ta Läti Eesti Seltsi juhatusse.
Eesti Hoiuraamatukogu

Eesti Hoiuraamatukogu (lühend: EHR) on aastal 1995 asutatud Kultuuriministeeriumi hallatav riigiasutus.
EHRi põhiülesanded on põhimääruse järgi järgmised:
Juhtimine.
Eesti Hoiuraamatukogu direktorina on alates selle asutamisest töötanud 1995–2005 Sven Maiväli, 2006–2019 Vaiko Sepper, 2020–2022 Gerda Kordemets. 
Eesti Hoiuraamatukogu peavarahoidja on alates 1996. aastast Kalju Tammaru.
Ajalugu.
EHR moodustati 1995 Eesti Rahvusraamatukogu depositooriumi vahetuskogust.
2010. aastast on EHRi osakond Eesti Pimedate Raamatukogu, mis juba 2004. aastal liitus filiaalina EHR-ga.
Eesti raamatu aasta

Eesti raamatu aasta (lühend ERA) on Eesti riiklik üritus, mille eesmärk on muu hulgas väärtustada eesti raamatut ja propageerida ühiskonnas raamatukultuuri.
Esimene Eesti raamatu aasta peeti Eesti Kirjanduse Seltsi algatusel 24. veebruarist 1935 kuni 24. veebruarini 1936. Konkreetne aeg oli ajendatud Wanradti ja Koelli katekismuse ilmumise 400. aastapäevast.
Teine Eesti raamatu aasta peeti 2000. aasta aprillist 2001. aasta aprillini. Selle korraldamiseks moodustati spetsiaalne ERA peakomitee, mille esimene esimees oli Jaak Allik. Ministri vahetumise järel oli esimees Signe Kivi.
Kolmas Eesti raamatu aasta algas 30. jaanuaril 2025 (ehk eesti kirjanduse päeval – A. H. Tammsaare sünnipäeval) ja kestab 14. märtsini 2026 (ehk emakeelepäevani – Kristjan Jaak Petersoni sünnipäevani). Sellega tähistatakse 500 aasta möödumist esimese eesti keelt sisaldanud trükise ilmumisest. Eesti raamatu aasta 2025 peakomitee esimees on kultuuriminister Heidy Purga ja raamatuaasta patroon on president Alar Karis. Raamatuaasta motoks on Hando Runneli luulerida "Rahvas algab raamatust".
Pusiano järv

Pusiano järv (it "Lago di Pusiano"; ld "Eupilus lacus", "Eupili lacus") on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas. Umbes kilomeetri kaugusel läänes asub Alserio järv, kilomeetri kaugusel idas Annone järv.
Como ja Lecco provintside vahel asuva järve kõrgus merepinnast on 257 meetrit, pindala on 5,2 km² (suurvee ajal kuni 6,72 km²), suurim sügavus 27 meetrit, valgala suurus 94,3 km².
Järve kallastel asuvad Pusiano, Eupilio, Erba ja Merone (Como provintsis), Cesana Brianza, Bosisio Parini ja Rogeno (Lecco provintsis).
Järve on esmamainitud Plinius Vanema teoses "Looduslugu" (ladina keeles "Naturalis historia") aastal 79.
Alserio järv

Alserio järv (itaalia keeles "Lago di Alserio") on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas. Järve kallastel asuvad Erba, Albavilla, Alserio ja Monguzzo. Umbes kilomeetri kaugusel idas asub Pusiano järv.
260 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 1,23 km², suurim sügavus 8,1 meetrit, valgala suurus 18,3 km².
Eesti Raamatuühing

Eesti Raamatuühing oli aastatel 1974–1996 tegutsenud organisatsioon, mis ühendas kirjandusest ja raamatutest huvitatuid.
Organisatsiooni tegevus oli aktiivseim aastal 1986, mil sinna kuulus 40 860 liiget.
Ajalugu.
Organisatsioon asutati 1974, mil moodustati Üleliiduline Raamatusõprade Ühingu vabariiklik osakond. Hiljem kandis aastani 1989 nime "Eesti NSV Raamatuühing".
Organisatsioonil oli mitmeid huviklubisid, nt:
Tallinna Bibliofiilide Klubi

Tallinna Bibliofiilide Klubi oli aastal 1977 asutatud ühendus, mis koondas näiteks bibliofiile, kirjanduse uurijaid ja harrastajaid.
Ühendus asutati 1977 Eesti NSV Raamatuühingu juurde. Selle esimene esimees oli Oskar Kruus (aastani 1981).
Ühenduse eestvõttel korraldati raamatunäitusi, bibliofiiliakonverentse ning tehti ekskursioone.
Calvadosi departemangu haldusüksuste loend

Calvadosi departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 25 kantonit. Vallad Caen (kogupindalaga 25,70 km²) ja Les Monts d’Aunay (kogupindalaga 69,43 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Bayeux.
Balleroy kanton
Bayeux' kanton
Caumont-l'Éventé kanton
Isigny-sur-Meri kanton
Ryes' kanton
Trévières'i kanton
Caen.
Bourguébusi kanton
Bretteville-sur-Laize'i kanton
Caen 1. kanton 
Caen 2. kanton 
Caen 3. kanton 
Caen 4. kanton
Caen 7. kanton 
Caen 8. kanton 
Caen 9. kanton 
Caen 10. kanton 
Caen-Hérouville'i kanton (Varem Caen 6. kanton)
Cabourg'i kanton
Creully kanton
Douvres-la-Délivrande'i kanton 
Évrecy kanton
Falaise-Lõuna kanton
Falaise-Põhja kanton
Hérouville-Saint-Clair'i kanton (Varem Caen 5. kanton) 
Morteaux-Coulibœuf'i kanton 
Ouistrehami kanton
Thury-Harcourt'i kanton
Tilly-sur-Seulles'i kanton 
Troarni kanton
Villers-Bocage'i kanton
Lisieux.
Blangy-le-Château kanton
Cambremer'i kanton 
Dozulé kanton
Honfleur'i kanton
Lisieux 1. kanton
Lisieux 2. kanton
Lisieux 3. kanton 
Livarot' kanton
Mézidon-Canon'i kanton
Orbec'i kanton
Pont-l'Évêque'i kanton
Saint-Pierre-sur-Dives' kanton
Trouville-sur-Mer'i kanton 
Vire.
Aunay-sur-Odoni kanton
Le Bény-Bocage'i kanton
Condé-sur-Noireau' kanton
Saint-Sever-Calvadosi kanton
Vassy kanton
Vire'i kanton
Tallinna Poeetide Tsunft

Tallinna Poeetide Tsunft (vene Ревельский цех поэтов) oli aastatel 1933–1935 Tallinnas tegutsenud vene luuletajate ühendus.
Ühendust juhtis Pavel Irtel.
Ühenduse liikmed olid 1928–1935 ilmunud kirjandusliku koguteose "Nov" 6. ja 7. numbri põhiautorid.
Nov

"Nov" (vene Новь) oli aastatel 1928–1935 ilmunud kirjanduslik koguteos, mida üllitasid vene literaadid.
Koguteosest ilmus 8 kogumikku. 6. ja 7. numbri põhiautorid olid Tallinna Poeetide Tsunfti liikmed.
Kogumikus avaldati muu hulgas luulet, proosat, vene kirjanduse ja kultuuri teemalisi artikleid.
Elfriede Saarik

Elfriede Erika Saarik (aastast 1941 Erika Tubin, 22. mai 1916 Karkaralõ, Karagandõ lähedal – 22. oktoober 1983 Stockholm) oli eesti tantsija ja näitleja.
Ta õppis Tartu saksa tütarlastekoolis ja aastani 1935 Tiina Kapperi tantsustuudios; ta õppis ka klaverit ja käis Vanemuise teatri draamaõpperühmas.
Ta oli aastatel 1935–1944 Vanemuise teatri tantsija, seadis tantse lastelavastustele (Mölleri "Kuldne süda", 1937), kujundas kostüüme (Priit Ardna "Igavene legend", 1942), kirjutas Eduard Tubina ballettidele "Kratt" ja "Siurulind" libreto ja mängis ka sõnalavastustes. Aastal 1944 põgenes Rootsi, kus töötas müüja ja joonestajana.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli helilooja Eduard Tubin, nende poeg on vabakutseline ajakirjanik Eino Tubin.
Ta oli maetud oma abikaasa kõrvale Stockholmi Metsakalmistule. 4. juunil 2018 saadeti Erika ja abikaasa säilmed urnides Tallinna Metsakalmistule, kus 18. juunil 2018 toimus mälestustseremoonia.
Annone järv

Annone järv (itaalia keeles "Lago di Annone") on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Lecco provintsis. Umbes kilomeetri kaugusel läänes asub Pusiano järv.
224 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 5,71 km², suurim sügavus 11,3 meetrit, valgla suurus 28,1 km².
Järve keskel on kaks poolsaart, Isella ja Hanno, mis liigendavad järve idapoolseks suuremaks osaks ja läänepoolseks väiksemaks osaks. 
Annone kallastel asuvad Annone di Brianza, Suello, Civate, Galbiate ja Oggiono.
Coca järv

Coca järv (itaalia keeles "Lago di Coca") on liustikujärv Bergamo Alpides Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis.
2108 meetri kõrgusel merepinnast asuvat järve ümbritseb kolm enam kui 3000 meetri kõrgust mäge – Pizzo Coca (3050 m), Pizzo Redorta (3038 m) ja Punta Scais (3038 m). 
Järv saab vett ümbritsevate liustike sulamisest. Novembrist kuni aprillini-maini on järv külmunud ning talvise madalama veetasemega omandab järv südame kuju.
Ganna järv

Ganna järv (itaalia keeles "Lago di Ganna") on järv Põhja-Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis Valgannas.
Ganna järv on koos Maggiore, Varese, Comabbio, Ghirla, Lugano ja Monate järvega tuntud ka kui Varese provintsi Seitse järve.
390 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 7 hektarit, suurim sügavus 3 meetrit.
Sireen

Sireen on seade, millega saab tekitada tugevat heli. Sireene on kahte tüüpi: pneumaatilised ja elektroonilised.
Sireenid:
Esimese sireeni leiutas šoti füüsik John Robison.
 1819. aastal leiutas parema sireeni prantsuse füüsik ja insener Charles Cagniard de la Tour. 
De la Tour sireen võis heli tekitada ka vee all, seega seostatakse seda Kreeka mütoloogia sireenidega. Sellest on tulnud ka seadme nimetus.
Sireene kasutatakse ka muusikainstrumendina. Näiteks on neid kasutatud Edgard Varèse kompositsioonides "Amériques" (1918–1921), "Hyperprism" (1924) ja "Ionisation" (1931).
Ülo Mets

Ülo Mets (sündinud 18. september 1958) on eesti füüsik.
Ta on töötanud Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis teadurina. Tema doktoritöö teema oli "Methodological aspects of fluorescence correlation spectroscopy" (kaitstud aastal 1996).
Lõpetas Tallinna 4. Keskkooli 1976.aastal.
Pärnu Suvejazz

"Pärnu Suvejazz" on aastatel 2002–2002 Pärnus toimunud džässifestival.
Tallinna džässifestival

Tallinna džässifestival oli aastatel 1949–1967 toimunud džässifestivalid. Tallinna džässifestivalide jätkaja on 1990. aastast toimuv rahvusvaheline "Jazzkaar".
Festivalide eestvedaja oli Uno Naissoo. Algul esinesid festivalil ainult Eesti džässimuusikud. 1959. aastal astusid üles ka esinejad Leningradist, 1966. aastal Soomest ja 1967. aastal USAst. Pärast USA ansambli esinemist keelati festival ära.
Pärnu Kontserdibüroo

Pärnu Kontserdibüroo (lühend: PKB) on aastal 2000 asutatud mittetulundusühing, mis korraldab Pärnu linnas ja Pärnu maakonnas kontserte.
PKB eestvõttel korraldatakse näiteks laste ja noorte muusikafestivali "Muusikamoos" ning rahvusvahelist klaveri-SUVEUNIversiteeti.
Pärnu Ooperi ja Balleti Sihtasutus

Pärnu Ooperi ja Balleti Sihtasutus (lühemalt: Pärnu Ooper) on aastal 1993 loodud sihtasutus, mis lavastab Eestis ja Eestist väljaspool muusikalisi lavateoseid, eriti oopereid.
Sihtasutuse tegevust korraldab Pärnu Ooperiselts.
Sihtasutusel on oma orkester: Pärnu Ooperi orkester.
Tallinn Baroque

Tallinn Baroque (ka: Tallinna Barokksolistid) on Eesti vanamuusikaansambel, mis tegutseb alates 1993. aastast. 
Ansambel viljeleb muusikat renessansist kõrgbarokini.
Ansambel on üles astunud mitmel rahvusvahelisel muusikafestivalil, näiteks 1998. aastal Soomes Hämeenlinnas toimunud üritusel "Musica Tavastica".
Tallinna Meestelaulu Selts

Tallinna Meestelaulu Selts (lühend TMS) oli aastatel 1916–1940 (teistel andmetel tegutses ka Eesti NSV ajal) tegutsenud meeskoor. 
2007. aastal taaselustati meeskoori tegevus, kui asutati mittetulundusühing TMS Türnpu Meeskoor. Koor pidas 2016. aastal 100. aastapäeva. Tallinnas on tegutsenud ka 1849. aastal asutatud saksa meestelaulu selts Tallinna Saksa Meestelaulu Selts (saksa k. "Revaler Verein für Männergesang")
10. veebruaril 1916 (uue kalendri järgi) asutati "Lootuse" seltsi eestvedamisel ja toetusel Tallinna Eesti Meeskoor. Esimene kontsert anti juba 18 kooslaulmise järel 30 lauljaga Konstantin Türnpu juhatusel ja klaverikunstnik Oskar Springfeldti saatel 18. aprillil 1916 Eesti teatris Estonia. Iseseisva seltsina registreeriti Tallinna Meestelaulu Selts 19. septembril 1917.
Koori asutamisel mängis olulist rolli Johannes Reinthal, kes oli ka pikka aega seltsi esimees.
20 aastat singumist ja vingumist

"20 aastat singumist ja vingumist" on ansambli Singer Vinger 2006. aastal ilmunud kontsertplaat ja DVD. 
Kontsertsalvestis on tehtud 6. juulil 2006 Õllesummeril Tallinna lauluväljakul. 
Kontserdil astusid lisaks Singer Vingerile üles veel kaksteist artisti ja kollektiivi. Tamada oli Peeter Volkonski.
Kwesi Ahoomey-Zunu

Kwesi Séléagodji Ahoomey-Zunu (sündinud 1. detsembril 1958 Lomés) on Togo poliitik.
Ta oli 23. juulist 2012 kuni 5. juunini 2015 Togo peaminister.
Kwesi Ahoomey-Zunul on magistrikraad rahvusvahelise õiguse alal. Ta kuulub erakonda Convergence patriotique panafricaine. Aastatel 1994–1999 oli ta parlamendi liige.
Aastatel 2006–2007 oli ta haldusminister ja 2011–2012 kaubandusminister.
Empress of the North

Empress of the North on Ameerika Ühendriikide 19. sajandi Venemaa Keisririigi stiilis ratas-jõereisilaev, mis on ehitatud Nichols Bros. Boat Buildersi laevatehases Freelandis Washingtoni osariigis USAs 2003. aastal.
Laev tegi kruiise Columbia, Snake ja Willamette jõgedel ning Alaska Inside Passage'is. Laeva kodusadam on Juneau Alaskal.
Juhtumid.
14. mail 2007 Alaska lähistel Icy Straiti juures sõitis Empress of the North karile. Reisijad evakueeriti kiiresti teisele laevale, keegi vigastada ei saanud.
Rajkeswur Purryag

Rajkeswur Purryag (ka Kailash Purryag; 12. detsember 1947 – 21. juuni 2025) oli Mauritiuse poliitik.
Ta oli 21. juulist 2012 kuni 29. maini 2015 Mauritiuse president.
Rajkeswur Purryag oli hariduselt jurist.
Ta kuulus Tööparteisse. Ta valiti esimest korda parlamenti 1976. aastal. Aastatel 1980–1982 oli ta sotsiaalminister, 1984–1985 tervishoiuminister, seejärel majandusminister. Aastatel 1997–2000 oli ta asepeaminister ja välisminister ning 2005–2012 parlamendi esimees.
Tomislav Nikolić

Tomislav Nikolić (serbia keeles Томислав Николић; sündinud 15. veebruaril 1952) on Serbia poliitik. Ta oli alates 31. maist 2012 kuni 31. maini 2017 Serbia president.
Ta kuulub Serbia Progressiivsesse Parteisse ja oli kuni presidendiks saamiseni partei esimees.
Jerry Mateparae

Sir Jeremiah Mateparae (sündinud 14. novembril 1954) on Uus-Meremaa sõjaväelane ja riigiametnik, alates 31. augustist 2011 Uus-Meremaa kindralkuberner.
Jerry Mateparae on maoori päritolu. Ta astus 1972. aastal armeeteenistusse. 2006. aastal sai ta kindralleitnandi auastme. Aastatel 2006–2011 oli ta kaitsejõudude juhataja.
Chuck Hagel

Charles Timothy Hagel (sündinud 4. oktoobril 1946) on Ameerika Ühendriikide vabariiklasest poliitik. Ta oli 27. veebruarist 2013 kuni 17. veebruarini 2015 Ameerika Ühendriikide kaitseminister.
1984. aastal oli ta üks mobiilsidefirma Vanguard Cellular asutajaid.
Aastatel 1997–2009 kuulus ta Nebraska esindajana senatisse.
24. novembril 2014 teatas ta, et astub kaitseministri ametist tagasi, kuid jäi ministri kohusetäitjaks kuni uue ministri ametisse kinnitamiseni.
Seppo kliinik

Seppo kliinik (ka: "A. Seppo Traumatoloogia ja Ortopeedia Keskus") oli aastatel 1977–1994 Tallinnas töötanud ravi- ja uurimisasutus .
Asutuses tegeldi näiteks traumapuhuste ravimeetodite arendamisega, liigeste mädapõletike ravimisega .
Eesti NSV Tervishoiuministeeriumi Metallosteosünteesi Teadusliku Uurimise Kliiniku asutamisel mängis olulist rolli eesti traumatoloog ja kirurg Arnold Seppo, kes ühtlasi oli ka kliiniku esimene direktor (1977–1980) .
Tervis Pluss

Tervis Pluss on alates 2000. aastast ilmuv tervisetemaatikat käsitlev ajakiri. Ajakirja andis välja AS Ajakirjade Kirjastus, kuni 2018. aasta alguses ostis Ekspress Meedia üle Ajakirjade Kirjastuse ning hakkas ise ajakirja välja andma.
Ajakirja peatoimetaja oli Evelin Kivilo-Paas, Ekspress Meedias sai peatoimetajaks Heidit Kaio.
Heidit Kaio käe all on Tervis Plussi eesmärk parandada terviseteadlikkust ja hoiakuid, et Eesti inimeste tervena elatud aastaid oleks rohkem. 
Tervis Pluss pakub terviseinfot ja -teadmisi, jagab ekspertnõu ja vahendab välismaiseid trende. Ajakiri inspireerib lugejaid tegema tervislikumaid valikuid ja näitab teed nüüdisaegses tervisemaailmas.
Ajakirja eelkäijad olid ajakiri Tervisetrend ja ajakiri Tervis.
Tervisekaitseinspektsioon

Tervisekaitseinspektsioon oli Eesti Sotsiaalministeeriumi haldusalas tegutsenud valitsusasutus, mis tegutses 2009. aastani tervisekaitse alal. Aastal 2010 moodustati Tervisekaitseinspektsiooni, Tervishoiuameti ja Kemikaalide teabekeskuse ühendamisel uus asutus – Terviseamet.
Ajalugu.
Asutuse eelkäija oli 1940. aastal moodustatud "Vabariiklik Sanitaar-Epidemioloogiajaam", mis tegutses 1991. aastani. Seejärel moodustati 1994. aastani tegutsenud "Riigi Tervisekaitsekeskus". Tervisekaitsekeskuse nimi muudeti ja aastani 1997 kandis see nime "Riigi Tervisekaitseamet", seejärel Tervisekaitseinspektsioon.
Aastatel 1996–2003 töötas asutuse juures (eraldi osakonnana) AIDSi Ennetuskeskus.
Levico järv

Levico järv (itaalia keeles "Lago di Levico") on järv Põhja-Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Trento provintsis Levico Termes. Umbes kilomeetri kaugusel läänes asub Caldonazzo järv.
440 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 1,164 km², suurim sügavus 38 meetrit.
Caldonazzo järv

Caldonazzo järv (itaalia keeles "Lago di Caldonazzo") on järv Põhja-Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Trento provintsis. Tervikuna Trento provintsis asuv Caldonazzo järv on provintsi järvedest suurim. Umbes kilomeetri kaugusel idas asub Levico järv.
Järve kõrgus merepinnast on 449 meetrit, pindala 5,627 km², suurim sügavus 49 meetrit, valgala suurus 94,3 km².
Caldonazzo järve kallastel asuvad Pergine Valsugana, Calceranica al Lago, Bosentino ja Caldonazzo.
Tervishoiuamet

Tervishoiuamet oli aastatel 2002–2009 Sotsiaalministeeriumi haldusalas tegutsenud valitsusasutus mis teostas riiklikku järelevalvet ning sundi. Aastal 2010 moodustati Tervisekaitseinspektsiooni, Tervishoiuameti ja Kemikaalide teabekeskuse ühendamisel uus asutus – Terviseamet.
Eesti-Rootsi Vaimse Tervise ja Suitsidoloogia Instituut

Eesti-Rootsi Vaimse Tervise ja Suitsidoloogia Instituut (akronüüm: ERSI; ka: Suitsidoloogia Instituut) on aastast 1993 Tallinnas tegutsev mittetulundusühing. 
Põhikirja järgi on ERSI eesmärgid järgmised: "teadus- ja arendustegevus vaimse tervise, suitsidoloogia ning välispõhjustest tingitud mürgistuste ja vigastuste valdkonnas".
Välislingid.
Koolikiusamine
Eesti Biomeditsiinitehnika ja Meditsiinifüüsika Ühing

Eesti Biomeditsiinitehnika ja Meditsiinifüüsika Ühing (lühend: EBMÜ) on aastal 1994 Tallinnas asutatud ühing.
EBMÜ põhiülesanded on põhikirja alusel järgmised:
1) teha tervis- ja loodushoiualast selgitustööd;
2) toetada teaduse ja tehnika arengut oma valdkonnas;
3) koordineerida arstide ja tehnikaala spetsialistide koostööd;
4) korraldada publitseerimisalast tööd oma valdkonnas;
5) korraldada ameti- ja täienduskoolitust;
6) teha koostööd, vahetada kogemusi ja informatsiooni teiste kutsealade ning asutuste ühendustega, samuti välisriikide ja rahvusvaheliste analoogiliste organisatsioonidega.
Rando Tomson

Rando Tomson (sündinud 8. detsembril 1983 Viljandis) on eesti ehitusinsener ja fotograaf.
Haridus.
Rando Tomson on lõpetanud Viljandi C. R. Jakobsoni nimelise Gümnaasiumi, õppinud Tallinna Tehnikaülikoolis ja lõpetanud ehitiste projekteerimise instituudi magistrikraadiga. Eesti Ehitusinseneride Liidu liige ja V astme diplomeeritud ehitusinsener.
Töö ja looming.
Põhitööd teeb insenerina projekteerimisbüroos EstKONSULT, põhilisteks valdkondadeks sildade ja rajatiste projekteerimine ning projektijuhtimine. On paljude Eesti sildade, viaduktide ja tunnelite kaasprojekteerija.
Fotograafina tegutseb ettevõttes Eeter, kus on juhatuse liige ja fotograaf. On olnud Eesti Ettevõtluskõrgkoolis Mainor graafilise disaini osakonna fotograafia õppejõud, korraldanud avatud ülikooli raames fotokoolitusi Tartu Ülikooli Türi Kolledžis.
Fotograafia.
Fotograafina on ta pildistanud Tallinna ja Eestit tutvustavate raamatute ja brošüüride kaanefotosid. Tema tehtud fotod on ilmunud ajakirja Diivan disainirubriigis, ajalehes Äripäev ja mujal.
Karl Kaljas

Karl Kaljas (enne eestistamist 1935 Hetzkel Kljas, ka Hetzkel Kljäs; 18. veebruar 1902 Tomaszów Lubelski – 1941 Porhov) oli Eesti arst.
Ta sündis Poolas Ljublini kubermangus Tomaszów Lubelskis (praeguse haldusjaotuse järgi Lublini vojevoodkonnas) hambaarst Movscha Kljäsi pojana. Ta lõpetas 1920. aastal Tartu Vene Eraühisgümnaasiumi. Seejärel astus ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, kust ta 1921. aastal läks üle põllumajandusteaduskonda ja sealt 1922. aastal omakorda (koos vend Michael Kljasiga) arstiteaduskonda, mille nad lõpetasid koos 1927. aastal arsti astmes.
1928. aastal registreeriti dr. Hetzkel Kljas arstina ja talle anti praktiseerimisluba Tartus, kuid kuni 1929. aastani jõudis ta elada Tartus, Tallinnas, Viljandis ja Türil ning töötada Peipsiääre vallas, Kasepää, Meeksi ja Kavastu vallas.
1941. aastal astus ta vabatahtlikult Punaarmeesse, langes sakslastele vangi Porhovi all, hukati.
Lelle staadion

Lelle staadion on jalgpallistaadion Lelles, klubi FC Lelle kodustaadion.
Staadion on muruväljak suurusega 100×64 meetrit.
Istekohti on 50, seisukohti 100 pealtvaatajale.
Guglielmo Gasparrini

Guglielmo Gasparrini (3. jaanuar 1804 Castelgrande – 28. juuni 1866 Napoli) oli itaalia botaanik.
Ta õpetas Napoli ülikoolis botaanikat ning oli Napoli botaanikaaia direktor.
1857–1861 oli Gasparrini Pavia ülikoolis botaanikaprofessor ning rektor.
Tema kirjeldatud taksonite juurde märgitakse autorilühendina Gasp..
Eesti Filmi Instituut

Eesti Filmi Instituut (lühend EFI, inglise keeles "Estonian Film Institute"; 2013. aastani Eesti Filmi Sihtasutus) on 1997. aastal Kultuuriministeeriumi asutatud sihtasutus.
Eesti Filmi Instituut on Eestis suurim filmitootmise rahastaja. Näiteks 2010. aastal eraldati EFSile riigieelarvest 3,43 mln eurot.
Põhikirja järgi on Eesti Filmi Instituudi eesmärk "Eesti rahvusliku filmikultuuri säilitamine ja arendamine".
Ain Laats

Ain Laats (sündinud 1935 Tapal) on Eestist pärit insener, kes on osalenud Apollo kosmoseprogrammis rakettide juhtimissüsteemide väljatöötamises.
Ta sündis Tapal, kuid 9-aastaselt põgenes sõja eest Saksamaale ning 15-aastaselt asus elama USA-sse. 
1958. aastal lõpetas ta New Yorgi linnakolledži insenerierialal ning pärast põgusat töötamist General Electricus asus ta 1960. aastatel töötama Bostonis Massachusettsi Tehnikainstituudi juures asunud Charles Stark Draperi Instrumentatsiooni laboris, kus tegeldi Apollo kosmoseprogrammi rakettide juhtimissüsteemide loomisega. Laats oli tegev ka "Houston we have a problem" Apollo-13 intsidendi lahendamisel ning osales kosmoselaeva Maale tagasitoomises. 
Kui Draperi labor MIT-st eraldus ja sai iseseisvaks uurimisasutuseks, hakkas Laats tegelema tuumarakettide juhtimissüsteemidega.
Eesti Filmiamatööride Liit

Eesti Filmiamatööride Liit (lühend EFL) on aastal 1991 asutatud liit. EFL on aastatel 1975–1991 tegutsenud Ametiühingute Nõukogu Filmiamatööride klubi-laboratooriumi õigusjärglane.
Aastast 1991 on EFL UNESCO juures tegutseva Rahvusvahelise Mitteprofessionaalsete Kinematografistide Liidu (UNICA) liige.
EFL korraldab Eestis igal aastal Eesti amatöörfilmide festivali.
Pierre Alechinsky

Pierre Alechinsky (sündinud 19. oktoobril 1927 Brüsselis) on Belgia kunstnik. 
Ta on viljelenud muu hulgas tašismi, abstraktset ekspressionismi ja lüürilist abstraktsionismi. 
Alechinsky astus 1944. aastal Brüsseli kunstikooli La Cambre. Ta õppis illustreerimist, trükikunsti ja fotograafiat. Aastal 1945 avastas ta enda jaoks Henri Michaux' ja Jean Dubuffet' teosed ning sõbrunes kunstikriitik Jacques Putmaniga. 1949. aastal moodustas Pierre koos Christian Dotremonti, Karel Appeli, Constanti, Jan Nieuwenhuysi ja Asger Jorniga kunstiühingu Cobra. Ta esitles oma töid Cobra näitustel. Hiljem õppis ta gravüüri Stanley William Hayteri ateljees Atelier 17. 
Alates 1951. aastast on ta elanud ja töötanud Pariisis. 1954. aastal toimus tema esimene isikunäitus Pariisis. Samal ajal hakkas ta huvi tundma idamaise kalligraafia vastu. 1950. aastate alguses sai Pierre Alechinskyst Jaapani ajakirja Bokubi (mis tähendab armastust tindi vastu) korrespondent Pariisis. Aastal 1955 sõitis ta Henri Storcki ja Luc de Heuschi innustusel koos abikaasaga Jaapanisse. Ta esitles oma töid Kurashiki Ōhara kunstimuuseumis ning tegi filmi Jaapani kalligraafiast. Christian Dotremont kirjutas filmile kommentaari. Filmi muusika autor oli André Souris.
1960. aastatel sai ta rahvusvaheliselt tuntuks. Tema teoseid eksponeeriti ühisnäitustel Londonis, Bernis, Veneetsia biennaalil, Pittsburghis, New Yorgis, Amsterdamis ja Silkeborgis. 
Ta tegi koostööd Walasse Tingi, Christian Dotremonti ja André Bretoniga.
Tema rahvusvaheline karjäär jätkus 1970. aastatel. Aastal 1983 sai temast maaliprofessor Pariisi kunstikoolis École nationale supérieure des Beaux-Arts. Aastal 1994 nimetati ta Brüsseli Vaba Ülikooli audoktoriks. Aastal 1995 kasutati tema kujundust Belgia postmarkidel. 
Pierre Alechinsky teostega saab tutvuda Belgia Kuninglikus Kaunite Kunstide Muuseumis, Suurbritannias Tate Gallerys, Saksamaal Kölnis Museum Ludwigis, New Yorgi Moodsa Kunsti Muuseumis ja Walkeri kunstikeskuses Minneapolises.
Cantali departemangu haldusüksuste loend

Cantali departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood.
Kantonid.
Departemangus on kokku 15 kantonit. Kõikide kantonite halduskeskus kattub kantoni nimega. Vallad Aurillac (kogupindalaga 26,76 km²) ja Saint-Flour (kogupindalaga 27,14 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. 
Aurillac.
Arpajon-sur-Cère'i kanton
Aurillaci 1. kanton
Aurillaci 2. kanton
Aurillaci 3. kanton
Aurillaci 4. kanton
Jussaci kanton
Laroquebrou kanton 
Maurs'i kanton
Montsalvy kanton
Saint-Cernini kanton
Saint-Mamet-la-Salvetat' kanton
Vic-sur-Cère'i kanton
Mauriac.
Champs-sur-Tarentaine-Marchali kanton 
Mauriaci kanton
Pleaux' kanton 
Riom-ès-Montagnes'i kanton 
Saignes'i kanton 
Salers'i kanton 
Saint-Flour.
Allanche'i kanton 
Chaudes-Aigues'i kanton
Condat' kanton
Massiaci kanton 
Murat' kanton
Pierrefort'i kanton 
Ruynes-en-Margeride'i kanton
Saint-Flour-Lõuna kanton 
Saint-Flour-Põhja kanton
Anterrieux

Anterrieux [ante'rjöö] on asula ja vald Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Cantali departemangus.
Vilde Teater

MTÜ Vilde Teater on mittetulundusühingu vormis tegutsev Tartu harrastusteater.
Vilde Teater loeb end Eduard Vilde nimelise Tartu Rahvateatri järeltulijaks ning arvestab enda ajalugu rahvateatri loomisest 1949. aastal. 
MTÜ asutati 2005. aasta septembris. Trupp tegutses siiski juba varem, näiteks 2004. aastal valmis Raivo Adlase käe all Oskar Lutsu "Tagahoovi" lavastus, mida etendati ühes Karlova linnaosa tagahoovis.
2013. aasta alguses oli teatri kunstiline juht Raivo Adlas, kelle põhitöö oli siis Vanemuises. Lavastajad on olnud ka Jaan Tooming, Jüri Kaldmaa, Meelis Hansing, Liisi Tegelmann, Lennart Peep, Tess Pauskar, Janno Puusepp, Ain Saviauk, Jaan Willem Sibul ja Aire Pajur.
Teatri kodusaal asub aadressil Pepleri 27, esinetud on ka Tartu vaksalihoones, Oskar Lutsu majamuuseumi õuel, Tähe 37 õuel jm. Varem on trupp tegutsenud Tartu pensionäride ühenduse Kodukotus allüürnikuna endises psühhiaatriahaiglas Staadioni 48.
Endel Padrik

Endel Padrik (2. aprill 1922 Pärnu – 4. juuni 2006) oli eesti näitleja ja raadiodiktor.
Ta lõpetas aastal 1941 Pärnu kaubanduskooli ja aastal 1950 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi. Ta osales teises maailmasõjas Punaarmee koosseisus.
Ta töötas aastatel 1950–1960 Draamateatris ja aastatel 1960–1979 diktorina Eesti Raadios. Oli taasiseseisvunud Eesti erakondade ERSP ja Isamaaliit liige.
Isiklikku.
Ta oli aastast 1950 abielus laulja Paula Padrikuga, nende tütar on ajakirjanik ja poliitik Jaana Padrik.
Nissan-lez-Enserune

Nissan-lez-Enserune (oksitaani "Nissa d'Ausseruna, Niça d'Enseruna") on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus. 
Nissan-lez-Enserune'i sõpruslinn on Ampthill Suurbritannias.
Vaindlo (aurik)

Vaindlo (endised nimed Halland ja Westkusten) oli Balti sõjalaevastikus transpordilaevana kasutatud aurik.
Ehitatud Göteborgis 1897. Laeva pikkus oli 54,25 meetrit.
Vaindlo sai pommitabamuse Soome lahe idaosas 1941. aasta augustis ning läks põhja Suursaare lähistel. Hukkunute arv pole teada.
Hernestel põlvitamine

Hernestel põlvitamisega karistati vanasti koolides õpilasi.
Kuivatatud herned pandi klassi ette ja karistatav õpilane pidi siis nende peal põlvitama. Karistus oli Eestis kasutusel tsaariajal (näiteks karistati nii venestamise ajal neid, kes koolis eesti keelt rääkisid), hiljem Eesti Vabariigi ajal tuli seda harva ette. Kõige kauem oli see karistusviis kasutuses mõnedes Eesti saksa koolides.
Tsaariajal karistati koolides õpilasi ka kepi(vitsa)hoopidega.
Eesti Kultuurfilm

Eesti Kultuurfilm (ka "Eesti Kultuurifilm") oli aastatel 1931–1941 Tallinnas töötanud filmistuudio.
Aastast 1936 oli stuudio riiklik. Aastal 1940 stuudio riigistati ja selle nimeks sai "Kinokroonika Eesti Stuudio". Aastal 1941 nimetati stuudio ümber "Kroonika-dokumentaalfilmide Tallinna Kinostuudioks", millest hiljem kujunes filmistuudio Tallinnfilm. Samanimelise moodustise asutasid 1989.a sügisel ka Eesti Kergetööstus- ja Kaubanduskontsern "Estar", Eesti Kultuurifond ja Peeter Eelsaare.
Eesti Reklaamfilm

Eesti Reklaamfilm (lühend ERF) oli aastatel 1967–1998 tegutsenud asutus.
Eesti Reklaamfilm asutati 1967. aastal reklaamibüroona ja see allus Eesti NSV Riiklikule Kinokomiteele. Eesti Reklaamfilmi rajas Peedu Ojamaa. Aastal 1986 muudeti Eesti Reklaamfilm õiguslikult vormilt loominguliseks tootmiskoondiseks. Aastal 1990 eraldus Eesti Reklaamfilmist BDF Reklaamiklubi. 1998. aastal lõpetasid nii Eesti Reklaamfilm kui ka BDF Reklaamiklubi tegevuse.
Eesti Reklaamfilmi tegevus seisnes Eesti Raadiole, Eesti Televisioonile ja kaubandusettevõtetele eriti telereklaami tegemises. Tuntuim Eesti Reklaamfilmi toodetud telesaade oli ETV-s 1973. aastast "Reklaamiklubi", mis oli eetris 2. juunini 1991. Seda juhtis aastatel 1973–1990 Mati Eliste. Hiljem juhtisid seda veel lühemat aega Mart Aare, Neeme Brus, Tarmu Tammerk, Peeter Raidla ja Rein Karemäe. .
Eesti Telefilm

Eesti Telefilm (lühend ETF) on Eesti Televisiooni struktuuriüksus, mis on asutatud 1956. aastal.
Eesti Telefilm alustas tegevust Eesti Televisiooni filmitootmise rühmana, 1965. aastal sai ta iseseisvaks ETV struktuuriüksuseks.
Üksuse tegevus pandi 2000. aastate alguses pausile, kuid taaselustati 2023. aastal eesti-ukraina ühisfilmiga Jurõk.
Pärnu filmifestival

Pärnu filmifestival ehk Pärnu rahvusvaheline dokumentaal- ja teadusfilmide festival (varem ka "Pärnu rahvusvaheline dokumentaal- ja antropoloogiafilmide festival") on alates 1987. aastast igal aastal toimuv filmifestival.
Festivali idee käis välja Lennart Meri ja see on Baltimaade vanim filmifestival. Pärnu Rahvusvahelise Visuaalse Antropoloogia Ühingu ja filmilavastaja Mark Soosaare eestvedamisel korraldatava festivali üheks peateemaks on algusest peale olnud põlisrahvaste ja nende kultuuride ellujäämine. Kuid kavast leiab ka tänapäeva ühiskonda peegeldavaid sotsiaalseid käsitlusi, portreefilme huvitavatest inimestest ning inimsuhetest, samuti kunsti- ja muusikateemalisi filme. 
XXVI Pärnu rahvusvahelise dokumentaal- ja teadusfilmide festivaliga 2012. aastal tähistati Eesti filmi 100. aastapäeva.
Eesti Talu

Eesti Talu oli aastatel 1937–1940 Tallinnas ilmunud põllumajandusajakiri. 
Aastani 1940 andis ajakirja välja Põllutöökoda. Aastal 1940 aga Põllutööministeerium ja Eesti NSV Põllutöö Rahvakomissariaat.
Ajakirja vastutav toimetaja oli Voldemar Ojamaa.
Eesti Hobusekasvatajate Selts

Eesti Hobusekasvatajate Selts (lühend: EHS) on aastal 1992 asutatud mittetulundusühing, kuhu kuulub hobusekasvatajaid ja hobusehuvilisi. EHS peab ennast aastal 1920 asutatud kolme seltsi (eesti, tori ja ardenni tõugu hobuste tõuseltside) ja aastal 1964 asutatud "Eesti NSV Hobusetõugude Tõuaretuse Nõukogu" õigusliku järjepidevuse jätkajaks.
Põhikirja järgi on EHSi eesmärkide seas:
Níkos Anastasiádis

Níkos Anastasiádis (kreeka keeles Νίκος Αναστασιάδης; sündinud 27. septembril 1946) on Küprose jurist ja poliitik. Ta oli 28. veebruarist 2013 28. veebruarini 2023 Küprose president.
Ta on konservatiivse partei Dimokratikós Sinagermós (DISY) esimees.
4. veebruaril 2018 valiti ta presidendivalimiste teises voorus 56% häältega teiseks ametiajaks tagasi. Valimisaktiivsus oli 74%.
Nyabarongo jõgi

Nyabarongo ehk Nyawarungu on jõgi Rwanda keskosas Niiluse ülemjooksul. 
Nyabarongo saab alguse Nyungwe metsas ja voolab kagu suunas. Jõe ühinemisel Ruvuvu jõega moodustub Kagera jõgi.
Lahustamine

Lahustamine või lahustumine (inglise "dissolution") on protsess, milles tahke, vedel või gaasiline aine (soluut) seguneb lahustiga (solvendiga) andes reeglina homogeense süsteemi (lahuse). Aine lahustumisel ei esine keemilist reaktsiooni lahustiga, küll on vesilahuse korral oluline roll vesiniksidemete moodustumisel.
Lahustamisel on põhitõde, et sarnane lahustub sarnases.
Polaarsed ühendid lahustuvad üldiselt paremini polaarsetes lahustites (vesi, dimetüülsulfoksiid, N,N-dimetüülformamiid, madalamad alkoholid) ja vähepolaarsed ühendid lahustuvad paremini mittepolaarsetes lahustites (eetrid, süsivesinikud). Anorgaaniliste soolade lahustamiseks on orgaanilistest lahustitest (solventidest) kõige sobivamad dimetüülsulfoksiid ja dimetüülformamiid. Kui lahustit on vaja hiljem lihtdestillatsioonil eraldada, on oluline ka lahusti lenduvus.
Paljusid anorgaanilisi aineid (metalle, mineraale) saab viia lahusesse kasutades hapete või aluste vesilahuseid, kuid siin on tegemist keemilise lahustamisega kusjuures toimub keemiline reaktsioon.
Tahkete ainete lahustamine.
Tahke aine lahustamisel selle aine kristalne struktuur lõhutakse ioonideks, aatomiteks või molekulideks. Keemias on tahke aine lahustamist vedelikus vaja kahel juhul: 1) reagendi lahuse valmistamiseks ja 2) aine puhastamiseks ümberkristallimise abil.
Enamiku tahkete ainete lahustuvus suureneb oluliselt temperatuuri tõustes (välja arvatud NaCl, mõned sulfaadid ja karbonaadid), samuti suureneb lahustumise kiirus. Seega on kasulikum lahustada tahke aine kuumalt ja lahus hiljem jahutada. Seejuures tuleb hoiduda üleküllastumisest. Lahustumine toimub kiiremini, kui tahke aine on peenestatud ja lahust mehaaniliselt segatakse. Kõige aeglasemalt lahustuvad vaigutaolised ained. Puhaste lahustite asemel võib kasutada ka lahustite segusid. Kui aine lahustub ühes lahustis hästi, teises halvasti, siis nende lahustite segus saame aine mõõduka lahustumise.
Metallide sulamid, mis enamasti on tahked lahused, saadakse sulametallide kokkusegamisel. 
Vedelike lahustamine.
Põhimõtted on siin samad kui tahkete ainete puhul. Segamine või loksutamine kiirendab lahustumist. Enamik orgaanilisi vedelikke lahustub üksteises hästi või seguneb igas vahekorras. Orgaanilisi vedelikke iseloomustab selle hüdrofiilsus (lahustuvad vees kergesti, moodustavad vesiniksidemeid) või hüdrofoobsus (vees praktiliselt lahustumatud ained nagu õlid).
Gaaside lahustamine.
Gaasi lahustamist vedelikus kasutatakse kas gaasi lahuse saamiseks või gaasilise reagendi viimiseks reaktsioonisegusse. Väga oluline on gaasi suur kokkupuutepind vedelikuga ja segamine. Mõnel juhul on gaasi lahustuvus vedelikus nii suur (HCl, NH3), et piisab gaasi juhtimisest vedeliku pinna kohale. 
Gaasi lahustuvus vedelikus jääval temperatuuril (Henry seadus) on võrdeline gaasi rõhuga või gaaside segu korral komponendi osarõhuga. Kõrgemal temperatuuril gaaside lahustuvus väheneb. Seetõttu on külmades ookeaniosades rohkem vees lahustunud õhuhapnikku ja sellest tulenevalt rohkem elusorganisme.
Eesti Meditsiiniraamatukogu

Eesti Meditsiiniraamatukogu oli aastatel 1944–2007 töötanud meditsiinikirjandust hallanud raamatukogu. Aastal 2007 läks raamatukogu Tallinna Ülikooli Akadeemilise Raamatukogu koosseisu.
Raamatukogu direktor oli pikka aega (1964–2006) Milvi Tedremaa.
Aastal 2002 oli raamatukogu fondis 216 000 teavikut.
Pakkimine

Pakkimine ehk pake on millegi ümbritsemine pakkimismaterjaliga selle kaitsmiseks, varjamiseks, säilitamiseks, transportimiseks.
Pakkematerjalidena kasutatakse paberit, kilet, riiet vms, kinnitamiseks paela, nööri, kleeplinti, klambreid. Pakkida võidakse papist, puust, plastist karpi või kasti, paberist, riidest, nahast kotti, kohvrisse jne.
Toodete pakkimist pakenditesse tootmises ja kaubanduses nimetatakse pakendamiseks.
Kingituste pakkimiseks kasutatakse enamasti värvilisi kingitusepabereid ja paelu või kinkekotte/-karpe.
Eesti Geenikeskus

Eesti Geenikeskus on aastal 1999 Tartus asutatud sihtasutus, mis edendab Eesti geeni- ja biotehnoloogiat. 
Geenikeskuse asutasid 1999. aastal Tartus 34 eraisikut.
Geenikeskus toetab ka geenitehnoloogia valdkonna üliõpilasi ja teadureid. 2001. aastal loodi selleks Artur Linnu Geenitehnoloogia Stipendiumifond.
Revalia

Revalia oli vanade eestlaste muinasmaakond.
Revalia nime on kandnud mitu seltsi, asutust:
Tamada

Tamada (hääldus [tamadaa]; gruusia keeles თამადა, vene keeles "тамада") on peojuht Gruusias, kelle ülesandeks on toostide ütlemine, ning Venemaal ka pulmavanem.
Tallinna Heleni Kool

Tallinna Heleni Kool (aastani 2005 "Tallinna Kurtide Kool") on aastast 1994 Tallinnas tegutsev erikool ja kiusamisvaba kool, kus õpivad meelepuudega lapsed. 
Kool asutati 1994. aastal kurtide laste vanemate eestvedamisel. 
Koolis õpivad kuulmis-, nägemis-, liitpuudega ja pimekurdid lapsed. Koolis antakse haridust lasteaiatasemest gümnaasiumini.
Kool on nimetatud pimekurdi ameerika kirjaniku Helen Keller (1880–1968) järgi.
Vanessa Williams

Vanessa Williams on mitme tuntud inimese nimi: