Manšuk Mametova

 
Manšuk Mametova (kasahhi keeles Мәншүк Жиенғалиқызы Мәметова "Mänšük Žiengalikõzõ Mämetova"; vene keeles Маншук Жиенгалиевна Маметов; 23. oktoober 1922 – 15. oktoober 1943) oli Teise maailmasõja ajal Kalinini rindel 3. löögiarmee 21. kaardiväe laskurdiviisi 100. laskurbrigaadi kuulipildur.
Temast sai esimene kasahhi naine, kellele on antud Nõukogude Liidu kangelase aunimetus (NSV Liidu Ülemnõukogu andis selle talle postuumselt 1. märtsil 1944).
Haridus ja noorpõlv.
Praeguse Kasahstani Uurali piirkonnas kingsepa perre sündinud Mametova veetis lapsepõlve Almatõs tädi Amina Mametova hoole all. Tema vanemad olid andnud ta tädile ja onule, kellel polnud lapsi. Suure puhastuse ajal tema lapsendaja onu arreteeriti. Enne vahistamist julgustas ta Mametovat arstiteadust õppima. Pärast keskkooli lõpetamist õppis ta õendust, samal ajal töötades Kasahstani NSV Rahvakomissaride Nõukogus aseesimehe sekretärina. Hiljem astus ta end täiendama Almatõ meditsiiniinstituuti. Pärast Saksamaa sissetungi Nõukogude Liitu püüdis ta liituda Punaarmeega ning pärast tagasilükkamist jätkas meditsiinikoolitust ja õppis relva kasutama.
Sõjaväeline karjäär.
Mametova taotles järjekindlalt sõjaväkke astumist vaatamata sellele, et teda mitmeid kordi tagasi lükati. Lõpuks võeti Mametova Punaarmeesse vastu 1942. aasta septembris. Esmalt töötas ta armee peakontori ametnikuna, enne kui ta saadeti välihaiglasse meditsiiniõena, vaatamata tema palvele määrata end laskurüksusesse. Õena töötades jätkas ta Maximi kuulipilduja kasutamise koolitust. Pärast seda, kui tema ülem pani ta laskeoskused proovile, ülendas ta Mametova vanemseersandi auastmele, mis võimaldas teda üle viia 100. laskurbrigaadi, mida sageli nimetatakse 100. Kasahstani laskurbrigaadiks, kuna 86% selle sõduritest olid kasahhid. Sõja ajal armus ta teise kuulipildurisse Nurken Khusainovisse, kuid rääkis oma tunnetest vaid sõbrale. Mametova ja Khusainov surid 15. oktoobril 1943 Nevelis. Kogu sõja jooksul ei lahkunud ta kunagi oma relvast ja pälvis teiste oma diviisi sõdurite lugupidamise pärast tuleristseid, mille käigus meelitas ta vaenlase sõdureid lähenema, enne kui avas nende pihta oma kuulipildujast tule.
Vastupanu viimse hingetõmbeni.
Pärast seda, kui Nõukogude väed Neveli tagasi vallutasid, algas Saksa vasturünnakute jada. 15. oktoobril 1943 ei taganenud Mametova koos ülejäänud üksusega strateegiliselt mäelt; kui Saksa sõdurite lained hakkasid lähenema. Saksa sõdurid püüdsid likvideerida kolm kuulipildujaposti, mille vahel Mametova mürskude ja miinipildujate vahel roomas. Ta sai löögi pähe ja kaotas teadvuse. Mõne hetke pärast tuli ta teadvusele ja jätkas tulistamist. Teine tema rügemendi sõdur Ahmetžanov palus tal korduvalt koos nendega taganeda, kuid naine keeldus ja jätkas tulistamist, öeldes, et kui ta tulistamise lõpetab, liiguvad sakslased ainult rohkem ja nad kõik tapetakse. Tulistamis- ja miinipildujarünnakud tapsid tema ülejäänud kuulipilduritest meeskonnaliikmed, kes talle korraks appi tulid, nii et ta pani oma relva teise asendisse ja jätkas Wehrmacht Heeri vägede laineid üksi tulistamist, põhjustades vaenlastele suuri kaotusi. Lõpuks sai Mametova vaenlase tulerahe tõttu surmavalt haavata, kuid jätkas võitlust, kuni suri saadud haavadesse. Ta tappis oma viimases lahingus üle 70 vaenlase võitleja. Tema säilmed avastasid Nõukogude väed, kui neil õnnestus Saksa väed välja lüüa. Ta maeti Neveli, kuhu paigaldati tema vaprusele pühendatud monument.
Mälestuse jäädvustamine.
Mametova sai postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse tänu sellele, et lahingus ellu jäänud Nõukogude Liidu võitlejad rääkisid tema vaprast kangelasteost. Tema ja snaiper Alija Moldagulova olid ainsad Kasahstani naised, kes said Nõukogude Liidu kangelase aunimetuse. Oralis ehitati Mametova kuju, kuid see renoveeriti 2015. aastal, et kaasata Alija Moldagulova ja piloot Hijuaz Dospanova; monument nimetati ümber "Kasahstani rahva kuulsusrikkad tütred". Mametovast sai Nõukogude Liidu üks auväärsemaid naiskangelasi, temale pühendati luuletusi, muuseum ja laule, mis kujutasid teda kui taganemast keelduvat sõdurit. 1969. aastal kujutas Nõukogude film "Manšuki laul" tema elu sõjas, kus kangelase rollis oli näitleja Natalja Arinbasarova. Tema järgi said nime paljud tänavad ja koolid Almatõs, Nevelis, Oralis ja teistes linnades, sealhulgas Manšuk Mametova humanitaarkolledž. Mametova portree oli kujutatud mitmel Kasahstani postmargil ja Nõukogude Liidu postikaardil.