tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Muhumaa (laev)

Muhumaa on endine Saaremaa Laevakompanii parvlaev, mis sõitis Väinameres Rohuküla-Heltermaa ja Virtsu-Kuivastu liinidel. 2015. aasta augustist sõidab laev Saksamaal Elbe jõe suudmes Cuxhaveni–Brunsbütteli liinil. Laeval on 2 autotekki.
Eesti lipp heisati laeval 8. märtsil 2010. Muhumaa saabus esmakordselt Rohuküla sadamasse 12. märtsil, et hakata sõitma Rohuküla ja Heltermaa vahel. Muhumaa väljus avareisile Rohukülast Heltermaale 15. märtsil 2010 kell 18.30.
1. detsembril 2013 Lääne-Eestit tabanud tormis sai laev Kuivastu sadamas kannatada.
Alates 19. augustist 2015 sõidab Muhumaa Elb-Linki liinil Cuxhaven–Brunsbüttel.
Alates 2019. aastast kannab nime Qajaq W ja sõidab Kanada lipu all.
Rio Grande do Suli osariik

Rio Grande do Sul on 1. järgu haldusüksus (osariik) Brasiilias Lõunapiirkonnas, riigi lõunapoolseim osariik. Ta piirneb lõunas Uruguayga ja läänes Argentinaga.
Rio Grande do Sulist on pärit Brasiilia president Getúlio Vargas.
Osariik jaguneb 496 omavalitsuseks.
Suuremad linnad on Porto Alegre, Caxias do Sul, Pelotas, Canoas, Santa Maria, São Leopoldo, Novo Hamburgo, Rio Grande, Passo Fundo, Osório, Santa Cruz do Sul, Erechim, Gravataí, Bento Gonçalves, Nova Prata ja Uruguaiana.
Koos Santa Catarinaga on Rio Grande do Sulis europiidide (branco) osakaal Brasiilia suurim - ligi viis kuuendikku osariigi elanikest. Lisaks on osariigis kõige väiksem segavereliste (pardo) osakaal - vaid 10,6 protsenti. 5,5% on negriidid (preto), asiaate (amarelo) ja põliselanikke (indígeno) on kumbagi 0,3%. Rio Grande do Suli osariigist pärit inimesi nimetadakse "gautšodeks."
Geeniuuringute põhjal on osariigi elanike autosoomid keskmiselt 80%-94% euroopa, 4%-11% põlisameeriklase ning 2%-11% aafrika päritolu, olles sellega koos Buenos Airese, Rosario, Montevideo ning Santa Catarina osariigiga Ladina-Ameerika kõrgeimad.
Tõnumaa raba

Tõnumaa raba on kõrgsoomassiiv Rapla maakonnas Märjamaa vallas. 
Pindala on 7 km², millest suurem osa on kuivendatud rabamännik. 2,6 km² on turbaväli, kus toimub freesturba tootmine. Väikesel alal leidub ka madalate mändidega puhmaraba. Raba servades on järsu nõlvana kuni kahe meetri kõrgune rabarinnak. Rabast põhja poole jäävatel aladel toimub intensiivne endiste niitude soostumine kobraste tegevuse tulemusena.
Turbaväli.
Tõnumaa raba on olnud ajalooliselt piirkonnas oluline turbavõtuala, seda tõendavad rohked taastunud turbavõtuaugud raba servades.
Turbavälja kaevandusloa hoidja on ERA Valduse AS, kes korraldab ka külastamisi. Ettevõte taotles 2014. aastal loa pikenduse järgmiseks 30 aastaks. Senised kolm ala (kokku 336 ha) liideti koos lisandustega üheks 387 ha suuruseks alaks (15% suurem kui enne).
Antwerpen

Antwerpen on sadamalinn Belgias Flandrias, Antwerpeni provintsi keskus. Asub Schelde jõe ääres.
Antwerpen on maailma tähtsamaid sadamalinnu ja teemandikaubanduse keskus.
Antwerpen on linn aastast 1291.
Peamised vaatamisväärsused on Euroopas ainulaadne 7-löövine katedraal, mis oma 123 meetri kõrguse torniga on Belgia suurim gooti stiilis ehitis; renessanss-stiilis raekoda (1565, C. Floris), kuningaloss (1755), Rubensi maja (1611) ja Antwerpeni Kuninglik Kaunite Kunstide Muuseum.
Linnas toimusid 1920. aasta suveolümpiamängud.
2011. aastal avati Antwerpenis linna ajaloost kõnelev muuseum, mis loodi meremuuseumi, etnograafiamuuseumi ja folkloorimuuseumi ühendamisel. Muuseumihoone ise on 60 meetrit kõrge ning ehitatud lainetavast klaasist ja punastest kiviplokkidest.
Martin Padar

Martin Padar (sündinud 11. aprillil 1979 Tallinnas) on eesti spordimassöör ja judomaadleja, raskekaalu Euroopa meister (2009).
Ta on lõpetanud 1997. aastal Tallinna 37. Keskkooli ja 2014. aastal M. I. Massaažikooli.
Padar hakkas spordiga tegelema kuueaastaselt Hiiu tenniseväljakutel Kaido Krooni ja Aivo Ojassalu suunamisel. Judotreeninguid alustas ta Andres Lutsari käe all, hiljem treenis Aavo Põhjala juhendamisel. 
Sportlasena.
Ta on võistelnud kahtedel olümpiamängudel ning saanud raskekaalus (üle 100 kg) 2008. aastal Pekingis ja 2012. aastal Londonis 17. koha. 2008. aasta suveolümpiamängude avatseremoonial oli ta Eesti lipukandja.
Maailmameistrivõistlusel saavutas ta raskekaalus 2009. aastal 5. ja 2007. aastal 9. koha ning absoluutkaalus 2005. aastal 7. ja 2010. aastal 9. koha. 
26. aprillil 2009 tuli ta Thbilisis judo raskekaalus Euroopa meistriks. Ta alistas finaalis Grim Vuijtersi (Holland).
Euroopa meistrivõistlustelt on ta saanud veel 2011. aastal pronksmedali, poolraskekaalus (kuni 100 kg) 2002. aastal hõbemedali ning absoluutkaalus 2005., 2006. ja 2007. aastal pronksmedali. 
Martin Padar on tulnud aastatel 1995–2013 12 korda Eesti meistriks (sh 3 korda absoluutkaalus). Ta on olnud ka kahekordne Saksamaa Bundesliga meeskondlik meister.
Tippsportlasena teenis ta aastatel 2005–2013 Tallinna üksik-sidepataljonis spordirühma instruktorina, auastmelt kapral. 
2007. aastal tuli ta sõjaväelaste maailmameistriks ja 2006. aastal võitis sõjaväelaste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2005., 2007. ja 2009. aastal tunnistati ta Eesti Kaitseväe parimaks meessportlaseks.
Elu pärast tippsporti.
Valmistudes tippspordist loobumiseks, õppis ta Eesti Olümpiakomitee stipendiaadina spordimassööriks, sai 2014. aastal kutsetunnistuse ja ongi peamiselt sel alal töötanud. Hiljem on ta end täiendanud osteopaatia ja trigeenika alal. 2025. aasta seisuga töötab ta Dr. Oolo Trigenicsi valuravi- ja kiropraktika kliinikus.
Tippspordist loobumise järel 2016. aastal vähenes endise raskekaallase füüsiline koormus, mis põhjustas kiire kaalutõusu, ja ta kaal jõudis mõne aastaga 177 kiloni. 2018. aastal hakkas ta süsteemselt tegelema kaalulangetusega ja tal õnnestus kaalust maha saada 59 kilo. Saavutatud füüsilise vormi hoidmiseks harrastab ta kepikõndi ja jõutreeninguid.
Judokana on ta võistlemas käinud hiljemgi, näiteks 2021. aasta Eesti judoklubide karikavõistlustel aitas ta karikavõidule spordiklubi Tartu Do. 
Isiklikku.
Tema lell on Ivari Padar.
Illaste raba

Illaste raba (ka "Elliste raba") on kõrgsoomassiiv Rapla maakonnas Märjamaa valla lõunaosas.
Pindala on 3,8 km². Valdavalt on tegemist lagerabaga, kus on ka suuri älveid. Raba põhjapoolse osa moodustab kuivendatud rabamännik. Raba servades on metsiste mängupaiku.
Suurem vee väljavool toimub Tamma oja kaudu Velise jõkke.
Illaste raba sattus meedia tähelepanu alla 2005. aastal, kui avalikustati plaan rajada rappa turbaväli, mille rajamist on ümberkaudsed inimesed vastustanud. Kohalikud elanikud nõuavad muuseas ka Illaste rabas kaitseala moodustamist.
Pallika (Märjamaa)

Pallika küla asub Märjamaa vallas Enge jõe lõunapoolsel kaldal. Küla idapiir kulgeb piki Tallinna–Pärnu magistraalteed. Küla läbib Jädivere–Naravere kohalik tee.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.
Küla asub suurel maa-alal asuval laugete nõlvadega aluspõhjalisel kõrgendikul (Pallika mäel; 25,7 meetrit üle merepinna), mille põhjaossa on Enge jõgi uuristanud kuni 4 meetri kõrguse paljanduvate siluri kivimitega astangu (tuntud Jädivere paljandina).
Ajalooliselt asus tänapäevase Pallika küla kohal kaks küla: Pallika ja Kivinuki. 1970. aastatel toimunud asulastiku reformimise käigus liideti Pallika, Kivinuki ja Jässi-Leibre Leibre külaks. 1996. aastal eraldati Leibrest Pallika küla, mille territooriumile jäid ka endise Kivinuki küla alad (tänapäevase Pallika idaosas).
Aruküla vapp

Aruküla vapp loodi Aruküla Muinsuskaitseseltsi eestvedamisel Aruküla 700. aastapäevaks. Selle tähistamiseks 21. ja 22. juulil 1991 toimunud "Aruküla päevadel" kasutati Ülo Udumäe loodud sümboolikat mitmel pool lipukestel ning plakatitel. 
Siis loodud vappi on hiljem kasutatud Aruküla järgnevate aastapäevade tähistamisel. Algselt oli vapi keskele joonistatud Harjumaa ajalooline vapp (Punasel kilbil hõbedane rist), 2006. aastal seoses Aruküla 715. aastapäevaga vahetati see aga Raasiku valla vapi vastu.
Mari Lill

Mari Lill (1969. aastast Mari Lill-Tamm; sündinud 21. detsembril 1945 Tallinnas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1964. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning 1968. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (III lennus). 
Mari Lill töötas aastail 1968–1977 Eesti Riiklikus Noorsooteatris ja 1977–2021 Eesti Draamateatris. 
Ta on mänginud teatris üle 60 rolli. Rahvale on ta meelde jäänud eelkõige kui väike nõid Eesti Televisiooni 1975. aasta lastelavastusest "Väike nõid".
Ta on Eesti Teatriliidu liige (1969) ja Näitlejate Liidu auliige. 
Isiklikku.
Ta oli abielus Tõnu Tammega, nende tütred on lastearst Katariina Tamm ja näitleja Elisabet Reinsalu. 
Mari Lille vend oli klaasikunstnik Ivo Lill, kelle tütar on ooperilaulja Juuli Lill.
Aarike

Aarike on kunagine baltisakslastele kuulunud talukoht Tartumaal Kambja vallas Virulase külas, looduslikult kauni Voika-Tatra ürgoru lõunanõlval. See on kunagine veskitalu, kus jahvatati nii tangu kui ka püüli ning kedrati ja kraasiti villa.
Tänapäeval asub osas ümberehitatud majadest Kambja vallale kuuluv SA Aarike Hooldekeskus 50 hoolealusele (2008). Hooldekeskus asutati 28. novembril 2004.
Varem tegutses samades ruumides 1948. aastal loodud Aarike Invaliididekodu (rahvasuus ka vanadekodu), hiljem Aarike Internaatkodu ja aastast 1991 sotsiaalministeeriumi otsealluvusega Aarike Hooldekodu.
Herbert Ligi

Herbert Ligi (25. oktoober 1928 Saaremaa – 12. november 1990) oli eesti ajaloolane ja Tartu Ülikooli õppejõud.
Herbert Ligi lõpetanud 1947. aastal kuldmedaliga Kuressaare keskkooli, astus 1948. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu õppima ja lõpetas cum laude Tartu Riiklikus Ülikooli ajaloolasena 1953. aastal. 1958. aastal kaitses H. Ligi kandidaadiväitekirja, milles käsitles Eesti talurahva olukorda ja klassivõitlust Liivi sõja algul (1558–1561). 1961. aastast sai H. Ligist vanemteadur Eesti NSV TA Ajaloo Instituudis.
Herbert Ligi oli silmapaistvamaid agraar- ja asustusajaloo uurijaid, kes kerkis koos Sulev Vahtre, Ea Janseni, Helmut Piirimäe, Enn Tarveli ja teiste uurijatega esile 1960. aastatel. 1968. aastast ajaloodoktor, doktoriväitekirja teema oli "Eesti talupoegade feodaalsed koormised (XIX sajandi alguseni)".
1970–1990 töötas ta Tartu Riiklikus Ülikoolis ning oli alates 1974 TRÜ ajalooteaduskonna üldajaloo kateedri juhataja. Herbert Ligi oli Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige. H. Ligi peamisteks uurimisvaldkondadeks olid Eesti 13.-19. sajandi agraar- ja asustusajalugu ning ajalooline demograafia. 
1980. aastate lõpus tegutses ta eesti ajalooteaduse deideologiseerimise nimel, taastas Õpetatud Eesti Seltsi (oli selle esimees 1988–1990) ning algatas Nõukogude massirepressioonide uurimise.
Isiklikku.
Herbert Ligi poeg oli arheoloog Priit Ligi ja on poliitik Jürgen Ligi. Herbert Ligi tütar on luuletaja Katre Ligi (luuletaja ja ühiskonnategelase Hando Runneli abikaasa). Ligi oli akadeemik Harri Moora väimees.
Tiina Koivisto

Tiina Koivisto on soome muusikateadlane. Filosoofiadoktor, Turu ülikooli musikoloogia osakonna vanemassistendi kohusetäitja, Sibeliuse Akadeemia kompositsiooni ja muusikateooria osakonna lektor.
Prangli loode tuletorn

Prangli loode tuletorn (ka "Prangli loode tulepaak") on tuletorn Harju maakonnas Viimsi vallas Prangli saare loodetipul Rouendi neemel.
Tuletorn ehitati 1960. aastal. Tuletorni geograafilised koordinaadid on .
Valge raudbetoontorni kõrgus jalamist on 13 meetrit ja tule kõrgus merepinnast on 16 meetrit.
Tuli vilgub pimedal ajal aasta läbi. Plinkimine toimub neli korda 0,5-sekundiliste vahedega, iga kord põleb tuli 0,5 sekundit järjest. Seejärel on 11,5 sekundit pime ja tsükkel algab uuesti.
Björn Heile

Björn Heile on saksa muusikateadlane. 
Ta on Glasgow' ülikooli muusikalektor. Enne seda oli ta kaheksa aastat Sussexi Ülikooli muusikalektor (analüüs, muusika ja draama).
Elulugu.
Heile õppis musikoloogiat ning inglise ja ameerika kirjandust Berliini Tehnikaülikoolis ("Technische Universität Berlin"), omandades seal 1996. aastal magistrikraadi ning seejärel kaitses filosoofiadoktori kraadi Southamptonis aastal 2001. Heile väitekirja teema on "Transcending Quotation: Cross-cultural Musical Representation in Mauricio Kagel's "Die Stücke der Windrose für Salonorchester"". 
Enne Sussexi Ülikooli lektoriks asumist aastal 2003 töötas ta aastatel 2001–2002 Southamptoni Ülikoolis ning 2002–2003 Sussexi Ülikoolis Leverhulme eriuuringute stipendiaadina ("Leverhulme Special Research Fellow").
Uurimistöö.
Heile uurimistöö keskmes on põhiliselt uus muusika, eriti Mauricio Kagel, kellest ta on kirjutanud raamatu "The Music of Mauricio Kagel" (Ashgate 2006). Oma töös püüab Heile jõuda hermeneutilise tulemuseni, ühendades struktuurianalüüsi kultuurilise konteksti tõlgendamisega ja andes muusikale tähenduse. Nii tehes ei lähtu Heile vaid muusika kõige uuematest uurimissuundadest, vaid ka muusikaga seotud valdkondadest nagu kirjandusteooria, keeleteadus, kultuuriuurimus ja filosoofia. Teemade hulgas, millega ta on ennast sidunud või millega ta kavatseb ennast tulevikus siduda, on skitside uurimine ja loov protsess, modernism ja postmodernism, kultuuridevaheline vastastikune toime ja esindatus, eksperimentaalne muusikateater, Bahtini dialoogika ja muusikaline iroonia, Argentina muusika, stilistiline pluralism ja identiteedi teostumine džässis (eriti Uri Caine) ning subjektiivsed muusikalised konstruktsioonid.
Johannes Hesse

Carl Otto Johannes Hesse (2. juuni 1847 Paide – 8. märts 1916 Saksamaa) oli saksa misjonär, kirjanik Hermann Hesse isa. 
Ta oli baltisakslane, kes sündis Eestis ja elas siin 11 aastat. 
Ta veetis neli aastat (1869–1873) misjonärina Indias, kuid tema kehv tervis sundis teda Saksamaale pöörduma, kus ta sai tööd Hermann Gunderti juures. Ta armus Gunderti tütresse Mariesse ning nad abiellusid.
Isiklikku.
Tema isa Carl Hermann Hesse töötas Paides ja Järvamaal maakonnaarstina. Tema onu Conrad Eduard Hesse oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja, vend Benjamin Hermann Karl Hesse oli aastatel 1880–1888 pastor Rõngus, 1889–1897 Tallinna Diakonisside Asutise rektor (olles ühtlasi 1891–1897 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja) ning 1897–1910 Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, oli Tallinna Linnamisjoni asutaja.
Enn Eesmaa

Enn Eesmaa (sündinud 7. juunil 1946 Tallinnas) on Eesti ajakirjanik ja poliitik, alates 2003. aastast Riigikogu liige; olnud ka Riigikogu esimene aseesimees (2016–2019) ja Eesti Keskerakonna aseesimees.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1964. aastal Tallinna 7. Keskkooli ja 1969. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi inglise keele ja kirjanduse alal. Laulmist on ta õppinud Eesti NSV Riikliku Filharmoonia estraadistuudios Heli Läätse juhendamisel (1965–1969).
Meediategevus.
Enn Eesmaa esines esimest korda teleekraanil Eesti Televisioonis 28. novembril 1968 saates "Kanal 13". 
Hilisem raadiotöö.
Pärast vahepealset paarikümneaastast poliitikale keskendumist on ta hakanud tegema peamiselt kultuuriajaloolisi raadiosaateid. 
Alates 2021. aasta lõpust tegi ta Vikerraadios autorisaatesarja "Olnud olevik". Sarja kolm esimest saadet käsitlesid Eesti ringhäälingu 95. aastapäeva puhul Eesti Raadio ajalugu, 2022. aastal eetrisse jõudnud saated aga maailma kultuuriloo tähtsündmusi ja -tegelasi.
Alates juulist 2023 teeb ta Kuku raadios iganädalast autorisaadet "ENNtsüklopeedia". 
Poliitiline tegevus.
Enn Eesmaa oli alates 2003. aastast Eesti Keskerakonna ja ka selle juhatuse liige. 5. jaanuaril 2024 astus ta Keskerakonnast välja.
Aastatel 2003–2007 oli ta X Riigikogu liige, sh aastatel 2003–2005 Riigikogu väliskomisjoni aseesimees ja seejärel 2005–2007 Riigikogu väliskomisjoni esimees. Aastatel 2007–2016 oli ta XI, XII ja XIII Riigikogu väliskomisjoni aseesimees ja aastatel 2016–2019 Riigikogu esimene aseesimees.
XIV Riigikogus oli ta aastatel 2019–2021 Riigikogu väliskomisjoni esimees ja alates 2021. aastast Riigikogu riigikaitsekomisjoni esimees. Ta oli ka Riigikogu Euroopa Liidu asjade komisjoni liige.
6. aprillil 2023 sai ta XV Riigikogu koosseisu liikmeks seoses Vladimir Sveti mandaadist loobumisega.
Riigikogu vanima liikmena on ta uue Riigikogu koosseisu ametiaja alguses Riigikogu liikme ametivande ette lugenud nii 2019. kui ka 2023. aastal.
Riigikogu liikmena on ta kuulunud ka rahvusooperi Estonia nõukokku (alates 2014. aastast) ja rahvusringhäälingu nõukokku (2015–2016).
Ta on mitu korda kandideerinud ja valituks osutunud ka kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel: 2005., 2009. ja 2013. aastal kandideeris ta Tallinna linnas ning 2017. aastal Saaremaal. Ta oli aastatel 2017–2021 Saaremaa vallavolikogu liige ja valiti Saaremaa vallavolikogusse ka 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel, kuid loobus kohast vanuse tõttu.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1977–2012 abielus pianisti ja muusikapedagoogi Aleksandra Juozapėnaitė-Eesmaaga, nende poeg on iduettevõtja Allan Eesmaa. Tema isa oli ooperilaulja Enno Eesmaa, õde on etnoloog ja poliitik Andra Veidemann, õemees on kirjandusteadlane Rein Veidemann.
Flyleaf

Flyleaf on "hard rock" bänd Texasest. Bänd viljeleb "hard rock"'i ja "alternative metal"'i segu, mis ühendab sügavamõttelisi laulusõnu.
Ansamblil on aastate jooksul on mitu nime: Sporos, Listen ja Passerby (nimi "Passerby" oli juba ühe teise bändi kasutuses). Lõpuks võeti nimeks Flyleaf, kuna see sobis bändi iseloomuga.
"Flyleaf on tühi leht raamatu alguses. See on palgeleht, leht, kuhu sa kirjutad pühendusi, kellele sa raamatu kingid, ning just sellised meie lood on – isiklikud sõnumid, mis vajavad mõne hetke selginemist, enne kui jutustus algab," seletab Mosley.
Ansambli ajalugu.
Flyleaf on pärit USA Texase osariigist väiksest Temple'i linnast, praegu aga on bändi ametlik kodu Temple'i naaberlinnas Beltonis.
Flyleafi asutajateks saab nimetada Lacey Mosleyt ja James Culpepperit. Hiljem lisandusid bändi kitarristid Jared Hartmann ja Sameel Bhattacharya. Basskitarrist Pat Seals liitus bändiga aastal 2002.
Flyleaf on mänginud koos nii kohali bändide kui ka üle maailma tuntud ansamblitega, näiteks: Riddlin Kids, Bowling for Soup, Fishbone, Breaking Benjamin, Saliva, Trust Company, Staind, 3 Doors Down, Evanescence jpt.
Aastal 2005 salvestas ansambel esimese täispika albumi "Flyleaf". 
12. aprillil, 2006, esines Flyleaf esimest korda live'is telekanalis Fuse TV Daily Download. Nad mängisid kahte lugu: "I'm So Sick", mis on olnud seal Top 5'es, ning "All Around Me".
Nende muusika on segu screamolikust ja emotsionaalsest vokaalist ning hardrockilikust instrumentaalist. Bändi eeskujuks on olnud sellised bändid nagu Rage Against The Machine, Incubus, Soundgarden, The Smashing Pumpkins ja Nirvana. Kontserditurneedel on nad käinud näiteks koos bändidega P.O.D., Seether ja Shinedown ning loodavad varsti teha oma tuuri.
Vanasüüria keel

Vanasüüria keel (ka süüria keel) on aramea keele keskmurdel põhinev kirjakeel. Ta kuulub semi keelte hulka. 
Keele kirjapanekuks on peamiselt kasutatud süüria kirja 3 vormi: estrangelot, jakobiitlikku (serto) ja nestoriaanlikku kirja.
Vanasüüria keel tekkis 2. sajandil, kui vanasüüria keelde tõlgiti Piibel ja Rooma impeeriumis kujunes süüria keel idaosa kristlaste usukultuse keeleks. Keel hääbus 10.–12. sajandi jooksul, kuid säilitas kohati kasutuse liturgiakeelena. Viiendast sajandist 17. sajandini loodi selles ulatuslik usuline ja ilmalik kirjavara. Tänapäeval on vanasüüria keel kasutusel süüria nestoriaanide ja jakobiitide kiriku kultusekeelena.
Kolossova

Kolossova (ka "Kolosova", "Golosovo", "Kolosovka", "Kolu", "Kaja", "Kalda") on küla Võru maakonnas Setomaa vallas.
Küla kuulub Tsätski nulka.
Kolossovas asus 6-klassiline algkool.
Küla idapiiril voolab Piusa jõgi. Külast läände jääb Mustoja maastikukaitseala. Küla läbib Matsuri–Sesniki tee.
Kolossovas asub Jumalamäe-nimeline koht. Sinna püstitati 2007. aastal viljakusjumal Peko kuju, mille autor on Renaldo Veeber.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Värska valda ja Põlva maakonda.
Troonipärimisjärjekord

Troonipärimisjärjekord määrab, mitmendana ja kelle surma või troonist loobumise järel saab sinna kantud inimene selle maa troonile. Koostatakse igas kuningriigis eraldi. Kambodžas troonipärimisjärjekorda põhimõtteliselt pole.
Kõige sagedasem troonipärimisjärjekorra koostamise alus on esmasünniõigus ehk primogenituur (lad. "ius primogenitura"). Selle pärimissüsteemi järgi pärib esmasündinu vanemate trooni.
Kasutusel on ka muid süsteeme:
Altküla (Lääne-Harju)

Altküla on küla Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. 
Aastatel 1992–2017 kuulus küla Padise valda.
Altküla (Põhja-Pärnumaa)

Altküla on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Altküla (Märjamaa)

Altküla on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Aasa

Aasa (kohakääne Aasale) on küla Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas.
Küla asub Pärnumaa põhjapiiri lähedal Tallinna–Pärnu maanteest pisut ida pool.
Küla piiresse jääb loodes endine Liisamõisa karjamõis, mida mainiti 1805 kujul "Lisettenhoff" ja 1839 kujul "Lisettenhof". See asus Pärnu-Jaagupi kihelkonnas ja kuulus Kaelase mõisale.
1920. aastatel moodustati mõisa maadele Kaelase asundus, mis 1939. aasta paiku nimetati Aasa külaks. Küla nimi tuleb ilmselt asukohast jõelooke kohal.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Anelema

Anelema on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Küla järgi on nime saanud Jaani lademe Anelema kihistu.
Arase

Arase on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Eametsa (Põhja-Pärnumaa)

Eametsa on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Eametsa

Eametsa nime kannavad kaks küla Pärnu maakonnas
Eametsa (Tori)

Eametsa on küla Pärnu maakonnas Tori vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Sauga valda, pärast 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi jääb küla Tori valla territooriumile.
2010. aasta juulis toimusid külas komöödiasarja "Kälimehed" filmivõtted.
Külas asub Pärnu lennujaam.
Tegemist on populaarse elamupiirkonnaga Pärnu linna külje all, mille rahvastik pidevalt kasvab. Piirkonnas on palju elamute ehitustöid ning 2023. aasta sügiseks valmib ka uus kergliiklustee, mis ühendab küla Sauga alevikuga. 
Kiiresti kasvava elaniku arvu tõttu tekkisid suveti piirkonnas probleemid piisava veevarustusega. 2023. aastal valmisid uued torustiku ehitustööd, mis sidusid küla veevarustuse Pärnu veega. 
2022. aastal toimusid külas passiivse elektroonilise side juurdepääsuvõrgu rajamistööd, mis tõid piirkonda kiire interneti võimaluse. 
Külas elab 872 elanikku.
Eense

Eense on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Küla läbivad Enge jõkke suubuv Naravere oja ja sellesse suubuv Halinga peakraav.
Eerma

Eerma on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Küla läbivad Elbu oja ja Angoja.
Ertsma

Ertsma on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Halinga

Halinga on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Halingal asub automuuseum.
Helenurme

Helenurme on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Kablima

Kablima on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Kaelase

Kaelase on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Kangru (Põhja-Pärnumaa)

Kangru on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Kangru (Kiili)

Kangru on alevik Harju maakonnas Kiili vallas. 
Endine Kangru küla sai aleviku staatuse 18. augustil 2008.
Kangru (Märjamaa)

Kangru on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Kodesmaa

Kodesmaa on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
1977. aastal liideti Kodesmaa külaga Kondi.
Kuninga (Põhja-Pärnumaa)

Kuninga on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Kuninga (Põhja-Sakala)

Kuninga on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõpu valda.
Suuremal osa küla läänepiirist voolab läbi Kõpu jõgi.
Lehtmetsa (Põhja-Pärnumaa)

Lehtmetsa on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Lehu

Lehu on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Loomse

Loomse on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Maima

Maima on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Lineaarne järjestus

Lineaarseks järjestuseks nimetatakse matemaatikas osalist järjestust, mille puhul iga elementide paar on võrreldav. Lineaarne järjestus on binaarne seos formula_1 antud hulgal formula_2 mille puhul on tõesed järgnevad väited formula_3, formula_4 ja formula_5 puhul hulgas formula_2:
Refleksiivsus (1) juba tuleneb ühendatusest (4), aga mitmed autorid nõuavad seda, et näidata seost osalise järjestusega. Hulka, millel on defineeritud lineaarne järjestus, nimetatakse lineaarselt järjestatud hulgaks ehk ahelaks.
Mõisaküla (Põhja-Pärnumaa)

Mõisaküla on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas. Külas tegutses Kivisaare Veski.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Mäeküla (Põhja-Pärnumaa)

Mäeküla on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Naartse

Naartse on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Pallika (Põhja-Pärnumaa)

Pallika on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Pereküla

Pereküla on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Pitsalu

Pitsalu on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Pööravere

Pööravere on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Pööravere mõisas sündis Alexander Theodor von Middendorff.
Nimi.
Ürikutes on küla nime kirjapilt olnud aegade jooksul erinev: 
Varasem ajalugu.
Pärast Saare-Lääne toomkapiitli reorganiseerimist 1253 aastal, kinnitas paavst Aleksander IV sellele 1260. aastal 60 adramaad maad "in loco qui nominatur Korbe". 1270. aasta paiku leidis aset nende alade jagamine kiriklikeks sissetulekukohtadeks. Mainitud alade alla kuulus ka praegune Pööravere piirkond.
Eelmainitud kinnitusdokumendi järgi on Pööravere läheduses asunud ka Korbe püha Andrease nimeline kabel, milline vähemalt 16. sajandi keskel juba kadunud oli. Hilisema Pööravere mõisa kohal olid 16. sajandi algul üksikud pered ning on väheusutav, et seal ka varem suuremat asustus oli. Seega on kaheldav, et hõreda asustusega piirkonna lähedusse ehitati katoliku kabel. Suurem asustus oli aga 1270. aastal Mõisakülas. Seega võis kabel suurema tõenäosusega asuda praeguse Mõisaküla mäel, kalme ehk kabeliasemel ning seega ka sealse katolikuaegse mõisa lähedal.
Ajalugu 17. sajandil.
Pööravere küla on seni teadaolevates ürikutes esmamainitud küll 1601. aastal, kuid oli juba kindlasti keskajal eksisteerinud vana küla, mida näitab ka 1601. aastal seal olemas olnud talude arv. Algul oli seal arvatavasti sumbküla nagu enamik tolle aja külasid, kuid mõisa rajamisega ajavahemikul 1624–1638 see lõhuti. 17. sajandi lõpul asusid sealsed üksikud järelejäänud talud mõisa ääremaadel üksiktaludena. Arvatavasti tõrjuti need ääremaadele mõisa põldude laiendamisega.
Küla kuuluvus piiskoplikul ajal pole teada, kuid oli arvatavasti läänistatud. Tori kihelkond, kuhu kuulus vahepeal ka Pööravere, kuulus ordule, kuid vaevalt, et Pööravere algul ordumaade hulka kuulus. Teada on, et aastatel 1601–1624 kuulus küla Tori mõisale. 1624. aastal oli halvasti haritud 13 adramaaga hõre Pööravere küla veel Tori mõisa all, aga kas 1625. või 1627. aastast kuulus küla juba gustaviaanse dotatsioonina Pärnu krahvkonda ning oli riigi omand.
1624. aasta kevadel koostatud Pärnu lossilääni revisjoniraamatu järgi oli küla maha jäetud ja talud asustamata. Krahvkond läänistati 2. oktoobril 1625 krahv Frantz Bernhard von Thurnile õigusega maid edasi läänistada ja pantida ning panditud maid tagasi lunastada. Pööravere küla maadele rajas viimase abikaasa mõisa. Mõisa rajamisel asustati sealne talupoeg Pörafere Clausz Lehtmetsa külla, et mõisa rajamiseks vaba maad saada.
Pööravere talud.
Pööravere küla juurde on kuulunud läbi aegade järgmisi talumajapidamisi: 
Korrapealseks (Cordepelne, Cordapele) peetakse talupojalikku ametit. Selle peakohustuseks peab F. Stackelberg piiskopimõisas adratalupoegade ja üksjalgade tehtava korratöö korraldamist ja järelevalvet.
Tuntud inimesi.
Pööravere külas elab ja töötab puidukunstnik, Academia Non Grata vilistlane Urmas Osula. Tema puuskulptuuride park asub Pööravere mõisast mõne kilomeetri kaugusel metsalagendikul.
Roodi

Roodi on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Salu (Põhja-Pärnumaa)

Salu on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Sepaküla (Põhja-Pärnumaa)

Sepaküla on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Soosalu (Põhja-Pärnumaa)

Soosalu on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Soosalu

Soosalu on mitme koha nimi:
Soosalu on ka perekonnanimi:
Soosalu (Märjamaa)

Soosalu on küla Rapla maakonnas Märjamaa vallas.
Sõõrike

Sõõrike on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Tarva (Põhja-Pärnumaa)

Tarva on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Vakalepa

Vakalepa on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Valistre

Valistre on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Vee

Vee on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halinga valda.
Pärnu-Jaagupi

Pärnu-Jaagupi on alev Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
1922. aastal on mainitud Jakobi alevikku. Alevik sai aleviõigused 13. septembril 1945, kui Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi otsusega liideti Jakobi alevik ja Uduvere alevik. Alevi nimeks sai "Pärnu-Jaagupi".
Aastatel 1950–1959 oli Pärnu-Jaagupi Pärnu-Jaagupi rajooni keskus.
10. detsembril 1991 moodustati Pärnu-Jaagupi vald (alevvald). 1996. aastal läks selle territoorium Halinga valla koosseisu. See oli esimene kord, kui taasiseseisvunud Eesti Vabariigis omavalitsusüksuseid liideti. Pärnu-Jaagupist sai Halinga valla keskus kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini.
Pärnu-Jakobi kogudus kasutab Pärnu-Jaagupi kirikut. Eesti Apostlik Õigeusu Kiriku Uduvere Apostel Jaakobuse kogudus kasutab Uduvere Apostel Jakobi kirikut.
Pärnu-Jaagupis toodetakse kõrsikuid.
Pärnu-Jaagupis asub Pärnu-Jaagupi koolimuuseum.
Robert Mugabe

Robert Gabriel Mugabe (21. veebruar 1924 – 6. september 2019) oli Zimbabwe poliitik, aastatel 1987–2017 oli ta president. 
Aastatel 1980 kuni 1987 oli ta riigi peaminister. Alates 15. novembrist 2017 viibis ta koduarestis ja "de facto" riiki ei juhtinud. Astus ametist tagasi 21. novembril 2017. 
Kuni 19. novembrini 2017 juhtis Mugabe parteid, mille nimeks on Zimbabwe Aafrika Rahvuslik Liit – Patriootlik Rinne ("Zimbabwe African National Union – Patriotic Front", ZANU-PF).
Mugabe oli üks Zimbabwe iseseisvuslaste ning apartheidivastaste juhte. Tema poliitikat on peetud otseselt valgetevaenulikuks.
Florence Nightingale

Florence Nightingale (12. mai 1820 – 13. august 1910) oli inglise põetaja ja meditsiiniõde, keda peetakse tänapäevase haiguspõetuse ehk õenduse rajajaks. Teda on kutsutud ka "daamiks lambiga". Tema sünnipäev on kuulutatud Rahvusvahelise Õdede Nõukogu poolt rahvusvaheliseks õdede päevaks.
Krimmi sõjas (1853–1856) oli Nightingale haigete ja viga saanud sõdurite põetaja. Tema mitmed kirjeldused sõdurite laatsarettide viletsast olukorrast pälvisid avalikkuses suure tähelepanu. Ta kritiseeris eriti laatsarettide vähest puhtust, värske õhu vähesust, soojuse ebapiisavust, toiduvaliku ühekülgsust ja sõdureile antavast ebapiisavast puhkuseperioodist. Nightingale kritiseeritud puudujääkide parandamine vähendas oluliselt sõdurite suremust välihaiglates.
Aastal 1907 pälvis ta esimese naisena Teeneteordeni.
Priit Ligi

Priit Ligi (24. mai 1958 Tartu – 28. september 1994 parvlaev Estonia, Läänemeri) oli eesti arheoloog.
Ta lõpetas 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo erialal.
Priit Ligi uuris peamiselt Vadjamaa muistiseid ning esitas mitu rahvusvahelist vastukaja leidnud teooriat Vadjamaa asustuse ja poliitilise võimukorralduse kohta I aastatuhande lõpus. Samuti uuris ta Eestis Saaremaa nooremat rauaaega.
Ligi hukkus parvlaeva Estonia katastroofis.
Isiklikku.
Tema isa oli Herbert Ligi, õde on Katre Ligi ja vend on Jürgen Ligi.
Almandiin

Almandiin on granaatide rühma kuuluv rauarikas mineraal, koostiselt raudalumiiniumsilikaat Fe2+3Al2(SiO4)3. See on iseloomuliku punase või purpurja värvusega, kuid võib olla ka roosa, pruunikaspunane või must. Loetakse poolvääriskivide hulka.
Püroop

Püroop (vanakreeka keeles "pyropos" 'tulesarnane') on granaatide rühma kuuluva sügavpunase värvusega mineraal, koostiselt magneesiumalumiiniumsilikaat Mg3Al2(SiO4)3. Loetakse poolvääriskivide hulka, peetakse granaadi kõige kallimaks erimiks. Sageli nimetataksegi granaatideks vaid granaadirühma punaseid kive püroopi ja almandiini.
Varv

Varv on seisva veega veekogus ühe aasta jooksul settinud settekiht.
Tavaliselt peetakse silmas kaheosalist nn suve- ja talvekihist koosnevat settekihti, mis on settinud ühe aasta jooksul liustikuesistes jääjärvedes.
Varvi paksem suvekiht on heledama värvusega ning koosneb jämedateralisematest setetest (peamiselt liiv ja aleuriit). Talvekiht on suvekihist õhem, tumedam ning koosneb peamiselt savikaist setteist. See on nii seepärast, et liustiku sulamisvesi kannab suvel järvedesse mitmesuguseid setteid, talvel on aga järvi toitvad vooluveekogud kinni külmunud, mistõttu uute setete lisandumine on takistatud. Seetõttu settivad peamiselt kauem vees hõljunud mikroskoopilised savimineraalid. Nii kujuneb paljudest üksteise peal asetsevaist varvidest koosnev sete, mida nimetatakse viirsaviks. Varvide loendamine ja erinevate jääjärvede viirsavide korreleerimine on pannud aluse varvokronoloogiale, mis sarnaneb dendrokronoloogiaga.
Asoikum

Asoikum on osa geoloogilisest ajast, mille vältel moodustunud kivimid ei sisalda jälgi elust.
Terminit on aja jooksul mitmeti mõistetud. Näiteks on asoikumiks peetud tervet eelkambriumi. Tänapäevaste teadmiste kohaselt võiks asoikumiks pidada Arhaikumi vanemat osa (esimeste elusorganismide tekkeaeg Maal ei ole teada). Asoikum ei kuulu geokronoloogiliste üksuste hulka. Tänapäeval kasutatakse seda terminit harva.
Alang

Alang on normaalmurrangutega piiritletud laskunud maakoore plokk.
Alangut moodustavad murrangud on tavaliselt ligilähedaselt paralleelsed. Seetõttu on alangu pikkus tavaliselt palju suurem laiusest. Kõige pikemate alangute pikkus võib olla tuhatkond kilomeetrit, aga nende laiuski võib küündida mitmesaja kilomeetrini. Alang võib olla mitu kilomeetrit sügav, samas väikeste alangute sügavus võib piirduda mõne sentimeetriga.
Alang võib meenutada jõeorgu ja alangusse võibki kujuneda jõeorg, kuid need eristuvad teineteisest siiski selgelt, sest jõeorg on kujunenud jõe kulutuse tulemusel, alangud ja nendega seotud ülangud tekivad maakoores valitsevate venituspingete mõjul.
Alangu kummalgi küljel on järsud servad, aga need ei pruugi tingimata palja silmaga näha olla, sest alang võib olla mattunud.
Alangud võivad esineda pinnavormidena. Riftistumisega seotud alanguid nimetatakse ka riftiorgudeks.
Alangusse võivad kujuneda järved. Näiteks Victoria, Njassa, Tanganjika ja Baikal asuvad alangus.
Päikesesüsteemi kõige suurem alang on Marsil asuv Valles Marineris. See on 4500 km pikk (veerand planeedi ümbermõõdust), 200 km lai ja kuni 11 km sügav. Valles Marineris on tekkinud tektooniliste protsesside tulemusena Tharsise vulkaanilises piirkonnas.
Ülang

Ülang on normaalmurrangutega piiritletud piklik kerkinud (alangu suhtes) maakoore plokk.
Ülangud võivad esineda pinnavormidena. Ülangud ja nendega seotud alangud tekivad maakoores valitsevate venituspingete mõjul.
Diatomiit

Diatomiit (rahvakeeles "pigilöör") on peamiselt ränivetikate (diatomeed) kodadest koosnev settekivim.
Diatomiit on enamasti valget värvi pehme pudenev kerge kivim, mis meenutab mõnevõrra kriiti, kuid on sellest pehmem ning kergem. Diatomiit moodustub veekogude põhja settinud opaalist kojaga fütoplanktonist. 
Diatomiit koosneb valdavalt (~70–90%) ränidioksiidist, millest enamik on opaali kujul (SiO2·"n"H2O), väike osa kvartsi kujul. Diatomiit sisaldab ka kaltsiumkarbonaati, savimineraale, orgaanilist ainet. Rauamineraalidest esineb püriiti ja markasiiti. Diatomiit on madala tihedusega (kuivatatult või kaltsineeritult 0,1–0,3 g/cm3) ning kõrge poorsusega, mistõttu on ta hea sorbent.
Diatomiiti leidub ülemaailmselt. 2024. a olid suurimad diatomiiditootjad USA, Taani, Hiina, Prantsusmaa ja Türgi. Kokku toodeti 2024. a aastal u kolm miljonit tonni diatomiiti.
Diatomiidil on palju erinevaid tööstuslikke rakendusi. Näiteks kasutatakse seda täite- ja isolatsioonimaterjalina ehituses ja kuumandusahjudes ning sorbendina keemiatööstuses, eriti filtreerimisabina. Alfred Nobel kasutas diatomiiti nitroglütseriini stabiliseerimiseks dünamiidis. Töödeldud diatomiiti saab jagada kolmeks: kuivatatud, kaltsineeritud ja räbustiga kaltsineeritud diatomiit. Viimase puhul töödeldakse diatomiiti sooda juuresolekul. Rauarikkad diatomiidid muutuvad kaltsineerimisel roosaks või kollaseks kuni pruuniks rauaoksiidide tekke tõttu, seda saab vältida räbustiga kaltsineerimisel.
Eestis on diatomiiti kaevandatud Narva jõe äärest Tõrvalast, kus asub 50 km² suurune maardla.
Dolomiidistumine

Dolomiidistumine (inglise "dolomitization") on protsess, mille käigus lubjakivi muutub osaliselt või täielikult dolomiidiks (dolokiviks).
Lubjakivi koosneb peamiselt mineraal kaltsiidist (CaCO3), dolokivi aga dolomiidist (CaMg(CO3)2). Seega saab kaltsiidist dolomiidi, kui asendada mineraali kristallstruktuuris osad kaltsiumi ioonid magneesiumi ioonidega. Dolomiidistumist viib läbi kivimeis ringlev põhjavesi, milles sisalduvad magneesiumi ioonid suruvad lubjakivide struktuurist välja kaltsiumi ioone, muutes kivimit aeglaselt magneesiumirikkamaks ning tehes lõpuks lubjakivist dolokivi. Sellise protsessi läbi on moodustunud praktiliselt kõik dolokivid, sest looduses ei esine tingimusi, kus dolomiit saaks veekogust otse evaporiidina kristalliseeruda.
OpenOffice.org

OpenOffice.org on vabatarkvaraline kontoritarkvarapakett, mille endisel kujul arendamine lõppes 2011. aasta kevadel. Tarkvarakomplekti arendus hargnes edasi kahte projekti: LibreOffice ja Apache OpenOffice.
OpenOffice.orgist on versioonid muuhulgas operatsioonisüsteemidele Microsoft Windows, Linux, Solaris, Mac OS X, OpenSolaris ja FreeBSD. OpenOffice.org kasutab vaikimisi standardset ISO/IEC 26300 ODF failivormingut ning toetab failide salvestamisel PDF ja PDF/A (ISO/DIS 32000, ISO 19005) vorminguid.
Ajalugu.
OpenOffice.orgi meeskond peab projekti sünnipäevaks 13. oktoobrit 2000, päeva, millal Sun Microsystems projekti asutas. OpenOffice.org põhineb StarDivisioni välja töötatud StarOffice'i kontoritarkvarapaketil, mille Sun Microsystems 1999. aasta augustis omandas. Tarkvarapaketi lähtekood avaldati 2000. aasta juulis, et vähendada domineeriva Microsoft Office'i turuosa. OpenOffice.org on vaba tarkvara, mis on kasutatav GNU Vähema Üldise Avaliku Litsentsi (LGPL) tingimustel.
Projekti ja tarkvara nimetatakse tavaliselt lihtsalt OpenOffice'iks, kuid projekti eestvedajate sõnul oli "Open Office" nimekuju juba kaubamärgina registreeritud, mistõttu oldi sunnitud projekti ametlikuks nimeks võtma OpenOffice.org, mida lühendatakse kas OOo või OO.o.
Erinevalt paljudest teiste tarkvarapakettidest ei ole OpenOffice.org oma versioonidele numbri kõrval nime andnud.
OpenOffice.orgi viimaseks jäänud stabiilse versiooni number oli 3.3.0. Oracle otsustas 2011. aastal varem Sun Microsystemsi ostuga kaasa tulnud OpenOffice.orgi arendamise lõpetada, lasi programmeerijad lahti ja andis üle Apache Software Foundationile tarkvara kaubamärgi ja lähtekoodi, mille baasil on loodud Apache OpenOffice.
Selle asemel, et jääda Apache'i projekti juurde, liikus suurem osa arendajaid The Document Foundationi nimelisse uude organisatsiooni, mis hakkas välja töötama algselt OpenOffice.org 3.4 1. beetaversioonil põhinevat haru LibreOffice'it. Suhteliselt lühikese aja jooksul asendas enamik Linuxi distributsioone OpenOffice.orgi paketi LibreOffice'iga.
OpenOffice.orgi projektist on varem välja kasvanud NeoOffice.
Koostisosad.
OOo koosneb järgmistest programmidest:
Greta Garbo

Greta Garbo (sünninimega Greta Lovisa Gustafsson; 18. september 1905 Stockholm – 15. aprill 1990 New York) oli rootsi näitleja, üks silmapaistvamaid ja salapärasemaid filmitähti MGM-i ja Hollywoodi ajaloos. 1954. aastal pälvis ta elutöö-Oscari. 
"Guinnessi rekordite raamatus" on teda nimetatud kõige ilusamaks Maal elanud naiseks.
Elukäik.
Ta sündis Karl Alfred Gustafssoni (1871–1920) ja Anna Lovisa Johanssoni (1872–1944) kolmelapselise pere noorima lapsena. Tal olid vanem vend Sven ja õde Alva.
Kui Greta oli 14-aastane, suri tema isa. Greta lahkus koolist ja hakkas juuksuri abilisena elatist teenima. Seejärel töötas ta müüjana Stockholmi kaubamajas, kus tegi kohaliku ajalehe reklaamides modellitööd.
1922. aastal mängis Greta esimese nimetamisväärse rolli Eric Petscheri filmis "Luffar-Peter" ("Hulgus-Peter"). Aastail 1922–1924 õppis ta prestiižses Stockholmi Kuninglikus Draamateatris. Teatris tutvus ta lavastaja Mauritz Stilleriga, kes õpetas Gretale filminäitlemist, Mauritz andis Gretale ka lavanime Greta Garbo. Greta mängis hiljem peaosa Mauritzi tummfilmis "Gösta Berlingi saaga".
Pärast seda rolli kutsuti Garbo ja tema õpetaja Mauritz MGM filmistuudiosse, kus töötav Louis B Mayer hindas Garbo mängitud rolli kõrgelt. Greta kõige kuulsamad tummfilmirollid jäid filmidesse "Valing" (1926), "Liha ja kurat" (1927) ja "Armastus" (1927). Ühena vähestest tummfilmitähtedest jätkas Garbo helifilmis ja tegi mitu tähelepanuväärset osatäitmist peamiselt melodraamades, kuid ka komöödiates. Tema olulisemad tööd olid filmides "Anna Christie" (1930), "Romaan" (1930), "Grand Hotel" (1932), "Anna Karenina" (1935), "Kameeliadaam" (1936) ja "Niinake" (1939). Eraelus vältis Garbo intervjuusid ja esilinastusi, keeldus autogramme andmast ega vastanud kirjadele, aidates nii kaasa omaenese legendi kujundamisele. Tema lööklausena sai tuntuks "Ma tahan olla üksi". Pärast ebaedu filmiga "Kahepalgeline naine" (1941) tõmbus Garbo karjäärist tagasi, sattus avalikkuse ette vaid juhuslikult ja elas erakuna oma New Yorgi korteris, suheldes üksnes valitud tuttavatega.
Interpolaator

Interpolaator on seade koos tarkvaraga, mis jagab lõigu lähtepunktist kuni sihtpunktini paralleelselt koordinaattelgedega sammudeks või ringjoone puhul lõikudeks, luues nii täiendavaid tugipunkte. Interpolaatoreid kasutatakse laialdaselt arvprogrammjuhtimisega pinkidel, suurendamaks töötlemise täpsust ning lihtsustamaks programmeerimist.
Lõiketöötlemine

Lõiketöötlemine on töötlusviis, mille käigus materjali lõigatakse. Lõikamiseks kasutatakse lõikeriista, mille abil materjal tükeldatakse või osa sellest eemaldatakse. Lõigata võidakse nii käsitsi kui ka masinaga.
Eristatakse laastuga (näiteks freesimine, saagimine, puurimine) ja laastuta (näiteks lõikamine giljotiinkääride, veejoa või laseriga) lõikamist.
Põhimaterjal

Põhimaterjal on lähtetooriku materjal.
Sooküla (Häädemeeste)

Sooküla on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas.
Pale jõgi

Pale jõgi (ka "Palejõgi") on jõgi Sakala kõrgustikul ja Soomaal, halduslikult Viljandi maakonnas ja Pärnu maakonnas, Halliste jõe parempoolne lisajõgi.
Kirjeldus.
Jõe pikkus on 24,8 km, valgla pindala 117 km², langus 39,5 m ja lang 1,55 m/km.
Pale jõe lähe asub 71 m kõrgusel Viljandi maakonnas Mulgi vallas Hõbemäe külas. Umbes pool jõest voolab Sakala kõrgustikul loode suunal, ülejäänu aga Soomaal lääne-edelasuunal. Jõgi suubub Pärnu maakonnas Saarde vallas Kanaküla küla 31,5 m kõrgusel Halliste jõkke 47,3 km kaugusel selle suudmest. Jõgi voolab Viljandi maakonnas Halliste vallas läbi Hõbemäe, Vabamatsi, Niguli, Mulgi, Uue-Kariste ja Tilla küla ja Pärnu maakonnas läbi Kanaküla küla. Uue-Karistel on jõele rajatud Uue-Kariste paisjärv.
Pale jõkke suubuvad Kanarbikukraav, Türgi kraav, Riimaru oja, Vilpsaare oja, Tilla oja, Sõõrdoja ja Reangi oja. Jõgi kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Võidu

Võidu (kuni 1977 Võiduküla) on küla Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas.
Tõlla jõgi

Tõlla jõgi (ka "Tõlla oja") on oja Edela-Eestis, Pärnu ja Viljandi maakonnas, Halliste jõe vasakpoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 21,7 km (koos lisaharudega 22,9 km), valgla suurus 96,3 km², langus 35,5 m ja lang 1,41 m/km. Oja saab alguse 65 m kõrgusel Raamatu külas ja suubub 34,5 m kõrgusel Halliste jõkke 52,8 km kaugusel selle suudmest. Ojale on paisutatud Kamali järv ja Tõlla järv. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Sooküla (Võru)

Sooküla on küla Võru maakonnas Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Kaisma

Kaisma on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
2009. aastani oli küla Kaisma valla keskus. 
Külas kasvab kaitsealune Peedi mänd.
Kergu

Kergu (varasem nimekuju Kärgu) on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
2009. aastani kuulus küla Kaisma valda. 
Külas asub (õigeusu) Kergu Sinaiida kirik; luterlik kirik (Kergu Andrease kirik) hävitati aastal 1941 hävituspataljoni poolt.
Külas asuvad Kergu kalmistu ja Kergu Eesti apostlik-õigeusu kalmistu.
Sauga jõgi

Sauga jõgi on jõgi Pärnumaal, Pärnu jõe parempoolne lisajõgi, suubudes Pärnu linnas 1,3 km suudmest.
Jõgi on 78 km pikk ja 570 km² valgalaga. Keskmiseks vooluhulgaks on 5,1 m³/s ja äravoolumoodul on 9,0 l/s km².
Kõnnu (Põhja-Pärnumaa)

Kõnnu (saksa keeles: "Könno") on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
2009. aastani kuulus küla Kaisma valda.
Külas oli Kõnnu raudteepeatus.
Metsavere

Metsavere (varem ka Riimiküla) on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
2009. aastani kuulus küla Kaisma valda.
Metsaküla (Põhja-Pärnumaa)

 Metsaküla on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda.
2009. aastani kuulus küla Kaisma valda.
Rahkama

Rahkama on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda. 2009. aastani kuulus küla Kaisma valda.
Sohlu

Sohlu on küla Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vändra valda. 2009. aastani kuulus küla Kaisma valda.
Äravoolumoodul

Äravoolumoodul on jõe vooluhulga ja valgla pindala suhe.
Ühikuks on enamasti dm³/s*km². 
Äravoolumoodulit kasutatakse erinevate valglate võrdlemiseks.
Hõbeda (Lääneranna)

Hõbeda on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 kuulus küla Koonga valda.
Hõbeda (Kadrina)

Hõbeda on küla Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas.
Irta

Irta on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koonga valda.