Loodusturism

Loodusturism ("nature tourism") on turismi vorm, mis keskendub looduselamuste pakkumisele ja kasutab selleks looduskeskkonda ärilistel eesmärkidel. 
Loodusturism on kasvav nišiturg ettevõtetele, mis osutavad teenuseid linnu- ja loodusvaatlejatele, ratturitele, mägiratturitele, eri huvidega matkajatele, süstamatkajatele ja loodusfotograafidele.
Loodusturism, kui looduskeskkonda kasutav ettevõtlusvorm, peab edukaks toimimiseks tagama loodusväärtuste säilimise. Nõnda on loodusturismi käsitletud kui loodushoidlikku turismi, kuid maailmas on palju näiteid, kus loodusturism on kasvanud massiturismiks ning pole kuigi loodushoidlik. Näiteks on turistide hordid Yosemite ja Suure kanjoni rahvuspargis hakanud loodusele juba väga suurt mõju avaldama. Ka Eesti kaitsealadel võib kohati täheldada turismist tingitud erosiooni ja muid keskkonnamõjusid, nagu Taevaskoja paljandisse kraabitud nimed või mudale tallatud laukaservad. Seetõttu defineeritakse loodusturismi maailmas eelkõige kui turismi, mis kasutab looduskeskkonda turismiatraktsioonina ja harvem toimimisviisist lähtudes.
Seda osa loodusturismist, mis on loodushoidlik, nimetatakse ka säästvaks turismiks või ökoturismiks. Üks võimalus, millega eristada loodushoidlik loodusturism ülejäänud loodusturismist, on ökomärgistus.
Loodusturismi eesmärgid.
Meimeri (1998) järgi on loodusturismil tervistav ja majanduslik eesmärk. Tervistavaks eesmärgiks võime lugeda tervislikku puhkust, mille käigus taastub töövõime. Majanduslik eesmärk peab silmas tulu saamist turismiga seotud ettevõtjatele, reisibüroodele ja ka riigile.
Selleks, et tagada loodusturismi jätkusuutlikkus, on oluline, inimesed oskaksid ja tahaksid käituda loodust kahjustamata. See eeldab looduse ja inimtegevuse seoste mõistmist. Samas on loodusturismi toote keskpunktiks loodusobjektid, mida tutvustades näidatakse seoseid looduse ja inimkultuuri vahel ning pakutakse elamusi, mis mõjutavad osalejate väärtushinnanguid. 
WTO eeldab 1,5 miljardit turisti 2020. aastaks, kusjuures 2004. aastal oli see arv 760 miljonit. Seega peaks see 16 aasta jooksul kahekordistuma. Suures osas on kasv planeeritud arengumaade suunal. Aafrika turism peaks kasvama 5,5%, Aasias – 6%, kusjuures kogu maailmas keskmiselt 4% aastas. Samuti kasvab jõudsalt siseturism.
Loodusmatkade eesmärkideks on tutvustada oma maa loodust ja kultuuri, anda ülevaade looduskeskkonna hetkeseisust, tutvustada looduskaitsealasid, arendada loodusharidust, vaba aja tegevusi ja matkamist looduses, pakkuda inimestele elamusi ja puhkamisvõimalusi, õpetada inimesi looduses õigesti käituma, juurutada keskkonnasõbralikku mõtteviisi.
Populaarsemad tegevused looduses.
Loodusturism on laiemalt turism, mis toimub looduskeskkonnas. 
Populaarsemate loodustegevuste hulka kuuluvad: giidiga linnu- või loodusvaatlus ning öised „luureretked”, spetsiaalsed retked looduslikult kaunitesse või geoloogiliselt ainulaadsetesse kohtadesse, linnu- , vaala- , hülge- või loodusvaatlus, loodusvaatlused peidikutest või varjenditest koos pildistamise võimalusega, jalutuskäigud fossiilide radadel, maastiku-, ajaloo- ja kultuuriteemalised jalutuskäigud, mille jooksul nähtut interpreteeritakse, väikestes talumajapidamistes tööde vaatlemine ning nendes osalemine.
Aktiivne puhkus looduses.
Aktiivset puhkust looduses võib põnevamaks muuta muistendite, legendide ja juttudega. Looduses võib harrastada järgmisi aktiivseid tegevusi: jalgratta, tõukeratta sõitmine, koerarakendiga saanisõidud, mootorsaaniekskursioonid, lumeräätsadega matkamine, kalastamine igal aastaajal, retked metsikusse loodusesse, suusatamine, tõukekelguga matkamine, kajakitega, süstadega, paatidega, purjelaevadega, kanuudega sõitmine veekogudel, kalastamine veekogudel, jahtimine, ratsutaminelooduses,ratsamatkad.
Loodusturismi harud.
Loodusturismiga haakuvad aktiivturism, seiklusturism, rekreatsioon, maaturism, ökoturism, säästev turism, vastutustundlik turism.
Loodusturism Eestis.
[[Pilt:Hüpassaare raba.jpg|pisi|[[Hüpassaare raba]] ]]
Harrastus- ja loodusturismi [[turg]] on pidevalt otsimas uusi turvalisi ning hea juurdepääsuga sihtkohti, kus loodus-, ajaloo- ja kultuurihuvilisi võtavad vastu [[väikeettevõtja]]d, kes oskavad lahti seletada kohalikku kultuuri ja tutvustada loodusressursse.
[[Matkamine]] maismaal ja vetel on vanim turismiliik Eestis. Bussiturism sai alguse 1930. aastatel, sellesse kaasati järjest rohkem inimesi tutvumaks looduskaunite paikadega, [[klassiekskursioon]]id hoogustusid eriti Nõukogude ajal. Pereautoturism sai hoo sisse 1960. aastatel, kui autoomanikud hakkasid reisima koos perega [[Eesti]]s ja väljaspool Eestit. [[Telkimine]] kui üks puhkuse vormidest looduses, mis muutus populaarsemaks 1960. aastatel, on seotud autoturismi algusega. Kala-, talgu- ja sporditurism on uuema aja trendid.
Eestis on välja töötatud oma ökoturismi [[kvaliteedimärk]] – [[EHE]] (Ehtne ja Huvitav Eesti). Eesti Ökoturismi Ühendus algatas 2000. aastal märgistamisprotsess. Eesti Ökoturismi Ühendus koostöös Rootsi ökoturismi märgisega Naturens Bäst töötasid välja EHE praegused [[kriteerium]]id ja [[juhendmaterjalid]].
Loodusturismi õpetatakse nii bakalaureuse kui magistriõppes [[Eesti Maaülikool]]is.
Välislingid.
[[Kategooria:Turism]]
[[Kategooria:Loodus]]