tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Antitsüklon

Antitsüklon ehk kõrgrõhkkond ka kõrgrõhuala on hiiglaslik atmosfääri rõhkkond, läbimõõduga 1500 kuni isegi üle 2000 km, mille keskmes on õhurõhk kõrgem, äärte pool aga madalam. 
Antitsükloni keskmes ulatub õhurõhk kuni 1020–1050 hPa, erandjuhtudel isegi 1080 hPa-ni. Kuna antitsüklonis on õhurõhk kõrgem kui ümbritsevatel aladel, voolab õhk sellest baarilises süsteemist spiraalselt suunaga keskmest välja. Kui õhurõhk kõrgrõhkkonnas ei lange mitmeid päevi, siis tuleneb see sellest, et antitsükloni keskmes laskub täiendavalt õhku atmosfääri ülemistest kihtidest alla.
Antitsükloneid on kahte tüüpi: a) paiksed ja b) liikuvad. Paiksed kõrgrõhkkonnad moodustuvad subtroopilises vööndis. Üldiselt on kõrgrõhkonna keskmine liikumiskiirus väike. Sageli jääb antitsüklon mitmeks ööpäevaks või isegi nädalateks seisma, et seejärel kohapeal laguneda. Aastas esineb Eestis keskmiselt üle paarikümne kõrgrõhkkonna. Enamasti tekivad Eesti ilma mõjutavad antitsüklonid Skandinaavias ja arktilistel meredel, kuid vahel ka Siberis või Venemaa Euroopa osa sisealadel. Kõrgrõhkkonna mõjul ilmnevad kontinentaalse kliima tunnused.
Antitsükloni keskosas toimub õhu juurdevool troposfääri kõrgematest ülakihtidest. Võimsate laskuvate õhumasside adiabaatiline soojenemine ja „vajumise“ surve tekitavad alumiste kihtide dünaamilise soojenemise, mille tulemusel omakorda tekivad alumiste kihtide temperatuuri inversioonid. Sellega on seletatav vähene pilvisus ja sadude vähesus kõrgrõhkkonnas. Pilvi on rohkem äärealadel, tavalisemad on ilusa ilma rünkpilved. Varahommikuti võivad tekkida madalad kihtpilved või udu, kuid need kaovad pärast päikesetõusu kiiresti. 
Isobaarid ei ole antitsüklonis nii tihedad nagu tsüklonis, see seletab mispärast on tuuled kõrgrõhkkonnas nõrgemad kui madalrõhkkonnas.
Külmal poolaastal tekib inversioonikihi all sageli kihtpilvisus. Kui tavaliselt õhutemperatuur troposfääris kõrgemale tõustes langeb, siis inversioonikihis see tõuseb. Hoolimata kõrgest õhurõhust võib sügiseti ja talvel inversioonikihi alune madal õhuke pilvekiht katta taeva kogu päevaks. 
Antitsüklonis puhuvad põhjapoolkeral tuuled päripäeva keskmest välja ja vastupäeva lõunapoolkeral. See on tingitud Coriolisi efektist. Antitsükloni saabumine meie aladele toob varasemaga võrreldes selgema ja kuivema ilma. Soojal poolaastal kaasneb sellega mõnikord kuumalaine ja põud, talvel aga käredam pakane ja püsivalt vaiksem ilm.
Kaelustihend

Kaelustihend on tihend, mida kasutatakse nii õli kui ka plastse määrdeainega määritud laagerdustes. 
Kaelustihend koosneb bensiini- ja õlikindlast kummist valmistatud kerest, L-ristlõikega terasrõnga kujulisest sarrusest ja rõngasvedrust. Sarrus teeb tihendi kere jäigaks. Rõngasvedru deformeerib kaelustihendi keskosa nii, et tekib võlli tihedalt haarav 0,4–0,6 mm laiusega huul. Kaelustihendeid kasutatakse saastatud, näiteks tolmuses keskkonnas.
Et õli tihendile hästi ligi pääseks, asetatakse tihend tavaliselt nii, et põhihuul oleks suunatud kere sisse.
Kui laagritesse pressitakse määret, siis võib seal tekkida väga suur surve. Et mitte rikkuda kaelustihendit, pööratakse huul sel juhul väljapoole. Surve suurenemisel lükkab määre tihendi huule laiali ning liigne määre pääseb selle ja võlli vahelt välja.
Kõrge õlitaseme korral pannakse kõrvuti kaks kaelustihendit. Väga tolmuses keskkonnas toimitakse niisamuti või kasutatakse tolmuhuulega tihendit. Vaba ruum tihendi põhi- ja tolmuhuule vahel täidetakse koostamisel plastse määrde, näiteks tavotiga.
Atseetaldehüüd

Atseetaldehüüd ehk etanaal (CH3CHO) on toatemperatuuril keev vedelik (keemistemperatuur 21 °C). 
 H
 H – C – C = 0
 H H
Etanaal moodustub organismis etanooli oksüdeerimise tulemusena:&lt;br&gt;
CH3CH2OH =&gt; CH3CHO +H2
Etanaal oksüdeerub küll edasi etaanhappeks, kuid see protsess on aeglasem kui etanaali moodustumine:&lt;br&gt;
2CH3CHO + O2 =&gt; 2CH3COOH
Etanaal on mürgine ja moodustab mõne organismis leiduva ainega (näiteks katehhoolamiinidega) väga mürgiseid saadusi. Ta on alkoholimürgistuse ja joobele järgnevate ebameeldivate aistingute peamine põhjustaja.
Atseetaldehüüd on üks oluline keemiatööstuse tooraine.
Tereki Tšetšeenia Vabariik

Tereki Tšetšeenia Vabariik rajasid 3. juunil 1994 Džohhar Dudajevi vastased taipid (Eesti mõistes klann). Seoses Kodusõjaga (taipidel oli oma armee) toimus Itškeerias Doku Zavgajevi riigipöörde katse, venelaste ebaõnnestunud atentaat Dudajevile ja Venemaa invasioon Tereki jõeni. See ala kuulus siis Tereki Tšetšeenia Vabariigi alla. Sellest riigist sai hiljem Venemaa vasallriik venelaste okupeeritud piirkonnas. Vallutati ka Groznõi ja "riigil" oli ka oma lipp. 9. detsembril 1996 loobus riigipea Doku Zavgajev ametikohast ja Tereki Tšetšeenia Vabariigi lipud langetati ning riik saadeti laiali.
Labürinttihend

Labürinttihendid on tihendid, mis tihendavad seetõttu, et neil on kitsad ja käänulised radiaal- ja telgpilud.
Kui võlli kiirus pole suurem kui 30 m/s, täidetakse pilu plastse määrde, näiteks tavotiga. Laagrite tootjad (nt SKF Rootsist, Ziller Saksamaalt) pakuvad nii kompaktseid tihendeid kui ka valmiskomponente.
Raul Rajangu

Raul Rajangu (sündinud 24. novembril 1960 Viljandis) on eesti kunstnik. 
Ta lõpetas 1979. aastal Viljandi 5. Keskkooli. Kunstnikuna on ta iseõppinu.
Tema esimene avalik ülesastumine oli 1984. aasta vabariiklikul noortenäitusel. 2016. aastal avati Kumu kunstimuuseumis näitus "Nõukogude öö. Raul Rajangu".
Kunstniku tegevust on toetanud ja tema teoseid kogunud metsaärimees Mart Erik.
Teoseid.
Ta tegi 2010. aasta septembris Viljandi Pauluse kirikus 3D-lühifilmi "Superluminous Darkness", mis esilinastus 31. jaanuaril 2011 Tartus. Filmi üheks tegelaseks on alasti naine, kes kiriku altari ees teknomuusika saatel ratastoolis ringi sõidab. Filmi avalikuks saamine tekitas skandaali ja tõi kaasa kirikus ametkondliku uurimise.
Räpp

Räpp või räppimine on keerukaid rütme ja riimivorme sisaldav laulev rääkimine, mis on üks osa hiphopkultuurist.
Rütm.
Räpi esituse puhul on oluline selle riimide, intonatsiooni ja kiiruse isikupärane kasutus (inglise keeles "flow").
Biit.
Räpitakse sageli mõne instrumendi abil etteantud rütmi järgi ehk biidi ("beat") peale. Enamasti teevad räpile tausta DJ-d ("disc jockey"), kes mängivad mitut plaadimängijat kasutades mitmekesiseid rütme, kasutatakse rütmisüntesaatoreid, aga ka naturaalseid pille. Rütmitausta võib teha ka suuga, seda nimetatakse biitboksiks ("beatbox").
Teemad.
Räpp on traditsiooniliselt seotud linnaelu olmeliste ja igapäevaste külgedega, sageli vastuolude ja probleemidega subkultuurides ja nende kokkupuudetega muu maailmaga, aga ka selliste inimlikult tähendusrikaste teemadega nagu suhted, karjäär, seksuaalsus, perekond, sõbrad jne.
Kriminaalset kontingenti ja selle tegemisi fetišeerivalt kirjeldav räpp on "gangsta rap", mida seostati selle algusaastatel eelkõige mustanahaliste jõukudega Ameerika Ühendriikide linnades. Paljud räppijad suhtuvad tänapäeval sellisesse temaatikasse irooniliselt.
Vabastiil.
Vabastiil on räppimine improviseerides – ilma sõnalist osa varem ette valmistamata.
Võistlusräpp.
Räpi juurde kuulub ka mõõduvõtmine räppijate vahel. Võitluse käigus räpivad kaks võistlejat kordamööda teatud kindla aja jooksul (nt ühe või enama minuti), pöördudes oma räpiga teineteise poole. Sageli esitatakse vastasele väljakutsuvaid žeste, halvustatakse, parodeeritakse või hoopis tunnustatakse vastase esitust. Võistlejaid hindab publik või žürii. Korraldatakse turniire.
Koosräpp.
Sageli räpitakse koos. Levinud on räppimine järgemööda stroofide kaupa, kuid räpitakse ka samal ajal, näiteks räppides koos refrääne või toetades juhträppija esitust mõne fraasi rõhutamisega vms.
Räpp Eestis.
Esimeseks räppimist sisaldavaks ja helikandjal avaldatud looks peetakse ansambli Monitor lugu "Sind ainult kaupluses näen". Räppmuusika tunnustamine Eestis suurema avalikkuse poolt sai alguse Chalice'i (Jarek Kasar) esimese plaadiga "Ühendatud inimesed" aastal 2003, kuigi 1990. aastate lõpus oli põrandaalune räpiliikumine täiesti olemas, toimusid kontserdid jne.
Rihmaratas

 
Rihmaratas on masinaelement, millel jookseb lõppematu lint ehk rihm. Rihmarattad valmistatakse kõige sagedamini malmvalust. Inertskoormuse vähendamiseks tehakse kiired rihmarattad kergsulamitest. Üksik- ja saritootmises kasutatakse ka terasest keevisrihmarattaid.
Rihmarataste töötlemine.
Rihmarattad, mille välisläbimõõt on väiksem kui 350 mm, kujundatakse avadega või täiskettana (avad vähendavad massi ja hõlbustavad teisaldamist).
Rihmaratastel läbimõõduga üle 200 mm tehakse ketas kooniline, mis parandab gaaside eraldumist ratta valamisel. Vahel toetavad sellist lahendust ka konstruktsioonikaalutlused. Väikestel (välisläbimõõduga alla 350 mm) ja aeglastel rihmaratastel töödeldakse ainult ratta tööpind, pöia ja rummu otspinnad ning võlliava. Töötlemata jäävad pinnad kujundatakse mudeli paremaks vormist eraldamiseks valukalletega.
Väikesed kiired rihmarattad töödeldakse tasakaalustamise huvides üleni. Sel juhul kujundatakse rummu välis- ja pöia sisepind silindrilistena.
Rihmarataste arvutusläbimõõt.
Rihmarataste arvutusläbimõõdud valitakse standardreast: 63, 71 ,80, 90, 100, 112, 125, 140, 160, 180, 200, 224, 250, 280, 315, 355, 400, 450, 500 mm.
Üksikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - 2b.
Mitmikkiilrihmarataste puhul kehtib seos da = de - b,
kus da on rihmaratta arvutuslik läbimõõt, de on rihmaratta välisläbimõõt ja b on rihma suurim laius.
Rihmarataste tasakaalustamine.
Rihmaratas tasakaalustatakse tavaliselt aukude puurimisega otspinnale.
Rihmarataste istamine.
Rihmaratas istatakse võlli silinder- või koonuspinnale. Pöördemomendi ülekandmiseks kasutatakse liist- või hammasliidet. Rihmade pealepaneku ja vahetamise hõlbustamiseks paigutatakse rihmarattad võlli otsale tavaliselt konsoolselt. Võlli konsoolotsale kinnitatud rihmaratta pöid tuleb paindemomendi vähendamiseks viia laagrile võimalikult lähedale.
Projekteerimine.
Kui rihmade pingutusjõust tekitatud paindemoment deformeerib võlli liigselt, konstrueeritakse rihmaratta laagerdus nii, et rihmade pingutusjõud võllile ei kandu. Selleks toetatakse rihmaratas omaette kandurile.
Tuhkatriinumees

"Tuhkatriinumees" (ka "Mees, kes tõusis jalule", originaalpealkiri "Cinderella Man") on USA-s 2005. aastal valminud draamafilm, mis põhineb kunagise poksi raskekaalu maailmameistri James J. Braddocki elulool.
Sisu.
Ameerikas läks ülemaailmse majanduskriisi ajal peategelasel James Braddockil ehk Tuhkatriinumehel halvasti nagu kogu riigil. Ta ei suutnud makse maksta, tema perekond oli ohus, ta oli sunnitud minema lihttööliseks. Braddock hakkas uuesti poksima. Keegi ei uskunud temasse, kuid Braddock võitis kõik vastased ja lõpuks ka maailmameistri Max Baeri, kes oli varem poksiringis tapnud kaks meest. Braddock tuli ise maailmameistriks. Filmi lõputiitrid kirjeldavad tema edasist elu.
System of a Down (album)

"System of a Down" on ansambli System of a Down debüütalbum, mis anti välja 30. juunil 1998. Plaadil on 13 laulu.
Toxicity

"Toxicity" on ansambli System of a Down album. See anti välja 4. septembril 2001.
Polüamiidid

Polüamiidide (PA) hulka kuuluvad polümeerid, mille põhiahelas kordub amiidrühm (-CO-NH-) ehk peptiidrühm. 
Polüamiidide seas leidub nii looduslikke polümeere, nagu vill ja siid, kui ka sünteetilisi polümeere. Polüamiidid liigitatakse struktuuri alusel kolme klassi: alifaatsed polüamiidid, aromaatsed polüamiidid ehk aramiidid ning polüftaalamiidid (poolaromaatsed). Alifaatseid polüamiide nimetatakse nailoniteks või polüamiidiks nr X, kus X tähistab monomeerahelas olevate süsinikuaatomite arvu. 
Omadused.
Vesiniksidemete tõttu, mis tekivad amiidrühmade vahel, on polüamiidid tavaliselt tugevad, raskelt lahustuvad ja kõrgete termomehaaniliste omadustega. 
Alifaatsed polüamiidid sisaldavad polaarseid amiidrühmi, seetõttu on nad hügroskoopsed ehk imamisvõimelised ning sisaldavad normaaltingimustes vett, mis käitub materjalis plastifikaatorina. Alifaatsete polüamiidide klaasistumistemperatuur, tõmbetugevus ja elastsusmoodul sõltub seetõttu õhuniiskusest, mis määrab omakorda polümeeri veesisalduse. Mida suurem on süsinike arv monomeeriahelas, seda hügroskoopsem on materjal, kuid see muudab polüamiidi ka pehmemaks ja sitkemaks. 
Aromaatsed polüamiidid ehk aramiidid on kiulise struktuuriga polüamiidid. Võrreldes alifaatsete polüamiididega on aramiidid omadustelt reeglina parema termilise stabiilsusega, keemiliselt vastupidavamad, kõrgema klaasistumis-ja sulamistemperatuuriga. Neid omadusi saab põhjendada aramiidide struktuuris aromaatse tuuma olemasoluga, mis muudab materjali jäigemaks ning keemiliselt inertsemaks. 
Polüftaalamiidid (PPA) kuuluvad sünteetiliste vaikude hulka. PPA jääb oma omadustelt alifaatsete ja aromaatsete polüamiidide vahele, seega sõltuvad materjali omadused polümeeri struktuurist: kas tegemist on rohkem alifaatse või aromaatse polüftaalamiidiga.
Tuntuimad polüamiidid.
Alifaatsed polüamiidid:
Aramiidid:
Polüftaalamiidid
Sünteesi olemus.
Polüamiide sünteesitakse tavaliselt polükondensatsiooni teel dihapetest ja diamiinidest või aminohapetest. Samuti on võimalik polümerisatsiooni läbi viia soola monomeeriga.
Polükondensatsioon dihapetest ja diamiinidest: aminorühm –NH₂ reageerib karboksüülrühmaga -COOH, toimub peptiidsideme (-CONH) ja vee tekkimine: 
–COOH + –NH₂ → –CO–NH– + H₂O
Näide: nailon 6,6 süntees heksametüleendiamiinist ja adipiinhappest
Polükondensatsioon aminohapetest: aminohappe funktsionaalsed rühmad –NH₂ ja -COOH reageerivad omavahel, moodustub peptiidside ning vabaneb veemolekul.
–COOH + –NH₂ → –CO–NH– + H₂O
Näide: glütsiini omakondensatsioon
n NH2​CH2COOH⟶H–(NH–CH₂–CO)n–OH+(n−1)H2O
Polümerisatsioon soolaga: esmalt moodustavad monomeerid soola ning siis toimub polükondensatsioon, kus sool kuumutatakse, edasi toimub vee eraldumine ning CO-NH sideme teke. 
Näide: heksametüleendiamiini ja adipiinhappe soolast saadud nailon-6,6 süntees
Paljude peptiidsidemete tekkides saame polüpeptiidi, mis moodustavad polümeeri.
Liitumispolümerisatsioon

Liitumispolümerisatsioon on polümerisatsioon, milles monomeeri molekulide liitumise tulemusena moodustuvad polümeersed molekulid ilma kõrvalproduktideta. 
Liitumispolümerisatsioonil moodustuvad ainult polümeersed molekulid. Enamasti on siin tegu ahelpolümerisatsiooniga. Üldjuhul ei kuulu siia polükondensatsiooni protsessid (toimuvad astmelise polümerisatsiooni mehhanismi järgi), milles polümeersete molekulide kõrval moodustuvad ka mingid väikesed molekulid. Kuid siia kuulub näiteks polüuretaani moodustumine: see on polükondensatsioon, kus ei eraldu väikest molekuli.
Protsessis osalevate monomeeride arvu järgi eristatakse kahesugust polümerisatsiooni: homopolümerisatsiooni, kus osaleb ainult üks monomeer, ja kopolümerisatsiooni, kus osaleb vähemalt 2 monomeeri.
Liitumispolümerisatsiooni kasutatakse näiteks plastmassitööstuses uute materjalide valmistamisel. Sel teel valmib näiteks PVC (polüvinüülkloriid).
Ketiratas

Ketiratas on masinaelement, mida kasutatakse kettülekandes. Ketirattad erinevad silinderhammasratastest ainult hammasvöö ehituselt. Seetõttu määratakse rummu läbimõõt ja pikkus samade seostega mis hammasratastelgi. Ketirattad valmistatakse malmist või terasest.
Ketiratta hammaste arv.
Ketiratta minimaalset hammaste arvu piiravad keti šarniiride kulumine, dünaamilised koormused ja ülekande tekitatav müra. Ketiratta hammaste arvu vähendamisel kasvab keti liikumiskiiruse ebaühtlus ning keti pekslemine vastu ketiratast. Praktikas lubatakse väikesekäigulistel ja väikese võimsusega ülekannetel ketiratta minimaalseks hammaste arvuks hammasketi puhul 13; rull- ja rullpuksketi puhul 7.
Valemid.
Rull- ja puksketirataste hammasvöö valemid.
kus p on keti samm
Z – ketiratta hammaste arv,
r – jalakaare raadius (r = 0,5025d1 + 0,05 mm),
d1 – keti rulli läbimõõt,
Bs – keti plaatide sisepindade vahekaugus,
A – mitmerealise keti sümmeetriatelgede vahekaugus,
h – ketiplaadi laius,
n – ketiratta hambaridade arv.
Hammasketirataste hammasvöö mõõtmete valemid.
b1, S, e ja B arvväärtused leitakse tabelist.
Elementaarlüli

Elementaarlüli on komponent, millest koosneb ahel.
Näiteks on polümeeri elementaarlüliks monomeerist kujunenud aatomite rühm, mis polümeeri molekulis kordub.
Polükondensatsioon

Polükondensatsioon on polümeeride või polükondensaatide saamine ühest või mitmest monomeerist, mis sisaldavad erinevaid funktsionaalseid rühmi (näiteks –COOH, –OH, –NH2). Funktsionaalrühmade reageerimisel eraldub kõrvalproduktina mingi madalmolekulaarne ühend (näiteks vesi või alkohol). 
Polükondensatsiooni katalüsaatoriteks sobivad samad, mis katalüüsivad analoogsete monofunktsionaalsete ühendite kondensatsiooni. Kui monomeeri molekulis on enam kui kaks funktsionaalrühma, siis on tõenäoline hargnenud struktuuride ja võrkstruktuuridega polümeeride teke.
Polükondensatsioon toimub astmelise polümerisatsiooni mehhanismi järgi. Lihtsaim polükondensatsiooni näide (monomeer a-A-b funktsionaalrühmadega a ja b):
a-A-b + a-A-b → a-AA-b + ab
a-AA-b + a-A-b → a-AAA-b + ab jne
a-An-b + a-Am-b → a-An+m-b + ab
Polümeer moodustub nii makromolekulide ja lähtemonomeeri reaktsioonis, kui ka juba moodustunud makromolekulide omavahelisel ühinemisel. Polükondensatsioonireaktsioonid on enamasti tasakaalureaktsioonid, mis kulgevad polümeeri tekke suunas ainuüksi sel juhul, kui tekkinud kõrvalproduktid eraldatakse pidevalt reaktsiooni keskkonnast.
Polükondensatsiooni kasutatakse paljude polümeeride valmistamisel. Sel teel saadakse kondensatsioonipolümeerid, näiteks polüestreid, polüamiide ning karbamiid-, epoksü- ja fenoolformaldehüüdvaike.
Pump

Pump on millegi imemisel ja/või surumisel põhinev seade. Tavaliselt mõistetakse pumba all vedeliku, gaasi või auru rõhuenergia suurendamiseks ja nende teisaldamiseks mõeldud seadet. Harvem peetakse silmas vaakumi tekitamist (nt vaakumpump) või puistainete ja tolmu teisaldamist (nt tsemendipump, tolmupump). Mõnikord räägitakse aga sellistest pumpadest, mida kasutatakse soojuse ülekandmiseks madalama temperatuuriga keskkonnast kõrgema temperatuuriga keskkonda (nt soojuspump).
Pumbad masinaehituses.
Pumba abil toimub hüdrosüsteemi toitmine töövedelikuga. Pumbas muudetakse ajami kulutatud mehaaniline energia töövedeliku hüdrauliliseks energiaks. Hüdrosüsteemis kasutatavad pumbad peavad sobima suhteliselt viskoossete vedelike pumpamiseks. Tavaliselt on kasutusel nn. mahulised pumbad. Selliste pumpade puhul saadakse vedeliku vooluhulk pumbast tema tööruumi suurendamise ja vähendamise teel. Pumba tööruum täitub suurenedes vedelikuga, tööruumi vähenedes tõrjutakse vedelik sealt välja. Rõhk tekib alles siis, kui vedelik kohtab oma teel takistust ja avaldab sellele survet. Vedeliku rõhk sõltub takistava jõu suurusest.
Pumpade klassifikatsioon.
Levinumad hüdroajamites kasutatavad pumbad on järgmised:
Pumpade põhiparameetrid.
Kõikide pumpade tööliikumiseks on pöörlev liikumine. Kui pump töötab ilma koormuseta, siis tuleb pumba veovõlli ühe pöörde jooksul pumba surveavast teatav kogus vedelikku, mida nimetatakse pumba pöördetootlikkuseks (tähis Vp, ühik cm3/p). Praktikas kasutatakse tavaliselt pumba teoreetilist minutitootlikkust:
qt= n Vp10-3, kus
Pumba tegelik tootlikkus on võrreldes teoreetilise tootlikkusega väiksem, sest osa pumbatavast vedelikust voolab pumbasiseste lekete tõttu survepoolelt tagasi madalrõhu poolele.
q=qtη, kus
Pumba veovõlli pöörete arvu suurendamisel suureneb tema minutitootlikkus, lekete maht aga oluliselt ei muutu. Järelikult on pumba mahulised kaod siis suhteliselt väiksemad. Rõhu suurendamisel sama tootlikkuse juures lekked pumba sees suurenevad, järelikult mahuline kasutegur väheneb.
Pumba hüdrauliline võimsus.
Pumbalt saadav hüdrauliline võimsus on avaldatav valemiga P =p q = P1 η, kus p on pumba antav rõhk; q on pumba tootlikkus; P1 on pumba veovõllile toodud ajami võimsus; η on pumba täielik kasutegur. Kusjuures täielikku kasutegurit saab arvutada valemiga η = ηv ηm, kus ηv on pumba mahuline kasutegur; ηm on pumba mehaaniline kasutegur, mis arvestab kadusid nii mehaanilistele kui hüdraulilistele takistustele pumba sees.
Veovõlli pöörete arvu suurenemisel pumba mehaaniline kasutegur väheneb, sest vooluhulga suurenemisel läbi pumba suureneb vedeliku voolukiirus pumbas ja koos sellega rõhukaod. Rõhu suurenemisel pumba mehaaniline kasutegur suureneb, sest ülekantava võimsuse suurenemisel kaod takistustele oluliselt ei muutu.
Olulised valemid.
Allpool on toodud valemid pumba oluliste karakteristikute määramiseks. Nendes valemites on füüsikaliste suuruste dimensiooniks praktikas kasutatavad suurused. Üleminekutegurite kasutamisega on saadud valemite kuju. Valemid on mugavad kasutamiseks, sest pole vajalikud tülikad suuruste teisendamised ühte mõõtühikute süsteemi.
La Défense

La Défense on ärirajoon Pariisi läänepiiril. Halduslikult jaguneb see Pariisi eeslinnade Courbevoie, Nanterre'i ja Puteaux' valla vahel. Piirkonna kogupindala on 5,6 km².
La Défense'is asuvad paljude firmade peakorterid, sealhulgas 14 Prantsusmaa 20 suurimast ettevõttest. Kokku on büroopindu 3,5 miljonit m². Seal asub ligi poolsada modernset ja postmodernset kõrghoonet.
La Défense'i rajamine algas 1955. aastal ja seda läbib 1,2 km pikk ja 250 m lai jalakäijate ala.
1883. aastal avati skulptuur "La Défense de Paris" Prantsuse–Preisi sõjas toimunud Pariisi piiramise (1870–1871) mälestuseks, selle autor on Louis-Ernest Barrias. Skulptuuri järgi on piirkond ka nime saanud.
Haridus.
La Défense'is asuvad Pôle universitaire Léonard-de-Vinci, IA Institut, EPITA ülikoolilinnak ja neli ärikooli: EDC Paris Business School, ESSEC Business School, ICN Business School ja IÉSEG School of Management. Seal asub ka rahvusvaheline alg- ja keskkool European School of Paris-La Défense, mis akrediteeriti 2020. aastal Euroopa kooliks.
Yö

Yö ("Öö") on 1981. aastal Poris asutatud soome "rock"-ansambel.
Liikmed.
Algkoosseisust kuulus viimasena ansambli koosseisu Olli Lindholm.
Stefan Raab

Stefan Konrad Raab (sündinud 20. oktoobril 1966 Kölnis) on endine Saksamaa saatejuht, muusik, muusikaprodutsent ja koomik.
Stefan Raab sai tuntuks, juhtides saadet "Vivasion", mis oli Saksa muusikakanali VIVA eetris 1996. aastal. 
1999. aastast juhtis ta Saksa telekanalis ProSieben omaenda saadet "TV total". See oli komöödiasaade, mis viidi üle hilisõhtusse programmi. Viimane "TV total" oli eetris 2015. aasta 16. detsembril. Kolm päeva hiljem, 19. detsembril esines Raab avalikus tele-eetris – saates "Schlag den Raab" – seni viimast korda. 
2000. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel saavutas Raab lauluga "Wadde hadde dudde da?" 5. koha.Raab produtseeris eesti juurtega Lena Meyer-Landruti debüütalbumi "My Cassette Player", mille esitlus toimus 7. mail 2010. Meyer-Landrut võitis samal aastal Oslos toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse ja valiti ka järgmise aasta Saksamaa eurolaulu esitajaks.
2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Düsseldorfis oli ta üks õhtujuhtidest.
Alates 2024. aastast on ta produtseerinud ja juhtinud ringhäälinguorganisatsiooni RTL telesaateid.
Isiklikku.
Raab kasvas üles Kölnis koos õe ja vanematega, kellel oli lihapood. Koolis käis Raab Kölni naaberlinnas Bonnis asuvas jesuiitlikus Aloisiuse kolledžis. Enne meelelahutustööstusse siirdumist töötas Raab enda vanemate poes lihunikuna ning õppis Kölnis ja Bielefeldis õigusteadust, kuni ta pärast viiendat semestrit eksmati sai.
Raabi eraelust on väga vähe teada, kuna ta varjab seda rangelt meedia eest. Kolleegid on Raabi kirjeldanud inimpelguri, hirmunu ja paranoilisena. Tal on tüdruksõber Niki, kes on temast kaheksa aastat noorem, ja kaks tütart, kellest esimene sündis 17. aprillil 2004 ja teine aastal 2006. Raabi elukaaslasest ja lastest ei ole meedias ilmunud ühtegi fotot. Raab elab tagasitõmbunult oma villas, mis asub Kölni luksuslikemas ja kalleimas Hahnwaldi linnajaos.
Montenegro iseseisvusreferendum

Montenegro iseseisvusreferendum oli Montenegro rahvahääletus iseseisvumise küsimuses. See toimus 21. mail 2006. 
Referendumil esitati küsimus: "Kas soovite, et Montenegro oleks täieliku rahvusvahelise ja õigusliku legitiimsusega iseseisev riik?" Hääletajad toetasid iseseisvust.
Referendumi korraldanud peaminister Milo Đukanović ja tema koalitsioonivalitsus, kuhu kuulusid Montenegro Sotsialistide Demokraatlik Partei ja Montenegro Sotsiaaldemokraatlik Partei, toetasid Serbia ja Montenegro liitriigi laiali saatmist. Negatiivse tulemuse korral oleks Montenegro ja Serbia vaheline institutsiooniline side ühise kaitse- ja välispoliitika näol säilitatud.
Registreeriti 484 718 valijat 1124 valimisjaoskonnas. 
21. mai õhtul kell 22 teatasid Vabade Valimiste ja Demokraatia Keskus ja Seirekeskus esialgsete tulemustena, et 56,3% hääletanutest on hääletanud iseseisvuse poolt. Seepeale kuulutas valitsus välja võidu ning inimesed hakkasid tänavatel pidutsema. 
22. mai hommikul kuulutati välja esialgsed ametlikud tulemused, mille kohaselt Montenegro iseseisvumise poolt oli 55,4% hääletanutest. 
Tulemuste arvestamine.
On palju vaieldud selle üle, kes peab saama hääletada ja kui suur toetus iseseisvusele tuleb saada, et Montenegro lahkulöömist Serbiast rahvusvaheliselt tunnustataks. Eeldatakse, et rahvusvaheline üldsus 2003. aastal Serbia ja Montenegro liitriigi loomist ette valmistanud Euroopa Liidu seisukohti. Montenegro valitsus pooldas skeemi, mille kohaselt iseseisvumine on saanud küllaldase toetuse juhul, kui on olemas poolthäälte lihthäälteenamus ning iseseisvuse poolt on üle 50% valijaskonnast. Euroopa Liidu saadik Miroslav Lajčák aga pani ette, et peab olema 55-protsendiline kvalifitseeritud häälteenamus ja valimistest osavõtt peab olema vähemalt 50%. See nõue kutsus esile iseseisvuse pooldajate mõningase vastuseisu. Euroopa Liidu Nõukogu nõustus üksmeelselt Lajčáki ettepanekuga ning Đukanovići kabinet andis lõpuks järele. 55 protsendi nõue võib saada pretsedendiks tulevikus toimuvatele teistele iseseisvusreferendumitele.
Poliitikute seisukohad.
21. märtsil leppisid neli opositsiooniparteid kokku, et nad korraldavad ühise kampaania Montenegro iseseisvumise vastu. Sotsialistlik Rahvuslik Partei, Rahvuslik Partei, Demokraatlik Serbia Partei ja Serbia Rahvuslik Partei kirjutasid alla, otsustades kampaaniasse kaasa tõmmata ka valitsusväliseid organisatsioone, parlamendiväliseid parteisid ja väljapaistvaid üksikisikuid. parteidevahelise koostöö leppele. 
20. märtsil ütles Montenegro parlamendi juhataja asetäitja Rifat Rastoder, et Montenegros elavad bosnialased ja muslimid hääletavad iseseisvuse poolt.
Looteleht

Looteleht on loomade (välja arvatud käsnade) lootelise arengu karikloote ehk gastrula staadiumis moodustuv rakukiht. 
Eristatakse kolme lootelehte: välimine (ektoderm), sisemine (endoderm) ja keskmine (mesoderm). 
Ektodermist moodustuvad närvisüsteem, silmad, nahk ja karvad; mesodermist veri, süda, kõik vereringega seotu, lihased ja luustik ning endodermist seedeelundkond, kopsud ja kõrvaosad.
Lootelehtede arvu järgi (kas 2 või 3) eristatakse diploplastseid ja triploblastseid loomi.
Enigma

Enigma on saksa elektriinseneri Arthur Scherbiuse leiutatud ja 1918. aastal patenteeritud kaasaskantav masin sõnumite šifreerimiseks.
Algul oli Enigma suur, üle 50 kilogrammi kaaluv kirjutusmasinaga varustatud masin kommertskasutuseks. Hiljem kujunes Enigma IV-st üks legendaarsemaid masinaid teise maailmasõja ja krüptograafia ajaloos. Näiteks inglased lõid selle baasil Typexi, mis pärast täiustamist oli isegi mõnevõrra keerukama šifreerimissüsteemiga kui Enigma. Ameeriklastel oli analoogne masin SIGABA, mis kasutas täiuslikumat, 15 rootoriga kolmes grupis šifreerimist, kuid mis oli kohmakas ja vähem töökindel. Enigma ajalooga on tihedalt seotud mitu olulisemat tehnilist lahendust arvutiajaloos, nagu esimene elektronarvuti Colossus ja elektromehaaniline koodimurdmise masin Bomba.
Saladused.
Enigmaga seotu oli 1970. aastateni suure saladuskatte all. Kõige rohkem varjati fakti, et Enigma sõnumite dešifreerimine on reaalselt võimalik. Seoses sellega ei teatud ka elektronarvutist Colossus ning paljude riikide armeed kasutasid Enigma-sarnaseid rootor-tüüpi masinaid mitu aastakümmet.
Liitlased dešifreerisid Enigma kodeeritud teksti teises maailmasõjas täielikult pärast seda, kui Atlandil saadi 4. juunil 1944 kätte Saksamaa allveelaev U-505, kust leiti Enigma šifreerimismasin koos vajaliku dokumentatsiooni ja koodiraamatutega. Mõned Enigma sõnumid jäid siiski murdmata, sest Enigma versioonid olid erinevad. Alles lähiajal on neid suudetud murda.
2002. aastal valmistas Tatjana van Vark Enigma põhimõttest ajendatuna nelja 40-positsioonilise rootoriga kodeerimismasina.
Filmid.
Enigma on kesksel kohal mitmes filmis.
Ružomberok

Ružomberok (saksa "Rosenberg", ungari "Rózsahegy") on linn Slovakkias Žilina maakonnas, Ružomberoki ringkonna halduskeskus. Asub Váhi jõe kaldal.
Linna läbib rahvusvaheline maantee E77.
Ajalugu.
1233. aastal on linna esmamainitud kirjalikes allikates ("terra Reuche"). 1318. aastal sai linnaõigused. Linnas asusid hõbeda- ja vasekaevandused.
2000. aastal asutati seal Ružomberoki Katoliiklik Ülikool.
Depressioon (täpsustus)

Depressioon on mitmetähenduslik sõna:
Amen (muusik)

Amen (kodanikunimega Jussi Sydänmaa; sündinud 26. juunil 1972 Espoos) on soome muusik, ansambli Lordi kitarrist.
Amen on ka salvestanud kitarrisoolosid, mida kasutas Ari Pulkkinen arvutimängu "Shadowgrounds" "soundtrack"i loomisel.
Elulugu.
Jussi Sydänmaa sündis Espoos, kuid veetis lapsepõlve- ja noorusaastad Mäntsäläs. Juba enne kooliminekut hakkas ta huvituma kitarrimängust. Muusikaõpinguid alustas ta viieaastaselt, kui sai oma esimese akustilise kitarri. Talle meeldis õppida pilli ja oma lemmiklugude mängimist, kuid oli liiga häbelik, et osaleda kitarrieksamil. See kohutas poissi sedavõrd, et ta otsustas kitarrimängu lõpetada. Sydänmaa võttis kitarri uuesti kätte 10 aastat hiljem, mil hakkas huvituma "hard rock"i muusikast. 
1983. aastal puutus Sydänmaa esmakordselt kokku ansambliga Kiss. Temast sai bändi kirglik austaja ja seetõttu langes ta ka koolikiusamise ohvriks.
Noorukina mängis Sydänmaa mitmes bändis. Tähelepanuväärsem neist oli Rag Flag, mis ei saavutanud edu.
25-aastaselt leidis Sydänmaa, et kõik rokiprojektid, milles ta osales, viisid läbikukkumiseni. Siis õppis ta ajakirjandust ja raadiotööd, hiljem reklaami ja meediat. 2003. aastal sai ta meediatehnoloogiainseneri diplomi. Siiski ei asunud ta tööle õpitud valdkonnas, kuna ansambel Lordi, millega ta oli 1990. aastatel liitunud, tegi 2002. aastal läbimurde. Tänu Lordi edule loobus ta IT-inseneri ametist ja keskendus karjäärile muusikuna.
Tema tegelaskuju ansamblis Lordi on Egiptuse vaarao Amen-Ra elluärganud muumia.
Pärast Eurovisiooni võitu avati 26. juunil 2006 Mäntsäläs Ameni ausammas. Sammas on valmistatud kohalikust migmatiidist, see on 3 meetrit kõrge ja kaalub üle 400 kg. Ausammas asub Ameni endise kooli Ehnroosi kooli (Nordenskiöldintie 2, koolis käis ta aastatel 1985–1991) ja Myllymäe kooli (Vanha Porvoontie 21) vahelisel alal.
Leena Peisa

Leena Peisa (esinejanimi Awa; sündinud 16. märtsil 1979 Vantaas) on soome muusik, endine ansambli Lordi pianist.
Elulugu.
Leena Peisa sündis Vantaas, teismeea veetis Porvoos. Kuueaastaselt hakkas ta mängima klaverit, teismelisena ka süntesaatorit. Tema esimene bänd oli Punaiseet Messiaat, millega ta liitus 1994. aasta sügisel ja kasutas esinejanime Lende Mielihyvä. Pärast seda, kui bänd 1998. aastal laiali läks, keskendus Peisa haridusele ja õppis Helsingi Ülikoolis sotsiaalteadusi. 2003. aastal liitus ta uuesti bändiga, mis sestpeale kasutas nime Dolchamar. 
2005. aastal kutsus Lordi trummar Kita teda asendama bändist lahkunud klahvpillimängijat Enaryt. Bändis Lordi esines ta kõrgest soost vampiiripreilina, kelle nimi Awa tuleneb ingliskeelsest väljendist "be aware" – 'ole teadlik'. 25. juulil 2012 teatati Lordi veebilehel, et Awa lahkub bändist pärast 11. augusti kontserti.
Leena Peisa elab Anconas Itaalias koos kohaliku bändi The Dogma kitarristi Cosimo Binettiga, kellega kohtuti 2006. aasta Lordi turneel, kus The Dogma oli soojendusbänd.
Ignacy Mościcki

Ignacy Mościcki (1. detsember 1867 Mierzanowo Masoovia Ciechanówi maakonnas – 2. oktoober 1946 Versoix Genfi lähedal) oli Poola president 4. juunist 1926 kuni 30. septembrini 1939.
Visiit Eestisse.
Ignacy Mościcki käis ametlikul visiidil Eestis 1930. aasta suvel.
Kirjandust.
"Poola vabariigi esimene kodanik. Prof. dr. Ignacy Moscicki riigimehena ja teadlasena." – artikkel ajalehes Postimees 10. augustist 1930.
Charles Gleyre

Marc Charles Gabriel Gleyre (2. mai 1806 Chevilly, Šveits – 5. mai 1874 Pariis) oli šveitsi päritolu, kuid peamiselt Prantsusmaal tegutsenud maalikunstnik.
Aastatel 1828–1834 elas ta Itaalias, kus süvenes klassikalisse kunsti ja täiendas oma kunstiharidust. Seejärel reisis ta pikemalt Idamaades, sealhulgas Egiptuses, Süürias ja Liibanonis, ammutades inspiratsiooni eksootilistest maastikest ja kultuuridest. 1837. aastal asus Gleyre elama Pariisi, kus ta jätkas kunstnikukarjääri ja õpetas tulevasi meistreid.
Tema esimene suuremat tunnustust pälvinud teos oli "Õhtu" ("Le Soir", hiljem tuntud ka kui "Kaotatud illusioonid"), mis esitati 1843. aastal Pariisi Salongis. Maal tõi talle tuntust oma poeetilise meeleolu ja peene klassikalise stiili tõttu.
Gleyre oli kõrgelt hinnatud eelkõige kunstiõpetajana. 1843. aastal võttis ta üle Paul Delaroche’i ateljee Pariisis, kus õpetas paljusid noori kunstnikke. Tema silmapaistvamate õpilaste hulka kuulusid muu hulgas James McNeill Whistler, Pierre-Auguste Renoir ja Claude Monet, kes kujunesid hiljem impressionismi võtmefiguurideks.
John William Waterhouse

John William Waterhouse (6. aprill 1849 – 10. veebruar 1917) oli Briti maalikunstnik.
John Waterhouse oli hilisviktoriaanliku ajastu maalikunstnik, kelle looming sai tugevaid mõjutusi Burne-Jonesi loomingust ja prerafaeliitide liikumisest üldisemalt. 
Ta sündis Roomas ja siirdus 1870. aastal Londonisse Kuninglikku Kunstiakadeemiasse oma õpinguid jätkama. Esialgu oli tema loomingu teemadevalik üsna sarnane Lawrence Alma-Tadema loominguga, käsitledes peamiselt antiigitemaatikat. 
Hilisemas loomingus on tunda impressionismi ja esteetilise liikumise mõjutusi. Tema pürgimuseks oli ühitada fantaasia ja realism. Ta liitus prerafaeliitide liikumisega 1895. aastal – samal aastal, mil valmis tema ehk kõige kuulsam teos "The Lady of Shalott".
H.264/MPEG-4 AVC

H.264/MPEG-4 AVC ehk H.264 ehk MPEG-4 AVC on videotihenduse vorming, mille on koos välja töötanud ITU ja MPEG-i eksperdid. Vastav ISO/IEC standard jõustati 2003. a nime all Advanced Video Coding konteinerformaadi MPEG-4 10. osana. ITU kasutab samas tähenduses nime H.264.
H.264 tihendab audiovisuaalandmeid, sealhulgas kõrglahutusega (HD) pildiandmeid, keskmiselt kolm korda tõhusamalt kui eelmine sellekohane vorming H.262. Vastavalt kasvab ka arvutusmaht, mis tähendab vajadust kiirema protsessori järele.
MPEG-4 AVC on mõneti sarnane laialt tuntud XviD ja DivX algoritmidega. Väikestel kiirustel annab H.264 pisut parema tulemuse kui DivX.
Profiilid.
Standard määrab kindlaks mitut liiki rakenduste profiilid, s.t nende kasutamise tingimused ja võimalused:
H.264 SVC.
H.264 SVC on standardi laiendus Annex G H.264/AVC, mis on rohkem tuntud nime all Scalable Video Coding. SVC võimaldab edastada videopildist mitme erineva kvaliteediga (ribalaiusega) signaali, mistõttu on see üks paremaid videoedastuse standardeid tänases kontrollimatus internetikeskkonnas. Lihtsalt seletatuna edastatakse madala ja kõrge eraldusvõimega videosignaal ning edastusvea korral kuvatakse vastuvõtus madala kvaliteediga signaal, kuna vead seda sellisel määral ei mõju.
Koos selle täiendusega lisandusid profiilid:
Lumelammas

Lumelammas ehk pakssarv ("Ovis canadensis") on üks kahest Põhja-Ameerikas elavast uluklamba liigist. Teine Põhja-Ameerikas levinud liik on Dalli lumelammas. Nende lammaste taksonoomiline kuuluvus pole veel teadlaste poolt täpselt kindlaks tehtud. 
Levik.
Lumelammas on levinud Ida-Siberist kuni Kaug-Ida põhja- ja keskosani. Põhja-Ameerikas elavad lumelambad mandri lääneosa mägedes Alaskast Põhja-Mehhikoni. 
Välimus ja suurus.
Lumelambaid on sageli võrreldud mägilammastega, kellega nad ka suuresti sarnanevad. Lumelambad on mägilambatest raskepärasema kehaehitusega. Lumelammastel puudub kaelal ja rinnal lakk. Sarved on rasked ja jämedad, laia eespinnaga, kuid üsna lühikesed. Isaste loomade tüvepikkus 148–182 cm, turjakõrgus 95–115 cm, kaaluvad nad 70–140 kilogrammi. Emasloomad on mõõtmetelt väiksemad.
Elupaik ja elulaad.
Lumelambad eelistavad asustada raskesti läbipääsetavaid ja kaljuseid mäenõlvu. Mõnes paigas elavad nad paikselt, toiduvaesemates piirkondades sooritavad regulaarseid rändeid. Lumelambad toituvad peamiselt rohttaimedest, eelistades kõrrelisi ja liblikõielisi; söövad ka seeni ja samblikke.
Jooksuaeg ja järglased.
Jooksuaeg kestab tavaliselt novembri keskpaigast jaanuari alguseni. Lumelambad elavad sel ajal segakarjades. Poegimine toimub mais-juunis. Emasloom sünnitab tavaliselt ühe järglase, on täheldatud ka kahte. Emased lumelambad saavad suguküpseks teisel eluaastal, isased kolmandal eluaastal. 
Lumelammaste peamine vaenlane on hunt, tallede ohtlikem vaenlane aga ahm. 
Lumelammaste eluiga on paikkonniti erinev: Põhja-Ameerikas on looduslikes tingimustes keskmine eluiga 12–14 aastat, Jakuutias aga 18–20 või rohkem.
Khālid ibn al-Walīd

Khālid bin Walīd ehk Khalid ibn al-Walid (araabia keeles خالد بن الوليد, ka Sayf-Allāh ehk "Jumala Mõõk"; 584–642) oli esimene suur Araabia väejuht islami leviku algusaegadel.
Khalid sündis Mekas ning oli esialgu moslemitevastane. Ta võitles mitmes lahingus moslemite vastu, kuid pärast Hudaybiyya lepet astus ta islami usku. Seejärel sai temast Muhamedi tähtsaim väejuht.
Khalidist sai peagi moslemivägede ülemjuhataja ning esimeste kaliifide Abu Bakri ja Umar ibn al-Khattabi ajal vallutas ta Süüria ning tegi edukaid retki Pärsia vastu. Nii kujunes tast esimene suur püha sõja ehk džihaadi elluviija. 632 surus ta maha ka beduiinide mässu ("fitna") islami vastu, näidates üles halastamatust usutaganejate suhtes.
Khalid ibn Walid suri Süürias oma voodis, mis talle suure pettumuse valmistas, sest ta oli tahtnud langeda usumärtrina lahinguväljal.
Elekterkrampravi

Elekterkrampravi ehk elekteršokiravi ehk elekterimpulssravi või elekter-konvulsioonravi (lühend EKR, inglise keeles "electroconvulsive therapy", lühend ECT, kõnekeeles "elektrišokk") on psüühikahäirete ravis kasutatav meetod.
Elekterkrampravi võeti skisofreenia ravimeetodina laialdaselt kasutusele 1930. aastatel. Krampravi aluseks oli arvamus, et epilepsia ja skisofreenia välistavad teineteist (Ladislas Meduna). Algselt indutseeriti krampe keemiliste ühenditega (korasool) ja hiljem juba elektrivooluga. Elektrivoolu kasutamine võimaldab krampi täpsemalt doseerida. Ravi käigus lastakse patsiendile pea külge kinnitatud elektroodidesse elektrivool. Sõltuvalt metoodikast võib voolutugevus olla 10 mA – 1,6 A ja pinge 70–450 V. Kuigi EKR-i toimepõhimõtted pole täpselt selged, arvatakse, et ülevool käivitab bioloogilised mehhanismid, mis tasakaalustavad neuronaalset aktiivsust.
Näidustused.
EKR-i kasutatakse juhtudel, kus tavalised ravimeetodid ei toimi või vajatakse kiiret tulemust. Patsiendi raviks sobivuse üle otsustab psühhiaater. Peamised näidustused on skisofreenia, bipolaarne meeleoluhäire, sügav depressioon jms. Depressiooniravis on see tõhus kuni 80% ravitud patsientide puhul.
Kõrvalnähud.
Algselt kasutati elekterkrampravis meetodeid, mis põhjustasid patsientidele olulisi füüsilisi kahjustusi, näiteks luude murdumist ja hammaste purunemist. Krambihooga kaasnesid märkimisväärsed valud ja ebamugavustunne. Hiljem võeti elekteršokiravis kasutusele keemilised vahendid lihaste lõdvestamiseks. Tänapäeval toimub EKR narkoosis, lihasrelaksantidega EEG kontrolli all ja selliseid soovimatuid kõrvalnähte ei esine. Peamised võimalikud kõrvalnähud on järgmised:
Teise maailmasõja survel tehtud leiutised

Teine maailmasõda erines kõikidest eelmistest sõdadest suure tehnilise edasimineku poolest. Lisaks inimkoosseisude suurusele sai sõja saatusele määravaks ka tehniline üleolek ning uued leiutised. 
Radar.
Kuigi radari tööpõhimõte oli sisuliselt avastatud juba 1904. aastal Christian Hülsmeyeri poolt, hakati seda avastust aktiivselt kasutama alles Suurbritannia poolt Saksamaa pommirünnakute ennetavaks avastamiseks. Radaritega saavutatav ajavõit lubas varakult evakueerida inimesed ning startida hävituslennukitel. 
On laialt levinud arvamus, et radar just sõja ajal Suurbritannias leiutatigi. Radar on siiski leiutatud varem ning ka töötavad mudelid eksisteerisid varem. Küll aga oli Suurbritannia esimesi praktilisi tarbijaid ja tehnoloogia edasiarendajaid.
Maandumistuled.
Saksamaa kasutas Teises maailmasõjas Londoni pommitamisel ära Inglismaa pidevat udu. Pommituslennukid startisid baasidest Mandri-Euroopas, kus oli selge ilm ja pommitasid Londonit. Inglismaal aga ei saanud hävitajad tihti lennuväljalt tõusta, kuna paksus udus oli hilisem maandumine võimatu. Esmakordselt otsustati probleem lahendada lennuraja servade valgustamise teel. Selleks tehti lennuraja servadesse rennid, mis täideti bensiiniga ja süüdati. Hiljem võeti see leiutis laialdaselt kasutusele kogu lennunduses.
Reaktiivmootorite kasutamine tsiviilotstarbel.
Kuigi reaktiivmootorid leiutati niikuinii, oleks kindlasti nende reaalne kasutuselevõtt tsiviilotstarbel viibinud. Reaktiivlennuk vajab stardiks suurt algkiirust, ning sõjaeelsed tsiviillennuväljad olid üldjuhul murukattega väljakud või lennati üldse vesilennukitega. Sõja käigus ehitati raskete pommituslennukite tarvis kõikjale betoonkattega radasid, mis sõja lõppedes muudeti tsiviillennuväljadeks
Enigma (täpsustus)

Enigma (vanakreeka sõnast αἴνιγμα "ainigma" ja inglise sõnast "enigma" 'mõistatus') on mitme asja nimi.
Awa

Awa on linn Jaapanis Tokushima prefektuuris.
1. aprillil 2005 liideti Awaga Ichiba, Donari ja Yoshino linn.
Amen

Amen (mitmetes keeltes tähenduses aamen) võib tähendada järgmist:
Ultima Thule

Ultima Thulel võib olla erinevaid tähendusi:
Katlakivi

Katlakivi on karbonaatidest (põhiliselt kaltsiumkarbonaadist ja magneesiumkarbonaadist) koosnev sade, mis tekib vesinikkarbonaate sisaldava kareda vee kuumutamisel (keetmisel) katelde, keedunõude, torude vms sisepinnale.
Buliimia

Buliimia ("bulimia nervosa") on söömishäire, mille iseloomulikud tunnused on õgimissööstud ja ülemäärane kehakaalu pärast muretsemine, mille tulemusena üritatakse toidu paksukstegevat mõju kaotada oksendamise, lahtistite söömise või muul moel.
Buliimiaga patsientide mõtted keerlevad pidevalt söömise ümber ning viivad impulsiivsete söömishoogudeni. Hiljem neid kahetsetakse ning püütakse kuidagi toidu paksukstegevast mõjust vabaneda. Levinuim võte selleks on oksendamine, aga tarvitatakse ka lahtisteid, erinevaid ravimeid, mis ei lase toidul imenduda, nälgitakse jne. 
Erinevalt anorektikutest on buliimikud reeglina normaalse kehakaaluga, mis ei vasta aga patsiendi enda seatud (sageli ülikriitilistele ja ebatervetele) normidele.
Korduv oksendamine või ravimite tarvitamine, millega kaasneb toitainete puudus organismis, võib põhjustada organismis füsioloogilisi muutusi (elektrolüütide tasakaalu häired, krambid, lihasetõmblused, südamerütmihäired jms).
Ravi.
Buliimiat ravitakse antidepressantide ja/või neuroleptikumidega ja psühhoteraapiaga.
Seitseteist kevadist hetke

"Seitseteist kevadist hetke" (vene keeles "Семнадцать мгновений весны") on 1973. aastal esilinastunud teleseriaal Nõukogude välisluure tegevusest Teise maailmasõja lõpukuudel.
Seriaali aluseks on Julian Semjonovi romaan "Seitseteist kevadist hetke", mille põhjal valmis 12-osaline kultusseriaal Nõukogude luure majorist Maksim Issajevist ehk "SS-Standartenführer" Max Otto von Stirlitzist, kes Saksa Kolmanda Riigi Julgeoleku Peaameti välisluureosakonnas töötades hankis Nõukogude riigi juhtkonnale poliitilist informatsiooni Saksa riigi juhtkonna siseringist. Frankfurter Allgemeine Zeitungi korrespondent kirjutas 1973. aastal: "Kui Stirlitz kõnnib mööda Berliini tänavaid, on Moskva tänavad tühjad". Sellega tabati üsna hästi seriaali saatnud menu.
2009. aastal valmis algupärase mustvalge seriaali koloreerimisel värviline versioon. Kuigi kasutati originaali materjale, kärbiti neid tunduvalt. 16:9 formaadi saamiseks kärbiti ka kaadrit ülevalt ja alt. Koloreerimisele ja heliefektide lisamisele kulus umbes kolm aastat. Värvilise versiooni esilinastus algas 4. maist 2009 telekanalil Rossija pealkirjaga «„Семнадцать мгновений весны“. Возвращение легенды!» ('Seitseteist kevadist hetke. Legendi tagasitulek'). 
1998. aastal valmis algupärasest teleseriaalist rääkiv kaheosaline film "Seitseteist kevadist hetke, 25 aastat hiljem" (vene keeles "«Cемнадцать мгновений весны» 25 лет спустя"), kus selgitatakse mitmeid detaile, mida vaataja ei saanud enne teada või mida oli poliitilistel põhjustel võimatu varem avaldada.
Osatäitjad.
Filmi peaosatäitja on Vjatšeslav Tihhonov, kes sai selle osa eest Leonid Brežnevilt Lenini ordeni; Stirlitzi tegelaskuju prototüübiks oli Nõukogude luure poolt värvatud RSHA IV osakonna (Gestapo) "SS-Hauptsturmführer" Willi Lehmann, agent "A-201/Breitenbach".
Tegelaskujud rahvaloomingus.
Lugematuteks anekdootideks on andnud ainest kaadritagune hääl, kes väljendas peamiselt Stirlitzi mõtteid ja kommenteeris filmi sisu. See hääl kuulus Jefim Kopeljanile.
Kangelasliku ja tabamatu Nõukogude luuraja Stirlitzi tegelane ja tegevus on andnud alust paljudeks Stirlitziga seotud anekdootide süžeedeks.
Stirlitz

Max Otto von Stirlitz (õieti Max Otto von Stierlitz; teise varjunimega Maksim Issajev, tegelikult Vsevolod Vladimirov) on Julian Semjonovi kirjutatud spiooniromaanide sarja kirjanduslik kangelane. 
Max Otto von Stirlitzi tegelaskuju tegi legendaarseks raamatu "17 kevadist hetke" põhjal tehtud seiklusfilm "Seitseteist kevadist hetke". Selle peategelane Stirlitz (keda kehastab andekas näitleja Vjatšeslav Tihhonov) sokutatakse NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsuse välisluure agendina Saksa Riigi Julgeoleku Peaametisse, hankima konfidentsiaalset ja delikaatset informatsiooni Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei ja Saksa juhtkonna salajastest separaatläbirääkimistest lääneriikidega vaherahu sõlmimiseks.
Film oli osa 1970. aastatel NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee esimehe Juri Andropovi algatatud NSV Liidu julgeolekuorganite propagandakampaaniast, milles julgeolekuorganite töötajaid kujutati vastukaaluna James Bondi tüüpi renomeega mehele, kes suudab igast olukorrast välja tulla, kuid erinevalt Bondist ei kasuta selleks keerulist tehnikat, vaid ainult oma mõistust. Tänu sellele äärmuslikule oskusele ellu jääda ja tuntusele on Stirlitz ka levinud tegelane anekdootides.
Stirlitzi tegelaskuju autor oli Nõukogude kirjanik Julian Semjonov, kes oma kirjandusteostes kajastas Maksim Issajevi-Otto von Stirlitzi seiklusi aastatel 1918–1967. Oma luurajateel tegutses Stirlitz üle maailma ning ühes teoses "Briljandid proletariaadi diktatuurile" seikles ka Tallinnas. Eesti tipplavastaja Grigori Kromanov tegi sellest 1975. aastal filmi "Briljandid proletariaadi diktatuurile", stsenaristiks oli Julian Semjonov ise, Stirlitzit-Issajevit mängis Vladimir Ivašov.
Julian Semjonovi romaanide "Briljandid proletariaadi diktatuurile" ja "Parooli pole vaja" motiividel tehtud uus telesari "Issajev" filmiti 2008. aasta juulis osaliselt Eestis, sealhulgas 21. ja 22. juulil Rakveres linnakodaniku majamuuseumis. Seriaali tegevus toimub aastatel 1921–1927 Moskvas ja Tallinnas. Sarjas osalesid ka Eesti näitlejad. 
Kultuuriline mõju.
Stirlitzi tegelane ja tegevus on andnud alust paljudeks Stirlitziga seotud anekdootide süžeedeks. Anekdoodid parodeerivad Stirlitzi ja tema kaaslaste arutlevat mõtteviisi ning viivad absurdsete ja ootamatute järeldusteni.
Näiteid anekdootidest:
Coburg

Coburg on kreisivaba linn Saksamaal Baieri liidumaal Ülem-Frangimaa ringkonnas. See asub Itzi jõe ääres.
Ajalugu.
Coburgi on esimest korda mainitud 1056. aastal, 1331. aastal sai see linnaõigused.
1586–1633 oli Coburg Saksi-Coburgi hertsogiriigi pealinn, hiljem kuulus Saksi-Coburg-Saalfeldi ning alates 1826. aastast Saksi-Coburgi ja Gotha hertsogiriiki. 1919. aastal liideti Coburg Baieriga.
Coburg ja kuningasuguvõsad.
Coburg oli Saksi-Coburgi ja Gotha dünastia Mandri-Euroopa valduste keskpunkt, mille viimane valitseja oli Ühendkuningriigi kuninganna Victoria poja Albany hertsogi prints Leopoldi poeg Saksi-Coburgi ja Gotha hertsog Carl Eduard, kes osales I maailmasõjas Saksamaa keisririigi sõjaväes Idarindel. Pärast Saksamaa kaotust maailmasõjas ja 1917. aasta novembrirevolutsiooni liitus ta saksa natsionaalsotsialistliku liikumisega, olles II maailmasõja ajal Saksa Punase Risti president.
Vaatamisväärsused.
Tähtsamad vaatamisväärsused Coburgis on vanalinn koos osaliselt säilinud linnamüüriga, 1414. aastal valminud raekoda, Ehrenburgi loss ning Morizkirche ja Coburgi teatrihoone.
Linnas on loodusloomuuseum, nukumuuseum ja Veste Coburgi kunstikogu, milles on 26 Lucas Cranach vanema maali.