tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Venta regionaalpark

Venta regionaalpark (leedu keeles "Ventos regioninis parkas") on regionaalpark Põhja-Leedus Mažeikiai, Šiauliai ja Akmenė rajoonis.
Venta regionaalpark asub Venta jõe ning selle lisajõgede Virvytė, Dabikinė, Avižlyse ja Uogyse kallastel. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Venta kallaste maastikke, ökosüsteemi ja kultuuripärandit.
Venta regionaalpargi territooriumil on arvukalt looduslikke niitusid ja vanu metsi. Virvytė oru looduslikud niidud on haruldaste taimede kasvupaigaks, ka asuvad seal Leedus haruldased luhamaastikud. Regionaalpargi territooriumil elab mitu liiki hirvlasi. Venta jõel asub Papilė lähistel Juura ajastu paljand, mida esimesena uuris Karl Eduard von Eichwald, lisaks on regionaalpargi territooriumil veel kuus paljandit. Tähelepanuväärne on ka Šaltiškiai savikarjäär, kus Triiase savist on leitud Phytosauridae perekonna roomajate jäänuseid, samuti ka võimalikke dinosauruste jäänuseid. 
Regionaalpargis kasvavad mitmed Leedu punases raamatus olevad taimed, nende seas Siberi võhumõõk, karulauk, metslauk, jumalakäpp, hall käpp, arukäpp, kuradi-sõrmkäpp, pruun raunjalg, tupp-võsaputk, laialehine kareputk, salutakjas, narmasjumikas, suur rusujuur, väikeseõiene hiirehernes, südame-emajuur, pikalehine münt, harilik võipätakas, harilik sinilatv, pääsusilm, lodukannike, vööthuul-sõrmkäpp, harilik käoraamat, rohekas käokeel, pruun lõikhein, karvane naistepuna, väike käopõll, harilik ungrukold, kare kellukas, õõnes lõokannus, harilik lubikas, karvane maarjalepp ja harilik luuderohi. Seal elavad imetajatest pruun-suurkõrv, suurvidevlane, põhja-nahkhiir, valgejänes, kärp ja saarmas. Kaitstavatest lindudest elavad seal jääkoskel, sookurg, rukkirääk, väike konnakotkas, järvekaur, hõbehaigur, hallhani, laululuik, soopart, kanakull, lõopistrik, suurkoovitaja, jäälind, hüüp, teder, hallpea-rähn, valgeselg-kirjurähn, must-toonekurg ja roherähn. Lisaks elavad seal juttselg-kärnkonn, mustlaik-apollo, suur-mosaiikliblikas, suur-kuldtiib, suur-rabakiil ja pääsusaba.
Regionaalpargi territooriumil asub kolm linnamäge, lisaks on seal mitmeid muinaskalmeid ja muid kultuurimälestisi. Kaitse all on Viekšniai ajalooline keskus. Regionaalpargi aladel asuvad lennunduspioneer Aleksandras Griškevičiuse ja Simonas Daukantase memoriaalmuuseumid, samuti ka professorite Mykolas, Vaclovas ja Viktoras Biržiška memoriaalmuuseum ühes Žemaitija vanimas apteegis.
Venta regionaalpargi halduskeskus asub Viekšniais. Teised tähtsamad asulad regionaalpargi territooriumil on Venta ja Papilė.
Venta regionaalpargi pindala on 10 630 hektarit. 109 hektarit võtab enda alla Purviai reservaat. Teised rangema kaitsega tsoonid on Venta, Virvytė ja Uogyse maastikukaitsealad, Purvenai geoloogiline kaitseala (selle koosseisus on ka Purviai reservaat), Dabikinė ja Avižlyse hüdroloogilised kaitsealad, Viekšniai vanalinn ja Užpelkiai botaanilis-zooloogiline kaitseala. Kaitsealade all on kokku 39,8% regionaalpargi territooriumist.
Elektrooniline kirjastamine

Elektrooniline kirjastamine ehk elektronkirjastamine ehk e-kirjastamine hõlmab e-teavikute (nt e-raamat, e-ajakiri) elektroonilist väljaandmist ning e-raamatukogude ja e-kataloogide koostamist.
Ülevaade.
E-kirjastamine on eriti levinud akadeemiliste publikatsioonide väljaandmisel, mille puhul võib eelretsenseeritud teadusajakirjade väljaandmine peagi asenduda e-kirjastamisega. Raamatuid, ajakirju ja ajalehti levitatakse aina enam nutiseadmete kaudu. Raamatuturul kinnitavad kanda iTunesi, Amazoni ja Google Play veebiraamatupoed. Turu-uuringute kohaselt tarbitakse 2015. aasta lõpuks ajakirju ja ajalehti pooltel juhtudel digitaalsel kujul ja kogu lugemisest pool toimub elektroonika vahendusel. Kuigi e-kirjastamise korral levitatakse teavikuid enamasti interneti vahendusel, siis on ka teisi võimalusi (nt CD või DVD peal). E-kirjastamist kasutatakse ka õppeprotsessile suunatuna, sest selle abil saab kombineerida sisu analüüsivõimalustega (nt kontrolltööde moodulitega), mis teeb õppimise mugavamaks.
E-kirjastamine on akadeemiliste artiklite publitseerimise kõrval aina enam populaarne ka ilukirjanduse puhul. Lugejad võivad e-kirjastustelt leida palju sellist kirjandust, mida tavalises raamatupoes eriti ei müüda ja uute autorite teoseid, mis ei pruugi teiste kirjastuste meelest kasumlikud olla.
Tänapäeval kasutatakse terminit "elektrooniline kirjastamine" enamasti interneti teel publitseerimise kohta, kuid vanasti tähistati sellega n-ö uut koostamise ja levitamise viisi ehk arvutite abil teksti ja muu sisu loomist.
E-kirjastamise töökäik.
E-kirjastamine toimub põhimõtteliselt samamoodi nagu tavaline kirjastamine, välja arvatud kahes aspektis: 1) valmis teose puhul ei kasutata ofsettrükki ja 2) enamasti ei levitata trükitud teost. Kuna teos on elektroonilisel kujul, siis saab seda levitada interneti teel ja "online"-raamatupoodides. Kasutaja saab teost lugeda veebilehel, nutiseadmes mõne rakenduse abil või näiteks arvutis PDF-vormingus. Vahel on kasutajal võimalik teos ise printida või nõudetrükina tellida.
Elektrooniline levitamine on saanud väga populaarseks tänu sellele, et aina enam kasutatakse nutiseadmeid. Algul oli igale mobiiliplatvormile (nt Android, Windows) vaja eraldi rakendust, kuid nüüd on võimalik luua rakendusi, mis sobivad kõigile platvormidele ja veebibrauseritele.
E-kirjastamisel kasutatakse kolme digitehnoloogia tunnust: XML-märgendid sisu määratlemiseks, laadileht sisu kujunduse loomiseks ja metaandmed sisu kirjeldamiseks otsingumootoritele. Uue tehnoloogiaga saab luua ekraaniga kohanduva faili, mida saab kasutada erinevates seadmetes ja eri meetoditel levitada.
E-kirjastajatel on kasulik osata programmeerimiskeeli, kuid olemas on ka tarkvarasid, mille abil saab luua ekraaniga kohanduvaid e-teavikuid lihtsamalt. Nende seas on Digital Publishing Suite ja Apple'i iBooks Author. Kõige enam on levinud EPUB-vorming, mida toetavad paljud e-kirjastamise tarkvarad. Samuti on levinud failid laiendiga .folio, mida kasutab Adobe Digital Publishing Suite, et luua e-teavikuid Apple’i seadmetes lugemiseks.
Näiteid.
Vanade meediumite elektroonilised versioonid:
Uued meediumid:
Euroopa Komisjoni konkurentsivolinik

Euroopa Komisjoni konkurentsivolinik on Euroopa Komisjoni liige, kelle vastutusalas on järelevalve teostamine konkurentsiõigust puudutavate sätete täitmise üle. Alates 1. detsembrist 2024 on konkurentsivoliniku ametikohal Euroopa Komisjoni juhtiv asepresident hispaanlanna Teresa Ribera Rodríguez.
Margrethe Vestager

Margrethe Vestager Hansen (sündinud 13. aprillil 1968 Glostrupis) on Taani ja Euroopa Liidu poliitik. Ta oli alates 1. novembrist 2014 kuni 30. novembrini 2024 Euroopa Komisjoni konkurentsivolinik. 
Margerethe Vestager on lõpetanud 1993. aastal Kopenhaageni Ülikooli majandusteaduskonna.
Ta kuulub sotsiaalliberaalsesse erakonda Det Radikale Venstre.
Euroopa Komisjoni volinik.
Margrethe Vestager oli alates 1. novembrist 2014 kuni 30. detsembrini Euroopa Komisjoni konkurentsivolinik (nii Junckeri kui ka von der Leyeni esimeses komisjonis). Von der Leyeni esimeses komisjonis (alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024) oli ta ka üks kolmest juhtivast asepresidendist, juhtides digiajastule vastava Euroopa volinikerühma.
Pärast Thierry Bretoni tagasiastumist Euroopa Komisjoni siseturu voliniku kohalt 2024. aasta septembris täitis Margrethe Vestager kuni von der Leyeni esimese komisjoni mandaadi lõpuni ka siseturuvoliniku ülesandeid.
Euroopa Investeerimispanga juhi kandidaat.
2023. aasta suvel esitas Taani valitsus Margrethe Vestageri Euroopa Investeerimispanga juhi kandidaadiks. Septembri alguses otsustas Vestager võtta palgata puhkuse, et keskenduda kandideerimisele. 5. septembril 2023 nimetas Ursula von der Leyen Euroopa Komisjoni konkurentsivoliniku kohusetäitjaks Euroopa Komisjoni õigusküsimuste voliniku Didier Reyndersi. Euroopa Investeerimispanga senise juhi Werner Hoyeri ametiaeg sai läbi 2023. aasta detsembris. Samale kohale kandideeris veel ka Hispaania majandusminister Nadia Calviño. Euroopa Liidu rahandusministrid leppisid Euroopa Investeerimispanga uues juhis kokku 2023. aasta septembri lõpus Hispaanias toimunud kohtumisel ja selleks valiti Nadia Calviño.
No Prayer for the Dying

"No Prayer for the Dying" on Iron Maideni kaheksas stuudioalbum. Albumi andis 1990. aasta oktoobris välja plaadifirma EMI. 
Albumi valmimise käigus vahetus bändi koosseis – Adrian Smithi asemele tuli Janick Gers. Gers oli töötanud koos Bruce Dickinsoniga tema esimese sooloalbumi "Tattooed Millionaire" kallal. 
Album kriitikutelt eriti kiita ei saanud, ometigi jõudis see Briti albumiedetabelis teisele kohale. Albumil on Iron Maideni ainus Briti singliedetabeli esikohahitt "Bring Your Daughter... to the Slaughter". 
Albumi promoturnee kandis pealkirja "No Prayer on the Road".
Bändi koosseis.
Lisaks neile mängis klahvpille Michael Kenney.
Radikaaldemokraatlik Partei (Tšiili)

Radikaaldemokraatlik Partei (hispaania keeles "Partido Radical Democrático") oli Tšiilis aastatel 1946–1949 tegutsenud paremtsentristlik erakond.
Erakonna asutasid Radikaalsest Parteist eraldunud, kes olid vastu koostööle kommunistidega ega toetanud sellest tulenevalt 1946. aasta presidendivalimistel RP kandidaati Gabriel González Videlat, kes need valimised võitis, vaid eelistasid talle Liberaalse Partei kandidaati Fernando Alessandrit.
1949. aastal sai erakond Tšiili parlamendi alamkoja valimisel 5,09% häältest ja kaheksa kohta, ülemkoja valimisel 4,17% häältest ja ühe koha. Pärast valimisi otsustati ühineda uuesti Radikaalse Parteiga, mis oli vahepeal lõpetanud koostöö kommunistidega, kuid juriidiliselt eksisteeris erakond edasi 1953. aastani, mil valiti parlamendi järgmine koosseis.
Radikaaldemokraatliku Partei ideoloogiliseks järglaseks sai hiljem erakond Radikaaldemokraatia.
Radikaaldemokraatia (Tšiili erakond)

Radikaaldemokraatia (hispaania keeles "Democracia Radical") oli Tšiilis aastatel 1969–1973 ja 1983–1990 tegutsenud paremtsentristlik erakond.
Erakonna asutasid Radikaalsest Parteist eraldunud antikommunistid, kes olid vastu partei otsusele toetada 1970. aasta presidendivalimistel Salvador Allendet (kes need valimised võitis), eelistades talle Jorge Alessandrit. Selle ideoloogiliseks eelkäijaks oli varem tegutsenud Radikaaldemokraatlik Partei.
1973. aastal sai erakond Tšiili parlamendi alamkoja valimisel 1,94% häältest ja kaks kohta, ülemkoja valimisel 2,18% häältest ja mitte ühtegi kohta. Erakond pooldas samal aastal Augusto Pinocheti juhtimisel läbi viidud riigipööret, mille käigus kukutati marksistlik valitsus, saadeti laiali parlament ja peatati kõigi erakondade tegevus.
1983. aastal sai erakond loa tegevuse jätkamiseks.
1988. aastal toimunud rahvahääletusel, millega küsiti Pinochetile mandaati riigijuhina jätkamiseks, toetas erakond jah-kampaaniat, mis kaotas.
1989. aasta presidendivalimistel toetas erakond senist rahandusministrit Hernán Büchi, kes jäi alla opositsiooni kandidaadile. Samal ajal toimunud parlamendivalimistel kogus erakond loosungi all "Tsentristlik erakond juurtega ajaloos, teenimas Tšiili tulevikku" ainult 0,42% häältest.
1990. aastal ühines erakond veel mitme Pinocheti režiimi toetanud väikese erakonnaga, kuid juba järgmisel aastal läks nende loodud ühenderakond lõplikult laiali.
Forest Kämp

Forest Kämp on ennast "indie folk" / "urban country" stiili liigitanud Eesti ansambel Tartust. Ansambel mängib koos alates 2013. aastast. 
Bändi kuuluvad Jaan Sepp (vokaal), Kaarel Tammur (bass, taustahelid), Siim Valtna (trummid, muud löökpillid), Peeter Tammur (akustiline kitarr, taustahelid) ja Mikk Valtna (elektrikitarr, taustahelid). Kokkusaamise mõjutusi võib otsida Tartu "underground"-skeenest Juss, Pane Biiti, mis asjaosalisi tugevalt ühendab.
Bänd on esinenud paljudel festivalidel üle Eesti, sealhulgas 2014. aasta Tartu Indiefestil, sama aasta Tartu armastusfilmide festivalil tARTuFF ning 2015. aasta Viru Folgil. 2013. aasta Tartu Sügispäevadel korraldatud üritusel "Tudengibänd" võideti publiku lemmiku autasu. 2015. aasta 30. mail ilmus bändil debüütalbum "Sip El Gaad". 
Seni on bänd avaldanud viis singlit, millest esimene, "Kuuevarbaline", ilmus 2014. aasta juulis. Singel "Kaarsilla saladus" ilmus sama aasta augustis. Singli "Esimene lend" esitleti 2014. aasta detsembris. Nädal pärast ilmumist valiti "Esimene lend" Raadio 2 nädala demoks ning 2015. aasta veebruaris TV6 nädala tegijaks. Järgmised singlid olid "Kukeseente taga" ja "Rändamine", mis ilmusid 2015. aasta aprillis ja juunis. Forest Kämpi kõige uuem heliteos on "Sierra Ne Nada", mis ilmus 2015. aasta novembri.
Historia Langobardorum

"Historia Langobardorum" ("Langobardide ajalugu") on Paulus Diaconuse tähtsaim teos, mis on pandud kirja 8. sajandil. See kuueköiteline ebatäielik ajalugu kirjutati pärast aastat 787, kuid mitte hiljem kui 796. Paulus Diaconus võis selle kirja panna Monte Cassino mäel.
Raamat hõlmab langobardide lugu alates nende müütilistest juurtest kuni kuningas Liutprandi surmani aastal 743 ning sisaldab palju teavet Bütsantsi, frankide ja teiste kohta. Jutt on pandud kirja langobardide patrioodi vaatenurgast lähtuvalt ning on eriti väärtuslik tänu frankide ja langobardide vaheliste suhete käsitlemisele. Oma peamiste allikatena kasutas Paulus Diaconus järgmisi dokumente: "Origo gentis Langobardorum", "Liber pontificalis", Trenti Secunduse kaotsiläinud ajalugu ja Benevento kadunud kroonika. Lisaks kasutas ta vabalt ka Bede, Toursi Grégoire'i ja Sevilla Isidoruse töid.
Väljaanded.
Aastal 2000 valminud Laura Pani uurimuse järgi on Pauluse ajaloost säilinud 115 koodeksit. Eksemplaride arv ja nende levik üle kogu Lääne-Euroopa näitavad, et tegemist oli keskajal populaarse teosega; neist käsikirjadest üle 20 pärineb 11. sajandist varasemast ajast ning ülejäänud 80 või rohkem kopeeriti hiljem.
Nende käsikirjade omavahelisi seoseid uuris Georg Waitz, kes määras aastal 1876 kindlaks 11 erinevat "Historia Langobardorumi" perekonda. Vanim käsikiri on 8. sajandi lõpus (ehk vahetult pärast seda, kui Pauluse teos valmis) untsiaalkirjas kirjutatud Assisi palimpsest. See palimpsest ei ole aga kaugeltki täielik, kuna see sisaldab vaid osi Pauluse ajaloo raamatutest II ja V. Vanim täielikuna säilinud käsikiri on "Codex Sangallensis 635", mis on pandud kirja vahemikus 8.–10. sajandini ja mis kannab Waitzi süsteemi järgi numbrit F1. Waitzi järgi teeb F1 vanus temast teose kõige usaldusväärsema koodeksi; sellele on aga vaielnud vastu Antonio Zanella ja Dante Bianchi, kelle järgi ei peegelda F1 Pauluse originaali korrektselt. 
Hilisemad kirjamehed suuresti aktsepteerisid Paulus Diaconuse kirjeldusi ja seda jätkati sageli ning tekst trükiti esimest korda Pariisis aastal 1514. Ladinakeelse teksti trükitud väljaannete hulgast on kõige autoriteetsem Ludwig Konrad Bethmanni ja Georg Waitzi toimetatud tekst, mis ilmus algallikaid avaldavas sarjas "Monumenta Germaniae Historica" ("Scriptores rerum langobardicarum et Italicarum"; Hannover, 178).
Tõlked.
Tekst on tõlgitud järgmistesse keeltesse:
Lõuna-Aafrika Vabariigi Põhihariduse Ministeerium

Põhihariduse ministeerium Lõuna-Aafrika Vabariigis tegeleb alg- ja põhiharidusega Lõuna-Aafrikas. See loodi 2009. aastal presidendivalimiste järel (valiti Jacob Zuma) haridusministeeriumi jagamisel kaheks ministeeriumiks.
Minister on alates 2009. aastast Angie Motshekga.
Riigieelarvest sai ministeerium 2010. aastal 6,1662 miljardit randi ja seal töötas 730 inimest.
Alari Piispea

Alari Piispea (sündinud 11. mail 1966) on eesti muusik, basskitarrist.
Kasutab esinejanime Päss.
Mänginud ansamblites Kuller, 777, Rodeo, Tuļļi Lum, Kõrsikud, Jääboiler, InBoiler, Justament ja Äge Brass.
Gustav Mootse

Gustav Mootse (15. juulil 1885 Võnnu kihelkond, Tartumaa – 16. november 1957 Viljandi) oli eesti graafik ja kunstiõpetaja.
Elukäik.
Gustav õppis lugema kodus ja käis Võnnu külakoolis (1894–1897), seejärel õppis Tartus Jüri kihelkonnakoolis (1897–1899). Õppis veel Tartu reaalkoolis (1899–1903) ja Hugo Treffneri gümnaasiumis (1903–1904). 
Jaan Tõnissoni soovitusel ja ainelisel toetusel sõitis Peterburi kunstiharidust omandama. Õppis A. Stieglitzi kunstitööstuskoolis sulejoonistust ja ksülograafiat (1904–1909) ja seejärel Peterburi Teaduste Akadeemia professori V. V. Mathé ateljees (1909–1912) puugravüüri, hiljem täiendas end Leipzigis Graafiliste Kunstide ja Raamatukujunduse Akadeemias (1926–1927). 1928 viibis ta Itaalias, tundes seal erilist huvi antiik- ja renessansskunsti vastu. 
Töötas Peterburis joonistusõpetaja ja tehnilise joonestajana ning raamatuillustraatorina. Tegi varjunime "(Фома Урванов)" all kaastööd Peterburi pildi- ja karikatuuriajakirjadele ning ajalehtedele. Näiteks töötas ta pilkelehe Pugatši karikaturistina.
Haigestus kopsuhaigusse ja 1918. aastal tuli tagasi Eestisse. Oli joonistusõpetaja Põltsamaa reaalgümnaasiumis (1919–1922), Rakvere Õpetajate Seminaris (1922–1926), Rakveres õpetas ta ka Hando Mugastot ja Romulus Tiitust. Aastast 1928 töötas mitmes Viljandi koolis. Pidas suviti lektoriametit õpetajate kursustel. Tema 50. sünnipäeva juubeliartiklis nimetati Gustav Mootse oma aja Eesti “tüsedamaks” ehk paremaks joonistusõpetajaks. 1947–1952 töötas ta Viljandi muuseumis teadusliku töötajana, kust 1953. aastal läks pensionile. Elas Viljandis Kunderi 9.
Gustav Mootse oli Kunstnike Liidu liige.
Looming.
Gustav Mootse esimene ilmunud töö oli 1902. aastal Gustav Suitsu toimetamisel ilmunud “Kiired III” kaanejoonistus. Tema illustratsioone avaldati väljaannetes Нива, Весь Мир, Tuuslar, Lasteleht, Linda ja Sädemed, motiivid olid idüllilised maastikud talumajade ja rannavaadetega, rohkesti on südamlikke olustikustseene laste elust. 
Gustav Mootse on hästi tuntud pisigraafika, täpsemalt raamatuviitade, viljakaima ja innukaima viljelejana. Kokku on temalt teada üle 250 eksliibrise, millest suurem osa on klišeetrükis ja puulõikes, väiksem osa külmnõeltehnikas. Eksliibriste loomisel on Mootse palju kasutatud nimesümboolikat – ilmekas on Karin Linnu eksliibris varesepoja ja raamatuga. Vahel on nimesümboolika ja kutseembleemid liitunud – Tõnis Vindi eksliibrises väike laululind ja rätsepatöö embleemid. Rohkesti on ka lugejate kujutistega eksliibriseid. Gustav Mootse eksliibrised olid 1962. aastal Moskvas näitusel.
Mootse maalid, enamasti akvarellid, kujutavad Karksi ja Viljandi ümbruse kauneid vaateid, Viljandi parke ja lossivaremeid. Eriti armastas kunstnik sügisloodust, mida on kujutatud lüürilise tundetooniga. Mootselt pärinevad ka mitmed head lillemaalid. Samuti on kunstnikku huvitanud sümboolika ning muinasjutumaailm näkineidude ja lummusega.
Raamatud.
Ta on avaldanud mitu joonistamisõpikut.
Isiklikku.
Tema isa Jaan oli Kristjani-Laane talu peremees. Gustav Mootse ja Gustav Suitsu emad olid õed.
Simon

Simon on heebrea või vanakreeka päritolu eesnimi või perekonnanimi.
Eesnimena on see mehenimi. Naisenimena kasutatakse vorme Simona või Simone.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Simon 335 mehel. Simon oli populaarsuselt 358. mehenimi. Simon oli keskmiselt 14 aasta vanune (mediaanvanus oli 11). Kõige populaarsem oli eesnimi Simon vanuserühmas 0–4, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 9,24.
Ants Frosch

Ants Frosch (sündinud 20. augustil 1959 Põlvas) on Eesti diplomaat ja poliitik ning endine luureametnik, XV Riigikogu liige.
Haridus ja varasem elukäik.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Valga 1. Keskkooli ja seejärel Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna "cum laude". 
Kuni riigiteenistusse suundumiseni töötas ta advokaadina Tartus. 
Luureametniku ja diplomaadina.
Ants Frosch oli Teabeameti esimene juht (alates Riigikantselei teabeteenistuse loomisest 1992. aastal kuni 1999. aastani). 
Ta on töötanud 20 aastat Eesti Vabariigi diplomaatilises teenistuses, olles olnud Eesti suursaadik Euroopa Nõukogu juures Strasbourgis, Poolas ja Moldovas ning korduvalt Rumeenias ja Bulgaarias.
Poliitiline karjäär.
Aastatel 2009–2012 kuulus Frosch Eesti Reformierakonda. 2021. aastal liitus ta Eesti Konservatiivse Rahvaerakonnaga ning valiti Otepää vallavolikogu liikmeks. 11. juunil 2024 lahkus ta erakonnast. 
Alates 18. augustist 2024 oli ta erakonna Eesti Rahvuslased ja Konservatiivid aseesimees. 16. detsembril 2024 astus ta erakonnast välja.
Alates 17. jaanuarist 2025 on ta Isamaa Erakonna liige.
Isiklikku.
Frosch elab Otepääl ja tal on kaks tütart.
Veneetsia sinjoriia

Veneetsia sinjoriia ("Serenissima Signoria") oli Veneetsia vabariigi kõrgeim valitsusorgan. Selle vanim nimi "Commune Veneciarum" asendati alates aastast 1423 nimega "Serenissima Signoria" ja 1462. aasta 12. mail võttis doodž Cristoforo Moro selle ametlikult doodži kroonimisvande osaks.
Sinjoriia valitses Veneetsiat ligikaudu 1000 aastat.
See moodustas võimukeskuse, kuhu kuulus ka doodži võim. Sinjoriiast võib mõelda kui doodži ja temaga koostööd tegema ja temaga koos valitsema volitatud teiste inimeste kombinatsioonist. Aja möödudes said neist ametiisikutest sinjoriia kaasosanikud.
Veneetsia sinjoriia liikmed.
Sinjoriia moodustasid:
Doodž oli Veneetsias (kuni 1797) ja Genovas (kuni 1805) kõrgeim võimukandja.
Sinjoriiat peeti väga oluliseks valitsusorganiks, olulisemaks kui doodži ennast. Doodži surma puhuks määratud tseremooniate käigus öeldi rituaalselt lauset "si è morto il Doge, no la Signoria" ("Doodž on surnud, kuid sinjoriia elab").
Viktor von Rosen

Viktor von Rosen (5. märts 1849 Tallinn – 23. jaanuar 1908 Peterburi) oli baltisakslasest Venemaa riiginõunik, idamaa keelte professor, Peterburi Teaduste Akadeemia akadeemik.
Ta on maetud Peterburi Novodevitšje kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli baltisaksa päritolu Venemaa riigitegelane Robert von Rosen.
Eerik Olle

Eerik Olle (sündinud 11. märtsil 1960) on eesti sisearhitekt ja muusik (basskitarrist).
Töötanud disainerina kunstikombinaadis Ars (1986–1989), sisearhitektina büroodes EKE Projekt (1989–1990), AS PAG, Linear Projekt OÜ ja Fondalink OÜ.
Eesti Sisearhitektide Liidu (ESL) liige, 2002–2004 ESL juhatuse esimees.
Töötanud Eesti Kunstiakadeemia sisearhitektuuri osakonna õppejõuna.
Mänginud ansamblites:
Maria Minerva

Maria Minerva (esinejanimi; kodanikunimega Maria Juur; sündinud 15. märtsil 1988) on eesti muusik. 
Haridus.
Ta lõpetas 2006. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi.
Isiklikku.
Tema isa on humorist, raadio- ja telesaatejuht Mart Juur.
Dionysius Fabricius

Dionysius Fabricius (sündinud Pommernis, tegutses 17. sajandil) oli, ametnik, vaimulik ja kroonik.
Ta oli Viljandis katoliku vaimulik, jesuiit, Viljandi linnakiriku praost. 
Tema tuntuim teos on neljaosaline Liivimaa ajalugu käsitlev "Livonicae Historiae compendiosa series, in quatuor digesta partes ab anno 1158 usque ad annum 1610".
Gerhard Gustav Ludvig von Maydell

Gerhard Gustav Ludvig von Maydell (1. mai 1835 Tartu – 17. august 1894 Koblenz, Saksamaa) oli baltisaksa päritolu maadeuurija.
44. laps

"44. laps" (inglise keeles "Child 44") on 2008. aastal ilmunud Suurbritannia kirjaniku Tom Rob Smithi põnevusromaan. Romaan on triloogia esimene teos, mille peategelane on laste sarimõrvu uuriv endine MGB (KGB eelkäija) agent. Teose ainetel valmis 2015. aastal samanimeline film.
Triloogia esimese raamatu sarimõrvarist tegelaskuju loomisel võttis teose autor aluseks "Rostovi lihunikuna" tuntuks saanud Andrei Tšikatilo.
44. laps (film)

"44. laps" (inglise keeles "Child 44") on 2015. aasta 17. aprillil esilinastunud USA-Suurbritannia ühistööna valminud triller. Filmi režissöör on Daniel Espinosa, stsenarist Richard Price, peaosades Tom Hardy, Gary Oldman, Noomi Rapace jt. Linateos tugineb Tom Rob Smithi 2008. aastal ilmunud samanimelisele romaanile.
Venemaal keelati filmi näitamine varsti pärast litsentsi omandamist.
TV NET

TV NET (ka TVNET) on läti uudisteportaal, kus on infot muu hulgas kohaliku ja maailma poliitika, majanduse, ühiskonna, tehnika kohta. See on Läti üks populaarsemaid uudisteportaale. Portaal avati septembris 2000. 
Portaali üks omanikke on AS Eesti Meedia.
Fear of the Dark

"Fear of the Dark" on Iron Maideni üheksas stuudioalbum. Albumi andis 1992. aasta mais välja plaadifirma EMI. 
See oli kolmas Iron Maideni album, mis jõudis Suurbritannia albumite edetabelis esikohale. Albumilt anti välja singlid "Be Quick or Be Dead", "From Here to Eternity", "Wasting Love" ja kontsertversioon laulust "Fear of the Dark".
Album oli viimane album millel laulis Bruce Dickinson, enne tema naasmist 1999. aastal. Ka oli see viimane album, mille produtsentiks oli Martin Birch ning esimene, millele produtseerimisega tegeles bändi bassimängija Steve Harris.
Albumit reklaamiv turnee kandis nime "Fear of the Dark Tour".
Bändi koosseis.
Lisaks neile mängis klahvpille Michael Kenney.
Laulude loend.
1995. aasta uusväljalaske boonus-CD.
Rada "Space Station No. 5" sisaldab ka peidetud lugu "Bayswater Ain't a Bad Place to Be". See oli olnud varem kättesaadav peidetud rajana Suurbritannia singlil "Be Quick or Be Dead".
Ufimtsevi kaitse

Ufimtsevi kaitse (ka Pirci-Ufimtsevi kaitse ja Pirci kaitse) on poollahtine maleavang, mis algab:
1. e4 d6
2. d4 Rf6
3. Rc3
Avang sai nime Nõukogude maletaja Anatoli Ufimtsevi (1914–2000) ja Sloveenia maletaja Vasja Pirci (1907–1980) järgi.
Eesti maletajatest kasutas Ufimtsevi kaitset väga tihti Rein Etruk.
Paul-Osvald Tammpere

Paul Osvald Tammpere VR I/3 (kuni 27.05.1935 Paul Osvald Tiss; 9. veebruar / 21. veebruar 1895 Samliku küla, Uue-Vändra vald, Pärnumaa – 11. mai 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast, Vene NFSV) oli eesti õpetaja ja sõjaväelane.
Aastatel 1918–1920 osales ta Vabadussõjas. Aastatel 1928–1940 oli Kaitseliidu Sakala maleva Pilistvere malevkonna Kõo kompanii pealik ja malevkonna juhatuse liige.
Oli Türi Algkooli õpetaja, Viljandimaa Kõo valla Kirivere kooli juhataja, septembrist 1940 Venevere Algkooli juhataja.
1939. aastal ostis Loopre mõisast moodustatud 56,17 ha suuruse Loopre talu.
Oli Isamaaliidu Kõo osakonna ja Vabaduse Risti Vendade Ühenduse Viljandi osakonna liige.
Arreteeriti 14. juunil 1941 ja saadeti Venemaale Sverdlovski oblasti vangilaagrisse, kus ta mõisteti 1942. aasta märtsis surma. Lasti maha 11. mail 1942 Sevurallagi vangilaagris. Matmispaik on teadmata.
Auastmed:
A Ying

A Ying (阿英, "Ā Yīng"; kodanikunimi Qian Xingcun (钱杏邨, "Qián Xìngcūn"; 6. veebruar 1900 Wuhu, Anhui provints – 17. juuni 1977) oli hiina kirjanik, kirjandusteadlane ja kriitik. 
Ta kirjutas ajaloolisi draamasid, filmistsenaariume, novelle ja luuletusi ning töid hiina uuemast kirjandusest ja esseesid väliskirjandusest. Üks tema näidend räägib Li Zichengist. 
Elulugu.
Ta osales 4. mai liikumises. Aastal 1926 astus Hiina Kommunistlikku Parteisse. Ta asutas Shanghais koos luuletaja Jiang Guangciga ühingu Taiyang (太阳, 'Päike') ning sai üheks proletaarset kirjandust taotleva liikumise algatajaks Hiinas. Talvel 1930 osales ta Vasakpoolsete Kirjanike Liiga (左翼作家同) ettevalmistustöös; ta valiti selle büroosse ja täitevkomiteesse. Teise Jaapani-Hiina sõja ajal 1930. aastate lõpus oli ta Shanghai päevalehe Jiuwang Ribao (救亡日报, "Jiùwáng ​Rì​bào") kirjandustoimetaja. Aastal 1941 juhtis ta propagandatööd Uues 4. Armees. Hiina Rahvavabariigis töötas ta kultuuri juhtimise alal ning soodustas ulatuslikku kirjandusteaduslikku uurimistööd. Kultuurirevolutsiooni ajal kiusati teda taga. Ta suri vähki.
A Lamusi

A Lamusi ehk Alamusi (阿拉木斯, "Ālāmùsī"; 2. juuni 1989 Sise-Mongoolias) on mongoli päritolu Hiina judoka. 
Ta sai 2010. aasta Aasia suvemängudelt kehakaalus kuni 60 kg pronksi ja 2012. aasta Aasia meistrivõistlustelt samas kaalukategoorias pronksi.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis kaotas ta kehakaalus kuni 60 kg teises ringis Venezuela judokale Javier Guédezile.
Stress (laulja)

Stress (esinejanimi; kodanikunimega Andres Andrekson; sündinud 25. juulil 1977 Tallinnas) on eesti päritolu Šveitsi räppar. 
Ta lahkus Eestist koos perekonnaga 1989. aastal.
Carl Friedrich Glasenapp

Carl Friedrich Glasenapp (3. oktoober 1847 (ukj) Riia – 14. aprill 1915 Riia) oli baltisaksa filoloog ja kirjanik. 
Ta tuntuim teos on kolmeköiteline "Das Leben Richard Wagners in sechs Büchern dargestellt (1894–1911)", milles käsitletakse helilooja Richard Wagneri elulugu.
Aastatel 1873–1875 oli ta Pärnu gümnaasiumi õpetaja.
Sokolski avang

Sokolski avang on maleavang, mis algab käiguga b4.
Avangut on nimetatud ka Orangutani avanguks (Savielly Tartakoweri poolt) ja Poola avanguks. Avangut uuris põhjalikult peamiselt kirimaletajana tuntud nõukogude maletaja Aleksei Sokolski (1908–1969), kelle auks sai avang nime. 
Avakäik b4 on kahekümnest võimalikust avakäigust populaarsuselt üheksas. Tegu on ebahariliku avakäiguga ja ECO liigituse alusel on selle koodiks A00.
Balti esperanto päevad

Balti esperanto päevad (lühendiga BET) on aastast 1959 igal aastal Baltimaades toimuvad esperanto keelt tutvustavad üritused. 
Esimene BET toimus 1959. aastal Lätis Baltezersis. Teine BET toimus 1960. aastal Eestis Käärikul.
Vjatšeslav Hromov

Vjatšeslav Hromov (sündinud 1936) on Eesti tõlkija. Ta on tõlkinud ladina keelest eesti keelde.
Kremerata Baltica

Kremerata Baltica on Baltimaade noortest (vanuses 19–33 aastat) muusikutest koosnev kammerorkester. 
Orkestri asutas 1997. aastal viiuldaja Gidon Kremer. 
Orkester on salvestanud üle 20 CD. 
Orkester on võitnud Grammy auhinna (2002).
Teder (perekonnanimi)

Teder on eesti perekonnanimi.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Teder 618 mehel ja 697 naisel.
2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Teder 634 mehel ja 714 naisel. Perekonnanimede levikult oli Teder meeste puhul 38. ja naiste puhul 36. kohal. Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid oli maakonna 10 000 elaniku kohta 34,92.
Nimest on ka vana kirjaviisi säilitanud variant Tedder, mis 2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis 14 mehel ja 25 naisel (1. jaanuaril 2017 15 mehel ja 22 naisel).
Hermann Plauson

Hermann Plauson (1874 – u 1944) oli Eesti insener ja leiutaja. 
1920. aastatel oli ta Saksamaal Hamburgis ühe labori (Fischer-Tropsch "Otto Traun Research Laboratories") juhataja. 
Tema leiutiste seas on elektrostaatiline generaator (Plausoni muundur; inglise "Plauson's converter").
Ivo Nikkolo

Ivo Nikkolo (sündinud 17. detsembril 1958) on eesti kunstnik ja moelooja.
Ta on lõpetanud 1986. aastal moekunsti alal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 
1990. aastatel lõi ta koos Eve Hansoniga kaubamärgi Ivo Nikkolo. Esimene Ivo Nikkolo kauplus avati 1994. aastal Tallinnas Suur-Karja tänaval, 2022. aasta seisuga oli neid juba kümmekond.
Ants Lepson

Ants Lepson (14. mai 1934 Vaisi küla – 16. aprill 2023) oli Eesti ja Norra maalikunstnik, laevakapten.
Ta põgenes 1944. aastal Rootsi, kust siirdus 1948. aastal Ameerika Ühendriikidesse. 1954. aastast elas Norras. 
Ta lõpetas Arendali Merekooli ja elas Arendalis.
Ta maalis peamiselt meremaale.
Tofiq Zülfüqarov

Tofiq Zülfüqarov (aserbaidžaani keeles Tofiq Nadir oğlu Zülfüqarov; sündinud 1. novembril 1959 Rostovis) on Aserbaidžaani poliitik ja diplomaat.
Ta oli Aserbaidžaani välisminister 5. märtsist 1998 kuni 26. oktoobrini 1999.
Ta oli Aserbaidžaani suursaadik Eestis aastatel 2007–2015.
Lauris Kaplinski

Lauris Kaplinski (kuni 1995. aastani Lauris Toomet; sündinud 8. aprillil 1971) on eesti programmeerija. 
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tartu 1. Keskkooli ja 1998. aastal Tartu Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna.
2013. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "The application of oligonucleotide hybridization model for PCR and microarray optimization" ("Oligonukleotiidide hübridisatsioonimudeli rakendamine PCR-i ja mikrokiipide optimeerimiseks").
Ta on kirjutanud Inkscape'i eelkäija tarkvaraprogrammi Sodipodi.
Isiklikku.
Tema isa on kirjanik Jaan Kaplinski ja ema kirjanik Tiia Toomet. Ta on taarausuline.
Toidutehnoloogia

Toidutehnoloogia ehk toiduainete tehnoloogia on toiduteaduse haru, mis tegeleb toidu tootmise protsessidega.
Varajased teaduslikud uuringud keskendusid toidu säilivusaja pikendamisele. 1810. aastal Nicolas Apperti välja töötatud konserveerimismeetod osutus otsustavaks sündmuseks. Konserveerimine mõjutas toidu säilitusmeetodeid väga, kuid sel ajal ei teadnud Appert veel, mis põhimõttel tema meetod töötab. 
Louis Pasteuri 1864. aasta uuring veini käärimisest ja selle vältimisest oli varajane katse läheneda toidutöötlemisele teaduslikult. Lisaks veini käärimisele uuris ta veel alkoholi, äädikat, veini, õlut ning piima hapnemist. Ta töötas välja pastöörimise – piima ja piimatoodete kuumutamise riknemist põhjustavate organismide hävitamiseks. Oma teadustööga sai Pasteurist bakterioloogia ja kaasaegse ennetava meditsiini teerajaja.
Industrialiseerimine.
Toidutehnoloogia arengus on andnud suure panuse paljud toidutööstused. Kasutatavate meetodite ja toodete näiteid:
Vastuvõetavus tarbijale.
Varem polnud tarbija arvamus toidu tehnoloogilise poole kohta tähtis. Tänapäeval on toidu tooteahel pikk ja keeruline, sest toidud ja nende tootmise tehnoloogiad on erinevad. Tihtipeale ei saa tarbijad olla kindlad toidu kvaliteedis ja ohutuses ning nende jaoks on keeruline sellest teemast sügavamalt aru saada. Seetõttu on tarbija heakskiit toidu tehnoloogia suhtes väga tähtis. Kuid tänapäeval oleneb vastuvõetavus tihti potentsiaalsest kasust ja riskist, mis kaasneb tootega. Siia kuulub ka tehnoloogia, kuidas toode töödeldud on. Teadmatus ja infopuudus äratab tarbijas kahtlust ning suure tõenäosusega seda toodet ei usaldata. Tihtipeale peetaks uuenduslikke tehnoloogiaid riskantseteks ning usaldus neisse on väike.
Erinevate meetodite vastuvõetavus on väga erinev. Kui pastöörimine on laialdaselt tuntud, siis töötlemine kõrgrõhul ja mikrolainetel arvatakse olevat riskantsed. "Hightech Europe" projekti andmetel on traditsioonilised meetodid paremini vastu võetud kui uuenduslikud tehnoloogiad.
Tarbijate heakskiit uuenduslike toidutehnoloogiate suhtes tuleneb teadmistest ja arvamustest riskide ja kasulikkuse kohta. Samuti oleneb see inimese kogemusest. Uuenduslike meetodite vastuvõetavust saab parandada, kui tagada ülevaatlik ja emotsioonidevaba info tehnoloogiliste protsesside kohta. HighTech projekti andmetel on kirjalik informatsioon tõhusam kui audiovisuaalne teave.
Ofsettrükk

Ofsettrükk (inglise keeles "offset printing") on lametrükimenetlus, mille puhul trükivärv kantakse trükivormilt paberile elastse kattega vahesilindri abil.
Ofsettrüki leiutas 1904 USA trükkal Ira Washington Rubel, kuid laialdaselt juurdus see tehnika sajandi keskpaigas. 
Trükivormi valmistamiseks kaetakse õhuke karestatud alumiiniumplaat valgustundliku kihiga ning kopeeritakse sellele paljundatav kujutis (koosneb enamasti küljendatud tekstist ja piltidest). Seejuures moodustuvad trükivormi valgustatud ja valgustamata aladel lahustuvad ja mittelahustuvad kohad. Lahustatud emulsiooniga kohtadelt paljanduvad trükielemendid (trükkivad elemendid), mis võtavad hästi külge trükivärvi, muu pind (mittetrükkivad vaheelemendid) aga nakkuvad hästi ainult veega.
Silindrile kinnitatud trükivormile kantakse kõigepealt niisutusvaltsidega (ehk -teladega) õhuke veekiht, mis kinnistub vaid trükivormi vaheelementidel. Seejärel kannavad värvivaltsid trükivormile õhukese kihi ofsetvärvi, mis nakkub ainult trükielementidega. Silindri edasisel pöörlemisel kandub trükielementidelt värv kõigepealt trükisilindri ehk ofsetsilindri elastsele (kummist) katmikule ja sellelt omakorda paberile (paberipoognale või rullpaberi laiule).
Kuna kujutist pööratakse trükimehhanismis kaks korda, siis trükiplaadil olev õigetpidi kujutis kandub tagurpidi kummisilindrile ning sealt õigetpidi paberile (AB – BA – AB).
Trükimasinas on iga värvi (vt CMYK) jaoks oma trükivorm.
Ofsettrükimenetluse eelisteks on trükivormi vähene kulumine, lihtne teostatavus, universaalsus ja suur trükikiirus. Seepärast trükitakse suuretiraažilisi väljaandeid, näiteks ajalehti, ainult sellel menetlusel. Samuti trükitakse sel meetodil alates 1970. aastatest rohkem kui 90% raamatutest.
Ludvig Kurist

Ludvig Kurist (vene keeles Людвиг Иванович Курист; 16. juuli 1905 Peterburi – 3. oktoober 1995 Kiiev) oli eesti päritolu NSV Liidu sõjaväelane. 
Aastal 1945 anti talle Kuldtähe medal ja 1945. aastal nimetati ta ka Nõukogude Liidu kangelaseks.
Wulfstan

Hedeby Wulfstan (tegutses 9. sajandi lõpus) oli anglosaksi reisija ja kaupmees. Pole kindel, kas Wulfstan oli pärit Inglismaalt või Hedebyst.
Umbes 880. aastal tegi ta reisi suurele maale nimega Estland/Eastland Elblągi jõe, Visla suudme ja hilisema Ida-Preisimaa (praeguse Kaliningradi oblasti) piirkonnas. Wulfstani reis kestis seitse päeva ja kulges Ida-Slesvigis asuvast Haithabust (tähtis viikingite keskus Häthum) Trusoni (Truso oli muinaspreislaste asula, 9. sajandil tuntud kaubanduskeskus, millel olid sidemed viikingitega ja mis asus paarkümmend kilomeetrit Visla suudmest ida pool). Seda Visla suudmest ida pool paiknevat ala asustasid estid. Edaspidises Wulfstani kirjelduses on öeldud, et Estland on väga suur, paljude linnadega maa, kusjuures igal linnal on oma kuningas või õigemini pealik ("cyninz̧"). Estlandis on väga palju mett ja kala. Kuningad, ülikud ja rikkad joovad hobusepiima (tõenäoliselt midagi kumõssitaolist), vaesemad inimesed ja orjad aga mõdu. Järgneb üksikasjalik estide matusekommete kirjeldus. Kui keegi estidest sureb, jäetakse ta laip 2–3 kuuks matmata. Selle aja jooksul pidutsevad surnu sugulased ja sõbrad ta pärandi arvel.
Tema reisi kohta kirjutas raamatu arvatavasti Inglismaa kuningas Alfred Suur.
Elina Benenson

Elina Benenson (sündinud 1986 Tallinnas) on Eesti näitleja.
Ta on mänginud Rootsi filmis "Lilja 4-ever" Nataša osa.
Kindral Kurelise grupp

Kindral Kurelise grupp (läti keeles Kurelieši) oli Lätis Kuramaal tegutsenud, juulis 1944 moodustatud väeüksus, mille ametlikuks ülesandeks oli võitlus Nõukogude diversantide ja langevarjurite vastu, edasi aga diversiooni- ja kaugluureretked venelaste poolt okupeeritud Läti aladele.
Ametlikult sai grupp alguse 28. juulil 1944 Riias. Esialgu kandis grupp nime "Riia aizsargide rügemendi kindral Kurelise grupp". Formaalselt oli väeosa ülem kindral Jānis Kurelis, tegelikult aga staabiülem kapten Kristaps Upelnieks (1891–1944).
The X Factor (album)

"The X Factor" on Iron Maideni kümnes stuudioalbum. Albumi andis 1995. aasta oktoobris välja plaadifirma EMI. 
Lauljaks on esimest korda Blaze Bayley ning plaadikujunduse tegi Kanada kunstnik Hugh Syme. Albumilt anti välja singlid "Man on the Edge" ja "Lord of the Flies".
Albumi reklaamiturnee kandis nime "X Factour". Selle turnee mõned kontserdid oli bänd sunnitud ära jätma, kuna intensiivse kontserdigraafiku tõttu tekkisid Blaze Bayleyl probleemid häälega.
Ansambli koosseis.
Lisaks neile mängis klahvpille Michael Kenney ja laulus "Sign of the Cross" koor The Xpression Choir.
Naatriumpermanganaat

Naatriumpermanganaat on anorgaaniline aine, naatriumi ja mangaani hape sool, mille molekulvalem on NaMnO4
Tumepunased kristallid lahustatavad vees, moodustades kristallhüdraate.
Saamine.
Mangaani oksiidi hapendamine 2MnO2 + 3NaClO + 2NaOH → 2NaMnO4 + 3NaCl + H2O
Keemilised omadused.
Keemilised omadused on samad mis kaaliumpermanganaadil.
Laguneb kuumutamisel.
Kasutamine.
Taotlus on piiratud tänu tugevale hügroskoopsusele.
Kasutatud koosseisuvedelikuna katalüsaatorina vesinikperoksiidi lagundamiseks jõuseadmes.
Eko Yuli Irawan

Eko Yuli Irawan (sündinud 24. juulil 1989 Lampungis) on indoneesia tõstja, kahekordne olümpiamängude medalist, meistrivõistluste medalist.
Esimene Irawani suur võit oli noorte maailmameistriks tulemine 2007. aastal. Täiskasvanute maailmameistrivõistlustel Tais sai ta pronksmedali, tõstes 278 kg. 
2008. aasta suveolümpiamängudel esines ta kategoorias kuni 56 kg ja sai pronksmedali (esimene tõste 130 kg, teine 158 kg, summa 288 kg).
Pärast olümpiamänge otsustas Irawan üle minna raskemasse kategooriasse kuni 62 kg. Seal tundis ta ennast hästi ja juba 2009 võitis hõbemedali maailmameistrivõistlustel tulemusega 315 kg (140 kg + 175 kg).
2009. aastal Pariisi maailmameistrivõistlustel sai ta pronksmedali. Universiaadil Shenzhenis oli ta oma kaalukategoorias tugevaim, tõstes summaarselt 310 kg.
2012. aasta suveolümpiamängudel tuli ta jälle kolmandaks.
2016. aasta suveolümpiamängudel võitis ta hõbemedali.
Isiklikku.
Eko Yuli Irawan on 155 cm pikk.
Ukraina Organisatsioonide Assotsiatsioon Eestis

Ukraina Organisatsioonide Assotsiatsioon Eestis (ukraina keeles Асоціація українських організацій в Естонії) on Eestis olevaid Ukraina organisatsioone ühendav katusorganisatsioon, õiguslikult vormilt MTÜ. See MTÜ aitab organisatsioonide tööd koordineerida ja töö efektiivsust tõsta.
Selglaid

Selglaid on 30 hektari suurune saar Liivi lahes, Varbla laidudest suurim. Saar kuulub halduslikult Pärnu maakonda Lääneranna valda Mereäärse küla koosseisu. Saare rannajoone pikkus on 6,4 kilomeetrit.
Laid asub 2 kilomeetri kaugusel Varbla rannikust. Laid on pikliku kujuga ja kivise pinnamoega. Seal leidub niitu ja lehtmetsa.
Laiul asub 1939. aastast Selglaiu tuletorn.
Saar kuulub Varbla laidude looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Montferrat' hertsogkond

Montferrat' hertsogkond loodi sellest, mis jäi järele Montferrat' margist pärast viimase Palaiologosest pärija surma (1533) ja markkrahvkonna lühiajalist kontrolli Hispaania poolt (1536. aastani). Pärast seda lühikest vahepala läks see Gonzaga perekonnast Mantova hertsogitele. 1574. aastal ülendas keiser Maximilian II Montferrat' hertsogkonnaks. 
Sel ajal oli Montferrat pindalaga 2750 km² ja koosnes kahest eraldi osast, piirnedes Savoia hertsogkonna, Milano hertsogkonna ja Genova vabariigiga. Selle pealinn oli Casale Monferrato. 
Mantova pärilussõjaga (1628–1631) läks tükike hertsogkonnast Savoiale; ülejäänud läks Savoiale 1708. aastal, kui keiser Leopold I omandas Gonzagade valduse Mantova hertsogkonna. Järgmine Gonzagade pärija sai hiljem kompensatsiooniks Tescheni hertsogkonna Sileesias.
Püsku-Sitik

Püsku-Sitik (ka "Sepasitik") on Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla alal Vilsandi rahvuspargis Kiirassaare lahes asuv 2,17 hektari suurune saar. Saare rannajoone pikkus on 933 meetrit.
Saare koordinaadid on . Saar on kaetud rohttaimestikuga.
Sjõll-laid

Sjõll-laid (ka "Sillalaid, Sill-laid") on 0,17 hektari suurune saar Liivi lahes Kihnu väinas, halduslikult Pärnu maakonnas Kihnu vallas. Laiu rannajoone pikkus on 248 meetrit.
Laid asub 1,2 km Sangelaiust edelas. Laid on kivise pinnamoega.
Laid kuulub Kihnu laidude looduskaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Sokulaid

Sokulaid on Saare maakonnas Saaremaa vallas Eeriksaare küla alal Atla lahes asuv 1,2 hektari suurune saar (laid), mis kuulub Vilsandi rahvusparki. Saare rannajoone pikkus on 1,27 kilomeetrit.
Saare koordinaadid on .
Suuregilaid

Suuregilaid (ka "Suuregi laid") on poolsaar Saare maakonnas Udriku lahes. Oli varem eraldi saar, nüüdseks kasvanud kokku Udriku laiuga.
Poldilaiud

Poldilaiud (ka "Suurepoldi laiud, Poldi laiud") on saarestik Saare maakonnas Muraja lahes. Koosneb Suurest ja Väikesest Poldilaiust.
Taguküla laid

Taguküla laid (ka "Tagukülalaid") on 67,7 hektari suurune saar (laid) Kassari lahes, halduslikult Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Taguküla küla alal. Saare rannajoone pikkus on 8,7 kilomeetrit.
Saare suurim kõrgus on 2,6 meetrit üle merepinna.
Saar kuulub Käina lahe-Kassari maastikukaitseala koosseisu ja on looduskaitse all.
Tarjamaa

Tarjamaa (ka "Tarja saar") on saar Saare maakonnas Saaremaa vallas.
Saar kuulub Tagamõisa hoiualasse.
Telvemaa

Telvemaa (ka "Telve saar") on 4,8 hektari suurune saar Saare maakonnas Saaremaa vallas Rootsiküla küla alal Kiirassaare lahes. Saare rannajoone pikkus on 1,4 kilomeetrit.
Saar kuulub Vilsandi rahvuspargi Telve sihtkaitsevööndisse. Saar asub 400 meetrit Papissaare sadamast läänes. Saar on liivase pinnamoega, seal kasvab võsa ja leidub puid.
One Way or Another (Teenage Kicks)

"One Way or Another (Teenage Kicks)" on Briti-Iiri poistebändi One Direction kaverdatud laul, mis anti välja singli ja muusikavideona. Laulus on omavahel segatud Blondie laul "One Way or Another" (1979) ja The Undertonesi laul "Teenage Kicks" (1978).
Laulu video on filmitud Ghanas, Tokyos, Londonis ja New Yorgis. Videos on edisoodiline roll Briti peaministril David Cameronil, kui ta tuleb oma residentsi Downing Street 10 uksele.
Tiirlood

Tiirlood (ka "Tiirloo, Tiirloosaar") on poolsaar Harju maakonnas. Oli varem eraldi saar, kasvanud kokku Prangli saarega.
Poolsaarest põhjas asub Tiirloo säär, mis on Tiirlooga kokku kasvamas.
Veebiarhiveerimine

Veebiarhiveerimine on tegevus, mille käigus kogutakse veebimaterjali, et tagada selle digitaalne säilitamine, et teadlased, ajaloolased ja teised saaksid seda ka pärast internetist kadumist kasutada. Enamasti kasutavad veebiarhiveerijad suure infohulga kogumiseks automatiseeritud veebikogumisroboteid. Üks suurimaid veebiarhiveerijaid on Internet Archive, mille eesmärk on arhiveerida terve veeb. 2003. aastal loodi Rahvusvaheline Veebiarhiveerimise konsortsium IIPC ("International Internet Preservation Consortium"), mis tegeleb rahvusvahelise koostöö korraldamisega, standardite loomisega ja avatud lähtekoodiga veebiarhiveerimise tarkvara arendamisega. Kuna aina suurem osa kultuurist luuakse ja salvestatakse internetis, siis peavad raamatukogud ja arhiivid selle arenguga kaasas käima ning tegelema veebiarhiveerimise väljakutsetega. Rahvusraamatukogud, rahvusarhiivid jpt on seotud kultuuriliselt olulise veebisisu arhiveerimisega. Ka ärisektorile on olemas veebiarhiveerimise tarkvara ja teenused, et jäädvustada enda ettevõtte veebisisu, kas pärandi säilitamiseks, regulatiivsetel või juriidilistel põhjustel.
Eesti Veebiarhiiv on Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiiv, mille eesmärk on säilitada Eesti kultuuripärandi seisukohalt olulisi veebisaite.
Eesti Veebiarhiiv

Eesti Veebiarhiiv on Eesti Rahvusraamatukogu digitaalarhiiv, mille eesmärk on säilitada Eesti kultuuripärandi seisukohalt olulisi veebisaite.
Arhiiv tehti üldsusele kättesaadavaks 2013. aasta novembris ning see sisaldas üle tuhande valitud veebisaidi (u 31 miljonit URL-i) aastatest 2010-2013 kogumahus 1,6 terabaiti. 2013. aastal alustati kogu Eesti veebi arhiveerimise katsetamist.
2015. aasta lõpus sisaldas arhiiv üle 56 miljoni unikaalse URL-aadressi kogumahus 4,2 TB.
Eesti Veebiarhiivi arendamises osaleb Eesti teadus- ja mäluasutuste spetsialistidest koosnev töörühm, kuhu kuulub 23 esindajat 11 organisatsioonist. Töörühma eesmärk on nõustada rahvusraamatukogu arhiveeritava materjali valikul ning kättesaadavaks tegemisel, samuti esindab töörühm praeguste ja tulevaste uurijate huve. Töörühm on välja töötanud dokumendi "Eesti Veebiarhiivi valikupõhimõtted", mis kinnitati 2011. aastal.
Eesti Rahvusraamatukogu on 2012. aasta algusest Rahvusvahelise Veebiarhiveerimise konsortsiumi (International Internet Preservation Consortium) liige.
Marijan Haberle

Marijan Haberle (16. mai 1908 Zagreb – 20. märts 1979 Rijeka) oli Horvaatia arhitekt.
Ta projekteeris põhiliselt tööstushooneid ja hotelle pärast Teist Maailmasõda Horvaatias. Kõige tähtsam tema projekteeritud ehitis on Vatroslav Lisinki nimeline kontserdisaal. Ta on Viktori Kovachichi ja Vladimiri Nazori nimeliste preemiate laureaat.
Balkani köök

Balkani köök on Balkani piirkonnale iseloomulikud kokandustraditsioonid.
Balkani poolsaare rahvaste kööki iseloomustab sealiha eelistamine, pipraga maitsestamine ja supi söömine iga lõuna ajal. Balkani poolsaare geograafiline asukoht muudab Balkani riikide kulinaarsed traditsioonid ja kultuurid sarnaseks. See tähendab, et Balkani köök koosneb mitme riigi köögikultuuridest, täpsemalt on nendeks maadeks Albaania, Bulgaaria, Bosnia ja Hertsegoviina, Kreeka, Moldova, Põhja-Makedoonia, Rumeenia, Serbia, Türgi, Horvaatia.
Köögi eripära.
Balkani köök koosneb peamiselt toitvatest roogadest: kartul, nuudlid, liha, saiakesed. Igasugused juurviljad, nagu peet, porgand, kartul, kapsas ja lillkapsas on aluseks Balkani maade köögile. Täidetud paprikat ja köögiviljapirukaid saab proovida igas Balkani riigis. Hooajalisi seeni kuivatatakse ja lisatakse peaaegu igale toidule. Mõned riigid kasvatavad ka viinamarju, söövad neid, kuivatavad, teevad rosinaid, veini, siirupit ja moosi. Balkani maades kasvab ka palju oliivipuid.
Vürtsid.
Tavaliselt lisatakse vürtse mõõdukalt. Peamine on rõhutada toidu maitseomadusi ja lisada sellele mingi uus nüanss. Peamine reegel: kasutatakse ainult värskeid komponente. Vürtside valmistamine Balkani maades on väga eriline rituaal, kus peab olema väga hoolikas.
Täkunasu

Täkunasu (ka "Täkulaid, Täkunasv, Teku, Täku") on 307 m² suurune saar (laid) Saare maakonnas Saaremaa vallas Saaremetsa küla alal. Saare rannajoone pikkus on 79 meetrit.
Saar asub Paelaiust ja Vulkarest kirdes. Saar on kruusase pinnamoega.
Saar kuulub Kahtla-Kübassaare hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.