Tallinna Polütehnikum

Tallinna Polütehnikum on riigi kutseõppeasutus mis valmistab ette keskharidusega 4. ja 5. taseme spetsialiste kolmes valdkonnas 15 erialal.
Kooli postiaadress: Pärnu maantee 57, 10135 Tallinn.
Erialad.
Energeetika ja automaatika: 
IT ja telekommunikatsioon: 
Meedia: 
Ajalugu.
Tallinna Linnavalitsuse istungil 9. aprillil 1912 otsustati linnavolikogult saada õigus taotleda tsaarivalitsuse Kaubandus- ja tööstusministeeriumilt luba avada Tallinnas keskastme polütehniline kool (vene keeles среднее политехническое училище). 1914. aasta septembris teatas Kaubandus- ja tööstusministeerium Tallinna linnavalitsusele, et nimetatud õppeasutuse kommertsharu lubatakse avada, aga esimesel aastal mitte enama kui kolme klassikomplektiga (ettevalmistus-, esimene ja teine klass). Tehnilised harud lisanduksid hiljem. Kutseõppeasutuse ajalugu algab 1915. aastal avatud Tallinna Linna Poeglaste Kommertskoolist
Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool.
Loa ja põhikirja hilise saabumise, kohustusliku hoolekogu valimise ning direktori kinnitamise tõttu Kaubandus- ja tööstusministeeriumis tegi linnavalitsus 9. novembri (vkj 27. oktoobri) 1914 istungil otsuse avada Tallinna Linna Poeglaste Kommertskool (kooli tolleaegne nimetus) järgmisel, 1915/1916 õppeaastal Kordese (nüüd Kevade) tänaval Jakob Westholmi teise järgu erakooli ruumides. Kooli direktoriks kinnitati ministeeriumi poolt Nikolai Kann. Põhjusel, et edaspidi oleks tülikas tähistada kooli aastapäevi esimesel koolipäeval, otsustas õpetajate nõukogu teha seda linnavalitsuse asutamisotsuse vastuvõtmise kuupäeval 9. novembril. Kolmandal aastal koliti üüriliseks Kloostri tänaval asuva poisslaste keskkooli juurde ja alles 1918. aastal sai kommertskool omaette ruumid Harju tänava majja nr 48. Saksa okupatsiooni ajal 19. juulil 1918 määras linnavalitsus kooli direktoriks Ernst von Pezoldi ja nimetas kommertskooli ümber saksa õppekeelega linna reaalkooliks (Stadtische Realschule) . Kool töötas selle nime all 7. novembrini 1918. Saksa sõjaväe lahkumise järel Tallinnast alustas kool 14. novembril 1918 uuesti Tallinna Linna Poeglaste Kommertskoolina senise õpetaja Voldemar Raami juhtimisel.
Tallinna linna II reaalkool.
Voldemar Raami palvel, kes 11. juunil 1919 määrati Rakvere Õpetajate seminari asutajadirektoriks, jäi teda suvel asendama Nikolai Neuhaus (eestistatult Enn Nurmiste), kes oli kommertskooli tunniandja. Lastevanemate ettepanekul ja linnavalitsuse toetusega kinnitas Haridusministeerium Nikolai Neuhausi augustis 1919 kommertskooli direktoriks. Oktoobris 1919 nimetas linnavalitsus Tallinna Linna Poeglaste Kommertskooli Tallinna linna II reaalkooliks.
Riigi ühistehnikagümnaasium.
1923. aasta 20. juuni istungil võttis Tallinna linnavolikogu vastu Tallinna linna avalikkude keskkoolide võrgukava ning võrku võeti teiste hulgas Tallinna II reaalkool muudetud nimega Tallinna linna ühistehnikagümnaasium.
1923. aasta augustis otsustas valitsus 1920. aasta põhikirja alusel loodud Tallinna Tehnikumi (Tehnikaülikooli eellase) koosseisu kuulunud eeltehnikumi sulgeda ja selle asemel avada tehnikumi ruumides riigikooli, Tallinna ühistehnikagümnaasiumi. Tallinnas oli nüüd kaks ühistehnikagümnaasiumi – üks linna ja teine riigi ülal pidada ning 1923. aastal avalikkude keskkoolide seaduse elluviimise määrusega arvati mõlemad Eesti Vabariigi keskkoolide võrku.
29. novembril 1923 teatas Haridusministeeriumi kooliosakond, et Tallinna ühistehnikagümnaasium on Haridusministeeriumi poolt ümber nimetatud Riigi ühistehnikagümnaasiumiks Tallinnas.
Linn pidas oma ühistehnikagümnaasiumi kulukaks ja tegi Haridusministeeriumile ettepaneku võtta see riigi ülal pidada ja nii liideti need sarnased ühistehnikagümnaasiumid Vabariigi Valitsuse 10. juunil 1925 otsusega üheks Riigi ühistehnikgümnaasiumiks . Direktoriks kinnitati Enn Nurmiste. EV Haridusministeerium määras Riigi ühistehnikagümnaasiumi ajalooliseks algusajaks (mis on ühtlasi Tallinna Polütehnikumi algusaeg) Tallinna Linna Poeglaste Kommertskooli algusaja, 9. novembri 1915 .
Tallinna Tehnikum.
1928. aasta Tallinna Tehnikumi seaduse ja Vabariigi Valitsuse 1929. aasta Tallinna Tehnikumi elluviimise määruse järgi kujundati Riigi ühistehnikagümnaasiumist 1929. aastal Tallinna Tehnikum, aadressiks Imanta tänav 6. Ette nähti koolitada inseneriabilisi, tehnikuid ja maamõõtjaid, kes võisid iseseisvalt juhatada ja toimetada töid, mille ulatuse määrasid kutseõiguse seadused. Selguse mõttes kasutati nüüd teise, 1920. aasta põhikirja alusel loodud insenere ettevalmistavat Tallinna Tehnikumi, millest arenes Tallinna Tehnikaülikool, nimetamist "kõrgemaks tehnikumiks". 1932. aasta suvest kuni 1936. aasta suveni oli mõlemal Tallinna Tehnikumil üks ja seesama direktor Enn Nurmiste. Tema ülesandeks oli haridusministeerium seadnud arendada keskastme tehnikumi ja viia lõpuni kõrgema Tallinna Tehnikumi sulgemine. 1935. aastal tähistas Tallinna Tehnikum 20. aastapäeva. Aktusel viibinud rohkearvulise rahvahulga kaasaelamisel õnnistas Tallinna Tehnikumi lipu sisse Tallinna praost, mille järel andis selle direktor Enn Nurmistele üle haridus-sotsiaalminister Nikolai Kann. Sündmust kajastati ka ajalehtedes. Lipp elas kindlas peidupaigas üle Nõukogude Liidu okupatsiooniaastad ja on nüüd taas aukohal Tallinna Polütehnikumi kollektiivi pidulikel üritustel. Suursündmuseks Tallinna Tehnikumi ajaloos oli kindlasti nurgakivi panek oma koolimajale 1939. aastal. See arhitektuuripärl on koduks jäänud Tallinna Tehnikumi järglasele, Tallinna Polütehnikumile.
1940. aasta suvel Eesti okupeeriti ja inkorporeeriti NSV Liidu koosseisu. Koolidesse viidi sisse ideoloogilised õppeained, kuid suurte ümberkorraldusteni veel ei jõutud, sest algas sõda. Saksa okupatsiooni ajal (august 1941 – september 1944) viidi tehnikumid omavalitsuste alluvusse ja jätkasid tööd sõjaajast tingitud ümberkorraldustega. Erialaainete õpetamine Tallinna Tehnikumis jätkus Eesti Vabariigi aegsete õppekavadega.
Tallinna I Tööstustehnikum.
1944. aasta septembris Nõukogude okupatsiooni taas kehtestamise järel algas Eesti haridussüsteemi üleviimine NSV Liidu haridussüsteemile. Tehnikumid viidi tagasi Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadi alluvusse ja muudeti nimed. Tallinna Tehnikumi nimeks kinnitati Tallinna I Tööstustehnikum .
Tallinna Elektromehaanika Tehnikum.
1945. aasta esimeses pooles rahvakomissariaatitelt ja keskasutustelt kogutud andmete ja Eesti NSV Plaanikomitee täienduste järgi selgitas HRK välja keskastme spetsialistide vajaduse. Nende ettevalmistamine jagati Hariduse Rahvakomissariaadile alluvate tehnikumide võrgu projektis tehnikumide arendamise perspektiivplaani järgi tehnikumide vahel, arvestades nende reaalseid võimalusi. Tehnikumide võrgu projektis ja tehnikumide arendamise perspektiivplaanis, nn tiitelnimekirjas, olid tehnikumide nimed ja struktuur viidud vastavusse Nõukogude Liidus kasutatavatega. Projekt ja perspektiivplaan said heakskiidu ENSV Rahvakomissaride Nõukogult ja 19.04.1945 kinnituse NSVL Rahvakomissaride Nõukogu juures asuvalt Kõrgemate Koolide Komiteelt. Eesti NSV Hariduse Rahvakomissariaadi ümberkujundatud tehnikumide nimekiri, struktuurid ja aadressid avaldati ajalehes Nõukogude Õpetaja 25. mail 1945. aastal. Tallinna I Tööstustehnikumi nimeks oli kinnitatud Tallinna Elektromehaanika Tehnikum 
Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikum.
1952. aasta maikuus viidi NSV Liidu Ministrite Nõukogu korralduse alusel Tallinna Elektromehaanika Tehnikum haridusministeeriumi alluvusest Eesti NSV Kommunaalministeeriumi alluvusse ja muudeti tema nimi Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikumiks .
Tallinna Polütehnikum.
1956. aastal nimetati Tallinna Kommunaal-Ehitustehnikum Tallinna Polütehnikumiks, seda nime kannab kool tänini.
Nimed.
Kool on kandnud järgmisi nimesid: