Tallinna linnakool (1428)

Tallinna linnakool oli Tallinnas tegutsenud saksakeelne õppeasutus, mis 1428. aastast tegutses juba ladina kooli õppekava alusel.
Tallinna linnakool asutati paavst Martinus V 17. juulil 1424 antud loa alusel linnakodanike lastele, kui 6. jaanuaril 1424 saatis Tallinna raad paavstile kirja, milles kirjeldati skolastik Henning Bekemanni kooli ülalpidamisega kaasnevaid raskusi. Esimene ladina kooli õppekavaga asutati Tallinnas (Tallinna linnakool Oleviste kiriku juures 1428. aastal. 1437. aastal on kool olnud ka Niguliste kiriku juures. On ka varasemaid andmeid, et 1246. aastal asutati dominiiklaste Püha Katariina kloostris kool, kuhu võeti õppima ka linnakodanike lapsi. 
Tallinna ülempastor Johann Lange tegi ettepaneku 1525. aasta aprillis (või hiljemalt mai algul) Tallinna raele uue luterliku jumalateenistuse korra kohta. Selle kolmanda artiklis soovis Lange asutada Niguliste kiriku juurde kool, et saaks lapsi harida (institueren) heas õpetuses ja voorustes.
Reformatsiooni järel, Oleviste kiriku juures tegutsenud katoliiklik linnakool 1528. aastal (1550) reorganiseeriti triviaalkooliks, koolis oli (peale alamklassi) 4 klassi, kus õppisid õpilased 18 kuni 20 aasta vanuseni. Koolis oli 3-5 õpetajat, õpetati ladina ja saksa keelt, lugemist, kirjutamist, usuõpetust ja laulmist. Triviaalkool andis ainult algharidust ja valmistas ette õpilasi ette kõrgemateks ladina koolideks (gümnaasiumiteks). 1543. aastal asutati Mihkli kloostri ruumides ka tütarlastekool.
1540. aastate rektori Marcus Leo kirjast raele ilmneb, et koolis oli kolm klassi nagu tollal tavaline: madalamas klassis õpiti lugemist, kirjutamist ja katekismust; keskmises klassis algas ladina keele õpetus, mis jätkus ladina grammatika ja kooliautorite lugemisega kõrgemas klassis. Kõigis astmetes oli õpetus läbi põimitud usuõpetuse ning koorilaulu ja muusikalise ettevalmistusega. Alates 1550. aastast asus kool endise dominiiklaste Püha Katariina kloostri ruumides. 
17. sajandil andis Tallinnas algharidust all-linnas Tallinna raele alluvad linnakoolid – poistekool ja tütarlastekool ja Toompeal asunud Tallinna Toomkool. Poistekool oli 1590. aastast 5-klassiline, tegutses ilmselt Oleviste koguduse juures. Poistekooli rektor ja õpetaja Heinrich Vestring pani 1600. aastal kirja ilmselt tema enda koostatud, Tallinna toomkiriku toompraosti David Dubberchi poolt toetatud ja Tallinna rae poolt kinnitatud kooliseaduse - „Liivimaa kuninglik Tallinna kooliõigus, mis avaldati 10. aprillil 1600 pärast Kristuse sündi“. H. Vestring pani 1603. aastal kirja ka linnakooli õppeplaani: linnakooli esimeses klassis õpiti lugemist, kirjutamist ja usuõpetuse algtõdesid; see jätkus ka teises klassis, aga seal lisandus neile ka arvutamine. Arvutamist õppima lubati alles siis, kui lugemine oli selge, katekismus ja usutunnistus pähe õpitud. Teises klassis hakati õppima ladina keelt. Kolmandas klassis tuli omandada ladina keele grammatika ja sõnavara (tavakeele piirides), tõlkida teksti ladina keelest saksa keelde ja vastupidi. Neljandas klassis oli tähtsaim aine ladina keel, tuli põhjalikult omandada ladina keele grammatika, mõned evangeeliumid, Cato moraalivärsid ning jätkata tõlkeid ladina-saksa keeltes – eesmärgiks oli ladina keele vabalt valdamine.
Avaliku eksami alusel said õpilased viiendasse, s.o lõpuklassi, kus tuli lisaks grammatikale omandada dialektika ja retoorika alged, õppida tundma antiikautorite Cicero, Terentiuse, Ovidiuse ja Vergiliuse tekste. 
Pärast Tallinna gümnaasiumi avamist 1631, muudeti eelkirjeldatud triviaalkooli kursus kolmeklassiliseks ja Tallinna triviaalkool muutus Tallinna gümnaasiumi eelkooliks. Tallinna triviaal- ehk suur linnakool andis teadmisi paljude erialade esindajatele, seal said kirjaoskuse mitmed mõisa- ja linnakirjutajad, raamatuköitjad, kaupmehed ja käsitöölised. Triviaalkool andis algõpetuse lugemises, kirjutamises, arvutamises, religioonis jne.
1687. aastal tegi Rootsi valitsusaegne Liivimaa kindralkuberner Jakob Johann Hastfer, ajendatuna 1686. aasta Rootsi kirikuseadusest Liivimaa maapäeval ettepaneku asutada maapiirkondades igasse kihelkonda kool ja võtta ametisse köster või kooliõpetaja. Maapäev võttis ettepaneku vastu 1687. aastal ja 1690. aastal kehtestati samasugune korraldus ka Eestimaal ja 1695. aastal Saaremaal. Maapiirkondade kihelkonnakoolidele lisaks arendati koolisüsteemi, sest suurenes vajadus kirjus-, arvutus-, raha- ja mõõdusüsteemide tundmisele, tehnika ja geograafia teadmiste algetele ning nende vajaduste rahuldamiseks hakati linnades asutama teise astme rahvakoole. Neid nimetati mõnikord linnakoolideks, enamasti aga triviaalkoolideks. Varem kasutatud ladinakoolide nimetusest loobuti, kuna neis koolides hakati õppekeelena kasutama enamasti saksa keelt.
Triviaalkool oli 5-aastase õppeajaga. Peale direktori oli ametis 3-5 õpetajat neis õpetati kirjutamist, arvutamist, füüsika ja geograafia algeid, kehtivate seaduste ja tavade tundmist, usuõpetust ning saksa ja ladina keelt kõnekeelena.
Tallinna triviaalkooli juhatas rektor, kooliõpetajana (professoritena) tegutsesid 1595–1597 hilisem Tallinna Püha Vaimu koguduse, eesti koguduse diakon ehk abipastor Georg Müller, Hermann Gronau, 1604–1612 Johannes Faber, Joachim Warnecke - hilisem Tartu rae bürgermeister 1638–1656 ja Academia Gustaviana matemaatikaprofessor, Reinhold Johann Winkler vanem, Johann Christian Hemmelmann - hilisem Vändra Martini koguduse pastor, Gustav Sverdsjö - Tallinna Rootsi-Mihkli koguduse diakon ja Tallinna gümnaasiumi rektor. 
Tallinna triviaalkoolis õppisid: Heinrich Stahl, Hans Kuhn, Johann Koell, Hans Susi, Georg Müller, T. Mollerus, M. Krusz, Balthasar Russow jt.
18. sajandi II poolel andis Tallinna linnakool poistele alghariduse ja valmistas nad ette gümnaasiumi astumiseks, õpe käis saksa keeles. Õpetati religiooni, ajalugu, geograafiat, ladina ja prantsuse keelt ning loomulikult lugemist, kirjutamist ja arvutamist. Enamasti ei lõpetatud sel ajal ühte klassi ühe aastaga, vaid see võttis kauem aega. 
1790. aastal reorganiseeriti kool 3-klassiliseks alamrahvakooliks ja 1805 saksa õppekeelega Tallinna Kreiskooliks.