Viktor Jefimov

 
Viktor Jefimov (13. detsember 1930 Tallinn, Harjumaa – 11. november 2002 Jõhvi) oli eesti põlevkiviteadlane, keemik ja leiutaja.
Elulugu.
Ta sündis 1930. aastal Tallinnas õpetaja peres. 1948. aastal lõpetas keskkooli Uus-Irboskas ja astus Tallinna Polütehnilisse Instituuti (TPI), mille lõpetas 1953. aastal kütuse keemilise tehnoloogia erialal.
Pärast lõpetamist suunati ta tööle Kohtla-Järve põlevkivitöötlemise kombinaati, kus algul töötas vahetuse insenerina ja siis gaasigeneraatortsehhi juhataja asetäitjana tehnoloogia alal. 1958. aastal astus ta TPI aspirantuuri (kaugõppes). 
Pärast Kohtla-Järve põlevkivi teadusliku uurimise instituudi loomist kutsuti ta novembris 1959. aastal põlevkivi töötlemise laboratooriumi juhatajaks. Praktiline kogemus, mis oli saadud töö ajal kombinaadis, võimaldas Viktor Jefimovil kiiresti labori tööd korraldada. 1979. aastal määrati ta põlevkivi töötlemise osakonna juhatajaks ja 5. märtsil 1984 direktori asetäitjaks teadustöö alal. 
1964. aastal kaitses ta kandidaadidissertatsiooni, mis oli seotud ristsoojuskandja generaatorite arendamise ja juurutamisega. Tema juhtimisel tehti ära suur töö põlevkivi poolkoksistamise tehnoloogia uurimise ning keskkonna mõjude vähendamise valdkonnas.
Teaduspärand.
Viktor Jefimov oli gaasigeneraatorite arendamise tööde initsiaator ja juhendaja. tema juhtimisel ehitati 1980.a gaasigeneraator ümbertöötlemisvõimsusega 1000 tonni põlevkivi ööpäevas. Sellel teemal kaitses ta 1987. aastal doktori dissertatsiooni Leningraadis (Sankt-Peterburg) tehnoloogilises ülikoolis.
Peale gaasigeneraatorite tegeles Viktor Jefimov ka teiste teemadega: kamber- ja tunnelahjud, Galoter (nn UTT-3000). Tema juhendamisel uuriti põlevkiviproove paljude riikide maardlatest: NSV Liidu, USA, Brasiilia, Maroko, Bulgaaria, Hiina jm, kokku üle 30 maardla. Koostati põlevkivi klassifikatsioon väävli sisalduse järgi ning põlevkivist õli saamise sõltuvus kerogeeni (orgaanika) sisaldusest.
Tihe koostöö oli Venemaaga, näiteks Kašpirski tehasega – kus osales sõjatehnika putukate vastaste spetskattete väljatöötamises.
Suur abi teaduseksperimentide läbiviimises osutati Kohtla-Järve Põlevkiviümbertöötlemise kombinaadis, kus neljas gaasigeneraatorjaamas (GGS nr 4) ehitatud katse gaasigeneraator töötlemise võimsusega 1 tonn põlevkivi ööpäevas (katsegeneraatoreid oli ehitatud kaks – üks 1960. aastate keskel ja teine 1990. aastate keskel). Eksperimentide läbiviimises aitasid Viktor Jefimovit kombinaadi juhtivad töötajad, operaatorid, insenerid jne. Koostöö oli tõhus ja tihti olid need inimesed tulevikus ka leiutiste kaasautorid – Nikolai Serebrjannikov, Ivar Rooks, Nikolai Nazinin jt.
Tänu oma tööle sai Jefimovist üks juhtivatest spetsialistidest põlevkivi töötlemise valdkonnas maailmas. Sellel teemal esines ta korduvalt rahvusvahelistel foorumitel (Moskvas, Tallinnas, Brüsselis, USAs jne). Jefimovi teaduskollektiiv sai üle 50 patendi nii Eestis kui ka välisriikides (USA, Brasiilia, Kanada, Inglismaa, Holland, Saksamaa, Bulgaaria, Kreeka, Rootsi, Austraalia, Tuneesia, Zaire ja Kuuba). 
Jefimov oli ajakirjade Energy Sourses (USA) ja Oil Shale (Eesti) toimetuskolleegiumi liige.
Viktor Jefimovit tunnustati medaliga «Au töö eest», Punalipu ordeniga ja akadeemik Paul Kogermani mälestusmedaliga. 1980. aastal autasustati teda rahvamajandussaavutuste näituse hõbemedaliga ning 1983. aastal anti Eesti NSV teenelise leiutaja aunimetus.
Isiklikku.
Viktor Jefimovil on kaks last: poeg Sergei ja tütar Marianne.