tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sander Raieste

Sander Raieste (sündinud 31. märtsil 1999 Tallinnas) on eesti elukutseline korvpallur, kes mängis aastaid Hispaania kõrgliigaklubiga Saski Baskonia Hispaania meistriliigas (Liga ACB) ja Euroliigas. 
Karjäär.
Raieste alustas korvpallitreeninguid Viimsi korvpalliklubis ja Korvpalli Meistriliiga mänge hooajal 2014/2015 Audentese ridades. 
Raieste sõlmis 12. augustil 2016 Hispaania klubiga Saski Baskonia viieaastase lepingu, mida pikendas 4. augustil 2020 veel nelja aasta võrra. Raieste esindas aastatel 2017–2019 Hispaania madalamates liigades Baskonia duubelmeeskonda ning hooajal 2019/20 laenulepingu alusel BC Kalev/Cramot.
Raieste mängis lepingu alusel Saski Baskonias 2024/2025 hooaja lõpuni (juunis 2025 sai ta klubis kirja 200. ametlikku kohtumise), osaledes viimasel hooajal Hispaania kõrgliigas 23 kohtumisel (oli kimpus kubemevigastusega). Ta teenis keskmiselt mänguaega üheksa minutit. Selle ajaga jäi tema arvele 2,2 punkti, 1,0 lauapalli ning 0,4 resultatiivset söötu. Euroliigas mängis Raieste samal hooajal kaasa 14 kohtumises. Seal jäi tema saagiks keskmiselt 9,5 minutit, 2,6 punkti, 0,8 lauapalli ning 0,6 resultatiivset söötu. 
Raieste tõi oma esimesed punktid Euroliigas 18. veebruaril 2021 Baskonia 89 : 67 võidumängus Moskva Himki vastu, kui viskas kaks punkti. Ligi nädal hiljem, 26. veebruaril 2021 alistas Baskonia Raieste viie punkti toel Belgradi Crvena Zvezda seisuga 87 : 67. Kokku sai Raieste Saski Baskoniaga Euroliigas mängides 2025. aasta kevadeks kirja 83 mängu, mis Eesti korvpallurite rekord.
Hooajaks 2025/2026 tegi Raiestele pakkumise teine kõrgliigaklubi Bilbao Basket, kuid Raieste sõlmis kaheaastase lepingu kolmanda kõrgliiga klubi UCAM Murcia CB-ga.
Koondis.
Raieste on noorteklassis mänginud Eesti U16 ja U18 noortekoondiste eest.
Raieste tegi rahvuskoondise debüüdi 21. juunil 2018 mängus Soome vastu (69:76), kus ta viskas üheksa punkti ja võttis kaheksa lauapalli. Tema üks edukamaid mänge koondises oli juulis 2020. aastal peetud mäng Leedu vastu (92:85), kus ta viskas 17 punkti, võttis 9 lauapalli ja sai efektiivsuse näitajaks 25. Enne 2025. aasta Euroopa meistrivõistluste finaalturniiri oli Raieste pidanud koondises 44 mängu.
Gordon Hayward

Gordon Daniel Hayward (sündinud 23. märtsil 1990 Indianapolises) on USA elukutseline korvpallur, kes mängib 2020. aastast NBA klubis Charlotte Hornets.
NBA karjäär.
2010. aasta NBA "draft"'ist üheksandana Utah Jazzi värvatud Hayward mängis esimeses koduklubis seitse aastat ja tõi oma parimal, 2016/17. hooajal keskmiselt 21,9 punkti, 5,4 lauapalli ja 3,5 resultatiivset söötu mängus. 
2017. aasta suvel Boston Celticsisse siirdunud Hayward murdis 17. oktoobril hooaja avamängus Cleveland Cavaliersi vastu jalaluu, mistõttu pidi vahele jätma kogu ülejäänud 2017/18. hooaja. 
Hooajal 2019/20 Celticsi eest keskmiselt 17,5 punkti, 6,7 lauapalli ja 4,1 tulemuslikku söötu toonud Hayward liitus 2020. aastal Charlotte Hornetsiga.
Sänna taevarada

Sänna taevarada on Võru maakonnas Rõuge vallas Sänna ja Hurda küla läbiv matkarada, kuhu on pandud päikesesüsteemi mudel mõõtkavas 1 : 1 miljardile (ehk 1 mm-le vastab 1000 km). Matkarajal on infotahvlitel iga planeedi juures populaarteaduslik info. Lisaks astronoomilisele teabele on infot ka Sänna piirkonna kultuuripärandi kohta.
Matkaraja pikkus Päikesest kuni Uraanini on umbes 2,5 km.
Garry Marshall

Garry Marshall (õieti Garry Kent Masciarelli; 13. november 1934 Bronx, New York – 19. juuli 2016 Burbank, California) oli Ameerika Ühendriikide näitleja, filmilavastaja, produtsent ja stsenarist.
Ta on peamiselt tuntud telesarja "Happy Days" loojana.
Ta on lavastanud ka romantilisi filme, näiteks "Kaunis naine" ("Pretty Woman"; 1990), "Frankie ja Johnny" ("Frankie and Johnny"; 1991), "Põgenev pruut" ("Runaway Bride"; 1999), "Printsessi päevikud" ("The Princess Diaries"; 2001) ja "Valentinipäev" ("Valentine's Day"; 2010).
Fethullah Gülen

Muhammed Fethullah Gülen (27. aprill 1941 Erzurumi lähedal – 20. oktoober 2024) oli Türgi imaam, jutlustaja ning Kirjanike ja Ajakirjanike Fondi aupresident. Ta on asutanud ühiskondliku liikumise Hizmet. Aastast 1999 elas ta Ameerika Ühendriikides.
Ta sündis 1941. aastal Erzurumi lähedal imaami perekonnas. Alghariduse sai ta kodukohas. Juba kümneaastaselt oli tal koraan pähe õpitud, 14-aastaselt pidas ta esimese jutluse. Ta õppis kahes medreses ja mitme tuntud Türgi sufiõpetaja käe all.
Töötades imaami ja jutlustajana, jäi ta 1981. aastal pensionile. Aastatel 1988–1991 pidas ta sarja jutlusi Türgi mošeedes. 1994. aastal võttis ta osa Kirjanike ja Ajakirjanike Fondi asutamisest ja sai selle fondi aupresidendiks.
Krister Paris

Krister Paris (sündinud 9. veebruaril 1977) on eesti ajakirjanik.
Paris on õppinud Tartu Ülikoolis ajakirjandust, meediat ja kommunikatsiooni. Ajakirjanduslikku tegevust alustas 1994. aastal Tartu Kuku Raadios.
Ta on töötanud Prahas Vaba Euroopa eestikeelsete saadete toimetuses.
2008–2013 töötas Eesti Rahvusringhäälingu Moskva korrespondendina.
Krister Paris töötab Eesti Päevalehe arvamustoimetuse juhatajana. Varem on ta töötanud samas ka välisuudiste toimetuse reporterina. 
Krister Paris on ajakirjanduses esinenud kooseluseadust toetavate seisukohavõttudega, samuti on ta avaldanud Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna suhtes kriitilisi artikleid.
Isiklikku.
Krister Parise isa on füüsik Peeter Paris. Tema abikaasa on ajakirjanik Manona Paris, neil on kaks poega.
Kõinastu lee

Kõinastu lee on saar Väinameres Kõinastu laiu ja Muhu vahel. Saare pindala on 40 ha.
Nicolás Monardes

Nicolás Bautista Monardes (1493 Sevilla – 10. oktoober 1588) oli hispaania arst ja botaanik.
Tema järgi on nimetatud taimeperekond monarda.
Mihhail Steblin-Kamenski

Mihhail Ivanovitš Steblin-Kamenski (vene keeles Михаил Иванович Стеблин-Каменский; 11. september (vkj 29. august) 1903 Peterburi – 17. september 1981 Leningrad) oli vene filoloog (skandinavist). 
Ta kaitses 1948. aastal filoloogiadoktori kraadi väitekirjaga "Поэзия скальдов" ('Skaldide poeesia'). Professor (1950). 
Tema initsiatiivil loodi 1958. aastal Leningradi ülikoolis skandinaavia filoloogia kateeder (esimene Nõukogude Liidus), mida hakkas ta ka ise juhatama. Ühtlasi töötas ta NSVL TA Keeleinstituudi Leningradi osakonnas teadurina.
Tema peamised uurimisvaldkonnad olid skandinaavia keeled, skandinaavia kirjandus ja teoreetiline lingvistika. Ta on teinud arvukalt tõlkeid skandinaavia keeltest.
Eesti keeles on 1974. aastal ilmunud Steblin-Kamenski raamat "Islandi kultuur".
Isiklikku.
Tema poeg Ivan Steblin-Kamenski (1945–2018) oli lingvist, Venemaa Teaduste Akadeemia tegevliige.
Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta

"Kormoranid ehk Nahkpükse ei pesta" on 2011. aastal valminud Eesti mängufilm.
Sisu.
Kunagine 1970. aastate populaarse rokkansambli Kormoranid solist Keiser töötab rokiklubis helimehena. Kuid Keiser ei ole kaotanud lootust Kormoranid taas kokku kutsuda ja suurele lavale pääseda. Ta otsib oma endised bändikaaslased üles ja hoolimata takistustest alustab ansambel jälle tegevust. Esialgu bändil kuigi hästi ei lähe, kuid Kormoranidel õnnestub lõpuks siiski läbimurre saavutada ja taas tuntuks saada. Ent klahvpillimängija Ben sureb laval ühe kontserdi ajal ja Keiser otsustab bänditegemise lõpetada.
Varia.
2011. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 39 751 inimest.
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused kergejõustikus

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused kergejõustikus toimusid 5.–16. augustini Moskvas, osana I spartakiaadist.
Naiste alad.
Mitmevõistlus.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Moskva 95 377 &lt;br&gt;
2. Leningrad 92 107 &lt;br&gt;
3. Vene NFSV 91 882 &lt;br&gt;
4. Ukraina NSV 91 245 &lt;br&gt;
5. Eesti NSV 80 057 &lt;br&gt;
6. Valgevene NSV 77 171 &lt;br&gt;
7. Läti NSV 75 097 &lt;br&gt;
8. Gruusia NSV 64 693 &lt;br&gt;
9. Usbeki NSV 64 217 &lt;br&gt;
10. Leedu NSV 62 980 &lt;br&gt;
Stepan Razin

Stepan Timofejevitš Razin (vene kirjapildis: "Степан Тимофеевич Разин"; 1630 Voroneži lähedal – 6. juuni/16. juuni 1671 Moskva), lühem nimevariant Stenka Razin (Стенька), oli kasakate juht, kes juhtis võitlust Moskva tsaarivõimu vastu Moskva tsaaririigis Lõuna-Venemaal ja Volgamaal 1670–1671, tsaar Aleksei I Mihhailovitši valitsemisajal (1645–1676).
Tsaar Aleksei I Mihhailovitš saatis Stepan Razini kasakate vastu sõjaväe vürst Juri Barjatinski alluvuses, kasakate liider põgenes Doni äärde, ent 24. aprillil 1671. ta tabati ning anti üle tsaari võimudele. Stepan „Stenka“ Razin hukati Moskvas 16. juunil 1671. aastal.
Andri Biletskõi

Andri Biletskõi (ukraina keeles "Андрі́й Євгенійович Білецький"; sündinud 5. augustil 1979 Harkivis) on Ukraina sõjaväelane ja poliitik. 
Töökäik.
Ta on endine Ukraina Ülemraada saadik (2014–2019) ja Azovi polgu komandör.
Mikael Skillt

Kjell Mikael Skillt (sündinud 13. detsembril 1976) on endine Rootsi poliitaktivist, snaiper ja sõjaväeinstruktor, kes sai rahvusvaheliselt tuntuks Ukraina Azovi pataljoni ridades Ida-Ukraina separatistide vastu võideldes.
Skilltil on seitsme aasta pikkune Rootsi armee ja rahvuskaardi kogemus. Kinnitamata andmetel on ta snaiprina tapnud ligi 150 separatisti ning just seetõttu on need tema tabamise eest miljon dollarit välja pannud.
Pinega

Pinega on asula Arhangelski oblastis umbes 200 kilomeetrit Arhangelskist ida pool.
"Eesti tee".
Pinegas on aastakümneid nimetatud "Eesti sillaks" silda, mis oli osa teest, mille rajasid talvel 1941/1942 tööpataljonis olnud eestlased. Nimega "Eesti tee" tuntud tee oli ligi 250 km pikk ja ühendas Ust-Pinegat Kimža külaga. Seda teed oli vaja Valge mere ranna kaitseks.
1973. aastal oli "Eesti tee" veel alles ja puutumatuna olid püsinud ka majad, milles asumisele saadetud eestlased olid elanud.
Tee-ehitusel osalenud eestlasi.
Tee-ehitusel hukkunud eestlaste arvu ei teata, nende hauakohad on hävinud. Kuid osa neist lasti maha absurdsete spionaažsüüdistuste tõttu. Nimetatud on järgmisi nimesid:
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ujumises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused ujumises toimusid 6.–13. augustini Moskvas, osana I spartakiaadist.
Tulemused.
Teateujumised.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Leningrad 27 896&lt;br&gt;
2. Moskva 27 878&lt;br&gt;
3. Ukraina NSV 27 038&lt;br&gt;
4. Vene NFSV 26 617&lt;br&gt;
5. Eesti NSV 25 232&lt;br&gt;
6. Gruusia NSV 24 008&lt;br&gt;
7. Valgevene NSV 21 051&lt;br&gt;
8. Aserbaidžaani NSV 18 364&lt;br&gt;
9. Usbeki NSV 17 937&lt;br&gt;
10. Turkmeeni NSV 14 383&lt;br&gt;
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused suusatamises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused suusatamises toimusid murdmaa osas 11.–16. märtsini Sverdlovskis.
Suusahüpped ja kahevõistlus.
Võistlused peeti 5.–9. märtsini Kirovis.
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused mäesuusatamises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused mäesuusatamises toimusid 10.–21. märtsil Almatõs.
Robert da Silva Almeida

Robert da Silva Almeida (hüüdnimi Robert; sündinud 3. aprillil 1971 Salvadoris) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Ta kuulus Brasiilia koondisse FIFA 2001. aasta konföderatsioonide karikavõistlustel.
Almir

Almir de Souza Fraga (tuntud ka lihtsalt nime all Almir; sündinud 26. märtsil 1969 Porto Alegres) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.
Ta kuulus Brasiilia koondisse 1993. aasta Copa Américal.
Moacir Rodrigues dos Santos

Moacir Rodrigues dos Santos (hüüdnimi Moacir; 21. märts 1970 Belo Horizonte – 20. juuli 2024) oli Brasiilia jalgpallur, poolkaitsja.
Valdir Benedito

Valdir Benedito (sündinud 25. oktoobril 1965 Araraquaras) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Ta kuulus Brasiilia koondisse 1991. aasta Copa Américal.
Daniel da Silva

Daniel da Silva (hüüdnimi Daniel; sündinud 27. mail 1973 São Paulos) on Brasiilia endine jalgpallur, kaitsja.
Alexandre Torres

Carlos Alexandre Torres (sündinud 22. augustil 1966 Rio de Janeiros) on Brasiilia endine jalgpallur, kaitsja.
Tema isa on Carlos Alberto Torres.
Carlos Alberto Dias

Carlos Alberto Dias (sündinud 5. mail 1967 Brasílias) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.
Alessandro Cambalhota

Alessandro Andrade de Oliveira (tuntud ka nime all Alessandro Cambalhota; sündinud 27. mail 1973 Teixeira de Freitass) on Brasiilia endine jalgpallur, ründaja.
Edvaldo Oliveira Chaves

Edvaldo Oliveira Chaves (tuntud ka nimega Pita; sündinud 4. augustil 1958 Nilópolises) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Ta kuulus Brasiilia koondisse 1979. aasta Copa Américal ja 1987. aasta Panameerika mängudel.
Bernardo Fernandes da Silva

Bernardo Fernandes da Silva (tuntud ka lihtsalt nime all Bernardo; sündinud 20. aprillil 1965) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Peter Utaka

Peter Maduabuchi Utaka (sündinud 12. veebruaril 1984 Enugus) on Nigeeria jalgpallur, ründaja.
Ta mängib 2016. aastast laenulepingu alusel Jaapani klubis Sanfrecce Hiroshima.
Michael Obiku

Michael Edirin Obiku (sündinud 24. septembril 1968 Warris) on Nigeeria endine jalgpallur, ründaja.
Ta kuulus Nigeeria koondisse 1988. aasta suveolümpiamängudel.
Momodu Mutairu

Momodu Mutairu (sündinud 2. septembril 1975) on Nigeeria endine jalgpallur, poolkaitsja.
Oleg Pashinin

Oleg Pashinin (sündinud 12. septembril 1974) on Usbekistani endine jalgpallur, kaitsja.
Slobodan Dubajić

Slobodan Dubajić (serbia kirillitsas Слободан Дубајић; sündinud 19. veebruaril 1963) on Serbia endine jalgpallur, kaitsja.
Viires

Viires ("Chlidonias") on perekond linde tiirlaste sugukonnast.
Humorist

Humorist on autor, kes loob humoorika sisuga tekste.
Naljakale sisule tuginedes vahetult publikuga suhtlevat näitlejat nimetatakse püstijalakoomikuks ehk "stand-up"-koomikuks. Püstijalakoomik võib olla humorist, kui ta oma tekstid ise kirjutab. Analoogne olukord on vanemast kabareetraditsioonist pärinev, Venemaal tänini kestev ja Eestiski nõukogude ajal tavaks olnud estraadižanris, kus estraadinäitleja võib esitada nii teiste kirjutatut kui ka omaloomingut; viimasel juhul on ta humorist.
Eesti keeles on termini "humorist" kasutamine aegade jooksul muutunud, nii et vahel on humoristideks peetud eelkõige koomiliste lühižanride autoreid (nt humoresk), kes avaldavad oma loomingut peamiselt ajakirjanduses või väiksemamahuliste kogumikena, kuid vahel ka kirjanikke, kes kirjutavad pikemaid koomilisi teoseid nagu koomilised ja satiirilised romaanid. Piir humoristi ja satiiriku vahel ei ole selge või ühetimõistetav.
Paul Fröhlich

Paul Fröhlich (21. märts 1913 Niederplanitz – 19. september 1970 Ida-Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.
Paul Fröhlich oli pärit mäetöölise perekonnast. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1929–1931 kokaks, seejärel töötas Oelsnitzis tööstus- ja mäetöölisena. 1929. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Noorsooliitu ja 1930. aastal Saksamaa Kommunistlikku Parteisse. 1933. aastal vahistati ta lühikeseks ajaks illegaalse poliitilise tegevuse eest, vabanemise järel töötas juhutöölisena. 1939. aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti, kus teenis välikokana. 1944. aastal ta deserteerus, peeti kinni Šveitsi piiripolitsei poolt. 1945. aasta veebruarist juunini oli ameeriklaste käes sõjavangis. Sõja järel oli ta Glauchaus Saksamaa KP allorganisatsiooni sekretär. Kui 1946. aastal kommunistlik partei ja sotsiaaldemokraadid sundliideti Saksamaa Sotsialistlikuks Ühtsusparteiks, tegi Fröhlich seal kiiret karjääri. 1947–1949 oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Dresdeni piirkonna sekretär. 1949–1950 oli ta SSÜP piirkonnaorganisatsiooni sekretär Bautzenis. Alates 1950. aastast töötas Fröhlich SSÜP Leipzigi ringkonna juhatuses. 1952. aastal sai ta Leipzigi ringkonna esimeseks sekretäriks. 1950–1953 õppis ta kaugõppes parteikõrgkoolis. 1954. aastal sai Paul Fröhlich Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaadiks ja Rahvakoja (parlamendi) liikmeks. 1958. aastal sai ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks. Alates 1963. aasta jaanuarist kuni surmani oli Paul Fröhlich Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige.
Eduards Pāvuls

Eduards Pāvuls (7. juuli 1929 Jūrmala – 14. juuli 2006 Jūrmala) oli läti näitleja.
Eduards Pāvuls lõpetas 1949. aastal Läti Kunstiteatri õppestuudio. 1949–1984 oli Eduards Pāvuls Läti Kunstiteatri näitleja.
Alates 1957. aastast mängis Eduards Pāvuls mitmekümnes filmis.
Rudolf Herrnstadt

Rudolf Herrnstadt (18. märts 1903 Gleiwitz (tänapäeval Gliwice, Poola) – 28. august 1966 Halle) oli juudi päritolu Saksa ajakirjanik ja Saksa DV riigitegelane.
Rudolf Herrnstadt oli pärit Sileesiast juudi perekonnast. Tema isa oli jõukas advokaat. 
Gümnaasiumi lõpetamise järel õppis ta 1922. aastal Berliinis ja Heidelbergis õigusteadust, kuid jättis õpingud varsti pooleli. 
Aastatel 1922–1924 töötas ta Ülem-Sileesias Krappitz tselluloosivabrikus eri ametikohtadel. 1924–1928 töötas Herrnstadt Berliinis kirjastuste lektorina. 1928. aastast töötas ta ajalehe Berliner Tageblatt toimetuses. 
1931. aastal astus Rudolf Herrnstadt Saksamaa Kommunistlikku Parteisse, alates 1930. aastast oli ta GRU kaastöötaja. 1930–1936 oli ta esmalt Berliner Tageblatti ja seejärel Praha saksakeelsete ajalehtede väliskorrespondent Prahas, Varssavis ja Moskvas. 1936–1939 oli Herrnstadt ajakirja L'Europe ja mitme Praha saksakeelse ajalehe väliskorrespondent Varssavis. Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes ta Nõukogude Liitu. 1940–1943 oli ta Punaarmee kindralstaabi töötaja ja lühikest aega ajalehe Das freie Wort toimetaja. 1943–1945 oli Rudolf Herrnstadt Vaba Saksamaa Rahvuskomitee töötaja ja ajalehe Freies Deutschland peatoimetaja. 1945. aasta mais pöördus ta Berliini tagasi. 1945–1949 oli ta ajalehe Berliner Zeitung peatoimetaja. 1949. aasta juunist kuni 1953. aasta juulini töötas ta ajalehe Neues Deutschland peatoimetajana. 1949–1950 oli ta Ajutise Rahvakoja ja 1950–1954 Rahvakoja liige. Alates 1950. aasta juulist oli Rudolf Herrnstadt Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liige ja Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaat.
1953. aasta juunis ja juulis kritiseeris Rudolf Herrnstadt Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee esimest sekretäri Walter Ulbrichti ja kavatses koos Saksa DV riikliku julgeoleku ministri Wilhelm Zaisseriga Ulbrichti võimult kõrvaldada. Kuid Ulbrichtil õnnestus siiski poliitbüroos võimuvõitluses peale jääda ja 26. juulil 1953 vabastati Herrnstadt "fraktsioonilises tegevuses" süüdistatuna Neues Deutschlandi peatoimetaja ametikohalt ja parteilistest ametitest. 1954. aasta jaanuaris heideti Rudolf Herrnstadt välja Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist ja ta pidi loobuma Rahvakoja liikme kohast.
Alates 1954. aastast kuni surmani töötas Rudolf Herrnstadt Saksa Keskarhiivi ajaloo-osakonnas Merseburgis.
Mac OS X Snow Leopard

Mac OS X Snow Leopard (10.6) on 2009. aasta suvel Apple'i poolt turule toodud Mac OS X-i operatsioonisüsteem. See on ka esimene operatsioonisüsteem, mis ei toetanud PowerPC protsessorit. Samas on see viimane operatsioonisüsteem, mis toetab Inteli 32-bitist protsessorit.
Mac OS X Snow Leopard on Mac OS X Leopardi järglane, ning sellest järgmine versioon on Mac OS X Lion. Snow Leopard oli ka esimene Mac OS X-i versioon, mis sai Mac App Store'i 10.6.6 versiooniga.
Snow Leopardi enam ei toetata, kuid jaanuaris 2016 sai Snow Leopard Mac App Store'i värskenduse.
Mac OS X Snow Leopardi tarkvaraline tugi lõpetati 25. veebruaril 2014.
Süsteeminõuded.
Opsüsteemi saab kasutada kõikides Inteli protsessoriga Maci arvutites, millel on vähemalt 1 GB muutmälu (RAM).
Martin Suuroja

Martin Suuroja (sündinud 23. aprillil 1971 Tartus) on eesti kirjastaja, matkajuht ja dendroloog.
Ta on õppinud aastatel 1977–1989 Tallinna 3. Keskkoolis bioloogia eriklassis (Linda Metsaoru juhendamisel), 1989–1993 ja 1995–2001 Tartus Eesti Põllumajandusülikoolis metsandust (dendroloogia suund) ja Tartu Ülikoolis klassikalist filoloogiat (vanakreeka luule tõlkimine ja analüüs). Magistritöö põhineb isiksusepsühholoogial. Koostamisel doktoritöö (2014–) on Eesti hiidrahnude ja looduspärimuse teemal.
Ta on alates 2001. aastast kirjastamisega tegeleva OÜ Geotrail KS juhatuse liige ja paljude loodusraamatute autor.
Isiklikku.
Tema isa on geoloog Kalle Suuroja, ema Maie Suuroja on kunstiajaloolane ja -õpetaja, vend meregeoloog Sten Suuroja.
Pēterupe (Saulkrasti)

Pēterupe, vanasti ka Pēterkapella on Läti linna Saulkrasti osa. Saulkrastiga liideti see piirkond aastal 1933. Pēterupe asub linna keskosas. Pēterupes on keskkool, luteri kirik, ajaloomuuseum ja Saulkrasti raekoda.
XVI sajandil püstitati Pēterupesse puidust Püha Peetruse kabel. Rootsi ajal teenindas seda Lēdurga koguduse vaimulik, aga aastast 1653 aastani 1700 oli sellel oma vaimulik. Hiljem kuulus kogudus kas Liepupe kihelkonda või Krimulda kihelkonda. Aastal 1864 ehitati külla uus kivist kirikuhoone. 
XVII sajandil hakkas Pēterupet läbima Tallinna–Pärnu–Riia postimaantee vana trass, seal oli ka hobupostijaam. XVIII sajandi lõpus postijaam suleti ja avati postimaantee uus trass.
Aastal 1890 püstitati külla "Meeresruh" nime kandev villa, kus Esimese maailmasõja ajal elas Läti helilooja Jāzeps Vītols. Aastal 1897 ehitati endine Plade kõrts ümber koolimajaks.
Aastal 1933 liideti Neibāde ja Pēterupe Saulkrastiks. Aastal 1935 avati nende kahe asula vahelisel alal Saulkrasti raudteejaam.
Regionaalse kaitse all on Pēterupe kiriku kantsel ja selle maalitud uksed. Riikliku kaitse all on kirikus asuv A. A Pistohlkorsi epitaaf.
Neibāde

Neibāde on Läti linna Saulkrasti osa. Saulkrastiga liideti see piirkond aastal 1933. Neibāde asub linna põhjaosas. Neibādes on lasteaed, linna haigla, katoliku kirik ja Saulkrasti laululava.
Aastal 1823 rajati Bīriņi mõisa maadele Neibāde suvituskoht. Esimese suvemaja ehitas Ludwig August Mellini andmetel sinna Lēdurga mõisa omanik Karl von Reitern. Kuna see oli teistest selle piirkonna asulatest noorem, pandi sellele nimeks "Neubad". Piirkonda hakkas intensiivsemalt arendama August von Pistohlkors. Ta rajas sinna kuursaali, võõrastemaja, restorani ja hoone, kus sai võtta mereveevanne. Aastaks 1875 oli ta sealse maa teistele Vidzeme piirkonna mõisnikele suvilakruntideks müünud.
Aastal 1933 liideti Neibāde ja Pēterupe Saulkrastiks. Aastal 1935 avati nende kahe asula vahelisel alal Saulkrasti raudteejaam.
Regionaalse kaitse all on Neibāde supelmaja, mälestusmärk Neibāde kuurordi asutajale Karl von Reiternile ning Neibāde metsavahi maja Forstei.
Oleg Rogatšov

Oleg Rogatšov (23. november 1959 Gorki – 24. juuli 2016 Tallinn) oli Eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 1966–1974 Tallinna 19. Keskkoolis, ta lõpetas aastal 1978 Tallinna Polütehnikumi ja Vene Teatri stuudio.
Ta töötas aastatel 1978–1979 Sevastopolis Lavrenjovi-nimelises Mustamere Laevastiku Teatris
Ta töötas aastatel 1981–2016 näitlejana Vene Teatris.
Oleg Rogatšov suri 24. juulil 2016 ja ta maeti 26. juulil 2016 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli näitleja Svetlana Dorošenko (1954–2016); nende poeg Jegor on arst. Tema vend on näitleja Igor Rogatšov.
Pabaži

Pabaži, vanasti ka Katrīnbāde, on Läti linna Saulkrasti osa. Saulkrastiga liideti see piirkond 1950. aastal. Pabaži asub linna lõunaosas. Pabažis on mitu võõrastemaja, lastepansionaat ja jalgrattamuuseum. Inčupe suudmes asub rannal looduskaitsealune luide Baltā kāpa.
Selle piirkonna kohta on juba XIII sajandil kasutatud nime "Pabasile". 1764. aastal rajas Katariina II toonase Pabaži riigimõisa mererannale puhkepaiga Katrīnbāde, mille saksakeelne nimi oli "Badeort Catharinenbad". 1898. aastaks olid mõisa rannaäärsed maad osalt kaluritele, enamasti aga suvilakruntideks müüdud.
1931. aastal nimetati Katrīnbāde ümber Pabažiks. Pabaži raudteepeatus avati 1. juunil 1934.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Ģelži pere suvila aadressil Inčupes iela 10. Kohaliku kaitse all on elumaja aadressil Rīgas iela 41 ja sama maja kaev.
Juta Siirak

Juta Siirak (neiuna Juta Vilk; 10. mai 1929 Ontika – 24. juuli 2016) oli eesti keemik ja vaimulik.
Ta lõpetas 1948. aastal Tallinna 3. Keskkooli. Seejärel õppis ta aastatel 1948–1949 Usuteaduse Instituudis, mille katkestas märtsiküüditamine. 
Aastatel 1949–1956 viibis ta Siberis. Aastatel 1953–1956 õppis ta Siberi Metsatehnilises Instituudis. Siberist vabanes ta 31. augustil 1956. 
Aastal 1958 lõpetas ta "cum laude" Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna silikaatide tehnoloogia erialal. Ta on töötanud keemikuna. 
Aastatel 1974–1988 õppis ta Usuteaduse Instituudis, lõpetades selle aastal 1988. 
17. veebruaril 1982 ordineeriti ta aseõpetajaks, õpetaja õigused sai ta 12. juulil 1988. Ta oli aastatel 1982–1999 Harju-Madise koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastal 1982 Nõva Püha Olevi kogudust, aastatel 1990–1992 Tallinna Rootsi-Mihkli kogudust ja aastatel 1992–1994 Paldiski Nikolai kogudust. 
Samuti oli ta aastatel 1992–1998 Lääne-Harju praostkonna abipraost. Ta oli EELK Pühapäevakooliühenduse asutaja ja juhataja aastatel 1990–1997; aastatel 1992–1997 oli ta kirikukogu liige. Maetud Harku valla Rannamõisa kalmistule. Sinna on maetud ka abikaasa Edgar Siirak (1912–2008).
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jääpurjetamises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jääpurjetamises toimusid 22.–29. märtsil Riias Kiši järvel.
Tulemused.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Burevestnik (spordiühing)|Burevestnik 30 659&lt;br&gt;
2. ALMAVÜ 23 881&lt;br&gt;
3. Daugava 22 086&lt;br&gt;
4. Sõja-merejõud I 21 713&lt;br&gt;
5. Läti Vabariiklik Jahtklubi 20 167&lt;br&gt;
6. Sõja-merejõud II 19 445&lt;br&gt;
7. Kalev 17 091
1956. aasta Eesti meistrivõistlused jääpurjetamises

1956. aasta Eesti meistrivõistlused jääpurjetamises toimusid 3.–7. aprillil Tallinnas.
Tulemused.
1"Kehakultuurlase aastaraamat"u järgi H. Saarestik
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Kalev 12 721&lt;br&gt;
2. Spartak 11 721&lt;br&gt;
3. Tallinna L.O.M. SK 9 042&lt;br&gt;
4. ALMAVÜ 8 619
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused purjetamises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused purjetamises toimusid 1.–26. septembrini Tallinna lahel.
Kilingi-Nõmme Raamatukogu

Kilingi-Nõmme raamatukogu on rahvaraamatukogu Kilingi-Nõmme linnas Pärnu maakonnas. Raamatukogu asub aadressil Sambla 20.
Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM.
Vitali Parahnevõtš

Vitali Parahnevõtš (sündinud 4. mail 1969 Ukraina NSV-s Donetskis) on Tadžikistani endine jalgpallur, ründaja.
Arley Dinas

José Arley Dinas Rodríguez (sündinud 16. mail 1974 Calotos) on Colombia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Ta kuulus Colombia koondisse 2000. aasta CONCACAF Gold Cupil ja 2004. aasta Copa Américal.
Julián Estiven Vélez

Juan Estiven Vélez Upegui (sündinud 9. veebruaril 1982) on Colombia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Matthew Bingley

Matthew Bingley (sündinud 16. augustil 1971) on Austraalia endine jalgpallur, kaitsja.
Alvin Ceccoli

Alvin Ceccoli (sündinud 5. augustil 1974) on Austraalia endine jalgpallur, kaitsja.
Mitchell Duke

Mitchell Thomas Duke (sündinud 18. jaanuaril 1991 Liverpoolis, Uus-Lõuna-Walesis) on Austraalia jalgpallur, kes mängib ründajana Jaapan esiliiga klubis Fagiano Okayama.
Aastatel 2015–2018 mängis ta Jaapani klubis Shimizu S-Pulse.
Hooajal 2019–20 lõi ta Western Sydney Wanderersi meeskonnas Austraalia kõrgliigas 14 väravat ning valiti Austraalia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu ja klubi hooaja parimaks mängijaks.
Duke kuulus Austraalia olümpiavõistkonda 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril.
Francisco Fernández

Francisco Javier Fernández Torrejón (sündinud 19. augustil 1975 Santiagos) on Tšiili endine jalgpallur, kaitsja.
Fernando Picún

Fernando Álvaro Picún de León (sündinud 14. veebruaril 1972 Montevideos) on Uruguay endine jalgpallur, kaitsja.
Ta kuulus Uruguay jalgpallikoondisse 1999. aasta Copa Américal.
Dan Calichman

Daniel Jacob Calichman (sündinud 21. veebruaril 1968 New Yorgi osariigis Huntington Stationis) on Ameerika Ühendriikide endine jalgpallur, kaitsja.
Gérald Passi

Gérald Passi (sündinud 21. jaanuaril 1964 Albis) on Prantsusmaa endine jalgpallur, poolkaitsja.
1956. aasta Eesti meistrivõistlused purjetamises

1956. aasta Eesti meistrivõistlused purjetamises toimusid 17.-19. augustini Tallinna lahel.
Tulemused.
Svertpaadid.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Kalev 15 864&lt;br&gt;
2. Spartak 13 787&lt;br&gt;
3. Tallinna L.O.M. 8 291&lt;br&gt;
4. ALMAVÜ 4 780&lt;br&gt;
5. Dünamo 1 197&lt;br&gt;
6. Tööjõureservid 831
Kertu Moppel

Kertu Moppel (sündinud 4. oktoobril 1985 ) on eesti lavastaja ja näitleja. 
2004. aastal lõpetas ta Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Seejärel õppis Tartu Ülikoolis maalikunsti ja osales 2004–2007 Tartu Üliõpilasteatri tegevuses. Ta lõpetas 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (24. lend). 
2010–2012 töötas ta näitleja ja lavastajana Rakvere Teatris. 
2012–2022 oli ta vabakutseline näitleja ja lavastaja. Alates 2022. aastast kuni 1. augustini 2024 oli Kertu Moppel lavastaja Eesti Draamateatris. 
2014–2021 mängis ta teleseriaalis "Padjaklubi" Kristina rolli.
Morsk

Morsk ("Odobenus rosmarus") on ainuke morsklaste sugukonda kuuluv liik ja Arktika suurim loivaline.
Liik jagatakse omakorda kolmeks alamliigiks: atlandi morsk ("O. r. rosmarus"), vaikse ookeani morsk ("O. r. divergens") ja laptevi morsk ("O. r. laptevi").
Kirjeldus.
Täiskasvanud isased isendid kaaluvad tavaliselt 800–1700 kg, aga on täheldatud ka kuni 2000 kg raskusi vaikse ookeani morsa isaseid. Atlandi ookeani alamliigi esindajad kaaluvad 10–20% vähem kui Vaikse ookeani populatsiooni isendid. Emased kaaluvad isastest umbes kolmandiku võrra vähem: Atlandi emaste keskmine kaal on 560 kg, Vaikse ookeani emastel 800 kg ümber. Pikkus jääb morskadel tavaliselt 2,2 ja 3,6 meetri vahele. Juba vastsündinuna on morsad suhteliselt suured: morsabeebide (kutsikate) pikkus on meeter kuni poolteist ja nad kaaluvad mitukümmend kilo.
Morskadele iseloomulikuks tunnuseks on suured ülakihvad, mis esinevad nii emastel kui ka isastel. Neid kasutatakse enesekaitseks, jääle ronimiseks ja merepõhjast toidu otsimiseks. Isaste morskade ülakihvad, mida rakendatakse ka omavahelises võitluses, on tavaliselt natuke suuremad ning nende pikkus võib ulatuda kuni 1 meetrini.
Morsad toituvad ookeanipõhja selgrootutest (zoobentos), peamiselt karpidest. Loomad võivad nende järele sukelduda kuni 50 m sügavusele ja selle käigus vee all viibida kuni 10 minutit.
Morskade küttimine.
Morsk on olnud oluline jahiloom ja toiduallikas mitmele Arktika põlisrahvale. Näiteks eskimod ja rannatšuktšid on kasutanud nende liha, rasva ja nahka.
Keskajal olid morsad oluliseks vandli allikaks ning nende küttimine kihvade kogumise eesmärgil tõukas tagant Ameerika koloniseerimist skandinaavlaste poolt. Gröönimaa lähedalt kogutud morsakihvade tähtsus vähenes, kui Euroopasse hakkasid jõudma elevandivõhad Aafrikast ja morsaluu Venemaalt.
18. ja 19. sajandil küttisid neid arvukalt ka hülge- ja vaalakütid. 20. sajandil on nende arvukust vähendanud tööstuslik suurpüük, lesilate hävitamine ja merevee reostus. Näiteks kui laptevi morska oli veel 1930. aastail 10 000, siis 1980. aastail aga ainult 6000 isendit. Tänapäeval on morsad arvatud ohustatud liikide hulka, kuid andmed nende arvukusest on puudulikud ning nende kaitse- ja majandamiskorraldus erineb riigiti.
1956. aasta Eesti meistrivõistlused ratsutamises

1956. aasta Eesti meistrivõistlused ratsutamises toimusid 16.–20. juunil Tallinnas.
Tulemused.
Takistussõidud.
Kõrgema klassi takistussõidus katkestasid kõik võistlejad.
1sport24.ee järgi Tallinn
 
Võidusõidud.
Võistkonnad: &lt;br&gt;
1. Tallinn &lt;br&gt;
2. Tartu&lt;br&gt;
Svetlana Dorošenko

Svetlana Dorošenko (18. detsember 1954 – 18. juuli 2016) oli Eesti näitleja.
Ta lõpetas 1972. aastal Tallinna 45. Keskkooli ja aastal 1975 Tallinna Majandustehnikumi. Aastal 1978 lõpetas ta Vene Draamateatri stuudio esimese lennu.
Ta töötas aastatel –2012 näitlejana Vene Teatris.
Svetlana Dorošenko suri 18. juulil 2016 ja ta maeti 21. juulil 2016 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli näitleja Oleg Rogatšov (1959–2016); nende poeg Jegor on arst.
Krjukivi sild

Krjukivi sild (ukraina keeles Крюківський міст) on kahekorruseline raudtee- ja autosild üle Dnepri jõe Krementšukis; ühendab jõe paremkaldale jäävat Krjukivi linnaosa jõe vasakkaldale jääva linnaosaga. 
Silla rajamine.
Lõunaraudtee ehitusel tekkis 1870. aastal vajadus ühendada kaks raudteeharu: Harkiv–Krementšuk ja Jelõssavetgrad–Krjukiv. Selleks lasti Kiievis raudteesilla ehitamisega endale nime teinud insenerpolkovnik Amand Struvel projekteerida ja ehitada sild üle Dnepri Krementšukis.
Üheteeline raudteesild anti käiku 1872. aastal. 11-avaline metallsild oli sarnane Kiievi sillaga – paralleelvöödega sõrestiksild. Jõesambad rajati kessoonidele. Silla üldpikkus oli 962 m. 
Rööbastee paigaldati otse sillafermide põikitaladele. Et ka loomtransport saaks silda kasutada, ehitati laudadest põrand.
Silla taastamine ja rekonstrueerimine.
Teises maailmasõjas sai sild rängalt kannatada. Kuni silla taastamiseni toimis raudteevedu üle ajutiste sildade. Silla taastamisel (1945–1949) otsustati ära kasutada olemasolevad sillasambad. Nendele kandma projekteeriti kahekorruseline sild – alumine tasand üheteelise raudtee tarbeks ja ülemine tasand linnatranspordile. Projekt nägi ette, et keskmine ava on ülestõstetav ja sild sai Struve-aegsest lahendusest pikem – koos pealesõitudega 1350 m. Sõidutee laius 7 m. 
Taastustööd algasid 1946. aastal jõesängi puhastamisega purustatud silla jäänustest (lõigati vanarauaks). Metallfermid valmistas kõrglegeeritud terasest Dnipropetrovski metallkonstruktsioonide tehas. Tõstetava sildeava tõstemehhanismid telliti Tšehhoslovakkiast. 
Sild sai valmis 21. detsembril 1949, riigijuht Jossif Stalini 70 aasta juubeliks. 
1988. aastal tehti sillale kapitaalremont.
37 (Tallinna bussiliin)

37 on Tallinna bussiliin, mida teenindab Tallinna Linnatranspordi AS liinil Mustamäe – Zoo.
Bussiliin rajati 6. juulil 2013. Liin ühendas Mustamäe asumit Rocca al Mare keskuse ja loomaaiaga. Algul oli liin käigus vaid laupäeviti ja pühapäeviti. 2016. aasta veebruarist on liin käigus ka tööpäeviti. Väljumised alates 2022. aastast 20-35 minuti tagant 
Marsruut.
Bussiliin 37 peatub 18 peatuses ning ühe suuna sõitmiseks kulub keskmiselt ligi 29 minutit. Tööpäeviti on busside intervall 17 minutit ja paus kella 11–14 vahel. Nädalavahetusel sõidab buss liini 3 korda tunnis. Marsruut suunal Mustamäe – Zoo hõlmab järgmisi tänavaid: Akadeemia tee, Ehitajate tee, Keskuse tn, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Sõpruse pst, A. H. Tammsaare tee, Mustamäe tee, E. Vilde tee, Ehitajate tee, Paldiski mnt.
Konstantin Mihhailovski

Konstantin Jakovlevitš Mihhailovski (vene Константин Яковлевич Михайловский; 1834 Tšernigovi kubermang – 22. september (vkj 9. september) 1909 Peterburi) oli Venemaa insener, kõrge riigiametnik ja paljude suurehituste ülem või kuraator.
Mihhailovski oli aadli päritolu. Ta lõpetas Esimese Peterburi Kadetikorpuse, seejärel Mihhaili suurtükiväekooli (1853), Mihhaili Suurtükiväeakadeemia (1859) ja Peterburi teedeinseneride korpuse instituudi (1861).
Ta osales Krimmis sõjas. 1858. aastal ülendati alamporutšikuks.
Aastatel 1899–1905 oli salanõunik Mihhailovski Teedeministeeriumi raudtee-ehituse valitsuse ülem. 1905. aastal määrati ta Vene Keisririigi teedeministri nõukogu liikmeks ja 1907. aastal sai ta tõeliseks salanõunikuks.
Suurehituste ülem või kuraator.
Tal on teeneid Venemaa infrastruktuuri loomisel. Ta võttis juhtivalt osa Aleksandri silla rajamisest üle Volga jõe Sõzrani juures (valmis 1880), kureeris Novosjanski, Novosvirski ja Novomariiski kanalite ehitamisest Maria veesüsteemis (1882–1886), oli Samara–Ufa (1885), Ufa–Zlatousti (1888), Zlatousti–Tšeljabinski (1891) ja Jekaterinburgi–Tšeljabinski (1894) raudteede ehituste ülem.
Tunnustus.
Teda on autasustatud 10 ordeniga, sealhulgas:
1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jahilaskmises

1956. aasta NSV Liidu meistrivõistlused jahilaskmises toimusid 7.–12. augustini Moskvas osana I spartakiaadist.
Tulemused.
Võistkonnad:&lt;br&gt;
1. Vene NFSV 52 &lt;br&gt;
2. Moskva 49 &lt;br&gt;
3. Leningrad 48 &lt;br&gt;
4. Ukraina NSV 48 &lt;br&gt;
5. Gruusia NSV 42 &lt;br&gt;
6. Läti NSV 37 &lt;br&gt;
&lt;br&gt;
9. Eesti NSV 28 &lt;br&gt;
&lt;br&gt;
Eraldi peeti naiste võistlused.
Naiste tulemused.
1956. aasta Eesti meistrivõistlused jahilaskmises

1956. aasta Eesti meistrivõistlused jahilaskmises toimusid 1.-5. juulini Tallinnas.
Tallinna Merelennujaam

Tallinna Merelennujaam oli Vene merelennuväebaas Tallinnas aastatel 1915–1918. 
Merelennujaam kavandati Pirita jõe suudme vasakule kaldale 1913. aastal ja rajati 1915. aastal.
Sadamas dislotseerus alates märtsist 1916 1. lennurajoooni üksus, alates detsembrist 1916 Läänemere lennudiviisi 1. brigaadi 3. divisjoni staap ja üks salk. 3. divisjonil oli lennujaam ka Osmussaarel ning hiljem Naissaarel ja Paldiskis. Jaam oli mõeldud ajutisena, sest uut lennusadamat alles ehitati. Uue sadama valmimisel oleks lennujaam Piritalt viidud ära uude lennusadamasse. 
Pirita lennujaama ülem 1917. aastal oli kapten Sergei Antonovitš Lišin. Pirita lennujaamas oli 15 lennukit, kõik Szczecini lennukitehase tüüpi vesilennukid. 21. jaanuaril 1918 jõudsid Tallinna tagasi Krimmis Jevpatorija lennukoolis õppinud Fred Olbrei ja William Tomingas, kes asusid teenima Peeter Suure merekindluse merelennusalka. William Tomingas määrati Pirita lennujaama ülema adjutandiks.
Merelennujaam evakueeriti 23. veebruaril 1918. Lennukid lõhuti, mootorid ja väiksemad seadmed võeti kaasa transpordilaevaga Pallada. Ehitised jäid terveks.
Ehitised.
Palju kasutati olemasolevaid ehitisi, näiteks kasarm ja laatsaret asus "Kalevi" seltsimajas, ohvitserid elasid aga Peterseni võõrastemajas jõe paremal kaldal.
Vesilennukite ja nende hoolduse jaoks püstitati peamiselt puitsõrestikuga hooneid, mida katsid puit ja present. Aastatel 1919–1920 võeti kolm angaari koost lahti, üks neist viidi Lasnamäe lennuväljalele ja teised kaks Tartusse Raadi sõjaväelennuväljale ning pandi seal uuesti kokku. 
Seltsimaja põletati taganevate Nõukogude vägede poolt 1941. aasta suvel maha. Peterseni võõrastemaja põles 1944. aastal ja lammutati aastatel 1948–1951. Sadam ehitati 1960. aastatel oluliselt ümber. 1970. aastate II poolel ehitati kogu endine merelennujaama ala seoses Tallinna Olümpiapurjespordikeskuse rajamisega täiesti ringi ning tänapäeval pole Tallinna Merelennujaamast Pirital midagi alles.
Markus Luik

Markus Luik (sündinud 24. märtsil 1981) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 2006. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (22. lend). Aastatel 2006–2014 töötas ta Vanemuise näitlejana. Alates 2014. aastast on ta Eesti Draamateatri näitleja.
Isiklikku.
Markus Luige isa oli näitleja Sulev Luik ning ema on Heili Luik. Markus Luigel on ka noorem vend.
Benedetto Cotrugli

 
Benedikt Kotruljević, laiemalt tuntud itaaliakeelse nimega Benedetto Cotrugli, (ladina "Benedictus de Cotrullis"; 1416 Ragusa, Ragusa vabariik – 1469 L'Aquila, Napoli kuningriik) oli horvaadi päritolu kaupmees, diplomaat ja majanduskirjutiste autor. 
Kotruljević sai alghariduse Ragusas. Hiljem õppis Itaalias filosoofiat ja õigusteadust. Pärast isa surma 1436. aastal pöördus kodulinna tagasi. 1439. aastal asutas koos vennaga äriettevõtte. Äriasjus reisis sageli Vahemere maades. Äri laienedes avas itaalia linnades mitu kangakauplust. Eksportis villa Napolist. 
Aastatel 1448–1453 oli ta Ragusa vabariigi esindaja Napolis. 1453. aastal viis ta oma pere Napolisse. Napoli kuningas ülendas ta rüütliks. Napoli kuningriigis tegutses Cotrugli kohtunikuna, suurkohtunikuna, nõuandjana ja esindajana. Määrati 1458. aastal konsuliks Ragusasse, 1462. aastal Bosniasse, 1466. aastal Ungarisse. 
Ta oli ka polüglott.
Kahekordne kirjendamine raamatupidamisarvestuses.
36 aastat enne Luca Paciolilt ilmunud "Kahekordse kirjendamise traktaati" kirjutas Cotrugli 1458. aastal itaaliakeelse käsikirja "Della mercatura et del mercante perfetto" ('kaubandusest ja täiuslikust kaupmehest'). Tuntud ka pealkirjaga "Libro de l'arte dela mercatura" ('raamat kaubanduse kunstist'), milles esitas kahekordse kirjendamise kui kaubandustegevuse vajaliku atribuudi printsiibid ja meetodid. Trükki jõudis see alles 1573. aastal.
Cotrugli tööst on säilinud kolm eksemplari, mis leiti 1980. aastatel. Vanim neist on Vallettas Malta rahvusraamatukogus säilitatav 1475. aastast pärit käsikirja eksemplar. Teine eksemplar aastast 1485 ja kolmas 15. sajandi lõpust hoitakse Firenze rahvusraamatukogus.
Cotrugli tööle oli pühendatud 1994. aasta augustis Veneetsias toimunud Euroopa Majandusarvestuse Assotsiatsiooni 17. kongress. Kongress kinnitas, et Cotrugli töös "Kaubandusest ja täiuslikust kaupmehest" on kirjeldatud raamatupidamisarvestuse kahekordse kirjendamise süsteem.
Michael Fitzgerald

Michael Fitzgerald (sündinud 17. septembril 1988 Tokoroas) on Uus-Meremaa jalgpallur, kaitsja.
Ta mängib 2008. aastast Jaapani klubis Albirex Niigata.
Kayne Vincent

Kayne Vincent (sündinud 29. oktoobril 1988 Aucklandis) on Uus-Meremaa jalgpallur, ründaja.
Ta mängis viimati Malaisia klubis Perlis FA.
Bruno Cortez

Bruno Cortês Barbosa (ka lihtsalt Bruno Cortez või Cortez; sündinud 11. märtsil 1987 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kaitsja.
2011. aasta hooajal mängis ta Botafogo de Futebol e Regatases ja valiti samal hooajal Brasiilia liigahooaja sümboolsesse koosseisu.
2013. aasta juulis läks ta laenule Portugali klubisse Benfica. Ta mängis klubi kuues kõrgliiga mängus.
2014. aasta hooajal mängis ta laenulepingu alusel Brasiilia kõrgliiga klubis Criciúma. Klubi jäi kõrgliigas viimaseks ja langes esiliigasse.
Aastatel 2015–2016 mängis ta laenulepingu alusel Jaapani kõrgliiga J1 League klubis Albirex Niigata.
2017. aasta jaanuarist mängis ta Brasiilia kõrgliiga klubis Grêmio.
2022. aasta veebruaris sõlmis ta üheaastase lepingu äsja Brasiilia kõrgliigasse tõusnud Avaíga.
Ainsa korra mängis ta Brasiilia rahvuskoondises 14. septembril 2011 mängus Argentina vastu.
Marco Antonio da Silva

Marco Antonio da Silva (hüüdnimi Marquinhos; sündinud 9. mail 1966 Belo Horizontes) on Brasiilia endine jalgpallur, poolkaitsja.
Kenny Cunningham

Kenny Martin Cunningham Brown (sündinud 7. juunil 1985) on Costa Rica jalgpallur, ründaja.
Alates hooajast 2018/2019 mängib ta Guatemala kõrgliiga klubis Malacateco.
Ta kuulus Costa Rica koondisse 2013. aasta CONCACAF Gold Cupil.
Saint-Étienne-du-Rouvray kirikurünnak 26. juulil 2016

Saint-Étienne-du-Rouvray kirikurünnak toimus 26. juulil 2016 Saint-Étienne-du-Rouvrays Seine-Maritime'i departemangus Ülem-Normandia piirkonnas.
Umbes kell 10.00 (kohaliku aja järgi) sisenesid Saint-Étienne-du-Rouvray kirikusse missa ajal külguksest kaks nugadega relvastatud meest. Nad võtsid viis inimest: koguduse preestri, kaks nunna ja kaks kirikulist pantvangi. Kolmandal nunnal õnnestus põgeneda ja abi kutsuda. Kirik piirati ümber politsei eriüksuslaste poolt ning pärast 40 minutit kestnud piiramist tehti pantvangistajad kahjutuks (mõlemad ründajad lasti eriüksuslaste poolt maha). Kohaliku aja järgi kell 10.45 kuulutati politseioperatsioon lõppenuks. Politsei andmetel tapsid ründajad 85-aastase preestri Jacques Hameli noaga ning tal oli kõri läbi lõigatud; lisaks sai üks kirikus viibinud naine raskesti haavata.
Roy Smith

Roy Alexander Smith Lewis (sündinud 19. aprillil 1990 Puerto Limónis) on Costa Rica jalgpallur, kaitsja.
Ta mängib 2016. aastast Hondurase klubis C.D. Honduras Progreso.
Juan Carlos Villamayor

Juan Carlos Villamayor Medina (sündinud 5. märtsil 1969 Concepciónis) on Paraguay endine jalgpallur, kaitsja.
Ta kuulus Paraguay koondisse 1993., 1995. ja 1997. aasta Copa Américal.
Roberto Torres

Roberto Ismael Torres Baez (sündinud 6. aprillil 1972) on Paraguay jalgpallur, poolkaitsja.
Radivoje Manić

Radivoje Manić (sündinud 16. jaanuaril 1972 Pirotis) on Serbia endine jalgpallur, ründaja.
Mark Bowen

Mark Rosslyn Bowen (sündinud 7. detsembril 1963 Neathis) on Walesi endine jalgpallur, kaitsja.
Aastatel 1987–1996 mängis ta Inglismaa klubi Norwich Citys. Ta oli aastatel 1990–1992 selle kapten ja valiti 1990. aastal Norwich City hooaja parimaks mängijaks.
Lisaks mängis ta veel teistes Inglismaa klubides, Tottenham Hotspuris, West Ham Unitedis, Charlton Athleticis ja Wigan Athleticis.
Owusu Benson

Owusu Benson (sündinud 22. märtsil 1977 Accras) on Ghana endine jalgpallur, poolkaitsja.
Azur ja Asmar

"Azur ja Asmar" (prantsuse keeles "Azur et Asmar") on Prantsusmaa, Hispaania, Belgia ja Itaalia koostöös 2006. aastal valminud animafilm. Film esilinastus 21. mail 2006 Cannes'i filmifestivalil.
Filmi stsenarist ja režissöör on Michel Ocelot, produtsent Christophe Rossignon, muusika autor Gabriel Yared (ühe laulu autor Afida Tahri). Film on 99 minutit pikk ning peamiselt prantsuse, kohati aga ka klassikalises araabia keeles.
Film on saanud inspiratsiooni folkloorist, ent selle muinasjutuline süžee on originaalne.
Sünopsis.
Jénane on hoidnud lapsena kaht poissi: üliku poega, blondi ja sinisilmset Azuri, ning oma last, tumedanahalist ja tumedasilmset Asmari. Ta räägib poistele loo džinn-haldjast, kes ootab, et hea ja õilis prints ta oma kambrist vabaks laseks. Poisid kasvavad vendadena, kuni ühel päeval Azuri isa eraldab nad julmalt, pagendab amme ja Asmari oma kodust ja saadab Azuri linna õpetaja juurde. Aastate pärast kummitab Azuri lugu džinn-haldjast ja ta asub teele Asmari kodumaale, et haldjas leida. Vahepeal on Jénane'ist saanud edukas ärinaine, Asmar aga on kuningliku valvemeeskonna liige. Ka Asmaril on meeles lugu džinn-haldjast. Mõlemad noorukid asuvad haldjat otsima, ent leida võib ta ainult üks.
Stellenbosch

Stellenbosch on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Lääne-Kapimaa provintsis Cape Winelandsi ringkonnas, Stellenboschi valla keskus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Stellenboschi elanikest valgeid 65,56%, värvilisi 16,26%, mustanahalisi aafriklasi 15,57%, India või Aasia päritolu inimesi 0,94% ja teisi 1,66%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 71,02% inimesi, inglise keelt 20,62%, koosa keelt 2,03% ja sotho keelt 1,28%.
Linnas asub Stellenboschi Ülikool.
Claude Dambury

Claude Dambury (sündinud 30. juulil 1971 Cayenne'is) on Prantsuse Guajaana endine jalgpallur, kaitsja.
Satoshi Ōtomo

Satoshi Erasmo Ōtomo (jaapani keeles 大友 慧, "Ōtomo Satoshi"; sündinud 1. oktoobril 1981 Sakaes Jaapanis) on Filipiinide-Jaapani jalgpallur, poolkaitsja.
Émerson Carvalho da Silva

Émerson Carvalho da Silva (hüüdnimi Émerson; sündinud 5. jaanuaril 1975 Baurus) on Brasiilia endine jalgpallur, kaitsja.
Budimir Vujačić

Budimir Vujačić (sündinud 4. jaanuaril 1964 Titogradis) on Montenegro endine jalgpallur, kaitsja.
Buļļi mõis

Buļļi mõis (läti keeles "Buļļu muiža", saksa keeles "Bullenhof") oli mõis Lätis Riia linnas Rītabuļļi asumis. Endisaegse haldusjaotuse järgi jäi see Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.
Mõisa on mainitud esimest korda aastal 1495. Toona oli mõisa omanikuks Johann Bildering või Buldering. On võimalik, et tema järgi on nime saanud nii mõis kui ka sellest mööda voolanud Buļļupe jõgi, kuigi tõenäolisemalt tulenevad mõlemad nimed jõel kasutatud laiadest paatidest (saksa keeles "die Bulle").
16. sajandi lõpus kuulus mõis Kuramaa hertsogi sekretärile Paul Spankaule. Mõis oli piirkonna hõivanud Gustav II Adolfi loal tema omanduses ka aastal 1621. Hilisemate omanike seas on Martin Schultz von Ascheraden.
Aastani 1697 suubus Lielupe Daugavasse, kuid just sel aastal murdis ta läbi luidete Bolderāja juures mereni läbi, jättes mõisasüdame saarele ja eraldades selle tänapäeva Jūrmala Buļļuciemsi kohal asunud maad. Tol ajal asus mõisa peahoone veel Daugava ääres. Mõisale kuulus teel Riiast Kuramaale üle Lielupe jõe viinud parv. 
Aastal 1865 kuulus mõisale Daugava-äärne võõrastemaja. Peahoone oli selleks ajaks rajatud Buļļupe äärde. See oli kaheteist toaga kahekorruseline puitelamu. Aastal 1913 möödus sellest Riia ja Jūrmala vaheline laevaliin. Laevad sõitsid sellel kuus korda päevas, üks reis võttis aega poolteist tundi.
Mõisa peahoone pole säilinud (hävis Esimese maailmasõja ajal), küll on aga säilinud mõned ümber ehitatud kõrvalhooned. Veidi ümber ehitatud kujul on säilinud teenijatemaja, ka on alles 12 lehma ja kahe hobuse jaoks rajatud laut, kus söödakünad olid valmistatud betoonist.
Dreiliņi mõis (Daugavgrīva kihelkond)

Dreiliņi mõis (läti keeles "Dreiliņu muiža") oli mõis Lätis Riia linnas Voleri asumis; selle peahoone aadress oli Krēmeri 13. Saksa keeles "Dreilingshof". Varem kuulus Riia kreisi Daugavgrīva kihelkonda.
Teadaolevalt oli piirkonna esimene omanik Gotthard Kettler. Sealsed maad läksid Rootsi-Poola sõja käigus Rootsi riigile ja hakkasid kuuluma Daugavgrīva kihelkonda. Mõisa esimene teadaolev omanik oli Riia bürgermeister M. von Dreiling, kelle järgi on mõis ka nime saanud. XIX sajandil rajati mõisa juurde kala- ja kaubasadam, ka kuulus mõisale kaks talu. Selle viimaseks omanikuks oli Carlos Matthias Ludwig Konstantin Otto von Buxhoeveden.
1924. aastal arvati mõisa maad Riia linna koosseisu. Mõisakompleks oli alles veel XX sajandi alguses. Tänapäeval asub mõisakompleksi kohal teadmata ajalooga arhailise välimusega maja, mis võib olla üks mõisa ehitistest. Ka kasvavad majani viiva tee ääres põlised alleena paiknevad puud.