tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
2006. aasta maleolümpia

37. maleolümpia (inglise keeles "37th Chess Olympiad") oli 2006. aastal Torinos FIDE egiidi all peetud maleolümpia. 
Maleolümpia peeti 20. maist kuni 4. juunini 2006 Torinos. Lahtises kategoorias osales 148 võistkonda, naiste kategoorias 103 naiskonda (korraldajariiki Itaaliat esindasid kolm võistkonda ja kaks naiskonda). Mängiti ajakontrolliga 90 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 
Maleolümpia peakohtunik oli rahvusvaheline arbiiter Geurt Gijssen (Holland).
Eesti esinemine maleolümpial.
Eesti võistkond (esimesel laual Kaido Külaots) sai 46. koha, naiskond (esimesel laual Monika Tsõganova) 33. koha.
2004. aasta maleolümpia

36. maleolümpia (inglise keeles "36th Chess Olympiad") oli 2004. aastal Mallorcal Calviàs FIDE egiidi all peetud maleolümpia. 
Maleolümpia peeti 14. oktoobrist kuni 31. oktoobrini 2004 Calviàs. Lahtises kategoorias osales 129 võistkonda, naiste kategoorias 87 naiskonda (korraldajariiki Hispaaniat esindasid kolm võistkonda ja kaks naiskonda). Mängiti ajakontrolliga 90 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 
Maleolümpia peakohtunik oli rahvusvaheline arbiiter Ignatius Leong (Singapur).
Eesti esinemine maleolümpial.
Eesti võistkond (esimesel laual Jaan Ehlvest) sai 32. koha, naiskond (esimesel laual Viktoria Baškite) 36. koha.
Valkla õppevälja lennuõnnetus

Valkla õppevälja lennuõnnetus leidis suurtükiväe Valkla õppeväljal aset 1935. aasta 11. juulil. Õnnetuses hukkusid sõjaväelased Aleksander Arro ja Ernst Muru.
Lennuõnnetuse mälestuskivi asub Jõelähtme vallas Jõesuu külas.
Õnnetuse kirjeldus.
Lennuk kukkus alla vahemikus 11–12 (eri andmetel kell 11, 11.30, 11.45 või kella 12 paiku) Jägala puupapivabriku ja Eesti kaitseväe Jägala polügooni vahelisele alale jäänud Tuisu talu heinamaal. Jägala polügoonil lahinglaskmisi korraldanud Kaitseväe Lennukoolile kuulunud lennuk purunes seejuures peaaegu täielikult. Lendurite Arro ja Muru ülesandeks oli lahingumärkide tulistamine, kusjuures Aleksander Arro täitis lennul lendur-vaatleja rolli ja lennukit juhtis Ernst Muru. Allakukkunud lennukiga oli samal päeval varem sooritatud laskeülesandeid rahuldavalt.
Lennuk viibis õhus vaid lühikest aega, tehes enne õnnetust paar tiiru laagri kohal. Lennuk kaotas pöörangu sooritamise ajal kiiruse ja langes pöörisesse. Kuna kõrgus oli laskeharjutuste tõttu väike, lennati maapinna lähedal, ei jõudnud piloot enam lennukit pöörisest välja tuua. Lennuk kukkus 200 meetri kõrguselt propeller ees vastu maad ja purunes.
Esimesena jõudsid kukkumiskohale selle lähistel töötanud Tuisu talu heinalised, kes tõid mõni minut pärast lennuki allakukkumist rusude alt välja lendurite surnukehad. Lennuki allakukkumist nägid pealt ka polügoonil olnud kaitseväelased ja isegi 4 kilomeetri kaugusel Jõelähtme kiriku juures viibinud inimesed. Ajalehes Uus Sõna ilmunud artikli järgi nägi õnnetust aga pealt vaid üks motorist ja lennuk kukkus hoopis laskeplatsil kasvavate puude vahele.
Õnnetusest teavitati seejärel Õhukaitse staapi ning õnnetuskohta jõudsid sanitaarauto, arstlik personal, juurdlust toimetama määratud ohvitser ning ka Kaitseväe ja Õhukaitse kõrgemad juhid (sealhulgas Õhukaitse ülem Richard Tomberg). Kella 14 paiku viidi surnukehad sanitaarautodega õnnetuspaigast Kaitseväe haiglasse Tallinnas ning kella 16 seisuga olid lennuki rusud veoautole asetatud ja õnnetuspaik puhastatud. Lennuki mootori poolt maasse tekitatud auku asetati sündmuse mälestamiseks põllukivi.
Lendurite matused.
Hukkunud lendurite kirstupaneku talitus toimus 12. juulil kella 20 paiku Lasnamäe aerodroomil lennukiangaaris. Lisaks omastele ja tuttavatele saabusid sinna teiste sõjaväelaste hulgas ka kaitseminister Paul Lill ja Õhukaitse ülem Richard Tomberg. Lendurite matused toimusid 14. juulil. Pärast kella 14 alustas leinarongkäik Lasnamäelt teekonda Tallinna Kaarli kirikusse, kus kella 16.30 paiku toimus matuseteenistus. Teenistusel osales ka kaitsevägede ülemjuhataja kindral Johan Laidoner. Kirikust jätkas leinarongkäik kella 17 paiku teed Kaitseväe kalmistule. Lendurite matustest võttis osa sel ajal Eestis viibinud Rootsi lennuväeeskadrilli kogu ohvitserkond. Lendurid maeti kalmistu lennuväe ühiskalmistu ossa. Sarnaselt teiste sinna maetud lendurite haudadega asetati ka Aleksander Arro ja Ernst Muru haudadele risti asemel lennuki propeller (kahele hauale ühiselt).
Jean-Pierre Papin

Jean-Pierre Papin (sündinud 5. novembril 1963 Boulogne-sur-Meris) on prantsuse endine jalgpallur (ründaja) ja jalgpallitreener.
Klubikarjääri jooksul aastatel 1984–2001 mängis ta Prantsusmaa klubides Valenciennes, Olympique de Marseille, Bordeaux' Girondins ja Guingamp, Belgia kõrgliiga klubis Club Brugge, Itaalia kõrgliiga klubis Milan ning Saksamaa kõrgliiga klubis Müncheni Bayern. Ta tuli Marseillega neli korda Prantsusmaa meistriks, Milaniga kaks korda Itaalia meistriks ning võitis Bayerni Müncheniga hooajal 1995–96 UEFA karika.
1991. aastal pälvis ta Marseilles mängides Ballon d'Or. Aastatel 1989 ja 1991 valiti ta Prantsusmaa aasta jalgpalluriks. Aastatel 1987–1992 oli ta viiel hooajal järjest Prantsusmaa kõrgliiga hooaja suurim väravakütt.
Prantsusmaa jalgpallikoondises mängis Papin aastatel 1986–1995 kokku 54 korral ja lõi 30 väravat. Ta kuulus Prantsusmaa koondisse 1986. aasta maailmameistrivõistlustel ja 1992. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu on ta tegutsenud treenerina.
Otylia Jędrzejczak

Otylia Jędrzejczak (sündinud 13. detsembril 1983 Ruda Śląskas) on Poola ujuja. 
2004. aasta suveolümpiamängudel võitis ta kuldmedali 200 meetri liblikujumises, hõbemedali 100 meetri liblikujumises ja 400 meetri vabaujumises. 200 meetri liblikujumises saavutas ta 2008. aasta suveolümpiamängudel 4. koha.
Protsessi simulatsioon

 
Protsessi simulatsiooni kasutatakse tehniliste protsesside kavandamisel, väljatöötlemisel, analüüsimisel ja optimeerimisel. Sellist simulatsiooni kasutatakse keemiatehastes, keemiliste protsessidel, keskkonnasüsteemidel, elektrijaamadel, keerulistel tootmistoimingutel, bioloogilistel protsessidel ja teistel sarnaste tehniliste funktsioonidega aladel. 
Peamine põhimõte.
Protsessi simulatsioon on mudeli põhiline tarkvara, mis esindab keemiliste, füüsiliste, bioloogiliste ja teistel tehnilistel protsessidel. Põhieelduseks on puhaste komponentide ja füüsikaliste omaduste, reaktsioonide ja matemaatiliste mudelite põhjalikumad teadmised, mille kaudu on võimalik arvutada arvutites protsessi.
Protsessi simulatsiooni tarkvara kirjeldab protsesse vooskeemides, kus üksuse tööd on paigutatud ja ühendatud toote- või koolitusvoogude abil. Tarkvara peab leidma stabiilse tööpunkti lahendades massi- ja energia tasakaalu. Protsessi simulatsiooni eesmärk on leida optimaalsed tingimused uuritud protsessis. See on sisuliselt programmi optimeerimine, mis tuleb lahendada iteratiivse protsessiga.
Protsessi simulatsioon kasutab alati mudeleid, mis tutvustab ligikaudsust ja eeldusi, kuid võimaldab näha andmeid, mida reaalselt ei pruugi esile tulla. Samas võimaldavad mudelid teatud piirides interpoleerimist ja ekstrapoleerimist ning võimaldavad leida teadaolevate andmete vahemikust väljapoole jäävaid tingimusi.
Modelleerimine.
Reaalsete protsesside paremaks kajastamiseks on mudelite väljatöötamine simulatsioonitarkvara edasiarendamise tuum. Protsessi simulatsioon on üks väheseid valdkondi, kus töötavad koos keemia, füüsika, arvutiteaduse, spetsialistide ja mitme eriala .
Uute ja täiustatud omaduste arvutamise mudelite väljatöötamiseks tehakse palju pingutusi. See hõlmab näiteks:
Anšlavs Eglītis

Anšlavs Eglītis (14. oktoober 1906 Riia – 4. märts 1993 Los Angeles) oli läti kirjanik, ajakirjanik ja maalikunstnik.
Tema isa oli kirjanik ja kunstiteoreetik Viktors Eglītis ja ema tõlkija Marija Eglīte; seitse aastat noorem vend õppis õigusteadust. Esimese maailmasõja ajal elas pere Venemaal, kuid tuli Lätti tagasi 1918. aastal. 
Ta õppis Alūksne algkoolis ja Riia 2. keskkoolis. Kooliõpingute kõrval õppis ta Alūksnes joonistamist Jēkabs Kazaksi juhendamisel ja Riias maalimist kunstnik Valdemārs Tone stuudios. 1925. aastal haigestus ta tuberkuloosi ja saadeti ravile Šveitsi Leysini sanatooriumi. 1935. aastal lõpetas ta Läti Kunstiakadeemia. 
1936. aastal ilmus tema esimene lühiproosakogu "Maestro". 1938. aastast töötas ta ajalehes Jaunākās Ziņas. 1938. aastal ilmus luulekogu "Vientulis un dzīrotājs". 1939. aastal ilmus järjejutuna romaan "Līgavu mednieki". 1941. aastal abiellus ta maalikunstnik Veronika Janelsiņaga. 1944. aastal ilmus romaan "Homo novus". Samal aastal otsustas ta abikaasaga kodumaalt lahkuda. Detsembris jõudsid nad Berliini. Viktors Eglītis oli 1944. aasta sügisel arreteeritud ja temast polnud teateid. Isa hukkamisest vanglas 1945. aasta kevadel kuulis perekond alles aastaid hiljem. 1945. aasta veebruaris lahkus abielupaar Berliinist Lõuna-Saksamaale, kus jäädi elama Teilfingeni külakesse Esslingeni põgenikekeskuse lähedal. 1950. aastal mindi edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus jäädi lõplikult elama Los Angelese eeslinna Pacific Palisades.
Lisaks romaanidele ja jutustustele on ta kirjutanud filmi- ja teatrikriitikat.
Eesti keelde on tõlgitud tema romaanid "Inimene Kuult" (1956) ja "Pansion lossis" (2015, läti keelest tõlkinud Valli Helde).
2018. aastal valmis lavastaja Anna Vidulejal Eglītise romaanil põhinev film "Homo novus".
Eglītise 100. sünniaastapäeva puhul andis Läti Post välja talle pühendatud postmargi ja Inciemsi mõisapargis avati talle mälestusmärk.
Koroonapandeemia Rootsis

Koroonapandeemia Rootsis on osa 2019. aasta sügisel Hiinast Wuhanist alanud ja 2020. aasta märtsis pandeemiaks kasvanud ülemaailmsest koroonapandeemiast.
Esimene nakatumisjuhtum tuvastati Rootsis 31. jaanuaril 2020 Hiinast Wuhanist naasnud isikul. Esimene koroonaviirusega nakatunu suri Stockholmis 11. märtsil.
Rootsi valitsus tuli 16. märtsil välja 28 miljardi eurose abimeetmete paketiga, et kaitsta tööandjaid ja töötajaid epideemia mõjude eest.
2020. aasta 2. juuli seisuga oli Rootsis tuvastatud 70 639 inimese haigestumine koroonaviirusega ning haigus oli nõudnud 5411 inimelu.
Fahrettin Koca

Fahrettin Koca (sündinud 2. jaanuaril 1965 Ömeranlıs Kulu ringkonnas) on Türgi arst ja poliitik. Ta oli 10. juulist 2018 kuni 2. juulini 2024 Türgi tervishoiuminister.
Ta sündis aastal 1965 Ömeranlıs Kulu ringkonnas Konya provintsis. Ta lõpetas alg- ja põhikooli Konyas ning keskkooli Bursas. Ta lõpetas aastal 1988 İstanbuli Ülikooli arstiteaduskonna. Ta spetsialiseerus seejärel Istanbuli ülikooli Cerrahpaşa meditsiinikoolis laste tervise ja haiguste osakonnas ning sai 1995. aastal laste tervise ja haiguste spetsialistiks.
Ta töötas arsti ja meditsiinidirektorina erinevates tervishoiuasutustes. Ta oli İstanbuli Medipoli Ülikooli hoolekogu esimees, mille asutas 2009. aastal Hariduse Tervise- ja Teadusfond (TESA (Türkiye Eğitim Sağlık ve Araştırma Vakfı)), mille asutajaks oli ta. Ta on Türgi Lastearstide Assotsiatsiooni, Pediaatrilise Metabolismi ja Toitumise Assotsiatsiooni, Istanbuli Kaubanduskoja (ITO (İstanbul Ticaret Odası)), tervishoiutöötajate komitee, Erahaiglate Tervishoiuasutuste Assotsiatsiooni (OHSAD (Özel Hastaneler Sağlık Kuruluşları Derneği)) liige. Ta on ka välismajandussuhete nõukogu (DEIK (Dış Ekonomik İlişkiler Konseyi)) hariduskomitee ärinõukogu asepresident, sihtasutuse Ülikooli haiglate liidu president ja teenuseeksportijate liidu tervishoiuteenuste komitee esimees.
Ta oli 10. juulist 2018 kuni 2. juulini 2024 Türgi tervishoiuminister.
Isiklikku.
Ta on abielus Hale Kocaga ja neil on neli last.
Robootika ehituses

 
Robootika ehituses on inimeste programmeeritud masinad, mis täidavad arvutisse programmeeritud käske. Robotid teevad töö kiiremini ja täpsemalt, vähendades sellega töö kulusid ja aega. Tulevikus kulub maja ehitamiseks vaid mõni päev ning see on praegusest odavam. Robotid on revolutsioon teaduses, tehnikas ja ehituses. 
Hadrian X.
Hadrian X on Austraalia tehnoloogiaettevõtte poolt välja töötatud robot, mis automaatselt laob, lõikab, paigutab ja suunab telliseid vastavalt sisse programmeeritud kujule. 
Hadrian X on valmistatud vastupidavast terasest, alumiiniumist, süsinikust. Robotit juhivad arvuti, servomootor, nägemiskaamerad ja laserid, mis jälgivad selle paigaldusasendit 0,5 mm täpsuse piires. 
Kui inimene on suuteline laduma 300–400 tellist päevas, siis Hadrian X on võimeline laduma 1000 tellist päevas. Erinevalt inimesest on robot võimeline töötama ööpäev läbi. See tähendab, et 180-ruutmeetrise maja võib täielikult valmis ehitada kahe või kolme päevaga. 
Masinas kasutatakse tööstuslikku liimi, mis suurendab konstruktsiooni tugevust neli kuni viis korda, soojus ja akustiline efektiivsus suureneb 70%. 
Masinal on tipptasemel kompenseerimissüsteemid, hoolimata poomi 30-meetrisest pikkusest ja segavatest looduslikest teguritest nagu tuul ning vibratsioon, püsib tellist asetatav komponent ideaalselt paigal. Masin teeb iseseisvalt ettenähtud lõiked elektri ja sanitaartehnika jaoks ära.
Eluri

Eluri on eesti perekonnanimi.
Eluri määrati nimede eestistamisel uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Eibenberg (Tallinnas), Eisenberg (Järvakandi vallas ja Tallinnas), Elle ja Jälle (mõlemad Undla vallas). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Eluri Eestis 5 mehel ja 11 naisel.
Granuliit

Granuliit on kõrgekvaliteediline heledavärviline moondekivim, mis on tekkinud graniidi moondumisel sügaval maakoores kõrge temperatuuri ja rõhu tõttu. Põhikoostisosaks on kvarts ja päevakivid. Granuliidile on iseloomulik suur punase granaadi kristallide sisaldus, mis annab kivimile omapärase teralise välimuse. 
Granuliidid pakuvad geoloogidele huvi, kuna sisaldavad mandrilise maakoore sügavusest pärit aineid. Osa granuliite on dekompressiooni tõttu kõrge temperatuuriga keskkonnast sügavalt Maa seest tõusnud pinnapealsema maakooreni; osa on vastupidi jahtunud ja jäänud Maa sügavusse.
Granuliidis sisalduvad mineraalid varieeruvad sõltuvalt lähtekivimist ning temperatuurist ja rõhust metamorfismi ajal. Tavatüüpi granuliit, mis on leitud metamorfoossest kivimist mandril, sisaldab pürokseeni, plagioklassi ja granaati, vähesel määral ka sillimaniiti, küaniiti, augiiti, turmaliini ja korundi.
Granuliiti on võimalik eristada rohkete väikeste roosade või punaste granaatide ja gneisja vöödilise tekstuuri järgi.
Tekkeprotsess.
Granuliidid tekivad sügaval maakoores, tavaliselt kõrgetel temperatuurigradientidel piirkondliku metamorfismi ajal, temperatuuril üle 30 °C/km. Mandrilise maakoore kivimites võib biotiit kõrgel temperatuuril laguneda moodustades ortopürokseeni + kaaliumpäevakivi + vee, tekitades granuliidi.
Leiukohad Eestis.
Eestis on granuliiti põhiliselt Lõuna-Eesti aluskorras. Leitud on ka üksikuid granuliitse koostisega rändkive.
Mihhailovski

Mihhailovski on vene perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Mihhailovski-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Murd (1937. aastal Tallinnas). 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Mihhailovski Eestis 10 mehel ja perekonnanimi Mihhailovskaja 16 naisel.
Tallinna Ülikooli kirjandusauhind

Tallinna Ülikooli kirjandusauhind on Tallinna Ülikooli välja antav kirjandusauhind, mille algatas 2007. aasta jaanuaris ülikooli rektor Rein Raud. Auhinna eesmärk on tunnustada eesti autoreid, kes õpivad või õpetavad Tallinna Ülikoolis või on selle vilistlased.
Auhinnale oodatakse kandidaate Tallinna Ülikooli õppejõudude, üliõpilaste või vilistlaste hulgast, kes on eelmisel kalendriaastal avaldanud tervikliku kirjandusteose mis tahes žanris (proosa, luule, esseistika, väärtteksti tõlge).
Kui algul anti Tallinna Ülikooli kirjandusauhinda välja kahes kategoorias, siis alates 2011. aastast juba kolmes kategoorias. Peaauhind, millega kaasneb ka suurem rahaline preemia, pannakse välja eraldi raamatuna ilmunud originaalkirjandusteose autorile ning väiksemate preemiatega tunnustatakse ühte ajalehes, ajakirjas, almanahhis või kogumikus ilmunud teksti ning ilukirjandusliku tõlke autorit. 
Kandidaate võivad üles seada kõik Tallinna Ülikooli akadeemilised üksused, kõik professorid ja kõik varasemad preemia laureaadid. Konkursi žürii koosneb kirjandusala ekspertidest, mille koosseisu kinnitab rektor.
Kirjandusauhinna laureaadid kuulutatakse välja ning neile antakse kätte preemiad märtsis Tallinna Ülikooli aastapäeva üritusel.
Oinas (perekonnanimi)

Oinas on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Oinas on pandud 38 mõisavallas. Nimede eestistamisel määrati sellenimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Eelmets, Einas, Jaagumets, Järve, Järvoja, Jõelaid, Jõesaar, Kaldmäe, Kaljussaar, Laidsaar, Lain, Laumets, Lehela, Lehtla, Leisi, Maidla, Murumets, Männik, Oimet, Ojala, Ojalaid, Ojalo, Ojamaa, Ojamets, Ojamäe, Ojarand, Ojasaar, Ojasalu, Ojaste, Oldma, Olingo, Ollen, Ollino, Oluvere, Oras, Orgmäe, Orumets, Orusalu, Oruste, Osula, Raidma, Rand, Rohtlaan, Rommisto, Roodla, Roose, Saristu, Sinisalu, Sirel, Sõstram, Tamm, Tammi, Tammiste, Toompuu, Vallistu, Õismets ja Õunapuu. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Oinas Eestis alla viiel mehel ja alla viiel naisel.
Julie Depardieu

Julie Marion Depardieu (sündinud 18. juunil 1973 Boulogne-Billancourtis) on prantsuse näitleja.
Tunnustus.
Julie Depardieu pälvis 2004. aastal Césari parima lootustandva naisnäitleja kategoorias ja Césari parima naiskõrvalosa eest Claude Milleri filmis "La Petite Lili". Aastal 2008 pälvis ta taas Césari parima naiskõrvalosa eest filmis "Un secret". 
Isiklikku.
Tema isa on filminäitleja Gérard Depardieu ja ema näitleja Élisabeth Guignot. 
Aastatel 2001–2008 oli ta suhtes viiuldaja Laurent Korciaga.
Nüüd elab ta Philippe Katerine'iga, keda kohtas 2010. aastal filmi "Je suis un no man's land" võtetel. Neil on kaks last: 16. juunil 2011 sündinud Billy ja 8. augustil 2012 sündinud Alfred.
Eelmets

Eelmets on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Eelmets uueks perekonnanimeks isikuile, kelle perekonnanimi oli Ehrilich, Ehrlich, Eisen, Emberg, Erlemann, Essensohn, Oinas ja Skrastin. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Eelmets Eestis 30 mehel ja 22 naisel.
Sophie Marceau

Sophie Danièle Sylvie Maupu (kunstnikunimega Sophie Marceau; sündinud 17. novembril 1966 Pariisis) on prantsuse näitleja ja filmitegija. 
Tänu filmile "La Boum" sai temast juba 13-aastaselt Prantsusmaal filmitäht. "La Boum 2" eest sai ta lootustandva naisnäitleja Césari. 
Karjääri algus (1980. aastad).
Taskuraha teenimiseks liitus Sophie Maupu laste ja noorte reklaamiagentuuriga, kus teda märgati. 
Pärast juhuslikku prooviesinemist sai ta 1980. aastal, 13-aastaselt, oma esimese rolli Claude Pinoteau kultusfilmis "La Boum", mis ületas põlvkondadevahelisi piire. Romantilise ja mässumeelse nooruki Vici karakter tõi talle kohe kuulsuse. Ta kehastas sama tegelaskuju ka järjefilmis "La Boum 2" 1982. aastal, mis tõi talle 1983. aastal parima lootustandva naisnäitleja Césari. 
Claude Pinoteau pakkus talle 1988. aastal Valentine'i rolli romantilises komöödias "L'Étudiante", mis osutus samuti väga menukaks. 
"La Boumi" võtete ajal soovitas Claude Pinoteau tal võtta kunstnikunimi ja valida see Pariisi avenüüde nimekirjast. Ta valis Marceau, et jätta alles oma perekonnanime esitäht.
Angèle

Angèle Van Laeken (esinejanimega Angèle; sündinud 3. detsembril 1995 Uccle'is) on Belgia laulja, laulukirjutaja, helilooja, instrumentalist ja muusikaprodutsent.
Cyril Lignac

Cyril Lignac (sündinud 5. novembril 1977 Rodezis Aveyronis) on peakokk, kondiiter ja prantsuse telesaatejuht. 
Talle kuuluvad restoran "Le Chardenoux" Pariisi XI linnaosas, restoranid "Aux Prés" ja "Le Bar des Prés" VI linnaosas, kokteilibaar "Dragon" VI linnaosas, butiigid "La Pâtisserie Cyril Lignac" VI, XI, XV, XVI ja XVII linnaosas ning butiik "La Chocolaterie Cyril Lignac" XI linnaosas. 
Ta oli gurmeerestorani "Le Quinzième" (1 Michelini täht) omanik ja peakokk Pariisi XV linnaosas kuni selle sulgemiseni 2019. aasta juulis. 
Ta on paljude kokandussaadete saatejuht kanalil M6 ja kokaraamatute autor, peamiselt kirjastustes Hachette Pratique ja Editions de La Martinière. 2012. aastal valiti ta ühes küsitluses prantsuse lemmik tele-kokaks. 2019. aastal oli ta üks kolmest enimjälgitud prantsuse kokast Twitteris. 2020. aasta mais oli tema Instagrami kontol 2,1 miljonit jälgijat.
Marcel Desailly

Marcel Desailly (sünninimega Odenkey Addy Abbey; sündinud 7. septembril 1968 Accras) on Ghanas sündinud endine Prantsusmaa jalgpallur (keskkaitsja).
Klubikarjääri jooksul mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubides Nantes ja Marseille Olympique, Itaalia kõrgliiga klubis AC Milan, Inglismaa kõrgliiga klubis Chelsea ning Katari kõrgliiga klubides Al-Gharafa ja Qatar SC. Hooajal 1992–93 võitis ta Marseillega UEFA Meistrite Liiga, hooaegadel 1993–94 ja 1995–96 AC Milaniga Itaalia meistrivõistlused ning 1998. aastal Chelseaga UEFA superkarika.
Prantsusmaa jalgpallikoondises mängis Desailly aastatel 1993–2004 ning tuli 1998. aastal maailmameistriks ja 2000. aastal Euroopa meistriks.
Kupjansk

Kupjansk (ukraina Куп'янськ, vene Купянск, inglise "Kupiansk") on linn Ukrainas Harkivi oblastis, Kupjanski rajooni halduskeskus. Kupjansk asub Oskoli jõe ääres, Harkivist umbes 100 km idakagus.
Kupjansk on oluline raudteesõlm.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kupjanski elanikest ukrainlasi 77,73%, venelasi 16,20%, valgevenelasi 0,40%, armeenlasi 0,18%, grusiine 0,09%, mustlasi 0,09%, tatarlasi 0,07% ja asereid 0,06%.
Ajalugu.
Kupjansk on asutatud 1655. aastal, linnaõigused sai 1779. aastal.
Linna üks visiitkaarte Püha Nikolase kirik ehitati 1852. aastal.
2020. aastani oli Kupjansk oblastilise alluvusega linn.
Venemaa sissetungi käigus Ukrainasse okupeerisid Venemaa relvajõud linna 2022. aasta 27. veebruarist kuni sama aasta 10. septembrini. Sissetungi raames hävines muuhulgas linna ühe suurema tootmisettevõtte (Universal Fish Company), mis tegeles lõhe maaletoomise ja töötlemisega, tootmishoone. Ettevõttes töötas enne sõda umbes 700 töötajat. Alates linna vabastamisest on rindejoon jäänud linna lähedale mõjutades tugevalt eluolu linnas. Rindejoon oli 2023-2024 aastal linnast umbes 16 kilomeetri kaugusel. 2023. aasta 5. augusti õhtul tabas Venemaa raketirünnak linna vereülekandekeskust. 2025 aastal jõudis Vene-Ukraina sõja rinne uuesti linnani ja suur osa linnast purustati lahingute käigus.
Birsk

 
Birsk (baškiiri keeles "Бөрө" / "Börö", tatari keeles "Бөре" / "Böre", mari keeles "Пӱрӧ" / "Pürö") on linn Venemaal Baškortostani Vabariigis, Birski rajooni keskus. Linn asub Belaja jõe paremkaldal, 102 km Ufast põhja pool. Moodustab koos 2 külaga Birski linna-asunduse.
Birsk on asutatud 1663. aastal, linnaõigused sai 1781. aastal. 
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Birskis 41 635 elanikku, neist venelasi 53,6%, tatarlasi 16,8%, baškiire 14,6%, marisid 13,1% ja muudest rahvustest inimesi 1,9%.
1917. aasta juulis toimus Birskis maride esimene ülevenemaaline kongress.
Zurab Otšigava

Zurab Otšigava (ukraina keeles Зураб Тамазович Очігава, gruusia keeles ზურაბ ოჩიგავა; sündinud 18. mail 1995 Kiievis) on Gruusia päritolu Ukraina jalgpallur, kes mängib kaitsjana Aserbaidžaani kõrgliiga klubis Sabah FK.
Ukraina kõrgliigas tegi ta debüüdi 30. septembril 2014 Mariupoli meeskonnas Donetski Metalurgi vastu. 2015. aastal liitus ta Kiievi Dinamoga. Hooajal 2017–2018 mängis ta Dinamost laenul Donetski Olimpikis ja 2019. aasta esimesel poolel Ukraina esiliiga klubis SK Dnipro-1. Seejärel naasis ta Ukraina kõrgliigasse, liitudes Poltava Vorsklaga, kuid sai seal väga vähe mänguaega. Ainsa värava Ukraina kõrgliigas on ta löönud 19. novembril 2017 Donetski Olimpiki särgis mängus Odessa Tšornomoretsi vastu.
2020. aasta jaanuaris sõlmis Otšigava lepingu Eesti Meistriliiga klubiga FCI Levadia. Meistriliigas tegi ta debüüdi 7. märtsil 2020 mängus FC Kuressaare vastu.
2021. aasta veebruaris liitus ta Sabahiga.
Otšigava on mänginud Ukraina kuni 20- ja kuni 21-aastaste koondistes.
Ljuza Badretdinova

Ljuza Badretdinova (sündinud 16. detsembril 1965 Altaus Baškortostanis) on udmurdi kirjanik ja ajakirjanik.
Badretdinova sündis kolhoosi brigadiri ja lüpsja peres. Ljuza oli vanim pere viiest lapsest. Ta õppis Kuzbajevo keskkoolis. Pärast keskkooli lõpetamist asus ta õppima udmurdi filoloogiat Udmurdi Riiklikusse Ülikooli. 2006. aastal ilmus tema esimene luulekogu "Сюлэм пужыос". Teine luulekogu "Minu tee viib südamesse = Мынам сюресэ – сюлэме = Дорога в сердце = My way is to the heart" ilmus neljakeelsena 2008. aastal Tallinnas.
Tema luuletusi on viisistanud mitmed udmurdi heliloojad.
Badretdinova luuletusi ja jutustusi avaldatakse ajakirjades Invožo, Keneš, Lutš, Ašaltši ja Kizili.
Ta on tõlkinud ilukirjandust udmurdi keelde permikomi, tatari ja vene keelest.
Saksamaa pankade loend

Siin on loetletud Saksamaal asuvaid panku.
Borzna

Borzna (ukraina Борзна, vene Борзна) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Borzna rajooni halduskeskus. Borzna asub Tšernigivist umbes 83 km idakagus.
Borzna sai Magdeburgi linnaõigused 1634.aastal. 1831. aastal võeti Borznalt linnaõigused ära, kuid anti 1966. aastal tagasi.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Borzna elanikest ukrainlasi 97,05%, venelasi 2,18%, mustlasi 0,21% ja valgevenelasi 0,16%.
Mehitatud missioon Marsile

Missioon Marsile on olnud juba teemaks alates 20. sajandist. Marss on võetud järgmiseks sihtkohaks oma sobiva asukoha tõttu, see pole liiga kaugel ega liiga lähedal Päikesele. 
Tee Marsile.
Marsi kaugus Maast võib varieeruda 55–400 miljoni kilomeetrini. Reisimiseks Marsile tuleb oodata kuni Marss on võimalikult lähedal Maale. See juhtub iga 26 kuu (2 aasta ja 2 kuu) tagant. Seetõttu planeeritakse missioone Marsile just nende lennuakende ajaks. Iga 15 aasta tagant on lennuaknad, mis on kõige väiksema energiakuluga. Lühemad missioonid Marsile ja tagasi võtavad aega 400–450 päeva, kuid on suure energiakuluga. Kõige väiksema energiakuluga teekond Marsile kestaks 9 kuud, 500 päeva ootamist Marsil ja 9 kuud tagasilendu.
Maandumine Marsil.
Marsi orbiidile saamiseks on vaja pidurdada. On kaks võimalust, kuidas oribiidini pidurdada: raketid või aerodünaamiline pidurdamine. 93-st uuritud Marsi missioonist 24 kasutasid Marsile või Maale jõudmiseks aerodünaamilist pidurdamist. Aerodünaamilisel pidurdamisel võivad tekkida suured gravitatsioonijõud, mis teeksid selle variandi ebasobivaks mehitatud missioonidele. Inimestel on lubatud kogeda maksimaalselt 5-kordset gravitatsioonijõudu.
Uuringud.
Turvalise maandumise jaoks on vaja piisavaid teadmisi atmosfäärist ja uuringuid Marsist, et leida sobilikud maandumispaigad. Hiljutised uuringud on tuvastanud kõige tõenäolisemad asukohad, kus leidub vett, mis on tähtsaim ressurss Marsil.
Rahastus.
Kõige suuremaks piiravaks teguriks inimeste saatmisel Marsile on rahastamine. Selle missiooni eeldatav maksumus on ligikaudu 500 miljardit dollarit, tõenäoliselt isegi rohkem. Vaieldakse, et kasud, mida saavutataks inimeste Marsile saatmisega, ei kaaluks üles selle missiooni hiiglaslikku maksumust, seda raha saaks suunata kasulikumatele programmidele. Samuti väidetakse, et investeeringud kosmoselendudesse on vajalikud inimese kui liigi ellujäämiseks.
Kiiajärv

Kiiajärv (ka "Kiia järv") on looduslik järv Harju maakonnas Jõelähtme vallas Aruaru külas.
2006. aasta teatmikus "Eesti järvede nimestik" on järv kirjas kui "nimetu".
Ajalugu.
Talviti ja kevaditi veeti Kiiajärvest Haljava mõisa jääkeldrisse jääd. Suviti kasutati seda jääd Tallinnas müüdava piima jahutamiseks.
Folkloor.
Legendi järgi viinud Haljava mõisast otse järveni kraav, mida mööda parun paadiga järvele kalastama sõitnud.
Kõrvalasuvast Parasmäe külast on teada legend järve sünni kohta. Järv ei olevat mitte alati oma praeguses kohas asunud, vaid "olnud koguni Järve sauna juures". Külanaised käinud järves "muste lõngu" ja pesu pesemas, mistõttu järv vihastanud ja "tõusnud suure halli kitsena õhku". Kits hakanud seejärel ida suunas minema ning jõudnud "Kiia võhma kohta, kus heinalised heina tegid, käinud hirmus pauk ja järv läinud pooleks". Üks pool järvest langenud heinalistele kaela, teine osa jõkke ("jõgi on selle koha pealt eriti lai").
Mária Kolíková

Mária Kolíková (sündinud 29. augustil 1974 Dunajská Stredas) on Slovakkia poliitik ja jurist.
Ta on Slovakkia justiitsminister alates 21. märtsist 2020 kuni 13. septembrini 2022.
Horodnja

Horodnja (ukraina Городня, vene Городня) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis Tšernihivi rajoonis. Gorodnja asub Tšernigivist ligi 50 km põhjakirdes.
Asulat on esmamainitud 1552. aastal. Rajoonikeskuseks sai Horodnja 1923. aastal, linnaõigused omandas 1957. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horodnja elanikest ukrainlasi 93,84%, venelasi 4,47%, valgevenelased 1,13%, juute 0,10% ja mustlasi 0,08%.
Natalia Morari

Natalia Morari (rumeenia keeles Natalia Morari, sündinud 12. jaanuaril 1984 Kotovskis Moldovas) on Moldova uuriv ajakirjanik.
Ta kolis Moldovast Venemaale 2002, et õppida Moskva Riiklikus Ülikoolis sotsioloogiat. Ta lõpetas ülikooli 2007.
Ta oli Venemaa alaline elanik kuni väljasaatmiseni 2007 väidetava korruptsiooni avalikustamise eest.
Élisabeth Depardieu

Élisabeth Depardieu (neiupõlvenimega Élisabeth Guignot; sündinud 5. augustil 1941 Pariisi XIV linnaosas) on prantsuse näitleja ja laulusõnade kirjutaja.
Ta abiellus 11. aprillil 1970 Gérard Depardieuga. Paar läks lahku 1990. aastate alguses, kuid lahutus jõustus alles 2006. aastal. Tema poeg oli Guillaume (1971–2008) ja tütar on Julie Depardieu (1973).
Fatih Dönmez

Fatih Dönmez (sündinud aastal 1965 Bilecikis) on Türgi insener ja poliitik. Ta oli 9. juulist 2018 kuni 4. juunini 2023 Türgi energeetika- ja loodusressursside minister.
Ta sündis aastal 1965 Bilecikis Bileciki provintsis. Ta käis koolis (nii alg-, põhi kui ka keskkoolis) İstanbulis. Seejärel lõpetas ta İstanbulis asuvas Yıldızi Tehnikaülikoolis aastal 1987 elektri- ja elektroonikateaduskonna elektrotehnika osakonna.
24. detsembril 2015 määrati ta Türgi energeetika- ja loodusressursside ministeeriumi asekantsleriks.
9. juulist 2018 kuni 4. juunini 2023 oli ta Türgi energeetika- ja loodusressursside minister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kolm last.
Chimney Sweeps Islands

Chimney Sweeps Islands on Pelhami saarestiku kaksiksaared Long Islandi väina lääneosas.
Saared kuuluvad New Yorgi haldusalasse Bronxi linnaossa. Saared on asustamata.
The Blauzes

The Blauzes on Pelhami saarestiku kaks pisikest saart Long Islandi väina lääneosas, kuuluvad New Yorgi haldusalasse.
Saarte nimi pärineb hollandi keelest ning tähendab 'väikesed sinised'.
Green Flats

Green Flats on Pelhami saarestiku riff Long Islandi väina lääneosas City Islandi ja Rat Islandi vahel. Halduslikult asub New Yorgi Bronxi linnaosas.
Tõusu ajal on see täielikult vee all ning ohuks veesõidukitele, mõõna ajal nähtav.
Sagedusmultipleksimine

Sagedusmultipleksimine ehk sagedusjaotusega multipleksimine (ingl "Frequency-Division Multiplexing"; lühend FDM) on üks lihtsamatest multipleksimise tehnikatest. Tegemist on analoogtehnikaga, mille puhul sideühenduseks kasutatav sagedusvahemik jaotatakse mitmeks väiksema laiusega kanaliks, nii et nende kaudu saab korraga edastada mitu signaali.
Tööpõhimõte.
Sagedusmultipleksimisel jaotaatakse sisendsignaalid erinevatesse sageduskanalitesse. Selleks et üheaegselt kasutatavad sageduskanalid oleksid üksteisest eraldatud ning nende vahel ei tekiks interferentsi, on kanalite vahel kaitsevahemikud. Kuna seetõttu jääb teatud osa sidekanali ribalaiusest kasutamata, peetakse kaitsevahemike vajadust üheks sagedusmultipleksimise miinuseks. Seda probleemi pole näiteks aegmultipleksimise juhul. Multiplekser moodustab saadetavatest signaalidest lineaarse summeerimise teel komposiitsignaali, mis edastatakse vastuvõtupoolel demultiplekserile. See jaotab signaalid eri kanalitele, nii nagu olid enne sageduskanalitesse jaotamist.
Sagedusmultipleksitud signaalide edastamiseks on võimalik kasutada näiteks koaksiaalkaablit või valguskaablit, juhtmevabalt saatmiseks raadiolaineid.
Kasutus.
Sagedusmultipleksimine on leidnud kasutust telefonside süsteemides ja "punktist punkti" mikrolainesüsteemides.
Mobiilsidevõrgu puhul jagatakse ribalaius samuti mitmeks kanaliks ning iga kasutaja telefoniühendusele eraldatakse sagedusriba. Kahesuunaliseks ühenduseks oni vaja kaks 30 kHz laiust sagedusriba, millest üks oli signaalide vastuvõtmiseks ja teine saatmiseks. Seejuures luuakse sageduskanal vaid juhul, kui ühendus on vajalik (näiteks sõnumi saatmiseks).
Baškortostan Kõzõ

Baškortostan Kõzõ (baškiiri keeles "Башҡортостан ҡыҙы" – 'Baškortostani tütar') on Baškortostanis Ufas kord kuus ilmuv naistele ja peredele suunatud baškiirikeelne ühiskondlik-poliitiline ja kirjanduslik ajakiri. Ajakiri ilmub alates 1968. aastast.
Ajakirja trükiarv oli 2011. aastal 12 000.
Beloretsk

 
Beloretsk (baškiiri "Белорет") on linn Venemaal Baškortostani Vabariigis, Beloretski rajooni keskus. Linn asub Belaja jõe ääres, 245 km Ufast kagu pool.
Beloretsk on asutatud 1762. aastal, linnaõigused sai 1923. aastal. 
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Beloretskis 68 806 elanikku, neist venelasi 69,6%, baškiire 18,9%, tatarlasi 8,6% ja muudest rahvustest inimesi 2,9%.
Zastavna

Zastavna (ukraina Заставна) on linn Ukrainas Tšernivtsi oblastis, Zastavna rajooni halduskeskus. Zastavna asub Tšernivtsist umbes 27 km põhjas.
Zastavna on rajatud 1589. aastal. Linnaõigused sai 1940. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Zastavna elanikest ukrainlasi 98,33%, venelasi 1,04%, poolakaid 0,25% ja moldaavlasi 0,15%.
Predella

Predella on altariretaabli alumine osa, mis toetub otse altarilauale ehk mensale ja on aluseks retaabli põhikorpusele. Reeglina on predella maalitud või skulptuuridega kaunistatud, see võib olla ka avatava kapi kujuline, milles on skulptuurid või reliikviad.
Predella laius ületab enamasti kõrguse väga mitmekordselt ja predellamaaligute kompositsioon on selle formaadiga kohandatud. Näiteks on tänapäeval Baseli kunstimuuseumis asuv Hans Holbein noorema "Kristuse surnukeha hauas" (1521/1522) loodud predellamaalinguks, kuigi pildirüüste tõttu seda kunagi altarisse ei paigutatud.
Välislingid.
Predella. – Art History Glossary (inglise keeles, illustratsioon)
Vendôme'i hertsog

Vendôme'i hertsog on Prantsuse aadlitiitel.
Hertsogi tiitlit on kandnud järgmised isikud:
Drobeta-Turnu Severin

Drobeta-Turnu Severin (kuni 1972. aastani Turnu Severin; ungari keeles "Szörényvár", "Szörénytornya", saksa keeles "Turm Severin") on linn Rumeenias, Mehedinți maakonna halduskeskus. Drobeta-Turnu Severin asub ajaloolises Olteenia piirkonnas, Doonau jõe ääres.
Linna lähedal asub Doonaul Raudvärav.
Marju Aolaid

Marju Aolaid (sündinud 19. märtsil 1970 Paides) on Eesti haridustegelane. 
1988. aastal lõpetas ta Paide 3. Keskkooli, mõni aasta hiljem sai Tallinna Ülikoolist pedagoogika ja algõpetuse metoodika eriala diplomi ning omab Tallinna Tehnikaülikooli magistrikraadi ärikorralduses. 
Aolaid on töötanud 6 aastat koolis õpetajana, seejärel ligi 15 aastat panganduses inimeste arendaja, koolitaja ja juhina. 2015–2020 oli ta Sihtasutus Innove õpetaja ja koolijuhi täienduskoolituskeskuse juhataja ning lisaks on ta olnud alates 2013. aastast Harku vallavalitsuse liige.
Alates 1. juunist 2020 on ta Viimsi valla abivallavanem.
Marju Aolaid kuulub aastast 2005 erakonda Isamaa.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 4 (Harju- (v.a Tallinn) ja Raplamaa) 72 häält ning ei osutunud valituks.
Mirjam Weichselbraun

Mirjam Weichselbraun (sündinud 27. septembril 1981 Innsbruckis) on Austria televisiooni saatejuht ja näitleja.
Väljaspool Austriat on ta tuntud 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse saatejuhina.
Stolac

Stolac on linn ja omavalitsus Bosnia ja Hertsegoviinas, Bosnia ja Hertsegoviina Föderatsiooni kuuluvas Herzegovina-Neretva kantonis. Stolac asub ajaloolises Hertsegoviina piirkonnas.
Baštanka

Baštanka (ukraina Баштанка) on linn Ukrainas Mõkolajivi oblastis, Baštanka rajooni halduskeskus. Baštanka asub Mõkolajivist umbes 60 km põhjakirdes.
Ajalugu.
Küla asutati 1806. aastal ja kandis kuni 1928. aastani Poltavka nime. Alevi staatuse sai Baštanka 1963. aastal ja linnaõigused 1987. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Baštanka elanikest ukrainlasi 93,67%, venelasi 4,30%, valgevenelasi 0,86%, moldaavlasi 0,40%, armeenlasi 0,27% ja bulgaarlasi 0,10%.
Sõjategevus 2022. aastal.
2022. aasta märtsis toimus lahing kohaliku territoriaalkaitse üksuse ja Venemaa Relvajõudude üksuste vahel, mille käigus viimased kaotasid kolm õhutõrjekompleksi Pantsir. Üks kompleks hävitati, aga teised kaks võeti trofeedeks.
Dolõnska

Dolõnska (ukraina Долинська, vene Долинская) on linn Ukrainas Kirovogradi oblastis, Dolõnska rajooni halduskeskus. Dolõnska asub Kropõvnõtskõist umbes 58 km kagus.
Asula sai alguse 1873. aastal seoses raudteejaama rajamisega, kuni 1919. aastani kandis nime Kefalivka ja kuni 1944. aastani Ševtšenkovo. Linnaõigused sai Dolõnska 1957. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dolõnska elanikest ukrainlasi 91,96%, venelasi 5,83%, valgevenelasi 0,78%, armeenlasi 0,40%, moldaavlasi 0,17% ja asereid 0,09%.
Liivi Plumer

Liivi Plumer (sündinud 10. septembril 1989) on eesti bioloog.
Ta on lõpetanud Tartu Ülikooli magistrikraadiga 2017. aastal. Ta on spetsialist Eesti rebaste ja huntide alal.
Jevgeni Šeljakin

Jevgeni Vladimirovitš Šeljakin (vene keeles Евгений Владимирович Шелякин; sündinud 18. septembril 1976 Krasnodaris) on vene filmirežissöör ja stsenarist.
Šeljakin töötas pärast 1998. aastal Venemaa Föderatsiooni Siseministeeriumi Krasnodari Juriidilise Instituudi lõpetamist neli aastat uurijana. Tööst vabal ajal osales KVN-is. Jõudis oma meeskonnaga 1999. aastal KVN-i kõrgliigas poolfinaali. 2008. aastal lõpetas Šeljakin Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Ülikooli mängufilmi režii alal. Töötas televisioonis meelelahutussaadete režissööri ja stsenaristina. 2014. aastal oli mängufilmi "T/B" ja 2016. aastal "Pjatnitsa" ('reede') režissöör ja üks stsenaristidest. 2019. aastal mängis kolmes filmis episoodilistes rollides kehastades telerežissööri.
Hrebinka

Hrebinka (ukraina Гребінка, vene Гребёнка) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Hrebinka rajooni halduskeskus. Hrebinka asub Poltavast umbes 163 km lääneloodes.
Asula sai alguse 1895. aastal seoses raudteejaama rajamisega ja kandis kuni 1901. aastani nime Ten. Linnaõigused sai Hrebinka 1959. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hrebinka elanikest ukrainlasi 93,84%, venelasi 5,12%, valgevenelasi 0,28%, armeenlasi 0,10% ja moldaavlasi 0,10%.
Lohvõtsja

Lohvõtsja (ukraina Лохвиця, vene Лохвица) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Lohvõtsja rajooni halduskeskus. Lohvõtsja asub Poltavast umbes 125 km loodes.
Lohvõtsjat on esmamainitud 1320. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1644. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Lohvõtsja elanikest ukrainlasi 95,74%, venelasi 3,59%, valgevenelasi 0,22%, armeenlasi 0,15% ja juute 0,10%.
Kobeljakõ

Kobeljakõ (ukraina Кобеляки, vene Кобеляки) on linn Poltava oblastis, Kobeljakõ rajooni halduskeskus. Kobeljakõ asub Poltavast umbes 55 km edelas.
Kobeljakõ on asutatud 1620. aastal, linnaõigused sai 1648. aastal. Rajoonikeskus alates 1923. aastast.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kobeljakõ elanikest ukrainlasi 94,57%, venelasi 4,37%, armeenlasi 0,28%, valgevenelasi 0,21% ja asereid 0,12%.
Hlobõne

Hlobõne (ukraina Глобине, vene Глобино) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Hlobõne rajooni halduskeskus. Hlobõne asub Poltavast umbes 96 km läänes ja Krementšukist ligikaudu 38 km põhjaloodes.
Asulat on esmamainitud 1725. aastal. Alevi staatuse sai Hlobõne 1957. aastal, linnaõigused 1976. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hlobõne elanikest ukrainlasi 94,54%, venelasi 4,43%, valgevenelasi 0,40%, armeenlasi 0,20% ja moldaavlasi 0,15%.
Eesti jalgpalli 1938. aasta karikavõistlused

Eesti jalgpalli 1938. aasta karikavõistlused oli Eesti karikavõistluste esimene hooaeg. Võistlusest võttis osa 11 võistkonda.
Esimese karika võitis Tallinna VS Sport.
Horol

Horol (ukraina Хорол, vene Хорол) on linn Ukrainas Poltava oblastis, Horoli rajooni halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1083. aastal. Linnaõigused sai Horol 1781. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horoli elanikest ukrainlasi 96,43%, venelasi 2,98%, valgevenelasi 0,20%, armeenlasi 0,08% ja moldaavlasi 0,07%.
Bilopillja

Bilopillja (ukraina keeles Білопілля, vene keeles Белополье) on linn Ukrainas Sumõ oblastis, Bilopillja rajooni halduskeskus. Bilopillja asub Venemaa piirist umbes 10 km kaugusel, Sumõst ligikaudu 33 km loodes.
Bilopillja on asutatud 1672. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bilopillja elanikest ukrainlasi 92,60, venelasi 5,81%, mustlasi 0,81%, valgevenelasi 0,30%, armeenlasi 0,12% ja asereid 0,12%.
Mart Laidmets

Mart Laidmets (sündinud 8. juulil 1975) on Eesti endine riigiametnik.
Mart Laidmets lõpetas 1993. aastal Noarootsi Gümnaasiumi 1. lennu. 2000. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli ajaloo erialal. Aastatel 2001–2002 täiendas ta end stipendiaadina Uppsala Ülikoolis.
Ta oli Koonderakonna juhatuse liige ja noorteühenduse esimees, ajavahemikul 1994–1995, 1996–1997, 1999–2001 töötas erakonna Riigikogu fraktsiooni nõunikuna, aastatel 1997–1999 peaminister Mart Siimanni abina.
Aastatel 2002–2009 töötas ta Rektorite Nõukogu tegevsekretärina. 
2009. aastal sai temast Haridus- ja Teadusministeeriumis kõrghariduse osakonna juhataja. Aastatel 2013–2018 töötas ta Haridus- ja Teadusministeeriumi üld- ja kutsehariduse ning noortevaldkonna ja koolivõrgu asekantslerina. 2018. aasta augustist oli ta Sihtasutus Innove juhatuse liige. Alates 25. jaanuarist 2019 kuni 8. augustini 2021 oli Mart Laidmets Haridus- ja Teadusministeeriumi kantsler. 
https://www.ohtuleht.ee/1071624/mart-laidmets-asus-toole-juhina-eesti-keskkonnateenustes
Alates 9. augustist 2021 oli ta Haridus- ja Noorteameti peadirektori asetäitja peadirektori ülesannetes, olles vahetanud selles ametis välja ametit esimesel tegutsemisaastal juhtinud Ulla Ilissoni. Haridus- ja teadusministeerium vabastas ta sama aasta 1. detsembrist ametist, heites talle ette volituste ületamist.
Tartu halduskohus tunnistas 20. juulil 2022 haridus- ja teadusminister Liina Kersna vastava käskkirja õigusvastaseks ning muutis ka teenistusest vabastamise aluse vabastamiseks avaliku teenistuse seaduse paragrahvi alusel, mis puudutab teenistustähtaja möödumist. Kohtuotsus on jõustunud.
2022. aastal asus ta tööle AS Keskkonnateenused Lõuna regiooni juhina.
Nuga (perekonnanimi)

Nuga on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Nuga (Nugga) on pandud kuues mõisavallas Harju-, Järva-, Lääne- ja Viljandimaal. 2020. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Nuga Eestis 10 mehel ja 6 naisel.
Vorožba

Vorožba (ukraina Ворожба, vene Ворожба) on linn Ukrainas Sumõ oblastis Bilopillja rajoonis. Vorožba asub Venemaa piirist umbes 9 km kaugusel, Sumõst ligikaudu 50 km loodes.
Vorožba rajati 1672. aasta paiku. 1869. aastal ehitati läbi asula Kursk–Kiievi raudtee. Vorožba sai linnaõigused 1959. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vorožba elanikest ukrainlasi 90,95%, venelasi 7,56%, mustlasi 0,90% ja valgevenelasi 0,13%.
Bobrovõtsja

Bobrovõtsja (ukraina Бобровиця, vene Бобровица) on linn Ukrainas Tšernigivi oblastis, Bobrovõtsja rajooni halduskeskus.
Asulat on esmamainitud 1300. aastal. Linnaõigused sai Bobrovõtsja 1958. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Bobrovõtsja elanikest ukrainlasi 96,84%, venelasi 2,29%, valgevenelasi 0,35% ja armeenlasi 0,20%.
Baturõn

Baturõn (ukraina Батурин, vene Батурин) on linn Ukrainas Tšernihivi oblastis Nižõni rajoonis. Baturõn asub Seimi jõe vasakul kaldal, Tšernihivist umbes 112 km idas.
Linnaks sai Baturõn 2008. aastal. 2012. aasta seisuga oli linnas 2483 elanikku.
Baturõn mängis Ukraina ajaloos olulist rolli. Aastatel 1669–1708 ja 1750–1764 oli linn hetmanite residents ning seal tegutsesid hetmanismiajastu silmapaistvad poliitilised juhid nagu Demjan Ignatovitš, Ivan Samoilovõtš, Ivan Mazepa ja Põlõp Orlõk. Samuti on sellega seotud Razumovskid.
Ajalugu.
Varauusaeg.
Baturõni on esmamainitud Poola-Leedu kuningliku kantselei dekreedis 1625. aastal, mil poola kolonistid piirasid Poola krooni valitsuse loal sisse Baturõni linnamäe ja ehitasid Baturõni kindluse, mille ümber tekkisid kindlustamata eeslinnad. Rahvusrevolutsiooni ajal, aastatel 1648–1676 ja täpsemalt 1648. aasta suve alguses, läks Baturõn Zaporižžja kasakaväe kontrolli alla.
17. sajandi viimasel veerandil sai Baturõnist märkimisväärne kultuurikeskus. Üheks kultuuri ja vaimsuse keskuseks sai Mõkolo-Krupõtski klooster, mille ehitasid kasakate vanemad ja hetmanid. Linnast sai Hetmanaadi pealinn.
Põhjasõjas.
Hetman Ivan Mazepa valis Ukraina jaoks euroopaliku arengutee ja soovis vabaneda Moskva võimu alt, mistõttu valis ta Põhjasõja liitlaseks Rootsi kuninga Karl XII. Saanud teada Mazepa Rootsi poolele üleminekust, käskis Moskva tsaar Peeter I oma satraabil Aleksandr Menšikovil hetmanile kätte maksta ja tema pealinn hävitada.
Pärast linna pikka piiramist õnnestus 2. novembril 1708 moskvalastel Baturõni hiilida, misjärel hävitasid venelased kogu linna. Kaasaegsete tunnistuste kohaselt tapeti kasakad ja tsiviilisikud julmalt, halastamata naistele ega lastele. Baturõni elanikke hukati ratastel, rebiti neljaks, tõmmati vaiadele, lõigati ja tükeldati. Linn rüüstati ja hävitati, sealhulgas põletasid venelased maha kõik õigeusu kirikud. Selle käigus hukkus 900 Ivan Mazepat toetanud kasakaohvitseri ja tsiviilelanikku ja linn süttis põlema. Ajaloolaste erinevate hinnangute kohaselt langes massimõrva ohvriks 11 000–15 000 Baturõni elanikku.
Venemaa alluvuses.
Pärast Baturõni hävitamist viidi hetmani residents Peeter I korraldusel Gluhhivi linna.
1726. aastal kinkis tsaarinna Katariina I Baturõni Aleksandr Menšikovile. Pärast 1727. aastat anti linn uuesti riigi alluvusse. 1740. aasta dekreediga andis tsaarinna Anna Ivanovna Baturõni ihukaitse rügemendile hobufarmi pidamiseks.
Kirill Razumovski sai pärast 1750. aastal hetmaniks valimist kuninganna Elisabet I-lt dekreedi Baturõni arendamise ja talle hetmani residentsi tagastamise kohta. 18. sajandi teisel poolel linn õitses, kaubandus arenes ja linnas ehitati palju: valmis mitu tellisevabrikut, riidevabrik ja küünlavabrik. Ehitati ja avati esimene 15 voodikohaga haigla, Pokrovskaja ja Voskresenskaja kivikirikud, Kirill Razumovski palee ja pargiansambel.
1843. aastal külastas Baturõni Tarass Ševtšenko.
Iseseisvas Ukrainas.
2020. aastani asus Baturõn Bahmatši rajoonis.
Kaltene

Kaltene (vanasti ka Silciems) on küla ("ciems") Kuramaal Lätis Talsi piirkonnas Roja vallas. Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 10 meetri kõrgusel Liivi lahe kaldal. Kaltene jääb valla keskusest Rojast 7 ning Riiast 119 kilomeetri kaugusele.
Kaltenes asuvad looduskaitsealused Kaltene rannamoodustised, külast läänes aga Kaltene mäed. Valgalciemsi ja Kaltene piiril kasvab looduskaitsealune mänd ümbermõõduga 2,9 meetrit. Looduskaitse all on veel üks mänd, saar, mets-õunapuu ja pärn. Kaitse all on ka Lapsiņase ja Pindari hiidrahnud. Kaltene kiriku kantsel ja orel on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Kaltenes asub tehislikule poolsaarele rajatud endine kalakombinaadi hoone. Māris Gailise ja Zaiga Gaile eestvedamisel rajati sinna aastal 2005 puhkemaja Lieldienu sala. Külas asuvad Kaltene, Vaisumi, Drupin.bāze ja Dambīši bussipeatused. Kaltenes on ka raamatukogu.
käla on läbi aegade mitmele erinevale mõisale kuulunud. Aastal 1567 valmis sealne kirik. Aastal 1797 oli külas 15 maja, ka asus seal kõrts. Aastal 1826 kuulus küla Nurmuiža kihelkonda. Kaltenes oli toona lisaks kõrtsile veel kaks kooli. Aastal 1874 asutati seal piirkonna esimene baptistide kogudus. XIX sajandil ehitati Kaltenes kokku 57 purjelaeva. Aastani 1949 kuulusid küla alad Lubezere, Nogale ja Upesgrīva valda. Aastal 1947 moodustati külas artell Staļina ceļš. Aastal 1967 moodustati selle baasil kalurikolhoos Banga. Aastail 2009–2021 kuulus küla Roja piirkonda.
Kenelm Digby

Kenelm Digby (11. juuli 1603 – 11. juuni 1665) oli diplomaat ja loodusfilosoof.
Ta oli Londoni Kuningliku Seltsi asutajaliikmeid.
David Černý

David Černý (sündinud 15. detsembril 1967) on tšehhi skulptor. Ta sai tuntuks 1991. aastal, kui ta üliõpilasena värvis koos sõpradega Nõukogude tankimeeskondade monumendiks oleva tanki roosaks. Selle eest vahistati ta lühikeseks ajaks huligaansuse eest.
2009. aastal lõi ta Tšehhi Euroopa Liidu eesistumise puhul teose "Entropa", kus on satiiriliselt kujutatud 27 EL liikmesriiki ja mis tekitas teravat vastukaja mitmetes Euroopa riikides.
Tema tööde hulka kuulub ka paroodia Damien Hirsti teosest "The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living", kus hai asemel ujub formaldehüüdis Saddam Hussein.