tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Gregorio Paltrinieri

Gregorio Paltrinieri (sündinud 5. septembril 1994 Carpis) on Itaalia ujuja.
Ta on olümpiavõitja 1500 m vabaujumises. Paltrinieri nimel on praegune 1500 m vabaujumise lühiraja maailmarekord 14.08,06. Samuti on tema nimel 50 m basseini Euroopa rekordid 800 m ja 1500 m vabaujumises aegadega 7.39,27 ja 14. 34,04. 
Ta andis endast märku 2011. aastal, kui 16-aastaselt võitis 1500 m vabaujumise "48. Sette Colli Trophy" võistlusel ajaga 15.04,90. See saavutas kõigi aegade neljanda parima aja Itaalias ja suutis parandada oma aega viisteist sekundit, võrreldes varasemaga 15.19,57.
2012. aastal tuli ta 1500 m Euroopa meistriks, võites Debrecenis toimunud Euroopa meistrivõistlustel ajaga 14.48,92 kuldmedali. Samal aastal osales ta Londoni suveolümpiamängudel, saavutades 1500 m vabaujumises 5. koha. Järgmisel aastal võitis ta oma esimese medali maailmameistrivõistlustel, kui Barcelonas sai pronksi, parandades ühtlasi ka Federico Colbertaldo Itaalia rekordit.
Arno Kamminga

Arno Kamminga (sündinud 22. oktoobril 1995 Katwijkis) on Hollandi ujuja, kes on spetsialiseerunud 50 m, 100 m ja 200 meetri rinnuliujumisele. Kamminga treenib Mark Faberi juhendamisel; varem treenis ta Martin Truijensi, Kees Robbertseni ja Bregje van der Pluijmi juhendamisel. Kamminga on 50, 100 ja 200 meetri rinnuliujumises Hollandi rekordi omanik. Ta võitis kullad 100 m ja 200 m rinnuliujumises 2019. aasta lühiraja ujumise Euroopa meistrivõistlustel ja 4 × 50 m kompleksujumises segavõistkondadele 2017. aasta lühiraja ujumise Euroopa meistrivõistlustel.
Isiklikud rekordid.
"Seisuga 7. detsember 2019"
Katwijk

Katwijk on Lõuna-Hollandi provintsis asuv mereäärne linn, mis asub Hollandi keskosas. Oude Rijni ('vana Rein') jõgi suubub läbi linna Põhjamereni.
Katwijk asub Põhjamere ääres, Leidenist loodes ja Haagist 16 km põhja pool. See piirneb Noordwijki, Teylingeni, Oegstgeesti, Leideni ja Wassenaari omavalitsustega.
Linna pindala on 31,13 km2, millest 6,59 km2 võtavad enda alla veekogud. 2019. aasta jaanuaris oli Katwijkis 65 312 elanikku. 
Katwijk on suurim linn Duin-en Bollenstreekis ('luidete ja sibulate piirkond').
Brunémont

Brunémont on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Bugnicourt

Bugnicourt on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Seal on väike äripark "Parc d'activités de la Tuilerie", kus võõrustatakse mitmeid loome- ja tootmisettevõtteid. 
Igas augustis tähistab linn "Fete du Boeuf" (veiselihafestivali).
Barkava vald

Barkava vald (läti keeles "Barkavas pagasts") on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Mētriena, Ošupe, Prauliena, Varakļāni, Murmastiene ja Indrāni vallaga, samuti ka Rēzekne piirkonna Nagļi ja Dekšārese vallaga.
Valla pindala on 188 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1382 inimest. Valla halduskeskus on Barkava küla. Vallamaja asub aadressil Brīvības iela 9, vallavanem on Aigars Šķēls.
Ajalugu.
Barkava vald moodustati aastal 1866. Aastal 1873 liideti sellega Murmastiene vald. Vallas asusid Barkava mõis (3623 ha) ja Murmastiene mõis (2153 ha). Aastal 1935 oli Barkava valla pindala 277,2 km² ja seal oli 5235 elanikku.
Aastal 1945 moodustati vallas Barkava, Borbaļi, Čeržinieki, Murmastiene ja Sumenieki külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Barkava külanõukoguga likvideeritavad Čeržinieki külanõukogu kolhoosi Arājs maad, aastal 1954 aga likvideeritav Sumenieki külanõukogu. Aastal 1977 liideti sellega veel osa likvideeritavast Saikava külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Malmuta II asulakoht. Regionaalse kaitse all on Lisiņa (ka Aizkārkle või Bozēni) linnamägi ja Barkava katoliku kirik. Regionaalse kaitse all on Aizkārkle muinaskalmed.
Loodus.
Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht asub Stalīdzāni lähistel (116,3 m). Suurim jõgi on Aiviekste. Valda jääb osaliselt Lubāns. Vallas asub Lielsala soo, osaliselt ka Teiča soo.
Looduskaitse all on Mālsala tamm, Zaļmežnieki tamm, Jaunsiliņi tamm, Dubītese mänd, Tīrumnieki tamm, Kraukļase mänd ja kuus nimetut põlispuud. Vallas asub Lielsala soo hoiuala pindalaga 204 ha. Osaliselt jääb valla aladele Teiči looduskaitseala, valla idaosa jääb osalt Lubānsi märgala hoiualale, lõunaosa aga Barkava tammesalu hoiualale.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1294 lätlast, 37 venelast, 6 valgevenelast, 5 ukrainlast, 2 poolakat ja 1 leedulane. 
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Cantin

Cantin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Dechy

Dechy on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Écaillon

Écaillon on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Barkava

Barkava (latgali Borkova) on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas, Barkava valla halduskeskus.
Küla asub merepinnast 100 meetri kõrgusel Ida-Läti madalikul, Lubānsi järvest 10 kilomeetrit läänes. Barkava jääb piirkonna keskusest Madonast 30 ja Riiast 186 kilomeetri kaugusele. Külas asuvad põhikool, postkontor, kultuurimaja ja raamatukogu, haridust annab veel Jēkabpilsi kolledži allüksus. Sinna jääb Barkava bussipeatus.
Barkava on kujunenud aastal 1822 valminud katoliku kiriku juurde. Nime on see saanud lähedal Muiža külas asunud Barkava mõisa omanike Borchide ja saksakeelse mõisa ("hof") liitumisel. Külla asus elama ka palju vanausulisi. Katoliku kirik on regionaalse kaitse all olev muinsusmälestis. 
Nõukogude perioodil ehitati küla välja kui kohaliku sovhoosi keskasula.
Barkava on üks neist piirkondadest Lätis, mida on enim tabanud Sosnovski karuputke invasioon. Küla jääb osaliselt Teiči looduskaitseala kaitsevööndisse.
Barkava kalmistul asub Nõukogude sõdurite matmispaik, kuhu on maetud ka Ivan Kurganski.
James Van Allen

James Van Allen (7. september 1914 – 9. august 2006) oli Ameerika Ühendriikide astrofüüsik.
Ta oli kosmosest magnetosfääri uurimise teerajajaid. Rahvusvahelisel geofüüsika aastal avastati Explorer 1 abil Van Alleni kiirgusvöönd. Vööndi olemasolu kinnitas Explorer 3. Kiirgusvööndid avastati Van Alleni Geiger-Mülleri torude abil ning vöönd on nimetatud Van Alleni järgi.
Van Allen suri 9. augustil 2006 südamepuudulikkuse tagajärjel.
Siân Berry

Siân Rebecca Berry (sündinud 9. juuli 1974) on Briti poliitik ja alates 4. septembrist 2018 Inglismaa ja Walesi rohelise partei kaasjuht Jonathan Bartley kõrval. Ta oli roheliste kandidaat 2008. ja 2016. aasta Londoni linnapea valimistel, saavutades vastavalt neljanda ja kolmanda tulemuse. Praegu on ta Londoni assamblee liige ja alates 2014 Camdeni linnaosavalitsuse liige (ainsa rohelisena).
Ta õppis Oxfordi Ülikoolis metallurgiat ja materjaliteadust ning lõpetas selle magistrikraadiga inseneriteaduse alal.
Ta on muuhulgas kirjutanud raamatud "50 viisi kodu ja aia rohelisemaks majandamiseks" ja "50 viisi vee ja energia säästmiseks" (eesti keeles mõlemad Maalehe Raamat, 2008).
Inglismaa ja Walesi Roheline Partei

Inglismaa ja Walesi Roheline Partei (GPEW; kõmri keeles: "Plaid Werdd Cymru a Lloegr") on roheline vasakpoolne poliitiline partei Inglismaal ja Walesis. Partei peakontor asub Londonis ning selle kaasjuhid on Siân Berry and Jonathan Bartley. Rohelistel on Suurbritannia parlamendi alamkojas üks (MP Caroline Lucas), Lordide kojas kaks ja Euroopa Parlamendis seitse kohta.
Maailmavaateliselt kombineerib partei keskkondlust vasaktsentristliku majanduspoliitikaga, mille hulka kuuluvad hästi rahastatud ja kohaliku kontrolli all olevad avalikud teenused ja riigi tasandil reguleeritud kapitalism. Partei sotsiaalpoliitilised vaated on progressiivsed teemadel nagu kodanikuvabadused, LGBT õigused, narkopoliitika ja loomakaitse. Partei pooldab proportsionaalset valimissüsteemi, kodanikupalka ja demokraatlikku osalust.
Prauliena vald

Prauliena vald (läti keeles "Praulienas pagasts") on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Madona linnaga ning Mētriena, Barkava, Ļaudona, Sarkaņi, Mārciena, Lazdona ja Indrāni vallaga.
Valla pindala on 198 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1641 inimest. Valla halduskeskus on Prauliena küla. Vallamaja asub aadressil Kalna iela 2, vallavanem on Valdis Gotlaufs.
Ajalugu.
Aastal 1935 oli Prauliena valla pindala 91,4 km² ja seal oli 1678 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Prauliena ja Silnieki külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Prauliena külanõukoguga likvideeritav Silnieki külanõukogu. Aastal 1968 liideti külanõukoguga Saikava külanõukogu kolhoos Sarkanā zvaigzne ja osa sovhoosi Prauliena maadest, ent osa Toce sovhoosi maadest liideti Lazdona külanõukoguga. Aastal 1974 liideti külanõukoguga osa Lazdona külanõukogu alasid, aastal 1977 veel osa Lazdona külanõukogust, Ļaudona külanõukogust ja likvideeritavast Saikava külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.
Loodus.
Vald asub Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht asub Madona lähistel (147,1 m). Suurim jõgi on Aiviekste, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Kuja. Vallas on 19 järve, suurim neist on Baltiņi järv pindalaga 16 hektarit.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Strupīši muinaskalmed ehk Kalmemägi, Ūbāni linnamägi, Prauliena muinaskalmed ehk Krāsmata, Rozase muinaskalmed ja Aizārese muinaskalmed ehk Kõrge saar. Kohaliku kaitse all on Ganiņi keskaegne kalmistu. Regionaalse kaitse all on Upsti muinaskalmed, Trakši muinaskalmed, hiiepaik Ūbāni Kirikumägi või Tammemägi, Sīļi muinaskalmed ehk Kalmemägi, Prauliena kooli muinaskalmed, Vecsaikava ehk Kalmemäe muinaskalmed, Baltiņi muinaskalmed ja Aizpurvi muinaskalmed ehk Krāsmata.
Looduskaitse all on Velna Skroderis, Ezernieki või Plāte kivi, Plāte tamm, Prauliena Alleelehis, Prauliena Lossiaia pärn, Klēbeki pärn, Vecsaikava pärn, Vecsaikava tamm, Amatnieki tamm, Kaitseväe maja tammed, Glāznieki tammed, Glāznieki künnapuu, Graviņase mänd, Liepkalni tamm, Grantiņi tamm, Kaņķi elupuu, Rozukalnsi tamm, Libe tammed, Rempēni tamm, Auziņi kadakas, Tece tammed, Kuja jõe 1. tamm, Cīrulīši tamm ja neli nimetut põlispuud. Osaliselt jäävad valla aladele Aiviekste luha looduspark ja Kuja looduspark.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1387 lätlast, 89 venelast, 12 valgevenelast, 9 poolakat ja 4 leedulane.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Orja keel

Orja keel on Tori-kverba keelte hulka kuuluv paapua keel, mida kõneldakse Indoneesia Lääne-Paapua provintsis.
Kõnelejate arv on umbes 1600.
Orja keeles on 16 konsonantfoneemi ja 7 vokaalfoneemi.
Konsonandid:
Vokaalid:
Tillemanni kell

Tillemanni kell oli Tartus Promenaadi tänaval asunud avalik kell, üks peamisi kokkusaamiskohti Teise maailmasõja eelses Tartus. Kella valmistas H. Tillemanni kella- ja kullasepa tööstus.
Sõjas hävis Tillemanni kell ja selle lähedal paiknenud hoonestus linna pommitamisel, hiljem ehitati sinna Tartu kaubahall ja täpne koht jäi Postimaja (praegune Playtech) alla. 
Tillemanni kella on nimetatud korduvalt kirjasõnas, näiteks Kaia Lehe raamatus "Tillemanni kella all".
Tillemanni kella alt algab näitus “Randevuu. Kohtumispaik Tartu”.
Liezēre vald

Liezēre vald (läti keeles "Liezēres pagasts") on vald Lätis Madona piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Arona, Vestiena, Cesvaine ja Jumurda vallaga, Gulbene piirkonna Druviena vallaga ning Cēsise piirkonna Jaunpiebalga, Ineši ja Vecpiebalga vallaga.
Valla pindala on 255 km². 2016. aasta seisuga elas seal 1344 inimest. Valla halduskeskus on Liezēre küla. Vallavanem on Artūrs Vāvere.
Ajalugu.
Aastal 1935 oli Liezere valla pindala 112,3 km² ja seal oli 1972 elanikku. Aastal 1945 moodustati vallas Liezēre ja Ozoli külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Liezēre külanõukoguga likvideeritav Ozoli külanõukogu, aastal 1975 aga likvideeritav Mēdzūla külanõukogu. Aastal 1977 liideti sellega veel osa Arona külanõukogust. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Madona piirkonda.
Loodus.
Vald asub Vidzeme kõrgustikul, osalt aga Ida-Läti madalikul. Tähtsamad jõed on Ogre jõgi, Tirza jõgi ja Kuja. Suuremad järved on Liezēris (105,9 ha), Gulbēris (87,2 ha), Ūbēris (30,6 ha), Sezēris (29 ha), Dziļūkste järv (28,3 ha), Atstirve järv (20,7 ha), Sieži järv (16,6 ha) ja Govenis (10,5 ha).
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Lubeja linnamägi, Salnaskrogsi muinaskalmed, Avotiņi muinaskalmed, Liezēre järve asulakoht ja Stārķi saarekese asulakoht. Kohaliku kaitse all on Lapēni muinaskalmed ehk Katkuhauad, Dārznieki muinaskalmed ja hiiepaik Puļķi Kuradikivi. Dzeņi muinaskalmed, Tirguskalni muinaskalmed, Liezēre linnamägi, Puļķi muinaskalmed, Avotiņi linnamägi, Ogriņi asulakoht, Ozolmuiža muinaskalmed, Dzeņi muinaskalmed ehk Kalmemägi, Blukase muinaskalmed, Zvejnieki muinaskalmed ehk Rootsi hauad, Lejasviglaji muinaskalmed, Cērpi muinaskalmed ehk Kaseküngas, Cērpi keskaegne kalmistu ehk Marjaküngas, Lejasstukuļese muinaskalmed, Piekalneskurmi keskaegne kalmistu, Gulbēre muinaskalmed ja Pelavi muinaskalmed.
Looduskaitse all on Rudēni tamm ja üksteist nimetut põlispuud.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 1259 lätlast, 35 venelast, 9 valgevenelast, 7 ukrainlast, 2 poolakat ja 1 leedulane. 
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
1937. aasta Pärnu maleturniir

Pärnu maleturniir 1937 oli Pärnus 1937. aastal korraldatud rahvusvaheline maleturniir. 
Eesti esivõistlustele (võitis Paul Schmidt Ilmar Raua ees) järgnes juulis 1937 sõjaeelse Eesti tähelepanuväärseima malesündmusena tugevakoosseisuline rahvusvaheline turniir Pärnus. Osavõtjate hulgas oli kolm suurmeistrit (Salo Flohr, Gideon Ståhlberg ja Savielly Tartakower) ja kaks rahvusvahelist meistrit (Paul Keres, Karel Opočenský), kellest suurmeister Flohr kandis tollal maailmameistri kandidaadi nimetust.
Pärnu linnavalitsus oli nõus osavõtjate ülalpidamise enda kanda võtma, kui lisaks Keresele võistleb veel kolm nimekat maletajat. Tartakowerilt ja Ståhlbergilt polnud raske nõusolekut osalemiseks saada. Raskusi oli kolmanda tippmaletaja leidmisel, sest Samuel Reshevsky, Aleksandr Alehhini, Salo Flohri ja Reuben Fine'i nõutud osavõtuhonorarid olid liialt kõrged. Viimaks õnnestus Keresel Flohri nõutud summat vähemaks saada ja nii jõuti kokkuleppele.
Suurem osa turniiri korraldustööst langes Kerese õlule. Turniir peeti suvekasiino Punases saalis. Keres lõi lisaks muule kaasa samal ajal Pärnus alanud rahvusvahelistel tennisevõistlustel.
Eesti meedia teatel Eesti esindajate Schmidti, Raua ja Feliks Villardi šansse ei peetud millekski. Kui pärast võistlust küsiti turniiri võitnud Paul Schmidtilt kommentaari, vastas too enesekindlalt: "Mu praegune edu ei olnud mulle üllatuseks." Esmaspäevas kirjutati: "Kui Schmidt füüsiliselt ei nõrgene, siis näeme Eestis peatselt kaht suurmeistrit."
Paremusjärjestus.
1. Schmidt 5,5 punkti, 2.–4. Keres, Flohr ja Ståhlberg 4,5 p, 5. Tartakower 4 p, 6. Opočenský 3,5 p, 7. Raud 1,5 p, 8. Villard 0 p.
1947. aasta Pärnu maleturniir

Pärnu maleturniir 1947 oli Pärnus 1947. aastal korraldatud üleliiduline maleturniir – Nõukogude Liidu tippmaletajate treeningturniir enne matši Inglismaaga. 
Märtsis 1947 tuli Paul Keres NSV Liidu malemeistriks. Pärast võistlust asus Keres organiseerima Pärnu treeningturniiri. 14 osavõtjaga turniir peeti juulis-augustis 1947 Endla teatri saalis.
Pärnusse saabus peaaegu kogu Nõukogude Liidu maleparemik (peale Mihhail Botvinniku ja Vjatšeslav Ragozini). NSV Liidu suurmeistritest olid võistlemas (lisaks Keresele) Aleksandr Kotov, Igor Bondarevski, Andor Lilienthal, Vassili Smõslov, Salo Flohr ja Issaak Boleslavski. Lisaks neile mängisid viimastel NSV Liidu meistrivõistlustel 12 parema hulka jõudnud Aleksandr Toluš, David Bronštein, Genrihh Kasparjan ja Vladimir Makogonov. Kutse osalemiseks said ka Moskva linna malemeister Vladimir Simagin, Eesti malemeister Raul Renter ja 20-aastane esimese järgu maletaja Jüri Randviir. 
Avaaktusel esines külaliste nimel vanim NSV Liidu suurmeister Grigori Löwenfisch, kes aga ise turniiril ei mänginud.
Paremusjärjestus.
1. Keres 9,5 punkti, 2. Kotov 9 p, 3. Lilienthal 8,5 p, 4.–6. Boleslavski, Bronštein, Smõslov 8 p, 7. Kasparjan 7,5 p, 8. Flohr 7 p, 9. Bondarevski 6 p, 10. Toluš 5,5 p, 11. Makagonov 5 p, 12. Simagin 4 p, 13. Renter 3 p, 14. Randviir 2 p.
Pärast treeningturniiri.
Pärast Pärnu turniiri käis NSV Liidu malekoondis Inglismaal. Võistkonna esimesel laual mänginud Paul Keres võitis Conel Hugh O'Donel Alexanderi 1,5:0,5. Matš Inglismaaga võideti 15:5.
1925. aasta Moskva maleturniir

Moskva esimene rahvusvaheline maleturniir (vene keeles 1-й московский международный шахматный турнир) oli Moskvas 1925. aastal korraldatud rahvusvaheline maleturniir. 
Turniir korraldati NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu otsuse alusel. Novembris-detsembris 1925 Moskvas Teises Nõukogude Majas (tänapäeval hotell Metropol) peetud turniiri initsiaator oli Nõukogude Liidu malejuht Nikolai Krõlenko.
21 osavõtjaga turniirile said kutse 11 välismaa tuntud maletajat, sealhulgas maailmameister José Raúl Capablanca ja eksmaailmameister Emanuel Lasker. Nõukogude Liidu maletajaid osales 10, neist kaheksa kvalifitseerusid NSV Liidu meistrivõistlustelt, lisaks said personaalse kutse Nikolai Zubarev ja Fedir Bogatõrtšuk.
Paremusjärjestus.
1.Jefim Bogoljubov 15,5 punkti, 2. Emanuel Lasker 14 p, 3. José Raúl Capablanca 13,5 p, Frank James Marshall 12,5 p. 5.–6. Carlos Torre ja Savielly Tartakower 12 p, 7.–8. Richard Réti ja Pjotr Romanovski 11,5 p.
Maleteemaline tummfilm.
Turniiri ajal filmis Vsevolod Pudovkin maleteemalise komöödiafilmi "Шахматная горячка" ("Šahmatnaja gorjatška" 'Malepalavik'). Mitu episoodi tehti vahetult turniirisaalist. "Cameo"-rollis esines maailmameister José Raúl Capablanca.
Elvinas Jankevičius

Elvinas Jankevičius (sündinud 1. märtsil 1976 Vilniuses) on Leedu poliitik, ta on Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta oli 15. maist 2018 kuni 11. detsembrini 2020 Leedu justiitsminister.
Ta on õppinud Vilniuses Salomėja Nėrise koolis ja Saksamaal Düsseldorfis Max Plancki gümnaasiumis. Aastatel 1997–1998 õppis ta Duisburgi-Esseni ülikoolis (Nordrhein-Westfaleni liidumaal) majandust. Aastast 2004 õppis ta Vilniuse Pedagoogikaülikoolis sotsioloogiat ja politoloogiat.
Aastatel 2011–2013 oli ta Varėna rajooni maavanem.
Aastatel 2013–2016 oli ta Leedu asesiseministriks nii siseministrite Dailis Barakauskase (2013–2014), Saulius Skvernelise (2014–2016) kui ka Tomas Žilinskase (2016) ajal.
15. maist 2018 kuni 11. detsembrini 2020 oli ta Leedu justiitsminister Saulius Skvernelise valitsuses.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tütre isa.
Erchin

Erchin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Estrées (Nord)

Estrées on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
See on üks paljudest küladest Põhja-Prantsusmaal, mis kannab nime "Estrées". Nime etümoloogia pärineb sõnast "strata" piirkonna kivisillutisega Rooma teede kohta (millest mõned on muudetud tänapäevasteks maanteedeks). Siit "Estreti", "küla teel" millest kujunes "Estrées".
Féchain

Féchain on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Férin

Férin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Fressain

Fressain on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Toli keel

Toli keel on hikake keelte hulka kuuluv keel, mida räägivad tolid Hondurases.
2012. aastal oli umbes 300 toli keele kõnelejat.
Michel Barnier

Michel Jean Barnier (sündinud 9. jaanuaril 1951 La Tronche'is, Isère'i departemangus) on Prantsusmaa poliitik, alates 5. septembrist kuni 13. detsembrini 2024 Prantsusmaa peaminister. 
Ta oli Euroopa komisjoni Prantsusmaalt nimetatud regionaalpoliitika volinik (1999–2004) ja siseturu ning teenuste volinik (2010–2014) Barroso teises komisjonis. Enne seda oli ta Prantsusmaal erinevates ministriametites, sealhulgas põllumajandusminister (2007–2009), välisminister (2004–2005), Euroopa asjade minister (1995–1997) ja keskkonnaminister (1993–1995). 
2010. kuni 2015. aastani oli ta Euroopa rahvapartei asepresident ning 2016–2021 Euroopa Liidu Brexiti-pealäbirääkija Ühendkuningriigiga.
Margaret Lyngdoh

Margaret Lyngdoh (sündinud 2. veebruaril 1983) on eesti-india folklorist, Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudi folkloristika teadur.
Liidia Tanimäe

Liidia Tanimäe (sünninimi Liidia Kõrts; 7. november 1912 Kaiavere, Tartumaa – 3. august 1982 Tartu) oli eesti õpetaja.
1929. aastal lõpetas ta ENKS-i tütarlastegümnaasiumi, samal aastal astus Tartu Ülikooli. Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika eriala 1946. aastal.
Aastatel 1934–1941 töötas kindlustusmatemaatikuna, 1942–1944 töötas Tartus gümnaasiumiõpetajana. Aastatel 1944–1945 oli ta Tartu Ülikooli füüsika kateedri vanemlaborant, 1945–1950 TRÜ üld- ja eksperimentaalfüüsika kateedri assistent. Aastatel 1947–1950 töötas ühtlasi Tartu Õpetajate Seminari vanemõpetajana. 1950–1974 oli ta Tartu 1. Keskkooli füüsikaõpetaja.
Ta on maetud Vana-Jaani kalmistule.
Isiklikku.
1937. aastast oli ta abielus üliõpilas- ja majandustegelase Alfred Tanimäega. Nende tütred olid arstiteadlane Tiina Talvik ja haridustegelane Kai Kukk.
Kannatus

Kannatus on ebameeldiv, piinav või valus emotsioon
ja tundmus. Kannatuse põhjused võivad olla nii kehalist ehk füüsilist laadi kui ka vaimsed ehk hingelised, samuti võivad kannatused olla lühiajalised või kauakestvad. Kannatuse vastand on rõõm või nauding.
Kannatuse aspekte käsitletakse psühholoogias ja meditsiinis, aga ka paljudes filosoofiates ja religioonides.
Filosoofia.
Hedonism on mõtteviis, mille kohaselt on nauding ainus tõeline hüve ning selle saavutamiseks tuleb vältida kannatusi. Stoitsismi kohaselt tuleks lähtuda mõistusest ja voorusest ning võtta kannatusi ja naudinguid võrdselt. Schopenhauer soovitab pigem kannatusi vältida kui naudinguid otsida. 
Budism.
Budistliku käsitluse kohaselt on kannatuse põhjuseks kiindumine illusoorsesse endasse. Kannatusest vabanemiseks on kaheksaosaline tee.
Kristlus.
Kristluses on kesksel kohal Jeesuse kannatused ja märtrisurm ristil, millega ta lunastas kogu inimkonna kannatused.
1935. aasta Moskva maleturniir

Moskva teine rahvusvaheline maleturniir (vene keeles 2-й московский международный шахматный турнир) oli Moskvas 1935. aastal korraldatud rahvusvaheline maleturniir. 
Veebruaris-märtsis 1935 Moskvas Kujutava Kunsti Riiklikus Muuseumis peetud turniiri organisaator oli Nõukogude Liidu malejuht Nikolai Krõlenko.
20 osavõtjaga turniirile said kutse kaheksa välismaa tuntud maletajat, sealhulgas eksmaailmameistrid José Raúl Capablanca ja Emanuel Lasker, Hastingsi turniiri kolmel korral võitnud Tšehhoslovakkia esimaletaja Salomon Flohr ning naiste maailmameister Vera Menchik. Nõukogude Liidu maletajaid osales turniiril 12, neist kaheksa kvalifitseerusid NSV Liidu meistrivõistlustelt. Personaalse kutse said Mihhail Botvinnik, Pjotr Romanovski, Ilja Kan ja Viktor Goglidze.
Paremusjärjestus.
1.–2. Mihhail Botvinnik ja Salomon Flohr 13 punkti, 3. Emanuel Lasker 12,5 p, 4. José Raúl Capablanca 12 p, 5. Rudolf Spielmann 11 p. 6.–7. Ilja Kan ja Grigori Löwenfisch 10,5 p, 8.–10. Andor Lilienthal, Vjatšeslav Ragozin ja Pjotr Romanovski 10 p. Vera Menchik kogus 1,5 punkti ja sai viimase koha.
1936. aasta Moskva maleturniir

Moskva kolmas rahvusvaheline maleturniir (vene keeles 3-й московский международный шахматный турнир) oli Moskvas 1936. aastal korraldatud rahvusvaheline maleturniir. 
Mais-juunis 1936 Moskvas Ametiühingute Maja sammassaalis peetud kaheringilise turniiri organisaator oli Nõukogude Liidu malejuht Nikolai Krõlenko.
Kümne osavõtjaga turniirile said kutse neli välismaa maletajat: eksmaailmameister José Raúl Capablanca (Kuuba), Erich Eliskases (Austria), Andor Lilienthal (Ungari) ja Hastingsi turniiri kolmel korral võitnud Salomon Flohr (Tšehhoslovakkia). Kaasa tegi ka 67-aastane eksmaailmameister Emanuel Lasker, kes seekord esindas turniiril Nõukogude Liitu. Lisaks talle esindasid Nõukogude Liitu Mihhail Botvinnik, Vjatšeslav Ragozin, Grigori Löwenfisch, Ilja Kan ja Nikolai Rjumin.
Paremusjärjestus.
1. Capablanca 13 punkti, 2. Botvinnik 12 p, 3. Flohr 9,5 p, 4. Lilienthal 9 p, 5. Ragozin 8,5 p, 6. Lasker 8 p, 7.–10. Kan, Löwenfisch, Rjumin ja Eliskases 7,5 p.
Geoturism

Geoturism on turismiliik, mis toetab ja tugevdab eri paikade erilist geograafilist iseloomu, sealhulgas selle keskkonda, ajaloolist pärandit, esteetikat, kultuuri ja elanike heaolu.
Geoturism on:.
1.     Keskkonna säästlik – pühendunud ressursside püsimisele ja bioloogilise mitmekesisuse säilitamisele;
2.     Kultuuri hoidev – pühendunud kohalike traditsioonide austamisele ning selle säilitamisele;
3.     Sünergiline – koondab kokku kõik geograafiliselt erilised elemendid, et luua reisielamus mis on koos rikkalikum kui eraldi ning mis meeldiks erinevate huvidega külastajatele.
Geoturism on rohkem kui lihtsalt „läbi sõit“ mingist kohast. See on ühe paiga ühiskonna tahe näidata ning õpetada turistidele oma elukoha võlusid ja, kuidas selle eest hoolt kanda. Geoturismi kontseptsiooniks on asetada rõhk kohalikule kultuurile, toodetele ja traditsioonidele ning pakkuda külastajatele erinevaid võimalusi avastada selle paiga erilist loodust ja suhelda ka kohalikega. 
Geoturismi eelised:
·      Kaasab kogukonda, kohalikud ettevõtted ja üksikisikud ühendavad jõud, et pakkuda turistile autentset külastajakogemust;
·      Tekitab kohalikes uhkuse tunde enda kodukandi suhtes, sest nemad ei pruugi näha seda võlu, mis neid ümbritseb, mida turist märkab;
·      Majanduslik kasv kogukonnas, sest turismisektor palkab kohalikke tööle, et nad toodaks kohalikke produkte;
·      Austus kohaliku kultuuri ja traditsioonide vastu. Näiteks turistid õpivad kohaliku eetika kohta samas kui kohalikud õpivad, kuidas välisturistide ootustega toime tulla.
Geoturist otsib ettevõtteid, kes müüvad kohalikke tooteid. Nad on keskkonnasõbralikud ning otsivad ettevõtteid, kellel on sama mõtteviis nagu nendel endil – vähendada õhusaastet, prügi, üleliigset värskevee kasutust jne. Sellised turistid eelistavad kvaliteeti kvantiteedile ning neile meeldib oma teadmisi ja kogemusi teistega jagada. Nad räägivad kohtadest, kus nad on käinud ning, mida seal on kogetud. See omakorda innustab teisi külastama neid erilisi kohti.
Adaptiivne optika

Adaptiivne optika on tehnoloogia, mida kasutatakse optiliste süsteemide toimimise parandamiseks.
Adaptiivne optika korrigeerib sissetuleva lainepinna moonutusi peegli deformeerimisega. Tehnoloogiat kasutatakse teleskoopides ja laserit kasutavates sidesüsteemides, et korrigeerida atmosfääri tekitatud moonutusi.
Adaptiivset optikat ei tohi segamini ajada aktiivoptikaga, mis töötab pikemat aega ja korrigeerib teleskoopide peapeegli moonutusi.
Digitaalne jalajälg

Digitaalne jalajälg (inglise keeles "digital footprint" või "digital shadow") on internetis või digitaalsetes seadmetes sooritatud jälgitavate digitaalsete tegevuste ja suhtluste unikaalne kogum. Veebis on interneti jalajälg (ka "kübervari", "elektrooniline jalajälg" ja "digitaalne vari") veebi lehitsemisest maha jäänud andmed kasutaja kohta, mis talletatakse küpsistena. Digitaalseks jalajäljeks võivad olla veebikeskkonnas sisselogituna avaldatud fotod, tekstid, postitused jmt inimese enda tekitatud sisu.
Digitaalne jalajälg ei tähenda ainult avalikult kättesaadavat teavet. Selle alla kuuluvad muu hulgas ka riigi, pankade jt asutuste andmebaasides leiduvad ja ainult teatud inimestele kättesaadavad andmed. Teisalt on registrites avalik näiteks korteriühistute liikmete aadressid, sest üldiselt elatakse samal aadressil, kuhu on registreeritud korteriühistu.
Mõiste "digitaalne jalajälg" viitab tavaliselt üksikisikule, kuid ka ettevõttel, organisatsioonil või korporatsioonil on oma digitaalne jalajälg.
Digitaalse jalajälje liigid.
Digitaalne jalajälg jaotatakse kaheks peamiseks tüübiks: passiivne ja aktiivne digitaalne jalajälg. 
Teise jaotuse järgi jaguneb digitaalne jalajälg kontrollimatuks digitaalseks jalajäljeks (kui keegi teine avaldab inimese kohta midagi) ja kontrollitavaks digitaalseks jalajäljeks (mille inimene ise enda kohta maha jätab).
Digitaalses maailmas inimesest tahtlikult või tahtmatult maha jäävaid andmeid koguvad neist huvitatud osapooled, tehes seda kas aktiivselt või passiivselt. Olenevalt sellest, kui palju inimene endast jälgi maha jätab, võib tema kohta suures koguses teavet koguda ainult otsingumootoreid kasutades. Teoreetiliselt on inimestel võimalik taotleda privaatset informatsiooni sisaldavate allikate eemaldamist, kuid see ei pruugi andmeid päriselt kaotada (need pole lihtsalt enam avalikult leitavad).
Keskkonnamõju.
Inimkonna üha kasvaval digitaalsel jalajäljel on negatiivne mõju ka keskkonnale. Kasvav digitaalne jalajälg vajab järjest suuremaid serveriruume, mis tarbivad üha rohkem energiat. Olulise osa serveritesse talletatud teabest moodustab aga digitaalne prügi (andmed, mida enam ei kasutata). Prognoosi järgi tarbivad andmehoidlad 2025. aastal juba viiendiku maailmas toodetud energiast, olles ka suurimad reostajad.
Ligikaudu saja pildi ja mõne paariminutilise videoklipi pilve salvestamise keskkonnamõju on võrdne autoga umbes 17 kilomeetri läbimisega.
Post-

Post- on eesliide, mis tähistab millegi järel, pärast, hiljem olemist. See on üks paljudest Vana-Kreekast pärit aktiivsetest morfeemidest ehk tüvedest (vastand: eesliide “pre-”). Varem esines eesliide “post-” ladinakeelsetes laensõnades (nagu "postscriptum"), kuid on nüüd vabalt kasutatav liitsõnade moodustamisel.
Mõnes sõnas, näiteks "post-truth" (eesti keelde tõlgitud kui tõejärgne), ei tähenda eesliide “post-” mitte "pärast", vaid "tähtsusest väljaspool" või "olenemata tõest". Ka sõnapaari post-Internet eesliide „post-“ ei manifesteeri antud kontekstis Interneti, nähtuse kui sellise möödumist/lõppemist, vaid eeskätt veebikeskkonna muutuste tunnistamist.
Kasutus.
Enamasti tähistavad sõnad eesliitega “post-” ajalooperioodi ja/või voolu (postmodernne, postsrukturalism). Enim iseloomustab post-liide 1960. aastatel läänes aset leidnud kultuuriprotsesse kirjeldavates terminites, mis rõhutavad ajastule iseloomulikke saavutusi, konflikte või suundumusi.
Eesliite “post-” kasutuselevõtt on ajaloo jooksul olnud üsna vastuoluline. Näiteks “postmodernismi” terminit kasutas esimest korda Briti ajaloolane ja filosoof Arnold Toynbee oma 1947. aasta ajaloouurimuses, see tähistas hõlmavat kategooriat, et kirjeldada uut ajaloolist tsüklit, mis algas 1875. aastal. Toynbee oli ise skeptiline eesliite „post-” suhtes selle kaudsuse ja allakäigu tõttu ning seda skepsist jagasid ka kirjanduskriitikud Irving Howe ja Harold Levine, kes kasutasid terminit “postmodernism” esmalt poleemiliselt ja vastuväitlevalt. Eesliidet „post-” kasutas esimest korda positiivses võtmes kirjanik Leslie Fiedler 1965. aastal, kui ta sidus selle sel ajal käibivate radikaalsete suundumustega, mis moodustasid vastukultuuri: posthumanist, postkangelaslik, "post-male" (eesti keeles 'mehejärgne'), "post-white" (eesti keeles valge nahavärvuse järgne), "postJewish" (eesti keeles juudijärgne). Need anarhilised ja loomingulised kõrvalekalded ortodokssest liberalismist kujutavad endast kumulatiivse traditsiooni esimesi ajendeid, ehkki Fiedler ja teised ei pidanud 1960. aastatel kunagi seda argumenti postmodernismi kõikehõlmava kontseptsioonina.
21. sajandi käsitlus.
21. sajandil on post-eesliide leidnud aina laiemat kasutust. Sellega tähistatakse varasemate kultuuriliikumiste tagasilükkamist ning samas ka keeldumist täielikult pühenduda uutele. Sellist kasutust on nimetatud ka "post-everything" (kõigejärgne) maailm. Eesliitega “post-” terminid sõltuvad palju kontekstist ja käändest ning on osaliselt algtermini tagasilükkamine ja osaliselt äratundmine. See on enamjaolt seotud poliitiliste terminitega nagu postetniline, postirooniline, postfeministlik, kuid nn postmentaliteeti seostatakse palju ka popkultuuri laiendusena.
Arvatakse, et post-liite kasutamine rikastab ingliskeelset kultuurivestlust, kuna see saadab selge sõnumi, et teatud hoiakud ja käitumisharjumused pole enam sotsiaalselt vastuvõetavad. Siiski on selle laialdane kasutamine saanud palju kriitikat.
Biskra Ülikool

Biskra Ülikool on ülikool Biskra linnas Alžeerias.
Ülikool on asutatud aastal 1984.
Biskra

Biskra on linn Alžeerias.
Linnas elab umbes 308 000 elanikku (2007).
Biskras asub Biskra Ülikool.
Sanna Marini valitsus

Sanna Marini valitsus oli Soome 76. valitsus. Peaminister Sanna Marini juhitav valitsus astus ametisse 10. detsembril 2019, pärast Antti Rinne valitsuse tagaiastumist. Valitsuse moodustasid Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei, Soome Keskerakond, Roheline liit, Vasakliit ja Soome Rootsi Rahvapartei. 
Valitsuse liikmed.
Valitsuses oli 19 ministrit: seitse Sotsiaaldemokraatlikust Parteist, viis Keskerakonnast, kolm Rohelisest Liidust ning kaks Vasakliidust ja Soome Rootsi Rahvaparteist. Valitsuse koosseis sarnaneb enamjaolt Rinne valitsuse omaga ning esialgu tõi Marin valitsusse ühe uue ministri, andes Tuula Haatainenile tööministri portfelli. 
Juunis 2020 astus Katri Kulmuni rahandusministri kohalt tagasi, kui sattus kriitika alla kui selgus, et talle tehtud koolituste eest oli tasutud töö- ja majandusministeeriumi ning rahandusministeeriumi eelarvest. Kulmuni asemel sai rahandusministriks Matti Vanhanen.
Gœulzin

Gœulzin on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Guesnain

Guesnain on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Hamel (Nord)

Hamel on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Lécluse

Lécluse on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Sensée jõgi voolab läbi Lécluse'i.
Sydney olümpiapargi veekeskus

Sydney olümpiapargi veekeskus ("Sydney Olympic Park Aquatic Centre" (SOPAC)) on ujumiskoht, mis asub Sydney olümpiapargis Sydneys Uus-Lõuna-Walesis Austraalias. 1994. aastal ehitatud veekeskus oli 2000. aasta suveolümpiamängude olulisem spordiareen, kuna seal korraldati ujumise, vettehüpete, kujundujumise, veepalli ja kaasaegse viievõistluse ujumise võistlused. 
Veekeskus on sellest ajast alates olnud paljude Lõuna-Walesi koolide ja ujumisühenduste võõrustaja. Praegu on see kõige olulisem olnud iga-aastaste koolide ujumismeistrivõistluste toimumispaik. Veekeskus sisaldab ka areeni sissesõidul ujumiskauplust, mänguväljakut, terviseklubi ja korraldab igas vanuses ujumistunde. 
Areen mahutab praegu 10 000 inimest. 2000. aasta suveolümpiamängude ajal suurendati mahutavust 17 000-ni.
Lewarde

Lewarde (pikardi: "Lwarte") on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Loffre

Loffre on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Marcq-en-Ostrevent

Marcq-en-Ostrevent on vald Põhja-Prantsusmaal Nordi departemangus Aniche'i kantonis.
Vabaõhuteater

Vabaõhuteater (inglise "open-air theatre") on teatrivorm, mis hõlmab lavastusi, mida etendatakse vabaõhulavadel.
21. sajandi vabaõhuteatri eelkäijateks võib pidada Vana-Kreekas ehitama hakatud suuri teatreid. Ehitised olid paigutatud poolringina akropolise kallakule ning poolringi keskel oli lava, teatril puudus katus ja seinad, sellist poolringikujulist teatriehitist hakati kutsuma amfiteatriks. Praegu kasutatakse vabaõhuteatri puhul mitmesuguseid lahendusi ja paigutusi, kuid kõige populaarsem on endiselt klassikaline amfiteatri plaan.
Vabaõhuteater Eestis.
Eestis hõlmab vabaõhuteater peamiselt erinevaid suvelavastusi, mis toimuvad väljaspool teatrihoonet. Vastavalt teatri vajadustele ja võimalustele kasutatakse olemasolevaid vabaõhulavasid (või ehitisi, mida saab lavana kasutada), mida erinevatest Eesti paikadest leida võib. Vajadusel ehitatakse sobivasse kohta ise lava. Üldiselt koonduvad Eestis kõik vabaõhuetendused mõiste "kohaspetsiifiline teater" alla, sest etendused toimuvad väljaspool selleks mõeldud hoonet.
Eestis tegutseb Emajõe Suveteater, mis loodi 1996. aastal, et elavdada Tartu suvist kultuurielu. Kuigi Emajõe suveteatril puudus oma maja ja mängiti Tartu eri paikades, oli see Eesti esimene iseseisev suveteater.
Kuna suvelavastused on Eestis väga populaarsed, pani Eesti Päevaleht näiteks 2016. aastal kokku interaktiivse kaardi, kuhu olid kantud kõik Eestis etenduvad suvelavastused.
Vabaõhuteater mujal maailmas.
Ülejäänud maailmas on vabaõhuteatrid küllaltki populaarsed. On teatrid, mis on spetsiaalselt ehitatud vabaõhuteatriteks, olemas on vajalikud siseruumid meeskonnale, aga lava ja publik on asetatud õue.
Kamsa keel

Kamsa keel on sugulaskeelteta keel, mida räägivad kamsad Colombias.
Kõnelejate arv on umbes 4800.
Pec pod Sněžkou

Pec pod Sněžkou (; ) on linn Tšehhis Hradec Králové maakonnas Trutnovi ringkonnas Krkonoše mäestiku kõrgeima mäe Sněžka jalamil. Pec pod Sněžkou juurest viib kahelõiguline köistee Sněžka tippu. Pec pod Sněžkou suusakeskus on üks tuntumaid mägikuurorte Tšehhis. 
Ajalugu.
Piirkonna vanim asula on dokumenteeritud kaevanduskülana "Obří důl", vanimad andmed kaevandamise kohta pärinevad 1511. aastast. Kaevandustes kaevandati peamiselt vasemaaki ja arsenopüriiti. Viimati kaevandati selles piirkonnas 1959. aastal. 
Pec pod Sněžkou küla asutati 16. sajandil ühe osana Velká Úpa kolmest osast. Pec pod Sněžkou küla esimene kirjalik mainimine on aastast 1790.
Filosoofiadoktor

Filosoofiadoktor, lühend PhD või DPhil (ladina keeles "philosophiae doctor" või "doctor philosophiae"), on valdkonna kõrgeim akadeemiline kraad. Termin "filosoofia" filosoofiadoktori kraadi nimetuses ei viita filosoofiale kui akadeemilisele distsipliinile, vaid seda kasutatakse laiemalt tema algupärases kreeka tähenduses, milleks on 'tarkusearmastus' ("φιλοσοφία"). Euroopa traditsiooni kohaselt on filosoofiadoktori kraadid kõik doktorikraadid peale teoloogia-, õigusteaduse ja meditsiinidoktori kraadi. 
Doktorikraadi omandamise eelduseks on algupärane, olemasolevate teadmiste piire avardav ja uut teadmist loov teaduslik uurimistöö, mis on enamasti vormistatud kirjaliku doktoritöö ehk dissertatsiooni kujul. Doktoriõpingute ehk doktorantuuri ajal kutsutakse üliõpilast doktorandiks, kaitsmise ajal kandidaadiks. Kraadi omandamiseks tuleb dissertatsiooni kaitsta väitluse vormis erialaekspertide komisjoni ees. Doktorikraadi olemasolu on akadeemilises maailmas enamasti eelduseks teadus- ja õppetöö tegemiseks kõrgkoolides ja uurimisasutustes. Filosoofiadoktori kraadi omanikud võivad nime ees kasutada lühendit "dr" või nime järel täheühendit "PhD" (kuid mitte mõlemat korraga), selle kasutamise kontekst ja tava sõltub konkreetsest kultuuriruumist, kuid piirdub enamasti akadeemilise maailmaga. Doktoriõppe aeg, kraadi saamiseks vajalikud nõuded ning kaitsmise kord sõltuvad konkreetsest ajaperioodist, riigist ja haridusasutusest.
Eestis on filosoofiadoktori kraadi võimalik omandada kõigis suuremates ülikoolides.
Stockholmi codex aureus

Stockholmi "codex aureus" (ka Canterbury "codex aureus" või "codex aureus Holmiensis") on iiri-anglosaksi käsikiri, mis on loodud 8. sajandi keskpaiku Southumbrias, võib-olla Canterburys ja asub tänapäeval Stockholmis (Kungliga Biblioteket, MS.A.135). Käsikirja stiilis ja dekooris on ühendatud itaaliapärase ja insulaarstiili elemente.
Käsikiri.
Lõuna-Inglismaal 750. aasta paiku loodud "codex aureus" on kõigist tänaseni säilinud inglise keskaegsetest käsikirjadest kõige külluslikumalt kujundatud. Ladinakeelne (Vulgata-eelne "vetus latina") Uue testamendi evangeeliume sisaldav käsikiri koosneb 191 pärgamendilehest mõõdus 39,5 × 32 cm, osa lehti on värvitud purpurseks. Kolm lehte on vigastatud, neist on lõigatud ära suurem osa või pool, kuid tekstiosi ei puudu. Arvatavasti viis või rohkem lehte on kadunud. Üks kunagi käsikirja lõpus asunud leht on paigutatud ette, võib-olla millalgi pärast keskaega.
Tekst.
Käsikiri on kirjutatud vaheldumisi purpurpärgamendi ja värvimata pärgamendi lehtedele. Tekst on untsiaalkirjas punase, musta ja valge tindiga, samuti kuld- ja hõbetindiga. Untsiaalkiri on mõnel leheküljel korraldatud "carmina figurata" taolisteks mustriteks.
Illuminatsioon.
Kunagisest neljast täislehekülje suurusest evangelisti pildist on säilinud kaks. Illustratsioonid on loodud ornamentaalses anglosaksi stiilis, kuid nende üldises kompositsioonis on märgata ka tugevaid Bütsantsi ja Itaalia mõjusid. Ornamentikas esinevad iiri-anglosaksi motiivide kõrval akantusmotiiv, ruumiline meander jt. Illustratsioonide stiil ja purpurpärgamendi kasutus aimab järele hilisantiikaja keiserlikke käsikirju. Üksikud leheküljed on rikkalikult kaunistatud lehtkullaga, näiteks Matteuse evangeeliumi algus ehk hii-roo-lehekülg. Initsiaalid on täidetud filigraanse loom- ja põimornamendiga.
Muud.
Käsikirja ümbritses algselt arvatavasti väärismetallist köide. Sellele viitab tekstirida avalehel:
"Orate p[ro] Ceolheard p[res]b[itero], inclas | Ealhhun | Wulfhelm, aurifex"
'Palvetage preester Ceolheardi, kaunistaja/juveliiri ("inclas") ja Ealhhuni ja Wulfhelmi, kullassepa eest'
Need võisid olla mungad, kes osalesid käsikirja loomises või vähemalt ümberköitmises hilisemal ajal.
Käsikirja kümnendal leheküljel on 9. sajandist pärit anglosaksikeelne tekst, mis teatab, et käsikirja röövisid viikingid, kuid selle ostsid mingi aja möödudes neilt välja ülik ("ealdorman") Ælfred ja tema naine Werburg, makstes raamatu eest lunaraha, ja andsid selle Canterbury kiriku munkadele. Niisiis on arvatud, et järgnevalt jäi see sinna kogu keskaja vältel. Käsikirja hilisem saatus on teadmata 17. sajandini. 1690. aastal ostis Rootsi saadik Johan Gabriel Sparwenfeld (1655‒1727), silmapaistev lingvist ja filoloog, käsikirja Madridis kuulsast Gaspar Méndez de Haro (1629‒1687) raamatukogust. Sparwenfeld annetas "codex aureus"'e 1705. aastal kuninglikule raamatukogule (tänapäeval Rootsi Rahvusraamatukogu).
Maleetüüd

Maleetüüd (prantsuse keeles "étude d'échecs") on ebatavalise sisuga lõppmänguseis males – kunstlikult koostatud seis, kus selle koostaja (etüdisti) idee kohaselt üks pooltest võidab või viigistab ühelainsal viisil.
Maleetüüd on maleülesande kõrval põhilisi maleprobleeme.
Näide maleetüüdist.
Diagrammil on näidatud Richard Réti 1921. aastal koostatud üks tema tuntumaid etüüde. Esimesel pilgul näib, et valged ei saa kaotust vältida: valge kuningas ei jõua musta etturit kinni püüda, samal ajal kui mustal kuningal pole raskusi takistada valge etturi edasiliikumist. 
Sellises lootusetuna tunduvas olukorras teeb valge kuningas aga väga ootamatu manöövri:
1. Kg7! h4 2. Kf6 Kb6 
Kui 2...h3 3. Ke7 ja valge kuningas tagab oma etturi lippu minekut.
3. Ke5!!
Sellelt positsioonilt jõuab valge kuningas õigel ajal kas valge etturi juurde (kui must ettur jätkab edasiliikumist) või püüab musta etturi kinni (kui must kuningas lööb valge etturi).
3... h3 4. Kd6 ja valged on viigi kindlustatud.
Maleprobleem

Maleprobleem (inglise keeles "chess problem"), ka malekomponisatsioon (inglise keeles "chess composition"), on mõiste probleemmales, mille all mõistetakse niisugust kunstlikult koostatud maleseisu, kus valged alustavad ja võidavad teatud kombinatsiooni (idee) realiseerimise tulemusena.
Põhilised maleprobleemid on maleülesanded ja -etüüdid. 
Varasemas eestikeelses malekirjanduses samastati maleprobleemi maleülesandega.
Ülemaailmne Probleemmale Föderatsioon

Ülemaailmne Probleemmale Föderatsioon (inglise keeles "World Federation for Chess Composition"; lühend WFCC) on rahvusvaheline maleorganisatsioon, mis edendab probleemmale arengut maailmas.
Ülemaailmne Probleemmale Föderatsioon asutati oktoobris 2010 ja ta on 1956. aastal FIDE juurde loodud probleemmale alalise komisjoni ("FIDE Permanent Commission for Chess Composition"; lühend PCCC) õigusjärglane.
WFCC-sse kuulub 2019. aasta novembri seisuga 42 liikmesriiki (sealhulgas Eesti, keda esindab WFCC-s Indrek Aunver). Alates 1956. aastast korraldatakse sagedusega kord aastas mitmepäevaseid kokkutulekuid, mis 1999. aastast on tuntud kui ülemaailmsed probleemmale kongressid. Tavaks on saanud, et üheaegselt kongressiga peetakse sealsamas ka maailmameistrivõistlused maleprobleemide lahendamises.
WFCC korraldab rahvusvahelisi võistlusi, sealhulgas maailmameistrivõistlusi (maleprobleemide koostamises ja maleprobleemide lahendamises), maailma karikavõistlusi (maleprobleemide lahendamises ja koostöös Rahvusvahelise Maleföderatsiooniga FIDE maailma karikavõistlusi maleprobleemide koostamises).
Probleemmales antavad nimetused.
WFCC annab koos FIDE-ga välja järgmisi nimetusi:
FIDE albumid.
1961. aastast publitseerib WFCC (kuni 2011 PCCC) maleülesannete ja -etüüdide valikkogumikke (nn FIDE albumeid). Näiteks 2017. aastal ilmus arvult 23. valikkogumik, mis sisaldab aastatel 2010–2012 ilmunud 1402 maleprobleemi.
Rahvusvaheline kohtunik probleemmales

FIDE rahvusvaheline kohtunik probleemmales (inglise keeles "International Judge of the FIDE for Chess Compositions") on probleemmale rahvusvahelistel võistlustel malekohtunikuna tegevuse eest antav nimetus.
Nimetuse võttis kasutusele FIDE probleemmale alaline komisjon (PCCC) 1956. aastal. Oktoobrist 2011 on nimetuse andmine PCCC-i õigusjärglase Ülemaailmse Probleemmale Föderatsiooni (WFCC) pädevuses. 
Nimetuse on saanud teiste seas tuntud malesuurmeistrid Juri Averbahh (1956), Mihhail Botvinnik (1956), Paul Keres (1957), Vassili Smõslov (1957), Wolfgang Unzicker (1958) ja David Bronštein (1961).
Untsiaal

Untsiaal (ladina keeles "scriptura uncialis") on ümarate tähekujudega suurtähtkiri, mida kasutati tekstikirjana kõige kõrgemalt hinnatud ja esinduslikumates raamatutes 5.–8. sajandil ja pealkirja- ning esiletõstukirjana kogu keskaja vältel. Untsiaali loetakse varaseimaks ainult laisulele kohandatud kirjaks.
Nimetusest.
Kirjastiili nimetus on laenatud kreeka untsiaalilt, mis kasutas kiiremat kirjutamist lubavaid ümardatud vorme. Kreeka untsiaalile sarnast ümardatud kirja hakkasid kasutama ka roomlased ning nimetasid selle tähe kõrguse järgi – see oli "uncia" ehk rooma unts, 1/12 jalga. Untsiaalkiri oli täielikult välja kujunenud 3.–4. sajandiks.
Untsiaali ja pooluntsiaali mõiste kirjatüübi nimetusena, nii nagu seda tänapäeval mõistetakse, võtsid kasutusele 17. sajandi paleograafid. Termin "untsiaal" selle ühe kirjatüübi kohta ilmus esmakordselt Jean Mabilloni teoses "De re diplomatica" (1681). Mabillon võttis sõna Hieronymuse eessõnast tema Hiiobi raamatu tõlkele, kus Hieronymus ütleb: "... olgu neil, kes tahavad, vanad raamatud kirjutatuna kulla ja hõbedaga purpursel pärgamendil, rohkem koormatud kui kirjutatud "uncialibus"...", ja viimase sõna tähendus tundus ebaselge, kuid parim pakkumine oli 'miski üks unts kõrge'. Mabillon seostas Hieronymuse märkuse vanade luksuslikult kujundatud kristlike raamatute kirjaga, hoolimata sellest, et kiri, mida tänapäeval nimetatakse untsiaaliks, ilmus Hieronymuse eluajast palju hiljem.
Kirjeldus.
Untsiaali iseloomustab ümar lai tähekuju ja helde ruumikasutus. Kirjastiilis on kõrvuti tähevormid, mida tänapäeva ladina kirjaga harjunud vaataja võib tajuda majusklina (eriti näiteks B, N, R, ja S) või minusklina (näiteks d, e, h, m ja u). Kuid a-tähe kuju paikneb kuskil kahevahel – sirgetest joontest A meenutab suurtähte, sirgest joonest ja väikesest kaarest kujundatud a väiketähte. Kuid et kõik tähekujud on enam-vähem sama kõrgusega, vaid harvade väga lühikeste üla- või alapikenditega, liigitatakse untsiaal suurtähtkirjade hulka.
Untsiaali kujunemine jääb aega, mil raamatute rullkuju hakkas asenduma koodeksi vormiga ja pärgamendi tähtsus kirjutusmaterjalina kasvas tugevalt. Erinevalt oma eelkäijast ruutkapitaalist on untsiaalile iseloomulik püsiv kirjanurk (kirjutaja hoiab sulge kogu kirjutamise vältel sama nurga all), mis võis olla oluliseks argumendiks kirjutajate eelistustes. Untsiaalkirjas käsikirju on säilinud enam kui 500, samas vanemates kirjastiilides ruutkapitaalis või rustikas vaid kümmekond.
Untsiaalil ja pooluntsiaalil on olnud tohutu tähtsus ladina kirja hilisemas arengus. Untsiaalkirjas jõudsid tervesse Rooma-järgsesse Euroopasse kõik kristlikud tekstid – piibel, liturgilised raamatud ning kirikuisade teosed.
Feliks Villard

Feliks Villard (4. november 1908 – juuli 1991) oli eesti maletaja, meistrikandidaat.
Villard mängis ajavahemikus 1934–1952 korduvalt Eesti meistrivõistlustel. Ta võitis neilt ühe hõbemedali (1952) ja kaks pronksmedalit (1950, 1951).
Ta esines Eesti meeskonna koosseisus 1936. aastal Münchenis mitteametlikul maleolümpial, mängides kuuendal laual sai ta 11 võitu, neli viiki ja neli kaotust.
Uncia

Rooma unts ehk uncia (mitmus "unciae") oli Vana-Rooma pikkus-, massi- ja mahumõõtühik.
Rooma unts pikkusühikuna oli 1⁄12 Rooma jalast ("pes"), mis Marcus Vipsanius Agrippa ajal standardiseeriti 24,6 millimeetrile.
Rooma unts massiühikuna oli 1⁄12 Rooma naelast ("libra").
Sõnast "uncia" on tulnud Bütsantsi vedelikuunts, kreekakeelne οὐγγία, "oungía" ja ingliskeelne "inch" 'toll', "ounce" 'unts' ja "fluid ounce" 'vedelikuunts'.