tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Charlotte Corday

Charlotte Corday (täisnimega Marie Anne Charlotte Corday d'Armont; 27. juuli 1768 – 17. juuli 1793) oli vaesunud prantsuse aadlidaam, žirondiinide toetaja, kes läks ajalukku revolutsionääri Jean-Paul Marat' tapjana.
Cordayd ajendasid Marat'd tapma septembris 1792 Pariisi vanglates toime pandud tapatalgud, mille eest pidas ta vastutavaks just Marat'd. Nii lootis Corday lõpetada revolutsioonilise terrori. 
Marat' vastuvõtule õnnestus tal pääseda 13. juulil 1793 ettekäändega, et tal on teavet žirondiinide plaanitava ülestõusu kohta Caenis. Ajal, mil Marat pani kirja Corday loetletud žirondiinide nimesid, haaras too salli seest noa ja lõi Marat'd rinda, mille tagajärjel viimane suri.
Charlotte Corday hukati neli päeva pärast toime pandud mõrva giljotiinil rahvahulkade rõõmuhüüete saatel. 
Tema tegu ei suutnud peatada jakobiinide terrorit, pigem andis sellele veelgi hoogu ja pakkus tuge mitmete juhtivate revolutsionääride misogüünilistele seisukohtadele. Marat kuulutati revolutsiooni märtriks ning rahvas hakkas teda veelgi enam austama.
Konservatiivide jaoks on aga just Corday olnud märter, kes mõrvas revolutsioonilise koletise Marat'. Eriti domineeriv oli see seisukoht Prantsusmaal Napoleon III valitsusajal.
Mihhail Kalašnikov

Mihhail Kalašnikov (Михаил Тимофеевич Калашников; 10. november 1919 Kurja, Altai kubermang – 23. detsember 2013 Iževsk) oli vene relvakonstruktor. Ta töötas 1947. aastal välja Kalašnikovi automaadi.
Kalašnikov sündis talupoja 19-lapselises peres 17. lapsena. Üles kasvas lapsi 8. 1930 tunnistati tema isa Timofei kulakuks ja saadeti välja Tomski oblastisse, kus ta samal aastal suri.
1939 võeti ta Punaarmeesse, kus teenis Kiievi erisõjaväeringkonnas. Ta lõpetas seal allohvitseride kursused tanki mehaanik-juhi erialal ja teenis Lääne-Ukrainas Strõi linnas.
Juba tankipolgus hakkas ta leiutama. Esimene leiutis oli tanki laskude loendur, mis töötas lasuga eralduvate gaaside mõjul. Ta leiutas ka püstoli TT seadise tõhusamaks laskmiseks läbi tanki tornis oleva pilu ja tanki liikumisressursi loenduri. Viimane leiutis oli juba oluline ning Kalašnikov kutsuti Kiievi erisõjaväeringkonna ülema Georgi Žukovi jutule. Pärast seda vestlust suunati ta Kiievi Tankitehnikakooli katseeksemplaride valmistamiseks ja pärast Moskvas sooritatud võrdluskatseid Leningradi Vorošilovi-nimelisse tehasesse, kus algas seeriatootmine.
Sõja alguses 1941 läks Kalašnikov tankiülemana vanemseersandi auastmes rindele. Oktoobris sai ta Brjanski all raskelt haavata. Laatsaretis hakkas ta projekteerima automaatrelva. Arstid saatsid ta kuuekuusele puhkusele, mille esimese kolme kuuga valmistas ta asjatundjate abil püstolkuulipilduja mudeli. Seda tutvustati mitmele relvastuse asjatundjale, kes tunnustasid leiutise originaalsust, väikest kaalu ja väikesi mõõtmeid, kuid soovitasid seda mitte tootma hakata. Kalašnikov ei heitunud, vaid jätkas relvade konstrueerimist ja nende esitamist asjatundjatele. Ta omandas kiiresti kuulsuse ja sai oma projekteeritud relvi tutvustada kõige kõrgematele asjatundjatele. 1944 projekteeris ta iselaaduva karabiini, mis ei läinud küll seeriatootmisse, kuid oli aluseks hiljem leiutatud automaadile.
Automaadi AK-47, mis on tuntud Kalašnikovi automaadina, esitas Kalašnikov 1947. aastal toimunud konkursile, ja see võeti armee relvastusse. Neid automaate toodeti Iževskis asuvas ettevõttes Ižmaš ja esimene 1500 automaadist koosnev partii väljus tehasest 20. mail 1949.
Kalašnikov oli kahekordne sotsialistliku töö kangelane (1958, 1976), Stalini preemia (1949) ja Lenini preemia (1964) laureaat, oli NSV Liidu Ülemnõukogu saadik aastatel 1950–1954. Ta on saanud kolm Lenini ordenit (1958, 1969, 1976). 2009. aasta novembris sai ta Venemaa kõrgeima autasu, Venemaa kangelase aumärgi. 24. jaanuaril 2012 tegi Venemaa asepeaminister Dmitri Rogozin Kalašnikovile ettepaneku hakata tema nõunikuks.
Kalašnikov ülendati 1994. aastal kindralmajoriks ja 1999. aastal kindralleitnandiks.
1971. aastal anti talle tehnikadoktori kraad. Ta oli 16 Venemaa ja välismaa akadeemia akadeemik. Talle kuulub 35 patenti.
Mihhail Kalašnikov elas Iževskis. Tal on poeg ja kolm tütart.
Mihhail Kalašnikov on maetud Föderaalsesse sõjamemoriaali "Isamaakaitsjate panteon".
Fanatism

Fanatism on millegi äärmuslik, kirglik, norme ületav harrastamine, pooldamine, kaitsmine.
Usufanatism on pimesi uskumine, millega sagedasti kaasneb eriarvamuste vaenamine ja tegelikkustunde puudumine.
Fanaatik on fanatismi kalduv isik.
Temperatuuritegur

Temperatuuritegur on suurus, mis iseloomustab keha teatud füüsikalise omaduse sõltuvust temperatuurist. Vaadeldava omaduse järgi tuntakse erinevaid temperatuuritegureid:
Tsüklite baasarv

Tsüklite baasarv ("limiting number of load cycles") on väsimusteimil pingetsüklite ettevalitud arv, mille saavutamisel teimi enam ei jätkata, sest katsekeha purunemist pole edaspidi vaja enam karta. 
Terase puhul on tsüklite baasarv tavaliselt formula_1.
Tootmise automatiseerimine

Tootmise automatiseerimine on mehhanismide, seadmete, mehhaniseeritud protsesside jms. ühendamine terviklikuks süsteemiks, milles energia, materjalide ja informatsiooni hankimine, töötlemine ja edastamine toimub inimese vahetu osavõtuta.
Tootmise automatiseerimine vähendab tunduvalt inimese omaduste (kvalifikatsiooni, reageerimiskiiruse, meeleolu jm) mõju tööle ning vabastab ta pidevast ühetoonilisest protsessi juhtimisest (mõõtmisest, tüürimisest, reguleerimisest, arvutamisest, operatsioonide ümberjaotamisest jne).
Tootmise automatiseerimiseks kasutatakse näiteks tööstusroboteid, mis aitavad vähendada tootmiskulusid ja võimaldavad parandada tootmise efektiivsust. Tööstusrobotid võivad edukalt täita erinevaid tööülesandeid: keevitamine, värvimine, palletiseerimine, painutuspinkide ning CNC masinate teenindus.
Automatiseerituse tase.
Automatiseerituse tase või ka automatiseerimise aste (Level of Automation, LoA) näitab millisel määral ja millises ulatuses on käsitöö asemel automatiseerimine. Automatiseerimisega asendatakse välise energiaallikaga inimeste füüsilisi (Physical automation) ja infotöötlusseadmetega (arvutite ja juhtimisseadmetega) kognitiivseid funktsioone (Cognitive automation).
Väsimuspiir

Väsimuspiir on tugevusõpetuses suurim pinge, mida materjal talub purunemata kuitahes paljude tsüklite vältel.
Väsimuspiirkoormus

Väsimuspiirkoormus (inglise "fatigue load limit") on tugevusõpetuses suurim koormus, mis ei kutsu detailis esile väsimuspiiri ületavaid pingeid.
Vairotšana

Vairotšana (sanskriti keeles "vairocana "‘hiilgus, valguseallikas’; tiibeti keeles "rnam par snang mdzad"; hiina keeles 毘盧遮那 "piluzhena", ⼤⽇ "dari"; jaapani keeles "biroshana", "dainichi"), ka Mahāvairotšana (sanskriti keeles "mahāvairocana "‘suur valguseallikas’) on mahajaanas ja vadžrajaanas üks budadest.
India mütoloogias oli nimi Vairotšana algselt seotud päikesega; mahajaanas sai see aga kõikehõlmava budasuse sümboliks ja personifikatsiooniks, mis päikesevalgusena toidab ja kasvatab kõike ning ulatub kõikjale.
Vairotšana kultus hakkas laiemalt levima I aastatuhande keskpaiku, kuid juba märksa varasemates "Avataṃsaka" tsükli suutrates, näiteks "Gaṇḍavyūha-sūtras", esineb ta kohati tähtsaima budana, jättes tagaplaanile isegi Šākjamuni. Vairotšana kultuse olulisim tekst on "Mahāvairocana-sūtra "(7. saj).
Vadžrajaanas on Vairotšana üks dhjaanibudadest. Ta asub mandala keskel või idas, on tathāgata perekonna pea, tema bodhisattva on Samantabhadra ja pradžnja Vadžradhātvīšvarī (sanskriti keeles "vajradhātvīśvarī"). Ikonograafias on Vairotšana valget värvi, ta istub lootosasendis ja hoiab käes seadmuseratast.
Hilisemates tiibeti ning hiina ja kaug-ida budismi vooludes sai Vairotšana seadmuseihu ning kõige olemasoleva kui budasuse väljenduse sümboliks-kehastuseks, ülimaks ürgbudaks.
Nõva jõgi

Nõva jõgi (ka "Jõesmaa jõgi", "Tõldsilla oja") on jõgi Läänemaal Lääne-Nigula vallas Höbringi ja Vanaküla, Nõmmemaa, Nõva, Peraküla, Rannaküla, Tusari, Vaisi ja Variku külas.
Jõkke suubub vasakult Peraküla peakraav (4,4 km suudmest). Jõgi algab Leidissoo looduskaitseala (Leidissoo) idaservast, lähtest itta jääb Kürema kivikülv. Keskjooksul voolab jõgi Musa raba ida- ja põhjaservas ning Vaisi raba lääneservas, jõest ida poole jäävad Hindaste järv ja Järveraba ning Veskijärv (Läänemaa Suursoo maastikukaitseala). Jõe suudmest nii ida kui ka lääne poole jääb Nõva maastikukaitseala. Rannakülas suubub jõgi Keibu lahe lääneküljel merre.
Kaladest leidub jões haugi, jõeforelli, ahvenat ja luukaritsat.
Jõgi on tumedaveeline ja humiinaineterikas avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Nõva jõe keskkonnaregistri kood on VEE1103700.
Rannapungerja jõgi

Rannapungerja jõgi on jõgi Eestis Ida-Viru maakonnas. Keskjooksul kannab ka nime "Roostoja" ja alamjooksul nime "Pungerja jõgi".
Jõgi saab alguse Atsalama külas ja suubub Rannapungerjal Peipsi järve. Jõe pikkus on 54,5 km ja valgla pindala 594,6 km².
Jõe tähtsamad lisajõed on Mäetaguse jõgi, Tagajõgi, Tudulinna oja, Iisaku oja ja Milloja.
Amoghasiddhi

Amoghasiddhi (sanskriti 'vääramatult sihilejõudnu') on vadžrajaana budistlikus mütoloogias üks viiest dhjaanibudast, karma perekonna pea. Teda peetakse põhjakaare valitsejaks ning praktilise tarkuse ehk kogu täiust koondava tarkuse ilminguks. Skandhade seas valitseb ta "samskāra"t (eelmistest eludest säilinud latentsed tungid, muljed, ainelised ja mentaalsed pürgimused). Negatiivne energia avaldub kadedusena.
Teda kujutatakse rohelisena, kartmatust sümboliseeriv parem käsi rinna kõrgusele tõstetud, tihti vasakus käes mõõk. Amogasiddhi sümboliks on topeltvadžra, tema elemendiks on õhk, pühaks silbiks "ah" ning mantraks "Om Amoghasiddhi Ah". Amoghasiddhi liikumisvahendiks on müstiline kotkas-inimene Garuda, partneriks on Syamātāra ja daakiniks Visvavajra-dākinī. Tema pradžnja on Tara ning tema emanatsiooniks on bodhisattva Višvapāni, maiseks kehastuseks peetakse tulevikus ilmuvat buda Maitrejat.
Ratnasambhava

Ratnasambhava ('kalliskivist sündinu') on üks viiest dhjaanibudast. Ta asub lõunas ning tema parema käe peopesa on pööratud väljapoole, mis sümboliseerib heldust. Esimest korda on teda mainitud 3. sajandil. Mõne legendi kohaselt on tema loonud budismi kolm aaret: Buddha, dharma ja sangha.
Ratnasambhava on Lõuna ilmakaare valitseja, suuremeelsuse ja helduse kehastus, kes annetab kaastunnet kõigele elavale. Ta hoiab käes Cintāmanit – kalliskivi, mis täidab kõik soovid, kuid siiski ainult materiaalsed soovid. Esindab võrdsust ja tasakaalukust. Kuulub Ratna perekonda, sümboliks ratna (kalliskivi). Tema pühaks silbiks on TRAM. Teda kujutatakse kollasena. Skandhadest valitseb vedanā’d (aistingud, tunded, mõtlemine). Negatiivne energia avaldub uhkuse ja kõrkusena. Elemendiks on maa, liikumisvahendiks hobune või lõvi. Partneriks Māmakī, daakiniiks Ratna-dākinī. Tema bodhisattvaks on Ratnapāni.
Bissau

Bissau on Guinea-Bissau pealinn.
See on Guinea-Bissau suurim linn ja seal asub riigi peamine sadam.
Seisuga 1. jaanuar 2005 oli linna elanike arv 388 000.
Triljon

Triljon on kümnendarvu järguühik, miljon miljonit ehk 1 000 000 000 000 ehk 1012. 
SI-süsteemi mõõtühikute puhul kasutatakse triljonikordse väljendamiseks eesliidet "tera-" (tähis T). 
Märkus.
Triljoni tähendus on riigiti erinev. Kui lisaks Eestile mõistetakse ka näiteks Venemaal, Prantsusmaal ja Ameerika Ühendriikides selle all arvu 1012, siis näiteks Soomes, Suurbritannias ja Saksamaal tähendab triljon arvu 1018.
Kääpa jõgi

Kääpa jõgi on jõgi Tartu- ja Jõgevamaal. Seda tuntakse ka Alajõena, Välgi, Uhmardu ojana või Saare jõena.
Jõgi saab alguse Keressaare rabast ja suubub Kullavere jõkke. Jõe pikkus on 50 km ja valgla pindala 372,5 km².
Tähtsaim lisajõgi on Haavakivi jõgi.
Kalevipoeg.
Eesti rahvuseepose "Kalevipoeg" üheteistkümnendas loos jutustatakse, kuidas Kalevipoeg käis Pihkvas laudu toomas. Tulnud läbi Peipsi järve tagasi, heitis vägimees puhkama. Kohalik sorts otsustas Soome sepa taotud mõõga varastada. Salasõnade abil suutis ta mõõga endale kaenla alla kergitada. Põgenedes üle Kääpa jõe, pillas sorts mõõga vette. Kui Kalevipoeg pärast pika otsimise peale mõõga leidis, ei andnud see ennast enam veest kätte – tal oli meeles, kuidas Kalevipoeg tüli käigus Soome sepa vanema poja surmas.
Kalevipoeg otsustas mõõga varastanud sortsile needuse peale panna, et mõõk selle jalad murraks. Kuna ta ise oli Soome sepa needuse all, eksis ta sajatades sõnadega.
Eepose kahekümnendas loos, peale rasket lahingut, jõudis Kalevipoeg uuesti Kääpa jõe äärde. Jõepõhjas olnud mõõgal tuli meelde varasem sajatus (Kui aga juhtub kõndidessa, Jalakanda pistma jõkke, Kes sind enne isekannud: Siisap, mõõka, sõbrakene, Murra jalad tal mõlemad!) ning ta lõikas vägimehe jalad alt.
Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskool

Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskool (lühidalt Vana-Vigala TTK või VVTTK) oli kutsekool Rapla maakonnas Vana-Vigalas. 2025. aastal liideti Vigala kutsekool koos Kehtnas asuvad kutsekooliga Raplamaa Rakenduslikuks Kolledžiks. Vana-Vigalas säilis uue kutsekooli õppekoht. Kooli direktor oli Enn Roosi.
VVTTK-s sai õppida sõltumata vanusest ja senisest haridustasemest. Lastega õpilased said kasutada tasuta laste päevahoiu teenust. Kooli juurde kuulusid ka hästi varustatud õppetöökojad ja tänapäevane õpilaskodu.
Erialad.
Alates 2023. aasta sügisest saab koolis õppida järgmistel erialadel:
Kool pakub erialasid ka täiskasvanutele, seetõttu saab mitmeid erialasid õppida paindliku õppe vormis üle nädala.
Ajalugu.
Vigala piirkonnas hakati põllumajandusoskusi õpetama juba 1840. aastatel Oese koolis, kus oli arendatud ka vastav õppekava. Õpetati põllumajandusoskusi, -töövõtteid ja -tööriistu. Ülalpidaja oli Vana-Vigala mõis. Oese kooli sulgemisega 1889. aastal lõppes ka põllumajandusõpe.
Praeguse Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooli eellane Vigala Põllutöökool avati endise Vana-Vigala mõisa südames 1. mail 1920. Koolitalu oli 231 ha. Kursus kestis kaks aastat. Erialaks oli loomakasvatus. Praktikavõimalusi pakuti ka Soomes.
1932. aastal lisandus aianduseriala. Kool nimetati "Vigala Põllundus- ja Aianduskooliks". 1947. aastal nimetati kool "Vigala Aiandus- ja Mesinduskooliks" (lisandus mesinduskursus). Siit alates muudeti kooli nime ja õppesuundasid pidevalt. 1966. aastal anti koolile Mihkel Aitsami nimi.
Suurim muutus toimus kooli arengus 1975. aastal. Siis valmis kooli uus kaasaegne hoone ning koliti välja vanast mõisahäärberist, milles alustas tööd põhikool.
Uues hoones jätkas kutsekool reorganiseerituna kutsekeskkooliks (ametlik nimi "M. Aitsami nimeline Kutsekeskkool nr. 29"). Lisandus ka uusi erialasid. 1990. aastal nimetati kool taas "Vigala Põllutöökooliks", kust aja jooksul hakkasid nõudluse puudumise tõttu kaduma põllunduserialad ning 1990. aastate keskel oli kool sulgemise äärel. Kaugeneti põllundusest ning oma õppesuundumuste tõttu kannab kool aastast 1998 tänast nime.
Klaster

Klaster (inglise keeles "cluster", eesti keeles 'kobar', 'kimp'), üldises tähenduses kogum ühesuguseid või omavahel seotud objekte, on mitmetähenduslik sõna:
Stephen Lynch (muusik)

Stephen Andrew Lynch (sündinud 28. juulil 1971) on Ameerika muusik ja koomik, Tony auhinnale kandideerinud näitleja. Ta on kuulus oma nilbete, ent nutikate laulusõnade poolest.
Elulugu.
Ta sündis Abingtonis Pennsylvanias, ent kasvas üles Saginaw äärelinnas, Michiganis.
Bengt Gottfried Forseliuse medal

Bengt Gottfried Forseliuse medalit andis välja B. G. Forseliuse Selts alates aastast 1991. 
Medalit anti isikutele, koolidele, asutustele või ühingutele, kas Eesti kultuuri- ja hariduselu edendamise või eesti kooli ja haridustraditsioonide järjepidevuse hoidmise eest.
Medali kujundust muudeti aastate jooksul kolm korda.
Haavakivi jõgi

Haavakivi jõgi on jõgi Tartu- ja Jõgevamaal, Kääpa jõe parempoolne lisajõgi. Tuntakse ka Aavakivi, Kiisli, Väike-Kääpa või Ojajõena.
Jõgi saab alguse Kallastest 9 km edelas ja suubub Kääpa jõkke. Jõe pikkus on 25,1 km ja valgla pindala 75,9 km².
Gong

Gong on löökpill, mis koosneb suurest sissepoole painutatud servaga pronkskettast, mida lüüakse nuiaga. Gong on pärit Kaug-Idast. Rahvakeeli tuntud kui tamtamm.
Aasia rahvaste muusikas leidub ka määratlemata helikõrgusega gonge, kuid tänapäeva sümfooniaorkestrites kasutatavad gongid on kindla helikõrgusega.
Mustallikas

Mustallikas on loodusmälestis ja ohvriallikas Paekülas Raplamaal. Mustallikas on suurim Üüste allikate rühmast. Allikast väljavoolav vesi suubub Pühajõe oja kaudu Kasari jõkke.
Allika pikkus on 20 meetrit, laius 7-8 meetrit. Maksimaalne sügavus 1,5 meetrit. Läheduses asub 4-5 väiksemat allikat.
Allikas asub Posti talust (endine postikõrts) 200 meetrit lääne suunas ja on lihtsasti ligipääsetav.
Kultuurimälestiste riiklikus registris on see registreeritud kui arheoloogiamälestis.
Legende.
Rahvausundite ja muistendite andmebaasis on Mustallika kohta kirjas järgnevad lood:
Rāhu

Rāhu tähistab tõusvat kuusõlme taevas. Astroloogias on kaks kuusõlme, tõusev ning langev, ja Rahu vastas taevas asub Ketu. Hindu mütoloogias on ta taevane madu, kes neelab aeg ajalt alla Kuu ja Päikese, põhjustades sel moel kuu- ja Päikesevarjutusi. Rāhut kujutatakse draakonina, kes kihutab sõjakaarikul, mille ette on rakendatud 8 musta hobust. Legend räägib, et "Samudra manthani" ajal asus Rāhu ahnelt jooma jumalustele määratud elueliksiiri, kuid viimasel hetkel jõudis sündmuskohale tormata Mohini (jumal Višnu nais-avataara), kes raius Rāhul ühe mõõgahoobiga pea maha. Kuid pea oli muutunud juba surematuks, kuna Rāhu oli jõudnud portsu jumalatele ettenähtud taevalikku jooki endale kõrisse kallata.
Usutakse, et see Rāhu surematu ehk igavesti elav pea ongi see, mis kugistab alla meie taevase Päikese ja Kuu ning sellest tulenevad ka Kuu ja Päikese varjutused. Pimedus kestab varjutuse ajal nii kaua, kui mõni neist taevakehadest asub Rāhul suus, ja valgus ilmub tagasi taevasse, kui taevane valguskeha kihutab välja kaelas olevast avausest. Rāhu loetakse üheksa planeedi ("navagraha" - üheksa planeeti) hulka. Jumaluse hulka loetakse üldiselt astroloogias ja rituaalides Rāhut kui halba ennet.
Rāhu mantra.
"RAM HUM"
"Aum Bhram Bhrim Bhraum Sah Rahave namah" 
Rāhu 108 püha nime.
Päike (ravi), Kuu (candra), Marss (kuja), Merkuur (budha), Jupiter (guru), Veenus (sukra), Saturn (sani), ning Rāhu ja Ketu.
Biarritz

Biarritz on linn Prantsusmaal Uus-Akvitaania piirkonnas Pyrénées-Atlantiquesi departemangus. Asub Biskaia lahe kaldal.
Biarritz on asutatud viikingite külana 9. sajandil.
Biarritz on populaarne kuurortlinn.
Linnast 4 km kaugusel asub lennujaam – Aéroport de Biarritz-Anglet-Bayonne.
Vladimir Ljahhov

Vladimir Platonovitš Ljahhov (vene Владимир Платонович Ляхов; 20. juuni 1869 Peterburi – 30. aprill 1920 Bathumi) oli Pärsia ja Venemaa sõjaväelane (polkovnik). 
Ta oli Pärsia kasakabrigaadi ülem, kui Pärsia šahh oli Mohammad Ali-šahh Kadžaar. Ta saavutas märgatava tuntuse pärast Pärsia parlamendi (Majlis) hoone pommitamist ja mitme konstitutsioonilise revolutsiooni liidri hukkamist 24. juunil 1908. Tänutäheks osutatud teenete eest määras Mohammad Ali-šahh Kadžaar ta Teherani sõjalise kuberneri kohale.
Urmas Kibuspuu

Urmas Kibuspuu (5. detsember 1953 Tallinn – 13. juuni 1985 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas kunstikallakuga Tallinna 46. Keskkooli, kus tema klassivendade seas olid Georg Bogatkin ja Raimo Aas. Juba keskkoolis osales ta teatrikavades. 1976. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 7. lennu koos Tiit Bergi, Sulev Luige, Aare Laanemetsa ja Jüri Krjukoviga. See oli ka viimane lend, mida juhendas Voldemar Panso.
Urmas Kibuspuud on nimetatud XX sajandi Eesti üheks eredamaks meesnäitlejaks Theodor Altermanni ja Jaan Sauli kõrval. Sügavate draamalavastuste kõrval mängis ta nii lastelavastuses ja -filmides kui ka komöödiates ja estraadikavades, tihti koos Jüri Krjukoviga.
Isiklikku.
Urmas Kibuspuu sai nime Karl August Hindrey raamatu "Urmas ja Merike" järgi. Tema hüüdnimi oli Kips.
Tal on poeg Paul-Erik Kokamägi (sündinud 1977); poja ema on Ilo Kokamägi, kelle õde on kunstnik Epp Maria Kokamägi.
Tema tädipoeg Enn Veevo on EEKBKL Palade Priikoguduse pastor, teine tädipoeg Jaan Bärenson on Eesti Piibliseltsi peasekretär.
31-aastaselt suri Kibuspuu ajukasvajasse. Maetud Metsakalmistule, teatrirahva kvartalisse.
Bayonne

Bayonne on linn Prantsusmaal Pyrénées-Atlantiquesi departemangus. 
Bayonne on Põhja-Baskimaa suurim linn ja ajaloolise Lapurdi provintsi keskus. Asub Adouri jõe suudmes Biskaia lahe kaldal.
Bayonne'is on sündinud René Cassin.
Ojamaa vapp

Ojamaa vapp pärineb aastast 1560, kui saar kuulus Taani võimu alla.
Vapp loodi esimese teadaoleva Ojamaa vapi järgi, mis põhines 1280. aastast pärit pitseril. Vappi kasutati 1560. aastal Gustav Vasa matuserongkäigul.
Vapil on kujutatud hõbedast jäära sinisel taustal koos kuldse ristikujulise sauaga, mille küljes lehvib kuldse äärise ja narmastega punane lipp. Ojamaa vapi ja lipu motiivid on samad, kuigi esinevad kolm väiksemat erinevust.
Diestrid

Diestrid (inglise "diesters") on väikese viskoossusega sünteesõli, mida kasutatakse masinate ja aparaatide laagrite määrimiseks. On väga heade määrimisomadustega temperatuurivahemikus -60...+120 °C. Viskoossus sõltub temperatuurist vähe.
Fluoritud õli

Fluoritud õli (inglise "fluorinated oil") on masinaehituses üks määrdeõli liik. Ta on erakordselt kõrge lubatava töötemperatuuriga, kuni 250 °C. Parandab tunduvalt pindade korrosioonikindlust ja sööbekindlust. Kasutamist piirab kõrge hind.
Immutusõli

Immutusõli (saksa "imprägnieröl") on õli, mis kaitseb puitelemente mädanemise ja kahjurite vastu.
Kastoorõli

Kastoorõli ehk riitsinusõli on riitsinuse seemnetest saadav kollakas kuivamatu õli. 
Kasutatakse enamasti meditsiinis, kosmeetikas või keemiatööstuses (plastifikaatorite tootmiseks). 
Tehnikas kasutuses määrdeõlina, hüdroõlide ja mõnede õlivärvide koostisosana ning mootoriõlina võidusõiduautodes. 
Näiteks pidurivedeliku BSK üheks põhikomponendiks on kastoorõli.
Inimese kasutusviisid.
Kuigi traditsioonilises meditsiinis kasutatakse ritsinusõli rasedate sünnituse esilekutsumiseks, puuduvad kliinilised tõendid selle tõhususe kohta emakakaela laiendamisel või sünnituse esilekutsumisel.
Ritsinoolõli kasutatakse suukaudselt kõhukinnisuse leevendamiseks või soole tühjendamiseks enne sooleoperatsiooni. Ritsinoolõli lahtistavat toimet omistatakse ritsinoolhappele, mis tekib hüdrolüüsi teel peensooles. Ritsinoolõli kasutamine lihtsa kõhukinnisuse korral ei ole meditsiiniliselt soovitatav, kuna see võib põhjustada rasket kõhulahtisust. Ritsinoolõli ei ole meditsiiniliselt soovitatav, kuna see võib põhjustada rasket kõhulahtisust.
Ritsinusõli kasutamine lahtistajana on tõendatud Ebersi papüüruses umbes 1550. aastal eKr ning seda kasutati juba mitu sajandit varem.
Hüpoidõli

Hüpoidõli (saksa "Hypoidöl") on sööbekindel õli, mis leiab kasutust peamiselt hüpoidülekandega autodes tagasillaõlina.
Kellaõli

Kellaõli (saksa "Uhrenöl") on väikese viskoossusega, pikaajalise oksüdatsioonikindlusega ning ülipuhas määrdeõli. Tavaliselt kasutatakse kellaõlina kondiõli või vaseliiniõli.
Karastusõli

Karastusõli (inglise "quenching oil") on kõrge süttimistemperatuuriga õli, mida kasutatakse karastamisel jahutusvedelikuna.
Kompressoriõli

Kompressoriõli (inglise "compressor oil") on hästi puhastatud õli tööstuslike rotatsioon- ja tsentrifugaalkompressorite tihendamiseks, määrimiseks ja jahutamiseks. Viskoossus ν100=10...30 mm2/s.
Pärna

Pärna on kahe küla nimi:
ja perekonnanimi: Pärna (perekonnanimi).
Pärna (Hiiumaa)

Pärna on küla Hiiu maakonna, Hiiumaa valla lõunaosas, Soela väina põhjakaldal. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Pärna piirneb põhjas ja läänes Reheselja, kirdes Viiri ja idas Lepiku külaga.
Nimi.
Marja Kallasmaa arvates võis koha algne nimi olla Peremaa, mis rahvaetümoloogia järel muutus Pärnaks. Kohanime on 1614. aastal mainitud kui "Perma", 1615 "Perema", 1622 "Pärema" ja 1636 "Perna".
Ajalugu.
Pärna kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla, kus 1614 mainiti talunikku Perma Matz. Külas asus enne Emmaste kiriku valmimist Sõru kabel. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli Perna külas neli talu, mille peremehed olid Perna Mart, Wieta Siemo, Wieta Matz ja Lasse Erich.
1835 oli külas seitse talu, mille elanikud said omale perekonnanimeks nimed Kuik, Lepik, Link, Põllo, Pärn (Pern), Seppel, Toompuu (Thompu), Umb, Vaim (Waim) ja Voo. 
Pärna kuulus 1977–1997 Sõru koosseisu.
Taristu.
Küla läbib Emmaste–Tohvri tee, mille ääres on Pärna ja Sõru bussipeatus. Külas asuvad Sõru sadam ja jahisadam.
Kultuur.
Pärna külas asuvad Sõru muuseum, Sõru piirivalvekordon ja Sõru kabeliaed. Sõru sadama paadikuuris peetakse alates 2008. aastast dzässmuusika festivali Sõru Jazz ja on peetud Sõru käsitöö- ja kunstipäevi. Sadamas asub maailmas ainus autentsena säilinud Teise maailmasõja eelne puidust mootorpurjekas Alar.
Külas asus varem Sõru kool.
Ettevõtlus.
Pärna külas tegutseb Sõru pood, Sõru kõrts ning asuvad Kaluri Puhkemaja ja Sõru puhkeküla.
Muda küla

Muda on Hiiumaal, Hiiumaa valla lõunaosas asuv küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Muda piirneb põhjas Aadma, Kuriste ja Ligema külaga, läänes Emmaste-Kurisu, lõunas Harju, Ulja ja Valgu külaga ning idas Jausa külaga.
Nimi.
Küla on alguse saanud talust ja kohanime lähtekohaks on eestikeelne sõna muda. Kohanime on esmamainitud 1609. aastal kujul "Muta".
Loodus.
Küla läbivad Prassi kraav ja Muda oja.
Ajalugu.
Muda küla asus ajalooliselt Emmaste kihelkonnas Agapäe vakuses ja kuulus Emmaste mõisa alla. Rahvapärimuse järgi tuli esimene asukas Muda külla Saaremaalt Mujaste külast. 1609 oli vakuses Muta Siemeni talu. 1687 mainiti talunikku Muda Adam. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas Tärkma külas taluperemees Muda Jüri ning vabadikud Muda Ado ja Muda Pawell. 1798. aastaks oli taludest moodustunud küla. 1835 said külaelanikud perekonnanimedeks Muda (Mudda), Sein ja Treisalt. 
Taristu.
Muda küla läbib Valgu–Lelu–Leemeti tee, kus asub bussipeatus.
Kultuur.
Muda kool asutati 1901. aastal kolmetalvelise vallakoolina.
Anupõllu talus (tänapäevase nimega Männiku talus) elas torupillimängija Juhan Maaker ehk Torupilli-Juss. Pillimeestena olid tuntud ka samas külas elanud Juhani vend Priidu ja poeg Aleksander Maaker.
Muda, Ulja, Valgu ja Harju küla elanikud on moodustanud külaseltsi MUHV, mille nimi tuleb nelja küla esitähtedest.
Mänspe

Mänspe (ka Mänspäe) on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Mänspe piirneb läänes Läänemerega, põhjas Õngu, idas Pärnselja ning lõunas Kaderna ja Haldi külaga.
Nimi.
Kohanimi lähtub arvatavasti isikunimest Magnus, rootsipäraselt Måns. Kohanime on 1587 mainitud kujul "Menspa" ja 1639 "Mens Pehe".
Loodus.
Mänspet läbib Liigi jõgi. Külas kasvavad kaitsealused Jaaksoni tamm ja Mänspe pihlakas.
Ajalugu.
Mänspe on ajalooliselt kuulunud Putkaste mõisale, Orjaku mõisale ja Emmaste mõisale. 1587 elas talunik Menspa Simon ja 1639 Mens Pehe Hans. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas Putkaste mõisa alal kunagises Liiva külas Menspe Knuti Peter.
1835 oli Mänspes 4 talu, elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Blank, Ella, Klaar, Klink, Koppel, Mets, Mäns Pahtmann, Sakla, Sard ja Tanaur. 
Teed.
Küla lääneosa läbib Emmaste–Luidja maantee ja idaosa Valgu–Lelu–Leemeti tee, mida ühendab Mänspe–Lelu tee. Külas asub bussipeatus.
Kultuur.
Külas asuvad Mänspe kirik ja kalmistu.
Nurste

Nurste on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lääneosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Nurste küla piirneb põhjas Metsapere, läänes Kitsa, lõunas Külaküla ja Leisu ning idas Kuusiku külaga.
Nimi.
Kohanimi tuleneb sõnast nurm ja ste-liitest ning on arvatavasti pärit mandrilt. Kohanime on 1583. aastal mainitud kujul "Normyste", 1605 "Nurmiste", 1648 "Nurmbste" ja 1798 "Nurste".
Loodus.
Nurstet läbib Leetselja peakraav. Nurste tammik asub Kitsa külas.
Ajalugu.
Nurste kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla ja asus Agapäe vakuses. 1565–1576 oli vakuses täisadrik Hinrich Wstalle (Ustall). Liivi sõja ajal toimunud venelaste rüüsteretke järel oli talu 1577 tühi. 1583 on kohal mainitud uut peremeest nimega Normyste Knutt. 17. sajandil asus piirkonnas Nurste ratsurimõis ("Hoflägret Nurmis"). Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjonis elas Putkaste mõisa alal talunik Nurmeste Knuth.
1835. aastal oli külas 15 talu ja elanikud said perekonnanimedeks nimed Baam, Eisdrath, Haldrik, Herm, Jesmin, Kaasik, Kilm, Kuik, Kühr, Küla, Laak, Leesma, Liik (Lieg), Lukk, Lund, Metsalo, Nurs, Oja, Rist, Saar, Tenn, Tomberg, Väljas ja Vööl. 
Nurste koosseisu kuulus 1977–1997 Kuusiku küla.
Taristu.
Küla läbib Emmaste–Luidja maantee, kust algab Nurste–Kuriste tee. Külast algab Tallinna suunduv kaugbussiliin.
Kultuur.
Nurstes asub baptisti kabel.
Ettevõtlus.
Nurstes asub Coop Eesti tarbijate ühistu kauplus.
Ole

Ole on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Ole küla piirneb põhjas Prähnu, lõunas Vanamõisa, kagus Sinima ja idas Emmaste-Selja külaga.
Nimi.
Leo Tiik on kohanime aluseks pakkunud isikunime Olav, aga ka rootsikeelse sõna "håll" 'jahimehe luurepaik' ja soomekeelse sõna "hollimies" 'postipoiss'. Kohanime on 1583 mainitud kujul "Hollo", 1712 "Hole" ja 1798 "Holle". 
Ajalugu.
Ole on ajalooliselt kuulunud Kassari mõisa alla. 1835 oli külas kaks talu ja külaelanikud said omale perekonnanimedeks Erik, Holberg ja Hollmann. 
Ole kuulus 1977–1997 Külaküla koosseisu.
Taristu.
Ole küla piirneb idas Emmaste–Luidja maanteega.
Prassi

Prassi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Küla piirneb põhjas Harju, läänes Metsalauka ja Kõmmusselja ning lõunas Tilga külaga, idas aga Väinamerega.
Nimi.
Marja Kallasmaa arvates lähtub kohanimi mehenimest Ambrosius. Leo Tiik pakkus nime lähtekohaks varasema elaniku lisanime, mis võis lähtuda nimisõnast "prass". Kohanime on esmamainitud 1565 kujul "Brasz".
Loodus.
Osa külast kuulub Tilga looduskaitseala koosseisu. Küla lääneossa jäävad Prassi hoiuala, Prassi karjäär ja Prassi järv. Küla läbib Prassi kraav.
Ajalugu.
Prassi on ajalooliselt kuulunud Vaemla mõisa alla. 1565 elas Hagapäe vakuses talunik Thomas Brasz. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel olid mõisas talunikud Prassi Jüri, Prassi Matz ja Prassi Andres Hans.
1835 kuulusid Prassi talud Harju küla koosseisu. Pererahvas sai perekonnanimedeks nimed Tüll ja Vahtra (Wahtra), sulasrahvas Mänd, Sobtüll, Tänavsuu (Tännawsu) ja Värav (Werraw). 
Eesti Vabariigi president Konstantin Päts külastas 28. augustil 1938 Ainola väiketalu.
Prassi koosseisu kuulusid 1977–1997 Kõmmusselja ja Tilga külad.
Taristu.
Küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kust saavad alguse Prassi–Tülli tee ja Harju–Tülli tee.
Kultuur.
Külas asub endine asulakoht ja külakalmistu.
Rannaküla (Hiiumaa)

Rannaküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas, Soela väina põhjakaldal. See on Hiiumaa lõunapoolseim küla. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Rannaküla piirneb idas Tärkma, põhjas Emmaste ja läänes Lepiku külaga ning lõunas Soela väinaga.
Nimi.
Kohanimi tuletub mereäärse talu nimest ja oli algselt Ranna. Küla põhjaosas asub Puksu piirkond.
Loodus.
Küla idaosa läbib Ollima kraav. Külas asuvad Emmaste - Sõru rannarahnud.
Ajalugu.
Rannaküla piirkond kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas Agapäe vakuses Tärkma külas talunik Ranna Jack. Küla tekkis 1920. aastatel Emmaste mõisa maale. Rannaküla kuulus 1977–1997 Emmaste küla koosseisu.
Taristu.
Küla põhjaosa läbib Mõisa–Lepiku tee ja idaosa Kanala–Lundi–Mõisa tee.
Kultuur.
Rannakülas asub Emmaste ülemine tulepaak.
Reheselja

Reheselja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Reheselja piirneb põhjas Kabuna ja Sepaste, läänes Tohvri ja Sõru, idas Viiri ja kagus Pärna külaga ning lõunas Soela väinaga.
Nimi.
Kohanimi koosneb sõnadest rehi ja seljandik. Nime aluseks on loodusnimi, mis talunime vahendusel on saanud külanimeks. Kohanime on mainitud 1577 kui "Resel", 1622 "Rihieselck" ja 1844 "Rehheselj".
Loodus.
Küla alale jäävad Sõru küla metsarahnud.
Ajalugu.
Reheselja kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. 1577 elas Agapäe vakuses talunik Resel Jürgen. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli külas kuus talu, mille peremehed olid Wieta Proos, Siemo Peter, Siemo Mart, Siemo Claus, Perdi Matz ja Pauli Matz.
1835 oli külas üheksa talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Alter, Dorfland, Kaljo, Kirs, Kõrva, Köster, Luup, Mäh, Pohl, Purro, Sau, Sööl, Treisalt, Vaim ja Voo. 
Külas asus Sõru kalurikolhoosi kontor. Reheselja kuulus 1977–1997 Sõru küla koosseisu.
Taristu.
Küla lõunaosa läbib Emmaste–Tohvri tee, kust algab Reheselja tee. Küla teedevõrgu moodustavad veel Püta tee ja Antstooma tee.
Kultuur.
Külas asub Sõru kalurikolhoosi kontori hoone.
Riidaküla

Riidaküla on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Riidaküla piirneb põhjas Metsalauka, läänes Viiri, lõunas Emmaste, idas Tilga ja kirdes Kõmmusselja külaga.
Nimi.
Kohanime päritolu on selgusetu. Kohanime on 1922 mainitud kujul Riida.
Loodus.
Küla kaguosa läbib Ollima kraav.
Ajalugu.
Ala kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla ja mõisa likvideerimisel 20. sajandil kujunes küla. Riidaküla kuulus 1977–1997 Metsalauka koosseisu.
Taristu.
Riidaküla läbib Emmaste–Luidja maantee, kust algab Viiterna–Mõisa tee. Küla piirneb idas Tilga–Ollima teega.
Emmaste-Selja

Emmaste-Selja on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas.
Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda ja kandis nime Selja.
Küla piirneb põhjas ja idas Lassi, läänes Prähnu ja Ole ning lõunas Sinima külaga. 
Ajalugu.
Selja kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. 1712. aasta revisjonis oli Lassi külas märgitud Selja Hindri Hansu talu. 1782. aastal oli Käina kihelkonnas maata mees Sellja Pent ja Emmaste-Kurisu küla koosseisus oli Sellja Hansu talu. 
1835. aastal pandi taludes perekonnanimeks Lund, Pahtmann, Rebas, Seppel ja Silde. Selja muutus külaks 19. sajandi keskpaiku. Külas asus kõrts. Selja kuulus 1977–1997 Sinima küla koosseisu.
Taristu.
Küla lääneosa piirneb Emmaste–Luidja maanteega.
Sepaste

Sepaste on küla Hiiumaa valla lõunaosas, Emmastest läänes. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Naaberkülad on põhjas Külama, idas Kabuna, lõunas Reheselja ja läänes Tohvri küla.
Nimi.
Kohanimi tuletub talunimest.
Loodus.
Küla asub Vanamõisa lahe ääres ja selle keskosas asub Sepaste maastikukaitseala. Küla lääneosa piirneb Sepaste kraaviga.
Ajalugu.
Sepaste ala kuulus ajalooliselt Kassari mõisa alla. 19. sajandil kujunes talu, millest 1920. aastatel moodustus küla. Sepaste kuulus 1977–1997 Sõru küla koosseisu.
Taristu.
Sepaste edelaosas kulgeb külatee.
Sinima

Sinima on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Naaberkülad on põhjas Ole ja Emmaste-Selja, idas Emmaste-Kurisu, lõunas Külama ja läänes Vanamõisa küla.
Nimi.
Kohanimi koosneb arvatavasti sõnadest 'sini-' ja 'maa'. Kohanime on esmamainitud 1798. aastal.
Loodus.
Sinima lääneosa läbib Väljasoo kraav, lõunaosa piirneb Vanamõisa kraaviga.
Ajalugu.
Sinima ala kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse ja hiljem Kassari mõisa alla, kus 1798 oli märgitud Sinima talu, mis 1795. aasta hingerevisjonis oli märgitud nr. 10 taluks. Talu elanikud said 1835 omale perekonnanimeks Maandi. Talust kujunes 20. sajandi alguses küla.
Taristu.
Küla läbib Emmaste–Luidja maantee, kus asub Sinima bussipeatus. Maanteest lähtub küla lõunaosas Vanamõisa–Kurisu tee.
Tilga (Hiiumaa)

Tilga on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas Emmastest kirdes. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Tilga piirneb lõunas Läänemerega, põhjas Kõmmusselja ja Prassi, läänes Riidaküla, Emmaste ja Tärkma külaga.
Nimi.
Nimeuurija Marja Kallasmaa selgitab, et kohanime teadaoleva esmamainimise ajal oli talu tühi. Hiljem asendus isikunimelise lähtekohaga talunimi tõenäoliselt loodusnimega, mis asustuse püsides lühenes taas isikunimeliseks talunimeks ja seejärel külanimeks. Germaani isikunimi Tyliken on arenenud ka nimeks Tilke. Kohanime on esmamainitud 1576 kujul Tilke ja 1590 Tilkenena.
Loodus.
Küla alal asub enamik Tilga looduskaitseala aladest.
Ajalugu.
Tilga kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse ja hiljem Emmaste mõisa alla. 1576 elas vakuses talunik Tilke Simon. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elas vakuses vabadik Tilka Klemet.
1835 said külaelanikud omale perekonnanimedeks nimed Kaup, Mänd, Pihl, Pruul (Prul) ja Väli (Wäli). 
Tilga kuulus 1977–1997 Prassi küla koosseisu.
Taristu.
Tilga küla läbib lääneosas Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee.
Tohvri (Hiiumaa)

Tohvri on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Põhjas piirneb Tohvri Vanamõisa lahega, läänes Laiduvahe ja Tohvri lahega, lõunas Hindu, Sõru ja Reheselja külaga ning idas Sepaste külaga.
Nimi.
Kohanimi on tekkinud isikunimest Christophorus. Kohanime päritolu kohta on pärimus, et üks Leemeti tütardest läinud naiseks Skandinaavia meremehele Tohrile ja sellest hakati ka kohta Tohvriks kutsuma.
Loodus.
Küla edelanurgas asub Tohvri nina, kus asuvad näiteks Leigri laid ja Leigri lõugas. Küla idaosa piirneb Sepaste kraaviga.
Elanike arv.
Tohvri küla on ajaloo jooksul olnud mõnikord püsielaniketa.
Ajalugu.
Tohvri kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse ja hiljem Emmaste mõisa koosseisu. 1622. aasta vakuraamatu järgi elas vakuses Nena Stoffer, keda 1648. aastal on mainitud nimega Sörro Nenna Toffer. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni järgi elas Sõru külas talunik Toffri Toffer. 1835. aastal said taluperemees Petri Jürri järglased perekonnanime Toffri ja taluperemees Mihkli Ado järglased perekonnanime Onno.
Tohvri kuulus aastatel 1977–1997 Sõru koosseisu.
Tohvri hooldekodu asub Hindu külas.
Taristu.
Tohvri idaosas kulgeb külatee.
Kultuur.
Leigri laiul elasid rahvapärimuse järgi Leiger ja Tiiu. 
Tohvri juures Sõru küla juures, Tohvri hooldekodusse viiva tee ääres kõrgendikul (vana rannavall) paiknes Esimese maailmasõja aegne Peeter Suure merekindluse Väinamere positsiooni rannakaitsesüsteemi rannakaitsepatarei nr 34 ja küla lõunaosas paikneb osa Teise maailmasõja aegsest Balti laevastiku Läänemere rajooni rannakaitsepatarei rannakaitsepatareist nr 44, mille jäänused on arvele võetud kultuurimälestistena.
Tärkma

Tärkma on küla Hiiu maakonnas, Hiiumaa valla lõunaosas, Soela väina põhjakaldal. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Tärkma piirneb põhjas Emmaste, läänes Rannaküla ja idas Tilga külaga.
Nimi.
Marja Kallasmaa pakub, et kohanimi tuletub tegusõnast tärkama + nimisõna maa. Leo Tiik arvas, et kohanimi pärines Saaremaalt. Kohanime on esmamainitud 1564 kujul Terckma.
Loodus.
Külas asub Tärkma ohvritamm.
Ajalugu.
Tärkma kuulus ajalooliselt Emmaste mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli Tärkmas 11 talu, mille peremehed olid: Ranna Jack, Reino Wiedas, Hanso Niggo, Micko Matz, Micko Claus, Muda Jüri, Ulja Jako Michel, Surewieta Thomas, Ulja Jako Peter, Hanso Jüri ja Loja Simona Hans.
1835 oli külas 13 talu ja elanikud said omale perekonnanimedeks nimed: Anspu, Arbus, Baum, Hausper, Kaevandes (Kaewandes), Kastein, Kerm, Lippo, Lunter, Nigo (Niggo), Niit (Niet), Nurs, Peutel, Saart, Tammo, Terkfeld, Tikker, Tärk (Terk), Tüll, Ustal, Vahtras (Wahtras), Witra ja Üksik. 
Emmaste mõisnik J. Stenbock rajas Tärkma soolavabriku seoses 1809 kehtestatud blokaadiga.
Tärkma kuulus 1977–1997 Emmaste koosseisu.
Taristu.
Tärkma põhjaosast kulgeb küla idaossa Emmaste–Ohari tee, kust sadamasse kulgeb Jäätrassi tee. Külas asub Tärkma sadam. Sadama juures asus tänapäevaks hävinud Tärkma merepäästejaam. Tärkmast on sobivatel talvedel alanud Hiiumaa–Saaremaa jäätee.
Valgu (Hiiumaa)

Valgu on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lõunaosas Väinamere ääres Käina ja Emmaste vahel. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Valgust põhjas ja idas asub Jausa, loodes Muda küla, läänes Ulja ja lõunas Harju küla.
Nimi.
Kohanimi tuleneb kas lisanimest Valge või murdelisest sõnast valk ’välk’. Kui kohanime aluseks on saksa keel, võib see tuleneda isikunimest. Kohanime on esmamainitud 1623 kujul Walck.
Loodus.
Valgu loodeosa piirneb Mudaoja ojaga.
Ajalugu.
Valgu kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse ja Emmaste mõisa alla. 1688 elas vakuses talunik Walke Tönis. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elasid vakuses talunikud Walko Matz ja Walko Michell.
Taristu.
Valgu küla läbib Suuremõisa–Käina–Emmaste maantee, kus asub bussipeatus.
Kultuur.
Endises kolhoosisöökla hoones asub Valgu seltsimaja.
Valgust pärines vaimulik Maido Soosalu (1908–1964).
Külas tegutses kauplus-postkontor, mille hoone on säilinud.
Vanamõisa (Hiiumaa)

Vanamõisa on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla edelaosas, Läänemere ääres. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Vanamõisa piirneb põhjas Ole, kirdes Sinima, idas ja kagus Külama külaga.
Nimi.
Leo Tiigi arvates lähtub kohanimi seal keskajal asunud Saare-Lääne piiskopkonna Saaremaa stiftifoogti Hiiumaa Amtmanni ametimõisast, mida siis tunti Alliksaare ("Alixer") nime all. Vanamõisa nime on esmamainitud 1726. aastal kujul "Wanna Moysa".
Loodus.
Küla rannikualale jääb Vanamõisa lahe hoiuala. Küla keskosa läbivad Väljasoo kraav ja Vanamõisa kraav. Külas asub Nõrgakivi.
Ajalugu.
Vanamõisa ala kuulus Agapäe vakusesse ja hiljem Kassari mõisa alla. Leo Tiigi andmetel asus keskajal külas Saare-Lääne piiskopkonna Saaremaa stiftifoogti Hiiumaa Amtmanni ametimõis Alliksaare. Paul Johansen on ametimõisa asukohaks pakkunud Allika küla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli kohanimi juba Vanamõisa ja Õunaku mõisas elasid talunikud Vanamõisa Matz ja Vanamõisa Hans.
1835 oli külas kuus talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed: Kerr, Kobli, Krick, Leiwa, Mäe (Mähe), Pabor, Põllu, Ranna ja Vesingi (Wessigi).
Taristu.
Vanamõisa idaosa piirneb Emmaste–Luidja maanteega, kust läände lähtub külatee.
Viiri

Viiri on küla Hiiu maakonnas, Hiiumaa valla lõunaosas. Kuni 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformini kuulus küla Emmaste valda.
Viiri piirneb põhjas Kabuna, läänes Reheselja, edelas Pärna, lõunas Lepiku, kagus Emmaste, idas Riidaküla ja kirdes Metsalauka külaga.
Nimi.
Leo Tiik pakkus, et kohanimi lähtus viigerhülgest. Kohanime on mainitud 1564 kujul Wiger, 1565 Wiker, 1609 Wikri, 1712 Vijri ja 1844 Wigri.
Loodus.
Külas asub Murro rändrahn.
Ajalugu.
Viiri kuulus ajalooliselt Agapäe vakusesse ja Emmaste mõisa alla. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel oli Vigri külas 7 talu, mille peremehed olid Wigri Knuth, Wigri Jüri, Wigri Andres, Wigri Mart, Proso Pert, Simona Matz ja Casper Pent.
1835 oli Vigri külas kuus talu, mille elanikud said omale perekonnanimedeks nimed: Halder, Perd, Remmelg, Sarapuu (Sarrapu), Soo, Tammo, Tatter, Türna, Vesmes (Wesmes), Wae ja Õispuu (Höispu). 
Taristu.
Viiri piirneb kirdes Emmaste–Luidja maanteega, kust algas küla läbiv Metsalauka–Viiri tee. Tee lõunaosas algab Emmaste–Tohvri tee. Küla piirneb lõunaosas Mõisa–Lepiku teega.
Konrad Mäe preemia

Konrad Mäe preemia ja sellega kaasnev medal antakse välja igal aastal Konrad Mäe sünniaastapäeval 1. novembril kunstiteose, teoste seeria või näitusekomplekti eest, mis on märgatavalt rikastanud eesti maalikunsti. 
Auhinda antakse välja alates 1979. aastast. Tänapäeval annab seda välja Eesti Kunstnike Liit ja selle alaliit Eesti Maalikunstnike Liit. Seda rahastab Eesti Kultuurkapitali kujutava ja rakenduskunsti sihtkapital.
Konrad Mäe medali on kujundanud Enn Johannes.
Sakala kõrgustik

Sakala kõrgustik on kõrgustik Eestis. Kõrgustiku valdav osa on Viljandi ja Valga maakonnas, osa edelanõlvast on Pärnu maakonnas, äärmine lõunaosa ulatub Lätti, kandes seal nime "Sakalas augstiene".
Sakala kõrgustiku pindala on 2797 km², mis moodustab Eesti pindalast 6,16%.
Kõrgustik on vahelduva maastikuga, lainjad tasandikud vahelduvad sügavate ürgorgudega. Kõrgeim tipp on Härjassaare mägi (147 m).
Kõrgustiku kuju sarnaneb kolmnurgaga, mille põhjapoolne tipp asub Navesti jõe läheduses ja lõunapoolne jalam Läti põhjaosas. Läänest piiravad kõrgustikku Metsepole madalik, Liivi lahe rannikumadalik ja Soomaa, põhjast Kõrvemaa, idast Võrtsjärve madalik ja Valga nõgu, lõunast Tālava madalik.
Eesti maastikulise liigestuse järgi kuulub Sakala kõrgustik Kõrg-Eesti allprovintsi ja Lõuna-Eesti maastikuvaldkonda.
Pinnamood.
Sakala kõrgustiku pinnamoodi liigestavad suured ürgorud, mis jääaegadel ei täitunud setetega vooluvete tõttu. Ürgorud moodustavad koos külgorgudega keerukaid orustikke. Mitmesse peaorgu põhja-loodest tunginud liustikukeeled on muutnud need lõiguti orundilaadseiks (nt Kõpu ürgorg ja Halliste ürgorg). Nüüdsete ürgorgude hulgas on niihästi peaoruga ühevanuseid vooluveekogudega pikki orge kui ka jääaja järel ajutiste vooluvete uuristatud lühikesi jäärakuid ja uurakuid. Vanades orgudes on rohked allikad tekitanud allikasoid ja allikalubjast ebaterrasse. Vanadele orgudele on omane veel võrdlemisi lauged metsa kasvanud veerud ja neis voolavate jõgede soostunud lamm.
Sakala kõrgustiku suurim orund on Tänassilma-Viljandi-Raudna ürgorg, suuremad ürgorud on veel Karksi ürgorg, Kõpu-Õisu ürgorg, Tääksi ürgorg, Ärma ürgorg, Õhne ürgorg, Tarvastu ürgorg ja Loodi–Sinialliku ürgorg.
Kõrgustiku kõrgeimad tipud on Härjassaare mägi (147 m), Rutu mägi (145 m) ja Kärstna mägi (136 m), need kõik asuvad kõrgustiku lõunaosas. Põhjaosa kõrgeim tipp Sürgavere mägi (128 m) on kõrguselt neljas. Läti alal on kõrgustiku kõrgeim tipp Pīkase mägi (105 m).
Sakala kõrgustiku tuntuimad paljandid on Paistu põrgu, Tarvastu Kullamägi, Õisu põrguoru paljandid, Karksi Põrguhaud ning Maimu koobas.
Veestik.
Sakala kõrgustiku suuremad järved on Veisjärv (4,81 km²), Õisu järv (1,934 km²), Viljandi järv (1,62 km²), Kariste järv (0,62 km²) ja Ruhijärv (0.996 km²). Kõrgustiku suuremad jõed on Halliste jõgi (99 km, valgala 1891 km²), Raudna jõgi (63 km, valgala 1122 km²), Õhne jõgi (102 km, valgala 573 km²), Kõpu jõgi (69 km, valgala 399 km²) ja Tänassilma jõgi (40 km, valgala 450 km²).
Asustus.
Sakala kõrgustikul on kuus linna: Viljandi, Suure-Jaani, Tõrva, Mõisaküla, Abja-Paluoja ja Karksi-Nuia. Suuremad asulad on Olustvere, Saarepeedi, Sürgavere, Vastemõisa, Vana-Võidu, Viiratsi, Uusna, Päri, Ramsi, Paistu, Kõpu, Karksi, Halliste, Mustla, Kärstna, Linna, Helme ja Hummuli.
Kaitsealad.
Sakala kõrgustiku suurimad kaitsealad on:
Tarvastu jõgi

Tarvastu jõgi on jõgi Sakala kõrgustiku idaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kirjeldus.
Jõgi on 26,8 km pikk ja 111,4 km² valgalaga. Jõgi kuulub Ida-Eesti vesikonda ja Võrtsjärve alamvesikonda. Jõgi saab alguse Kannukülast 79,5 m kõrgusel merepinnast ja suubub Sooviku külas Võrtsjärve, 34 m kõrgusel merepinnast.
Jõkke suubuvad Purgi oja, Kõrtsioja, Raudoja, Nuki oja, Kure oja, Põdraoja, Raaga oja ja Viirgoja. Jõele on paisutatud Kooli paistiik, Pikru paisjärv ja Tarvastu paisjärv, varem on jõel asunud ka Nahkle paisjärv.
Jõe kaldal on mitmes kohas Devoni liivakivi paljandeid, nende hulgas ka kaitsealune Kullamäe paljand. Matu vesiveski varemetest 400 m allavoolu on jõe vasakul kaldal Matu koobas. Tarvastu lähedal Sooviku külas asuvad kõrgel jõesaarel Tarvastu ordulinnuse varemed.
Võrtsjärve kõrge veeseisu korral on jõe suudmealal üleujutused.
Looduskaitse.
Jakobimõisa külas asub jõe ääres Kullamäe maastikukaitseala ja Sooviku külas voolab jõgi läbi Tarvastu metsapargi. Jõgi suubub Võrtsjärve, mis kuulub Võrtsjärve hoiuala koosseisu.
Raja

Raja on piir.
Topoloogias on "raja" kasutusel terminina. 
Raja on mitme küla nimi:
Raja on perekonnanimi.
Raja on vene naisenime Raissa hellitusvorm.