tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aarne Ahi

 
Aarne Ahi (sündinud 11. septembril 1943 Tartus) on eesti animaator ja animafilmirežissöör.
Lapsepõlv.
Aarne Ahi lapsepõlv möödus Otepääl. Kooliteed alustas ta Antsla internaatkoolis, kuid Tallinna kolinult alustas uuesti esimesest klassist. 1963. aastal lõpetas ta Tallinna 20. Keskkooli. 
Töö.
Pärast kooli töötas Ahi Tallinnfilmi valgustajana ja sai kohapeal vajaliku väljaõppe. Järgnes kolm aastat sõjaväeteenistust. 1967. aastast töötas ta Tallinnfilmi nukufilmi osakonnas nukujuhina. Tema põhiline mentor ja õpetaja oli Heino Pars. 
1975. aastal sai ta Tallinnfilmi nukufilmi koondisse režissööriks. Iseseisvat režissööritööd alustas ta filmiga “Lapsehoidjad”, mille stsenaariumi kirjutas ta ise Heljo Mändi luuletuse põhjal. 
Enda filmidest meenub talle eriliselt “Magus planeet”, kus võtete käigus tuli minna prügimäele. Nähtu oli kole, kuid vapustav, näiteks sealsed elanikud ja sorteerijad. 
Eesti taasiseseisvumise aegu töötas Ahi endiselt Nukufilmis, kuid hakkas dekoraatorina tööd tegema ka Soome filmides. 
Ta on osalenud üle 150 filmi tegemisel ja teinud ise kümmekond filmi.
Isiklikku.
Aarne Ahi ema Laine suri 1950. aasta alguses. Isa Nikolai oli Saksa sõjaväes ning põgenik elu lõpuni. Tal on ka kaks aastat vanem õde Tuuli.
Aarne Ahi on abielus, neil on tütred Annely, kes mängis lapsena ka Elbert Tuganovi filmis "Õed", ja Killu.
Paderborni kreis

Paderborni kreis [paːdɐˈbɔʁn] on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa idaosas.
Ajalugu.
Paderborn oli Paderborni piiskopkonna osa kuni selle Preisimaaga liitmiseni 1802. aastal. Pärast Napoleoni sõdasid, kui Preisimaa lõi Vestfaali provintsi, asutas see ka viis kreisi – Brakel, Büren, Höxter, Paderborn ja Warburg –, mis laias laastus katavad endise riigi ala.. 1975. aastal ühendati Paderborni ja Büreni kreis praeguseks Paderborni kreisiks. Samal ajal liideti kreisi linnad ja vallad tänapäevase 10 linna ja valla moodustamiseks. See on maakreis linnaliste valdadega.
Geograafia.
Paderborni kreis asub Teutoburgi metsa läänenõlval, Eggegebirgest läänes. Kõrgeim punkt on Totenkopfi küljel (498 m) kreisi piiri ääres Bleiwäsche (Bad Wünnenberg) lähedal, madalaim on Delbrücki lähedal (77 m). Kreisi peamine jõgi on Lippe, mille lähe on Bad Lippspringes.
Ukraina Riiklik Kosmoseagentuur

Ukraina Riiklik Kosmoseagentuur (ukraina keeles "Державне космічне агентство України") on Ukraina riigiasutus, mille ülesanne on kosmosega seotud projektide arendamine.
Olpe kreis

Olpe kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa kaguosas.
Ajalugu.
Kreis loodi 1817. aastal kui "Bilsteiner Kreis", 1819. aastal sai keskuseks Olpe. Kreiside reorganiseerimisega 1969. aastal ühendati kreisi mitu valda linnadeks, kuid kreisi ennast muudeti vähe, ja ka teise reorganiseerimisega 1974. aastal jäi see peaaegu samadesse piiridesse kui 1817. aastal.
Geograafia.
Geograafiliselt katab see Sauerlandi mägede edelaosa, mis teeb kreisi metsarikkaks. Peamine kreisi läbiv jõgi on Lenne.
Schützenbund.
"Kreisschützenbund Olpe" teostab "Kreisschützenfesti".
Oberbergischer Kreis

Oberbergischer Kreis on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaal.
Nimi.
"Bergisches Landi" piirkond kuulus enamuse keskajast Bergi krahvkonnale, sellest ka kreisi nimi. "Oberbergischiks" ("Ülem-Bergiks") kutsutu asub krahvkonna kaguosas: juba 1740. aastal tegi kirjeldus sellest, mis vahepeal sai hertsogkonnaks, vahet "Niederbergischi" osa Wupperi jõest põhja pool ja "Oberbergischi" osa vahel sellest lõuna pool.
1816. aastal, pärast kogu Reinimaa Preisimaasse annekteerimist, loodi Waldbröli, Homburgi, Gimborni, Wipperfürthi ja Lennepi kreisid piirkonnas, kus kreis nüüd on. 1825. aastal liideti Gimborni ja Homburgi kreisid Gummersbachi kreisiks. 1932. aastal liideti see Waldbröli kreisiga ja siis kutsuti seda esimest korda "Oberbergischer Kreisiks". Kreiside ümberkorraldamisega aastatel 1969/75 loodi kreis oma praeguses ulatuses.
Geograafia.
Oberbergischer Kreis katab kõrgendiku Sauerlandist läänes ja Westerwaldist põhjas. See moodustab Bergisches Landi looduskaitseala idaosa. Paiknedes kõrgusel 100–520 m üle merepinna on see rikas puidu ja vee poolest (kokku kümme tehisjärve) ning seega puhkeala Kölni, Ruhrimaa ja Hollandi kodanikele.
Valdav kivim on grauvakk, mida kaevandati ja kohati kaevandatakse veelgi suurtes kivikarjäärides.
Majandus.
Kreisi majandust iseloomustavad väikesed ja keskmised ettevõtted, eriti plasti- ja metallitöötlemise valdkondades.
E STuudio Noortekoor

E STuudio Kammerkoor (varem E STuudio noortekoor) on Tartus E STuudio koori- ja tantsukooli juures tegutsev kammerkoor.
Ajalugu.
E STuudio Noortekoor alustas tegevust 2013. aasta septembris, kui E STuudio tütarlastekoori juurde kutsuti laulma koorikogemusega noormehed. Koori peadirigent on Külli Lokko.
2022. aastal muutis E STuudio Noortekoor nime ning uueks nimeks sai E STuudio kammerkoor. 
Koor on Eesti Kammerkooride Liidu liige.
Rhein-Kreis Neuss

Rhein-Kreis Neuss on haldusüksus Saksamaa Nordrhein-Westfaleni liidumaa lääneosas.
Ajalugu.
1816. aastal, kui kogu ala sai Preisimaa osaks, loodi Grevenbroichi ja Neussi kreisid. Neussi linn lahkus kreisist 1913. aastal ja sellest sai linnaline ringkond. 1929. aastal ühendati kaks kreisi uueks Grevenbroich-Neussi kreisiks, mis nimetati 1946. aastal Grevenbroichiks. 1975. aastal kaotas Neuss oma iseseisvuse ja liideti Grevenbroichi kreisiga, mis sai nimeks "Kreis Neuss", et väljendada uut halduskeskust. 26. mail 2003 muutis see oma nime ja on nüüd ametlikult "Rhein-Kreis Neuss".
Geograafia.
Peamine jõgi kreisis on Rein, mis moodustab enamuse kreisi kirdepiirist, samuti Erft. Kreisi lõunaosas on suured pruunsöe kaevandused.
Poks olümpiamängudel

Poks on olnud kõigil suveolümpiamängudel alates 1904. aasta suveolümpiamängudel Saint Louises, välja arvatud 1912. aasta suveolümpiamängud Stockholmis, sest Rootsi seadused keelasid sel ajal spordiala. 2008. aasta suveolümpiamängud olid viimased olümpiamängud, kus poks oli ainult meeste ala. Alates 2012. aasta suveolümpiamängudest on naiste poks olümpiaprogrammi osa. Olümpiapoksi haldab Rahvusvaheline Poksiliit. Olümpiapoksi edukaim riik on Ameerika Ühendriigid.
Val Barkeri karikaga (karikas on olümpiamängudel tehniliselt parima poksija auhind) on autasustatud (sõltumata kaalukategooriast) alates 1936. aastast.
Ungari keskkaalu poksija László Papp ning Kuuba raskekaalu tähed Teófilo Stevenson ja Félix Savón on kolme kuldmedaliga edukaimad poksijad olümpiamängudel. 50 kuld-, 24 hõbe- ja 40 pronksmedaliga (kokku 114) on USA edukaim riik.
Ameeriklane Oliver Kirk on seni ainus poksija, kes on samadel olümpiamängudel võitnud kuldmedali kahes kaaluklassis (kukk- ja sulgkaalus). Sel ajal lubati kergema kaaluklassi poksijal võistelda kõrgemates kaaluklassides, hiljem reegleid muudeti.
Naiste võistlused toimusid esimest korda 2012. aasta Londoni suveolümpiamängudel, kuid ainult kolmes kaalukategoorias. 2010. aastal korraldati poksivõistlused esimest korda Singapuri noorte olümpiamängudel.
Esimest korda said profid osaleda ka 25. olümpia poksiturniiril, mis peeti 2016. aastal Brasiilia linnas Rio de Janeiros. Selle otsustas AIBA 24. veebruaril 2016. aastal Manchesteris oma ühise komisjoni koosolekul. "Rahvusvaheline Olümpiakomitee soovib mängudel näha parimaid sportlasi ja AIBA on siiani ainus erialaliit, mis seda ei võimalda," ütles AIBA president Wu Ching-Kuo. Lisaks oli see turniir poksitud esimest korda pärast Los Angelest 1984. aastal ilma eelnevalt nõutud peakaitseta.
Tokyos 2020. aastal meeste kaaluklasside arvu vähendati kahe klassi võrra – klasside uus klassifikatsioon muutus. Samal ajal suurendati naiste kaaluklasse kahe võrra.
Poksivõistlus korraldatakse turniiride komplektina, üks iga kaaluklassi kohta. Kaaluklasside arv on aastatega muutunud (praegu 8 meeste ja 5 naiste jaoks) ning iga klassi määratlus on mitu korda muutunud. Kuni 1936. aastani mõõdeti kaalu naelades ja alates 1948. aastast mõõdetakse kaalu kilogrammides.
Alates 2016. aasta suveolümpiamängudest ei pea meessportlased enam võistlustel kaitsvaid peakatteid kandma, kuna AIBA ja ROK on otsustanud, et see aitab kaasa suurema põrutusohu tekkele. Naissportlased jätkavad peakatte kandmist, kuna puuduvad andmed selle kohta, kas need naiste kohta on tõhusad. 
Rahvusvaheline Olümpiakomitee teatas 22. mail 2019, et Rahvusvaheliselt Poksiliidult (AIBA) on olümpiaturniiri korraldamise õigus ära võetud "rahanduse, valitsemise, eetika ning kohtunike ja kohtunikega seotud probleemide tõttu". Poksi korraldab selle asemel ajutine töörühm, mida juhib Rahvusvahelise Võimlemisliidu (FIG) president Morinari Watanabe. 
Olümpiamängude kokkuvõte.
 Poksivõistlusi ei toimunud &lt;br&gt;
 Olümpiamänge ei peetud &lt;br&gt;
Eftim IV

Eftim IV (kodanikunimega Paşa Ümit Erenerol; sündinud 1960. aastal İstanbulis) on tunnustamata Autokefaalse Türgi Õigeusu Kiriku neljas, praegu ametis olev patriarh ja İstanbuli peapiiskop alates 22. detsembrist 2000.
Ta on esimese patriarhi Eftim I pojapoeg ja kolmanda patriarhi Eftim III poeg. 2008. aastal ta vahistati koos oma õe Sevgi Ereneroliga. 
Patriarhaadil on kolm kirikut İstanbulis ja umbes 300 liiget, keda teenivad üks patriarh, üks preester ja kolm diakonit.
NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises

NSV Liidu meistrivõistlused ratsutamises olid NSV Liidus toimunud ratsutamisvõistlused (meistrivõistlused), kus selgitati oma ala NSV Liidu meister.
NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus

NSV Liidu meistrivõistlused jalgrattasõidus olid NSV Liidus toimunud jalgrattavõistlused (meistrivõistlused), kus selgitati oma ala NSV Liidu meister.
NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises

NSV Liidu meistrivõistlused vehklemises olid NSV Liidus toimunud vehklemisvõistlused (meistrivõistlused), kus selgitati oma ala NSV Liidu meister.
NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses

NSV Liidu meistrivõistlused moodsas viievõistluses olid NSV Liidus toimunud moodsa viievõistluse meistrivõistlused, kus selgitati oma ala NSV Liidu meister.
Salvatore Todisco

Salvatore Todisco (30. august 1961 Napoli – 25. november 1990 Collevalenza, Todi vald, Perugia provints) oli Itaalia poksija.
Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Paul Gonzalesile (USA).
Ta sai helveskaalus (kuni 48 kg) 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Ismail Mustafovile (Bulgaaria).
Ta hukkus 25. novembril 1990 autoõnnetuses.
Bidhya Devi Bhandari

Bidhya Devi Bhandari (nepali keeles विद्या देवी भण्डारी; sündinud 19. juunil 1961) on Nepali poliitik. Ta oli alates 28. oktoobrist 2015 kuni 13. märtsini 2023 Nepali president. Ta kogus parlamendis 549 häälest 327, tema vastaskandidaat oli erakonna Nepali Kongressi kandidaat Kul Bahadur Gurung. Ta on varem olnud Nepali Kommunistliku Partei aseesimees ning Nepali Naiste Ühenduse juht.
2016. aastal nimetas Forbes ta maailma mõjukuselt 52. naiseks. Ta oli peaminister Madhav Kumar Nepali valitsuses kaitseminister. 1997. aastal oli ta keskkonnaminister; ta on olnud riigis keskkonnateemade ja naiste õiguste eestkõneleja. 
Juunis 2017 kohtus ta Šveitsis Glandis Rahvusvahelise Looduskaitseliidu peadirektori Inger Anderseniga, arutati koostöö tugevdamist looduskaitse ja jätkusuutliku arengu valdkondades.
Ameerika Ühendriikide pilvelõhkujate loend

Siin loetletakse Ameerika Ühendriikide pilvelõhkujaid.
Bob Dadae

Bob Dadae (sündinud 8. märtsil 1961) on Paapua Uus-Guinea poliitik, alates 28. veebruarist 2017 Paapua Uus-Guinea kindralkuberner.
Ta õppis Ombo luteriagentuuris ning Bugandi keskkoolis, aastal 1988 lõpetas ta bakalaureusekraadiga Paapua Uus-Guinea ülikooli ning aastal 1995 magistrikraadiga Griffithi ülikooli Austraalias. Enne parlamenti kandideerimist töötas ta Paapua Uus-Guinea evangeelses luterlikus kirikus raamatupidajana ning väljaande Christian Press juhatuse liikmena.
Ta valiti 2002. aastal parlamenti, ta kandideeris Ühendatud Partei nimekirjas Kabwumi ringkonnas; pärast valimisi sai temast ka partei asejuht. Aastal 2004. sai temast parlamendi asespiiker. Ta taasvaliti 2007. aastal ning kuni 2011. aastani oli ta peaminister Michael Somare valitsuse kaitseminister. Pärast Somare tagasiastumist 2011. aastal astus ta erakonda Rahva Rahvuskongress ning kandideeris 2012. aasta valimistel taas edukalt.
Ta teenis 2017 aastal Order of St Michael and St George'i ja Order of Saint Johni.
James Marape

James Marape (sündinud 24. aprillil 1971) on Paapua Uus-Guinea poliitik, alates 30. maist 2019 Paapua Uus-Guinea peaminister. Ta on Paapua Uus-Guinea rahvusparlamenti kuulunud 2007. aasta juulist, tema valimisringkond on Hela provintsi Tari-Pori ringkond.
30. mail 2019 valis parlament ta riigi peaministriks.
Paapua Uus-Guinea peaminister

Paapua Uus-Guinea peaminister on Paapua Uus-Guinea sõltumatu riigi valitsusjuht ning tavaliselt Paapua Uus-Guinea rahvusparlamendi enamuse heakskiidu pälvinud partei või koalitsiooni juht.
2011.–2012. aasta põhiseaduskriis.
Detsembrist 2011 kuni augustini 2012 olid ennast riigi peaministriks kuulutanud nii Rahva Rahvuskongressi Peter O'Neill kui ka Rahvusliku Liidu Partei Michael Somare; 3. augustil 2012 tunnustas Somare O'Neilli valitsusjuhina.
Imran Khan

Imran Ahmed Khan Niazi (urdu keeles عمران احمد خان نیازی; sündinud 5. oktoobril 1952) on Pakistani poliitik ja endine kriketimängija, 18. augustist 2018 kuni 10. aprillini 2022 Pakistani peaminister.&lt;ref name="Dawn/DOB"&gt;&lt;/ref&gt; 
Aastatel 1996–2023 juhtis ta erakonda Pakistan Tehreek-e-Insaf (PTI). Enne poliitikasse minemist oli ta Pakistani kriketikoondise, mis võitis 1992. aasta kriketi maailmameistrivõistlused, kapten.
Khan on rahvuselt puštu, ta sündis 1952. aastal Lahores. Ta on õppinud Lahore Aitchisoni kolledžis, Suurbritannias Worcesteri kuninglikus humanitaarkoolis ning Oxfordi ülikooli Keble College'is. 
13-aastaselt hakkas ta treenima kriketimängu, 18-aastaselt tegi ta Pakistani koondise kontrollmängus Inglismaa vastu debüüdi. Pärast Oxfordi ülikooli lõpetamist mängis ta 1992. aastani täiskohaga kriketit. Ta oli aastatel 1982–1992 koondise kapten, 1992. aastal võideti siiani riigi ainus MM-i kuldmedal.
Khan lõpetas kriketimängija karjääri 1992. aastal, temast oli selleks ajaks saanud Pakistani ajaloo edukamaid mängijaid. Pärast karjääri lõpetamist sattus ta skandaali, kui tunnistas, et tegi noorpõlves sohki. 2003. aastal hakkas ta Pakistani kohalikku kriketimeeskonda juhendama, 2010. aastal lisati ta ICC Cricket Hall of Fame'i.
Khan on aastate jooksul palju tegelenud heategevusega. 1991. aastal algatas ta rahakogumiskampaania, et oma ema mälestuseks avada vähihaigla. Ta sai kokku 25 miljonit dollarit, avas 1994. aastal haigla Lahores ning 2015. aastal Peshawaris. 2008. aastal avas ta Lahoresse ehitatud haiglas ka vähiuurimiskeskuse ning asutas kõrgkooli Namali instituut. Aastatel 2005–2014 oli ta Bradfordi ülikooli kantsler.
Aprillis 1996 asutas ta tsentristliku erakonna Pakistan Tehreek-e-Insaf (otsetõlkes Pakistani Liikumine Õiglusele), mida ta on sellest ajast juhtinud. Khan kandideeris Mianwali ringkonnas 2002. aastal edukalt parlamenti, kus ta kuulus kuni 2007. aastani opositsiooni. 2013. aasta valimistel kogus PTI-st rohkem hääli vaid Nawaz Sharifi Pakistani Muslimiliiga (PML) ning Khan juhtis kuni 2018. aastani parlamendis suuruselt kolmandat fraktsiooni. Samal ajal oli PTI koalitsioon võimul Khyber Pakhtunkhwa provintsis. PTI võitis 2018. aasta valimised ning Khani erakond pääses esmakordselt riiki valitsema.
Aastal 2022 mõisteti Khan kolmeks aastaks vangi. Oktoobris 2023 sai süüdistuse salajaste dokumentide lekitamises ning 2024. aasta jaanuaris mõistis erikohus ta veel 10 aastaks vangi lisaks tema varasemale süüdimõistmisele. 
Mõlemad karistused tühistati 2024. aasta keskel. Khanile on sellest ajast alates esitatud süüdistus 2023. aasta rahutuste, tema toetajate ja politsei vaheliste kokkupõrgete 2024. aasta septembris ning Al-Qadir Trusti kohtuasja 2025. aasta jaanuaris, mille jooksul ta sai 14-aastase vangistuse. 2024. aasta detsembri seisuga näitasid kohtutoimikud, et Khani vastu esitati kogu Pakistanis 186 kohtuasja.
Laurentino Cortizo

Laurentino (Nito) Cortizo Cohen (sündinud 5. oktoobril 1953) on Panama poliitik, kes oli alates 1. juulist 2019 kuni 1. juulini 2024 Panama president. Ta on olnud rahvusassamblee president (2000–2001) ning Martín Torrijose valitsuse põllumajandusarengu minister (2004–2006); ta astus ministrikohalt tagasi, kuna oli vastu Panama–USA vabakaubandusleppele. Aastatel 1994–2004 oli Panama parlamendi liige. 
Cortizo valiti 2019. aastal Demokraatliku Revolutsioonilise Partei esinumbrina Panama presidendiks, ta sai 33,27% häältest.
Ibrahim Bilali

Ibrahim Bilali (sündinud 21. juulil 1965) on Keenia endine poksija.
Ta sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Redžep Redžepovskile (Jugoslaavia) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Yeong-Mo Heole (Lõuna-Korea) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Spekter (füüsika)

Spekter (ladina keeles "spectrum" välimus) on füüsikalise suuruse või omaduse jaotus protsessi või nähtuse koostisosade (lainepikkus) tunnuse järgi. Selleks tunnuseks on enamasti sagedus, aga võib olla ka mass ja energia. Näiteid:
Kiirguse sagedusala järgi eristatakse raadiokirguse, infrapunakiirguse, valguskiirguse, ultraviolettkiirguse, röntgenikiirguse ja gammakiirguse spektrit. 
Spekter võib olla pidev või diskreetne (mittepidev). Pidev spekter ehk pidevspekter on näiteks mustkiirguril. Diskreetne spekter võib esineda joonspektrina ja ribaspektrina.
Valge päikesekiirguse kimbu lahutas prisma abil spektrivärvusteks (violetist sujuvalt punaseni muutuva värvusega ribaks) Isaac Newton 1666. aastal.
Vicente Zeballos

Vicente Antonio Zeballos Salinas (sündinud 10. mail 1963) on Peruu poliitik, kes oli 30. septembrist 2019 kuni 15. juulini 2020 Peruu peaminister. Ta sai peaministriks pärast Salvador del Solari tagasiastumist. Aastatel 2018–2019 oli ta justiitsminister. 
Ta oli aastatel 2003–2006 Moquegas asuva Mariscal Nieto provintsi juht. Ta valiti 2011. aastal Moqueguast Rahvusliku Solidaarsuspartei (RSP) nimekirjas Peruu parlamenti. Ta taasvaliti 2016. aastal, sellel korral erakonna Peruulased Muutuse Eest (PME) nimekirjas. Ta astus PME-st 2017. aasta lõpus välja protestiks president Pedro Pablo Kuczynski otsuse vastu Alberto Fujimorile armu anda.
Peruu Vabariigi Ministrite Nõukogu esimees

Peruu ministrite nõukogu president, mitteametlikult peaminister, on Peruu ministrite nõukogu juht, kelle nimetab ametisse Peruu president. Vaja on ka Peruu parlamendi ja kõikide ministrite nõusolekut.
Peruu peaminister ei ole Peruu valitsusjuht, valitsusjuht on riigi president. Peruu on üks väheseid Ladina-Ameerika riike, kus peaministri institutsioon tänapäeval olemas on (ülejäänud on Belize, Kuuba ja Haiti). Alates 14. oktoobrist 2025 on Peruu peaminister Ernesto Álvarez Miranda.
Reform.
Viimastel aastatel on riigis arutatud peaministri volituste laiendamist. Sellist mõtet on toetanud näiteks ekspresidendid Alan García Pérez, Alejandro Toledo ja Ollanta Humala. Reformid muudaksid peaministri tegelikuks valitsusjuhiks, umbes nagu Prantsusmaal ja Venemaal.
Elektrėnai omavalitsus

Elektrėnai omavalitsus (leedu keeles "Elektrėnų savivaldybė") on 1. järgu haldusüksus Leedus endise Vilniuse maakonna aladel. 
Omavalitsuses on kaks haldusüksust, selle pindala on 509 km2 ja elanike arv oli 2020. aastal 23 992 inimest.
Elektrėnai omavalitsus moodustati 1999. aastal Trakai ja Kaišiadoryse rajooni asulatest. Rajoon koosneb järgmistest valdadest: Beižionysi, Elektrėnai, Gilučiai, Kazokiškėse, Kietaviškėse, Pastrėvysi, Semeliškėse ja Vievise vald.
Suurim asula on halduskeskus Elektrėnai linn, teine linn omavalitsuses on Vievis. Omavalitsuse aladele jääb veel Semeliškėse alev. 2011. aasta seisuga oli elanike seas 83,42% leedulasi, 7,08% poolakaid, 5,86% venelasi, 1,16% valgevenelasi, 0,87% ukrainlasi, 0,15% tatarlasi ja 1,46% oli muid rahvusi.
Omavalitsus jääb Dzūkija kõrgustikule. Suurim jõgi on loodepiiril voolav Neris, teine tähtsam jõgi on selle lisajõgi Strėva. Suuremad järved on Vievise järv ja Monis, selle territooriumile jääb ka Elektrėnai veehoidla. Osa omavalitsuse territooriumist kuulub Nerise regionaalparki, osa aga Trakai rahvusparki.
Édouard Ngirente

Édouard Ngirente (sündinud 22. veebruaril 1973) on Rwanda majandusteadlane ja poliitik, alates 30. augustist 2017 Rwanda peaminister. Ngirente nimetas ametisse president Paul Kagame.
Elukäik.
Édouard Ngirente on sündinud 1973. aastal Rwandas. Ta on Belgia Université catholique de Louvainist saanud doktorikraadi majanduses, magistrikraadi põllumajanduslikus majanduses, diplomi statistikas ning Brüsseli Saint-Louis' ülikoolist magistrikraadi finantsriskide juhtimises ja Rwanda riiklikust ülikoolist bakalaureusekraadi rahvusvahelises majanduses.
Karjäär.
Enne peaministriks saamist oli ta olnud Maailmapanga tegevdirektori vanemnõunik (2017), Maailmapanga tegevdirektori nõunik (2011–2017), Rwanda rahandus- ja majandusplaneerimisministeeriumi vanemnõunik, rahandus- ja majandusplaneerimisministeeriumi riikliku arengu planeerimise osakonna peadirektor, Rwanda ülikooli õppejõud (kuni 2010), Rwanda ülikooli põllumajandusliku majanduse osakonna juhataja ning vabakutseline konsultant ja projektijuht. Ngirente oli Maailmapangas töötades aktiivne uuringute läbiviija, ta keskendus muuhulgas Rwanda põllumajanduse uurimisele.
Peaministriks saamine.
Ngirente määrati 30. augustil 2017 Anastase Murekezi mantlipärijaks. Temast sai riigi ajaloo 11. peaminister ning 1994. aasta tutsidevasase genotsiidi-järgse Rwanda 6. peaminister. Ta oli üks mitmest poliitikavälisest inimesest, kelle president Kagame pärast 2017. aasta valimisi valitsusse kutsus.
Poliitika.
Ngirente on püüdnud Rwanda majandust elavdada parandades muuhulgas uurimistoetusi, transporditaristut ja haridussüsteemi. Jätkusuutliku tuleviku tagamiseks on alustatud teavitustööd maksude maksmise ja loodussõbralike eluviiside propageerimiseks. Ngirente on riiki püüdnud meelitada ka välisinvestoreid.
Isiklikku.
Édouard Ngirente on abielus, tal on kaks last.
Põualiblikas

Põualiblikas ("Aporia crataegi") on põualibliklaste sugukonda põualiblika perekonda kuuluv liblikas.
Levila.
Naeriliblikas on levinud suuremas osas Euroopast, põhjas Skandinaavia lõunaosa ja Kesk-Soomeni.
Harry Kellar

Harry Kellar (sünninimi Heinrich Kellar; 11. juuli 1849 Erie, Pennsylvania – 10. märts 1922 Los Angeles) oli ameerika mustkunstnik.
Kellar sündis saksa emigrantide perekonnas. 16-aastaselt sai fakiir Isaiah Hughes'i abiliseks. Hiljem töötas koos vendade Davenportidega. Aastatel 1873–1875 tegi koos William Fayga eduka turnee Kesk- ja Lõuna-Ameerikasse. Kellar esines publiku ees kuni 1908. aastani; külastas lisaks Ameerikale ka Euroopat, Aasiat ja Austraaliat. Üks tema meeldejäävamaid illusiooninumbreid oli "Printsess Karnaci levitatsioon" (kopeeritud John Nevil Maskelyne'ilt).
Robert Heller

Robert Heller, ka Joseph Heller, (sünninimi William Henry Palmer; 1826 – 1878 Philadelphia) oli inglise mustkunstnik ja muusik.
Heller sündis klaverimängija perekonnas. Jättis õpingud Kuninglikus Muusikaakadeemias pooleli, et pühendada end mustkunstile. Suureks eeskujuks oli prantsuse mustkunstnik Jean-Eugène Robert-Houdin (1805–1871), keda püüdis oma karjääri algul matkida, kuid edutult. Asus elama Ameerika Ühendriikidesse. Lõi uue lavakuju – muusikust mustkunstniku. Aastatel 1869–1875 esines suure eduga Ameerikas, Euroopas ja Aasias. Pärast edukat turneed jättis mustkunsti sinnapaika ja esines klaverimängijana. Suri 1878. aastal kopsupõletikku.
Wolf Messing

Wolf Grigorjevitš Messing (poola keeles "Wolf Grigoriewicz Messing"; vene keeles Вольф Григорьевич Мессинг; 10. september 1899 Góra Kalwaria, Varssavi kubermang – 8. november 1974 Moskva) oli Nõukogude Liidu meedium ja estraadikunstnik (mentalist). 
Messing sündis Poolas vaeses juudi perekonnas. Ta oli telepaatiliste võimetega selgeltnägija ja hüpnotiseerija. Pärast sakslaste sissetungi Poolasse 1939. aastal põgenes Nõukogude Liitu, kuhu jäi elu lõpuni. Esines estraadilaval.
Kirjanduses mainitakse korduvalt Messingi osalemist mitmesuguste kuritegude lahendamisel (spiooni tabamine, tegeliku tapja tuvastamine kohtuprotsessi ajal jne). Nagu N. N. Kitajevi uuringud on näidanud, on peaaegu kõik sellised lood ebausaldusväärsed: Messingi osalemist juhtumite uurimisel ei ole arhiivides märgitud ning väidetavate sündmuste toimumiskohtades töötanud kohtu- ja prokuratuuri töötajad väidavad üksmeelselt, et tegelikult midagi sellist ei juhtunud.
Erandiks on 1974. aasta juuni sündmused Irkutskis. Puu- ja köögiviljakaupluse direktori uurimisel, keda süüdistati ulatuslikus varguses, viibis Messing tema ülekuulamisel ning samal päeval esitas OBKhSS-i volitatud esindaja uurijale "aruande", mis väidetavalt koostati pärast vestlust Messingiga. Aruanne sisaldas süüdistatavat süüdistavaid seni teadmata fakte. Aruanne arhiveeriti salajasse operatiivtoimikusse ning teave kontrolliti ja kinnitati. Nagu hiljem selgus, oli uurija aga seda ebatavalist meetodit luureteabe legitimeerimiseks kasutanud, soovimata avaldada selle tegelikku allikat.
Psühhiaater Mihhail Bujanovi sõnul pöördus Wolf Messing oma elu viimastel aastatel paljude foobiate all kannatades tema poole meditsiinilise abi saamiseks.
Wolf Messing on maetud Vostrjakovo kalmistule.
David Vunagi

David Okete Vuvuiri Vunagi (5. september 1950 – 7. märts 2025) oli Saalomoni Saarte anglikaani piiskop, alates 7. juulist 2019 kuni 7. juulini 2024 Saalomoni Saarte kindralkuberner. 
Ta oli aastatel 2009–2015 Melaneesia peapiiskop ja Kesk-Melaneesia piiskopkonna piiskop. Ta oli abielus ning tal on kolm last. 
Vunagi sündis 1950. aastal Samasodus Isabeli provintsis. Ta õppis 1968–1974 KGVI keskkoolis. 1976. aastal sai ta Fidžil Lõuna-Vaikse ookeani ülikoolist loodusteaduste kraadi, 1982. aastal Paapua Uus-Guinea ülikoolist magistrikraadi bioloogias. Enne preestriks hakkamist oli ta õpetaja KGVI riigikoolis ja Melaneesia anglikaani kiriku Selwyni kolledžis.
1990. aastal sai ta Uus-Meremaa Aucklandi St John's College'ist bakalaureusekraadi teoloogias. Ta oli 1992. aastal Saalomoni Saartel Piiskop Pattesoni teoloogiakolledži õppejõud.
Ta kolis 1996. aastal Kanadasse, kus oli aastatel 1996–1998 Briti Columbias Uus-Westminsteri piiskopkonna St Anselmi valla abipreester. Ta lõpetas 1998. aastal Vancouveri teoloogiakooli magistrikraadiga.
Kodumaale naasnult hakkas ta Ysabeli piiskopkonna preestriks. 1999. aastal hakkas ta uuesti tegelema haridusvaldkonnas ning töötas Selwyni kolledži direktorina. Temast sai 2000. aastal Melaneesia kiriku piirkondliku peakorteri misjonisekretär. Samal aastal valiti Vunagi Temotu piiskopkonna piiskopiks, ta püsis sellel kohal 2009. aastani. Ta pühitseti sisse 6. mail 2001.
David Vunagi valiti 4. märtsil 2009 Honiaras Melaneesia kiriku peapiiskopiks, tema ametiaeg algas 31. mail 2009.
Ta külastas 19.–23. aprillil 2010 Singapuris toimunud neljandat Globaal-Lõuna kokkutulekut ning 18.–20. juulil 2012 Globaal-Lõuna konverentsi Bangkokis.
Ta lahkus ametist 6. septembril 2015, tseremoonia toimus Honiara St Barnabasi katedraalis ning seal osalesid üheksa Melaneesia anglikaani kiriku piiskoppi.
Juunis 2019 sai temast uue Saalomoni Saarte kindralkuberneri ainukandidaat, ta astus ametisse 7. juulil 2019.
Saalomoni Saarte kindralkuberner

Saalomoni Saarte kindralkuberner on Saalomoni Saarte monarhi, kelleks praegu on Charles III, kohalik esindaja. Kuninganna ise riigis ei resideeri, kindralkuberner töötab riigis tema käsul. Kindralkuberneri ametiaja pikkus on viis aastat. Kuigi kindralkuberneril on märkimisväärseid eriõigusi, on ta igapäevapoliitikast suuresti eemal ning tegutseb pigem esindusisikuna.
Saalomoni Saared on Rahvaste Ühenduse kuningriik ning pärast iseseisvumist 1978. aastal kehtestati Suurbritannia eeskujul põhiseaduslik monarhia. Enne iseseisvumist valitsesid saartel kohapeal kuberner ja täidesaatev nõukogu.
Üldiselt esitab RÜ riikides kindralkuberneri riigi peaminister ning ametisse nimetab monarh, kuid Saalomoni Saartel esitab kindralkuberneri kandidatuuri parlament ning ametisse nimetab monarh. Kuigi kindralkuberneri valib parlament, on monarhil õigus tema ametissenimetamisest keelduda.
Alates 7. juulist 2024 on Saalomoni Saarte kindralkuberner David Tiva Kapu.
Manasseh Sogavare

Manasseh Damukana Sogavare (sündinud 17. jaanuaril 1955) on Saalomoni Saarte poliitik, alates 24. aprillist 2019 Saalomoni Saarte peaminister. Ta oli peaminister ka aastatel 2000–2001, 2006–2007 ja 2014–2017. Enne peaministriks saamist oli ta 1997. aastast parlamendiliige Ida-Choiseuli valimisringkonnast.
Ta on seitsmenda päeva adventist.
Saalomoni Saarte peaminister

Saalomoni Saarte peaminister on Saalomoni Saarte valitsusjuht ja tõenäoliselt rahvusparlamendi toetuse pälvinud erakonna või koalitsiooni juht. Alates 2. mai 2024 on ametis Jeremiah Manele.
Saalomoni Saared on Rahvaste Ühenduse kuningriik, mille riigipeaks on parlamendi poolt valitud kindralkuberner, kes allub monarhile.
Saalomoni Saarte peaministri residents on Honiaras asuv Punane Maja.
Samuel Weymouth Tapley Seaton

Samuel Weymouth Tapley Seaton (28. juuli 1950 – 30. juuni 2023) oli Saint Kittsi ja Nevise advokaat, kes oli alates 19. maist 2015 kuni 31. jaanuarini 2023 Saint Kittsi ja Nevise kindralkuberner. 
Ta sai kindralkuberneri kohusetäitjaks 19. mail 2015, kui Edmund Lawrence tagasi astus. Elizabeth II nimetas ta 1. septembril 2015 peaminister Timothy Harrise ettepanekul ametlikult riigi kindralkuberneriks.
Ameerika Akustika Ühing

Ameerika Akustika Ühing (inglise keeles "Acoustical Society of America", lühend "ASA") on aastal 1929 asutatud rahvusvaheline teaduslik ühing, mille eesmärk on akustika alaste uute teadmiste ja nende teadmiste rakenduste edendamine ja levitamine. Ühing on peamiselt vabatahtlik, omades umbes 7500 liiget ja kaasates paljude asjatundjate huvi, pühendumust ja kaastööd.
Publikatsioonid.
Ameerika Akustika Ühing avaldab mitmeid väljaandeid, milles jagatakse teadmisi akustika rakendamisest füüsikas, tehnikas, arhitektuuris, müra-uuringutes, okeanograafias, bioloogias, kõne ja kuulmise uuringutes, psühholoogias ja muusikas. Ühing annab välja järgmisi ajakirjuː
Saint Kittsi ja Nevise kindralkuberner

Saint Kittsi ja Nevise kindralkuberner on Saint Kittsi ja Nevise monarhi, kelleks on praegu Charles III, esindaja Saint Kittsi ja Nevise riigis. Kindralkuberner, kelleks on alates 19. maist 2015 Tapley Seaton, resideerib Basseterres Valitsuse Majas.
Timothy Harris

Timothy Sylvester Harris (sündinud 14. jaanuaril 1964) on Saint Kittsi ja Nevise poliitik, kes oli 18. veebruarist 2015 kuni 6. augustini 2022 Saint Kittsi ja Nevise peaminister. Ta oli aastatel 2001–2008 välisminister, 2008–2010 rahandusminister ja 2010–2013 põllumajandusminister.
Saint Kittsi ja Nevise peaministrite loend

Siin on loetletud Saint Kittsi ja Nevise peaministreid.
Neville Cenac

Emmanuel Neville Cenac (sündinud 24. oktoobril 1939) on Saint Lucia poliitik, alates 12. jaanuarist 2018 Saint Lucia kindralkuberner. Ta oli aastatel 1987–1992 riigi välisminister ning aastatel 1992–1997 senati president.
Aastal 2018 pälvis ta ordeni Order of St Michael and St George ja Saint Lucia ordeni.
Saint Lucia kindralkuberner

Saint Lucia kindralkuberner on Saint Lucia monarhi, kelleks praegu on Charles III, esindaja Saint Lucias kohapeal. Kindralkuberner resideerib Valitsuse Majas.
Kindralkuberneri institutsioon loodi, kui riik 22. veebruaril 1979 iseseisvus. Enne seda oli sarnastes ülesannetes Saint Lucia kuberner.
Maria Gripe

Maria Gripe (25. juuli 1923 Vaxholm – 5. aprill 2007 Rönninge) oli Rootsi kirjanik, kelle looming on suunatud lastele ja noortele täiskasvanutele.
Eluloolist.
Ta sündis Maja Stina Walterina Vaxholmis. Kuueaastaselt kolis ta koos perega Örebrosse. Pärast mõnd aastat seal koliti Stockholmi, kus Maria lõpetas gümnaasiumi ja õppis Stockholmi ülikoolis filosoofiat ja religioonilugu. Enamiku aja oma elust elas Maria Gripe Nyköpingis.
1946. aastal abiellus ta kunstnik Harald Gripega, kes on illustreerinud enamiku tema raamatuid. Tütar Camilla Gripe on samuti lastekirjanik ja tõlkija.
Maria Gripe kirjutas 38 raamatut ja teda on tõlgitud paljudesse keeltesse, samuti on tema raamatuid dramatiseeritud ja nende alusel on tehtud filme. Tänapäeval loetakse teda Astrid Lindgreni kõrval olulisimate Skandinaavia lastekirjanike hulka. Ta on pälvinud mitu kirjandusauhinda, sealhulgas maineka Hans Christian Anderseni lastekirjanduspreemia 1974. aastal.
Eesti keeles.
Eesti keelde on tõlgitud kolm Maria Gripe raamatut:
Utena mõis

Utena mõis (leedu "Utenos dvaras") on endine mõis Leedus Utena rajoonis Utenas.
Utenast kolm kilomeetrit edelas asub Narkūnai linnamägi, mille kõrgus on 14 meetrit, pindala aga 55x35 meetrit. Sellest põhja pool asub eeslinnus pindalaga XV sajandi alguseni. Linnamäe läänejalamil asus hektarilise pindalaga asulakoht.
XIII sajandil asus Narkūnai linnamäel Utena linnus, mis aastal 1281 oli vürst Daumantase valduses. Daumantase vend Narimantas aga võttis oma vägedega linnuse oma valdusse ja Daumantas oli sunnitud seejärel Pihkvasse pagema. Hermann Wartbergest kirjutab, et ristisõdijad laastasid Utena maid aastail 1373 ja 1375. Aastal 1416 rajati sinna kirik. 1433.–1444. aasta sõdades linnust ei vallutatud, ent sellele vaatamata see hüljati ja rajati linn selle praegusse asukohta.
Linnuse ümber asuv alla moodustas linnuselääni ehk staarostkonna, mis kujunes linnuse kadumise järel riigimõisaks. Sel oli ajaloo jooksul palju rentnikke. Esimene teadaolev staarost oli Jan Litawor Chreptowicz. Seejärel haldasid Utenat Vaitiekus Kločka ja tema poeg Motiejus Vaitiekaitis Kločka. Aastal 1499 läks Utena mõis Mihhail Glinski valdusse. Tema rajas mõisakompleksi selle praegusse asukohta.
Aastal 1509 sai rentnikuks Jerzy Radziwiłł, aastal 1516 Grigalius Astikas. Aastal 1519 sai rentnikuks Albertas Goštautas, aastal 1522 andis kuningas aga mõisa tema valdusse kuni surmani. Selsamal aastal eraldas kuningas osa mõisa maadest Utena kiriku tarbeks. Albertas Goštautas andis mõisa ka mõnda aega Andrzej Massalskile rendile. Albertase surma järel sai rentnikuks Jan Abramowicz.
Aastail 1555–1561 oli rentnikuks Jan Gaiko, aastast 1566 aga Jurgis Astikas. Aastal 1596 kuulusid mõisale viie raamimata aknaga eluhoone, köök, pruulikoda, pagaritöökoda, tall, kaks aita ja umbes 3000 rentnikumaja. Aastail 1646–1667 oli rentnikuks esimene naine – Barbora Valavičienė. Aastast 1667 oli mõis Smolenskist pärit erinevate venelaste valduses.
Aastal 1783 läks mõis eraomandisse, toona kuulus sellele 3000 tiinu maad. Esimene omanik oli Ildefons Berlicz Strutyński, aastast 1829 aga tema tütar Konstancija Pomarnacka. Aastast 1855 oli omanikuks Józef Piłsudski ema Maria Billewicz. Aastast 1868 oli mõis Balcevičiuste suguvõsa valduses. Nemad rajasid ka mõisa punastest tellistest peahoone. Esimese maailmasõja ajal rüüstasid häärberit nii Saksa, Vene kui ka Leedu väed. Aastal 1925 viidi läbi maareform ja mõisa maad tükeldati. Balcevičiuste valdusse jäi 81 hektarit maad, sellal kui enne reformi oli mõisa pindala 655 hektarit. Laastatud peahoone sai enda käsutusse Saulėse gümnaasium. Hoone renoveeriti, selle käigus eemaldati peahoonet ehtinud sambad ja barokne frontoon.
Mõisakompleksist on säilinud veel teenijate maja, laut, küün. Nii mõisa juures kui ka kalmistul kasvavad mõisa parki kuulunud vanad pärnad. Mõisakompleksi säilinud osa on muinsuskaitse all.
Jungide kursused

Jungide kursused ehk Jungide kool ("Jung" – junga) oli Eesti merejõudude juures tegutsenud õppevorm, mille lõpetamisel oli alaealistel kursantidel võimalik saada mereväe allohvitseriks ja omandada keskharidus. 
Tegevus.
Jungide kursused algatati merejõududes vabadussõjajärgse demobilisatsiooniga tekkinud suure allohvitseride puuduse likvideerimiseks. Kursusele võeti 16–18-aastasi. Õppeasutus tegutses 31. oktoobrist 1922 kuni 1926. aastani ja selle lõpetas kaks lendu. 
1930. aastatel moodustasid jungide kursuse lõpetanud merejõudude allohvitserkonna tuumiku.
Jalas (aluspuu)

Jalas on kiiktooli, hälli, kiikhobuse vms. alt kumer aluspuu, mille peal vastav ese kõigub.
Allen Chastanet

Allen Michael Chastanet (sündinud 20. novembril 1960) on Saint Lucia ettevõtja ja poliitik. Ta oli 2016–2021 Saint Lucia peaminister. Ta juhib Ühendatud Tööliste Parteid ning esindab parlamendis Lõuna-Micoundi. Ta oli 2006–2011 Saint Lucia turismi- ja tsiviillennundusminister.
Haridus.
Ta omandas 1979. aastal Kanadas Stansteadi kolledžis keskhariduse. Ta on lõpetanud Bishop'si ülikooli bakalaureusekraadiga ning American University magistrikraadiga.
Ettevõtjana.
Chastenet on töötanud Air Jamaica turundus- ja müügiosakonna asepresidendina. Ta on Rodney Bays asuva külalistemaja Coco Palm Hotel tegevdirektor.
Poliitikas.
Chastenet oli aastatel 2006–2011 turismi- ja tsiviillennundusminister ning kuulus Saint Lucia senatisse. Ta kandideeris 2011. aasta valimistel Soufrières, kuid ei osutunud valituks. Aastal 2013 valiti ta opositsioonierakonna Ühendatud Tööliste Partei juhiks. Chastanet kandideeris 2016. aasta valimistel Lõuna-Micoudis edukalt. Ta vannutati 7. juunil 2016 riigi peaministriks.
Isiklikku.
Allen Chastaneti isa on ettevõtja. Tema abikaasa on vandeadvokaat, neil on kaks last.
Saint Lucia peaministrite loend

Siin on loetletud Saint Lucia peaministreid.
American Airlinesi lend 587

American Airlinesi lennu 587 traagiline õnnetus juhtus 12. novembril 2001, mil Airbus A300-605R tüüpi reisilennuk kukkus alla Belle Harbori elamurajooni New Yorgis. Lennuk alustas lendu John F. Kennedy rahvusvahelisest lennujaamast ja suundus Dominikaani Vabariigi Las Americanasi rahvusvahelisse lennujaama. Lennukis viibis 260 inimest: 2 pilooti, 7 meeskonnaliiget ja 251 reisijat. Kõik lennukis viibijad said surma, lisaks 5 maapealset töötajat.
Lennuk saabus üks päev enne lennuõnnetust Costa Rica San Jose lennujaamast John F. Kennedy lennujaama. Õnnetusjuhtumi järgses vestluses ütlesid piloodid, kes tõid selle lennuki lennujaama, et lend oli sujuv ja probleeme ei esinenud. Lennuõnnetuse päeva hommikul kell 06.14 saabus tööle kapten Edward States ja kell 06.30 esimene ohvitser Sten Molin. Lennueelse kontrolli käigus leidsid piloodid, et "pitch trim"'i ja "yaw damper"'i süsteemid ei toimi korrektselt. Lennuki peale saadeti kaks tehnikut, kes kontrollisid automaatset lennusüsteemi kontrolli (AFS), mis ei tuvastanud ühtegi probleemi. Hiljem tehnikud lähtestasid ja kontrollisid, kuid süsteem toimis intsidentideta.
Õnnetus.
Kell 09.01 sai lend 587 loa liikuda lennurajale 31L. Japan Airlinesi lend 47 (Boeing 747-400) sai kell 09.06 samuti loa liikuda rajale. Paar minutit hiljem võeti American Airlinesi pilootidega ühendust, et nad sõidaksid lennu 47 järel stardirajani välja. Lennuraja ääres seistes kontrollis esimene ohvitser lennuki tüüri. Selgus, et kõik toimis. Kell 09.11 sai Boeing 747-400 loa stardiks. Samal ajal hoiatas lennujuht lendu 587, et Japan Airlinesi lennu järel oli tekkinud (õhukeeris) ja et nad takseeriks end lennurajale 31L valmis. Kell 09.13 startis lennuk ja sai käsu tõusta 5000 jalani ja hiljem 13 000 jalani. Tõustes lennukõrguseni hakkas kapten tundma märke, et keerisjälg ei olnud nende eest kadunud. Sellest väljumiseks üritas esimene ohvitser pedaalidega tüüri liigutada paremale ja vasakule, kuid kell 09.16 käis kõva mütsatus. Paugu tagajärjel oli vertikaalstabilisaator lennuki küljest ära murdunud. Enne kokkupõrget maaga eraldusid mõlemad lennuki mootorid tugevate jõudude tõttu.
Ohvrid.
Kõik lennukis viibinud 251 reisijat ja 9 meeskonnaliiget hukkusid õnnetuses ja need on kajastatud tabelis 1. Lisaks said surma viis maa peal viibinud inimest.
Tabel 1. Hukkunud reisijate arv
Hiina lennufirmade loend

"Siin on loetletud Hiina lennufirmasid."
Semeliškėse vald

Semeliškėse vald (leedu keeles "Semeliškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 67 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1175 inimest. Valla keskus on Semeliškėse alev, kus 2011. aastal oli 580 elanikku. Vallamaja asub aadressil Trakų g. 41, vallavanem on Loreta Karalevičienė.
Richard Sisask

Richard Sisask (11. november 1909 Taheva vald, Võrumaa – 10. mai 1980 Tartu) oli eesti luterlik vaimulik.
Isiklikku.
Tema poeg on tõlkija, proosakirjanik ja luuletaja Agu Sisask.
Mullakannikas

Mullakannikas on eesti perekonnanimi.
Seda perekonnanime on pandud ainult Küti mõisavallas Viru-Jaagupi kihelkonnas Virumaal ja tänapäeval selle perekonnanimega inimesi ei ole.
Vievise vald

Vievise vald (leedu keeles "Vievio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 152 km². 2011. aasta seisuga elas seal 7756 inimest. Valla keskus on Vievise linn, kus 2011. aastal oli 4915 elanikku.
Vallamaja asub aadressil Trakų g. 2, vallavanem oli 2020. aasta seisuga Zenonas Pukėnas.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Mikk Pikkmets

Mikk Pikkmets (27. detsember 1983 – 29. september 2020) oli Eesti poliitik, aastatel 2017–2020 Lääneranna vallavanem.
Elulugu.
Mikk Pikkmets on kasvanud kuuelapselises peres. Ta on lõpetanud Lihulas põhikooli ning omandanud keskhariduse Pärnu Koidula Gümnaasiumis. Aastal 2007 lõpetas ta Estonian Business Schoolis rahvusvahelise ärijuhtimise eriala. Seejärel jätkas õpinguid Tallinna Tehnikaülikoolis majandusarvestuse erialal, kuid katkestas need Euroopa Parlamenti tööle suundumise tõttu.
Jaanuarist 2006 kuni augustini 2009 töötas ta Riigikogus Keskfraktsiooni nõunikuna ning seejärel viis aastat Euroopa Parlamendis Vilja Savisaar-Toomasti nõunikuna.
Aastal 2009 kandideeris ta kohalike omavalitsuste valimistel Koonga vallas ja osutus valituks ning juhtis 4 aastat spordi- ja noorsookomisjoni. Kandideeris ka järgmistel valimistel 2013. aastal samas vallas ning saavutas valimisliit Rukkilille koosseisus 104 häälega parima tulemuse. Pärast pooleliolevate töökohustuste täitmist Vilja Savisaar-Toomasti nõunikuna Euroopa Parlamendis sai Mikk Pikkmetsast Koonga vallavanem 1. märtsil 2015. 2017. aasta kohalike omavalitsuste valimiste järel sai Pikkmetsast 9. novembril 2017 Lääneranna vallavanem.
Pikkmets sattus 19. septembril 2020 kell 11:38 kodukülas Oidremal raskesse liiklusõnnetusse, kui tema juhitud ATV sõitis teelt välja. Ta toimetati Politsei- ja Piirivalveameti kopteriga Põhja-Eesti Regionaalhaiglasse, kus ta suri 29. septembril 2020. 
Erakondlik kuuluvus.
Mikk Pikkmets oli Eesti Keskerakonna liige veidi rohkem kui 10 aastat, 29. jaanuarist 2002 kuni 3. maini 2012.
Isiklikku.
Mikk Pikkmets oli abielus ja tal on kolm last. 2003. aastast tegeles jalgpalliga ning mängis Estonian Business Schooli võistkonnas Eesti meeste meistrivõistlustel 5. ja 4. liigas. Ka on mänginud 5 aastat Brüsseli Euroleague Eesti meeskonnas. Mängis episoodilises rollis jahimeest 2011. aastal linastunud Arbo Tammiksaare filmis "Täitsa lõpp".
Liana Ruokytė Jonsson

Liana Ruokytė Jonson (rootsi keeles Liana Ruokytė-Jonsson; sündinud 10. mail 1966 Klaipėdas) on Leedu poliitik, kultuuridiplomaat, tõlkija ja lavastaja. Ta oli aastatel 2016–2018 Leedu Vabariigi kultuuriminister.
Ta lõpetas 1993. aastal lavastaja erialal Leedu Muusikaakadeemia. 1994. aastal sooritas ta Stockholmi ülikoolis rootsi keele riigieksami ning 1995–1997 õppis näitlemist ja teatrilavastamist Berliinis, Roomas ja Stockholmis Jurij Alschitzi juures. 2010. aastal sooritas ta Kopenhaagenis taani keele eksami.
Aastatel 1992–1999 töötas ta Leedu saatkonnas Rootsis ja oli aastatel 1999–2008 Leedu kultuuriatašee Taani Kuningriigi, Islandi Vabariigi ja Norra Kuningriigi juures, Leedu Vabariigi suursaatkonnas Kopenhaagenis. Aastatel 2012–2016 oli ta Leedu filmikeskuse juhataja.
13. detsembrist 2016 kuni 7. detsembrini 2018 oli ta Saulius Skvernelise valitsuses Leedu kultuuriminister.
Isiklikku.
Tema vend Remigijus Ruokis on laulja, laulukirjutaja, lavastaja ja teleprodutsent.
Elektrėnai vald

Elektrėnai vald (leedu keeles "Elektrėnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 40 km². 2011. aasta seisuga elas seal 12 749 inimest. Valla keskus on Elektrėnai linn, kus 2011. aastal oli 12012 elanikku. Vallamaja asub aadressil Taikos 6 B , vallavanem on Antanas Šalkauskas.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Kazokiškėse vald

Kazokiškėse vald (leedu keeles "Kazokiškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 62 km². 2011. aasta seisuga elas seal 472 inimest. Valla keskus on Kazokiškėse küla, vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 1. Vallavanema kohusetäitja on Beižionysi vallavanem Mindaugas Makūnas.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Pastrėvysi vald

Pastrėvysi vald (leedu keeles "Pastrėvio seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 56 km². 2011. aasta seisuga elas seal 664 inimest. Valla keskus on Pastrėvysi küla. Vallamaja asub aadressil Mokyklos g. 15, vallavanem on Arūnas Kanapeckas.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Meistrikandidaat (male)

Meistrikandidaat males on reas riikides males sportlike saavutuste eest tulemuspõhiselt antav nimetus või spordijärk. Meistrikandidaadi nimetust (inglise keeles "Candidate Master"; lühend CM) annab 2002. aastast ka Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) oma liikmesliitude maletajatele vastavate nõuete täitmisel. 
Nõuded meistrikandidaadi nimetuse saamiseks on madalamad kui meistri nimetuse saamiseks.
Venemaal.
Venemaal on meistrikandidaat (vene keeles кандидат в мастера спорта) spordijärk, mida antakse vähemalt 9-aastastele maletajatele, kes on malevõistlusel täitnud meistrikandidaadi normi. Meistrikandidaadi norm on määratud protsendiga võistlustel saadaolevast maksimaalsest punktide arvust, Protsendi suurus sõltub võistluste osavõitjate keskmisest reitingust. Näiteks kui võistluste keskmine reiting jääb vahemikku 2000–2025, on meistrikandidaadi normiks sellel võistlusel 55% võimalikust punktide arvust.
Nõukogude Liidus.
Nõukogude Liidus anti maletajatele meistrikandidaadi spordijärk, mil oli esimesest järgust kõrgem spordijärk (sarnaselt Venemaal tänapäeval antava meistrikandidaadi spordijärguga). 
Esimesed meistrikandidaadid males Eesti NSV-s.
Augustis 1945 korraldati Tallinnas üleliiduline I järgu turniir, kus 21-aastane Aleksander Arulaid tuli esimeseks ja 25-aastane Raul Renter jagas kolmandat kohta. Mõlemad teenisid oma esimese meistrikandidaadi palli. Sügisel 1945 Riias peetud Balti turniiril tulid Renter ja Arulaid esikuuikusse ja said kolmanda meistrikandidaadi palli. 
Veebruaris 1947 Tallinnas peetud vabariiklikul palliturniiri kaks esimest olid mitmekordne Eesti malemeister Johannes Türn ja 20-aastane Jüri Randviir. Septembris 1947 Tallinnas peetud vabariikliku palliturniiri (kaasa tegi kaks meistrikandidaati) võitis ülekaalukalt Randviir ja sai kolmanda meistrikandidaadi palli. 
Detsembris 1947 alanud Eesti NSV meistrivõistlustel osales neli meistrikandidaati (Renter, Arulaid, Randviir ja laevastiklane Pavel Kondratjev). Nad hõivasid turniiril neli esimest kohta. 5.–6. kohta jagasid 21-aastane Uno Mikkov ja 16-aastane Iivo Nei. Oktoobris 1948 lõppenud Eesti NSV meistrivõistlustel osales taas neli meistrikandidaati. Konkurentsi neile pakkusid Villard ja Nei, kes jagasid 4.–5. kohta.
1949. aastal Tartus peetud vabariiklikul palliturniiri võitis Iivo Nei ja sai ühtlasi meistrikandidaadiks. 1950. aastal toimunud Eesti NSV meistrivõistlustel osales kolm meistrikandidaati. Esikuuikusse tuli neli esimese järgu maletajat: Feliks Villard (võitis pronksmedali), 30-aastane Isai Rozenfeld, 19-aastane Gunnar Uusi ja Johannes Türn.
Kietaviškėse vald

Kietaviškėse vald (leedu keeles "Kietaviškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Elektrėnai omavalitsuse territooriumil.
Valla pindala on 56 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1 398 inimest. Valla keskus on Naujosios Kietaviškėse küla, vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 25A. Vallavanema kohusetäitja on Gilučiai vallavanem Kristina Vitartė.
Aastani 1999 kuulus vald Kaišiadoryse rajooni. Aastal 2002 läksid osad valla külad Žiežmariai valla koosseisu.
Susan Dougan

Susan Dilys Dougan (abiellumiseni Ryan; sündinud 3. märtsil 1955) on Saint Vincenti ja Grenadiinide riigitegelane, alates 1. augustist 2019 Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberner. Ta on riigi ajaloo esimene naissoost kindralkuberner.
Ta pälvis 19. jaanuaril 2020 Order of St Michael and St George'i. Ta on Briti impeeriumi ordu ohvitser.