tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viktor Sinjukajev

Viktor Sinjukajev (vene Виктор Николаевич Синюкаев; 9. september 1941 Põhja-Osseetia – 23. mai 2025) oli Eestis tegutsenud vene kunstnik ja raamatukujundaja. 
Aastatel 1959–1966 omandas ta hariduse Leningradi Serovi nimelises kunstikoolis ja Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis. Aastatel 1967–1988 töötas ta Tallinna Filmilaenutuskontoris. 
Sinjukajev oli aastast 1975 Eesti Kunstnike Liidu liige. 
Mitmeköitelises väljaandes „NSVL rahvaste kunsti ajalugu“ märgitakse 1960. ja 1970. aastate eesti kunsti käsitledes, et „Eesti plakati figuratiivne palett rikastus vaadeldaval perioodil märgatavalt“ ning „teravale visuaalsele metafoorile või tugevale väljendusele üles ehitatud poliitiliste plakatite“ hulgas on nimetatud ka Viktor Sinjukajevi 1971. aasta plakatit „Me seisame nagu müür“.. 
2001. aastal toimus Tallinnas Haus Galerii kunstigaleriis kunstniku juubelinäitus, mis oli pühendatud tema 60. sünnipäevale. Enamiku teoseid lõi Viktor Sinjukajev spetsiaalselt juubelinäituse jaoks.. 
Viited.
Carole King

Carole Joan King (sündinud 9. veebruaril 1942 New Yorgis Manhattanil) on USA laulja ja paljude tuntud laulude autor.
1990. aastal lisati ta koos abikaasa Gerry Goffiniga Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Aastal 2013 pälvis ta Grammy elutööauhinna.
Enne lauljakarjääri algust kirjutas Carole King kahasse Goffiniga palju edetabeleid vallutanud laule. Näiteks tüdrukutebänd The Shirelles laulis tuntuks laulu "Will You Love Me Tomorrow", Bobby Vee laulu "Take Good Care of My Baby", Little Eva loo "The Loco-Motion". Ühtekokku kirjutasid nad ligi 100 edetabelihitti.
Paul Lettens

Paul Lettens (3. oktoober 1927 – 14. september 1981 Tallinn) oli eesti insener ja filatelist.
Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna 2. Gümnaasiumi ja 1952. aastal Tallinna Polütehnilisse Instituudi tööstuse ökonoomika erialal. 
Pärast seda töötas ta osakonnajuhatajana trustis Santehnomontaž, Elektritööstuse Planeerimis- ja Juhtimissüsteemide Teadusliku Uurimise ja Pojekteerimis-Tehnoloogilises Instituudis ning ENSV Teaduste Akadeemia Majanduse Instituudis. 
Alates 1966. aastast oli ta ühtlasi Tallinna Polütehnilise Instituudi õppejõud, kes pidas loenguid ehituse ökonoomika ja organiseerimise insener-ökonomistideks ning sanitaartehnika insenerideks õppijatele.
Filatelistina aitas ta korraldada filateelianäitusi, tegi filateeliateemalisi saateid Eesti Raadios ning oli Üleliidulise Filatelistide Ühingu Eesti Vabariikliku osakonna juhatuse presiidiumi esimees.
Vikerraadios juhtis ta üle kümne aasta saatesarja "Filatelist", mille esimene saade oli eetris 3. novembril 1968 ja viimane 6. septembril 1981. Umbes viie minuti pikkused saated olid eetris pühapäeviti. Sari katkes autori surma tõttu.
Isiklikku.
Tema poeg Paul Lettens (sündinud 1949) on diplomaat.
Paul Lettens (diplomaat)

Paul Lettens (sündinud 22. jaanuaril 1949 Tallinnas) on Eesti diplomaat ja arst.
Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Seejärel töötas ta muuhulgas Tallinna Vabariiklikus Haiglas.
1994. aastal suundus Lettens tööle Eesti välisteenistusse.
2002–2006 oli ta Eesti Vabariigi suursaadik Ukrainas. 2003. aastast oli ta ühtlasi Eesti suursaadik Moldovas ja 2004. aastast Eesti suursaadik Gruusias.
2022. aastal andis Lettens välja raamatu "SUURSAADIKU MEMO. 70 AASTAT RAHU KOOS NATOGA".
Siseminister

Siseminister on valitsuses minister, kelle ülesanne on riigi avaliku korra ja sisejulgeoleku edendamine. Siseminister on siseministeeriumi juht.
Pari intervallo

"Pari intervallo" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1976. aastal loodud teos. Muusikateose pikkus on 6 minutit. 
Teose kandis esimest korda ette 27. oktoobril 1976 Estonia kontserdisaalis Rolf Uusväli (orel).
Rolands Freimanis

Rolands Freimanis (sündinud 21. jaanuaril 1988) on läti korvpallur.
2014-2015 mängis ta Eesti klubis Kalev/Cramo. Aastast 2015 mängib ta klubis Kaasani UNICS
Mikk Mäe

Mikk Mäe (sündinud 19. augustil 1996 Tallinnas) on eesti poplaulja.
Mikk Mäe lõpetas 2015. aastal Tallinna 21. Kooli, kus tema muusikaõpetaja oli Lydia Rahula. Lydia Rahula käe all laulis ta aastaid ka Tallinna Poistekooris, kus oli vahel ka solist. 
Sama aasta sügisel jätkas ta õpinguid Tallinna Ülikoolis informaatika erialal.
2015. aastal osales ta telesaates "Eesti otsib superstaari", kus jäi neljandaks. Sügisel 2015 osales ta ka telesaates "Su nägu kõlab tuttavalt".
2022. aasta kevadel lõpetas Mikk Mäe Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudi (BFM) nüüdismeedia magistriõppekava telemooduli suuna. 
Heliplaadid.
Juunis 2015 ilmus Mikk Mäel debüütsingel "Lõkke ääres" (viis – Hendrik Sal-Saller ja sõnad – Berit Sal-Saller, produtsent Tomi Rahula).
17. septembril 2015 ilmus teine singel "Rahutu". 
19. novembril 2015 ilmus kolmas singel "Meie aeg on käes" (viis – Tomi Rahula, sõnad – Anni Rahula ja Kristjan Vardja, produtsent Tomi Rahula).
3. detsembril 2015 ilmus Mikk Mäe omanimeline debüütplaat. Plaadil on kokku 12 laulu. 
24. märtsil 2016 ilmus neljas singel "Dilemma". See oli esimene lugu, millele tehti ka muusikavideo (näitleja Ajjar Ausma) (viis – Tanel Padar, sõnad – Maian Kärmas, produtsent Tomi Rahula).
18. mail 2016 ilmus viies singel "Nüüd püüa päeva".
2018. aastal avalikustas ta enda esituses laulu "Kuu".
Mikk Mäe on teinud kaasa Cartooni ja Futuristiku laulus "C U Again", mis avaldati 2016. aasta lõpus. 
Isiklikku.
Mikk Mäe isa on Aivar Mäe.
Paul Kangur

Paul Kangur (29. november 1926 – 23. mai 2015) oli eesti arhitekt.
Ta õppis mitmes koolis, kuid lõpetas aastal 1945 Tallinna 2. Keskkooli. Seejärel astus ta Tallinna Polütehnilisse Instituuti, mille lõpetas aastal arhitektina.
Pärast Instituudi lõpetamist läks ta aastal 1952 sundsuunamist eirates Tartusse, kus asus tööle RPI Eesti Projekti Tartu osakonnas vanemarhitekti ametikohale. Tema töölaual valmisid kauplus-söökla, lasteaed-sõim, staadion ning administratiivhooned üle Eesti. Võites Eesti Projektis usalduse, sai ta Tartu Kliinilise Haigla projekteerijaks. Kuna aastal 1966 pakuti talle EKE Projekti Tartu osakonna juhataja ametikohta, jäi haigla projekti lõpetamine arhitekt Maie Hansmannile. EKE Projekti Tartu osakonnas töötas Kangur pensionile jäämiseni, aga pensionipõlves lõi kaasa Tareke Projekti töödes, koostades peamiselt eramute projekte. Lisaks oli Kangur väga hea fotograaf.
Ta oli kirglik sportlane, eriti südamelähedased olid talle suusatamise alad – murdmaa, slaalom ja mäehüpped, veel vanas eas sõitis ta Kuutsemäel slaalomit.
Paul Kangur suri 23. mail 2015 ja ta maeti 13. juunil 2015 Pärnamäe kalmistule.
Lõhnav madar

Lõhnav madar ("Galium odoratum") on madara perekonda kuuluv rohttaim.
Lõhnava madara levila hõlmab enamiku Euroopast: Hispaaniast ja Iirimaast kuni Venemaani, sh Lääne-Siber. Seda leidub ka Türgis, Iraanis, Hiinas ja Jaapanis. Seda on introdutseeritud ka mõnda kohta USA-s ja Kanadas.
Lõhnav madar kasvab 30–50 cm pikkuseks, tihti lamab maas või toetub teistele taimedele.
Bias

Bias Prienest (kreeka Βίας ὁ Πριηνεύς; 6. sajand eKr) oli vanakreeka mõtleja, kes oli pärit Priene linnast Joonias. Biast on tavapäraselt nimetatud seitsme targa hulgas.
Biasest ei ole kuigi palju teada ning olemasolevastki teabest moodustab suure osa Diogenes Laertiose kirjutatu teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", mille I raamatus on Biasele pühendatud eraldi peatükk, milles on esitatud mitmeid Biasega seotud anekdoote. Muuhulgas on väidetud, et Bias oli väga osav kohtukaitsmisel ning seejuures kasutas oma annet heade eesmärkide saavutamiseks.
Egiptuse keel

Egiptuse keel on Vana-Egiptuses kasutatud keel. (Mõnikord arvatakse egiptuse keele alla ka kopti keel, mida kasutavad jumalateenistustel koptid (Egiptuse kristlased).)
Egiptuse keel koos kopti keelega (Egiptuse keeled) moodustavad haru afroaasia keelte seas. Egiptuse keele kirjalikud mälestised pärinevad umbes 5000 aasta pikkusest ajavahemikust; selle pikkuse poolest on egiptuse keel esikohal. 
Kopti keelest on mälestisi kuni uusajani välja, koptieelne egiptuse keel aga sai loetavaks alles tänu 1799. aastal leitud Rosetta kivile. See on suur steel, millel on kirjas ühe Ptolemaioste dünastia dekreet vanakreeka keeles kreeka kirjas ning egiptuse keeles hieroglüüfkirjas ja demootses kirjas. Neid tekste võrreldes pani Jean-François Champollion aluse egiptuse keele mõistmisele.
Nieharełaje

Nieharełaje (valgevene "Негарэлае", transkribeerituna Negarelaje, poola keeles "Niehorele") on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Minski oblastis Dziaržynski rajoonis Nieharełaje külanõukogus. Asulas on jaam Minski ja Baranavičy vahelisel raudteel.
Asulas valmistatakse tarusid ja mööblit. Nieharełajes on keskkool ja muusikakool, tegutsevad kino ja raamatukogu. Aastast 1988 asub aastal 1871 valminud raudteejaama hoones muuseum, säilinud on ka teisi XIX sajandist pärinevaid hooneid.
Ajalugu.
Nieharełajet on mainitud esimest korda XVI sajandil. Asula kuulus toona Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, seal asus Minski ja Navahrudaki vahelisel postiteel postijaam. Aastal 1588 läks asula Radziwillide valdusse.
Poola jagamisel läks Nieharełaje aastal 1793 Venemaa koosseisu. Aastal 1794 asus seal kaks veskit ja kolm piiritusevabrikut.
Pärast 1831. aasta ülestõusu konfiskeeriti asula Radziwillidelt. Aastal 1871 valmis asulat läbiv Mokva–Varssavi raudtee, jaama juurde kujunes uus asustuskeskus, millest kujunes tänapäevane Nieharełaje. Vana osa asulast kannab tänapäeval nime Enierhietykaŭ. Aastal 1879 sai asula omanikuks Emeryk Hutten-Czapski.
Pärast Esimest maailmasõda kuulus Nieharełaje Valgevene NSV koosseisu. Aastatel 1821–1939 asus seal piiripunkt. 27. septembril 1938 sai asulast alev. Teise maailmasõja ajal asus seal koonduslaager. 30. oktoobril 2009 muudeti alev alevikuks. Aastal 2012 muudeti alevik agrolinnakeseks.
Enierhietykaŭ

Enierhietykaŭ (transkribeerituna Energetõkav) on alevik Valgevenes Minski oblastis Dziaržynski rajoonis, Nieharełaje külanõukogu halduskeskus. Asulas on Enerhietyki peatus Minski ja Baranavičy vahelisel raudteel. Alevik asub Pieratući jõe kaldal. Alevikus on õigeusu kirik.
Ajalugu.
Nieharełajet on esimest korda mainitud XVI sajandil. Asula kuulus toona Minski vojevoodkonda ja Minski maakonda, seal asus Minski ja Navahrudaki vahelisel postiteel postijaam. Aastal 1588 läks asula Radziwillide valdusse.
Poola jagamisel läks Nieharełaje aastal 1793 Venemaa koosseisu. Aastal 1794 asus seal kaks veskit ja kolm piiritusevabrikut.
Pärast 1831. aasta ülestõusu konfiskeeriti asula Radziwillidelt. Aastal 1871 valmis asulat läbiv Mokva-Varssavi raudtee, jaama juurde kujunes uus asustuskeskus, millest kujunes tänapäevane Nieharełaje. Vana osa asulast kannab tänapäeval nime Enierhietykaŭ. Aastal 1879 sai asula omanikuks Emeryk Hutten-Czapski.
Aastal 1937 rajati alevikku MTJ. Aastal 1958 asus selle hoonetesse Valgevene elektritrasside ehitus- ja hooldusmeeskonna masinabaas, selle juurde kujunes aga tööliste asula.
Tallinna piiramine (veebruar-märts 1223)

Tallinna piiramine toimus 1223. aasta veebruaris või märtsis, mil saarlased koos seni Taani kuninga võimu all olnud läänemaalaste, varbolaste, virulaste ja järvalastega piirasid Toompea Väikest linnust, taanlaste tugipunkti Eestimaal. Pärast pikka piiramist tungisid linnuse kaitsjad eestlaste väele kallale ja lõid selle põgenema.
Lahingut on kirjeldatud Henriku Liivimaa kroonikas.
Eellugu.
1219. aastal Liivimaa ristisõtta sekkunud ja Tallinna kohal Toompea linnusest oma tugipunkti teinud Taani oli 1221. aasta lõpuks suuremal või vähemal määral enda kontrollile allutanud kogu Eestimaa põhjaosa: Revala, Harjumaa, Virumaa, Järvamaa ja Läänemaa. Saarlased, kes Eestimaal ainsatena olid jäänud Taani kuningast või riialastest (Riia piiskopist ja Mõõgavendade ordust) sõltumatuks, nägid selles tungimist nende otsesesse huvipiirkonda ja võtsid eesmärgiks Toompea linnuse alistamise. Algselt 1220. aastasse plaanitud ettevõtmine tehti teoks aasta hiljem, kui koos revalaste, harjulaste ja virulastega Tallinna linnust ründama asuti. Kaks nädalat kestnud piiramine lõpetati aga tulemusi saavutamata, kui merelt arvati lähenevat laevu Taani sõjajõududega.
1222. aastal tegi Taani kuningas Valdemar II vasturetke Saaremaale. Taani vägedel õnnestus seal edukalt maabuda ja kivilinnus püstitada, kuid pärast kuninga lahkumist piirasid saarlased linnusesse jäetud kaitsemeeskonna sisse. Rünnates linnust kiviheitemasinatega, mille ehitamist olid saarlased õppinud taanlaste endi poolt varbolastele kingitud masina järgi, sunniti seesolijad alistuma ja saarelt lahkuma. Saarlased saatsid teate oma võidust mandrile ja õhutasid Taani võimu vastu üles tõusma. Nad väitsid, et Toompea linnust on kerge vallutada ja hakkasid õpetama kiviheitemasinate ja muude sõjariistade ehitamist. Esimene aktsioon taanlaste vastu toimus Varbolas, kui sinna kogunenud saarlased, harjulased ja läänemaalased tapsid mõned linnuses olnud taanlased. Nende ärgitusel liitusid vastuhakuga ka virulased ja järvalased. Henriku kroonikas pole revalasi, Tallinna taanlaste lähimaid naabreid, ülestõusnute hulgas nimetatud. Sulev Vahtre hinnangul ei pea see tingimata tähendama nende täielikku eemalejäämist.
Piiramine.
Toompea linnuse, kuhu olid varjunud kuningat teenivad taanlased ja sakslased, piiramine algas 1223. aasta veebruaris või märtsis. Selles osales sõjamehi kõigist varem täielikult või osaliselt Taani võimu alla kuulunud maakondadest peale Revala: saarlasi, läänemaalasi, varbolasi, virulasi ja järvalasi. Piiramine kestis kaua ja kaitsjate seis muutus raskeks. Lõpuks otsustasid taanlased ja sakslased piirajaid rünnata. Linnusest väljunud väe pealetung õnnestus, tapeti palju vastaseid ja ellujäänud eestlased põgenesid. Lahingu võitjad said saagiks piirajatest maha jäänud hobuseid ja härgi.
Järgnevad sündmused.
Vaatamata piiramise ebaõnnestumisele ei loobunud ülestõusnud Tallinna vallutamise mõttest. Hiljem samal aastal alustati uut Toompea linnuse piiramist, millest seekord võttis saarlaste kutsel osa ka Vene vürstiriikide vägi.
Bias (täpsustus)

Bias võib tähendada järgmist:
Maaletulek

"Maaletulek" on 1972. aastal valminud Tallinnfilmi mängufilm.
Sisu.
Reet on abielus kaugsõidutüürimees Reinuga. Ta armastab oma meest, aga on väsinud pikkadest lahusolekutest. Kaugsõdutüürimees Rein mõistab oma naise kannatusi, aga ei suuda meremeheametist loobuda. Nende perekonnasõbrale Mardile Reet meeldib ja ta ei suuda näha teda kannatamas. Kui sadamasse saabub Reinu laev, siis läheb Reet küll laevale vastu, aga kuna sildumine tormi tõttu viibib, otsustab lahkuda. Kui Rein koju jõuab, leiab ta eest Reeda ja Mardi. Kõigile saab selgeks, et ilusat lahendust pole, ja Reet lahkub koos Mardiga. Järgmisest hommikust alates elavad Reet ja Rein eraldi elu, kuid nende närvid on pingul ja nad ei tea, kuidas olukord lahenema peaks.
Nõgiaru raamatukogu

Nõgiaru raamatukogu on rahvaraamatukogu Nõgiarus Nõo vallas Tartu maakonnas. Raamatukogu asub aadressil Nõo tn 4.
Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM.
Hanna Knjazeva-Minenko

Hanna Knjazeva-Minenko (sündinud 25. septembril 1989 Perejaslav-Hmelnõtskõis) on Iisraeli kergejõustiklane (kolmik- ja kaugushüppaja).
Kuni 2013. aastani esindas ta rahvusvahelistel võistlustel Ukrainat. 2007. aasta juunioride Euroopa meistrivõistlustel võitis ta Kaire Leibaku järel hõbemedali. 2012. aasta suveolümpiamängudel saavutas ta kolmikhüppes tulemusega 14.56 m neljanda koha.
2013. aasta alguses kolis ta Iisraeli ja sai Iisraeli kodakondsuse. 2013. aasta juulis püstitas ta Iisraeli meistrivõistlustel kolmikhüppes riigi rekordiks 14.50 m. Hiljem samal kuul saavutas ta Teemantliiga etapil Londonis kolmikhüppes tulemusega 14.29 m kolmanda koha. 2013. aasta septembris saavutas IAAF World Challenge'il Zagrebis kolmikhüppes tulemusega 14.38 m teise koha.
2014. aasta Iisraeli meistrivõistlustel võitis ta esikoha kaugushüppes, hüpates rahvusrekordiks 6.52 m. 2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Prahas võitis ta kolmikhüppes pronksmedali. Tulemus 14.49 m oli Iisraeli siserekord. 2015. aasta Euroopa mängudel võitis ta võistkondlike Euroopa meistrivõistluste raames kolmikhüppes esikoha. Pekingi maailmameistrivõistlustel võitis ta hõbemedali, püstitades Iisraeli rekordiks 14.78 m.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta 14.51-ga hõbemedali. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros jäi ta 14.68-ga viiendaks.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis saavutas ta kolmikhüppes tulemusega 14.42 neljanda koha.
Ta on abielus Iisraeli endise kümnevõistleja Anatoli Minenkoga. Tema treener on Alex Merman, kes on treeninud varem Iisraeli kõrgushüppajat Konstantin Matusevitši.
Valimisringkond nr 10

Valimisringkond nr 10 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Tartu linna.
2015. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 68 149, neist käis valimas 45 180 ehk 66,3%. E-hääli anti 14 253.
Isikumandaadi sai Ants Laaneots (RE; 5920 häält). Ringkonnamandaadi said Anne Sulling (RE), Mihkel Raud (SDE), Krista Aru (EVA), Margus Tsahkna (IRL) ja Aadu Must (KE). Kompensatsioonimandaadiga said Riigikokku Jüri Adams (EVA), Heljo Pikhof (SDE) ja Urmas Klaas (RE).
2019. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.
Isikumandaadi sai Urmas Klaas (RE) 6119 häälega. Ringkonnamandaadi said Ants Laaneots (RE) 3053 häälega, Jaak Valge (EKRE) 2740 häälega, Tõnis Lukas (IE) 2506 häälega, Aadu Must (KE) 2370 häälega, Heljo Pikhof (SDE) 1522 häälega ja Signe Kivi (RE) 1356 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Ruuben Kaalep (EKRE) 566 häälega.
2023. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.
Manfred Vainokivi

Manfred Vainokivi (sündinud 10. jaanuaril 1964 Tallinnas) on eesti filmiprodutsent, -lavastaja, -operaator ja -kunstnik.
Vainokivi õppis 1971–1978 Tallinna 1. keskkoolis, 1979–1982 Tallinna Spordiinternaatkooli Otepää filiaalis (tegi kahevõistlust) ja 1998–2001 Eesti Kunstiakadeemias kujunduskunsti. 
Vainokivi töötas 1982–1988 Eesti Telefilmis operaatori assistendina ja kombineeritud võtete operaatorina, 1989–1991 Stuudio B-s animafilmide režissöörina (tegi kolm osa joonisseriaalist "Ohtlikud lennud"), 1991–1998 Manfred Tuisk Stuudios produtsendi, operaatori ja kunstnikuna. 
Ta illustreeris Peeter Sauteri 1997 ilmunud arenguromaani "Luus".
Neeme Lüdimois

Neeme Lüdimois (sündinud 8. jaanuaril 1955 Tartus) on eesti kunstnik.
Ta lõpetas aastal 1973 Tartu 1. Keskkooli.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis füüsikat.
Projekt 657 PTS

Projekt 657 (laiemalt tuntud kui PTS; vene keeles "ПТС", "Приёмно-транспортное судно" Prijomno-Transportnoje Sudno) oli Nõukogude Liidus arvukalt toodetud väike kalapüügilaev. 
Kirjeldus.
Transpordi-esmaversiooni PTS-80 põhimõõdud olid natuke väiksemad, peamasin nõrgem ja kiirus 8 sõlme. Hilisemaid versioonidest on tuntumad veel PTS-150 ja RS-150.
Olenevalt versioonist võis laev võtta peale 10-20 tonni kala, mida sai ka külmutada. Algselt olid 697 PTS mõeldud kala vastuvõtuks väiksematelt püügilaevadelt merel ja edasiseks transpordiks sadamasse, kuid hiljem ehitati ka uusi versioone seinnoodapüügiks (697DB) ja traalpüügiks (697BKR Sokol). Viimane toodetud versioon oli 697DBE, kuid tüüpe oli veel teisigi. Paljude PTS-ide vööriosale ehitati hiljem peale kaarjas katus, mis aitas tugevas vastulainetuses sõites üle vöörireelingu tekile paiskuvat veemassi kõrvale juhtida.
Ajalugu.
PTS-ide tootmist alustati 1955. aastal ja viimaste versioonide ehitamine lõpetati 1970. aastate teisel poolel. Hoolimata eri modifikatsioonidest tunti laevu kõnekeeles peamiselt PTS-idena. Oli kasutusel ka Nõukogude Eestis ja hiljem veel Eesti Vabariigi algusaastail, kuid tänapäevaks on seda tüüpi laevad ilmselt käigust maha kantud vananemise tõttu. Samuti on selle pardatraaliga kalalaeva funktsiooni osaliselt üle võtnud uuemad ahtritraaliga (vene) laevatüübid nagu Baltika.
Eesti taasiseseisvumise ajaks ehitati üks PTS trümmiosast laevakere pikendamise teel ümber kaubalaevaks, saades nime "Aal" (omanik AS Aal). See oli ühtlasi üks esimesi Eesti lipu õiguse saanud laevu pärast taasiseseisvumist ja vastavate patentide väljastamise alustamist.
Aleksander Litwinowicz

Aleksander Litwinowicz (27. veebruar 1879 Peterburi – 14. jaanuar 1948 Szczecin) oli Poola sõjaväelane (brigaadikindral), insener.
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Czesław Święcicki

Czesław Święcicki (5. oktoober 1894 Maliszewo – 29. november 1952 London) oli Poola sõjaväelane, Poola Kaardiväe major.
Ta sündis Maliszewos (praeguse haldusjaotuse järgi Lipno maakonnas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas).
1930. aastal anti talle Kotkaristi III klassi teenetemärk.
Henn Voolaid

 
Henn Voolaid (4. märts 1943 Viljandi – 21. november 2024) oli eesti füüsik. 
Hariduskäik.
Lõpetas 1961. aastal Viljandi 2. Keskkooli ning 1967. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna optika ja spektroskoopia erialal. 
Aastast 1977 füüsika-matemaatika kandidaat, väitekiri luminestsentsi kiirgus- ja haardetsentritest CaS fosfoorides (vene keeles). 
Kvalifikatsiooni tõstnud: Leningradi Ülikool (1980), Moskva Riiklik Ülikool (1981), Kiievi Ülikool (1985), Turu Ülikool (1989, 2001), Helsingi Ülikool (1995, 1997). 
Töökäik.
Suunati tööle TRÜ üldfüüsika kateedrisse õppejõuks (assistent). Sai 1980. aastal TRÜ üldfüüsika kateedri dotsendiks. Olnud Tartu Ülikooli üldfüüsika kateedri juhataja (1984–1993), TÜ füüsika-keemiateaduskonna dekaan (1988–1993), LoTe koolifüüsika keskuse juhataja (1996–2013).
Ta töötas Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonnas (LOTE) koolifüüsika keskuses füüsika didaktika lektorina. Põhitöö oli tulevastele füüsikaõpetajatele füüsika ja selle õpetamise õpetamine.
Õpetas Tartu Ülikoolis üle 30 kursuse füüsikutele, bioloogidele, arstidele, farmatseutidele, loodusteaduste õpetajatele. Tema juhendamisel on kaitstud üle 50 diplomitöö, üle 20 bakalaureusetöö, 9 teadusmagistritööd, 15 magistritööd ja 1 doktoritöö.
Muu erialane tegevus.
Olnud Eesti koolinoorte füüsikaolümpiaadi žürii esimees (1968, 2003) ja liige (1969–2004), Eesti füüsika teaduslik-metoodilise nõukogu liige (1978–1990), NSV Liidu Balti tsooni ja Valgevene NSV füüsika-teaduslik-metoodilise nõukogu praktikumide sektsiooni juhataja (1985–1990), ETV telekooli füüsikasaadete autoreid (1986–1989), füüsikaalase õppekirjanduse autor ja väljaandmise korraldaja (alates 1988), Eesti koolifüüsika kontseptsiooni autoreid (1991), Eesti koolifüüsika ainekava töörühma juht (1993–1996), Eesti Koolifüüsika Ühingu juhataja (1995–2000), Eesti koolifüüsika ainenõukogu esimees ja liige (1996–2003), Foucault’ pendli ülesseadmise ja tutvustamise korraldaja Tartu Ülikooli füüsikahoones Tartus Tähe 4 (1999–2014), teaduskeskuse Ahhaa teadusnõukogu liige (2000–2008), füüsika riigieksamikomisjoni liige (2002–2009), Eesti noorteadlaste konkursi žürii liige (2005–2013), ajakirja The Science Education Review toimetuskolleegiumi liige (alates 2007).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: laia keelutsooniga pooljuhtide fotoluminestsents; füüsikaõppe efektiivsuse tõstmise võimalused kesk- ja kõrgkoolis; Eesti õpilaste füüsikalised väärarusaamad; loodusteadusliku mõtlemisviisi kujundamine koolifüüsikas.
Olnud kahe ETF teadusgrandi hoidja: "Eesti kooliõpilase loodusteadusliku mõtlemisviisi (LTMV) kujundamine füüsika ulatuslikumal seostamisel teiste loodusainetega (1998–2000)" ja "Füüsikalised väärkontseptsioonid ja väärkasutused ning nende mõju õpitulemustele (2002–2005)".
Teoseid.
Avaldanud üle 70 teadusartikli ning üle 40 õpiku ja õppevahendi gümnaasiumile, kutsekoolile või kõrgkoolile.
Isiklikku.
Tema isa oli sõjaväelane.
Tema abikaasa Kaie Voolaid (sündinud 1942) oli Eesti Spordimuuseumi kauaaegne peavarahoidja ja teadur; neil on pojad Kalle Voolaid (spordiajaloolane, Eesti Spordimuuseumi teadussekretär ja teadur) ja Juhan (Tartu Linnavalitsuse keskkonnaspetsialist, kirjanik).
Novõi Zagoriv

Novõi Zagoriv on küla Ukrainas Volõõnia oblastis Lokatšõnskõi rajoonis. Külas on 529 elanikku.
Küla rajati 1567. aastal. 
15. sajandist pärinevad esimesed teated külas oleva kloostri kohta. Klooster valmis lõplikult 1570. aastaks.
1943. aasta septembris toimus kloostri territooriumil lahing Ukraina Ülestõusuarmee ja Saksa vägede vahel. Lahingu käigus purustati kloostri kirik, mis on tänaseni varemetes.
Jerzy Brzozowski

Jerzy Brzozowski (1899 Kaunas – 1974 Brüssel) oli Poola poliitik, diplomaat.
1937. aastal autasustati teda Valgetähe II klassi teenetemärgiga.
Jerzy Englisch

Jerzy Marian Englisch (18. detsember 1889 Lviv – 3. veebruar 1974) oli Poola sõjaväelane.
1935. aastal autasustati teda Kotkaristi III klassi teenetemärgiga.
Władysław Rusin

Władysław Rusin (13. juuni 1885 Lviv – 1949 Brasiilia) oli Poola sõjaväelane.
1930. aastal autasustati teda Kotkaristi III klassi ja 1932. aastal Kotkaristi II klassi teenetemärgiga.
Amaranthe

Amaranthe on Rootsi "metal"-bänd, mis erineb selle poolest, et neil on kolm lauljat ning igaühel neist on oma stiil: "pop rock" (Elize Ryd), "hard rock" (Jake E) ja "extreme metal" (Henrik Englund).
Bänd on esinenud Eestis kolmel korral: 2014. aastal Haapsalus American Beauty Car Showl, 2015. aastal Tallinnas klubis Tapper (alustati "Massive Addictive'i" Euroopa turneed) ja 2015. aastal Tallinna Kesklinna jaanitulel Kalevi staadionil.
Ajalugu.
Bänd on loodud 2008. aastal Jake E ja Olof Mörcki poolt, ning sellest kasvas välja suurem projekt kui liitusid lauljad Elize Ryd ja Andreas Solveström, trummar Morten Løwe Sørensen. Bassist Johan Andreassen liitus bändiga pärast singli "Leave Everything Behind" fotosessiooni, kuid enne esimese albumi "Amaranthe" ilmumist.
Bändi algne nimi oli "Avalanche", kuni 2009. aasta maini, kui bänd pidi endale nimeks võtma "Amaranthe", kuna eelmise nimega tekkisid probleemid seadusega. Hiljem ilmus bändi esimene demo "Leave Everything Behind".
Bändi debüütalbum "Amaranthe" ilmus 2011. aasta aprillis ja tõusis Rootsi albumite edetabelis avanädalal 35. kohale ning Soome edetabelis 16. kohale.
Nende teine album "Nexus" ilmus 2013. aasta märtsis. Kitarrist Olof Mörck kirjeldas albumit kui rohkemate kontrastidega ja selles on rohkem loomingulisust kui eelmisel albumil. Album tõusis Rootsi edetabelites 6. kohale ja Soome edetabelis 4. kohale.
2013. aasta oktoobris lahkus bändist laulja Solveström ja tema asemele tuli Henrik Englund.
Nende kolmas album "Massive Addictive" ilmus 21. oktoobril 2014. Albumi Euroopa kontserditurneed alustas bänd 10. veebruaril 2015 Tallinnast.
Fratres

"Fratres" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1977. aastal loodud teos ansamblile. Muusikateose pikkus on 10 minutit. Teose kandis esimest korda ette Hortus Musicus 29. oktoobril 1977 Riias.
Missa syllabica

"Missa syllabica" on eesti helilooja Arvo Pärdi 1977. aastal (teine versioon 1996. aastal) loodud teos. Muusikateose pikkus on 13–16 minutit.
Veel õnnetäht kord tõuseb hele

"Veel õnnetäht kord tõuseb hele" on 1975. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Sisu.
Filmis jutustatakse dekabristidest ja nende naistest, kes dekabristide ülestõusu mahasurumise järel järgnesid oma meestele Siberisse asumisele.
Tore Janson

Tore Janson (sündinud 12. veebruaril 1936 Stockholmis) on rootsi keeleteadlane.
Ta töötas aastaid Göteborgi ülikoolis ladina keele ja hiljem Aafrika keelte professorina. 2001. aastal jäi ta pensionile, kuid on pärast seda teinud lepingulist tööd Stockholmi ülikoolis.
Ta on uurinud peamiselt keelte muutumist ning keelte ja ühiskonna seoseid.
Ta on rahvusvaheliste menukite "Speak: A Short History of Languages" ja "A Natural History of Latin" autor. 
Eesti keeles on ilmunud tema raamat "Roomlased ja roomlannad : elu antiikajal" kirjastuselt Tänapäev (2009, tõlkija Allar Sooneste).
Teosed.
Inglise keeles
Rootsi keeles
Kleobulos

Kleobulos (kreeka Κλεόβουλος; 6. sajand eKr) oli vanakreeka mõtleja, kes oli pärit Lindose linnast Rhodose saarel, ühe väite kohaselt aga hoopis Kaariast. Kleobulost on tavapäraselt nimetatud seitsme targa hulgas.
Kleobulosest ei ole kuigi palju teada ning olemasolevastki teabest moodustab suure osa Diogenes Laertiose kirjutatu teoses "Väljapaistvate filosoofide eludest, õpetustest ja ütlustest", mille I raamatus on Kleobulosele pühendatud eraldi peatükk Muuhulgas on väidetud, et Kleobulos oli tähelepanuväärselt ilus ja tugev ning oli õppinud Egiptuse filosoofiat. Kleobulos lõi mõistatusi, millest mõned Diogenes Laertios oma teoses ka esitab.
Kleobulose teostest ei ole midagi säilinud ning Diogenes Laertiosegi esitatud Kleobulose kiri Solonile on ilmselt hilisem filosoofiline harjutus ja mitte Kleobulose enda looming. Kleobulosel oli ilmselt tütar Kleobuline, kes oli samuti mõistatuste looja ja luuletaja.
Jaak Aru

Jaak Aru (sündinud 26. juunil 1957 Tartus) on eesti arst (kardioloog) ja arstiteadlane. 
Ta on lõpetanud 1975. aastal Tartu 8. Keskkooli ja 1983. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna "cum laude". 
1985. aastal pälvis Jaak Aru ettekanne II üleliidulisel (Nõukogude Liidu) noorteadlaste konverentsil "Südame- ja veresoonkonna haiguste diagnoosimine ja kirurgiline ravi" auhinna. 
1988. aastal kaitses ta Tartu Riiklikus Ülikoolis väitekirja "Intra-aortaalne kontrapulsatsioon aortokoronaarse šunteerimise korral" ("Внутриаортальная баллонная контрапульсация при операциях аортокоронарного шунтирования"; juhendaja Toomas Sulling) ja sai meditsiinikandidaadi kraadi. 
Varsti pärast seda stažeeris Aru Saksamaa Liitvabariigis, kus osales südamesiirdamisoperatsioonidel Münchenis Großhaderni haiglas. 
1996. aastal lõpetas ta kaugõppes ärijuhtimise erialal Eesti Majandusjuhtide Instituudi. Diplomitöö "Tervishoiu kui majandusharu seadusandlikest alustest Eesti Vabariigis" on avaldatud ajakirjas Akadeemia.
Aastatel 1998–2004 oli Jaak Aru e-meditsiini arendava osaühingu Doctus juhataja. Sellega seoses on ta olnud E-Health Code of Ethicsi asutajaliige ja esinenud korduvalt ettekannetega TEPR-i ja TEHRE üritustel. 
Aastatel 2005–2023 töötas Aru Saksamaal arstina, alates 2011. aastast geriaatrina.
Jaak Aru ja Forseliuse kooli (Tartu 8. keskkool) vilistlaste eestvõttel asutati 1997. aastal legendaarse kirjandusõpetaja Vello Saage sihtkapital.
Isiklikku.
Ta oli abielus ajakirjandusloolase ja museoloogi Krista Aruga, nende pojad on ajuteadlane Jaan Aru ja matemaatik Juhan Aru.
Canscora alata

Canscora alata on emajuurelaadsete seltsi kuuluv taimeliik.
Levik.
"Canscora alata" kasvab Indias, Nepalis, Sri Lankas, Tais, Vietnamis, troopilises Aafrikas (Guinea-Bissaust Kesk-Aafrika Vabariigi ja Sudaanist Kongo Demokraatliku Vabariigini), Mosmabiigis jmt riigis.
Taimesaadused.
Taim leiab kasutust mitmetes ravipraktikates nagu Unani meditsiin, Ayurveda ja Siddha meditsiin. Taim evib antituberkuloosset, antiinflammatoorset, maksa kaitsvat, mälu parendavat ja kesknärvisüsteemiga seotud haiguslikele seisunditele nagu epilepsia ja hullumeelsus aga ka ängistuse ja neurooside korral soodsaid toimeid. Toimib ka maohammustuste, tuberkuloosi ja leepra korral.
Antituberkuloosne toime baseerub laborisiolaadil "Mycobacterium tuberculosis" H37RV.
Salomėja Nėris

Salomėja Nėris (sünninimi Salomėja Bačinskaitė, kodanikunimi alates 1936. aastast Salomėja Bačinskaitė-Bučienė; 17. november 1904 Kiršiai – 7. juuli 1945 Moskva) oli leedu luuletaja.
Salomėja Nėris oli pärit talupoja perekonnast. 1928. aastal lõpetas ta Kaunases Vytautas Suure Ülikooli. Ülikooli lõpetamise järel töötas ta kuni 1931. aastani õpetajana Lazdijais. 1931–1934 elas Salomėja Nėris Kaunases, kus andis tunde ja töötas toimetajana. 1934–1936 oli ta gümnaasiumiõpetaja Panevėžysis. 1936. aasta lõpus abiellus ta arhitekt Bernardas Bučasega ja elas kuni 1937. aastani Pariisis. Kaunasesse tagasipöördumise järel töötas gümnaasiumiõpetajana.
Juba alates 1928. aastast oli Salomėja Nėrisel kontakte vasakpoolsete poliitiliste jõududega, 1931. aastal sai temast Kominterni sidepidaja. 1940. aastal kuulus ta Leedu Rahvaseimi saadikute delegatsiooni, kes käis Moskvas taotlemas Leedu vastuvõtmist Nõukogude Liitu. 1941. aasta jaanuaris valiti Salomėja Nėris NSV Liidu Ülemnõukogu saadikuks.
1941. aasta juunis evakueerus ta Nõukogude tagalasse, kus elas Ufas, Pensas ja Moskvas. Suri Moskvas haiglas maksavähki.
Dieter Nattkemper

Dieter Nattkemper on saksa neuroteadlane ja psühholoog.
1976. aastal lõpetas Dieter Nattkemper Münsteri ülikooli psühholoogia erialal. Doktorikraad psühholoogias aastast 1988. 
Nattkemper on töötanud Bielefeldi Ülikoolis ja aastatel 1990–1997 Max Plancki Aju-uuringute Instituudis.
Alates 1998. aastast töötab Nattkemper Berliini Humboldti Ülikoolis eluteaduste teaduskonna psühholoogia instituudis.
Koos Talis Bachmanniga oli Nattkemper Jaan Aru 2008. aastal kaitstud magistriväitekirja "Teadvuse lävel: elektrofüsioloogilised ja käitumuslikud uuringud" juhendaja.
Kristiina (täpsustus)

Kristiina võib tähendada järgmist:
Lucia Melloni

Lucia Melloni, ka Lucia Melloni Buljevic on USA ja Saksa neuroteadlane.
Lucia Melloni on Max Plancki Aju-uuringute Instituudi vanemteadur ja kuulub uurimisrühma Singer Emeritus Group.
Ühtlasi on ta New Yorgi Ülikooli School of Medicine neuroloogiaosakonna "research assistant professor" ja kaastegev teadurina Columbia ülikooli kolledžis College of Physicians and Surgeons.
Lucia Melloni teadustöö on keskendunud teadvuse, elektrofüsioloogia, meditatsiooni, tajulise õppimise ja ennustava kodeerimise uurimisele.
Ta on käinud ka Eestis ja külastanud Tallinnas Professor Talis Bachmanni laborit.
Melloni oli koos Wolf Singeriga Jaan Aru 2014. aastal kaitstud doktoritöö juhendaja.
Dorothea Lange

Dorothea Lange (26. mai 1895 Hoboken, New Jersey osariik – 11. oktoober 1965 San Francisco) oli mõjukas USA fotograaf ja fotoajakirjanik, kelle pildid ülemaailmse majanduskriisi ajast mõjutasid oluliselt fotodokumentalistika arengut.
Tartu Ülikooli arvutusliku neuroteaduse uurimisgrupp

Tartu Ülikooli arvutusliku neuroteaduse uurimisgrupp, ka Tartu Ülikooli arvutusliku ajuteaduse uurimisgrupp, on arvutusliku neuroteaduse valdkonnas tegutsev teadlaste töörühm Tartu Ülikooli arvutiteaduse instituudis.
Uurimisgrupp loodi 2013. aastal ja seda juhib Raul Vicente Zafra.
Uurimisgruppi kuuluvad Jaan Aru, Kristjan Korjus, Ardi Tampuu, Kristjan-Julius Laak, Ilja Kuzovkin ja Taivo Pungas.
Publikatsioonid.
Allikas:
Arvutuslik neuroteadus

Arvutuslik neuroteadus, ka arvutuslik ajuteadus, on interdistsiplinaarne teadusvaldkond, mis uurib aju matemaatiliste mudelite abil ja üritab välja selgitada neid arvutuslikke põhimõtteid, mille põhjal aju töötab.
Ingliskeelse termini "computational neuroscience" võttis 1985. aastal kasutusele ameerika arvuti- ja neuroteadlane Eric Schwartz. 
Eestis tegeldakse arvutusliku ajuteadusega Tartu Ülikoolis, kus on loodud arvutusliku neuroteaduse uurimisgrupp.
Vitex trifolia

Vitex trifolia on raudürdiliste sugukonna mungapipra perekonda kuuluv taimeliik.
Kirjeldus.
"Vitex trifolia" on suur põõsas või puu, mis võib kasvada kuni viie meetri kõrguseks. Lehed asetsevad vastakuti, on pealt rohelist ja alt hallikasrohelist värvi.
Levik.
"Vitex trifolia" kasvab looduslikult Indias ja mitmes Aasia riigis. Taime kasvatatakse ka kultuuris.
Taime saaduste bioloogiline toime.
Rahvameditsiinis on taime saadusi kasutatud palaviku alandajana, ussidevastase vahendina, ka tuberkuloosi ja leepra korral.
"Vitex trifolia" lehtede metanooliekstraktil on mõne uuringu kohaselt antituberkuloosne toime – tuberkuloosi mükobakteri laboriisolaadi H37Rv suhtes.
Mõneski uuringus on leitud taime saadustel olevat haavade paranemist soodustav, HIV-vastane, vähivastane ja antibakteriaalne toime jm.
Ilmatsalu raamatukogu

Ilmatsalu raamatukogu on Tartu linnaraamatukogu Ilmatsalu filiaal, mis asub Tartu maakonnas Tartu linnas Ilmatsalu alevikus
Raamatukogu tegutseb Ilmatsalu Põhikooli hoones aadressil Kooli tee 5. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli see iseseisev rahvaraamatukogu, mis allus Tartu maakonna keskraamatukogule, nüüdsele Kõrveküla raamatukogule.
Raamatukogu kasutab e-kataloogi ESTER.
Ülenurme raamatukogu

Ülenurme raamatukogu on rahvaraamatukogu Tartu maakonnas Kambja vallas Ülenurmel. Raamatukogu asub aadressil Pargi 7.
Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM.
Tõrvandi raamatukogu

Tõrvandi raamatukogu on rahvaraamatukogu Tõrvandis Kambja vallas Tartu maakonnas. Raamatukogu asub Ülenurme Gümnaasiumi algkooli osaga samas majas, aadressil Ringtee 1.
Raamatukogu kasutab e-kataloogi URRAM.
Hain Kinks

Hain Kinks (20. oktoober 1941 Põltsamaa – 26. juuni 2015 Tallinn) oli eesti suusataja ja suusatreener.
Ta lõpetas aastal 1960 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1964 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna.
Ta hakkas sportima Tartu 1. Keskkoolis õpetaja Endel Arandi innustusel. Suusatreeninguid alustas ta aastal 1957 Tartu Laste ja Noorte Spordikoolis, teda juhendasid treenerid Herbert Abel, Hans Gross, Boriss Bõstrov, Juri Tšarkovski ja Odd Skildheim. Ta võitis aastal 1968 Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 4 x 10 km teatesõidus hõbemedali (ja samal aastal maratonis neljanda koha) ning aastal 1970 Nõukogude Liidu ametiühingute meistrivõistlustel 50 km sõidus hõbemedali. Lisaks võitis ta aastal 1969 Tartu maratoni. Eesti NSV meistrivõistlustel sai ta aastatel 1960–1974 2 kuldmedalit, 7 hõbemedalit ja 11 pronksmedalit.
Ta töötas aastatel 1965–1976 spordiühingus Kalev instruktorina, aastatel 1977–1992 oli ta Kõrgema Spordimeisterlikkuse Kooli ja ühtlasi Eesti NSV ja Eesti koondise (meessuusatajate) vanemtreener, aastatel 1992–1993 Eesti meessuusatajate koondise treener ja aastatel 1994–2006 koondise konsultant. Osales Eesti koondise treenerina aastal 1992 Albertville'i olümpiamängudel. Tema õpilased olid Arne Sirel, Uno Leist, Mati Albert, Urmas Välbe, Jaanus Teppan, Elmo Kassin, Andrus Veerpalu, Raul Olle. Ta tegutses Suusaspordiföderatsiooni presiidiumis ja tegi kaastööd Spordilehele.
Isiklikku.
Tema vend on suusataja ja suusatreener Tõnu Kinks.
Bronius Vyšniauskas

Bronius Vyšniauskas (1. mai 1923 Gelnai – 27. juuni 2015 Vilnius) oli leedu skulptor ja kunstipedagoog. Ta oli üks silmapaistvamaid nõukogudeaegseid Leedu monumentaalskulptuure loonud kunstnikke, kelle loomingut iseloomustavad realistlik stiil ja rahvuslik temaatika.
Vyšniauskas lõpetas 1947. aastal Leedu Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Vilniuse Kunstiakadeemia), kus ta hiljem ka õpetas ja töötas professorina. Ta lõi arvukalt monumente ja mälestussambaid, sealhulgas mitmeid avalikke teoseid Vilniuses ja mujal Leedus.
Vyšniauskas oli ka Leedu NSV rahvakunstnik ja mitmete riiklike autasude kavaler. Tema loomingul oli oluline roll Leedu nõukogudeaegse monumentaalkunsti arengus.
Tuntumaid töid.
Skulptuurid Leedu kultuuri- ja teadustegelastest, nagu Vincas Kudirka ja Mikalojus Konstantinas Čiurlionis.
Vaclovas Krutinis

Vaclovas Krutinis (27. september 1948 Vilnius – 30. oktoober 2013 Vilnius) oli leedu skulptor ja kunstielu korraldaja.
Ta lõpetas 1973. aastal Leedu Riikliku Kunstiinstituudi (praegune Vilniuse Kunstiakadeemia) ning tegutses seejärel professionaalse skulptorina. Krutinise looming keskendus peamiselt monumentaalskulptuurile ja portreedele, kasutades traditsioonilisi materjale nagu pronks, graniit ja puit.
Tema teoseid leidub Leedu avalikus ruumis ning mitmetes kogudes. Krutinis käsitles oma loomingus sageli Leedu ajaloo ja kultuuri temaatikat.
Aastatel 1998–2008 oli ta Leedu Kunstnike Liidu esimees, panustades oluliselt Leedu kaasaegse kunstielu korraldamisse ja kunstnike huvide esindamisse nii riiklikul kui rahvusvahelisel tasandil.
Punamarjane kamalapuu

Punamarjane kamalapuu ("Mallotus philippensis") on kamalapuu perekonna taimeliik.
Kirjeldus.
Punamarjane kamalapuu on põõsas või puu, mis kasvab kuni 25 meetri kõrguseks. 
Levik.
Punamarjane kamalapuu kasvab looduslikult Ida- ja Kagu-Aasias, Austraalias ja Saalomoni saartel. 
Toimed.
Punamarjase kamalapuu saadused evivad antimikroobset, antioksüdantset, antiviraalset, parasiidivastast, tuberkuloosivastast, haavade paranemist soodustavat, tsütotoksilist, põletikuvastast, immunoregulatoorset aktiivsust reguleerivat ja vähirakkude valgusünteesi inhibeerivat toimet. Punamarjase kamalapuu seemne ekstrakt toimib rottidel viljakust vähendavalt. Taime etanooliekstrakt kontsentratsioonis 15.6–31.2 mg/l avaldab tugevat toimet vähemalt kaheksa Helicobacter pylori tüve vastu.
Punamarjasest kamalapuust eraldatud rotleriinile omistatakse lisaks südamehaiguste korral südant tugevdavale toimele mõningast inhibeerivat toimet vähirakkudele ja ka allergiavastast mõju inimese T-rakkudele. 
Taimel on inhibeeriv toime tuberkuloosi mükobakteri tüvedele H37Rv ja H37Ra.
Šlaager (film)

"Šlaager" on 1982. aastal valminud Tallinnfilmi muusikaline mängufilm.
Sisu.
Filmi peategelane on keskealine lauljatar Katrin Pruun. Ta peab pingutama, et võistelda nooremate lauljataridega ja püsida tipus. Helirežissöör Torop soovitab tal lauluvõistlusel ansambli Kookos solistina edu saavutamiseks järgida kerglast mängulist moodi, Katrinile aga ei ole see meeltmööda. Keerulised on ka lauljatari suhted lahutatud abikaasaga. Tema endine mees püüab suhet taastada, kuid Katrin saab aru, et see ei ole enam võimalik. Kuid kõigist raskustest hoolimata suudab lauljatar kirjutada lauluvõistluse jaoks uue laulu, mis saab tunnustuse osaliseks.
Filmis esinevad Magnetic Band ja Gunnar Graps, Muusik Seif ja Tõnis Mägi, Ruja ja Urmas Alender, Rock Hotel ja Ivo Linna, Kontor ja Heino Seljamaa, Doktor Friedrich ja Joel Steinfeldt, Kuldne Trio ja Anne Veski, Vladimir Sapožnin, diskogrupp Eurütmia Tiina Eltsi juhendamisel.
Hans Jörg Schelling

Hans Jörg Schelling (sündinud 27. detsembril 1953 Hohenemsis Dornbirni ringkonnas Vorarlbergi liidumaal) on Austria ettevõtja ja poliitik; 1. septembrist 2014 kuni 18. detsembrini 2017 oli ta Austria rahandusminister.
Ta lõpetas aastal 1972 Feldkirchis gümnaasiumi. Seejärel õppis ta ärijuhtimist Linzi ülikoolis, mille lõpetas aastal 1978 Magister rer.soc.oec kraadiga (tööga "Die Absatzchancen von Silhouette Modellbrillen"). Aastal 1981 sai ta doktorikraadi väitekirjaga "Möglichkeiten zur Förderung des Exports von Klein- und Mittelbetrieben" ('Kuidas edendada väikeste ja keskmise suurusega ettevõtete eksporti'). Ta töötas aastani 1996 Linzi ülikoolis õppejõuna.
Aastal 1981 alustas ta juhtimiskonsultandina tööd Rudolf Leiner&amp;kika mööblimajas, aastal 1988 sai ta ettevõtte tegevdirektoriks. Aastal 1990 asutas ta juhtimise nõustamise firma Schelling GesmbH.
Ta oli aastast 2001 Austria Rahvapartei liikmena Sankt Pölteni volikogu liige. 1. veebruarist 2007 28. oktoobrini 2008 oli ta Austria Parlamendi alamkoja Nationalrati liige. 1. septembril 2014 vannutati ta Austria rahandusministriks (kui Michael Spindelegger 26. augustil 2014 teatas oma tagasiastumisest).
Isiklikku.
Hans Jörg Schelling on abielus, tal on esimesest abielust kaks tütart.
Fragile

"Fragile" on Briti progressiivse rokkansambli Yes neljas stuudioalbum, mis ilmus 1971. aasta novembris. See oli esimene album, millel mängis klahvpillimängija Rick Wakeman, ning esimene, mille kujundas pikaaegne Yesi kaanekunstnik Roger Dean, kelle fantaasiarikkad kujundused said bändi visuaalseks tunnuseks.
Albumi tuntuim lugu on "Roundabout", mis ilmus ka singlina ning sai üheks Yesi suurimaks hitiks, jõudes USA singlitabelis esikümnesse. Laul on tuntud oma keeruka struktuuri, virtuoosse pillimängu ja meeldejääva kitarrikäigu poolest.
"Fragile" saavutas nii kriitikute kui ka kuulajate seas suure edu ning on tänaseks saanud üheks progressiivse roki klassikaliseks albumiks.
Kalanchoe integra

Kalanchoe integra on taimeliik kalanhoe perekonnast paksuleheliste sugukonnast.
Botaaniline lühikirjeldus.
"Kalanchoe integra" on mitmeaastane taim, ta kasvab 30–120 sentimeetri kõrguseks.
Levik.
"Kalanchoe integra" kasvab Hiinas, Jaapanis, Tais, Indias, Nepalis, Kambodžas, Laoses, Myanmaris, Vietnamis, Indoneesias, Malaisias, Filipiinidel.
Kultuurtaimena ka Floridas, Brasiilias ning mitmes Aasia ja Aafrika piirkonnas.
Taimesaadused.
Ajurveedas kasutatakse taime lehti tuberkuloosi korral.
Professor Talis Bachmanni labor

Professor Talis Bachmanni labor, ka Talis Bachmanni laboratoorium, ka BachmannLab, oli kognitiivse neuroteaduse valdkonnas tegutsenud teadlaste töörühm Tallinnas.
Talis Bachmanni labor loodi 1990. aastate keskel ja seda juhtis professor Talis Bachmann. Esialgu asus labor TLÜ (siis TPÜ) ruumides, asudes 2007. aastal ümber Tartu Ülikooliõigusteaduskonna ruumidesse Tallinnas, Teatri väljak 3 II korrusel. 
Talis Bachmann oli kuni 2021. aastani Tartu Ülikooli kognitiiv- ja õiguspsühholoogia professor, kuuludes Tartu Ülikooli õigusteaduskonna karistusõiguse osakonna Tallinna haru koosseisu ning oli ühtlasi õppeülesannete täitja ja kraadiõppurite juhendaja Tartu Ülikooli psühholoogia instituudis. Pärast Bachmanni valimist TÜ emeriitprofessoriks ja kutsumist osakoormusega külalisprofessoriks TÜ psühholoogia instituuti kuulub labor endiselt Tartu Ülikooli sotsiaalteaduse valdkonda. Labori teadusaparatuur on toodud üle Tartu Ülikooli psühholoogia instituudi eksperimentaalpsühholoogia osakonna teaduslaborisse TÜ Chemicumi hoones. 
Bachmanni labor on keskendunud teadvuse, tähelepanu ja taju mehhanismide ja tajufenomenide uurimisele, samuti kohtupsühholoogia ja -psühhofüsioloogiale. Kõrvalteemana on esinenud reklaamipsühholoogia. Uurimisalast tulemuslikku koostööd on labor muuhulgas teinud Tartu Ülikooli neuroloogidega (Toomas Asser, Pille Taba jt) 1990. aastatel ja Tartu Ülikooli neuropsühhofarmakoloogia professori Jaanus Harro uurimisrühmaga (Jaanus Harro, Mariliis Vaht, Marika Paaver) ning Kairi Kreegipuuga 2000. aastatel. Laboris tehtud uurimused on aluseks kaheksale kaitstud doktoritööle ja osale kaitstud magistri- ja bakalaureusetöödest. (Vt "Talis Bachmanni publikatsioonide loend".)
Koosseis.
Bachmanni labori koosseisu on kuulunud liikmete ja assotsieerunud liikmetena Endel Põder, Mari Sarv, Iiris Tuvi (Luiga), Carolina Murd, Jaan Aru, Inga Karton, Annika Tallinn, Karita Hommuk, Toomas Kirt, René Randver, Jaan Tulviste, Renate Rutiku, Anu Einberg, Merle Nurmoja, Kadi Tulver, Mihkel Stamm, Madis Bachmann, Sandra Vetik ja Triin Taal.
Michael Spindelegger

Michael Spindelegger (sündinud 21. detsembril 1959 Mödlingis) on Austria poliitik; ta oli aastatel 2008–2013 Austria välisminister, 2011–2014 Austria asekantsler ja 2013–2014 Austria rahandusminister.
Ta sündis Mödlingis Alam-Austria liidumaal. Põhikoolis õppis ta Hinterbrühlis (Alam-Austria liidumaal), gümnaasiumis Mödlingis. Seejärel teenis ta aastatel 1977–1978 Bundesheeris (Austria relvajõududes), auastmelt ülemleitnant ("Oberleutnant"). Seejärel õppis ta Viini Ülikooli õigusteaduskonnas, mille lõpetamise järel sai ta õigusteaduse doktoriks. 
Aastatel 1982–1983 töötas ta Viini Ülikooli õigusteaduskonnas teadurina, 1983–1984 Viini kohtutes assistendina. Aastatel 1984–1987 töötas ta Alam-Austria liidumaa maavalitsuses teenistujana. Aastatel 1987–1990 töötas ta Austria kaitseministri sekretariaadis. Ta on töötanud paljudes suurfirmades, sealhulgas Siemensis.
Ta on Austria Rahvapartei liige. Ta oli aastatel 1992–1993 Austria Föderaalnõukogu liige, 1992–1993 oli ta Austria Parlamendi alamkoja Nationalrati liige ja 1995–1996 oli ta Euroopa Parlamendi liige. 2. detsembrist 2008 kuni 16. detsembrini 2013 oli ta Austria välisminister. 14. aprillil 2011 valiti ta Austria Rahvapartei esimeheks. 21. aprillil 2011 asus ta Austria asekantsleri ametipostile. 16. detsembril 2013 asus ta Austria rahandusministri ametikohale, erru läks 1. septembril 2014.
Isiklikku.
Michael Spindelegger on abielus, tema abikaasa on kohtutöötaja ja neil on kaks poega.
Port El Kantaoui terroriakt

Port El Kantaoui terroriakt oli terrorirünnak Tuneesias Sousse'i lähedal Port El Kantaouis 26. juunil 2015. Selle käigus hukkus 39 inimest ja sai vigastada 39 inimest.
Tunnistajate ütluste järgi avas püssimees tule Soviva ja Imperial Marhaba hotelli vahel rannas aega veetnud turistide pihta.
Mitmed Tuneesia riigiametnikud on teo kvalifitseerinud terroriaktiks.
Hukkunute seas oli välisturiste Suurbritanniast (30), Portugalist (1), Iirimaalt (3), Saksamaalt (1) ja Belgiast (1), lisaks kaks tundmatut päritolu kodanikku.
Hukkunute hulka on arvatud ka Tuneesia päritolu tulistaja Rezgui, kes olevat Kalašnikovi automaadi saanud kaasosalistelt.
Öövahtkond (Pratchett)

Öövahtkond on 29. Kettamaailma romaan ja kuues romaan, mis räägib Ankh-Morpoki Linnavahtkonnast.
Sisu.
Linnavahtkonna komandör Sam Vimes üritab koos Vahtkonna liikmetega arreteerida psühhopaadist mõrvarit. Ootamatult tekitab äike ajanihke ja Vimes ja tagaotsitav Crucer satuvad mineviku Ankh-Morpokisse. See on linn, kus valitsevad paranoiline patriits Winder ja salapolitsei, mille liikmeid kutsutakse nimega "Kaabli tänava Jubedikud" ja kes kasutavad ülekuulamistel halastamatut piinamist. Crucer liitub kohe salapolitseiga ja mõrvab noore Sam Vimesi mentori John Keeli. Nüüd peab Vimes toime tulema revolutsiooniga (mille kulgu ta ette teab) ja lisaks peab ta koos Ajaloo Munkadega kindlustama, et noor Sam Vimes püsiks elus, sest see on ainus võimalus Vimes ja Crucer õigesse aega tagasi toimetada.