tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Queen Mary

Queen Mary (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') on endine Briti ookeaniliinilaev, mis sõitis aastatel 1936–1967 peamiselt Põhja-Atlandi ookeanil Southamptoni ja New Yorgi vahel.
Queen Mary oli koos RMS Queen Elizabethiga Cunard Line'i kõige esinduslikum ja kiirem laev. 
Queen Mary alustas esimest reisi 27. mail 1936. Juba sama aasta augustis pälvis ta lühikeseks ajaks Sinise Lindi, ületades senise rekordiomaniku, Prantsuse auriku Normandie, kiirust. 1938. aastal saavutas ta sama tiitli uuesti, ületades Atlandi ookeani läänest itta kõigest 3 päeva, 20 tunni ja 42 minutiga. Laev hoidis seda rekordit järgnenud 14 aastat.
Laev oli ehitatud küllaltki konservatiivses ja traditsioonilises vaimus. Sisekujunduses andsid tugevat tooni "art déco" suuna mõjud.
Traditsioonilised olid ka laeva jõuseadmed: neljas sektsioonis paiknes kokku 24 vedelkütusel töötavat aurukatelt koos nelja auruturbiiniga, maksimumvõimsuseks andis see kuni 212 000 hj (158 000 kW). 1936. aasta alguses tehtud testsõitudel suutis laev arendada ligi 33-sõlmelist kiirust.
Aluse veeväljasurve oli 77 400 t, kogupikkus 310,7 m, laius 36 m ja süvis 11,8 m.
1100-liikmelise meeskonnaga laev mahutas kuni 2139 reisijat.
Teise maailmasõja ajal teenis alus mereväe transpordilaevana.
1967. aastal otsustati lõpetada Queen Mary ekspluatatsioon reisilaevana. 31. oktoobril 1967 väljus alus viimast korda Southamptonist Long Beachi sadamasse, kus ta muudeti restorani, hotelli ja muuseumiga turismikeskuseks.
2004. aastal valmis endise Queen Mary eeskujul ja ookeaniliinilaevade traditsiooni jätkamiseks uus laev, Queen Mary 2.
Queen Elizabeth (laev 1938)

Queen Elizabeth (prefiksiga RMS – "Royal Mail Steamer" – 'kuninglik postiaurik') oli Briti ookeaniliinilaev. 
27. septembril 1938 ristis George VI abikaasa kuninganna Elizabeth laeva enda järgi ning maailma suurim reisilaev libises ellingult vette.
314,25 m pikkune ja 36 m laiune Queen Elizabeth oli 3,65 m pikem kui tema nn vanem õde Queen Mary. Oma 83 673 t veeväljasurvega ületas uus laev Prantsuse Normandied tervelt 250 tonni võrra. Laev oli ehitatud liiniveoks Southamptoni ja New Yorgi vahel.
Ehkki laeva masinate koguvõimsus ulatus 200 000 hobujõuni, ei jätkunud laeval kiirust Queen Mary või Normandiega ookeaniületusrekordites võistlemiseks.
Liinilennukite ajastu saabudes muutus Queen Elizabethi ja Queen Mary kasutamine ebarentaabliks. 1960. aastate lõpus müüs Cunard Line laeva Hiina ärimehele, kes toimetas aluse Hongkongi sadamasse remonti, et muuta see ujuvaks ülikooliks. 
9. jaanuaril 1972 puhkes aga laeva ümberehitustööde käigus tulekahju. Tuli levis väga kiiresti ja juba viie tunni pärast oli laeva kreen 17°. Tuli lõõmas üle ööpäeva ning see, mis maailmakuulsast aurikust alles jäi, vajus 10. jaanuaril osaliselt vee alla. Järgnevail aastail laev lammutati.
1969. aastal valmis samal laevakompaniil uus laev Queen Elizabeth 2, mis jätkas ookeaniliinilaevade traditsiooni kuni 2008. aastani.
Queen Elizabeth 2

Queen Elizabeth 2 (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') on endine Briti ookeaniliinilaev, mis sõitis aastatel 1969–2008 Põhja-Atlandi ookeanil Southamptoni ja New Yorgi vahet.
Alus ristiti sama laevafirma legendaarse auriku RMS Queen Elizabethi järgi. 
1982. aastal võttis alus osa Falklandi sõjast, olles vägede transpordilaev.
Ligi 50 000-tonnise veeväljasurvega 293,5 m pikkune laev ehitati Cunard Line'ile transatlantiliseks laevaliikluseks. Hiljem leidis see kasutust ka ristluslaevana.
1980. aastate lõpus asendati laeva senised jõuseadmed (katlad ja auruturbiinid) moodsamate diisel-elektriliste masinatega, mille tulemusena kasvas maksimaalne kiirus 34 sõlmeni (63 km/h).
Aastatel 1969–2004 oli alus Cunard Line'i lipulaev.
2008. aastal müüdi alus Dubaisse, kus teda kasutatakse ujuva hotellina.
Johann Georg

Johann Georg (11. september 1525 – 8. jaanuar 1598) oli Brandenburgi kuurvürst (1571–1598) ja Preisimaa hertsog.
Elu.
Hohenzollernite dünastia liikmena oli ta Joachim II ja selle esimese naise Magdalene von Sachseni poeg.
Oma isa valitsemisajal kogunenud suurte 2,5 miljoni kuldna suuruste võlgadega kehtestas Johann Georg teraviljamaksu, mis viis osa talurahvast sõltuvusse aadlist, kes oli maksust vabastatud. Ta laskis juudid 1573. aastal Brandenburgist välja saata, riisuda nende vara ja keelata naasmise. Ehkki ustava luterlasena oli ta kalvinismi tõusule vastu, lubas ta Hispaania Madalmaade ja Prantsusmaa sõdadest pärit kalvinistlikke põgenikke riiki. 13. juulil 1574 asutas ta Berliinis esimese humanistliku õppeasutuse "Gymnasium zum Grauen Kloster". Tema järglaseks sai tema poeg Joachim Friedrich.
Pärast tema sugulase Albrecht von Hohenzollerni surma 1568. aastal päris Preisimaa hertsogiriigi viimase alaealine poeg Albrecht Friedrich. Johann Georgi isa oli Preisimaa hertsogiriigi kaaspärija. 1577. aastal said Brandenburgi kuurvürstid Preisimaa hertsogi Albrecht Friedrichi kaasvalitsejateks.
Perekond ja lapsed.
Johann Georg oli abielus kolm korda.
Tema esimene naine oli Sophia von Liegnitz (u. 1525 – 6. veebruar 1546), kellega ta abiellus 1545. aastal. Nad said ühe lapse:
Tema teine naine oli 1548. aastast Brandenburg-Ansbachi vürsti Georgi tütar Sabina (12. mai 1529 – 2. november 1575). Nad said järgmised lapsed:
Tema kolmas naine oli 1577. aastast Elisabeth von Anhalt (15. september (vkj. 5. september) 1563 – 5. oktoober 1607). Nad said järgmised lapsed:
Seepiapruun

Seepiapruun ehk seepiakarva on hallika või lillaka varjundiga sügavpruun värvus, üks pruunidest värvitoonidest, mis vastab värvina kasutatava seepia ja sellega tehtud joonistuste, samuti seepiaga toneeritud fotode toonile.
Variatsioonid.
RAL Classic värvikaardi toon 8014 "Sepiabraun" on keskmise tumedusega hallikaspruun 
Kunstitarvete tootja Cansoni 'Mi-Teintes' seeria pastellpaberi üks toone on "sepia" 'seepia' , see on ligikaudu hallikaspruun.
Veebivärv "Sepia" on keskmise tumedusega pruun, millel puudub hall või violetne kõrvalvarjund .
Seepiapruun looduses.
Isase luha-sinirinna ("Luscinia svecica cyanecula") seljapoole värvust on kirjeldatud seepiapruunina.
Kodulinnuna kasvatatava muskuspardi üks võimalikke sulestiku värvuse variante on seepiapruun - seda värvi sulestik muutub vananedes tumedamaks.
Mauretania (laev 1907)

Mauretania (prefiksiga RMS ehk Royal Mail Steamer, 'kuninglik postiaurik') oli Cunard Line'i ookeaniliinilaev, mis valmis 1906. aastal Tyneside`is. 
Kuni Olympicu valmimiseni 1911. aastal oli tegemist maailma suurima laevaga (koos sõsarlaev Lusitaniaga). 240 m pikkune laev võis mahutada kuni 2165 reisijat ning 802 meeskonnaliiget. Laeva jõuseadmeks oli neli auruturbiini (kaks kõrgsurve ja kaks madalsurve). 
1909. aastal võitis Mauretania Sinise Lindi auhinna, ületades Atlandi ookeani 4 päeva 10 tunni ja 51 minutiga ning keskmise kiirusega 26,06 sõlme. Seda auhinda hoidis laev ligi 20 aastat, loovutades selle lõpuks Saksa kiiraurikule Bremen. Mauretania sai ka paljude reisijate lemmikuks.
I maailmasõja ajal oli Mauretania teenistuses vägede transpordi- ja hospidallaevana.
1930. aastatel tegutses Mauretania kruiisilaevana ja värviti täies ulatuses valgeks.
Vana ja teenekas laev lammutati 1935. aastal Šotimaal.
Ang Probinsyano

Ang Probinsyano on Filipiinide telesari, mille peaosas on Coco Martin. See oli eetris ABS-CBN-il 2015. aastal.
Püha viigipuu

Püha viigipuu ("Ficus religiosa") on liik viigipuude ("Ficus") taimeperekonnast, mooruspuuliste sugukonnast, levinud Indias ja Kagu-Aasias, kohalike nimetustega "pippala", "peepul", "peepal", "ashwattha".
Püha viigipuud austatakse Indiast pärinevates religioonides (hinduismis, budismis, jainismis). 
Bhagavadgitas ütleb Krišna, et puude seas on ta viigipuu ("peepal"). 
Siddhārtha Gautama saavutas püha viigipuu all istudes budasuse (sanskriti ja paali keeles "bodhi"), jõudis täieliku virgumiseni ehk sai Buddhaks. Budismis on see puu bodhipuu ehk "virgumise puu" (sanskriti keeles "bodhivṛkṣa"), nagu ka kõik selle võrsetest kasvama pandud puud.
Rex

Rex oli Itaalia ookeaniliinilaev, mis valmis 1932. aastal Genovas.
1. augustil 1931 vette lastud Rex oli tollal suurim laev, mis Itaalias ehitatud. Laeva interjöör oli luksuslik ning kujundatud Itaalia baroki stiilis. 
Läbi kahe teki ulatuv 2400 m² ballisaal oli suurim ruum, mis tol ajal ühte laeva ehitatud.
1933. aasta augustis ületas Rex Atlandi ookeani keskmise kiirusega 28,92 sõlme (53,56 km/h), ületades Saksa laeva Bremen tulemust terve sõlme võrra. 
Sellega võitis ta esimese ja viimase Itaalia laevana Sinise Lindi auhinna. Läänest itta sõidul ei suutnud Rex aga kunagi teiste laevade rekordit purustada. 1935. aastal ületas Rexi rekordi Prantsuse aurik Normandie.
1939. aastal jäi Rex Lõuna-Itaalias asuvas Bari sadamas Teise maailmasõja algamise tõttu pea viieks aastaks ankrusse. 
Seoses liitlasvägede edasitungimisega otsustati Rex aga üle viia Trieste sadamasse, kust ta liikus varsti edasi Pula lähedale. 
1944. aasta septembris kavatsesid Pürenee poolsaarel võitlevad Saksa väed takistada liitlastel sadamat kasutamast, uputades 268 m pikkuse aluse Trieste sadama sissepääsu ees. 
Kuigi inglastel oli tahe laeva säästa otsustati mööda rannikut puksiiris liikuv alus siiski enne uputada.
8. septembril 1944 ründas laeva Suurbritannia kuninglik õhuvägi, mille tulemusena laev süttis ja vajus rannikuäärses madalas vees külili. 
Hiljem tõsteti laev üles ja aastatel 1947–1948 lammutati Jugoslaavias.
Bodhipuu

Bodhipuu ehk "virgumise puu" (sanskriti keeles "bodhivṛkṣa") on püha viigipuu ("Ficus religiosa") Bodhgayal, Biharis, mille all Siddhārtha Gautama saavutas virgumise ehk budasuse (sanskriti ja paali keeles "bodhi") umbes aastal 500 eKr. 
Bodhipuuks nimetatakse ka kõiki neid pühasid viigipuid, mis on pärimuse järgi kasvama pandud Buddha-aegse püha viigipuu võrsest. 
Teadaolevalt esimesena istutati bodhipuu võrse 3. sajandil eKr Anuradhapura suurkloostri ("Mahāvihāra") juurde Sri Lankal, kus see kasvab tänapäevalgi.
Amarandipunane

Amarandipunane on lillaka varjundiga ja kergelt pruunika poole kalduv tumepunane värvitoon, mis vastab õistaime rebasheina ehk amarandi ("Amaranthus") õite värvusele.
Värvus on karakterilt soe ja sametine, see seostub võimsuse, külluse ja luksuslikkusega. Värvitooni, mis on karmiinpunasest pruunikam, on kirjeldatud ka heleda bordoopunasena.
Variatsioonid.
Veebivärv "Amaranth" on fuksiapunast meenutav erepunane värvitoon.
Kasutamine.
Prantsusmaa ülikoolisüsteemis eristab traditsioonilisi teaduskondasid (teoloogia, õigusteadus, meditsiin, täppisteadused, loodusteadused, humanitaaria/kunstid) talaari värvus ja täppisteaduste teaduskonna ("Sciences exactes et expérimentales") talaari värvus on amarandipunane.
1878. aastal Prantsusmaal ilmunud põhjalik käsiraamat liturgilise riietuse kohta märgib, et punane toon, mida kannavad piiskopid, peab erinema kardinalide sarlakpunasest ja olema tume purpurjas amarandi- või karmiinpunane. Värvus arvatakse olevat kehtestatud juba alates 6. sajandist ja eristab tänapäeval piiskoppe monsenjööri autiitli kandjatest, kes kannavad piiskopilillat. Mõnikord käsitletakse amarandipunast piiskoppide ja peapiiskoppide mitte-liturgilise lillana.
Amarandi või amarantvärvi nime kannab punakaspruun asovärv E123, mida kasutatakse toiduainetetööstuses ja farmaatsias.
Marju Vesik

Marju Vesik (Kihnus tuntud kui Võsu Marju; sündinud 7. märts 1986) on SA Kihnu Kultuuriruumi juhataja ning Kihnu kultuuri ja pärimuse hoidja. 
Ta on ema ja isa poolt põliskihnlane. Ta on teinud aastaid Vikerraadios kihnukeelseid uudiseid ning kuulajad teadsid teda tollal kui Mere Marjut. 
Marju Vesik on aastaid korraldanud festivali Kihnu Mere Pidu. Ta on töötanud kodusaarel giidina, tegelnud turismivaldkonnas ning töötas aastaid SA Kihnu Kultuuriruumi projektijuhina.
Bodhgaya

Bodhgayā on koht, kus Siddhārtha Gautama saavutas virgumise ehk budasuse; asub Indias tänapäeva Bihari osariigis, 90 km Patnast lõunas.
Bodhgayā on kogu maailma budistidele kõige tähtsam pühapaik, üks neljast suurest pühapaigast (tšaitja) ja palverännakute sihtkohast. Oletataval Buddha virgumiskohal kasvab ka praegu bodhipuu.
Esimese templi olevat Bodhgayāsse rajanud Ašoka 3. sajandil e.Kr. Praegune Mahābodhi tempel pärineb 2. saj m.a.j. Vahepeal oli see hinduistide valduses.
19. saj lõpus alustati Bodhgayās ulatuslikke väljakaevamis- ja taastamistöid. Suuresti Sri Lanka ja teiste maade budistide ning Mahabodhi Society eestvõttel on see tänaseks taastatud budistliku pühapaigana ja kantud UNESCO maailmapärandi nimekirja.
Martin Pärn (jalgpallur)

Martin Pärn (sündinud 27. novembril 1998) on eesti jalgpallur. 
Ta mängib Esiliiga B klubis Vändra JK Vaprus. Ta on paremajalgne ründaja, suudab mängida vasaku- ja parema poolkaitsja, vasaku ründaja ja tipuründajana.
Amarant (värvaine)

Amarantvärvaine ehk E123 on pruunikaspunane asovärv valemiga C20H11N2Na3O10S3, mida kasutatakse toiduvärvina toiduainetetööstuses ja kosmeetikatoodetele värvuse andmiseks. 
Amarantvärvaine tähised värvainete indeksis on C.I. Food Red 9 (eesti keeles punane toiduvärv 9), Acid Red 27 ja C.I. 16185, veel tuntakse teda nime all asorubiin S ("Azorubin S"). Nimetus tuleneb õistaime rebasheina nimest, mille õisikud on iseloomulikku erksat kergelt lillakat punast (amarandipunast) värvi.
Omadused.
Värvainet saab kasutada looduslike ja tehiskiudude värvimiseks, samuti naha, paberi ja mitmesuguste kunstvaikude toonimiseks. Toiduvärvina kannab see E-aine tähist E123. Tavaliselt esineb värvaine trinaatriumsoola kujul. See on tume-punakaspruun, tumepunane või lilla pulber, mis lahustub vees ja laguneb sulamata 120 °C juures. Nagu kõiki asovärve, toodeti amaranti 20. sajandi keskpaigani kivisöetõrvast, tänapäeval on põhilisteks lähteaineteks petrooleumi tootmise kõrvalsaadused.
Ameerika Ühendriikides keelati amarandi kasutamine 1976. aastal võimaliku kantserogeensuse tõttu. On võimalik allergiatekitaja, põhjustab asovärvidele tüüpilisi ülitundlikkusreaktsioone.
Brizule

Brizule on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. 
Küla asub valla põhjaosas ning jääb valla keskusest Sēmest 6,4, piirkonna keskusest Tukumsist 15,6 ja Riiast 84,6 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Brizule mõisa ("Bresilgen") keskuse juurde. Külas asub Lambsdorffide suguvõsa kalmistu, sinna jääb ka Brizule bussipeatus.
Külas kasvavad looduskaitsealustest puudest raagremmelgas ümbermõõduga 2,4 m, mänd ümbermõõduga 2,64 m, kaks tamme ümbermõõduga 4 m, tamm ümbermõõduga 4,12 m ja tamm ümbermõõduga 4,75 m.
Vilksala

Vilksala (ka Cerība) on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. 
Küla asub valla edelaosas ning jääb valla keskusest Sēmest 12,3, piirkonna keskusest Tukumsist 12,8 ja Riiast 84,4 kilomeetri kaugusele. Küla on tekkinud endise Vilksala mõisa ("Wilksaln") keskuse juurde.
Lazdas

Lazdas (ka Cerība) on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. 
Küla asub valla edelaosas ja jääb valla keskusest Sēmest 14,4, piirkonna keskusest Tukumsist 16,4 ning Riiast 81,8 kilomeetri kaugusele. Küla läbib maantee A10. Külas asub Lazdase bussipeatus.
Draudzība

Draudzība on mitme Läti küla varasem nimi:
Plieņi

Plieņi on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. 
Küla asub valla idaosas ja jääb valla keskusest Sēmest 9,7, piirkonna keskusest Tukumsist 13,4 ning Riiast 82,3 kilomeetri kaugusele. Külast on eraldatud Līkaiņi nime kandev osa, mis moodustab iseseisva asula. Külas asub Plieņu skola bussipeatus.
Külas kasvavad looduskaitsealustest puudest saar ümbermõõduga 3.65 m, vaher ümbermõõduga 2.34 m ja pärn ümbermõõduga 3.82 m.
Birztala

Birztala (ka Brīvnieki) on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. 
Küla asub valla lõunaosas ja jääb valla keskusest Sēmest 2,7, piirkonna keskusest Tukumsist 7 ning Riiast 79,9 kilomeetri kaugusele. Külas asub Brīvnieki bussipeatus.
Kaitsekäik

Kaitsekäik on kaitsjate jaoks ettenähtud sakmelise rinnatisega käik linnuse või kindluse ringmüüri ülaserval.
Joachim Friedrich (Brandenburg)

Joachim Friedrich (27. jaanuar 1546 – 18. juuli 1608) Hohenzollernite dünastiast oli Brandenburgi kuurvürst 1598. aastast kuni oma surmani.
Elulugu.
Joachim Friedrich sündis Cöllnis kui kuurvürst Johann Georgi ja Sophia von Liegnitzi poeg. Ta oli aastatel 1566-1598 Magdeburgi peapiiskopkonna administraator, seejärel isa järglasena Brandenburgi kuurvürst. Joachim Friedrichi järglane pärast tema surma oli tema poeg Johann Sigismund. Joachim Friedrich abiellus esimest korda 7. märtsil 1570 Johann von Küstrini ja Katharina von Braunschweig-Wolfenbütteli tütre Katharinaga. Joachim Friedrich abiellus teist korda 23. oktoobril 1603 Albrecht Friedrichi ja Marie Eleonore von Jülich-Kleve-Bergi tütre Eleonorega. Temast sai 1605. aastal Preisimaa hertsogiriigi regent. Tema tiitlite hulka kuulus ka "Stettini, Pommeri, Kaszuby, Vandalorumi ja Crosseni hertsog (Dux)", vastavalt Grimnitzi lepingule, kuigi Pommeri tiitlid olid vaid nominaalsed.
Joachim Friedrich ja Katharina said järgmised lapsed:
Joachim Friedrich ja Eleonore said vaid ühe lapse:
Pärand.
Joachim-Freidrich Strasse Berliinis on nimetatud tema järgi.
Naisetapp

Naisetapp ehk femitsiid või feminitsiid (inglise keeles "femicide" või "feminicide", hispaania keeles "feminicidio") on soopõhine vihakuriteo termin, mille all peetakse laiemas tähenduses silmas naissoost inimeste (naiste või tütarlaste) tahtlikku tapmist nende soolise kuuluvuse pärast.
Sõjategevuses esineb ka vastupidiseid näiteid, kus võidukas sõjavägi tapab kõik vastaspoole meessoost esindajad (tavaliselt nimetatakse seda genotsiidiks, mitte mehetapuks).
Johan Saar

Johan Saar (9. mai 1932 – 7. august 2002) oli Eesti Piirivalve ohvitser (kolonel).
Ta oli 1990–1994 aastal tegutsenud Remniku Õppekeskuse ülem. Hiljem oli ta Eesti Piirivalve Ohvitseride Kogu esimees.
Pete

Pete on võltsliigutus või -liikumine vastase eksitamiseks võitlusaladel või pallimängudes, millega juhatatakse sisse rünnakut või püütakse saavutada positsioonilist eelist.
Vehklemises ja poksis on petteliigutusi nimetatud ka findiks.
Eristatakse petteliigutusi nagu pettelöögid, -visked, -söödud, -sammud ja petteliikumisi või -asendeid nagu pettejooksud, -sööstud, keha- või kerepetted ja kombineeritud petteid.
Võitlusaladest treenitakse petteid vehklemises ja muudel mõõgavõitluse aladel, poksis ja teistel käsitsivõitlusaladel, pallimängudest jalgpallis, võrkpallis, korvpallis, sulgpallis, lauatennises, Ameerika jalgpallis jt aladel.
Pettemanöövritest räägitakse ka poliitikas ja sõjapidamise taktikas, sealjuures on võimalik nii petterünnak kui ka pettetaandumine.
Sukha

Sukha (sanskriti ja paali keeles, tiibeti keeles "bde ba"; hiina keeles 快樂 "kuaile"; jaapani keeles "keraku") on budismis (ja teistes idamaistes õpetustes) püsiv õnn, rõõm, mõnu, õndsus või nauding (inglise keeles "happiness", "pleasure", "ease", "joy" või "bliss",) mis vastandub nii "dukkhale" kui ka ebapüsivale, mööduvale rõõmule ("preya", प्रेय). 
"Sukha" võib paali kaanonis tähendada nii rõõmu ja heaolu igapäevases elus kui ka budistliku meditatsioonipraktika käigus tekkivat õndsust või sügavat õnnetunnet.
Bolesławiec

Bolesławiec (saksa Bunzlau) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas, Bolesławieci maakonna halduskeskus. Bolesławiec asub Legnicast umbes 42 km läänes.
Linn asub Bóbri jõe ääres.
Asula sai linnaõigused 1251. aastal. 16.–17. sajandil oli linn üks protestantismi keskusi Sileesias. 19. sajandil arenes linnas keraamikatööstus. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Aastatel 1975–1998 kuulus Bolesławiec Jelenia Góra vojevoodkonda.
Ostrogožsk

Ostrogožsk on linn Venemaal Voroneži oblastis, Ostrogožski rajooni keskus. Asub Tihhaja Sosna jõe ääres, 140 km Voronežist lõunas.
Linnaõigused sai asula 1765. aastal.
Edgar Selberg

Edgar Selberg (13. veebruar 1930 – 2. juuni 2012) oli eesti raadioajakirjanik.
Hariduselt oli Selberg helilooja, lõpetades 1958. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Mart Saare ja Heino Elleri kompositsiooniklassis.
Alates 1964. aastast tegi Edgar Selberg Eesti Raadios populaarset saatesarja „Muusikaline tund” (1964–1996), olles ühtlasi selle toimetaja ja sisuline juht.
Livio Lupi da Caravaggio

Livio Lupi da Caravaggio (tegutses 1607. aasta paiku) oli Itaalia muusik ning muusika- ja tantsuteoreetik.
Eluloolist.
Otsustades tema nime järgi, võis ta olla sündinud Põhja-Itaalias Lombardias Caravaggios, mis oli 16. sajandi lõpul ja 17. sajandi algul Hispaania võimude kontrolli all. Oma päritolule viitab ta ka oma traktaadi esimesel leheküljel.
Teosed.
Ta on kirjutanud traktaadi "Il Libro di gagliarda, tordiglione, passa e mezzo, canari e passeggi", mis avaldati Palermos 1607. aastal. Traktaat sisaldab kahekümne renessansstantsu kirjeldust, keskendudes eriti galjardile, aga sisaldades ka "canario"'sid, "passemezzo"'sid ja "cascarda"'sid. Raamat on pühendatud Sitsiiliasse sisserännanud hispaania aadlikule don Geronimo del Carrettole, kes üsna kindlasti oli Lupi tööandja. Kaks koreograafiat on pühendatud Donna Maria del Carrettole, kes võis olla eelmise naine või tütar.
Raamatus kirjeldatud renessansstants "Alta carretta con sua sciolta" on loodud muusikale, mida tuntakse ka nimede "Aria di Fiorenza" ja "Ballo del Gran Duca" all. Emilio de' Cavalieri komponeeritud muusika algse pealkirjaga "O che nuovo miracolo" oli pärit 1589. aastal etendatud "intermedio"'st Ferdinando I de' Medici ja Christina de Lorraine'i pulmadeks, mida tuntakse ka "La Pellegrina" intermeediumide nime all ja selle viis oli variatsioonide teemana kasutusel hiljemgi 17. sajandil.
Johann Sigismund (Brandenburg)

Johann Sigismund (8. november 1572 – 23. detsember 1619) oli Hohenzollernite dünastiast Brandenburgi kuurvürst. Temast sai Preisimaa hertsog abielu kaudu hertsoginna Annaga, Preisimaa hertsogi Albrecht Friedrichi vanema tütrega, kes suri poegadeta. Selle abieluga loodi Brandenburg-Preisimaa.
Brandenburgi kuurvürst ja Preisimaa hertsog.
Johann Sigismund sündis Halles Joachim Friedrichi ja tolle esimese naise Katharina pojana. Ta järgnes oma isale kui Brandenburgi markkrahv 1608. aastal. 1611. aastal reisis Johann Sigismund Königsbergist Varssavisse, kus ta 16. novembril 1611 andis truudusvande Poola kuningale Zygmunt III Wazale (Preisimaa hertsogiriik oli sel ajal Poola vasall). Temast sai Preisimaa hertsog ametlikult 1618. aastal, ehkki ta oli juba mitu aastat varem vaimuhaige Albrecht Friedrichi nimel regent. Ta sai 1616. aastal insuldi, millest ta ei paranenud ja suri 1619. aastal.
Johann Sigismund kinkis Reichshof Castropi oma õpetajale ja koolitajale Carl Friedrich von Bordeliusele, samas sai ta 1614. aasta Xanteni lepinguga Kleve, Marki ja Ravensbergi territooriumid.
Religioonipoliitika.
Johann Sigismundi kõige olulisem tegevus oli tema üleminek luterlusest kalvinismi pärast seda, kui ta oli varem Poola kuninga survel võrdsustanud katoliiklaste ja protestantide õigused Preisimaa hertsogiriigis. Ta pöördus kalvinismi tõenäoliselt oma 1606. aasta visiidil Heidelbergi, kuid alles 25. detsembril 1613 võttis ta armulaua sakramenti avalikult kalvinistliku riitusega. Valdav enamus tema Brandenburgi alamatest, sealhulgas tema naine Anna Preisimaalt, jäid siisku sügavalt luterlikeks. Pärast seda, kui kuurvürst ja tema kalvinistlikud õukonnaametnikud koostasid 1614. aasta veebruaris plaani elanikkonna massiliseks uude usku pööramiseks, nagu nägi ette Saksa-Rooma riigi reegel "Cuius regio, eius religio", toimusid tõsised protestid, kus tema naine toetas luterlasi. Vastupanu oli nii tugev, et 1615. aastal taganes Johann Sigismund kõigist sunniviisilise pööramise katsetest. Selle asemel lubas ta oma alamatel olla kas luterlik või kalvinistlik vastavalt nende enda südametunnistuse diktaadile. Edaspidi oli Brandenburg-Preisimaa kahe-konfessionaalne riik.
Perekond ja lapsed.
30. oktoobril 1594 abiellus Johann Sigismund Preisimaa Annaga, Albrecht Friedrichi (1553–1618) tütrega. Nad said järgmised lapsed:
Neiu

Neiu on naissoost inimene, mitte noormees soo järgi ning mitte tüdruk ega naine vanuse järgi. Teismeeas või veidi vanem tütarlaps.
22 (Mari Pokinen album)

"22" on Mari Pokineni esikalbum, mis on välja antud 2010. aastal. Album on salvestatud 2010 mais Viljandi helistuudios.
Albumil teevad kaasa:
Cascarda

Cascarda oli 16. sajandi lõpul ja 17. sajandi alguses Itaalias levinud seltskondlik tants paarile, harvem kahele paarile või kolmikule. Tantsu karakter oli sageli mänguline ja koosnes erinevate figuuridega osadest.
Allikad.
Säilinud "cascarda"'d leiduvad kahes suures 16.–17. sajandi vahetusest pärit tantsukäsiraamatus – 21 tantsu Fabritio Caroso raamatus "Il ballarino" (1581) ja 11 tantsu kogumikus "Nobiltà di dame" (1600), samuti leidub 2 "cascarda"'t nime all "cascarda in duple" Livio Lupi traktaadis "Libro di gagliarda, tordiglione, passo e mezzo, canari e passeggi" (1607).
Kirjeldus.
Caroso kasutab nimetust "cascarda" vaoshoitud karakteriga kiire tantsu kohta, mis on enamasti kaheses meetrumis ja selle elavat iseloomu rõhutavad sagedased punkteeritud rütmid. Muusika koosneb tavaliselt kahest kuni neljast kaheksataktilisest fraasist, mida võib igaüht veel korrata. "Cascarda" figuurid on tüüpilised: pärast avafraasi, milles partnerid tervitavad teineteist ja liiguvad tantsuruumi keskele või selles ringi, teevad nad mõlemast käest kinni hoides ringe või näitavad teineteisele vaheldumisi erinevaid variatsioone, tantsu lõpetab lõpufiguur, millega tantsijad satuvad taas samasse asendisse nagu alguses.
Lembe Lokk

Lembe Lokk (sündinud 1975 Tallinnas) on Prantsusmaal tegutsev eesti laulja, muusik ja laulukirjutaja.
Ta tegutseb peamiselt lauljana, kuid on kirjutanud muusikat teatrilavastustele ja videoprojektidele ning näidelnud nii seal kui ka tegevuskunstietendustel. Ta on kirjutanud luulet ja teatritekste. Lembe Lokk on Pariisi Eesti Kooli asutajaliige.
Haridus.
Lembe Lokk on lõpetanud Tallinna 21. keskkooli. Ta on õppinud Tartu ja Voroneži ülikoolis vene keelt ja kirjandust. 2001. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna prantsuse keele ja kirjanduse erialal. 1998. aastal täiendas ta end Pariisi riiklikus ida keelte ja kultuuride instituudis (INALCO) prantsuskeelsete Aafrika riikide kirjanduse alal. Ta on EYS Veljesto vilistlane. 
Ta on laulnud Heino Kaljuste ja Tiia Loitme käe all tütarlastekooris Ellerhein.
Ta on õppinud CIM/INFIMM-i muusikakoolis džässlaulu ning täiendanud end rahvusvaheliste artistide (Jim Black, Mark Feldman, Ellery Eskelin, Mark Dresser, Frédéric Blondy) käe all improviseeritud muusika vallas.
Ta õppinud näitlemist Anne Bogarti (, NYC) ja Tiffany Sterni juures ning olnud pikka aega Pantheatre – teatritrupi liige ja Enrique Pardo assistent.
Looming.
Lembe Loki lauljakarjäär on väga mitmekülgne: ta on viljelenud vabaimprovisatsiooni, džässi ning esitanud ka kaasaegset ja barokkmuusikat. Ta on esinenud koos selliste rahvusvaheliste džässiesitajatega nagu David Rothenberg, Korhan Erel, Charlie Rauh ja Peter Herbert. Lokk on loonud muusikat nii teatrilavastustele kui ka lühifilmidele (nt Eva Pervolovici, Eléonore de Montesquiou, Ingrid Hübscheri teostele). 
Paralleelselt muusikaga on ta esinenud näitlejana kaasaegsetes teatrilavastustes ja osalenud "performance"'i-kunstnikuna rahvusvahelistel festivalidel. Prantsuse kaasaegse teatri skeenel on tema regulaarseteks koostööpartneriteks Nadège Prugnard (M.A.M.A.E., Alcool, un petit coin de Paradis) ja Marie-do Fréval (Banquet des mariées, La Bancale se balance, Cabaret de Selfies).
Loki loomingus on oluline koht tekstidel ja sõnakasutusel. Tema mitmekülgne häälekasutus peegeldab laialdasi kogemusi väga eriilmelistes lavaprojektides. 
2018. aastal esines ta Tallinnas TEDxTallinnavangla inspiratsioonikonverentsil.
2018. aastal tunnustas prestiižikas Académie Charles Cros Prantsusmaal teda loomingulisuse auhinnaga lühialbumi "Comment te traduire" eest. Eesti Välisministeerium on tunnustanud tänukirjaga tema tööd eesti kultuuri levitamisel maailmas.
Christoffer vоn Kochen

Christofer von Kochen (30. mai 1637 Reval – 1711) oli Rootsi diplomaat ja müügiesindaja Moskvas, Narva linna linnusekrahv.
Christofer von Kocheni vanemad oli Tallinna rae Tallinna raehärra Christoffer Kochen ja tema abikaasa Elisabet von Vegesach. 
Tänu Rootsi Läänemereprovintside kaubanduse tundmisele määrati von Kocheni 1655. aastal Rootsi voliniku Johan de Rode kantsleriks tema diplomaatilisel reisil Moskvasse. 1678. aastal määrati Christoffer von Kocheni Rootsi müügiesindajana Moskvas. 
1683. aastal aadeldati, 1686. aastal määrati ta Narva linna linnusekrahviks, introdutseeritud 1697 tituleerimata aadlisuguvõsana nr 1286 Rootsi rüütelkonda.
Maa saab taevani

"Maa saab taevani" on Mari Pokineni teine album, mis on välja antud 2013. aastal. Tegemist on akustilise albumiga.
Albumil teevad kaasa:
Chojnów

Chojnów (saksa Haynau) on linn Poolas Alam-Sileesia vojevoodkonnas Legnica maakonnas. Chojnów asub Legnicast umbes 17 km lääneloodes.
Asulat on esmamainitud 1272. aastal, täielikud linnaõigused sai 1333. aastal. Kolmekümneaastase sõja ajal sai linn rängalt kannatada ja selle majanduslik tähtsus vähenes. 19. sajandi teisel poolel algas linnas kiire tööstuse areng. Teises maailmasõjas hävis 60% linnast. Kuni 1945. aastani oli linn Saksamaa koosseisus.
Kimovsk

Kimovsk on linn Venemaal Tula oblastis, Kimovski rajooni halduskeskus. Asub Tulast 77 km kagus.
Linn tekkis Mihhailovka külana, mis kasvas rauamaagi kaevandamisega seoses. Kaevandused asusid Kommunistliku Noorsoointernatsionaali kolhoosi maadel (vene Коммунистический интернационал молодёжи, lühend "КИМ" ehk KIM). 1948 sai asula kolhoosi järgi praeguse nime ja alevi staatuse. 1952. aastal sai linnaks. 2006. aastast on Kimovski linnaasunduse keskus.
2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 25 563.
Jasnogorsk

Jasnogorsk on linn Venemaal Tula oblastis, Jasnogorski rajooni halduskeskus. Asub Vašana jõe ääres, Tulast 32 km põhja pool.
Linn sai alguse Laptevo külast, mida on esmamainitud 1578. aastal. 1938. sai aleviks ja 1958. aastal linnaks; 1965. aastast kannab praegust nime.
2020. aasta alguses oli linnas arvestuslikult 15 410 elanikku.
Sovetsk (Tula oblast)

Sovetsk on linn Venemaal Tula oblastis Štšokino rajoonis. Asub Upa jõe ääres, Tulast 43 km lõuna pool.
Linn tekkis 1940. aastate lõpus rajatud Štšokino soojuselektrijaama juurde loodud veehoidla kaldale. 1. juulil 1950 hakkas elektrijaam tööle. 1954. aastal sai Sovetsk linnaks. 
1959. aastal oli linnas 10 099 elanikku. 2020. aasta alguses oli linna elanike arv arvestuslikult 7337.
Melenki

Melenki (vene Меленки) on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Melenki rajooni halduskeskus. Asub Oka lisajõe Unža ääres, 150 km Vladimirist kagus. 
Linna kohal asus 18. sajandi alguses Rogožino küla. 1709 ehitati külla kirik ja see sai uue nime Melenka oja järgi. 1778. aastal sai asula linnaõigused.
1896. aasta alguses oli linnas 6843 elanikku. 2020. aasta alguses oli Melenki elanike arv 13 474.
27 (Mari Jürjensi album)

"27" on Mari Jürjensi kolmas album, mis on välja antud 2016. aastal. See on esimene album, mille ta on välja andnud Mari Jürjensi nime all (eelnevad kaks on välja antud Mari Pokineni nime all).
Albumil teevad kaasa:
Johannes Frießner

Johannes Friessner (22. märts 1892 Chemnitz – 26. juuni 1971 Bad Reichenhall) oli Teise maailmasõja ajal Saksamaa kindral.
Sündis Chemnitzi linnas Saksamaal.
Oli Teises maailmasõjas Idarinde Väegrupp Südukraine juht suvel 1944, Väegrupp Süd sügisest 1944 ja Idarinde sõjategevuses Eestis 1944. aasta sügisel Armeegrupp Narwa juht Narva lahingus.
Sudogda

Sudogda (vene "Судогда") on linn Venemaal Vladimiri oblastis, Sudogda rajooni halduskeskus. Asub Kljazma lisajõe Sudogda ääres, 40 km Vladimirist kagus ja 230 km Moskvast idas.
1552. aastal on asulat mainitud Jamskaja slobodana, mille elanikeks olid soomeugrilastest muromlased. 1778. aastal sai asula linnaõigused.
2020. aasta alguses oli Sudogda elanike arv 10 113.
1879. aastal alustas linnas tööd linaketrusvabrik ja 1897. aastal pudelivabrik. Tänapäeval toodetakse Sudogdas polümeere, klaasvilla ja piimatooteid.
Wola Uhruska

Wola Uhruska on küla Poola Lublini vojevoodkonnas Włodawa maakonnas, Wola Uhruska valla halduskeskus. Wola Uhruska asub Ukraina piiri lähedal, Włodawast umbes 26 km lõunas ja Chełmist ligikaudu 24 km põhjakirdes.
Küla on esmamainitud 1531. aastal.
Margus Kuul

Margus Kuul (sündinud 6. juulil 1979) on Eesti kaitseväelane (kolonel), aastatel 2019–2023 Kaitseväe erioperatsioonide väejuhatuse ülem. 
Ta on teeninud Scoutspataljoni C-jalaväekompanii 1. jalaväerühma rühmaülemana, Rahuoperatsioonide keskuse ESTPLA-12 rühmaülemana Iraagis. 
Kaitseväe juhataja, kindralmajor Martin Herem määras kolonelleitnant Kuuli 19. juulil 2019 erioperatsioonide väejuhatuse ülemaks.
Jakubowice Murowane

Jakubowice Murowane on küla Lublini vojevoodkonnas Lublini maakonnas, Wólka valla halduskeskus. Jakubowice Murowane asub Lublini kesklinnast ligi viis ja pool kilomeetrit idakirdes.
Strunino

Strunino (vene Струнино) on linn Venemaal Vladimiri oblastis Aleksandrovi rajoonis. Asub 130 km Vladimirist loodes ja 8 km Aleksandrovist edelas. 
Asulat on kirjalikes allikates esmamainitud 1492. aastal. 1938. aastal sai asula linnaõigused. 
1970. aastal oli linnas 20 627 elanikku. 2020. aasta alguses oli linna elanike arv 12 881.
Linna ettevõttes Struninskaja manufaktura toodetakse puuvillakangast.
Struninot läbib Moskva–Jaroslavli raudtee.
Sowlany

Sowlany on küla Poolas Podlaasia vojevoodkonnas Białystoki maakonnas Supraśli vallas. Sowlany asub Białystoki kesklinnast umbes 6 km idakirdes ja Supraślist ligi 9 km kagus.
Desislava Taneva

Desislava Taneva (bulgaaria keeles "Десислава Жекова Танева"; sündinud 9. juunil 1972 Slivenis) on Bulgaaria poliitik, ta kuulub paremtsentristlikkusse erakonda Kodanikud Bulgaaria euroopaliku arengu eest (Граждани за европейско развитие на България, lühendatult ГЕРБ, mis bulgaaria keeles tähendab vappi). Ta oli 7. novembrist 2014 kuni 27. jaanuarini 2017 Bulgaaria põllumajandus- ja toitlustusminister.
Ta sündis aastal 1972 Slivenis. Ta kaitses aastal 1995 Sofias Rahvusliku ja Maailmamajanduse Ülikoolis ("Университет за национално и световно стопанство") majandusteaduse magistri väitekirja. Seejärel õppis ta õigusteadust Burgase Vabas Ülikoolis (Burgas Free University).
Kokotów

Kokotów on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Wieliczka maakonnas Wieliczka vallas. Kokotów asub Wieliczkast umbes 4 km kirdes ja Krakówi kesklinnast ligikaudu 12 km idakagus.
Jacques Moderne

Jacques Moderne (sündinud 1500. aasta paiku Pinguente'is, tänapäeval Buzet, surnud pärast 1560. aastat Lyonis), itaalia nimega Giacomo Moderno, varastes trükistes ka Jacobus Modernus de Pinguento oli Prantsusmaal tegutsenud Itaalia päritoluga muusikatrükiste kirjastaja ja trükkal, kes oli Pierre Attaignanti kõrval teine väljapaistev muusikatrükiste väljaandja 16. sajandi Prantsusmaal.
Jacobus Finno

Jacobus Petri Finno (u 1540–1588), ka Jaakko Finno ja soomekeelses kirjanduses Jaakko Suomalainen oli Soome vaimulik ja Turu toomkooli rektor, reformatsiooni mõõduka tiiva esindaja. Ta koostas esimese soomekeelse lauluraamatu, samuti katekismuse ja palveraamatu.
Kaive (Sēme vald)

Kaive on küla ("vidējciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Sēme vallas. 
Küla asub valla lääneosas ja jääb valla keskusest Sēmest 8,3, piirkonna keskusest Tukumsist 15,9 ning Riiast 99,3 kilomeetri kaugusele. Kaive on tekkinud endise Kaive mõisa ("Kaiwen") keskuse juurde. Külas asub Kaive bussipeatus.
Külas kasvav Kaive tamm on põlispuuna looduskaitse all ja hiiepuuna kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Külast on pärit näitleja Vija Artmane (1929–2008).
Futoma

Futoma on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Rzeszówi maakonnas Błażowa vallas. Futoma asub Błażowast ligi 4 km kagus.
Rind

Rind on rindkere eesmine (neljajalgsetel alumine) osa.
Rindkere

Rindkere ehk tooraks on kaela ja kõhu vaheline kere osa.
Franz Halder

Franz Halder (30. juuni 1884 Würzburg – 2. aprill 1972 Aschau im Chiemgau) oli Saksamaa sõjaväelane, kindralooberst (1940). Ta oli aastatel 1938–1942 Saksa armee maavägede ülemjuhataja.
Isiklikku.
Tema isa oli kindralmajor Maximilian Halder (1853–1912).
Benjamin Keough

Benjamin Keough (21. oktoober 1992 Tampa, Florida, Ameerika Ühendriigid – 12. juuli 2020 Calabasas, California, Ameerika Ühendriigid) oli Elvis Presley lapselaps.
Surma põhjuseks oli enesetapp. 
Sugulastest oli tal:
Aizezere raudteepeatus

Aizezere raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Balvi piirkonna Vīksna vallas.
Peatus asus Pakalnieši raudteejaamast 2,7 km kaugusel. See avati aastal 1934.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Aizezere oleks kandnud "Fiossensee" nime, ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud vana raudteed enam ei taastatud. Ka Aizezere raudteepeatus jäi suletuks.
Sproģi raudteepeatus

Sproģi raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Balvi piirkonna Vīksna vallas.
Peatus asus Pakalnieši raudteejaamast 6,7 km kaugusel. See avati aastal 1934.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Sproģi oleks kandnud nime "Swiltenbruch", ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud vana raudteed enam ei taastatud. Ka Sproģi raudteepeatus jäi suletuks.
Svilte raudteepeatus

Svilte raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Alūksne piirkonna Mālupe vallas Alodzenes.
Peatus asus Pakalnieši raudteejaamast 8,9 km kaugusel. See avati aastal 1934. Peatuse juures oli ka väike ootepaviljon.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Svilte oleks kandnud nime "Swilten", ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud varasemat raudteed enam ei taastatud. Ka Svilte raudteepeatus jäi suletuks.
Mālupe raudteejaam

Mālupe raudteejaam on endine raudteejaam Pakalnieši–Kūdupe raudteel Alūksne piirkonna Mālupe vallas Sofikalnsis.
Jaam asus Pakalnieši raudteejaamast 13,5 km kaugusel. See avati aastal 1933; 1. märtsil väljus jaamast esimene puidulastiga kaubarong, ent 15. aprillil algas reisiliiklus. Lisaks kahekorruselisele jaamahoonele ehitati Mālupe raudteejaama veel elumaja ja dresiinidele mõeldud varjualune.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Mālupe oleks kandnud nime "Malup", ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud varasemat raudteed enam ei taastatud. Ka Mālupe raudteejaam jäi suletuks.
Jaamakompleksist on tänapäeval säilinud kaev, jaama juurde viinud allee ja osaliselt ka ramp.
Salenieki raudteepeatus

Salenieki raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Alūksne piirkonna Mālupe vallas.
Peatus asus Pakalnieši raudteejaamast 18,2 km kaugusel. See avati aastal 1934. Peatuse juures oli ka väike ootepaviljon.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Salenieki oleks kandnud nime "Cathrinenburg", ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud varasemat raudteed enam ei taastatud. Ka Salenieki raudteepeatus jäi suletuks.
Lāčudārzsi raudteepeatus

Lāčudārzsi raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Alūksne piirkonna Jaunalūksne vallas.
Peatus asus Pakalnieši raudteejaamast 22,1 km kaugusel. See avati aastal 1934. Peatuse juures oli ka väike ootepaviljon.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Lāčudārzs oleks kandnud nime "Bärenfeld", ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud varasemat raudteed enam ei taastatud. Ka Lāčudārzsi raudteepeatus jäi suletuks.
Beja raudteepeatus

Beja raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Alūksne piirkonna Jaunalūksne vallas.
Peatus asus Pakalnieši raudteejaamast 23,8 km kaugusel. See avati aastal 1934. Peatuse juures oli ka väike ootepaviljon.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Beja oleks kandnud nime "Beyenhof", ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud varasemat raudteed enam ei taastatud. Ka Beja raudteepeatus jäi suletuks.
Oši raudteepeatus

Oši raudteepeatus on endine raudteepeatus Pakalnieši–Kūdupe raudteel Alūksne piirkonna Pededze vallas.
Peatus asus Pakalnieši raudteejaamast 26,5 km kaugusel. See avati aastal 1934. Peatuse juures oli ka väike ootepaviljon.
Teise maailmasõja ajal asusid sakslased rajama Pakalniešist Petserisse viivat raudteed, millel Oši oleks kandnud nime "Eschenholm", ent nõukogude vägede pealetung tegi nende plaanidele lõpu ja demonteeritud varasemat raudteed enam ei taastatud. Ka Oši raudteepeatus jäi suletuks.
Wola Pieczyska

Wola Pieczyska on küla Poolas Masoovia vojevoodkonnas Grójeci maakonnas Chynówi vallas. Wola Pieczyska asub Grójecist umbes 15 km idakirdes ja Varssavi kesklinnast ligikaudu 35 km lõunas.
Küla on esmamainitud 1452. aastal.
Koosolek

Koosolek on kahe või enama inimese kohtumine ühe või enama küsimuse arutamiseks, otsuste tegemiseks või ettekannete kuulamiseks. Koosolek võib toimuda samas ruumis asuvate inimeste osalemisel kohapeal või sidetehnika (nt telefon, videotelefon, Skype) vahendusel eri kohtades asuvate inimeste osalemisel, kus üksteist nähakse ja kuuldakse sidekanalite kaudu.
Telatyn

Telatyn on küla Poolas Lublini vojevoodkonnas Tomaszów Lubelski maakonnas, Telatyni valla halduskeskus. Telatyn asub Ukraina piirist ligi 13 km kaugusel, Tomaszów Lubelskist umbes 32 km idas.
Balti keti karikaturniir

Balti keti karikaturniir oli Eesti, Läti ja Leedu korvpallikoondiste osavõtul toimunud korvpalliturniir. Mängud toimusid 24.-26. juulini 2020 Saku Suurhallis. Võitis Eesti, teise koha sai Leedu ning kolmas oli Läti.
Arthur, Walesi prints

Arthur Tudor (19. või 20. september 1486 – 2. aprill 1502) oli Walesi prints, Chesteri krahv ja Cornwalli hertsog. Ta oli Inglismaa kuninga Henry VII ja Yorki Elizabethi vanim laps, mis tegi ta Inglismaa troonipärijaks.
Arthuri abiellumise plaanid algasid juba enne tema kolmandat sünnipäeva, Walesi printsi tiitel anti talle kaks aastat hiljem. 11-aastaselt kihlati ta Aragóni Catherine'iga, kes oli mõjuvõimsate Hispaania monarhide tütar. Abielu eesmärgiks oli moodustada liit Inglismaa ja Hispaania vahel Prantsusmaa vastu. Arthur oli hästi haritud ning enamiku aja oma elust hea tervisega.
Arthur ja Catherine abiellusid 14. novembril 1501. Abielupaar ei suutnud omavahel hästi suhelda, kuna kumbki ei rääkinud teineteise keelt. Nad kirjutasid üksteisele ladina keeles, kuid mõlemad hääldasid keelt teistmoodi.
Arthuri tervis oli abiellumisest saati halvenenud. Arthur ja Catherine haigestusid 1502. aasta märtsis. Täpne haigus pole teada, kuid see võis olla gripp, katk või tuberkuloos. Catherine jäi ellu, kuid Arthur suri 2. aprillil 1502, kuus kuud enne oma 16. sünnipäeva. Kuningat ja kuningannat teavitati tema surmast 4. aprillil. Mõlemad puhkesid nutma ning võtsid uudist väga raskesti vastu. Arthur maeti 25. aprillil.
Pärast Arthuri surma sai troonipärijaks tema noorem vend Henry, tulevane kuningas Henry VIII. Inglismaa ja Hispaania liitu taheti säilitada, mistõttu kihlati Henry ja Arthuri lesk, Catherine. Henry tõusis troonile 22. aprillil 1509 ning abiellus Catherine'iga 11. juunil. Abielust sündis kuus last, kellest vaid üks, Mary, elas imikueast kauem. 
1526. aastal hakkas kuningas huvi tundma Catherine'i õuedaami Anne Boleyni vastu ning tahtis abielu Catherine'iga lahutada. Henry uskus, et abielu Catherine'iga oli olnud patt; ta sai kinnitust Piiblist, mis lausus, et kui mees abiellub oma venna naisega, jääb paar lastetuks. Selle alusel lahutati Henry ja Catherine'i abielu 25. mail 1533 ning kuningannaks sai Anne Boleyn.
Oravapüük

Oravapüük on mõnes kultuuriruumis spordiks nimetatav tegevus, mille eesmärk on „püüda kinni“ orav ja tõsta see õhku, kasutades söödana näiteks õngeridva küljes oleva õngenööri otsa pandud pähklit (eelistatavalt maapähklit).
Esimesed teated oravapüügist on pandud kirja Ameerika Ühendriikides hiljemalt 1889. aastal.
Komórki

Komórki on küla Poolas Święty Krzyżi vojevoodkonnas Kielce maakonnas Daleszyce vallas. Komórki asub Daleszycest umbes 9 km edelas ja Kielcest ligikaudu 17 km lõunakagus.
Georg Wilhelm (Brandenburg)

Georg Wilhelm (13. november 1595 – 1. detsember 1640) Hohenzollernite dünastiast oli Brandenburgi markkrahv ja kuurvürst ning Preisimaa hertsog 1619. aastast kuni oma surmani. Tema valitsemisaega tähistas ebaefektiivne valitsemine Kolmekümneaastase sõja ajal. Tema poeg oli Friedrich Wilhelm, "Suur Kuurvürst".
Elulugu.
Noorusaastad.
Cöllnis Spree kaldal (nüüd Berliini osa) sündinud Georg Wilhelm oli Johann Sigismundi ja Preisimaa Anna poeg. Tema emapoolne vanaisa oli Preisimaa hertsog Albrecht Friedrich. 1616. aastal abiellus Georg Wilhelm Elisabeth Charlotte von der Pfalziga. Nende ainus poeg Friedrich Wilhelm sai hiljem tuntuks kui "Suur Kuurvürst".
Valitsemine.
1619. aastal päris Georg Wilhelm Brandenburgi markkrahvkonna ja Preisimaa hertsogiriigi. Ta esitas 1621. aasta septembris Varssavis isiklikult truudusvande Poola kuningale, Zygmunt III Wazale (Preisimaa hertsogiriik oli sel ajal Poola kuningriigi vasall). Truudusvannet uuendati 1633. aastal pärast uue Poola kuninga, Władysław IV Waza valimist. Kolmekümneaastase sõja ajal püüdis reformeeritud Georg Wilhelm Saksa-Rooma riigi katoliiklike jõudude ja protestantlike vürstkondade vahel neutraalseks jääda. Kuna tema õde Maria Eleonora von Brandenburg oli Rootsi kuninganna, pidi Georg Wilhelm laveerima ühelt poolt oma luterliku õemehe kuningas Gustav II Adolfi ja oma protestantlike nõunike ning teiselt poolt oma katoliikliku kantsleri krahv Adam von Schwarzenbergi abipalvete vahel.
Vaatamata kuurvürsti neutraliteedikatsetele sundis Gustav II Adolf, okupeerides 1626. aastast hertsogliku Preisimaa pääsu merele, Georg Wilhelmit 1631. aastal protestantlike jõududega ühinema. Tema valitsemine oli suuresti nõrk ja ebaefektiivne, kuna suur osa Brandenburg-Preisimaa valitsusvastutusest anti üle Schwarzenbergile, kuna riik kannatas sõja ajal tugevalt. Nii protestantlikud kui ka katoliiklikud väed põletasid ja rüüstasid Brandenburgi piirkonda ja elanikkonda hävitati seal nagu kõigis Saksamaa osariikides. Seevastu hertsoglik Preisimaa jäi üldiselt puutumata.
Kui tema õemees Gustav II Adolf 1632. aastal suri, säilitas Georg Wilhelm liidu Rootsiga kuni Rootsi kaotuseni Nördlingeni lahingus 6. septembril 1634. Sealt alates tõmbas Georg Wilhelm Brandenburgi sõjast välja ja sõlmis keiser Ferdinand II-ga 30. mail 1635 Praha rahu. Jättes Schwarzenbergi valitsusjuhi kohale, taandus Georg Wilhelm 1637. aastal suhteliselt turvalisele hertsoglikule Preisimaale, kus ta elas Königsbergis kuni oma surmani 1640. aastal.
Heinrich Borwin I (Mecklenburg)

Heinrich Borwin I (suri 28. jaanuaril 1227) oli valitsev Mecklenburgi isand 1178. aastast kuni oma surmani. Mõnikord kasutatakse tema nime ladinakeelseid versioone ("Borwinus" või "Burwinus"); leitud on ka vorm "Buruwe", nagu ka "Henricus Buruwi", "Heinricus Buriwoi" ja "Hinricus Burwy".
Heinrich Borwin I oli Pribislawi poeg. Pribislaw oli obodriidide vürst ja esimene Mecklenburgi isand. Ta suri 30. detsembril 1178 haavadesse, mille ta sai turniiril Heinrich Lõvi õukonnas Lüneburgis, ja Heinrich Borwin I oli tema järel Mecklenburgi isand. Veidi enne Pribislawi surma abiellus Heinrich Borwin I Heinrich Lõvi tütre Matildaga.
Heinrich Borwin I pidas mitu aastat sõda oma nõo Nikolaus I-ga. Tema äi ei saanud teda selles sõjas abistada. See välisabi puudumine äratas Taani kuninga Knud VI tähelepanu, kes kasutas olukorda oma positsiooni laiendamiseks Läänemere rannikul. Taanlased võtsid Heinrich Borwin I vangi. Ta pidi loovutama Rostocki Taanile ja võtma Knud VI oma lääniisandaks. 1200. aastal tagastas Knud Rostocki talle lääniks. 1202. aastal võitles ta Taani poolel Stellau lahingus. Taanlased võitsid ja Heinrich Borwin sai veel kaks lääni: Gadebuschi ja Ratzeburgi.
1218. ja 1219. aastal abistas ta taanlasi Eesti vallutamisel ja aastatel 1225–1227 abistas ta neid sõjas Schauenburgi vastu.
Heinrich Borwin I taaselustas Rostocki ja Wismari linnad ning rajas Dobbertini, Tempzini ja Sonnenkampi kloostrid.
Abielud ja lapsed.
Heinrich Borwin I oli kaks korda abielus. Tema esimene naine oli Heinrich Lõvi tütar Matilda. Nad said kaks poega:
Tema teine naine oli Adelaide. Nad said tütre: