Pommeri hertsogkonnad ja hertsogid

See on Pommeri hertsogkondade ja hertsogite loend.
Slaavi pomoraani hõimude hertsogid (kogu Pommeri).
Pommeri maid valitsesid esialgu kohalikud hõimud, kes asusid Pommerisse 10. ja 11. sajandi paiku.
Mittedünastilised.
1106. aastal jagasid tema kaks vanemat poega Pommeri: Wartislaw, kes asutas Pommeri dünastia ja Pommeri hertsogkonna, ning Świętopełk. Pärast Świętopełki surma okupeeris tema maad sakside vürst Lothar von Supplinburg. 1155. aastal saavutasid maad sõltumatuse Sobiesław I ajal, kes asutas Samboriidide dünastia ja Pomereelia hertsogkonna.
Pommeri hertsogkond.
Hertsogkond tulenes Świętobori jaotusest, milles tema poeg Wartislaw päris maad, mis said tegelikult tuntuks kui "Pommeri".
Pommeri jaotamised.
Esimene jaotamine 1155–1264.
Pommeri jaotati 1155. aastal Pommeri-Stettiniks ja Pommeri-Demminiks. Võitluses Poola ja Taani feodaalse ülimuslikkuse nõuete maharaputamiseks pöördus Pommeri Saksa-Rooma riigi poole. 1181. aastal Lübecki müüride taga laagris olles tunnistas keiser Friedrich I Barbarossa Bogislaw I S(c)lavia hertsogiks, nagu seda dokumendis kutsuti. Kuid kolm aastat hiljem (1184) sundis Taani kuningas Knud VI Pommeri Greifswaldi lahe lahingus tema kui lääniisandaga nõustuma. 1190. aastal eraldusid Pommeri-Stettinist Schlawe ja Stolpi maad. Taani kaotusega Bornhövedi lahingus vabanes Pommeri Taani lääniisandast.
1231. aastal andis keiser Friedrich II vahetu ülimuslikkuse Pommeri üle Brandenburgi markkrahvile, kes jõustas selle väite Kremmeni (1236) ja Landini lepingutega (1250). Nii sai Pommerist Brandenburgi vasall, seega ainus vahendatud (kaudne) keisririigi alamvasall, kus Brandenburg ise oli vahetu keisri vasall.
1227. aastal läks Stolp Pomereeliale ja Schlawe Pommerile. Aastatel 1238–1316 said mõlemad Pomereelia osaks, mida valitses autonoomselt tegutsenud kastellaanide dünastia Swenzonid (saksa: "Swenzonen", sisenesid ajalukku 1257. aastal koos Swenzo Vanemaga). 1316. aastal sai piirkond Pommeri-Wolgasti osaks, esmalt Brandenburgi pandina ja lõplikult 1347. aastal.
Pärast Wartislaw III pärijateta surma 1264. aastal sai Barnim I ainsaks kogu hertsogkonna hertsogiks. Pärast Barnimi surma valitsesid hertsogkonda tema pojad Barnim II, Otto I ja Bogislaw IV. Esimestel aastatel valitses vanem vend Bogislaw oma alaealiste vendade asemel.
Teine jaotamine 1295–1368.
1295. aastal jaotati Pommeri hertsogkond umbes Peene ja Ina (Ihna) jõgedega, kus piirkondi nendest jõgedest põhjas (Pommeri-Wolgast) valitses Bogislaw IV, samas Otto I sai piirkonnad nendest jõgedest lõunas (Pommeri-Szczecin).
Kolmas jaotamine 1368–1376.
1368. aastal jaotati Pommeri-Wolgast lääneosaks (saksa: "Wolgast diesseits der Swine," sealhulgas nimeandev residents Wolgast) ja idaosaks (saksa: "Wolgast jenseits der Swine," residentsi Stolpi (Słupsk) järgi ka Pommeri-Stolp).
Neljas jaotamine 1376/1377–1478 ja Pommeri otse keisrile allutamine.
1376. aastal jaotati Pommeri-Wolgasti lääneosa (saksa: "Wolgast diesseits der Swine") väiksemateks osadeks: residentsi Barthi järgi Pommeri-Barth ja väiksem Pommeri-Wolgast. Järgmisel aastal jaotati Pommeri-Wolgasti idaosa (saksa: "Wolgast diesseits der Swine" või Pommeri-Stolp) lääneosaks, kuhu kuulus Stargard, ja idaosaks, kuhu kuulus Stolp (Słupsk).
1459. aastal lakkasid Pommeri-Wolgasti idaosad Stargardi ja Stolpi ümbruses olemast. 1478. aastal, pärast 200 aasta pikkust jaotamist taasühendati hertsogkond lühikeseks ajaks, kui kõik selle osad päris Bogislaw X. Pyritzi lepinguga 1493. aastal pääses Pommeri Brandenburgi läänisõltuvusest ja sai jälle otse keisrile alluvaks, pärast uusi vaidlusi kinnitati see 1529. aastal lõpuks Grimnitzi lepinguga, mõlemad lepingud pakkusid Brandenburgi järglust, kui Pommeri hertsogid peaksid meesliinis välja surema.
Viies ja kuues jaotamine 1531–1625.
1531. aastal jaotati Pommeri Pommeri-Stettiniks ja Pommeri-Wolgastiks. Kuid sel korral, erinevalt varasematest sama nimega jaotamistest, hõlmas Pommeri-Wolgast hertsogkonna lääne- ja Pommeri-Stettin idaosa. 1569. aastal loodi Pommeri-Barthi (eraldus Pommeri-Wolgastist) ja Pommeri-Rügenwalde (Darłowo) (eraldus Pommeri-Stettinist) hertsogkonnad.
Lõplik taasühinemine ja annekteerimine Rootsi poolt.
1625. aastal taasühendas Bogislaw XIV kogu Pommeri oma võimu alla. Kuid 1637. aastal hõivas Rootsi Pommeri lääneosa (Ees-Pommeri), kuhu algselt kuulus ka Stettin, mis seadustati Vestfaali rahuga 1648. aastal (Rootsi Pommeri, mitu korda vähendatud Brandenburgi Pommeri kasuks). Aastatel 1637-1657 läks Lauenburgi-Bütowi maa Poolale, seejärel Brandenburgile. 1648. aastal sai Brandenburg Vestfaali rahuga ainult Pommeri idaosa (Taga-Pommeri), kusjuures Brandenburgi kuurvürstid kandsid ametlikult samaaegselt Pommeri hertsogite tiitlit 1806. aastani (keisririigi ja selle läänide lõpp), kuid "de facto" liidendasid oma Pommeri Brandenburg-Preisimaasse, tehes sellest 1815. aastal ühe Preisimaa provintsi, kaasates endise Rootsi Pommeri.
Rügeni vürstkond.
1168–1325: Taani feodaalvasall kohalike valitsejatega:
1325. aastast Pommeri-Wolgasti või Pommeri-Barthi osa:
1474. aastast Pommeri-Wolgasti osa.
Pomereelia hertsogkond.
1155. aastal said Świętopełk I kuulunud maad sõltumatuks Sobiesław I all, kes oli võimalik järglane, kes asutas Samboriidide dünastia ja Pomereelia hertsogkonna.
Pomereelia hertsogid kasutasid ladinakeelset tiitlit "dux Pomeraniae" ("Pommeri hertsog") või "dux Pomeranorum" ("Pomoraanide hertsog").
Pomereelia hertsogkonna jaotamised.
1215. aastal jaotati hertsogkond väiksemateks hertsogkondadeks: Gdańsk, Białogarda, Lubiszewo ja Świecie.
1271. aastal hertsogkond taasühendati ja 1296. aastal annekteeriti Poola kuningriiki