tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sassovo rajoon

Sassovo rajoon (vene keeles "Сасовский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Sassovo linn (ei kuulu rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb kirdes Kadomi rajooniga, idas Mordva vabariigiga, lõunas Šatski rajooniga, läänes Tšutškovo rajooniga ja loodes Pitelino rajooniga.
Rajooni pindala on 1819 km². Elanike arv oli 2020. aastal 15 309, 2012. aastal 18 114, 2009. aastal 18 299 ja 2002. aastal 21 012.
Sassovo rajoonis on 111 asulat, mis kuuluvad viieteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Mokša, Tsna, Alešnja, Leja, Sassovka, Tšjornaja, Pjot, Vjalsa ja Urzeva.
Riia autotehas

Riia autotehas (läti keeles "Rīgas autobusu fabrika", lühendatult RAF; vene keeles "Рижская автобусная фабрика", lühendatult РАФ) oli Riias 1949-1998 tegutsenud autotehas. Tehases toodeti RAFi automargiga busse ja mikrobusse.
RAFi esimene toode oli 22-kohaline RAF-251 buss, mis baseerus GAZ 51-l.
1958. aastal hakati tootma väikebussi RAF-997, mis baseerus GAZ-21-l ning mille mootor asus esiistmete vahel.
Lahingutank

Lahingutank on tank, mille otstarve on lahinguülesannete täitmine.
Lahingutanki iseloomustab suur tulejõud, tugev soomuskaitse ja efektiivne liikumisvõime.
Lahingutankid on soomusväe peamine jõud, tagades lahingutegevuse käigus lahinguüksustele tõhusa otsetuletoetuse manöövrite ja löökide teostamisel ning kaitsel. Lahingutankide põhiülesanne lahinguväljal on vastase tulepunktide ja soomustehnika hävitamine.
Iseloomulikud omadused.
Tänapäeva lahingutanki põhiomadused on suur tulejõud, tugev soomuskaitse, hea läbivus maastikul ja võime läbida pikki vahemaid. Puuduseks on suur mass ja piiratud enesekaitsevõime jalaväe või soomusjalaväe toetuseta.
Varustus.
Tank on varustatud vaatlusseadmetega, mis võimaldavad jälgida ümbrust nii päeval kui ka öösel erinevates ilmastikutingimustes. Tanki torni pöörde- ja tõstemehhanismid on automaatselt stabiliseeritavad, mis võimaldab sihtida ja tulistada ka liikumisel. Sihtimisparandi kiiret sisestamist laskesüsteemi, lähtudes laskekaugusest, masina liikumiskiirusest ja laskemoona iseärasustest lihtsustab pardaarvuti. Maastikul orienteerumist hõlbustab navigatsioonisüsteem. Väliseks sidepidamiseks on tankides raadiojaamad, pardatelefoniside toimib InterComipõhimõttel. Mitmeid kaasaegseid tanki turbiinmootoreid on võimalik käitada nii diislikütuse (diisli) kui ka bensiiniga. Tulekahju puhuks on tankidele osaliselt sisse ehitatud automaatsed tulekustutussüsteemid. Tanki välispind kaetakse sageli aktiivsoomusega, mis vähendab kumulatiivlaengute plahvatuse mõju. Mõnedele tankitüüpidele on võimalik kinnitada lisaseadmeid (snorkeleid), mille abil saab kandvat ja tasast põhja mööda sõites läbida paari-kolme meetri sügavusi veekogusid.
Ehitus.
Tank koosneb lahinguosast (torn), mootoriosast ja veermikust. Lahinguosas paiknevad relvastus, laskemoon ja meeskond. Meeskond on 3–4-liikmeline (komandör, sihtur, juht, laadur), relvastuseks on 105–125 mm kaliibriga vint- või sileraudne kahur ja 1–2 kuulipildujat. Kahuri laskemoonana kasutatakse põhiliselt kumulatiiv-, kild- ja alakaliibrilisi mürske (noolmürske). Mootor paikneb tavaliselt masina tagaosas. Rahuajal on roomikulülid enamasti kaetud kummipadjakestega, mis säästavad teekatet ja vähendavad roomikute kulumist. Tänapäeva tankide põhimass on keskeltläbi 40–65 tonni, kiirus teel 60–75 km/h.
Asien

Asien (eesti keeles 'Aasia') oli natsionaalsotsilaismiaegse Saksamaa riigimehe Hermann Göringi käsutuses olnud erirongi esimene salanimi, millega tema ja tema kaaslased sõitsid Teise maailmasõja ajal.
Salanime "Asien" kandis erirong 1. septembrist 1939 kuni 31. jaanuarini 1943. Göring sõitis selle rongiga Berliini ja oma peakorterisse Jägerhofi (Rastenburg, Ostpreußen) ning ka oktoobris 1940 La Manche'i. 
Rong koosnes 15 vagunist. Göring aga kasutanud Salonwagen 10205-e ja 1940. aastast Salonwagen 10215. 
Asieniga liikus kaasa 14 vagunist, hiljem 22 vagunist, koosnev eelrong, millega liikus Göringi kaaskond ja saatepersonal ja üks vagun sõidukite transportimiseks. 
Kui rongiga parasjagu ei sõidetud, oli Asien harilikult Potsdamis Bahnhof Wildparki raudteejaamas Luftwaffe-juhtstaabi alal.
Alates 1. veebruarist 1943 kandis erirong nime "Pommern 1" ja saaterong nimetati "Pommern 2-ks".
Märkused.
Ühe allika kohaselt paiknes selles rongis ka tema vürstlik garderoob, sealhulgas arvutud univormid, tsiviilülikonnad, nahkvammus, siidist ja brokaadist hommikumantlid. Ka mõõkmõõgad, ülakud ja ordenid ning aumärgid reisisid temaga kõikjale. Rongis oli ka vannituba. Kuniks riigimarssal vanni võttis ja hommikust sõi, tuli rong seisata. Selleks tuli terved rongitee lõigud vahel seisata ja nii seisid tema ihuvajade taga nii transpordirongid, laatsaretirongid kui ka põgenikerongid.
Prototüüpimine

Prototüüpimine on süsteemi või toote mudeli loomise toiming, mille eesmärk on mängida läbi võimalikke disaini lahendusvariante ja leida nende hulgast parimad.
Prototüüpe valmistatakse nii visuaalseid kui ka funktsionaalseid. Visuaalne prototüüp kujutab kavandatud disaini suurust ja välimust, kuid mitte funktsionaalsust. Funktsionaalne prototüüp kajastab kavandatud disaini nii funktsiooni kui ka välimust.
Prototüüpimise tsükkel.
Prototüübi valmistamine peab saama osaks projektiplaanist. Prototüüpimine on sama oluline kui iga teine disainiprotsessi osa.
Prototüüpimist käsitletakse justkui eraldi projektina, millel on oma tsükkel:
Tsüklit korratakse kuni funktsionaalsuse ja kasutajaliidese rahulolu saavutamiseni.
Interaktsioonidisaini prototüüp.
Interaktsiooni prototüüpide valmistamise meetodid:
Moedisaini prototüüp.
Moedisaini prototüüpide valmistamise meetodid:
Moedisaini prototüüpide valmistamisel kasutatakse mulaažikangast või lõpptoote materjalist soodsamat kangast, mis kaalult ja tekstuurilt meenutab disainitud eseme riiet.
Tootedisaini prototüüp.
Tootedisaini prototüüpide valmistamise meetodid: 
Prototüübi viimistlemine.
Prototüüpide valmistamine sisaldab ka prototüübile välisviimistluse andmise protsessi. Viimistlemine annab võimalusi prototüübi välimus muuta hilisema tootega sarnaseks.
Prototüüpide viimistlusmeetodeid:
Craps

Craps on täringumäng, mis on üks populaarsemaid kasiinomänge.
Ajalugu.
Crapsi eelkäija on vana, keeruliste reeglitega Inglise mäng "Hazard", mille päritolu on teadmata ja arvatakse, et see võib pärineda Ristisõdade ajast, millele hiljem avaldasid oma mõju Prantsuse hasartmängurid.
Mängu tänapäevase versiooni tõi Ameerika Ühendriikidesse New Orleansis sündinud Prantsuse aadlik ja istanduseomanik Bernard de Marigny, kes elas 19. sajandi alguses Inglismaal, mängides seal "Hazardit". Ta lõi sellest lihtsustatud reeglitega versiooni, mida ta nimetas "crapaud." Hiljem kasvaski sellest välja craps.
Mängureeglid.
Crapsi mängitakse üldiselt püsti seistes, välja arvatud juhul, kui mängija peab istuma tervislikel põhjustel.
Crapsi mängitakse spetsiaalsel mängulaual, kus on kujutatud panustamisvõimalused, millele mängijad saavad panustada. Laud on vannikujuline, umbes 4 meetrit pikk ja 1.5 meetrit lai.
Mängija(d) teevad panuseid kahe täringu veeretamisel tulevate silmade summale, ning veeretavad kordamööda täringuid.
Mängija, kes veeretab parasjagu täringut, on veeretaja ("shooter"). Veeretajal peab olema tehtud panus kas "Pass Line" või "Don't Pass Bar"ile.
Mängul on kaks faasi - "come out" ja "point". Mänguring algab, kui veeretaja veeretab kahte täringut korraga. Ainult ühe täringu veeretamise korral on vise kehtetu.
Igal juhul on ring lõppenud. Uues ringis veeretab sama veeretaja uuesti.
Kui täringute silmade summa on aga kas 4, 5, 6, 8, 9 või 10, siis läheb mäng teise faasi - "Point" - vastav silmade summa. Krupjee liigutab mängulaual "OFF"-poolel oleva litri vastava Pointi kohale ning pöörab selle ümber "ON"-iks. Kõik tehtud panused jäävad kehtima. Mäng kestab, kuni veeretaja veeretab täringutel kas "Pointi" või seitsme, kõik muud veeretused ei loe ja veeretaja veeretab uuesti. "Pointi" saamiseks ei ole vaja täringutel uuesti veeretada sama kombinatsiooni - kui "Come Out"is veeretas veeretaja täringutel kaheksa (6+2), siis "Pointis" sobivad ka 4+4 ja 5+3.
Darija Tomskaja

Darija Andrejevna Tomskaja (jakuudi keeles Дария Андреевна Томская; ka 
Даарыйа Томская; vene keeles Дарья Андреевна Томская; 1913 Verhojanski uluss, Jakuudi oblast – 2008) oli jakuudi olonghode pajataja.
Tomskaja suguvõsast on võrsunud mitu olonghode pajatajat (ema, vanaema ja onu). Selline anne oli ka Darijal, kes hakkas olonghosid esitama juba lapsepõlves – kuueaastaselt. Tema lugude esimesed kuulajad olid sugulased ja naabrid. 1939. aastal esitas ta esmakordselt avalikult ja kandis ette Innokenti Potapovi olongho "Eleter Bergen" ("Элэтэр Бэргэн").
1980. aastatel hakkasid NSV Liidu Teaduste Akadeemia Siberi osakonna Jakuudi keele ja kirjanduse instituudi töötajad lindistama ja üles kirjutama Tomskaja esitatud olonghosid ja muinasjutte. Praegu säilitatakse neid digiteeritud kujul Ammossovi-nimelises Kirde Föderaalülikooli Olongho Teadusuurimisinstituudis.
Tomskaja valdas suurepäraselt improvisatsiooni kunsti ja teadis peast enam kui 40 olongho teksti ja sündmustiku põhisisu.
Piltjutustus

Piltjutustus on piltide sari, kus lisaks piltidele on esitatud lühike sisu selgitav tekst. 
Piltjutustus on filmi- või videoproduktsiooni arenguprotsessis peamine visuaalse kavandamise instrument. 
Piltjutustust kasutatakse laialdaselt filmide, animatsioonfilmide, arvutigraafika ja interaktiivse meedia eelvaatena. 
Piltjutustus koosneb teatud arvust ruutudest, mille sees on illustratsioonid või pildid, mis annavad ülevaate süžeest. Piltjutustusi tehakse lihtsustatud must-valgel või värvilisel kujul.
Ajalugu.
Piltjutustus sai alguse Disney Stuudios 1930. aastatel, kui seda hakati kasutama joonisfilmide eelvaateks. Idee autor oli Webb Smith, kes hakkas selleks, et lugu jutustada, joonistama stseene eraldi paberitele, ning seadis pildid loo kulgemise järjekorda. 1940. aastatel levis piltjutustuste kaasamine märulifilmides, esimene selline film oli "Gone with the Wind". 1980. aastatel kasutati seda tarkvaratoodetes eesmärgiga seletada lihtsamini lahti kujundamisfaasis olevaid veebilehti ja interaktiivset meediat.
Piltjutustuse areng Eestis algas 19. sajandi teisel poolel, kui turul osutusid populaarseks Wilhelm Buschi teosed, kus oli kasutatud täiskasvanutele mõeldud pilte, mida illustreeris tekst. Samalaadsete lasteteoste autor oli Karl August Hindrey. Uuema aja kõige kuulsamate piltjutustuste autor Eestis oli Raivo Järvi. 
Kasutusalad.
Piltjutustus võib olla kasulik erinevates valdkondades.
Kõige populaarsem piltjutustuse kasutusala on filmindus, kus filmikaadrid on joonistustena välja toodud. See aitab filmi- ja telereklaamide tegijatel visualiseerida stseene ja leida potentsiaalseid probleeme enne nende võimalikku teket. Samuti säästab piltjutustuste tegemine raha ja aega, pannes paika filmi umbkaudse tootmismaksumuse. Ka filmide treilerid on üles ehitatud piltjutustuste loogikal.
Samal põhimõttel kasutatakse piltjutustusi ka teatrites lavastajate ja näidendite direktorite poolt.
Piltjutustust kasutatakse tänapäeva ärimaailmas reklaaminduses ja koosolekutel ideede esitluseks. Paljud suured korporatsioonid õpetavad piltjutustuste tehnikat oma töötajatele, sest see on vajalik oskus tooteidee edasiandmiseks kliendile. Ka ajurünnakus on mugav oma ideed piltjutustuse abil selgitada, sest see aitab teistel sind mõista ning ka neil sinu piltjoonistuse abil uusi ideid välja arendada.
Rulett

Rulett on kasiinomäng, mille nimi tuleb prantsuskeelsest sõnast "roulette" (väike ratas).
Mäng pärineb 18. sajandi Prantsusmaalt.
Ruletilaual on 37 (Ameerika variandis 38) numbrit, arvud 1–36, paiknevad 3 kaupa 12 reas (1-2-3, 4-5-6, 7-8-9...), lisaks 0 (ning Ameerika variandis ka topeltnull ehk 00).
Vahemikus 1–10 ja 19–28 on paaritud numbrid punased ja paarisnumbrid mustad, ning vahemikus 11–18 ja 29–36 on paaritud numbrid mustad ja paarisnumbrid punased. Varem, 1790. aastate Pariisi kasiinodes oli 0 punane ja 00 must. 1800. aastatel aga muudeti nullid roheliseks.
Ruletikettal on numbrid tavaliselt fikseeritud järjekorras, kellaosuti liikumise suunas:
1843. aastal lõid Bad Homburgis Francois ja Louis Blanc uue ruletilaua, millel oli ainult üks null.
Mängijad teevad panused kas ühele või mitmele numbrile. Seejärel keerutab krupjee ruletiketast ühes suunas ning sellel olevat kuuli teises suunas. Lõpuks kaotab kuul kiiruse ja kukub ühele 37/38 taskust.
Mängijad saavad teha kas välimisi ("outside") või sisemisi ("inside") panuseid. Välimised panused on suuremale hulgale numbritele ja suurema võiduvõimalusega, kuid väiksema väljamaksega. Sisemised panused on 1–6 numbrile ja väiksema võiduvõimalusega, kuid suurema väljamaksega.
Ruleti panuste väljamakse valem on formula_1, milles n tähistab numbrite arvu, millele mängija panustab. Lisaks algsele panusele makstakse välja ka väljamakstud summa. Valem näitab, et vaid 36 numbri kasutamine oleks kasiinole kahjumlik, mistõttu lisataksegi 0 (ja 00).
Välimised panused on väikseimate väljamaksetega:
Nulli korral kaotavad kõik välimised panused.
Sisemised panused on suuremate väljamaksetega:
Kadomi rajoon

Kadomi rajoon (vene keeles "Кадомский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti idaosas. Rajooni keskus on Kadomi alev.
Rajoon piirneb kirdes ja idas Mordva vabariigiga, edelas Sassovo rajooniga, läänes Pitelino rajooniga ja loodes Kassimovi rajooniga.
Rajooni pindala on 986 km². Elanike arv oli 2020. aastal 7465, 2012. aastal 8226, 2009. aastal 9217 ja 2002. aastal 10 708.
Kadomi rajoonis on 80 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Kadomi alevi) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Mokša, Vad ja Jermiš.
Pitelino rajoon

Pitelino rajoon (vene keeles "Пителинский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti kirdeosas. Rajooni keskus on Pitelino alev.
Rajoon piirneb põhjas Kassimovi rajooniga, kirdes Jermiši rajooniga, idas Kadomi rajooniga, lõunas Sassovo rajooniga, edelas Tšutškovo rajooniga ja läänes Šilovo rajooniga.
Rajooni pindala on 953 km². Elanike arv oli 2012. aastal 5771, 2009. aastal 6129 ja 2002. aastal 7250.
Pitelino rajoonis on 50 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Pitelino alevi) ja nelja külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Oka, Mokša ja Pjot.
Pakendidisain

Pakendidisain on disaini alaliik, mille eesmärk on toodet kaitsta ja turundada. 
Reklaamiagentuurid tegutsevad koostöös ettevõtetega, et töötada iga toote jaoks välja efektiivne pakendidisain. Pakendidisain sisaldab toote ümbrise kujundust ja loomist ning kuidas see potentsiaalsetele klientidele välja näeb. Peale turundamise aitab pakend ka säilitada selle sisu.
Eesmärk.
Pakendidisaini eesmärgiks on praktilisus, et kindlustada toote turvalisus. See omadus on eriti oluline esemetele, mis on vedelad või kergesti purunevad. Toode peab olema pakendatud nii, et see peaks vastu nii riiulil seismise kui ka teekonna sinna tehasest jõudmiseni. Enamik hommikuhelbeid on pakendatud õhukesse ja vastupidavasse papp-pakendisse. Tootele on lihtne lisada vajalikku infot (bränd, reklaamid, pakendi sisu kirjeldus) ning lisaks ka lihtne suurtes kogustes väikesele alale ära mahutada. 
Üks peamisi pakendidisaini funktsioone on sisu turundamine. Olenevalt tootest saab ümbrise disain olla lihtne ja otsekohane või värviline ja keerukas. Kui pakend tõmbab inimese tähelepanu ja ärgitab temas emotsiooni, siis on see oma eesmärgi täitnud.
Pakendidisain on toote puhul üks olulisemaid aspekte, mille kallal saaks müügi suurendamiseks vaeva näha. Jaekettide pindala suure konkurentsi tõttu on oluline konkurentidest eristuda.
Funktsionaalse pakendi loomine.
Pakendidisaini olulisusel on tehtud mitmeid uurimistöid, millest on välja tulnud, et lihtsus müüb. Inimestel on vaja saada infot kiiresti ja lihtsalt. Pakendil on oluline välja tuua, mis tootega on tegu. Lisaks hinnatakse kõrgelt ausust ja autentsust. Klienti ei tohi eksitada pakendiga, mis tekitab mulje, nagu sees oleks teistsugune toode, kui seal tegelikult on. Pakend esindab ka firma väärtushinnanguid. Kui ettevõte on rohelise mõtlemisega ja modernne, siis pakend peaks olema taaskasutatav ja innovatiivne. 
Pakendidisain Eestis.
Eesti esimene pakendidisainile spetsialiseerunud ettevõte on KOOR.
Pakendidisaini näide maailmast.
Pakend aitab klientidele ka lugu ja emotsiooni edastada. Hiina kuivteede Master Feng Tengchongi pakend meenutab ajalehte sellest ajastust, kui Hiinas hakati teed kasvatama, mälestades aadlik Master Fengi ja tema tee tutvustamise lugusid.
Auschwitzi laagrite loend

"Siin on loetletud Auschwitzi koonduslaagri välilaagreid."
Koonduslaagrite vangide eraldustunnused

Koonduslaagrite vangide eraldustunnused juurutati natsionaalsotsialistliku Saksamaa koonduslaagrite süsteemis 1936. aastal. Markeerimissüsteemi eesmärgiks oli vangide rühmitamine ja nende tuvastamise lihtsustamine. 
Vangide eraldus-grupeerimissüsteem lihtsustas 
SS-surnupealuuüksuste ("SS-Totenkopfverbände") valvuritel koonduslaagrite vangide identifitseerimist päritolumaa, rassi, rahvuse, süüteo jms alusel. Numbrid asendasid vangide nimesid.
Visand

Visand ehk skits (kreeka keeles σχέδιος "schedios", 'teha ette valmistamata'; inglise keeles "sketch") on vaba käega tehtud joonistus, mis ei pretendeeri lõpetatusele. 
Visand on umbmääraselt käsitsi tehtud joonistus või kontuur.
Visandit ei peeta tavaliselt lõpetatud tööks, vaid joonistuseks, mida saab pidevalt muuta või hiljem ideede ammutamiseks kasutada.
Visandamine on vahend mõtlemiseks ning erinevate võimaluste uurimiseks, mida saab kasutada vormi loomisel, uurimustulemuste põhjal diagrammide koostamisel või puutepunktide kaardistamisel.
Visandi tegemine on visandamine.
Rakendus.
Visandamist kasutavad nii kunstnikud, disainerid, teadlased, matemaatikud, insenerid, ökonomistid kui ka treenerid, et selgitada, anda juhiseid või oma mõtteid paberi peal arendada.
Disainerite jaoks on visandamine üks kiiremaid viise, kuidas oma ideid paberile kanda. Samuti on visandamine hea viis dokumenteerimiseks – vea leidmisel on võimalik pöörduda tagasi eelmisele sammule, et mitte jõuda tagasi protsessi algfaasi.
Vahendid.
Visandamisel kasutatavad joonistusvahendid on kas kuival (nt grafiit, süsi, pastellid) või vedelal kujul (nt akvarell; kandjal: marker, pastapliiats, tint). Enamasti visandatakse "sketchbook"'i, kuid ka teistele materjalidele.
Šilovo rajoon

Šilovo rajoon (vene keeles "Шиловский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti keskosas. Rajooni keskus on Šilovo alev.
Rajoon piirneb põhjas Kassimovi rajooniga, kirdes Pitelino rajooniga, idas Tšutškovo rajooniga, kagus Putjatino rajooniga, lõunas Sapožoki rajooniga, edelas Korablino rajooniga, läänes Starožilovo rajooniga ja loodes Spasski rajooniga.
Rajooni pindala on 2390 km². Elanike arv oli 2012. aastal 40 004, 2009. aastal 40 556 ja 2002. aastal 44 197.
Šilovo rajoonis on 108 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Šilovo ja Lesnoi alevite) ning viieteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Oka, Para, Tõrnitsa, Srednik ja Mõštsa.
German (Moralin)

German (vene keeles Герман; kodanikunimega Lev Gennadijevitš Moralin, vene keeles Лев Геннадиевич Моралин; sündinud 24. detsembril 1956 Novo-Jazõkovo külas Arzamassi rajoonis Gorki oblastis) on Vene Õigeusu Kiriku vaimulik (metropoliit), Põhjatähe ordeni kavaler, Sahha (Jakuutia) Vabariigi Vaimsuse Akadeemia liige.
Ta on 2004. aastast Kurski ja Rõlski peapiiskop ning 2012. aastast Kurski ja Rõlski metropoliit. 26. juulist 2012 juhib ta Kurski metropooliat.
Ta juhtis aastatel 1993–2004 Jakutski piiskopkonda. 
Haridustee.
Lev Moralin lõpetas 1975. aastal Arzamassis meditsiinikooli velskrina. Pärast armeeteenistust õppis ta Gorki Riikliku Ülikooli ajaloo-filoloogiateaduskonnas, hiljem lõpetas ta kaugõppes Moskva Vaimuliku Akadeemia. 
2000. aastal lõpetas ta kaugõppes ka Õigeusu Püha Tihhoni Humanitaarülikooli.
Vaimulik teenistus.
1983. aastal astus Moralin kiriku teenistusse. Samal aastal ordineeriti ta diakoniks. 1984. aasta märtsis pühitseti mungaks (munganimega German) ja kaks päeva hiljem ordineeriti ta munkpreestriks. 1987. aastal ülendati ta arhimandriidiks.
1993. aastal valis Vene Õigeusu Kiriku Püha Sinod Germani äsja taasloodud Jakutski ja Viljuiski piiskopkonna (alates 1995. aastast Jakutski ja Lenski piiskopkond) piiskopiks, kellel tuli territooriumilt suurimas Venemaa piiskopkonnas taasluua kirikuelu praktiliselt nullist, sest 1993. aastaks oli kogu Jakuutia peale vaid üks pühakoda (puukirik Jakutskis). Nädal pärast valimist pühitseti German Moskvas Jelohhovo Jumalailmumise peakirikus piiskopiks. Hirotoonia viis läbi Moskva ja kogu Venemaa patriarh Aleksius II.
2000. aastal pühitseti German peapiiskopiks.
Germani ametisoleku 11 aasta jooksul avati Jakuutias 24 pühakoda ja palvemaja ning loodi 50 kogudust. 2004. aastal määras Püha Sinod Germani Kurski ja Rõlski peapiiskopiks. 
2012. aasta juulis nimetati German Püha Sinodi otsusega Kurski ja Rõlski metropoliidiks. Nädal hiljem pühitseti ta metropoliidiks..
Lube vald

Lube vald (läti keeles "Lubes pagasts") on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Īve, Ārlava, Dundaga ja Roja vallaga.
Valla pindala on 83,4 km². 2016. aasta seisuga elas seal 520 inimest. Valla keskus on Anuži küla, vallavanem on Andris Grīnbergs.
Tähtsaim jõgi on Roja jõgi, teine suurem jõgi on selle lisajõgi Mazroja jõgi.
Ajalugu.
Kuni agraarreformini 1920. aastal jagunesid tänapäeva Lube valla alad Lube ("Lubbesemmen"), Popervāle ("Pappe Arwalen" või ka "Popsch Erwalen"), Lībe, Sārkaste, Griķlībe ("Krickeliben") ja Mūkalpi mõisa vahel. Neist suurim oli Lube mõis, mille pindala oli 1183 hektarit.
1945. aastal moodustati Ārlava vallas Lube külanõukogu. 1954. aastal liideti sellega osa Lubezere külanõukogu alasid. 1965. aastal liideti osa Lube külanõukogust Valdemārpilsi linna maaterritooriumiga. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Bīlavi Kuradilaeva muinaskalmed ja Mušiņase Kuradilaeva muinaskalmed. Looduskaitse all on Lūrmaņi paljandid, osaliselt jääb valda ka Zemgaļi soo hoiuala. Kaitsealuseid põlispuid on vallas üksteist.
Asustus.
2011. aastal elas vallas 482 lätlast, 3 venelast, 8 valgevenelast ja 3 ukrainlast.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mitte kuuluvates taludes.
Linda Liinve

Linda Liinve (17. jaanuar 1913 – 20. veebruar 2001) oli eesti raamatukogundustegelane.
Aastatel 1954–1984 oli ta Mustvee raamatukogu juhataja. Ta kirjutas Mustvee raamatukogu käsikirjalise kroonika.
Anuži

Anuži on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas, Lube valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 50 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Talsist 21 ja Riiast 129 kilomeetri kaugusel.
Küla rajati nõukogude ajal Oši mõisa ("Oschen") ja Anuži talu vahele kohaliku «Cīņa» nimelise kolhoosi keskasulaks, nime sai küla talu järgi. Asula mõisasüdame juurde jääv piirkond kannab Ošciemsi nime, aastal 2006 oli seal 26 elanikku. 
Anužis asuvad lisaks vallavalitsusele veel Lube postkontor, rahvamaja ja raamatukogu. Külas on Anuži bussipeatus.
Üks Anužis kasvav vaher ja üks pärn on looduskaitse all.
Ajdir

Ajdir (araabia keeles: أجدير; berberi keeles: ⴰⵊⴷⵉⵔ) on väike linn Marokos Al Hoceima lähedal. 
See oli Rifi Vabariigi pealinn 1922–1926 Abd el-Krimi juhtimisel (surnud 1963).
2014. aastal elas seal 5314 inimest.
Plācis

Plācis (vanasti ka Placi) on küla ("ciems") Lätis Cēsise piirkonnas, Straupe valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 55 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Stalbest 3,5 ja Riiast 72 kilomeetri kaugusel.
Külas asub mälestusmärk ümbruskonnas Lätis vabadussõja ajal kohaliku paruni Mannteuffeli juhtimisel tegutsenud jäägritele ja partisanidele. Lisaks vallavalitsusele asuvad seal veel Straupe kultuurimaja ja mitmed poed. Seal on Kraujase ja Plācise bussipeatus. 
Nüüdisaegne asula kujunes nõukogude ajal, mil sinna rajati kohaliku Lenini nimelise kolhoosi keskasula. Varem asusid seal Plačakrogsi kõrts ja Baukalni poolmõisa keskus. 2021. aastani kuulus küla Pārgauja piirkonda.
Küla jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Baukalnsi keskaegne kalmistu ja kirikuase on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Īve vald

Īve vald (läti keeles "Īves pagasts") on vald Lätis Talsi piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Lube, Valdgale, Dundaga ja Ārlava vallaga.
Valla pindala on 70,7 km². 2016. aastal elas seal 498 inimest. Valla keskus on Tiņģere küla, vallavanem on Andris Grīnbergs.
Ajalugu.
Īve valda on esimest korda mainitud 18. sajandil, mil see kuulus Vanema muinasmaakonda. 19. sajandil jagunesid selle alad Īve ja Tiņģere mõisa vahel. 1945. aastal moodustati Ārlava vallas Īve külanõukogu. 1990. aastal muudeti külanõukogu vallaks. 2009. aastast kuulub vald Talsi piirkonda.
Loodus.
Vald asub suuremas osas Põhja-Kuramaa kõrgustikul, kirdeosa jääb Rannikumadalikule. Kõrgeim koht ulatub 74,5 meetrit üle merepinna. Tähtsaim jõgi on Roja jõgi. Vallas on ka kaks väikest järve: 6,5 hektari suurune Kundumsi järv ja 2,3 hektari suurune Drokezersi järv.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on regionaalse kaitse all Īve tuulik, Oškalni muinaskalmed ehk Rootsi kalmistu ja Kalnkalēji muinaskalmed. Looduskaitse all on Īve kuusk, mille kõrgus on 32 meetrit ja ümbermõõt 3,8 meetrit. Tegemist on suurima kuusega Lätis. Lisaks on looduskaitse all veel Sudarbkalniņi kirsipuu ja mitu nimeta põlispuud (üheksa tamme, kolm mändi, pärn ja hobukastan).
Asustus.
2011. aastal elas vallas 476 lätlast, 6 venelast, 6 valgevenelast, 1 ukrainlane, 3 poolakat ja 1 leedulane.
Valla külad:
Ülejäänud valla elanikud elasid küladesse mitte kuuluvates taludes.
Viited.
&lt;/ref&gt;
Tiņģere

Tiņģere (vanasti ka "Tiņģers muiža") on küla ("ciems") Lätis Talsi piirkonnas, Īve valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 65 meetri kõrgusel, piirkonna keskusest Talsist 26 ja Riiast 135 kilomeetri kaugusel.
Tiņģere küla on kirjalikes allikates esmamainitud 1245. aastal kui Riia toomkapiitlile kuuluvat asulat. Hiljem rajati sinna Tiņģere mõis ("Tingern"), mille keskuse juurde tänapäevane küla ka tekkis. Aastal 1948 sai sellest Īve külanõukogu halduskeskus, see ehitati välja ka kohaliku kolhoosi keskasulana. 
Lisaks vallavalitsusele on külas veel postkontor, rahvamaja ja raamatukogu, mõisa häärberis asub kohalik põhikool. Tiņģeres asub ka valla vabaõhulava. Külas on Tiņģere bussipeatus.
Tiņģeres kasvab looduskaitsealune Sudarbkalniņi kirsipuu ja mitmed teised nimetud põlispuud (kaks tamme, pärn ja hobukastan).
VCA Palmaria

VCA Palmaria on Argentina 155mm soomustatud liikursuurtükk.
Lajos Kassák

Lajos Kassák (21. märts 1887 Érsekújvár, Austria-Ungari – 22. juuli 1967 Budapest) oli ungari avangardistlik kirjanik, tõlkija ja kunstnik, kes kirjutas luuletusi, näidendeid ja novelle, maalis, joonistas ja avaldas kultuuriperioodikat.
1909 elas ta Pariisis, kus suhtles Guillaume Apollinaire'i, Blaise Cendrarsi, Robert Delaunay ja Pablo Picassoga.
Tema 1922. aastal kirjutatud poeem "Hobune sureb ja linnud lendavad välja" (A ló meghal a madarak kirepülnek; eesti tõlge 2017. aastal Lauri Eesmaa, kirjastus Elusamus) on ungari avangardismi üks tähtsamaid teoseid.
Eesti keeles on valimik tema luuletustest ilmunud Ene Asu-Õunase tõlkes antoloogias "Mu ema must roos" (Varrak 2004).
Parim taimekasvataja

Parim taimekasvataja on Maaelu Edendamise Sihtasutuse poolt 2014. aastast antav aunimetus inimesele, kes on aasta jooksul saavutanud häid tulemusi taimekasvatuses. 
Aunimetuse väljaandmise eesmärk on tunnustada innovaatilist ja efektiivset tootmist ning avaldada tunnustust inimestele, kelle panus taimekasvatuse edendamisel on olnud arvestatav kogu Eesti ulatuses. Aunimetuse andmisel peetakse taimekasvatuse all silmas kõiki kultuure, mida saab koristada teraviljakombainiga.
Aunimetuse saaja väljaselgitamisel arvestatakse tootmisnäitajaid (saagikus, kvaliteet, tulukus), agrotehniliste võtete rakendamist, keskkonna- ja loodussõbralikkust taimekasvatusel, heakorda tootmisüksuses, talu/ettevõtte arengut ja innovaatilisust, jätkusuutlikkust, viljelusvõistlusel osalemist ja taimekasvatuse propageerimist.
Kandidaate parima taimekasvataja aunimetuse andmiseks võivad esitada Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoda, Eestimaa Talupidajate Keskliit, MTÜ Viljeluspäevad, Eesti Taimekasvatuse Instituut, Eesti Seemneliit ja põllumeeste ühistud.
Spasski rajoon (Rjazani oblast)

Spasski rajoon (vene keeles "Спасский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti keskosas. Rajooni keskus on Spassk-Rjazanski linn.
Rajoon piirneb põhjas Klepiki rajooniga, kirdes Kassimovi rajooniga, idas ja kagus Šilovo rajooniga, edelas Starožilovo rajooniga ning läänes Rjazani rajooniga.
Rajooni pindala on 2684 km². Elanike arv oli 2012. aastal 29 448, 2009. aastal 29 396 ja 2002. aastal 34 024.
Spasski rajoonis on 134 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Spassk-Rjazanski linna) ja viieteistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Oka, Pronja, Tõsja ja Istja.
Ivo Eenpalu

Ivo Eenpalu (sündinud 29. oktoober 1980) on eesti taimekasvataja.
2016. aastal pälvis ta parima taimekasvataja aunimetuse. 2017. aasta algusest on Ivo Eenpalu Eesti Põllumajandus-Kaubanduskoja teraviljatoimkonna esimees.
Haridus.
Ivo Eenpalu lõpetas 1999. aastal Laagna Gümnaasiumi. Õppis Tallinna Tehnikaülikoolis soojustehnikat ning on lõpetanud Tallinna Majanduskooli õiguse erialal.
Isiklikku.
Tema ema on Anne Eenpalu ja vanavanaisa Kaarel Eenpalu.
Starožilovo rajoon

Starožilovo rajoon (vene keeles "Старожиловский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti lääneosas. Rajooni keskus on Starožilovo alev.
Rajoon piirneb põhjas Rjazani rajooniga, idas Spasski rajooniga, lõunas Korablino rajooniga ja läänes Pronski rajooniga.
Rajooni pindala on 1007 km². Elanike arv oli 2012. aastal 17 224, 2009. aastal 17 569 ja 2002. aastal 17 954.
Starožilovo rajoonis on 106 asulat, mis kuuluvad ühe linnaasunduse (Starožilovo alevi) ja kuue külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Pronja, Istja, Metša, Pesotšnaja, Noveška, Polka ja Tõsja.
Zilga

"Zilga" on Eesti oludes külmakindel siniste, vahakirmega kaetud marjadega hübriidne lauaviinamarjasort. 
Sordi aretas 1964. aastal Lätis viinamarjakasvataja Pauls Sukatniks sortide "Smugljanka" ("Vitis vinifera x Vitis amurensis" e amuuri viinapuu), "Jubilei Novgoroda" ja "Dvietes Zila" ("Vitis labrusca" e põhja-viinapuu) ristandina. 
Külmakindla sordina kasvatatakse "Zilgat" nii Põhja-Euroopas, Venemaal kui ka Põhja-Ameerikas. Eestis talvituvad "Zilga" täiskasvanud taimed katmata, taludes külma kuni –35 °C. Eesti Aiandusliidu puuviljakomisjon soovitas 2004. aastal "Zilgat" äri- ja koduaias avamaal kasvatamiseks sobiva sordina.
Taim moodustab ennakvõrseid mõõdukalt ning seetõttu ei vaja väga palju lõikamist. Sügisel värvuvad "Zilga" lehed punaseks.
Marjade omadused.
"Zilga" marjad valmivad ka avamaal. Marjad on sinised, kaetud hallika vahakirmega, suurte seemnetega marjade sisu on veidi sültjas. Üleküpsenud marjad kaotavad kiiresti maitse. Katmikalal kasvatatud "Zilga" marjad on võrreldes avamaal kasvanutega märksa suuremad ja sageli meeldivama maitsega.
Vulfpeck

Vulfpeck on Ameerika Ühendriikides tegutsev "funk"-ansambel, mis loodi 2011. aastal.
Bänd on avaldanud 6 albumit ja 5 EP-d, millest üks ("Sleepify") koosneb vaid vaikusest ning avaldati ainult Spotifys. 
Taust.
Ansambel sai alguse Michigani Ülikoolis, kus kõik asutajaliikmed muusikat õppisid. Vulfpecki peamine asutaja oli Jack Stratton. Ta oli inspireeritud 1960. aastate "funk"-ansamblite (nt The Funk Brothers, Wrecking Crew ja Muscle Shoals) rütmisektsioonidest. 
Ansambli asutajaliikmete hulka kuuluvad veel Theo Katzman, Woody Goss ja Joe Dart. Tihedat koostööd teevad ansambliga Antwaun Stanley, Cory Wong ja Joey Dosik, kuid Vulfpecki püsikoosseisu nad ei kuulu.
Vulfpecki esimene avalik esinemine toimus Michigani muusikaklubis Blind Pig 2013. aasta oktoobris, millele järgnes esinemine New Yorgis Rockwood Music Hallis samal kuul.
Vaikusalbum "Sleepify".
2014. aasta märtsis avaldas bänd Spotify muusikakeskkonnas albumi, mis koosnes 30-sekundilistest klippidest, mille ainsaks sisuks oli vaikus, et koguda raha kontserditurnee korraldamiseks.
Spotify maksab bändidele iga kuulamiskorra pealt väikese summa raha. Vulfpeckil õnnestus selle albumiga koguda vähemalt 20 000 USA dollarit, mis võimaldas bändil korraldada tasuta kontserte üle kogu riigi. Spotify keeldus algul ansamblile raha maksmast ja eemaldas albumi keskkonnast, kuid lõpuks jäi õigus siiski Vulfpeckile ja raha saadi kätte. Selle aktsiooniga paljastas ansambli asutaja Jack Stratton nõrkuse Spotify autoritasusüsteemis, kuid hiljem pakkus ise ka parema lahenduse välja.
Liikmed.
Partnerid turneedel
Somerset Seedless

"Somerset Seedless" on roosade, ilma seemneteta marjadega hübriidne lauaviinamarjasort. Sordi aretas USA viinamarjakasvataja Elmer Swenson sortide "Elmer Swenson 5-3-64" ja "Petite Jewel" ristandina.
Võrdlemisi külmakindla sordina on "Somerset Seedlessi" võimalik kasvatada ka Eesti soojemates piirkondades avamaal, kuid kindlasti valmivad marjad kilekasvuhoones. "Somerset Seedlessi" võrsed korgistuvad varakult ja talvituvad hästi, talvitumiseks vajab see sort kerget katmist. Teadaolevalt on sort ka vastupidav haigustele. Eesti Aiandusliidu puuviljakomisjon on soovitanud "Somerset Seedlessi" kütteta kasvuhoonesse sobiva perspektiivsordina.
Täiskasvanud taim moodustab palju tarjasid, mille harvendamata jätmisel kannatab saagi kvaliteet. Küpsed marjad säilivad taimel kaua riknemata.
Marjade omadused.
"Somerset Seedlessi" magusad mahlased marjad on väikesed, roosakad ja kõlujate seemnetega, nende maitse meenutab veidi jõhvikat. Tarjad on suhteliselt väikesed.
Stridsvagn m/42

Stridsvagn m/42 (Strv m/42) oli AB Landsverki toodetud Rootsi tank.
Rootsi maavägi võttis selle kasutusele 1941. aasta novembris ja kokku toodeti 282 tanki.
Steven Mnuchin

Steven Terner Mnuchin (sündinud 21. detsembril 1962 New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide ettevõtja, kes oli 13. veebruarist 2017 kuni 20. jaanuarini 2021 Ameerika Ühendriikide rahandusminister. Ta on endine Goldman Sachsi töötaja. 
Ta sündis aastal 1962 New Yorgis juudi perekonnas. Ta on lõpetanud aastal 1985 Yale'i Ülikooli Bachelor of Arts kraadiga.
T-64

T-64 on Nõukogude Liidu päritolu tank. Tank töötati välja Harkivis ja seda toodeti sealsamas. T-64 ühendas mitmeid tehnilisi innovatsioone ning oli seetõttu keerukam ja kallim, mistõttu ei eksportinud Nõukogude Liit tanki Varssavi pakti liitlastele ega kolmandatele riikidele.
Kirjeldus.
T-64 oli esimene Nõukogude tank, mille 125 mm kahurit laadis automaatlaadija. Automaatlaadija võimaldas vähendada tanki meeskonna koosseisu laaduri võrra, kelle tööruumi arvelt vähendati masina suurust ja kaalu.
T-64 oli esimene paljudest Nõukogude Liidu tankidest, mille pearelv on 125 mm sileraudne kahur. Läbi kahuritoru oli võimalik lasta ka tankitõrjerakette. Uuenduslik oli samuti soomus, sest esimest korda kasutati Nõukogude tankitootmises komposiitsoomust.
Ajastule kohaselt arvestati T-64-e kavandamisel võimaliku tuumasõja ohuga. Seetõttu sisaldas soomus radiatsiooni neelavat kihti, tanki sise- ja välisõhk hoiti eraldi ning välisõhk filtreeriti enne selle meeskonnaruumi pääsemist. Huvitava nüansina paiknes rataste põrutusi neelav kummikiht terasest rataste sees ja mitte nende peal, nagu oli kombeks teistel Nõukogude tankidel. Viimati nimetatu muudab T-64 rattad teiste tankide ratastest kuumakindlamaks.
Tank osutus piisavalt edukaks, et selle põhjal konstrueeriti gaasiturbiiniga T-80. Tolle algsed variandid kandsid T-64 tanki torni, sama kahurit ja automaatlaadijat. Küll aga parandati T-80 tarbeks tanki soomust.
Külma sõja ajal varustati T-64-dega Nõukogude Liidu Ida-Euroopas paiknevad väeosad. Nõnda jõudsid tankid eesliiniüksustesse Ida-Saksamaal ja Ungaris. T-64 tanke kasutati teisteski Nõukogude läänepoolsetes üksustes.
Enne 1991. aastat ei eksporditud ühtegi T-64 tanki. Seetõttu oli tank teenistuses ainult Nõukogude Liidus ja selle endistes liiduvabariikides. Peale liidu lagunemist oli T-64 Ukraina, Usbekistani, Valgevene ja Venemaa relvastuses, kellest esimesena nimetatust sai tanki suurim kasutaja.
Ajalugu.
Tank konstrueeriti Nõukogude Liidus Harkivi konstrueerimisbüroos. Uue tanki loomine algas juba 1951. aastal ja seda vedas tankikonstruktor Aleksandr Morozov. Enne tootmisküpse variandini jõudmist valmisid 1950. ja 1960. aastatel mitu Objekt 430 ja 432 prototüüpi, millel testiti uuenduslikke lahendusi. Objekt 432-e konstruktsiooni parandati, misjärel võeti see 1966. aasta lõpus teenistusse tähisega T-64.
Ent juba siis plaaniti tanki uuendada. T-64A variant oli esimene, mis sai T-62-lt tuntud 115 mm sileraudse kahuri asemel samuti sileraudse 125 mm kahuri ja automaatlaadija. T-64B sai parema soomuskaitsega torni, aga kavandatud võimsam mootor tootmisesse ei jõudnud.
Nõukogude tankile kohaselt toodeti kümneid erinevaid T-64 variante ja tanke uuendati korduvalt. Tootmine jõudis lõpule 1987. aastal ja selleks ajaks oli tanke ehitatud peaaegu 13 000.
Beaumont (vintpüss)

Beaumont on Hollandi toodetud vintpüss.
Kalev Kurg

Kalev Kurg (15. mai 1961 Tallinn – 16. november 2005 Tallinn) oli eesti ärimees ning motosportlane ja motospordiaktivist.
Kalev Kurg õppis Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumis.
Sport.
Kurg tuli kolm korda Eesti meistriks: 1975 ja 1979 talimotokrossis ning 1975 hipodroomisõidus (50 cm3 B, noorte 125 cm3 ja noorte 175 cm3). 
1998. aastast oli ta motokrossimeeskonna MM-il Eesti koondise mänedžer ja suurtoetaja. Tema toetusel käidi välisriikides MK-etappidel (ühe sellise sõidu eelarve võis küündida üle poole miljoni Eesti krooni).
Kuriteod.
Politsei pidas Kalev Kurge eestikeelse organiseeritud kuritegevuse juhiks. Koit Pikaro väitel hoidis Kurg enda kontrolli all 70% Eesti kokaiiniturust. Politsei andmetel valiti Kurg eestikeelsete kurjategijate esindajaks ühiskassas, sest ta oli ainus, kes nii Linnuvabriku grupeeringuga kui ka ärimees Meelis Lao lähiringkonnaga läbi sai. 
Kalev Kurg oli kohtulikult karistatud neljal korral huligaansuse, varguse ning piinamise ja seadusevastaselt vabaduse võtmise eest. 
1991. aastal saatis Rootsi Kure riigist välja. 
1994. aastal mõisteti Kurg USAs süüdi 56 püstoli riigist väljatoimetamise katses.
Isiklikku.
6. juulil 1988 abiellus Kalev Kurg Kätlin Maraniga. Laulatus toimus vanglas. Abielu lahutati veebruaris 1990.
Kalev Kure tütar Madeleyn Kurg elab Ameerikas Los Angeleses.
Surm.
16. novembril 2005 tapeti Kalev Kurg automaadilaskudega kodumaja hoovis. Tapjat ei leitud ning kriminaaltoimik suleti 2015. aastal. 
Kalev Kurg on maetud Tallinna Metsakalmistule kunagise diplomaadi Aleksander Warma ja kaptenmajor Eerik Kirsimaa kalmu lähedale.
Kira Sipjagina

Ki(i)ra Sipjagina (1917 – 15. oktoober 1991) oli tõlkija ja Eesti NSV Eesti Telegraafi Agentuuri direktor.
Ta tõlkis vene keelest eesti keelde peamiselt lastekirjandust ja ajalookirjandust.
Vassili Vlassov

Vassili Mihhailovitš Vlassov (jakuudi keeles Василий Михайлович Власов; sündinud 23. augustil 1945 Malaja Marhas Jakutski rajoonis Jakuudi ANSV-s) on Sahha riigitegelane, Põhjatähe ordeni kavaler. 
Ta oli aastatel 1998–2002 Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimees. Vlassov oli Sahha (Jakuutia) Vabariigi Riigikogu (Il Tumeni) III koosseisu (2005–2009) ja V koosseisu (2013–2017) rahvasaadik. 
Alates 2008. aastast on Vlassov Sahha (Jakuutia) Vabariigi Briljantide ja Juveelitoodete Tootjate Gildi president.
Haridus ja töökäik.
Vlassov lõpetas 1968. aastal Irkutski Polütehnilise Instituudi mäeinseneri kutsega. 1984. aastal kaitses ta tehnikakandidaadi kraadi.
2000. aastal sai ta Ammossovi-nimelise Jakutski Riikliku Ülikooli ökonoomika ja juhtimise kateedri dotsendiks.
Kuni 1981. aastani töötas ta õpitud erialal Jakuutia ettevõtetes; alates 1981. aastast vastutaval parteitööl (kuni aastani 1990). Ta oli aastatel 1990–1993 Jakuudi ANSV (hiljem Jakuudi-Sahha NSV ja Sahha (Jakuutia) Vabariigi) Ülemnõukogu esimehe esimene asetäitja.
Aastatel 1993–1997 oli ta Sahha (Jakuutia) Vabariigi Valitsuse esimehe asetäitja, 1998–2002 valitsuse esimees.
Aastatel 2002–2005 tegutses Vlassov teemanditöötlusettevõtete kontserni ALROSA asepresidendina ja 2003–2010 Sahha (Jakuutia) Vabariigi presidendi juures oleva Teemantide Nõukogu esimehena.
Alajõe kalmistu

Alajõe kalmistu on kalmistu Iisaku kihelkonnas Virumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Alajõe külas Alutaguse vallas Ida-Viru maakonnas. 
Kalmistul on ka punamonument.
Albu mõisa park

Albu mõisa park on mõisapark Järva maakonnas Järva vallas Albu külas endisaegse Albu mõisa alal.
Park on arvele võetud kultuurimälestisena.
Pargis on Albu mõisa sild.
PL-01

PL-01 on Poola eksperimentaaltank, loodud OBRUMi poolt BAE Systemsi abiga Rootsi jalaväe lahingumasina mudeli CV90120-T põhjal. Sisekujunduselt sarnanes PL-01 lahingutankidega, kuid tegemist oli siiski kergetanki disainiga. 
Arendus.
Tootearendust alustati 2013. aastal. Samal aastal avalikustati idee Poolas Kielce linnas International Defense Industry Exhibitioni ajal. Esialgsete plaanide kohaselt oleks pidanud täieliku funktsionaalsusega prototüüp valmima aastaks 2016, kuid tegelikult tank prototüübi testimisstaadiumist kaugemale ei jõudnud.
Antroponüümika

Antroponüümika on onomastika osa, mis uurib isikunimesid ehk antroponüüme. Antroponüümika all võidakse mõelda ka mingi maa-ala isikunimesid.
Eestis on antroponüümikaga tegelenud teiste seas Edgar Rajandi, Eduard Roos ja Henn Saari.
Püramiidtamm

Püramiidtamm ("Quercus robur" 'Fastigiata') on hariliku tamme sort.
Püramiidtamm avastati vormina Saksamaa loodusest ja poogiti esmakordselt aastal 1783.
Nimetus.
Perekonna nimetus "Quercus" tuleb keldikeelsetest sõnadest "quer" ('ilus'), ja "cus" ('puu') ja kultivari nimetus "fasgiata" ladina keelest sõnast "fastigo", mis tähendab "püstine".
Kirjeldus.
Puu on sambakujuline. Kasvab kuni 20 m kõrguseks. Tüvi osa on enamasti lühike, ühekojaline, mille koore värvus ulatub tume hallist kuni mustani. Tamme viljadeks on tammetõrud. Tõrud on ovaalsed, kuni 2,5 cm pikkused. Lehed on tumerohelised, teravatipulised, lehealused enamasti sinakas-rohelised, lühikese varrega, kasvult 7,5–13 cm.
Kasvutingimused.
Puu on jõulise kasvuga ning on sobiv kasvama karmides tingimustes. Püramiidtamm on sügavate juurtega ning talub ka keskmisest tugevamaid tuulepuhanguid. Kasvutingimusete suhtes on püramiidjas tamm vähenõudlik. Ta tuleb toime nii kuivades kui ka savistes muldades. Pruunjaid lehti võib tamm hoida mõnikord isegi kogu talveperioodi. Meeldivad päiksepaistelised kohad. Kasutatakse iluaianduses.
Haigused.
Püramiidtamme peetakse lihtsasti hooldavaks taimeks väheste probleemidega. Võib esineda seenhaigust (jahukaste) aga peamiselt niisketes kliimades. Tammed üldiselt on vastuvõtlikud paljudele haigustele: tamme närbumistõbi, võrsevähk, juuremädanik, antraknoos, äkksurm ning samuti kahjustavad püramiidtamme ka mitmed kahjurid.
Kasutus.
Püramiid tamm sobib hästi kasutamiseks linna aladel ja parkides. Puu on leplik linna tingimuste suhtes ning tänu sellele saab ta kasvada ka tänavaäärsetel kitsastel aladel.
Puu hoiab ise vormi, kärpida ei ole vaja.
Ramses II (tank)

Ramses II on Egiptuse maaväe lahingutank, valmistatud Nõukogude Liidu T-55 tankide kaasajastamise tulemusel.
Tanki algne nimetus oli T-54E ("E" - egiptlane).
Rjazani rajoon

Rjazani rajoon (vene keeles "Рязанский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Rjazani linn (ei kuulu rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Klepiki rajooniga, idas Spasski rajooniga, kagus Starožilovo rajooniga, lõunas Pronski rajooniga, edelas Zahharovo rajooniga ja loodes Rõbnoje rajooniga.
Rajooni pindala on 2170 km². Elanike arv oli 2012. aastal 57 102, 2009. aastal 54 765 ja 2002. aastal 56 836.
Rjazani rajoonis on 178 asulat, mis kuuluvad kaheksateistkümne külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Oka, Pavlovka, Pletenka, Raka ja Listvjanka.
Pronski rajoon

Pronski rajoon (vene keeles "Пронский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Rjazani oblasti loodeosas. Rajooni keskus on Pronski alev.
Rajoon piirneb põhjas Rjazani rajooniga, kirdes Starožilovo rajooniga, kagus Korablino rajooniga, lõunas Skopini rajooniga, läänes Mihhailovi rajooniga ja loodes Zahharovo rajooniga.
Rajooni pindala on 1070 km². Elanike arv oli 2012. aastal 31 094, 2009. aastal 33 154 ja 2002. aastal 34 467.
Pronski rajoonis on 76 asulat, mis kuuluvad kahe linnaasunduse (Pronski alevi ja Novomitšurinski linna) ning kuue külaasunduse koosseisu.
Rajooni tähtsamad jõed on Pronja, Kerd ja Istja.
Germanistika

Germanistika ehk germaani filoloogia on germaani keeli, kirjandust ja kultuurilugu uuriv teadusala. Kitsamas mõttes on germanistika saksa keelt ja kirjandust uuriv teadusala.
Germanistikale panid 19. sajandi alguses aluse teiste seas Rasmus Christian Rask, Franz Bopp, Karl Lachmann.
Sotnik-TV

Sotnik-TV on Venemaal Moskvas asuv sõltumatu ühiskondlik-poliitiline infokanal, mis vahendab Venemaa ja maailma tähtsamaid sündmusi. Infokanal asutati 17. märtsil 2014.
Infokanali sõltumatus.
Sotnik-TV
Sotnik-TV räägib enese iseloomustamiseks nii: "Sellal kui Venemaa ametlikud teabevahendid on pöördunud propagandasõja ja vihkamise levitamise lainele, seisab Sotnik-TV vastu totaalsele valede levitamisele sõltumatu ajakirjandusliku tegevuse kaudu."
Rahvusvahelisus.
Infokanali reportaažid sündmuskohtadelt ja protestiaktsioonidelt on tekitanud elavat vastukaja nii Venemaal, Ukrainas ja Valgevenes kui ka Euroopa Liidu riikides. Üks vaataja on registreeritud ka isegi Põhja-Koreast. 2017. aasta märtsis loendati Sotnik-TV vaatajaid 140 000 inimest, sama aasta oktoobris on neid 240 000.
Telekanal plaanib tasapisi laieneda ning hakata näitama ka vanu unikaalseid dokumentaalkaadreid.
Aleksandr Sotnik.
Praegu on vabatahtlikust infovahetustegevusest välja kasvanud telekanalis vaid mõned töötajad. Telekanali juht on vene kirjanik, muusik ja ajakirjanik Aleksandr Sotnik., kes juhib muude saadete kõrval ka uudistesaadet. Tema saated on väga teravalt ühiskonnakriitilised ning praeguse Venemaa valitsuse ja Kremli võimuladviku suhtes kompromissitult opositsioonilised. Ta tajub hästi ühiskondlik-poliitilisi protsesse tänapäeva Venemaal ja annab seda oma autorisaadetes edasi heas kirjanduslikus, mahlakas ja andekas vene keeles. Argipäeviti teeb neutraalseid uudistesaateid ja tänavaküsitlusi Venemaal. Tema isiklikku ja võttemeeskonna arvamust "olukorrast riigis" ja Venemaa ümber käsitlevad nädalakokkuvõttesaated, intervjuud poliitikavaatlejatega ja kuu sündmusi analüüsiv saade "Tšornõi jaštšik" ('Must kast'). Lisaks on tulnud saateid, mis näitavad Venemaa eri regioonide ja linnade elu-olu, käsitlevad Venemaa ajaloo eri perioode ja saade, milles saavad rääkida oma lugu inimesed, kes on jäänud vene bürokraatia ja võimude tagakiusamise "hammasrataste vahele".
2018. aasta veebruari alguse seisuga on telekanalil 281 000 vaatajat.
Sotnik-TV saated.
Saated laaditakse üles Sotnik-TV kodulehele, You Tube'i ja portaali V Kontakte, pidev andmete edastamine ja arutelu toimub ka Sotnik-TV Facebooki lehel.
2017. aasta oktoobri lõpus alustati saatesarja Venemaa ajaloost, milles vene filosoof Igor Tšubais lükkab ümber kommunistide valitsemisperioodil tekkinud müüte ajaloosündmustest ning analüüsib unustatud faktide valguses toimunu olemust.
Tänavaküsitlustel põhinevaid saateid teevad Anton Mironov ja Roman Pereverzjev.
Kesk tänav (täpsustus)

Kesk tänav (ka Kesktänav) on tänav paljudes Eesti asulates.