tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Droog

Droog on mitmes sellises teaduses nagu farmaatsia, farmakognoosia, meditsiin jt kasutatav mõiste, millel on igale teadusharule vastav tähendus.
Droogid liigitatakse: 
Meditsiin.
Meditsiinis mõeldakse droogina taimse või loomse päritoluga ravimit või ka ravimi valmistamiseks kasutatavaid looduslikke aineid.
Farmakognoosia.
Farmakognoosia ehk droogiõpetus tegeleb nii taimsete droogide
kui ka loomsete droogidega ning nende töötlemisel saadud farmakoloogilist toimet omavate saadustega, mida klassifitseeritakse keemilist ehitust silmas pidades ja kasutatakse valdavalt meditsiinilisel eesmärgil. Droogide klassifikatsioone on mitu, nii klassifitseeritakse näiteks kõrvenõges K-vitamiini kaudu kinoondroogiks, astelpaju aga karotenoidide sisaldusest lähtuvalt tetraterpeenide ja kibuvitsa C-vitamiini sisaldusest lähtuvalt süsivesinike kaudu. 
Ravimiseadus.
EV Ravimiseadus § 8. lõige (3) : "Droog on kuivatatud või värsked terved, fragmenteeritud või peenestatud taimeosad, vetikad, seened, samblikud töötlemata kujul. Droogide hulka loetakse ka raviks mittemõeldud eksudaate. Drooge defineeritakse kasutatava taimeosa alusel ja botaanilisele süstemaatikale vastava botaanilise nimega (perekond, liik, varieteet ja autor)."
Ksantofüllid

Ksantofüllid on üks karotenoidide rühm. Nad on enamasti tetraterpeenid ning sisaldavad erinevalt karoteenidest hapnikku sisaldavaid funktsionaalrühmi (hüdroksüülrühm, karbonüülrühm, karboksüülrühm, mõnikord ka oksiraanrühm).
Leidumine.
Ksantofüllid leiduvad kõikide fotosünteesis osalevate taimerakkude plastiidides. 
Eukarüootidest sünteesivad neid ainult taimed; loomades leiduvad ksantofüllid on saadud toiduga. Ksantofüllid leiduvad ka rohelist värvi lehtköögiviljas, nagu spinatis (10 mg/100 g), salatis ja käharas lehtkapsas. 
Prokarüootide seas moodustavad neid mõned bakterid, kelle elupaik on väga valge. Pigmentidena rakumembraanis hoiavad nad ära raku koostisosade fotooksüdatsiooni.
Omadused.
Hoolimata polaarsetest rühmadest on ksantofüllid lipofiilsed; lahustuvust vees parandab osaliselt glükosüülimine monosahhariidiga. Ksantofüllid on kuumakartlikud, keetmisel hävib neist 60–100 %. 
Nad esinevad värvainetena nii loomadel kui ka taimedel. Enamik ksantofülle on kollased, punased või oranžid, harvemad on sinised ja violetsed toonid. 
Kasutamine.
Ksantofülle kasutatakse söödalisaainetena, et loomsete saaduste värvust tugevdada. Näiteks lisatakse astaksantiini kultuurlõhe söödana kasutatavale kalajahule, et saada iseloomulikku lihavärvi, ja kanasöödale, et rebu värvi intensiivistada. Kantaksantiini kasutatakse otse saida järelvärvimiseks. Luteiini kasutatakse süsinikdioksiidita jookides, energiamaiustustes ja dieettoiduainetes.
Ksantoproteiinireaktsioon

Ksantoproteiinireaktsioon on analüütilises keemias reaktsioon aromaatsete aminohapete tõestamiseks valkudes.
Aromaatsed aminohapped on need, mille molekulis sisaldub benseeniring (fenüülalaniin, türosiin ja trüptofaan).
Kontsentreeritud lämmastikhappega nitreeritakse benseeniring.
VELK Saaremaa konsistooriumiringkond

VELK Saaremaa konsistooriumiringkond (saksa keeles "Oeselscher Consistorial-Bezirk") oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piirkondlik koguduste haldusorgan Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangus Saaremaal.
Saaremaa konsistooriumiringkonna haldusorganiks oli Saaremaa konsistoorium. Konsistooriumiringkonnad moodustati Venemaa keisririigis vastavalt 1832. aasta 28. detsembri Uue evangeelse luteri kiriku seadusele.VELK konsistooriumiringkondade haldusorganiks oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium.
Saaremaa superintendendid.
Venemaa keisririigi aegsed Saaremaa superintendendid:
Abraham Ortelius

Abraham Ortelius (14. aprill 1527 – 28. juuni 1598) oli flaami kartograaf ja geograaf, keda peetakse esimese kaasaegse atlase "Theatrum Orbis Terrarum" koostajaks. Abraham Orteliust loetakse ka esimeseks isikuks, kes kujutas kaartidel mandreid nende tänapäevases asendis.
Aktimaal

Aktimaal on maal alasti inimkehast. Aktimaalide traditsioon Lääne maalikunstis on pikk ja püsiv, selle kaudu on väljendatud iluideaale, kuid ka muid inimlikke omadusi. Üldjuhul peetakse aktimaaliks maali, millel alasti inimkeha on keskne nii tähenduses kui ka kompositsioonis; alasti kehasid on sageli kujutatud ka ajaloo, mütoloogia ja usuteemalistel maalidel.
Õlimaali on peetud üheks täiuslikumaks tehnikaks alasti inimeste kujutamisel, kuna värvide segamise ja kihiti kasutamise abil võib saavutada inimnahaga sarnase maalipinna.
Schumani deklaratsioon

Schumani deklaratsioon oli Prantsusmaa välisministri Robert Schumani 9. mail 1950 tehtud ettepanek luua Euroopa riikide uut tüüpi, riikideülene ühendus (inglise keeles "supranational community"). Deklaratsioon pani alguse pikaajalisele protsessile, mille tulemusel kujunes välja Euroopa Liit.
Kahe maailmasõja kogemusest järeldas Prantsusmaa, et selliseid väärtusi nagu õiglus ei saa määrata pelgalt riigiaparaat. Riikideülese koostöö raames sooviti viia Prantsusmaa, Lääne-Saksamaa ja teiste riikide söe- ja terasetööstus ühise juhtimise alla. Selleks reorganiseeriti Teise maailmasõja järgne Lääne-Euroopa 18. aprillil 1951. aastal sõlmitud Pariisi lepingu alusel. 
Schumani deklaratsiooni esimese tulemusena rajati 1952. aastast Euroopa Söe- ja Teraseühendus (ESTÜ). Rahu nimel ühinesid kuus Euroopa riiki: Belgia, Holland, Luksemburg, Itaalia, Prantsusmaa ja Saksamaa. Selle sammuga allutati söe- ja terasetootmine ühisele organile, et muuta sõjapidamine nimetatud riikide vahel praktiliselt võimatuks. Eesmärk oli kindlustada rahu võitjate ja võidetute vahel Teise maailmasõja järgses Euroopas ning ühendada nad võrdsete partneritena, kes teevad koostööd ühistes institutsioonides.
Söe- ja Teraseühendusele järgnesid teised ühendused (nt Euroopa Majandusühendus (EMÜ) ja Euroopa Aatomienergiaühendus (EURATOM)), mis koosnesid suuresti samadest Lääne-Euroopa riikidest. Ajapikku ühendused laienesid, jõudes idabloki lagunemise järel 1990. aastatel ka Ida-Euroopasse. Samade printsiipide alusel kujunes eri ühenduste liitumisel Euroopa Liit.
Schumani deklaratsiooni avaldamispäeva tähistatakse igal aastal Euroopa päevana. Robert Schumani peetakse üheks Euroopa Liidu asutajaks.
Kaltsineerimine

Kaltsineerimine on tahke aine (enamasti mingi maavara) lagundamine kuumutamise teel. 
Kaltsineerimisel eralduvad lenduvad ühendid nagu süsinikdioksiid, vesi jt. Näiteks sooda, lubjakivi, kipsi, kaoliini kaltsineerimine.
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 7. osakond

Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 7. osakond oli Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee operatiivtöötajate poolt kontrollitavate või teabehankeobjektide varjatud jälgimisega tegelenud allüksus.
Ülemad ja organisatsioon.
Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee 7. osakonna kontor asus hoones Pikk tänav 4, ametliku sildi järgi oli seal projekteerimisbüroo. Riikliku Julgeoleku Komitee garaažid asusid Ädala tänavas,7. osakonna sõidukid aga Suur-Patarei tänava mereäärses otsas.
Osakonna töötajate ametinimetuseks oli luuraja, varjatud jälitamist õpiti peamiselt NSV Liidu Riikliku Julgeoleku Komitee koolis nr 401 Leningradis.
7. osakond tegeles spioonide ja dissidentide varjatud jälgimisega
Kultuurimaja

Kultuurimaja ehk rahvamaja (mõnikord ka kultuurikeskus) on kohaliku omavalitsuse hallatav kultuuriasutus, mis korraldab enamasti oma valla, linna (või linnaosa) piires kultuurielu ning harrastus- ja seltsitegevust.
Kultuurimajaga samasuguse otstarbega on rahvamaja.
Ajalooliselt, harvem ka tänapäeval, oli sarnase otstarbega seltsimaja, kus tegutses mõni selts.
Hõimuliikumine

Hõimuliikumine on ühiskondlik liikumine, mille eesmärk on tugevdada etniliselt lähedaste rahvaste poliitilisi ja kultuurisidemeid. Euroopas on tuntud soome-ugri hõimuliikumine, mis sai alguse 19. sajandi esimesel poolel Ungarist ja Soomest; Eestis hakati sellega tegelema 19. ja 20. sajandi vahetusel.
Heino Uuetalu

Heino Uuetalu (kuni 1935 Ottoson; 16. juuli 1930 – 5. august 2013) oli eesti ehitusinsener ja muinsuskaitsja.
Ta lõpetas 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina.
Töötas insenerina 1957. aastast. Tema projekteeris 1960. ja 1970. aastatel Lihula, Juuru ja Ambla kiriku tornikiivri ning tema tehniliste lahenduste ja järelevalve all sai uue tornikiivri 2002. aasta tulekahjus kannatanud Tallinna Püha Vaimu kirik. Tema loomingulised lahendused on aidanud mitmete linnuste, nagu Maasilinna, Toolse ja Haapsalu linnuse, aga ka Narva bastionimüüride kindlustamisel. Tema kätt on tunda ka Viljandi, Karksi, Vastseliina, Vasknarva ja Põltsamaa linnuse ning Padise kloostri ennistamisel. Uuematest töödest on tuntuimad Tallinna Ingeri bastioni käigud. Väga olulisel kohal oli tema töös Eesti kirikute kaitse, kust tuleb esile tõsta Tartu Jaani kirikut ja Narva Aleksandri Suurkirikut, aga ka Tallinna Issanda Muutmise Peakirikut, Kursi, Puhja ja Avinurme kirikut. Samuti on tal teeneid Eesti tuletornide ja maa-arhitektuuri väärtustamisel ja hoidmisel.
Ta õpetas nii Eesti Kunstiakadeemias kui ka Tallinna Tehnikakõrgkoolis.
Folklooriliikumine

Folklooriliikumine on ühiskondlik liikumine, mille eesmärk on sihipäraselt hoida ja arendada pärimuskultuuri. Maailmas sai folklooriliikumine alguse 1960. aastatel Euroopast. Eestis algas see 1980. aastatel.
Gerrit Grijns

Gerrit Grijns (28. august 1865 Leerdam – 11. november 1944 Utrecht) oli Hollandi teadlane ja B1-vitamiini kaasavastaja. Ta töötas koos hilisema Nobeli meditsiiniauhinna laureaadi Christiaan Eijkmaniga.
Panus teaduse arendamisse.
Eijkman arvas algul, et riisikliide vesiekstrakt sisaldab mingit kooritud riisi mürgile vastavat "neutraliseerivat faktorit", mis aitab ära hoida beribeerisse haigestumist. Grijns sai nimelt uuringutega kinnitust, et kodulinnud, kelle toidule oli lisatud riisikliisid, tervenesid.
Ta leidis, et paljud looduslikud toitained sisaldavad teatavaid kompleksseid aineid, mis kaotavad oma toime, kui neid kuumutada üle 120 °C, ja milleta häirub katseloomade perifeerse närvisüsteemi metabolism (ainevahetus) ja lind haigestub.
Isiklikku.
Grijns oli abielus. Viimastel eluaastatel kannatas Grijns Parkinsoni tõve käes.
Mati Mägi

Mati Mägi (7. juuni 1941 Viljandi – 1. august 2013 Tartu) oli Tallinna transpordijuht.
Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Mati Mägi töötas Viljandi autobaasis ja Tallinna Taksopargis peainsenerina ning koondises Tallinna Autoveod peadirektori I asetäitjana. 25. jaanuarist 1980 kuni jaanuarini 2010. aastal oli ta Tallinna Autobussipargi (hilisema Tallinna Autobussikoondise) direktor.
Aastatel 1989–1993 oli ta Estline Eesti juhatuse esimees ja aastatel 1990–2004 Autoettevõtete Liidu president.
Tema aastatepikkusest koostööst bussitootjatega kujunes välja idee linnaliinibusside tootmiseks Eestis. Ta oli üks põhilisi initsiaatoreid AS-i Baltscan käivitamisel 1993. aastal Tartus.
Auk

Auk on avatud tühimik või süvend mingis materjalis, esemes, maapinnas või mujal. Materjali või eset läbistavat auku nimetatakse ka avaks ehk avauseks ehk mulguks. Näiteks kõrrel on üks auk.
Eksistentsiaalne risk

Eksistentsiaalseteks riskideks nimetatakse tegureid, mis panevad ohtu inimkonna säilimise. Laiemas mõistes võivad selle alla kuuluda kõik nähtused, mis võivad hävitada või oluliselt piirata inimtsivilisatsiooni või viia inimeste väljasuremiseni. Veelgi katastroofilisemad sündmused võivad põhjustada elu väljasuremise meie planeedil; Maa, Päikesesüsteemi, Linnutee galaktika või kogu Universumi hävimise.
Looduskatastroofid, nagu supervulkaanide purskamine ja asteroiditabamused, võivad tekitada piisavalt suure eksistentsiaalse ohu, kuid ka inimtegevusest tingitud sündmused võivad ohustada intelligentse elu püsimist Maal, nagu katastroofiline globaalne soojenemine, tuumasõda või bioterrorism.
Vaatamata eksistentsiaalsete riskide tähtsusele on seda teemat raske uurida, kuna inimkonda ei ole minevikus totaalne häving tabanud. Kuigi üksikuid ohte, mis tulenevad tuumasõjast või kliimamuutusest, on intensiivselt uuritud, on enne 21. sajandi algust tehtud väga vähe süstemaatilist tööd eksistentsiaalsete riskide hindamise valdkonnas.
Merematkamine

Merematkamine on veeteedel liikumine ehk matkamine harrastuslikul ehk rekreatiivsel eesmärgil.
Kirjeldus.
Enamasti kasutatakse merematkamiseks purjejahte, mootorjahte, kaatreid või mootorpaate või ka laevu, sealhulgas purjelaevu. Vähimad veesõidukid, millega ranna lähedal saab ohutult liikuda, on merekajakid ja meresüstad.
Merematkamise sarnase turismina käsitletakse lõbusõite ristluslaevadel.
Merematkamine on toimekas puhkamine, mida harrastatakse ka purjespordina.
Heinrich (eesnimi)

Heinrich on mehenimi.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 198 Heinrichi-nimelist inimest. 1. jaanuari 2019 seisuga oli Eestis eesnimi Heinrich 136 mehel. Heinrich on Eestis leviult 542. mehenimi.
Kõige populaarsem oli eesnimi Heinrich üle 85-aastaste vanuserühmas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 7,04 ning Rapla maakonnas, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 2,66. Heinrich oli keskmiselt 52 aasta vanune (mediaanvanus oli 55).
Brošüür

Brošüür (prantsuse sõnast "brochure") mitteperioodiliselt ilmuv paber- või kartongkaantega väljaanne, mille maht on 5–48 lehekülge (üle 49-leheküljelist väljaannet nimetatakse raamatuks). Mõne käsitluse järgi on brošüür samuti raamat (5–48 lk).
Asundus

Asundus ehk uusasula on uus (maa-)asula; Eestis olnud ka asula liike. 
Asundusteks on nimetatud ka siirdlaste (st lähtemaalt väljarännanute) asulat: näiteks ajalooliselt talurahva ümberasumisega Eesti alalt väljapoole (Siberisse, Kaukaasiasse) loodud asulaid.
Mõnikord on ka kolooniat või asumaad nimetatud asunduseks.
Asunduste ajalugu Eestis.
Eestis tekkisid asundused (asundustalude kogumid) 1920. aastatel 1919. aasta maareformi tulemusena, kui Vabadussõjast osavõtnutele, mõisamoonakatele ja teistele maatameestele antud mõisamaadele või uudismaakohtadele. 
Asundustegevuse korraldamise määruse alusel moodustati 1930. aastatel planeerimiskavade alusel terviklikke ja tiheasustusega asundusi riigi varumaale. Sinna rajati asundus- ehk uudismaatalusid.
Asundus kui asulaliik kaotati Eesti NSV ajal pärast aastatel 1975–1976 toimunud maa-asulate arvestuse korrastamist.
Ayşenur Alpaslan

Ayşenur Alpaslan (sündinud 30. juulil 1953 Bursas) on Türgi diplomaat, aastatel 2009–2013 Türgi Vabariigi erakorraline ja täievoliline suursaadik Eestis.
1975. aastal lõpetas ta Ankara Ülikooli politoloogiateaduskonna bakalaureusekraadiga.
Veebruaris 1976 alustas ta tööd Türgi välisministeeriumis. Tema esimene ametikoht välismaal oli teine sekretär Türgi saatkonnas Suurbritannias aastatel 1978–1981. Hiljem on ta töötanud Türgi välisesindustes Egiptuses, Austrias ja Itaalias. Ta on juhatanud Türgi välisministeeriumis aastatel 1996–1998 Balkani maade osakonda.
1. detsembril 2001 nimetati ta erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Tšiilis. 1. jaanuarist 2006 viidi ta üle Türgi välisministeeriumi peadirektoriks, kes vastutas Türgi tutvustamise eest ülemeremaades ja kultuurisuhete arendamise eest. 1. oktoobril 2009 nimetati ta täievoliliseks ja erakorraliseks suursaadikuks Eestis. Volikirjad andis ta Eesti presidendile Toomas Hendrik Ilvesele üle sama aasta 29. oktoobril.
Ayşenur Alpaslani ametiajal on Eesti ja Türgi kultuurisuhted elavnenud. Tema toetusel on Eestis korraldatud Türgit ja türgi kunsti tutvustavaid näitusi, 2011. aastal osales Saaremaa ooperipäevadel peakülalisena Ankara Riiklik Ooperi- ja Balletiteater.
Alpaslan valdab inglise, hispaania ja prantsuse keelt. Ta on abielus ja tal on üks laps.
Poksiv känguru

"Poksiv känguru" on mitme teose pealkiri:
Adolphe Guillaume Vorderman

Adolphe Guillaume Vorderman (12. detsember 1844 Haag, Holland – 15. juuli 1902 Bataavia, Jaava) oli Hollandi arst ja teadlane.
Tema tehtud ulatuslikud toitumiseksperimendid aitasid kaasa vitamiinide avastamisele.
Haridus ja töö.
Vorderman õppis Utrechti ülikoolis meditsiini. 1866. aastal astus dr. Vorderman Hollandi laevastikku ja asus tööle meditsiiniohvitserina. 1871. aastal saadeti ta tsiviilteenistusse Indoneesiasse (sel ajal Hollandi India). 1881 saadeti Vorderman Bataaviasse (tänapäeval Jakarta). 1890. aastast töötas ta saarel vanglate sanitaarkontrollijana. Ulatuslike toitumiseksperimentide käigus kontrollis ta ligi 100 saarel olevat väiksemat vanglat.
Panus teaduse arendamisse.
1895. aastal arutas Christiaan Eijkman enne ärasõitu saarelt beribeeriga seotut ülemmeditsiiniohvitseri Vordermaniga. Beribeeri näis probleeme põhjustavat üksnes osal kinnipeetavatest. Neist, kes sõid pruuni riisi, haigestus üks 10 000 kinnipeetava kohta, ja neist, kes said söögiks poleeritud riisi, haigestus üks 39 kinnipeetava kohta. Vorderman järeldas, et haigestumise põhjuseks ei saa olla vangla hügieenitingimused. Aastatel 1895–1896 õnnestus Vordermanil tõestada, et beribeeri haigus on seotud pikemaajalise poleeritud riisi söömisega, seda kinnitas Braddon.
Publikatsioonid.
Vordermani uurimusi looduses leiduvate toksiinide, ravimite ja söögiga seotult avaldati sellistes arstiteaduslikes väljaannetes nagu Teysmannia ja Het Natuurkundig Tijdschrift voor Ned. Indië.
Vordermanil oli ka ornitoloogiaalaseid publikatsioone.
Ornitoloogina.
Lindudest nimetas ta järgmisi: 
Tunnustus.
Vordermani auks on nimetatud liik "Myristica vordermannii" Warb.
Pille Kangur

Pille Kangur (31. mai 1966 Otepää – 11. august 2013) oli eesti helilooja.
Ta õppis klaverit aastatel 1977–1979 Elva lastemuusikakoolis ja aastatel 1979–1984 Jõgeva lastemuusikakoolis; 1984. aastal lõpetas Jõgeva Keskkooli. Aastatel 1984–1989 õppis Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis koorijuhtimist (Vaike Uibopuu juhendamisel) ja muusikateooriat (Anne Juzari juhendamisel). 2004. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia bakalaureuseõppes (Raimo Kangro ja Helena Tulve klassis). 2006. aastast õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias magistriõppes (Helena Tulve ja Toivo Tulevi klassis).
Ta kirjutas peamiselt kammer- ja elektronmuusikat ning multimeediateoseid. 2004. aastast oli ta Eesti Heliloojate Liidu liige.
Isiklikku.
Tema vanaisa oli helilooja Heldur Vatsel (1916–1982).
Anne Juzar

Anne Juzar (sündinud 13. novembril 1956 Otepääl) on eesti helilooja ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1976 Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli muusikateooria erialal ja aastal 1982 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsioonierialal (Eino Tambergi klassis).
Aastatel 1983–2004 töötas ta Heino Elleri nimelises Tartu Muusikakoolis muusikateoreetiliste ainete õpetajana (sealhulgas aastatel 1994–1997 osakonnajuhatajana), aastatel 1997–2004 oli ühtlasi Eesti Muusikaakadeemia Tartu filiaali õppejõud. Aastast 2004 tegutseb ta Valga Muusikakooli heliloominguõpetajana.
Tema õpilasteks on Mart Jaanson, Pille Kangur, Jaan Sööt.
Karoly Stern

Karoly Stern (13. juunil 1921 Budapest – 30. august 1975 Tallinn) oli Tallinna loomaaia direktor aastail 1961–1975.
Ungari juurtega Karoly Stern asus koos perega Eestisse 1935. aastal. Stern kogus oma eluajal ühe tähelepanuväärsema tervikliku animalistikakogu Eestis. Karoly ja tema venna, tuntud animalistliku kunstniku Sándor Sterni armastus kunsti vastu pärines ilmselt emalt Alma Allimannilt, kes oli sugulussidemetes muuhulgas animalistikat viljelenud Burmanite kunstnikeperekonnaga. Tähenduslik oli ka lapsepõlvekodu Budapestis loomaaia lähedal. Stern kogus eeskätt antikvariaatides leidunud Euroopa vanameistrite ja oma kaasaegsete nõukogude kunstnike loomingut. Isa rajatud kogu on pühendunult ja süstemaatiliselt täiendanud kardioloogist poeg Aleksander Stern.
Karoly Stern suri 30. augustil 1975 ja ta maeti 4. septembril Metsakalmistule.
Pere.
Tema vend oli kunstnik Sándor Stern.
Olev Ehrlich

Olev Ehrlich (5. jaanuar 1954 – 14. august 2013) oli raadiotöötaja. 
1998. aastast töötas ta Vikerraadio muusikajuhina. 
Auhinnad.
2013. aastal pälvis Ehrlich kolleegipreemia. 
Isiklikku.
Huvi raadio vastu tekkis 1970. aastatel. Muusikutest sõbrad hüüdsid teda abivalmiduse osakonna juhatajaks.
HTC Butterfly S

HTC Butterfly S on Taiwani telefonitootja HTC poolt arendatud Androidi operatsioonisüsteemi kasutav nutitelefon, mis on HTC Butterfly (HTC Droid DNA) järglane. Butterfly S ühendab endas riist- ja tarkvaraomadused, mida kõigepealt esitleti HTC One'is (näiteks Sense 5, UltraPixel pildisensor, Zoe kaameraomadused ja esiküljel paiknevad stereokõlarid), kuid see erineb One'ist suurema, 5-tollise 1080p ekraani, suurema 3200 mAh aku ja 1,9 GHz Snapdragon 600 protsessori poolest. Erinevalt firma lipulaevast, HTC One'ist, millel on metallist ühes tükis korpus, on Butterfly S tehtud plastikust.
Butterfly S avalikustati 19. juunil 2013. aastal Aasia turgudele saatmiseks 2013. aasta juuliks.
Lea Walter-Berggren

Lea Walter-Berggren (aastani 1946 Lea Ilves, aastatel 1946– Lea Kõlar; 20. oktoober 1926 – 8. august 2013) oli eesti tekstiilikunstnik, Eesti Kunstnike Liidu auliige.
Elukäik.
Ta lõpetas 1951. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi tekstiilikunsti erialal. Ta töötas aastatel 1951–1965 Kunstitoodete Kombinaadis kavandikunstnikuna, 1966–1967 Tallinna Kergetööstuse Tehnikumis kompositsiooniõpetajana ning 1967–1993 Arsi dekoratiivkudumise ateljee kunstilise juhina, seejärel tegutses vabakunstnikuna. Ta oli 1956. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Looming.
Ta on viljelenud peaaegu kõiki kudumistehnikaid, kõige järjekindlamalt pindpõimet. Algul lõi peamiselt figuraalseid piltvaipu, kuid 1960. aastate esimesel poolel hakkas ta tõlgendama eesti rahvuslikku ornamenti.
François Magendie

François Magendie (6. oktoober 1783 Bordeaux – 7. oktoober 1855 Sannois (Val-d'Oise) Pariisi lähedal) oli Prantsuse anatoom, arst ja füsioloog, keda loetakse eksperimentaalse farmakoloogia, toitumisteaduse ja füsioloogia rajajaks.
Panus teaduse arengusse.
Farmakoloogias.
Magendie farmakoloogilised uuringud (avaldatud 1821) olid seotud bromiini, kiniini, emetiini, morfiini, strühniini jpt ainete praktilise kasutamisega meditsiinis.
Eraelulist.
14-aastaselt võitis ta iga-aastasel riiklikul võistlusel "grand prix" essee "On the Knowledge of the Rights of Man and the Constitution" eest.
Sol Invictus

Sol Invictus (ladina keeles 'võitmatu päike') oli Rooma impeeriumi ametlik päikesejumal ja sõdurite kaitsja.
Ajalugu.
Vastas Vana-Kreeka Heliosele. Keisririigi ajal samastati Mithraga. Keiser Elagabalus lasi 218. aastal tuua Sol Invictust kujutava kuju kodukohast Emesast Rooma. Keiser Aurelianus kehtestas 274. aastal Roomas "Deus Sol Invictus"'e kultuse, mille rajamise aastapäeva tähistati 25. detsembril. Kultusel oli hilises Rooma keisririigis suur tähtsus, sest Soli peeti teistest jumalatest tähtsamaks. Selle kultuse pooldajaks on peetud keiser Constantius I Chlorust.
Adrian Goldsworthy

 Adrian Keith Goldsworthy (sündinud 1969) on Briti ajaloolane, kes on spetsialiseerunud Vana-Rooma ajaloole.
Olga Botner

Olga Botner (sündinud 23. aprillil 1953 Varssavis) on Taani ja Rootsi füüsik.
Ta on Uppsala Ülikooli eksperimentaalse osakestefüüsika professor.
Haridus ja töökäik.
Olga Botner kaitses 1978. aastal "candidatus scientiarum"i (vastab magistrikraadile) kraadi Kopenhaageni Ülikoolis. Aastal 1985 kaitses ta samas "licentiatus scientiarum"i (vastab PhD-le) kraadi.
Uppsala Ülikool andis Olga Botnerile aastal 1990 osakestefüüsika dotsendi akadeemilise tiitli. Rootsi ülikoolides kasutatav "docent" ei ole ametikoht, vaid tiitel, mille saamiseks eeldatakse teadlaselt umbes neli aastat järeldoktori tasemel uurimusi, samuti teadustööde avaldamist retsenseeritavates teadusajakirjades. Selle tiitliga kaasneb "rätten att undervisa" ("õigus õpetada"). Botner ise liigitab selle tiitli oma "curriculum vitae"'s akadeemiliste kraadide loetelu alla.
Pärast kandidaadikraadi omandamist töötas Olga Botner Kopenhaageni Ülikooli Nils Bohri Instituudis teadurina (1978–1979), seejärel teadurina CERNis (1980–1982). Aastail 1982–1986 töötas Botner vaheldumisi nii CERNis kui ka Kopenhaagenis Niels Bohri Instituudis.
Pärast litsentsiaadikraadi edukat kaitsmist oli Olga Botner järeldoktor Uppsala Ülikooli füüsika-astronoomia osakonnas (1986–1987). Sealsamas Uppsala ülikoolis jätkus tema karjäär algul teadurina, seejärel lektorina (1992–1993), ülikoolilektorina ("universitetslektor", 1993–1998), kaasprofessorina ("biträdande professor", 1998–2000) ning 2000. aastast professorina.
Nobeli füüsikaauhinna komitee liige.
Nobeli 2011. aasta auhindade kätteandmise tseremoonial 10. detsembril 2011 usaldati füüsikaauhinna laureaatide esitluse ettekandmine Olga Botnerile.
Olga Botner kuulub Nobeli füüsikaauhinda määravasse kuueliikmelisse auhinnakomiteesse. Liikmed komiteesse valib kolmeaastaseks perioodiks Rootsi Kuninglik Teaduste Akadeemia.
Isiklikku.
Olga Botner on Taani kodanik 1971. aastast.
VELK Kuramaa konsistooriumiringkond

VELK Kuramaa konsistooriumiringkond (saksa keeles "Kurländischer Consistorial-Bezirk") oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piirkondlik koguduste haldusorgan Venemaa keisririigi Kuramaa kubermangus.
Konsistooriumiringkonnad moodustati Venemaa keisririigis, vastavalt 1832. aasta 28. detsembri Uue evangeelse luteri kiriku seadusele.
Konsistooriumiringkondade haldusorganiks oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium.
Kirikud Miitavi linnas, Kuramaa kubermangus Miitavi kreisis
Konsistooriumiringkonna kirikud ja kogudused.
Sēlpilsi praostkond.
 (saksa keeles "Selburgsche Präpositur"), Kuramaa kubermangus Sēlpilsi kreisis
Bauska praostkond.
 ("Bauskesche Präpositur"), Bauska kreisis
Grobiņa praostkond.
 ("Grobinsche Präpositur"), Kuramaa kubermangus Grobiņa kreisis
Piltene praostkond.
 ("Piltensche Präpositur"), Kuramaa kubermangus Piltene kreisis
Dobele praostkond.
 ("Doblensche Präpositur"), Kuramaa kubermangus Dobele kreisis
Kuldīga praostkond.
 ("Goldingensche Präpositur"), Kuramaa kubermangus Kuldīga kreisis
Kandava praostkond.
 ("Kandausche Präpositur"), Kuramaa kubermangus Tukumsi kreisis
Vilniuse praostkond.
 ("Wilnasche Präpositur")
Hullumeelsus

Hullumeelsuseks (ka hulluseks) nimetatakse inimese mitmesuguseid meeleseisundeid, mille puhul tema mõtlemist ja käitumist peetakse tugevalt ebanormaalseks ehk sotsiaalsetele normidele mittevastavaks. Sellega võib kaasneda inimese ohtlikkus endale või teistele. Tänapäeval on "hullumeelsus" mitteametlik määratlus, mis kirjeldab üldiselt vaimset ebastabiilsust, see ei ole teaduslik mõiste. Meditsiinis eelistatakse spetsiifiliste vaimsete häirete nimetusi.
Hullumeelset inimest võidakse nimetada ka mõistuse või aru kaotanuks, meeletuks, arutuks, ogaraks.
Hullumeelsus (täpsustus)

Hullumeelsus tähendab mõistuse kaotust, aga rumalat, meeletut ning arulagedat tegevust.
Doubek

Doubek on küla Tšehhis Ida-Praha piirkonnas, 7 kilomeetrit Říčani linnast kirdes ja 406 meetri kõrgusel merepinnast. Ümbruses on arvukalt metsi, mille järgi küla endale ka nime sai. 2011. aasta alguses elas külas 236 elanikku.
Ajalugu.
Arheoloogilised leiud on dateeritud 28. sajandisse e.m.a.
Doubeki küla nimi pärineb ümbritsevatelt metsadelt ("dub" – tamm). Vanim dokument, mis paika mainib, pärineb aastast 1330. 
Tänapäev.
Praegu kasvab küla rahvaarv tänu Praha lähedusele. Külas tegutseb vabatahtlike tuletõrjujate organisatsioon, mille järjepidevus ulatub 100 aasta taha, samuti jalgpalliklubi Bohemia, mis rajati aastal 1921. Regulaarne bussiühendus on lähima linna Říčaniga ja Prahaga, kus lõpp-peatusest Depo Hostivař saab metrooga edasi sõita, kuid küla läbib ka Mukařov-Modletice-Jesenice bussiliin.
Heino Ross (kodu-uurija)

Heino Ross (5. juuni 1929 Sootiigi, Simuna kihelkond, Virumaa – 1. september 2016) oli eesti koduloolane.
Heino Ross tegeles ligi 50 aastat Virumaa kodu-uurimisega, kirjutas raamatuid ning ka tõlkis soome ja saksa keelest.
Sidestusreaktsioon

Sidestusreaktsiooni (ingl "Coupling reaction") nimetust kasutatakse orgaanilises keemias mitmesuguste C–C sideme tekitamise reaktsioonide korral, milles metalliaatomit sisaldava katalüsaatori toimel kaks orgaanilist fragmenti ühinevad, andes produkti R–R’. 
Kõige enam kasutatud katalüsaator on tetrakis(trifenüülfosfiin)pallaadium(0). Reagentide RX ja R’X’ lahkuvate rühmadena on parimad kloriid, bromiid, jodiid või triflaat. Näiteks bromobenseen PhBr) ja vinüülkloriid (CH2=CHCl) annavad stüreeni (PhCH=CH2). Kahe molekuli jodobenseeni (PhI) ühinemisel saadakse bifenüül (Ph-Ph).
Ei-ichi Negishi, Akira Suzuki ja Richard F. Hecki panust sidestusreaktsioonide uurimisel tunnustati 2010. aastal Nobeli keemiaauhinnaga.
Vaade liikuvalt rongilt

"Vaade liikuvalt rongilt" on Georges Mélièsi poolt Prantsusmaal 1898. aastal loodud tummfilm.
Eesti Biokeskus

Eesti Biokeskus (lühend: EBK) on Eesti teadus- ja arendusasutus, mis kuulub Eesti haridus- ja teadusministeeriumi haldusalasse. Põhikirja järgi tegeleb EBK muu hulgas geeni- ja rakutehnoloogia arendustegevusega, bioloogia, biomeditsiini, bio- ja keskkonnatehnoloogia valdkonnaga.
EBK moodustati 1986. aastal TÜ ning Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi ühisasutusena.
Alates 1. jaanuarist 2018 on Tartu Ülikooli struktuuris uus genoomika instituut, mis moodustati TÜ Eesti geenivaramu ja ülikooliga 1. jaanuaril 2018 liitunud Eesti Biokeskuse alusel.
Ilse-Aurelie Lepikson

Ilse-Aurelie Lepikson (aastani 1952 Ilse Piksaar, aastatel 1952–1972 Ilse Rosenfeld; 5. detsember 1926 Tallinn – 5. august 2013) oli eesti tarbegraafik ja portselanimaalija.
Elulugu.
Ilse-Aurelie Lepikson õppis aastatel 1943–1944 Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis ning aastatel 1945–1949 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis, mille lõpetas keraamikuna.
Aastatel 1949–1956 töötas ta ERKI keraamika ja klaasehistöö kateedris õppejõuna ning aastatel 1959–1975 kunstnikuna (aastast 1967 peakunstnikuna) kondiitritoodete vabrikus Kalev. Aastast 1975 tegutses ta vabakunstnikuna ja aastast 1957 oli Eesti Kunstnike Liidu liige.
Looming.
Ilse-Aurelie Lepikson oli tuntud viljaka portselanimaalikunstnikuna, kelle töid iseloomustab tavaliselt tervet eset kattev külluslik, jõuline ja tihe dekoor; graafilist joonerütmi täiendab erk, lausa hõõguv koloriit, kus autor on kasutanud julgelt punase-musta-kulla kombinatsioone, millele on lisandanud värviaktsentidena kõikvõimalikke toone portselanvärvide kogu paletist. Inspiratsiooni sai ta loodusest ja rahvakunstist, millest on sageli välja kasvanud abstraktsed kompositsioonid, kus põhitähelepanu lasub joonte ja pindade põneval rütmistikul. Samuti oli viljakas ja laiahaardeline tema tegevus tarbegraafikuna; ta on kujundanud rohkelt maiustuspakendeid, reklaamivoldikuid ja katalooge.
Isiklikku.
Tema teine abikaasa oli tehnikateadlane Heino Lepikson.
Merilehm

Merilehm on müütiline olend.
Merilehm on tuntud erakordselt suure piimaanni poolest. Vahel harva tulevad merilehmad kaldale ning inimesel õnnestub loom kinni püüda vaid tema ümber täisringi tehes. Merilehmade kari kuulub mere valitsejale (haldjale, kuningale vm).
Merilehma motiivi on kasutanud Marie Under ballaadis "Merilehmad" ja Andrus Kivirähk romaanis "Rehepapp".
Folkloorifestival

Folkloorifestival on festival, kus osalevad folkloori viljelevad harrastusgrupid (folkloorirühmad) ja üksikesinejad. Folkloorifestival võib olla kas piirkondlik, üleriigiline või rahvusvaheline.
Folkloorirühm

Folkloorirühm (rahvamuusika esitajad: "folklooriansambel") on folkloori viljelevatest harrastajatest koosnev rühm.
Folkloorirühm võib esitada veel elujõulist rahvakultuuri (nt Kihnu või Setumaa kultuuri viljelevad rühmad) või kadunud rahvakultuuri, ühtlasi seda siis taaselustades.
Eestis tegutseb u 120 folkloorirühma (2002), kus ühtekokku on u 3000 inimest.
Maximinus Daia

Maximinus Daia (ladina keeles "Gaius Valerius Galerius Maximinus Daia Augustus"; 20. november 270 – juuli/august 313), tuntud ka kui Maximinus II või Maximinus Daza, oli Vana-Rooma keiser aastatel 308 kuni 313.
Rannaõigus

Rannaõigus on ajalooliselt olnud rannaelanike tava võtta enda valdusse merehätta sattunud laevu ja nende lasti või randa uhutud esemeid. 
Tava esines nt keskajal Läänemere-äärsetes piirkondades kuni ristiusustamiseni, mille järel kiriku- ja riigivõimud selle vastu võitlema asusid. 1211. aastal määras Riia piiskop Albert, et laevnikud säilitavad omandiõiguse oma avariist päästetud varandusele, hilisemad piiskopid ja ordumeistrid uuendasid rannaõiguse keeldu korduvalt. 1254. aastal tühistas kuningas Wilhelm Saksamaal rannaõiguse paganliku tavana. 16.–18. sajandil tavast loobuti ja see kuulutati suureks kuriteoks.
Sindi raudteejaam

Sindi raudteejaam oli raudteejaam Pärnumaal Sindis.
Raudteejaam asus kitsarööpmelise Lelle–Papiniidu raudtee ääres. See asus Lelle raudteejaamast 62 kilomeetri kaugusel. Jaam avati 1928. aastal, jaamahoone valmis 1927. aastal. Avamisaegse haldusjaotuse järgi jäi jaam Taali valda.
Sindi raudteejaamale eelnes Pärnu poole sõites Tammiste pooljaam ja järgnes Papiniidu jaam. Sindi ja Papiniidu vahel asusid veel Pustusi, Lodja ja Lennuki raudteepeatus. 
Sindi jaam suleti 1969. aastal seoses Lelle–Pärnu raudteelõigu laiarööpmeliseks ehitamise ja sellest johtunud trassimuutusega. 
Alates 1998. aastast on Sindi jaamahoone kultuuriministri käskkirjaga arvel kultuurimälestisena (nr 16762).
Hoone renoveeriti 2005. aastal, samast aastast kolis sinna Sindi Avatud Noortekeskus.
Heino Lepikson

Heino Lepikson (26. veebruar 1914 Bakuu – 2. detsember 2002 Tallinn) oli eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor.
Haridus.
Lõpetas aastal 1933 kuldmedaliga Tallinna Prantsuse Lütseumi. Aastal 1934 lõpetas ta Kaitseväe Ühendatud Õppeasutiste aspirantide kursused. Aastal 1938 lõpetas ta (medaliga) Nancy ülikooli elektrotehnika ja rakendusmehaanika instituudi mehaanikainseneri kutsega. Jäi samasse doktorantuuri, kuid õpingud katkestas Teine maailmasõda. Aastal 1949 kaitses Leningradi Polütehnilises Instituudis tehnikakandidaadi väitekirja.
Tehnikakandidaat 1949 (Leningradi Polütehniline Instituut, kinnitus 1950); dotsent 1950; professor 1962.
Töökäik.
Õppetöö vaheaegadel töötas Nancy Ülikoolis, oli rakendusmehaanika õppetooli vanemassistent, laboratoorsete tööde juhataja 1938/39; ASi A. M. Lutheri Põhjavabrik juhataja 1939–1940; NSV Liidu Riikliku Liidutehase nr 463 (ümbernimetatud Lutheri vabrik) osakonnaülem 1940–1941. Mobiliseeriti 1941, Tšeljabinski Metsatööstuse mehaanik 1941–1942; Eesti Laskurkorpuse ohvitser, suurtükiväe kapten, diviisi tehnilise varustuse autoteenistuse ülem 1942–1945.
Tallinna Polütehnilises Instituudis ja TTÜs 1945–2002: mehaanilise tehnoloogia/metallide tehnoloogia kateedri vanemõpetaja 1945–1947, dotsendi kt 1947–1950; ühtlasi teadusliku uurimissektori juhataja 1949–1957; masinaehituse kateedri dotsent 1950–1957; masinaelementide kateedri dotsent 1957–1962, kateedrijuhataja 1956–1971 ja professor 1962–1984; teadusprorektor 1956–1984; konsultantprofessor 1984–1992; masinaõpetuse instituudi mehhanismide ja masinate teooria erakorraline professor 1992–1994, masinamehaanika õppetooli emeriitprofessor 1994–2002.
Teadustöö.
Teadustöö põhisuunad.
Mehhanismide ja masinate teooria; üks alusepanijaid tahkete kehade jaoskulumise uurimise koolkonnale; koos professor Ilmar Kleisiga rajas Eestis erosioonkulumise uurimissuuna.
Avaldas üle 100 publikatsiooni, sealhulgas käsiraamatuid, entsüklopeediaartikleid. Tema juhendamisel on kaitstud 10 kandidaadiväitekirja.
Teaduskorralduslik tegevus.
Kinnitati Insenerikoja liikmekandidaadiks 1939; oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu teaduslik-tehnilise komitee kauaaegne liige; "Eesti Nõukogude Entsüklopeedia" ühiskondliku teadusliku osakonna tehnikavaldkonna toimetaja ja ajakirja Tehnika ja Tootmine toimetuskolleegiumi liige; TTÜ teadusjuhina oli tegev 35 aastat, mil määratleti tollaste teadusuuringute põhisuunad, rajati ja arendati teaduslaboreid.
Sõprusühingu NSV Liit – Prantsusmaa Eesti osakonna juhatuse liige, rahvasaadik Tallinna Linna TS nõukogus 1965–1971, Tallinna Teadlaste Maja asutaja- ja nõukogu liige.
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. Esimesest abielust Vilmaga sündisid pojad Robert ja Viktor ning tütar Astrid. Teine abikaasa Ilse oli kunstnik.
Harrastused.
Nooruses purjetamine ja purilend, hiljem iluaiandus. Korp! Väinla vil.
Auna tänav

Auna tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelgulinna asumis. 
Auna tänav algab Ristiku tänavalt, ristub Söödi ja Aru tänavaga ning lõpeb Sõle tänaval. Auna tänav on ligikaudu 360 meetri pikkune.
Hoonestus.
1920. aastail ehitati Tallinna Linnavalitsuse eestvõttel mitmeid munitsipaalmajade gruppe, sealhulgas linnaarhitekt Herbert Johansoni projekteeritud traditsionalistlike hoonetega Pelgulinnas. Sama projekti oli kasutatud ka varem Tallinna keskhaigla töötajate elamute Herne tänaval ja Maisi tänav 4a ja Maisi 6 hoonete rajamisel.
Tänava nimed.
Esialgu oli tänava nimi Muru tänav (alates 26. oktoobrist 1932). Korduvate tänavanimede kaotamisel aga tänava nimi muudeti ja 25. septembril 1959 sai Auna tänav oma praeguse nime.
Viited.
Medal

Medal (prantsuse keeles "medaille", ladina keelest "metallum" 'metall') on väike, enamasti metallist või sulamist valmistatud, tavaliselt ümar, lame mälestusese või autasu. 
Medaleid vermitakse mingi sündmuse mälestuseks, juubelikuupäeva puhul, autasuks sõjalise vapruse eest ning teaduse, tehnika, kultuuri, spordi, õppe- või mistahes töö alal saavutatud väga heade tulemuste eest jne.
Eristatakse medali esikülge (avers), tagakülge (revers) ja serva.
Lafayette Benedict Mendel

Lafayette Benedict Mendel (5. veebruar 1872 Delhi, New York – 9. detsember 1935 New Haven, Connecticut) oli Ameerika Ühendriikide biokeemik. 
Ta uuris A-vitamiini, B-vitamiini, lüsiini ja trüptofaaniga seotut. Lafayette Benedict Mendelit peetakse A-vitamiini kaasavastajaks (1913).
Lafayette Mendel oli alates 1921. aastast Yale'i Ülikooli Sterlingi professor.
Töökäik.
Lafayette Mendel valiti 1911. aastal The American Society For Biochemistry and Molecular Biology presidendiks.
Teadus.
Mendeli laboratoorium paiknes Sheffieldi linna häärberi kunstigalerii ruumides kuid toitumiseksperimente viis ta koos Osborneiga läbi Connecticuti Põllumajanduskultuuride Katsejaamas.
Eksperimentide käigus "valguvaba piimapulbri" jpt toitainetega ning sünteetiliste preparaatidega, sai neile selgeks, et looduslikes toitainetes on asendamatud toitumisfaktorid, nad rääkisid ka vesilahustuvast faktorist "B"; 
Tunnustus.
Lafayette Benedict Mendel valiti 1913. aastal USA Rahvusliku Teaduste Akadeemia liikmeks.
Aastal 1916 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Mendel pälvis 1927. aastal American Institute of Chemistsi väljaantava kuldmedali.
Isiklikku.
Lafayette Mendel abiellus 29. juulil 1917 Alice R. Friendiga.
Thomas Morgan

Thomas Hunt Morgan (25. september 1866 Lexington, Kentucky – 4. detsember 1945 Pasadena, California) oli ameerika geneetik, Nobeli auhinna laureaat.
Aastal 1933 pälvis ta avastuste eest kromosoomi rollis pärilikkuses Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
VELK Riia konsistooriumiringkond

VELK Riia konsistooriumiringkond (saksa keeles "Consistorialbezirk der Stadt Riga mit dem Patrimonial-Gebiete") oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku piirkondlik koguduste haldusorgan Venemaa keisririigi Liivimaa kubermangus Riia linnas.
Konsistooriumiringkonnad moodustati Venemaa keisririigis, vastavalt 1832. aasta 28. detsembri Uue evangeelse luteri kiriku seadusele.
Konsistooriumiringkondade haldusorganiks oli Venemaa Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Peakonsistoorium.
Riia konsistooriumiringkond liideti järgnevalt () VELK Liivimaa konsistooriumiringkonnaga.
Riia konsistooriumi juhid.
Riia konsistoriaalringkonna koosseis 1863. aastal: Dr. Peter August Poelchau Riia Peetri kiriku ülempastor, Superintendent, Liivimaa konsistooriumi asepresident; Jacob Heinrich von Hedeström, arhidiakon Peetri kirikus, Harald Gottlieb Poelchau, linnavangla- ja jutlustajaõpetaja; Carl Julius Hillner, Riia toomkiriku ülempastor, konsistooriumi ülemnõunik, Gustav Alexander Jentsch, Pastor-diakon toomkirikus, Gustav Friedrich Hilde, jutlustaja; Paul Theodor Weyrich, Pastor primas Riia Jaani kirikus, Carl Müller, Pastor-diakon Jaani kirikus; Carl Alexander Dietrich, Riia Gertrudi kiriku pastor; Carl Friedrich Günther, Riia Jeesuse kiriku pastor; Adam Robert Starck, Riia Martini kiriku pastor; "Katlakaln u. St. Olai" kirikust Conrad Immanuel Kröger, pastor, konsistooriumi-assessor; "Bickern", Ferdinand Tiling, pastor, konsistooriumi-assessor; "Holmhof", Ludwig Ferdinand Schultz, pastor; "Pinkenhof u. St. Annen", Hermann Ernst Hartmann, pastor; koguduseta Georg Friedrich Wilhelm Lösevitz.
Hüübi tänav

Hüübi tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis. 
Hüübi tänav algab Luige tänavalt ja kulgeb Tedre tänava suunas, kuid lõpeb umbtänavana. Hüübi tänav on põhjakirde-lõunaloode suunaline ning ligikaudu 140 meetri pikkune.
Hüübi tänav sai nime 14. veebruaril 1958.
Carausius

Marcus Aurelius Mausaeus Valerius Carausius (suri 293) oli Rooma impeeriumi väejuht ja usurpaator 3. sajandil. Määrati 285. aastal ühe Põhja-Gallia rannikul paikneva Rooma mereväe laevastiku ülemaks, kelle ülesanne oli kaitsta seda piirkonda piraatide eest ning suutis tõrjuda nende rünnakuid. Talle heideti ette piraatidega kokkulepete sõlmimist ja nende saagi endale jätmist. Briti ajaloolase Adrian Goldsworthy arvates oli Rooma riigis tavapärane kasutada sõjalist jõudu koos diplomaatiaga. Kuulutas enda 286. aastal keisriks.
Candlemass

Candlemass on Rootsi "doom metal"'i ansambel, mis on tegutsenud vaheaegadega 1984–1994, 1997–2002 ja aastast 2004.
1984. aastal asutas bassimängija Leif Edling uue bändi, mille nimeks sai Candlemass. Selle lauljaks sai Johan Längqvist, trummariks Mats Ekström ning kitarristideks Mats Björkman ja Klas Bergwall. 1986. aastal ilmus bändi esimene album "Epicus Doomicus Metallicus", mis kindlustas Candlemassile kohe tugeva positsiooni "doom metal"'i ringkondades. 1987. aastal lahkus Längqvist laulja kohalt ning Candlemassi uueks vokalistiks sai Messiah Marcolin. Samal aastal ilmus ansambli teine album "Nightfall", kuid bändist lahkusid ka Bergwall ja Ekström. Seejärel sai Candlemassi trummariks Jan Lindh ning kitarristiks Lars Johansson. Nii 1988. kui ka 1989. aastal anti välja uus album, vastavalt "Ancient Dreams" ja "Tales of Creation". 1991. aastal lahkus bändist Messiah Marcolin.
Marcolini lahkumise järel sai Candlemassi uueks lauljaks Thomas Vikström, kellega anti 1992. aastal välja album "Chapter VI". Kuna album polnud kuigivõrd edukas ning Leif Edling otsustas rajada uue ansambli, Abstrakt Algebra, siis peatus Candlemassi tegevus 1994. aastal. Kuid kolm aastat hiljem otsustas Edling Candlemassi tegevust jätkata. Peale tema olid ülejäänud bändi liikmed täiesti uued ning 1998 ja 1999 ilmusid uued albumid: "Dactylis Glomerata" ja "From the 13th Sun". 2002. aastal tulid Candlemassi nime all taas kokku selle varasemad liikmed ning lauljaks sai taas Messiah Marcolin. Kuid juba samal aastal läks Candlemass liikmetevaheliste erimeelsuste tõttu taas laiali ning Edling asutas koos Abstrakt Algebra laulja Mats Levéniga uue ansambli – Krux.
2004. aasta novembris tuli Candlemass aga uuesti kokku ning seejärel salvestati album "Candlemass" (2005), mis võitis ka Rootsi Grammy (Grammys). Vastuolud bändis siiski jätkusid ning 2006. aastal lahkus laulja Messiha Marcolin. 2007. aastal sai Candlemassi uueks lauljaks Robert Lowe, kellega salvestati juba samal aastal album "King of the Grey Islands". 2007. aastal tähistati tagantjärele ka Candlemassi asutamise 20. aastapäeva, mispuhul esines Candlemassiga esimest korda laval ka bändi esimese albumi laulja Johan Längqvist.
2009. aastal ilmus Candlemassi kümnes stuudioalbum "Death Magic Doom" ning 2012. aasta juunis "Psalms for the Dead", mis Leif Edlingi sõnul peaks jääma bändi viimaseks. Juba enne viimase albumi ilmumist lahkus ansamblist laulja Lowe ning tema ülesanded võttis üle Kurxi laulja Mats Levén. Lisaks liitus Candlemassi kontsertkoosseisuga klahvpillimängija Per Wiberg.
2013. aasta jaanuaris valis Sweden Rock Magazine Candlemassi Rootsi kõigi aegade parimaks "hard rock"'i või "heavy metal"'i ansambliks.
Kirjaklamber

Kirjaklamber ehk nell on peamiselt paberilehtede kooshoidmiseks kasutatav vahend, mis on harilikult valmistatud piklikuks spiraaliks keeratud traadist.
Esimene patent traadist valmistatud kirjaklambrile registreeriti Ameerika Ühendriikides 1867. aastal Samuel B. Fay nimele. Kuigi Fay klamber oli praktiline ja funktsionaalne, ei peeta seda ega 50 teist enne 1899. aastat patenteeritud klambrit tänapäevase kirjaklambri disaini aluseks.
Auli tänav

Auli tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Tondi asumis. 
Auli tänav algab Västriku tänavalt, ristub Käo tänavaga ja lõpeb seejärel umbtänavana. Auli tänav on ligikaudu 300 meetri pikkune.
Auli tänav sai nime 16. augustil 1949.
Rapla tänav

Rapla tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Rapla tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Kauba tänaval. Rapla tänav on lääneloode-idakagusuunaline ja ligikaudu 150 meetri pikkune.
Tänava nimed.
Tänava endine nimi Siiversi tänav (saksa keeles "Sieversstrasse", vene keeles "Сиверская улица") on esmakordselt fikseeritud 1913. aastal.
Endine nimi oli pandud sealse köösneri Friedrich Sieversi perekonnanime järgi, kes selle maa-ala hiljem tükeldas. Praeguse nime sai Rapla tänav 25. mail 1939.
Hagudi tänav

Hagudi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Hagudi tänav algab Pärnu maantee viadukti juurest ja lõpeb Kauba tänaval. Hagudi tänav on lääneloode-idakagu suunaline ning ligikaudu 250 meetri pikkune.
Tänava nimed ja ajalugu.
Tänav rajati 1899. aastal seoses Tallinna-Viljandi kitsarööpmelise raudtee ehitamisega ja sai nimeks Viljandi tänav (saksa keeles "Felliner-Strasse", vene keeles "Феллинская улица"). Viljandi raudteel avati liiklus 25. juunil 1900. 
25. septembril 1959 nimetati Viljandi tänav ümber Hagudi tänavaks Viljandi maanteega äravahetamise vältimiseks.
Alevi tänav (Tallinn)

Alevi tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kitseküla asumis. Alevi tänav algab Pärnu maanteelt ja lõpeb Tondi tänaval.
Alevi tänav on kagu-loodesuunaline ja ligi 150 meetri pikkune.
Alevi tänav sai nime 1912. aastal. Tänav rajati linna agulis asunud maa-ala tükeldamisel. Tänava saksakeelne nimi oli "Vorstadtstrasse" ja venekeelne "Форштатская улица".
Aastatel 1927–1936 läbis tänavat trammitee, kuni ringteed pikendati Tondi raudteejaamani.
Hane tänav

Hane tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Linnu allasumis. 
Hane tänav algab Linnu teelt, ristub Kajaka tänavaga ja lõpeb Siili tänaval.
Hane tänav on põhjakirde-lõunaedelasuunaline. Hane tänav on põhiosas paralleelne Sõpruse puiesteega ja ligikaudu 400 meetri pikkune.
Hane tänav sai nime 14. veebruaril 1958.
Barney versioon (film)

"Barney versioon" on 2010. aasta Kanada komöödia-draamafilm, mille lavastaja on Richard J. Lewis. Linateose aluseks on Mordecai Richleri samanimeline raamat. Film oli nomineeritud Kuldlõvile 67. Veneetsia filmifestivalil.
Sisu.
Barney Panofsky elab oma sõbra Boogiega Roomas. Ta abiellub seal Clara Charnofskyga, kelle vaimne tervis pole raske lapsepõlve tõttu päris korras, ent Clara väidab, et ta on rase ja ootab Barney last. Kuigi hiljem saab Barney teada, et nii see ei ole, ja nõuab lahutust. Clara teeb enesetapu ja endast väljas Barney otsustab koju Montréali tagasi lennata.
Barney saab kiiresti tööd ning kohtub oma tulevase naisega. Nende juudi traditsioone järgivas pulmas kohtub Barney Miriam Granti ja armub temasse esimesest pilgust. Kui Miriam lahkub, jookseb Barney talle järele, ent naine ei soovi temaga elama asuda, tuues ettekäändeks Barney äsjase abielu. Vaatamata sellele saadab Barney Miriamile pidevalt lilli ja kingitusi. Ent kui Barney toob oma vana sõbra Boogie võõrutusravilt mõneks päevaks oma suvekoju, kuhu saabub ka tema naine ja leiab nad koos voodist, on Barney ülirõõmus. Naine lahkub ja nõustub lahutusega. Ent Barney hakkab kahtlema Boogie teguviisis. Ühises kähmluses, kus mõlemad on purjus, komistab Barney, püstol käes, oma paadisillal ning Boogie kukub vette, saades kuuliga pihta. Barney ei usu, et Boogie uppus ja terve filmi loodab, et Boogie tuleb tagasi. Juhtumit uuriv politseiuurija loodab küll Barneylt informatsiooni välja peksta, ent Barney isa Izzy sekkub. Ning kuna politsei ei suuda surnukeha leida, jääb uurimine pooleli.
Kui Barney lõplikult senisest naisest lahutab, kutsub ta Miriami kohtama.
Sten Sture Noorem

Sten Sture Noorem (rootsi keeles Sten Sture den yngre; 1493 – 3. veebruar 1520) oli Rootsi regent ("riksföreståndare") aastail 1512–1520. Ta oli Svante Nilssoni poeg.
Leevikese tänav

Leevikese tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Lille allasumis. Leevikese tänav algab Nõmme teelt, ristub Hauka tänavaga ja lõpeb Vindi tänaval. Leevikese tänav on lääneloode-idakagusuunaline ja ligikaudu 150 meetri pikkune.
Leevikese tänav sai nime 9. juunil 1953.