tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Suhteline dielektriline läbitavus

Suhteline dielektriline läbitavus ehk keskkonna dielektriline läbitavus on dimensioonitu füüsikaline suurus, mis näitab, mitu korda on elektrivälja tugevus homogeenses materjalis väiksem väljatugevusest vaakumis.
Suhtelist dielektrilist läbitavus tähistatakse tavaliselt sümboliga ε. See on defineeritud järgmise valemi abil:
formula_1
kus εa on konkreetse keskkonna absoluutne dielektriline läbitavus ja ε0 – vaakumi absoluutne dielektriline läbitavus.
Ajas muutuva elektrivälja juhul sõltub suhteline dielektriline läbitavus ka sagedusest. Sagedusest sõltuv dielektriline läbitavus on kompleksarvuline suurus, kusjuures dielektrilise läbitavuse argument kirjeldab faasinihkeid.
Mõõtmine.
Kondensaatori mahtuvus on võrdeline (suhtelise) dielektrilise läbitavusega. Näiteks plaatkondensaatori mahtuvus avaldub kujul
formula_2
kus "S" on kondensaatori ühe plaadi pindala, "d" – plaatidevaheline kaugus ja ε – plaatidevahelise dielektriku suhteline dielektriline läbitavus. Dielektriku vahetamisel muutub seega ka kondensaatori mahtuvus, kusjuures kehtib
formula_3
kus "C"0 on sama (või samade mõõtmetega) kondensaatori mahtuvus juhul, kui plaatide vahel on vaakum. Kuna vaakumi tekitamine on keerukas, siis võib tundmatu läbitavusega dielektriku asendada materjaliga, mille suhteline läbitavus on meile teada (näiteks õhuga), sel juhul avaldub otsitav dielektriline läbitavus kujul
formula_4
kus "C"x on sama kondensaatori mahtuvus juhul, kui plaatide vahel on tuntud dielektrilise läbitavusega εx materjal.
Murdumisnäitaja.
Keskkonna absoluutne murdumisnäitaja avaldub:
formula_5,
kus μ on keskkonna magnetiline läbitavus. Et enamiku ainete jaoks on μ väga lähedal 1-le, siis saab murdumisnäitajat suhtelise dielektrilise läbitavuse kaudu sageli üsna täpselt hinnata.
Termodünaamiline protsess

Termodünaamiline protsess on iga termodünaamilises süsteemis toimuv muutus, mille tulemisena muutub süsteemi olek. Protsessi käigus võib süsteem vahetada keskkonnaga soojust või tööd.
Protsesside liigid.
Termodünaamilisi rotesse liigitatakse harilikult selle suuruse järgi, mis püsib protsessis muutumatuna:
Niisugust protsessi, mille käigus süsteemi entroopia on jääv (muutumatu), nimetatakse isoentroopiliseks ehk isentroopseks protsessiks. 
Kui protsessi käigus puudub soojusvahetus väliskeskkonnaga, nimetatakse protsessi adiabaatiliseks.
Ringprotsess (näiteks Carnot’ ringprotsess) on niisugune termodünaamiline protsess, mille lõpuks töötav keha/aine jõuab tagasi algolekusse. Otseringprotsessi vahendusel muundavad soojusmasinad soojust mehaaniliseks tööks.
Pöörduvad ja pöördumatud protsessid.
Termodünaamiline protsess võib olla kas pöörduv või pöördumatu.
Pöörduvaks protsessiks nimetatakse niisugust protsessi, mis saab kulgeda vastupidises suunas, nii et süsteem läbib kõik olekud mis pärisuunaski ja jõuab algolekusse tagasi (seejuures ka süsteemiga interaktsioonis olev ümbruskeskkond taastub oma algolekus). See on lõpmata aeglane protsess, mis saab kulgeda mõlemas suunas süsteemi olekuparameetrite (nt ruumala, temperatuur jne) lõpmata väikese varieerimise toimel.
Pöördumatu protsessi korral pole olekute vastupidises järjekorras läbimine võimalik. Kõik reaalsed protsessid on rangelt võttes mittepööratavad, kuid sageli kulgevad nad nii aeglases tempos, et neid võib esimeses lähenduses pidada pööratavaiks.
Pöörduva protsessi näiteks on gaasi lõpmata aeglane paisumine või kokkusurumine silindris. Seda protsessi võib juhtida kolvile mõjuva jõu lõpmata väikese muutusega. Kui aga kolbi liigutada lõpliku kiirusega, tekib gaasis lööklaine (gaasi rõhk kolvi vahetus läheduses erineb rõhust ülejäänud gaasis). Sellise protsessi teostamine vastupidises suunas pole võimalik. Samamoodi on mittepööratav ka soojusvahetusprotsess, mis leiab aset, kui kaks erineva temperatuuriga keha kontakti viia.
Termodünaamiline süsteem

Termodünaamiline süsteem on reaalse või kujuteldava piirpinnaga piiritletud füüsikaline keha või kehade süsteem, mis on termodünaamilise käsitluse aineks.
Selliseks süsteemiks võib olla näiteks kolbmootoris töötav gaas, organism või planeet. 
Termodünaamilisi süsteeme liigitatakse vastavalt sellele, millises vastastikmõjus nad on oma ümbrusega (isoleeritud, soojuslikus kontaktis, adiabaatilises kontaktis jne):
Piisavalt kauaks omapead jäetud "isoleeritud" termodünaamilises süsteemis lakkavad kõik makroskoopilised protsessid ja süsteem saavutab termodünaamilise tasakaalu seisundi, kus süsteemi termodünaamiline olek on iseloomustatav teatava hulga olekumuutujatega (näiteks rõhk, temperatuur). Klassikaline termodünaamika tegelebki selliste tasakaaluliste süsteemide ning nendega toimuvate staatiliste protsesside (mis on vaadeldavad kui tasakaaluliste olekute jada) uurimisega.
"Suletud" termodünaamilise süsteemi näiteks võib olla biosfäär, sest selle ainevahetus oma ümbrusega on suhteliselt väga väike ning selle eksisteerimise jaoks mitteoluline. Samamoodi võib suletud süsteemidena käsitleda ökosüsteeme, mille ainevahetuse bilanss ümbrusega on nullilähedane.
"Avatud" termodünaamiliste süsteemide tüüpiliseks näiteks on organismid.
Saarkaar

Saarkaar ehk kaarsaarestik on vulkaaniline kaar, mis tekib ühe ookeanilise litosfääri ploki (laama) sukeldumisel (subdutseerumisel) teise ookeanilise litosfääriga laama alla.
Saarkaared on näiteks Aleuudid, Väikesed Antillid ja Kuriilid.
Sageli ei eristata saarkaari vulkaanilistest kaartest, mistõttu võidakse saarkaarteks nimetada kõiki vulkaaniliselt aktiivseid ning subduktsiooniga seotud saari ja saarestikke, nagu Jaapan, Filipiinid, Jaava jne, ehkki rangelt võttes ei ole nad saarkaared, sest nad paiknevad mandrilisel maakoorel.
Dielektriline läbitavus

Dielektriline läbitavus on aine omadus, mis iseloomustab dielektrikute elektrilise polarisatsiooni võimet. Eristatakse suhtelist ja absoluutset dielektrilist läbitavust.
Suhteline dielektriline läbitus näitab, mitu korda on elektrilaengute süsteemi elektriväli selles aines nõrgem kui vaakumis. Elektrivälja nõrgenemist põhjustab elektriline polarisatsioon. Ühesuunaliselt nihkunud positiivsed ja negatiivsed elektrilaengud moodustavad dipoolmomendi, mis mõjub vastu välisele elektriväljale. 
Suhteline dielektriline läbitavus formula_1 on absoluutse dielektrilise läbitavuse formula_2 ja elektrilise konstandi formula_3 suhe:
formula_4
Seega aine absoluutne dielektriline läbitavus
formula_5
Absoluutse dielektrilise läbitavuse ühik on sama, mis elektrilisel konstandil: F/m.
Robert Brown

Robert Brown (21. detsember 1773 Montrose (Šotimaa) – 10. juuni 1858 London) oli šoti botaanik.
1827 segas ta vette teraviljade õietolmu ning lehtsammaltaimede ja osja eoseid. Seda segu mikroskoobiga uurides täheldas ta väikeste osakeste lakkamatut mittesuunatud liikumist. Tema esimene hüpotees oli, et liikumine toimub üksnes elusorganismidel, kuid katset tolmuga korrates esines täpselt samasugune liikumine. Kuigi Brown ei pakkunud sellele liikumisele mingisugust selgitust, hakati seda kutsuma Browni liikumiseks. See liikumine oli molekulaarkineetilise teooria üks veenvamaid põhjendusi.
Hiljem selgus, et Hollandi teadlane Jan Ingenhousz oli Browni liikumise avastanud juba poolsada aastat varem ning ka avaldanud oma uurimistulemused 1784 ja 1785 vastavalt saksa ja prantsuse keeles.
1831 Linné ühingus esitatud ja 1833 avaldatud töös andis Brown nime rakutuumale. Rakutuumi oli nähtud juba varemgi, võib-olla tegi seda juba mikroskoobi avastaja hollandlane Antoni van Leeuwenhoek 1682. Franz Bauer oli avaldanud oma joonised taimerakkudest juba 1802 ja tema joonistusi Brown ka nimetas, kuid nime andis rakutuumale Brown. Ei Bauer ega Brown ei arvanud, et igal rakul on tuum. Brown seostas rakutuumi üksnes üheidulehelistega.
Robert Browni järgi on nimetatud Austraalia taimeperekond "Brunonia" ja hulk Austraalia taimeliike, näiteks "Eucalyptus brownii", "Banksia brownii" ja sammal "Tetrodontium brownianum", mille ta avastas Edinburghi lähedal Roslinis veel üliõpilasena. See sammal kasvab selles kohas tänapäevani.
Tema järgi on nimetatud veel Tasmaanias olev Brownsi jõgi, mille kaldail ta kogus taimi, ja Kanadas Briti Columbias asuv Browni mägi.
Luup

Luup (kõnekeeles ka suurendusklaas) on lihtne optikariist, mis annab lühikese fookuskaugusega kumerläätse (harvemini läätsede süsteemi) fookuse lähedusse asetatud esemest suurendatud näilise kujutise. Luup asetatakse silma suhtes nii, et kujutis tekiks parimal nägemiskaugusel (normaalse silma puhul on see kaugus u 25 cm). 
Kui ese asub täpselt läätse fookuses, siis avaldub luubi suurendus, täpsemalt nurksuurendus, valemiga:
 formula_1,
kus formula_2 on läätse fookuskaugus ja formula_3 on nn parima nägemise kaugus (selliselt kauguselt vaadataks objekti ilma luubita).
Luupide abil saadavad suurendused küündivad kuni 30-ni.
Kigali

Kigali on Rwanda pealinn ja suurim linn. See asub riigi keskosas, 1300–1600 m kõrgusel merepinnast.
Kigali asutas 1907. aastal Saksa koloniaalvõim. Alates 1962. aastast on see iseseisva Rwanda pealinn.
Kigali äärelinnas asub Kigali rahvusvaheline lennujaam.
Värnits

Värnits on keedetud taimeõli (lina-, pähkli- või muu taimeõli), mida kasutatakse sideainena õlivärvide valmistamisel. Kuivamise ning tahkestumise (polümeriseerumise) kiirendamiseks lisatakse värnitsale sikatiive.
Värnitsast saab laki ("vernis" - lakk prantsuse keeles) lisades täiteks muid komponente (vaiku ja lahustit)
Bituumen

Bituumen on üldnimetus looduslikult esinevatele põlevatele tahketele või vedelatele süsivesinike segudele. 
Peamiselt bituumenist koosnevad näiteks nafta ja asfalt.
Jan Neruda

Jan Nepomuk Neruda (9. juuli 1834 Praha – 22. august 1891 Praha) oli tšehhi kirjanik, ajakirjanik ja kriitik, üks kaasaegse tšehhi luule rajajaid, tšehhi realismi esindaja. 
Neruda luuletused on mitmekesise temaatikaga, ta kirjutas nii filosoofisi luuletusi kui ka isamaalisi hümne. Lisaks luuletustele kirjutas ta ka proosat ja näidendeid. Oma satiirilises luules pilkab ta Praha kõrgklassi. 
1871. aastal saadeti ta riigist välja ning järgnenud aastatel reisis ta Saksamaal, Prantsusmaal, Itaalias, Ungaris, Kreekas ja Egiptuses.
Ta oli alkohoolik ja elas kogu oma elu viletsuses.
Tšiili nobelist Pablo Neruda võttis oma pseudonüümi Jan Neruda auks.
Raio Piiroja

Raio Piiroja (sündinud 11. juulil 1979 Pärnus) on endine Eesti jalgpallikoondise jalgpallur ja praegune ettevõtja.
Koondisekarjäär.
Eesti koondises on Piiroja alates 1998. aastast mänginud 113 mängu ja löönud kaheksa väravat. Koondisedebüüdi tegi Piiroja 21. novembril 1998 sõpruskohtumises Armeenia vastu. 85. minutil vahetas ta välja Viktor Aloneni. Mäng kaotati 1:2. Mängu päeval oli Piiroja 19-aastane.
Piiroja koondise 100. mäng oli neli korda eri põhjustel edasi lükkunud, viiendal korral toimus see Uruguay vastu. Eesti koondise kapteni 100. mäng lõppes Eesti 2:0 võiduga.
Tema Eesti koondise lahkumismäng toimus 31. märtsil 2015. 
26. novembril 2017 teatati, et Piirojast saab Pärnu JK president. 
Maksupettuses süüdimõistmine.
Maksukontroll teatas Piirojast 2011. aastal. Politsei esitas Piirojale süüdistuse, kuna kahtlustab, et ta sai salajasi palgamakseid Eesti agendifirma kaudu, mis sai klubilt raha ajal, kui Eesti mängija oli FFK-s. 2014 märtsi lõpus teati, et Piiroja nõustus ilmuma ringkonnakohtusse nn ülestunnistusasjas ehk teisisõnu, et ta oleks siis tunnistanud Norra maksudest kõrvalehoidumist, mille osas on teda aastaid uuritud.
Fredrikstadi ringkonnakohus määras kokkuleppemenetluse korras Raio Piirojale seoses maksupettusega 8 kuulise tingimisi vangistuse ning 100 000 euro suuruse maksunõude.
Isiklikku.
Raio Piirojal on õde Birjo, kes on tuntud tõsielusarjast "Buss".
2005. aasta suvel abiellus ta ammuse elukaaslase Marjega. Paar oli tutvunud kümmekond aastat varem spordilaagris, kus Raio oli jalgpalluri ja Marje suusatajana. Paar lahutas abielu 2015. aasta suvel.
Uue elukaaslasega on Raio Piirojal poeg.
Asfalt

Asfalt (kreeka keeles άσφαλτος "asphaltos" 'mäepigi'), maalikunstis pigmendina kannab ka nimetust bituumen (ladina keeles "bitumen" sõnadest "bix humina" 'maavaik', 'maatõrv'), on pruunikasmusta värvusega pigitaoline viskoosne looduslik orgaaniline ühend. Koosneb peamiselt süsivesinikest.
Mõned käsitlused eristavad looduslikku asfalti, milles moodustavad keeruka segu nii mineraalne kui orgaaniline osis, bituumenist, mis on asfaldi orgaanilisi asineid sisaldav komponent.
Värvainete indeksis kannab asfalt nime NBk6 (Natural Black 6).
Saamine.
Asfalti leidub looduses mineraalsel kujul peamiselt nafta muundumise saadusena. Raske nafta koosnebki suurel määral asfaldist. Asfalti sisaldavaid setteid nimetatakse tavaliselt tõrvaliivadeks, ehkki tõrv ja asfalt on erinevad asjad.
Enamik tänapäeval kasutatavast asfaldist ei ole ammutatud otse loodusest, vaid on naftatöötlemise saadus.
Omadused.
Tumepruun kuni must tahke kuni pooltahke materjal. Lahustub petrooleumis, tärpentinis ja enamikus orgaanilistes lahustites.
Maalipigmendina on asfalt valguskindel, kuid õhuhapniku toimel kõveneb, mis võib põhjustada maalipinna kahjustusi.
Kasutamine.
Kunstis.
Asfalti kasutati juba 3000 a. eKr Mesopotaamias tellisseintele veekindluse andmiseks, samuti oli see Vana-Egiptuses kasutusel kleepainena. Piibli Esimeses Moosese raamatus on kirjeldatud, kuidas maapigi kasutati Paabeli torni ehituses, samuti esineb selle aine nimetus mujalgi Vanas Testamendis.
17. ja 18. sajandil kasutati asfalti ühe koostisosana läbipaistvas laseerivas vesivärvi- ja õlivärvipigmendis, mida kasutati laseerivate kihtidena varjudes ja mujal. Õlijas pigment aeglustas linaõli kuivamist ja jäi pehme kihina maali pinnale, aja jooksul õhus kõvenedes on ta põhjustanud vanadel maalidel alligaatorinahaga sarnanevaid krakelüüre.
Muumia

Muumia on konserveerunud surnukeha.
Sõna pärineb ilmselt pärsiakeelsest asfalti või bituumenit tähistavast sõnast "mūmuiya". Sõnatüvi "mūm" tähendab vaha. 
Surnukehad on säilinud kas konserveerimise tõttu (palsameerimine) või on nad konserveerunud tänu erilisele keskkonnale (kuivamine kuumas liivas või kõrgmäestikus, äkiline külmumine või sohu uppumine).
Mumifitseerimine.
Lõuna-Hiinast ja Kagu-Aasiast on leitud tõendeid, et sealsed kütid-korilased kasutasid laipade säilitamiseks suitsutamist 14 000 aasta eest ehk tuhandeid aastaid enne Tšiili ja Vana-Egiptuse elanike esimesi mumifitseerimiskatseid. Sarnast meetodit kasutatakse tänapäeval Uus-Guineas.
Surnukehad palsameeritakse peamiselt rituaalsetel eesmärkidel. Vanas Egiptuses oli laialt levinud ka loomade palsameerimine ja Egiptusest on leitud üle miljoni loomamuumia, kellest paljud on kassid. Kuid egiptlased palsameerisid teisigi loomi, näiteks krokodille.
Jõukad inimesed lasid Vanas Egiptuses kemikaalidega töödeldud surnukeha mässida kangaribadesse, mille kihtide vahele määriti vaike, vaha, tõrva ja/või bituumenit. Vaeseid surnuid ei mähitud kangasse.
Tuntuim uusaegne muumia valmistati Vladimir Leninist. See asub Moskvas Lenini mausoleumis.
Muumiatest saab võtta DNA proove. Sellest on olnud hindamatut kasu Vana-Egiptuse ajaloo väljaselgitamisel, sest Egiptuse kuningate ja nende pereliikmete muumiad on sageli säilinud koos mitmesuguste juurdekuuluvate tekstide ja joonistega ning nii on võimalik kindlaks teha nende täpne omavaheline sugulus.
Botaanikute loend

"Siin on loetletud botaanikuid".
Santa Cruzi saar (California)

Santa Cruz on saar Vaikses ookeanis, üks Kanalisaartest. 
Pindala 249 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 730 meetrit. 
Kuulub Ameerika Ühendriikidele.
Mumio

Mumio on Kesk-Aasia mäestikes leiduv mäevaha, mägivaik ehk mägipalsam, mille koostisse kuulub nii anorgaanilisi kui ka orgaanilisi aineid. Mumio tekkeprotsess on teadmata, kuid hüpoteetiliselt on tegemist lateksit ja/või vaiku sisaldavate taimematerjalide sajanditepikkuse kõdunemisprotsessi produktiga. Puhas mumio on musta või tumepruuni värvi vees täielikult lahustuv aine. Seda kasutatakse rahvameditsiinis mitmesuguste krooniliste haiguste (sealhulgas seedimishäirete, neeruprobleemide, allergia, astma, günekoloogiliste haiguste, vaevaliselt paranevate haavade-haavandite korral) ja äkiliste vaevuste (luumurd, migreen, gripp) leevendajana.
Kasutamiseks lahustatakse mumio soojas vees (näiteks 2-3 grammi klaasitäie vee kohta) või segatakse meega ja tarvitatakse seespidiselt mitte üle 0,2 grammi ööpäevas. Haava serva võib niisutada mumiolahusesse kastetud vatiga.
Suhkru- ja südamehaigetel ning ka teiste kroonilise haiguste tõttu sünteetilisi ravimed võtvatel inimestel ei soovitata mumioga ise end ravima hakata, sest ravimitel ja mumiol võivad olla ootamatud koosmõjud.
Keha

Keha ehk füüsikaline keha on materiaalne (aineline) objekt, millel on mass ning enamasti ka mõõtmed (maht) ja piirpind, mis määrab keha kuju. Keha võib olla tahke, vedel (näiteks veepiisk) või gaasiline (näiteks taevakeha Päike).
Keha mõistet kasutatakse peamiselt teoreetilistes ainekäsitlustes, kus pole vaja arvestada objekti sisemiste eriomadustega. Kui jäetakse arvestamata keha mõõtmed, siis on tegemist punktmassiga. Klassikalises mehaanikas (sh tugevusõpetuses) vaadeldakse keha sageli koosnevana punktmassidest ja siis on keha punktmasside mehaaniline süsteem.
Uusaegse loodusteaduse tekkimise ajal (17. sajandi algupoolel) kirjeldas René Descartes keha kui puht geomeetrilist objekti, mis on määratletud ainult oma mahu ja kujuga. Kehadevaheline mõju pidi avalduma otsese kokkupuute, näiteks löögi kaudu. Isaac Newton defineeris oma mehaanikas keha kui aineosakeste piiritletud hulka. Taevakehade liikumise ja üldse kehadevaheliste mõjude – jõudude – uurimisel samastas ta keha selle massiga. Kui mehaanika uurimisvaldkond laienes tahkistelt ka vedelikele ja gaasidele, avardus ühtlasi keha mõiste.
Surm Veneetsias

"Surm Veneetsias" on Thomas Manni novell, mis ilmus 1912. aastal pealkirjaga "Der Tod in Venedig". 
Teost peetakse sageli Manni üheks tuntumaks lühijutustuseks.
Keha (täpsustus)

"Keha" on mitmetähenduslik sõna.
Pöörlemine

Pöörlemine ehk pöördliikumine on keha ainepunktide ringliikumine ümber kehaga seotud kahe ainepunkti. Neid punkte ühendavat sirget nimetatakse pöörlemisteljeks. Tasandil saab keha pöörelda ümber mõne selle tasandi punkti.
Pöörlemine on absoluutselt jäiga keha üks kõige lihtsamaid liikumisi. Jäiga keha pöörlemisel ümber liikumatu telje on keha kõigi punktide liikumisteed paralleelsetel tasanditel paiknevad ringjooned, mille keskpunktid asetsevad nende tasanditega ristuval liikumatul sirgel – pöörlemisteljel. Kuigi tavaliselt käsitletakse selliseid pöörlemisi, mille korral pöörlemistelg läbib keha keskpunkti, ei pea pöörlemistelg üldsegi keha läbima.
Pöörlemist tuleb eristada tiirlemisest ehk liikumisest mööda suletud joont. Näiteks Maa pöörleb ümber oma telje, kuid tiirleb ümber Päikese.
Pöörlemise teooriat rakendatakse taevamehaanikas, ballistikas ning güroskoopide, mehhanismide ja muude seadmete väljatöötamisel.
Pöörlemisel on perioodiks aeg, mille jooksul keha teeb ühe täispöörde ehk läbib pöördenurga 2π rad ümber pöörlemistelje.
Füüsika.
Peamised pöörlemist iseloomustavad kinemaatilised (liikumisega seotud) füüsikalised suurused on nurkkiirus ja nurkkiirendus ning dünaamilised (jõuga seotud) suurused kineetiline energia ja impulsimoment.
Jäiga keha pöörlemisest tingitud kineetiline energia on võrdeline keha inertsimomendi ja nurkkiiruse ruuduga:
 formula_1 
kus formula_2 on pöörlemisest tingitud energia, formula_3 on inertsimoment pöörlemistelje suhtes ja formula_4 on nurkkiirus.
Jäiga keha pöörlemisel on keha suvalise punkti kiirus formula_5, kus formula_4 on keha nurkkiirus ja formula_7 seda punkti tema ringjoonelise liikumistee keskpunktiga ühendav kohavektor.
Jäiga keha nurkkiirendus formula_8, kus formula_9 on välisjõudude moment pöörlemistelje suhtes ja formula_3 on keha inertsimoment sama telje suhtes.
Ristkülik

Ristkülik on tasandiline nelinurk, mille kõik nurgad on täisnurgad. 
Ristküliku vastasküljed on omavahel paralleelsed. 
Kui tähistada ühe külje pikkus tähega "a" ning selle kõrval asetsev külje pikkus tähega "b", siis ristküliku ümbermõõt on arvutatav valemiga formula_1
ning ristküliku pindala valemiga formula_2
Ristküliku erijuht on ruut.
Hind

Hind on mingi kauba või teenuse väärtuse väljendus rahas.
Rike (geoloogia)

Rike on katkestus kivimkeha pidevuses.
Rikked tekivad väga mitmesugustel põhjustel. Enamasti on tegemist ühe kivimkeha liikumisega teise suhtes, mille tõttu tekivad kivimeis pinged, mis lahenevad rikete tekke läbi. Enamasti on rike kaht kivimkeha lahutav pind, mida nimetatakse ka rikkevööndiks.
Rikked jagunevad lõhedeks ning murranguteks. Lõhe korral on kivimkehad kahel pool lõhet liikunud lõhepinna suhtes mitteparalleelselt. Murrangu puhul on toimunud liikumine paralleelne murrangupinnaga.
Rike

Sõnal "rike" on mitu tähendust.
Rike oli Slesvigi ja Roskilde piiskop.
Lainepikkus

Lainepikkuseks nimetatakse füüsikas kaugust kahe teineteisele lähima samas faasis võnkuva punkti vahel. Siinuslaines on lainepikkuseks näiteks vahemaa kahe lähima laineharja või lainenõo vahel. 
Lainepikkust tähistatakse kreeka tähega formula_1 (lambda).
Lainepikkus on võrdne laine levimiskiiruse formula_2 ja laine sageduse formula_3 jagatisega: 
formula_4
Helilainete puhul on levimiskiiruseks helikiirus (õhus umbes formula_5). Elektromagnetlaine levib vaakumis valguse kiirusega formula_6
Näiteks mikrolaineahjus kasutatakse mikrolaineid sagedusega 2,455 GHz, seega lainepikkus 
formula_7
Lõhe (geoloogia)

Lõhe on rike kivimeis, kus kaks kivimkeha on teineteisest eemaldunud.
Erinevalt murrangust ei ole lõhe puhul tegemisikest ning fluididest mineraalide väljakristalliseerumise teel lõhetäited, mis koosnevad sageli hästi väljakujunenud morfoloogiaga kristallidest, mistõttu pakuvad nad huvi gemmoloogidele ning mineraalikollektsionääridele.
Mõnikord võivad lõhetäited pakkuda huvi ka maavarade esinemispaigana.
Tambet Seling

Tambet Seling (sündinud 15. veebruar 1980 Pärnu) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Viljandi Kultuuriakadeemia näitlejana (4. lend) ja töötab alates 2003. aastast Endla teatris näitlejana. 
Muid rolle.
Kriminaalseriaal "Ohtlik lend" – helimees Tanel Liimand (2006), teleseriaal "" - jurist Rasmus
Üksnurme

Üksnurme on küla Harju maakonnas Saku vallas.
Jälgimäe

Jälgimäe on küla Harju maakonnas Saku vallas.
Saue küla

Saue on küla Harju maakonnas Saku vallas.
1976. aastast kandis küla nime Kanama. 2014. aastal võeti taas ametlikult kasutusele varasem nimi Saue.
Tammejärve

Tammejärve oli küla Harju maakonnas Saku vallas. Ta asus Raku järve ja Tallinna–Rapla–Türi maantee vahelisel alal.
2019. aastal liideti küla asustatud kagunurk Luige alevikuga ning ülejäänud asustamata osa Männiku küla ja Kangru alevikuga.
Tõdva

Tõdva on küla Harju maakonnas Saku vallas. 
Küla on kuulunud Hageri kihelkonda.
Tõdva on saanud nime Tödwenite suguvõsa järgi.
Sookaera-Metsanurga

Sookaera-Metsanurga on küla Harju maakonnas Saku vallas. 
On kuulunud Jüri kihelkonda.
Saustinõmme

Saustinõmme on küla Harju maakonnas Saku vallas.
Roobuka

Roobuka on küla Harju maakonnas Saku vallas. 
Kiisa alevikust lahutab Roobuka küla Keila jõgi, mille ääres asub ka Roobuka paistiik.
Külas on Roobuka raudteepeatus.
Tagadi

Tagadi on küla Harju maakonnas Saku valla lõunaosas.
Juuliku

Juuliku on küla Harju maakonnas Saku vallas.
Vabad kunstid

Vabad kunstid ehk seitse vaba kunsti (ladina keeles "[septem] artes liberales") on keskajal välja kujunenud hariduse omandamise süsteem, mille juured on juba antiikajas.
Nii antiikajal kui ka keskajal oli kõrgema hariduse omandamine ühiskonna eliidi ehk vabade meeste tegevusala. Dialoogis "Politeia" räägib Platon vabade meeste haridusest ning nimetab tähtsuse järjekorras selle osi: aritmeetika, geomeetria (planimeetria, stereomeetria), astronoomia, harmoonia, dialektika. Sellist valdkondade valikut võib pidada aluseks ka vabade kunstide traditsioonile.
Vabu kunste vastandati käsitöökunstidele ("artes mechanicae", vanakreeka keeles "poietikē technē"), millega tegelesid käsitöölised, põllupidajad ja karjakasvatajad.
Vabade kunstide õppekava.
Keskajal jagunes vabade kunstide õppekava kaheks tasemeks:
Triivium ("trivium") oli üldine arutlemise vahendite omandamise tase, mis eelnes igasugusele spetsialiseerunud õppele. Triivium tuli läbida hiliskeskaja ülikoolis bakalaureusekraadi ("baccalaureus artium" 'kunstide õpipoiss') saamiseks. Triiviumi tasemele kuulusid 
grammatika (ladina keel)
dialektika (sisuliselt Aristotelese loogika, süllogistika)
retoorika (kõnekunsti ja kirja kirjutamise õpingud)
Kvadriiviumi ("quadrivium") läbinule anti keskaja ülikoolis magistrikraad ("magister artium" 'kunstide meister'), mis andis õiguse tegelda vabade kunstide õpetamisega. Kvadriiviumi taseme valdkondi võib pidada juba teadusteks, mis käsitlevad maailma asju ja nende olemust ning mille raames tegeldi ka tänases mõttes teaduste, nagu füüsika, metafüüsika või teoloogiaga. Kvadriiviumi tasemele kuulusid 
aritmeetika (arvutamine), 
geomeetria (eukleidiline geomeetria, maamõõtmine ja ka geograafia)
astronoomia (õpetus taevastest sfääridest, tänapäevases mõttes midagi astroloogia ja kosmoloogia vahepealset)
muusika (harmoonia, muusikateooria)
Ravenclaw

Ravenclaw on üks Sigatüüka majadest raamatus "Harry Potter". 
Ravenclaw väärtustab intelligentsi, tarkust ja nutikust. Need on ka selle maja tunnused. Ravenclaw maja sümbol on kotkas, värvideks sinine ja pronks. Ravenclaw' majavanem on praeguse seisuga Filius Flitwick. Maja vaim on Hall Daam. Selle maja suurim nõid ja asutaja oli Rowena Ravenclaw. Selle maja element on õhk. Puhketoad asuvad Ravenclaw' tornis. Torn ise asub koolis läänes. Et pääseda Ravenclawi puhkeruumi, tuleb lahendada mõistatus, mille sissekäik sulle annab. 
Raamatutes on päris harva mainitud Ravenclaw õpilasi. Tuntumad neist peaksid olema Padma Patil, kes on Harry klassiõde ja Parvati kaksikõde, Cho Chang, kes on Harry endine tüdruksõber ja Luna Lovegood, kes on Harryst aasta noorem ja võitles koos temaga viienda raamatu lõpus Ministeeriumis. Ravenclaw' teiseks omaduseks pidi olema ilu. Rowena pidi olema haldjas. Ravenclawlased on mainitult ilusad, ja neil on edu suhetes.(Välja arvatud Luna Lovegood.)
Side (teoreetiline mehaanika)

Sidemeks nimetatakse teoreetilises mehaanikas keha liikumist kitsendavaid tingimusi. Tavaliselt moodustab sideme mingi teine keha.
Side on idealiseeritud mõiste teoreetilises käsitluses ning pole praktikas täielikult realiseeritav.
Sidemete tüübid.
Sidemed võivad olla välised ja seesmised. Väline side seob vaadeldavat keha süsteemi mittekuuluvate kehadega. Seesmine side aga seob vaadeldavasse süsteemi kuuluvaid kehasid omavahel.
Kinemaatika

 
Kinemaatika (kreeka "kinēma" 'liigutus, liikumine') on mehaanika osa, mis tegeleb keha või masspunkti liikumise matemaatilise kirjeldamisega, käsitlemata liikumise põhjusi ega massi (neid käsitleb dünaamika). Selleks kasutatakse liikumisvõrrandeid.
Kinemaatika üheks põhimõisteks ja põhiliseks suuruseks on aeg. See koosneb hetkedest.
Kinemaatika jaguneb jäiga keha kinemaatikaks ja deformeeruva keskkonna kinemaatikaks.
Jäiga keha kinemaatika.
Jäiga keha kinemaatikas (ja punktmassi kinemaatikas) kasutatavate põhiliste suuruste seas on siire, teepikkus, kiirus "v" ja kiirendus "a", nurkkiirus ja nurkkiirendus. Põhimõistete seas on trajektoori mõiste. Kõik need põhinevad kehade või punktmasside võimalikest asukohtadest kui punktidest koosneva ruumi mõistel.
Kinemaatika mõistete hulka ei kuulu näiteks jõu, impulsi ja energia mõiste.
Punktmassi asukohta kirjeldavad kolm koordinaati (vabadusastet) kolmemõõtmelises ruumis.
Absoluutselt jäik keha on vaadeldav masspunktide jäigalt seotud rühmana. Jäiga keha puhul lisanduvad nimetatud kolmele vabadusastmele veel kolm pöörlemise vabadusastet.
Punktmassi kinemaatika põhivõrrandid on esimest järku harilike diferentsiaalvõrrandite süsteem 
formula_1
formula_2
Siin tähistab formula_3 aega. Punkt suuruse tähise kohal tähistab tuletist aja järgi. "r" (kohavektor), "v" (kiirus) ja "a" (kiirendus) on kolmemõõtmelised vektorid. Suurused "r" ja "v" on olekusuurused.
Upanišadid

Upanišadid (sanskriti keeles "upaniṣad") on veedakirjanduse ehk šruti osa ning brahmanismis, hinduismis ja vedaantas pühakirjad.
Nimetus.
Sanskriti mõistet "upaniṣad" on tõlgendatud mitmeti. 
8. sajandil elanud India õpetlase Šankara järgi on see tulenenud sõnaühendist "upa" (juures) ja "ni-ṣad" (istuma), tähendades seega (õpetaja) jalge ees maas istumist ning seesugune tõlgendus on tänapäeval valdav.
1896. aastal pani saksa indoloog Hermann Oldenberg selle etümoloogia kahtluse alla ning 1986. aastal esitas Harry Falk, samuti saksa indoloog, teistsuguse tõlgenduse, mille kohaselt upanišadide kujunemise ajal märkis sõna hoopis (varjatud) seost, alluvussuhet, mis on omane maailma kosmilisele korrale. Ameerika sanskritoloog Patrick Olivelle kinnitab sama: sõna upanišad sünonüüm sanskriti keeles on "bandhu", mis tähendab seost või vastavust.
Sisu.
Upanišadid on loodud braahmanatest ja aranjakatest hilisemal ajal, vanimad neist tõenäoliselt I aastatuhande keskpaiku eKr, seega enam-vähem samal ajal budismi ja džainismi esilekerkimisega. Veedakirjanduse jaotuses peetakse neid braahmanate ja aranjakate alajaotuseks ning nad jaotuvad nelja ossa, vastavalt neljale vedale.
Traditsiooniliselt räägitakse 108 upanišadist, neist 12 suuremat nimetatakse ‘peamisteks upanišadideks’ (sanskriti keeles "mukhya-upaniṣad"). Viimaste hulgas on tuntuimad "Aitareya-upaniṣad", "Bṛhadāraṇyaka-upaniṣad", "Chāndogya-upaniṣad", "Kena-upaniṣad "ja "Taittiriya-upaniṣad".
Sisult ja vormilt kujutavad upanišadid endast filosoofilisi vestlusi ja arutelusid õpetaja ja õpilaste vahel. Neis käsitletakse paljusid filosoofilisi teemasid, mis sugugi alati ei tugine veedade autoriteedile, vaid rõhutavad inimese isikliku tunnetuse ja mõistmise tähtsust.
Upanišadid esindavad uut tüüpi, nn filosoofilist mõtlemist, mis on aga veel tihedalt seotud mütoloogilise mõtlemisega. Neis arendatakse välja idee aatmanist ehk isikulisest hingest, mis materiaalse maailma vangistuses sansaaras üha uuesti ümber sünnib, kuna sõltub eelnevatest tegudest. Eesmärgiks on sellest vangistusest vabanemine ehk mokša. Kuna individuaalne ise ehk aatman on upanišadide järgi tegelikult samane jumaliku alge brahmaniga, siis seisneb vabanemine selle samasuse mõistmises.
Upanišadid keskenduvad järgmistele põhiteemadele:
Upašinadidest oli väga kõrgel arvamusel saksa filosoof Arthur Schopenhauer, kes luges neid ladinakeelses tõlkes, mis oli tehtud pärsia keele vahendusel sanskritist.
Anateksis

Anateksis on kivimite osaline sulamine.
Anateksise all mõistetakse nii protsessi kui ka selle tulemust. Anateksise tagajärjel moodustunud kivimit nimetatakse migmatiidiks.
Et kivimid ei sula ühtlaselt, vaid kõigepealt hakkab sulama ränirikkam ja heledam komponent, siis koosnevad ka migmatiidid heledamast osast ehk leukosoomist (tardkivim) ning tumedamast osast ehk melanosoomist, milleks on tavaliselt kõrge moondeastme kivim, näiteks gneiss.
Anateksist saab käsitleda kui moondekivimite muutumist magmaks, mis on poolel teel seisma jäänud.
Selline kivimite osaline sulamine toimub mitmekümne kilomeetri sügavusel maakoores. Graniidi anateksis toimub näiteks 15–30 km sügavusel, kus rõhk on 0,5–1 GPa ja temperatuur vähemalt 650 °C.
Orogeneesi ehk mäestike tekke käigus võib see toimuda väiksematel sügavustel ja temperatuuridel, kui kivimid on allutatud suuremale rõhule, ja nii kohtab anateksist mäestikes, näiteks Himaalajas ja Alpides.
Jõusüsteem

Jõusüsteemiks nimetatakse teoreetilises mehaanikas kehale mõjuvate jõudude kogumit.
Jaotus.
Antud jaotus ei ole lõplik ja üksteist välistav. Näitena:
Süllogism

Süllogism (kreeka keeles: συλλογισμός, "syllogismos", 'järeldus, tuletus') on teatud tüüpi loogiline arutluskäik, mis kasutab deduktiivset mõttetehnikat, et jõuda järelduseni kahe väite põhjal, mida väidetakse või eeldatakse olevat tõesed.
Selle varaseimas vormis (mille määratles Aristoteles oma teoses "Esimene analüütika" umbes aastal 350 eKr) tekib deduktiivne süllogism siis, kui kaks tõeseks peetavat eeldust (väidet või lauset) kehtivalt viitavad järeldusele ehk arutluskäigu põhiteemale, millele argument püüab tähelepanu juhtida.
Näiteks, teades, et kõik inimesed on surelikud (esimene eeldus) ja et Sokrates on inimene (teine eeldus), võime kehtivalt järeldada, et Sokrates on surelik. Süllogistlikke argumente esitatakse tavaliselt kolmerealisel kujul:
"Kõik inimesed on surelikud." 
"Sokrates on inimene." 
"Seega, Sokrates on surelik."
Antiikajal eksisteerisid kaks konkureerivat süllogistlikku teooriat: Aristotelese süllogism ja stoiline süllogism. Keskajast alates kasutati kategoorilist süllogismi ja süllogismi tavaliselt vaheldumisi. See artikkel keskendub ainult sellele ajaloolisele kasutusele. Süllogism oli ajaloolise deduktiivse põhjenduse keskmes, kus fakte määrati kindlaks olemasolevate väidete kombineerimise teel, erinevalt induktiivsest põhjendusest, kus fakte ennustatakse korduvate vaatluste põhjal.
Mõnes akadeemilises kontekstis on süllogismi asendanud esimese järgu predikaatloogika, eelkõige tänu Gottlob Frege tööle, eriti tema teosele "Begriffsschrift" ("Mõistekirjutus"; 1879). Süllogism, olles kehtiv loogilise põhjenduse meetod, jääb alati kasulikuks enamikus olukordades, samuti loogika ja selge mõtlemise tutvustamiseks laiemale publikule.
Süllogistika

Süllogistika (kreeka "syllogistikos") tähendab järeldusõpetus.
Süllogistika kui filosoofia ja loogika alusmõiste võttis kasutusele Aristoteles.
Brahma päev

Brahma päev on hinduismi ajaühik, mis kestab 4 320 000 000 surelikku aastat.
See on ajastu (2160 miljonit aastat), mille jooksul Brahma loob ainelise maailma, olles looduse viljastavaks ja loovaks jõuks. Selle ajastu lõpul maailm hävitatakse tule ja veega, seejärel saabub Brahmā öö, mis kestab sama kaua.
MAHAKALPA ehk Suur Ajastu – Sajand ( Brahma 100 aastat) 311 040 000 000 000 aastat.
Brahma aasta on ringjoonele kraadidena paigutatud 360 päeva ja ööd.
Džainism

Džainism (sanskriti sõnast "jina" ('võitja')) on India usund ja filosoofiakoolkond. Kujunes lõplikult välja üheaegselt budismiga Vārdhamāna Mahāvīra (599 eKr – 527 eKr) juhtimisel protestina brahmanistliku preesterkonna, kastisüsteemi ja ohvrirituaalide vastu.
Džainism säilitas aga rea brahmanistlikke põhimõisteid, nagu näiteks karma ja hingede rändamine. Džainismi dualistliku filosoofia järgi on hinge (dživa) eesmärgiks vabanemine (mokša) materiaalse keha itkest, mis toimub individuaalse, st ilma jumala abita, eetilise enesetäiustumise teel, milles tähtis osa on askeesil. Et kõiki esemeid ja olendeid hingestatuks peetakse, rõhutab džainism ahinsa põhimõttele, millest tuleneb taimetoitluse nõue.
Budismiga seob džainismi veel usukoguduse sangha ja kolme kalliskivi (õige vaade, õige eluviis ja õige teadmine) olemasolu. Ka eksisteerivad džainismis sansaara ja nirvaana mõisted. Budismi bodhisattva on võrreldav džainismi vabanenute (tīrthankāra) ideaaliga. Legendid Mahāvīrast on samuti üsna sarnased Buddha legendidega.
Džainism levis Indias eriti I aastatuhande II poolel, avaldades märgatavat mõju kunstile ja eetikale. Tähelepanuväärne on maailmas esimese modaalse loogika süsteemi – sjadvaada – tekkimine samal ajal. 12. sajandil aga algas džainismi langus. 21. sajandi alguses oli džainasid umbes 4,4 miljonit, sealhulgas 4,2 miljonit Indias.
Punktkoormus

Punktkoormus on teoreetilises mehaanikas kasutatav idealiseering, mis kujutab endast keha ühte punkti rakendatud jõudu.
Adžiivika

Adžiivika  (sanskriti keeles "ājīvika," paali keeles "ājīvaka" 'eluviis') oli 1. aastatuhande keskpaigas eKr Indias alguse saanud rändõpetlaste (śramanate) koolkond. Selle rajajaks peetakse Gosāla Maskarīputrat (paali keeles Makkhali Gosāla; suri umbes 484 eKr), kes oli Mahāvīra kaaslane u 6 aastat, kuni lõi oma õpetuse. 
Erinevalt budismist, džainismist kui ka brahmanistlikest koolkondadest, kus oluliseks peetakse inimese enda jõupingutusi, järgisid adžiivika pooldajad oma õpetustes determinismi ja fatalismi põhimõtteid (sanskriti keeles "niyati" 'saatus'). Teada on karmid reeglid adžiivikasse astumiseks, askees jpm.
Kehade süsteemi sisejõud

Kehade süsteemi sisejõud ehk süsteemi sisejõud on teoreetilises mehaanikas kehade süsteemi kuuluvate osade vahelised jõud.
Chāndogya-upaniṣad

Chāndogya-upanišad on üks upanišadidest.
Chāndogya-upanišad'i VI osas leidub väga sageli tsiteeritud lõik upanišadide filosoofilise mõtlemise kohta. Seal esitatakse järgmised seisukohad. 
Eesti keeles on katkendid Chāndogya-upanišadist ilmunud raamatus "Valik upanišade" (Loomingu Raamatukogu, 2008, 7/8) Martti Kalda tõlkes.
Ahinsa

Ahinsa ehk mittekahjustamine või mittevaenulikkus (ss "ahimsa"; sanskriti "ahiṃsā", sõna "hiṃsā" eitus) on joogas, džainismis, budismis ja teistes India päritolu õpetustes käitumisreegel, mis seisneb kõigi olendite mitte mingil moel, ajal, kohas ja tingimustes kahjustamises. Tavakeeles vägivaldsusetuse tähenduses. 
Kahjustust ("hiṃsā") või vaenulikkust on kolme liiki: 1. mõtteline (vaen, kurjus); 2. sõnaline (solvav, laimav); 3. teoline (isiklik kahjustus, vägivald, vigastus). 
Patanjali jooga-suutrates ("Patañjala sūtrani") (II 30.) on see astanga jooga kahes esimeses osas (yama ja niyama) äratoodud kümnest käitumisreeglist esimene. Vahetu kommentaar "Vyasa Bhasya" lisab, et kõik teised käitumisreeglid (ettekirjutised) tulenevad sellest. II.35 suutra toob ära selle tulemuse: " mittekahjustamises kinnistumisel kaob ta juuresolekul (läheduses) vaenulikkus." (Näiteks koer ei hakka kassi taga ajama.)
Kümnest käsust (ss sõnast, suunisest) vastab sellele positsiooniliselt: "Sa ei tohi tappa (mõrvata)!" (2 Mo. 20.13.)
Mohandas Gandhi rakendas seda põhimõtet poliitilises võitluses.
Geoloogivasar

Geoloogivasar on spetsiaalse ehituse ning disainiga vasar, mis on suurema osa geoloogide põhiline töövahend välitingimustes.
Traditsiooniliselt nimetatakse seda tööriista eesti keeles just vasaraks, mitte haamriks.
Vasaral on üks lame ots nagu tavalisel haamril või vasaral. Seda kasutatakse peamiselt kivide purustamiseks, et otsida näiteks kivistisi või saada värsket murenemata murdepinda, millelt uurida kivimite mineraloogilist koostist. Kivimite mineraalse koostise uurimiseks kasutavad geoloogid teist tüüpilist välitingimustes kaasaskantavat töövahendit luupi. Vasara peenemat otsa kasutatakse mitmel erineval otstarbel, peamiselt kivimite puhastamiseks taimestikust, setteist vms; kildaliste ja kihiliste kivimite paljandist lahti kangutamiseks jne.
Geoloogivasara nii vars kui ka pea, koosneb ühest tükist. See on vajalik, et vasar oleks piisavalt vastupidav, et taluda lööke vastu kõvasid kivimeid. Paljud geoloogid siiski ei kasuta spetsiaalset geoloogi vasarat, vaid suvalist haamrit, mis on enamasti samuti oma ülesannete kõrgusel, kuid nende puuduseks on reeglina just väiksem vastupidavus.
Vasar kaalub enamasti 0,5...1,5 kg. See on kompromisslahenduseks, sest kergemast vasarast poleks mingit kasu (purustusjõud sõltub peamiselt vasara kaalust) ning raskemat vasarat on välitingimustes tüütu kaasas kanda. Niinimetatud kõva kivi geoloogid eelistavad üldiselt raskemaid vasaraid.
Vasarat kasutatakse tihti ka mõõtkavana fotodel.
Bhagavadgītā

"Bhagavadgītā" (sanskriti keeles 'Isanda laul'), tuntud ka lühendnimega "Gita", on hinduistlik pühakiri, mida tunnustavad kõik hinduismi peamised suunad.
"Bhagavadgītā" on eepose "Mahābhārata" osa, kuid seda käsitletakse sageli eraldiseisva religioosse tekstina. Ülesehituselt on "Gita" dialoog sõdalase Ardžuna ning Krišna vahel, kes ilmutab ennast ülima jumaluse ja absoluudina. "Bhagavadgītā" moodustab 18 peatükki "Mahābhārata" kuuendast raamatust "Bhîshmaparvanist" ('Bhîshma raamatust').
Taust.
Kunagi muistsetel aegadel valitses Kuru riiki radža Dhritarâshtra. Ta sündis pimedana, kuid kuna noorem vend Pându loobus troonist ja asus oma kahe naisega Himaalaja mägedesse, jäi troon temale. Pându suri hiljem, kahjuks ajal, mil tema viis poega – Judhishthira, Bhîma, Ardžuna, Nakula ja Sahadeva – olid veel üsna väikesed. Nii kasvasidki Pându pojad – Pândavad – ja Dhritarâshtra sada poega – Kauravad – üheskoos vanaonu Bhîshma ning võitluskunstide suurepärase tundja Drona õpetuse ja juhatuse all täiskasvanuks. Pandavate ja Kauravate vahel puhkeb aga sõda ning selle sõja otsustava lahingu eel annab Krišna Ardžunale nõuandeid, mis ongi "Bhagavadgītā" sisu.
Eesti keeles.
"Bhagavadgītā" on eesti keeles ilmunud mitmes väljaandes. 
Välislingid.
Bhagavad-Gita nii nagu see on.
Mälu

Mälu on (organismi) võime salvestada, säilitada ja taasesitada informatsiooni, ehk ka võime kasutada kogemusi. Mälu parandavaid tehnikaid nimetatakse mnemoonikateks.
Mälu ilmneb kõigil elu evolutsiooni etappidel, kuid on saavutanud suurima keerukuse inimese puhul.
Selgroogsete loomade mälu anatoomiliseks substraadiks peetakse tänapäeval ajukoort ja neurogliiat.
Mälu liigitusi.
Mälu võimalikke jaotuvusi on mitmeid:
Mäluprotsessid.
Mälu põhiprotsessideks peetakse tänapäeval järgmisi:
Filosoofia.
Mitmes filosoofia harus (näiteks epistemoloogias ja isikuidentsuse uurimises) on mälul suur tähtsus. Mälu uurivad mälumetafüüsika (vaimufilosoofia haru), mäluepistemoloogia ja mälueetika, kokkuvõtvalt räägitakse mälufilosoofiast.
Vaimufilosoofia.
Mälumetafüüsika on osalt läbi põimunud psühholoogiafilosoofia ja neuroteaduse filosoofiaga. Mälumetafüüsika keskne eesmärk on töötada välja mäletamise teooria, mis ütleb, milles mäletamine seisneb. Pole selge, kas saab olla ühtne mäletamise teooria või on tarvis eraldi teooriaid mälu eri liikide kohta. (Samalaadne küsimus võib tekkida mäluepistemoloogias.) Põhitähelepanu on olnud pööratud episoodilisele mälule, mis annab mäletajale erilise ligipääsu minevikusündmustele. Mõnede autorite arvates vääribki üksnes episoodiline mälu mälu nime.
Lisaks individuaalsele mälule on hakatud uurima ka kollektiivset mälu. Sellest on välja kasvanud multidistsiplinaarne uurimisvaldkond mäluuuringud. See uurib ka probleeme, mis pärinevad välismälu uurimisest tunnetusteaduses. Sel juhul vaadeldakse mälu jaotatud tunnetuse või laiendatud tunnetuse prisma läbi.
Eetika.
Moraalse vastutuse seos mäluga.
Moraalne vastutus võib olla seotud vaimse ajarännuga. Näiteks Neil Levy väidab, et psühhopaadid ei saa episoodilise mälu ja episoodilise tulevikumõtlemise puudulikkuse tõttu tõeliselt kavatseda teisi kahjustada, nii et nad ei saa oma tegude eest täielikult moraalselt vastutada. Carl F. Craver jt (2016) ei ole selles nii kindlad ning viitavad sellele, et sellise puudulikkusega inimesed teevad moraaliotsustusi, mis sarnanevad normaalsete inimeste moraaliotsustustega. 
Kohus mäletada.
Mõnede autorite väitel võib inimestel olla kohus mäletada. Avashai Margaliti (2002) järgi on meil kohus mäletada radikaalse kurjuse ohvreid. Jeffrey Blustein (2008) ütleb, et see kohustus võib olla nii inimestel kui ka kollektiividel. Sellises vaimus töötavad näiteks tõe- ja lepituskomisjonid. Väidetakse ka, et üldist kohust minevikku mäletada ei ole ning mõnel juhul võib olla isegi kohus unustada. 
Õigus olla unustatud.
Arvutiajastu on toonud kaasa ülemineku olukorrast, kus unustamine on norm (inimese sõnad ja teod jätavad üldiselt vähe püsivaid jälgi), olukorda, kus paljud sõnad ja teod jätavad püsivaid jälgi, nii et pärast sobimatut käitumist pole inimestel võimalust tühjast kohast uuesti alustada. Seetõttu on mõned autorid rääkinud õigusest olla unustatud. Seda õigust on õiguslikult ja tehniliselt tõenäoliselt raske ellu viia. Pole ka selge, kas on usutav, et inimestel on kohus unustada, mille see õigus kaasa toob.
Välislingid.
[[Kategooria:Mälu| ]]
[[Kategooria:Psühholoogia]]
Ruumiline kujund

Ruumiline kujund on elementaargeomeetrias geomeetriline kujund, mille kõik punktid ei asetse ühel tasandil. Ruumiline kujund on näiteks kuup.
I Riigivolikogu

Riigivolikogu I koosseis valiti 24. ja 25. veebruaril 1938. Valitsust toetava Põhiseaduse Elluviimise Rahvarinde kandidaadid said 54 saadikukohta, opositsioon 26 kohta. Hiljem läksid veel 10 opositsiooni saadikut Rahvarindesse üle ning valitsust asusid ka toetama 2 sõltumatut vene päritolu saadikut. I Riigivolikogu koos I Riiginõukoguga moodustas Riigikogu Üldkoosoleku I koosseisu, mida juhatas Riigivolikogu esimees.
Kuna igast valimisringkonnast valiti ainult üks liige, siis puudus tal Riigivolikogu koosseisust väljalangemise korral asendaja. Sel juhul tuli korraldada täiendav Riigikogu valimine. Need toimusid:
Riigivolikogu tegevus.
I Riigivolikogu liikmete volitused algasid 7. aprillil 1938 ning Riigivolikogu I koosseis tuli kokku oma esimesele istungjärgule 21. aprillil 1938. Riigivolikogu esimese koosoleku avas Riigivolikogu vanim liige Ernst Särgava.
Enne oma kohuste täitmisele asumist andsid Riigivolikogu liikmed järgmise pühaliku tõotuse:
Pärast pühaliku tõotuse andmist pidas riigihoidja Konstantin Päts Riigivolikogule kõne, kus ta muuhulgas ütles:
Esimese seadusena võttis I Riigivolikogu vastu "Amnestiaseaduse".
Riigivolikogu liikmed said istungjärkude aja eest kuutasu 180 krooni, korteriraha 40 krooni kuus läbi aasta ja tasuta sõidu riigiraudteel ja -laevadel. Riigivolikogu juhatuse liikmed said lisatasu 70 krooni kuus läbi aasta. Riigivolikogu esimees sai tasu ühistel alustel ministritega (500 krooni kuus ja sõiduraha 100 krooni kuus).
Viimane Riigivolikogu istungjärk lõpetati Vabariigi Presidendi otsusega 19. aprillist 1940, mille ärakirja andis Riigivolikogu Esimehele Otto Pukile Peaminister Jüri Uluots 20. aprillil 1940. Uus Riigivolikogu korraline istungjärk pidi algama 8. oktoobril 1940.
20. aprillil 1944 osales Riigivolikogu esimees Otto Pukk Vabariigi Presidendi Asetäitja Valimiskogu koosolekul. Pagulusse pääsenud I Riigivolikogu liikmed osalesid sellistena pagulaspoliitikas. VII Riigikogu kokkuastumise päeval, 5. oktoobril 1992, oli veel elus kolm I Riigivolikogu liiget: Kustav Kurg (18. valimisringkonnast, suri 27. novembril 1992), Mihkel Jüris (16. valimisringkonnast, suri 22. oktoobril 1997) ja Mihkel Hansen (64. valimisringkonnast, suri 20. novembril 2004).
Riigivolikogu liikme lühend on "rvkl."
Riigivolikogu 1. koosseisu liikmete nimekiri.
Töötava Rahva ühtlusrühm.
EKP ja vasaksotsialistid
opositsioonilised paremsotsialistid
Demokraatide rühm.
endised keskerakondlased
endised asunikud
endised vabadussõdalased
Kõnnumaa

Kõnnumaa (ka "kõnd" ja "puustusmaa") on maa-ala, mille floora ja fauna on inimtegevusest puutumata.
Kaitseala, mis asub vastaval territooriumil, nimetatakse kõnnu(maa)kaitsealaks.
Odavlennufirmade loend

See on odavlennufirmade loend.
Andrejs Pumpurs

Andrejs Pumpurs (22. september 1841 – 6. juuli 1902) oli läti luuletaja, rahvusromantismi üks eredamaid esindajaid, läti rahvuseepose "Lāčplēsis" ("Karutapja") autor. 
Lisaks kirjutas ta hulga satiirilisi luuletusi. 
Ta oli pärit vaese talupoja perest, nad elasid Daugava jõe vasakul kaldal Ķeirānu talus. Poiss õppis Lielvārde kihelkonnakoolis (1853–1856).
1856. aastal läks Andrejs koos isaga Leetu piiritusetehasesse ja pärast naasmist töötas ta onu juures Lačplesi talus. 1858. aastal asus ta tööle abimaamõõtjana Liivimaal. 
Tähtsaim periood algas 1867. aastast, mil ta töötas kuni 1872. aastani Piebalgas, kus kohtus kohaliku intelligentsiga ja sel ajal hakkas ta kirjutama oma esimesi satiirilisi luuletusi. 
Aastatel 1872–1874 töötas Pumpurs kinnisvarahalduri ja metsaülemana. 1873. aastal kohtus ta Riias esimesel üle-lätilisel laulupeol osaledes ühe Läti ärkamisaja ideoloogi, poeet Auseklisega. 
Aastatel 1874–1876 Riias elanud Pumpurs töötas Rihards Kārlis Tomsonsi (1834–1893) tehases juhatajana. Koos Bernhards Dīriķisiga avas ta raamatupoe. 
Augustis 1876 lahkus Pumpurs rahaliste raskuste tõttu Moskvasse ja septembris võeti ta vabatahtlikuna vastu rügementi, mis pidi minema serblasi aitama Vene-Türgi sõjas. Talle usaldati topograafi ülesanded, kuid rügement pääses rindejoonele alles siis, kui sõlmiti vaherahu ja veebruaris 1877 rahuleping. 
1877. aastal, 36-aastaselt, astus Pumpurs Odessa kadetikooli ja lõpetas selle 1878. aastal, omandades samal ajal osaliselt ka gümnaasiumikursuse. Seal asus ta koostama oma eepost.
1880. aastal, jätkates teenistust Vene keiserlikus armees, sattus Pumpurs taas Riiga ja teenis seejärel Balti regioonis.
Tema eepos "Lāčplēsis" ilmus 1888. aasta laulupeo aastal ja pani aluse "Läti kangelase" tähtsaimale rahvuseeposele, võites konkursi teiste samal perioodil loodud eepostega. Näiteks 1891. aastal ilmunud Jēkabs Jūsmiņši “Niedrīšu Vidvuts” hiljem praktiliselt unustati. 
Aastal 1890 ülendati Pumpurs staabikapteniks. 1896. aastal viidi ta üle Dvinskis asuvasse rõivalattu, kus ta tegeles armee varustuse tarnimisega. Dvinskis kohtus ta Ansis Gulbisega, kellest sai tema teoste kirjastaja. 
Ametlike ülesannete tõttu külastas Pumpurs Kaukaasiat, Kesk-Aasiat, Kaug-Ida, Tseiloni ja muid kaugeid paiku. 1901. aastal, pärast Hiinast naasmist, haigestus ta raskelt reumasse ja suri juulis 1902 Riias sõjaväehaiglas. Varem surid Dvinskis tema tütar ja poeg. 
Pumpurs maeti Riia Suurele kalmistule ja tema hauale püstitati 1929. aastal monument, mille autor on läti üks tuntumaid skulptoreid Kārlis Zāle (28. oktoober 1888–19. veebruar 1942), kes on loonud ka Riia Vabadussamba.