tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Volhovi rinne

Volhovi rinne (vene keeles "Волховский фронт") oli Teises maailmasõjas võidelnud Nõukogude Liidu Punaarmmee Idarinde armeegrupp.
Ajalugu.
Volhovi rinne moodustati 17. detsembril 1941. aastal Leningradi rinde vasakust tiivast ja STAVKA reservidest Tihvini vasturünnaku ajal 4., 52., 59., ja 26. armeest. 1941. aasta detsembris moodustati 26. armee baasil 2. löögiarmee. 
1942. aasta jaanuarist aprillini püüdsid Volhovi rinde väed Ljubani pealetungioperatsiooniga edutult murda Leningradi piiramisrõngast. 1942. aasta 23. aprillil saadeti rinne laiali ning väeosadest moodustati Volhovi operatiivgrupp, mis tegutses Leningradi rinde alluvuses. 
1942. aasta 9. juunil moodustati operatiivgrupist uuesti rinne ning selle koosseisu lisati 8. armee ja 54. armee. 1942. aasta augustist kuni septembrini osalesid rinde väed koostöös Leningradi rindega Sinjavino pealetungioperatsioonis väegrupp Nordi 18. armee kaitseliinile Laadoga järve lõunakaldal.
1943. aasta jaanuaris õnnestus rindel Laadoga järvel kaitsel olevatest Saksa vägedest Pealetungioperatsioon Iskra käigus läbi murda ning taastada maismaaühendus Leningradiga. 
1944. aasta jaanuarist veebruarini osales koostöös Leningradi ja 2. Balti rindega Leningradi-Novgorodi pealetungioperatsiooni Novgorodi–Luga pealetungioperatsioonis, 14. jaanuar – 15. veebruar 1944. 
Rinne saadeti 15. veebruaril laiali, väeüksused jaotati Leningradi ja 2. Balti rinde vahel ära ning juhtkond arvati STAVKA reservi.
Salme raamatukogu (Tallinn)

Salme raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu tegevuse lõpetanud haruraamatukogu, mis asus Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Salme 12. See asus viimati Salme Kultuurikeskuse esimesel korrusel, selle pindala oli 120 m². Kogusse kuulus 2001. aastal 26 903 teavikut.
Jaan Tombi nimeline Kultuuripalee asutati 1940. aastal Mustpeade Majas, samas asutati ka kultuuripalee raamatukogu. 1965. aastal kolis kultuuripalee koos raamatukoguga uude hoonesse Salme tänaval. 
Kultuuripalee raamatukogu anti 1991. aastal üle Tallinna Keskraamatukogule ning sellest moodustati kaks uut haruraamatukogu: Salme raamatukogu ja Tungla raamatukogu. Salme raamatukogu suleti 2006. aastal, kui Kalamaja raamatukogu sai uued ruumid ning liideti kaks lähestikku paiknevat raamatukogu. Kogud anti enamikus üle Nurmenuku raamatukogule.
Aarna ristipuud

Aarna ristipuud on ristipuud ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Aarna külas.
Riigivargad

"Riigivargad" on Eesti 2014. aastal valminud dokumentaalfilm-tragikomöödia, mille režissöör on Manfred Vainokivi. Film räägib nn riigi tagant varastamisest nõukogude ajal. 
Žanrimääratluse segasuse tõttu ka autorifilmiks nimetatud linateose käsikiri põhineb inimeste meenutustel nõukogude ajast. Meenutusi hakkas režissöör koguma 2011. aastal, seejärel kohendas neid kirjanik Andrus Kivirähk. 
Rollides näeb nii kutselisi näitlejaid kui ka amatööre. Filmis mängivad näitlejad Arvo Kukumägi (elumees) ja Tambet Tuisk (naistelemb), Kristina Märtin (pruut), ärimees Marek Reinaas (peigmees) ning Orissaare ja Salme valla harrastusnäitlejad.
2014. aastal käis Eesti kinodes filmi vaatamas 1661 inimest.
Viira ristipuu

Viira ristipuu on ristipuu ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Viira külas.
Raido Mägi

Raido Mägi (sündinud 19. detsembril 1968 Otepääl (teistel andmetel Tartus)) on eesti kergejõustiklane ja sporditegelane.
Hariduskäik.
1987. aastal lõpetas ta Otepää Keskkooli ja 1992. aastal Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Spordikarjäär.
Kooli ajal huvitus ta eriti korvpallist, murdmaasuusatamisest ja võrkpallist. Suuremat edu tõi talle aga kergejõustiku mitmevõistlus.
Ta kergejõustikutreeningud algasid Käärikul, kus teda algul juhendas John Põldsam. Hiljem õpetasid teda ka Fred Kudu ja Martin Kutman.
Spordisaavutusi.
Ta kümnevõistluse rekord on 7360 punkti (aastal 1996) ja seitsmevõistluse rekord 5397 punkti (aastal 1999).
Anaplasmataceae

Anaplasmataceae on bakterite sugukond.
Klassifikatsioon.
Sugukonda "Anaplasmataceae" klassifitseeritakse järgmised bakteriperekonnad: 
Kirjeldus.
"Anaplasmataceae" sugukonna bakterid on obligatoorsed intratsellulaarsed, gramnegatiivsed bakterid.
Sant'Antonio di Gallura

Sant'Antonio di Gallura on asula ja vald ("comune") Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
354 meetri kõrgusel merepinnast asuva Sant'Antonio di Gallura asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Sant'Antonio di Gallura piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Arzachena, Calangianus, Luras, Olbia, Telti.
Loiri Porto San Paolo

Loiri Porto San Paolo on vald ("comune sparso") Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Halduskeskus asub Loiris.
105 meetri kõrgusel merepinnast asuva Loiri Porto San Paolo asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Loiri Porto San Paolo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Monti, Olbia, Padru, San Teodoro.
Loiri Porto San Paolo halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Enas, Santa Giusta, Trudda, La Piana di Su Canale, Vaccileddi.
Anak Krakatau

Anak Krakatau (indoneesia keeles 'Krakatau laps') on 1927. aastal merest tõusnud vulkaaniline saar Krakatau saarestikus, mis moodustus 1883. aasta Krakatau purske kaldeeras.
Saare piirkonnas on aktiivne vulkaaniline tegevus, vulkaanitipu kõrgus on 813 meetrit ja see suureneb.
Ehrlichia

Ehrlichia on gramnegatiivsete bakterite perekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Ehrlichia" klassifitseeritakse järgmisedbakteriliigid: 
Patoloogia.
"Ehrlichia" perekonda liigitatud bakterid võivad vaheperemeesorganismide, peamiselt puukide kaudu põhjustada loomadel ja inimestel nakkushaigusi (nt erlihhioosi). 
Nimi.
Perekond "Ehrlichia" on nime saanud Saksa bakterioloogi Paul Ehrlichi auks.
Aggius

Aggius on vald ("comune") Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas.
514 meetri kõrgusel merepinnast asuva Aggiuse asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Aggius piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aglientu, Bortigiadas, Tempio Pausania, Trinità d'Agultu e Vignola, Viddalba (SS).
Aggiuse halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Bonaita.
Bortigiadas

Bortigiadas on vald ("comune") Itaalias Sardiinia maakonnas Sassari provintsis Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Halduskeskus asub Bortigiadases.
476 meetri kõrgusel merepinnast asuva Bortigiadase asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Bortigiadas piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Aggius, Perfugas (SS), Santa Maria Coghinas (SS), Tempio Pausania, Viddalba (SS).
Bortigiadase halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Tisiennari, Scalaruja, Nibareddu, Littigheddi, Lu falzu, Figaruia, Li paulis, Giovanni moro.
Lēdurga (ajalooline piirkond)

Lēdurga on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud piirkond Turaidas, Koiva liivlaste asualal. Aģe jõe ülemjooksul asuva Lēdurga keskuseks oli samanimeline küla. Koha nime (Henriku Liivimaa kroonikas "Lethegore") on arvatud tulevat liivikeelsetest sõnadest "lēd" "leht" ja "urga" "väike oja", "voolava veega madalik".
Lēdurgast on teada mitmeid noorema rauaaja kalmistuid. Kaubanduse olulisest rollist annavad tunnistust 11.–13. sajandist pärit mündileiud ja piirkonda läbiv tee, mis ühendas Koiva jõe äärset Turaida keskust põhja pool asuva Metsapoole alaga. Lēdurgast itta jäi Idumea. Lääne suunas ta mööda Aģe jõge Liivi laheni ilmselt ei ulatunud ja Henriku Liivimaa kroonikas mainitavad Aģe jõe äärsed liivlased Lēdurga elanikud ei olnud.
Liivi ristisõja aegset linnust sellest piirkonnast teada ei ole. Vaid oletatav linnamägi Inciemsi metsas võis olla sõjaaegseks pelgupaigaks.
Sarnaselt muude liivlaste piirkondadega alistus Lēdurga 1206. aastal ristisõdijatele. 1207. aastal Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vahelise leppega läks ta Riia piiskopkonna koosseisu ja sinna moodustati omaette kirikukihelkond.
Henriku Liivimaa kroonikas on Lēdurgat mainitud seoses sinna ulatunud läänemaalaste ja saarlaste rüüsteretketega 1211. ja 1218. aastal.
Anaplasma

Anaplasma on gramnegatiivsete bakterite perekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Anaplasma" klassifitseeritakse järgmisedbakteriliigid: 
Patoloogia.
"Anaplasma" perekonda liigitatud bakterid võivad vaheperemeesorganismide, peamiselt puukide kaudu põhjustada loomadel ja inimestel nakkushaigusi (nt "Anaplasma phagocytophilum" võib nakkust kandva puugi hammustuse korral põhjustada inimese granulotsütaarset anaplasmoosi).
Eesti Klavessiinisõprade Tsunft

MTÜ Eesti Klavessiinisõprade Tsunft on asutatud 2000. aastal. Tsunft ühendab kutselisi klavessiinimängijaid ning eri elualade inimesi, kes klavessiinimuusikat armastavad. Tsunfti juhatuse esimees on Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia professor Imbi Tarum. Juhatusse kuuluvad veel Eesti klavessinistid Ene Nael ja Kristiina Are.
Igal paarisaastal korraldab tsunft rahvusvahelist klavessiinifestivali, kus lisaks omamaistele mängijatele on fookus maailmanimega klavessinistidel. 
Viisteist aastat on tsunfti ja Vanalinna Hariduskolleegiumi koostöös aset leidnud ajaloolisele interpretatsioonile pühendatud suvine klahvpilli- ja orkestrilaager, kuhu tulevad oma oskusi lihvima ja täiendama Eesti noorimad muusikud. 
Tsunfti klavessiinimängijatest liikmed annavad kontserte ja loengkontserte ning korraldavad meistrikursusi Eestis ja väljaspool seda, ning õpetavad klavessiinimängu eri vanuses ja tasemel mängijaile Tallinnas, Tartus, Viljandis ja Rakveres.
Klavessiinipäevad 2014.
Üheksas klavessiinifestival toimus 9.–13. aprillil 2014 Tallinna Raekojas, Eesti Ajaloomuuseumis, Kõltsu mõisas ja Eesti Lastekirjanduse Keskuses. Festivali seitsmel kontserdil astusid üles:
Astraviec

Astraviec (transkribeerituna Astravets; leedu Astravas, poola Ostrowiec) on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Astravieci rajooni halduskeskus. Asub Łoša jõe kaldal.
Linna nimi pärineb tõenäoliselt slaavi keeltest ja tähendab saart. Sellise nime sai asula, kuna Łoša jõgi piiras vana Astravieci kolmest küljest. 
Linna piirides on keskkool ja muusikakool. Astraviecis on kino, kultuurimaja ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on XVIII sajandil ning aastal 1911 valminud katoliku kirikud. 
Tööstusettevõtetest on Astraviecis metsatööstus ja toiduainetetööstus, toodetakse ehitusmaterjale.
2013. aastal alustati linna lähedale Valgevene tuumaelektrijaama ehitamist. Kahest reaktorist esimene läks käiku juunis 2021.
Ajalugu.
Astravieci mainitakse esimest korda aastal 1468, mil sealsele kirikule tehti annetus kahe mõõdu vase näol aastas. Toona oli asula Goštautaste valduses. Aastast 1542 oli Astraviec Zygmunt I ja aastast 1546 Zygmunt II Augusti valduses. Hiljem kuulus asula Karyckitele ja Korsakitele, aastast 1775 sai Astraviecist alev. 
Aastal 1795 läks alev Poola jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. XIX sajandil oli asula Kostrowickite, Sycjanakite ja Žilinskite valduses. Astravieci Kostrowickitele sündis pagenduses Wilhelm Albert Włodzimierz Apolinary Kostrowicki ehk Guillaume Apollinaire, Siberisse küüditatud harul aga Valgevene luuletaja Karuś Kahaniec. Aastal 1888 pandi Astravieci ja Hudahaj raudteejaama vahel käima konka. 
Aastast 1921 oli Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Aastal 2012 sai Astraviecist linn.
Laevamehaanik

Laevamehaanik ehk mehaanik on laeva jõuseadmete – masinate – ja teiste laevasüsteemide korrasoleku eest vastutav meremees.
Jagunemine ja tegevus.
Masinameeskonda juhib vanemmehaanik. Meeskonda kuuluvad tavaliselt esimene mehaanik, teine mehaanik ja vahel ka kolmas mehaanik. Lisaks võib suuremal laeval olla eraldi elektrimehaanik (elektromehaanik), külmutusseadmete mehaanik. Mehaanikutele alluvad sageli veel motoristid ja elektrikud. Ajalooliselt on kuulunud aurulaevade masinameeskondadesse veel kütjad ja trimmerid.
Laevamehaanikuil on samasugune vahiteenistus kui tüürimeestel sillas. Peale vahtide on nende vahel tööülesanded ka vastutuspiirkonniti ära jagatud. Suuremates laevades on igas vahis ka motoristid.
Haridus.
Laevamehaanikud on keskeri- või kõrgharidusega. Eestis on laeva jõuseadmete eriala võimalik õppida Eesti Mereakadeemias või Eesti Merekoolis. Eesti Mereakadeemias võib saada rakenduskõrghariduse, õpiaeg sel erialal on 4 aastat, millele lisandub aasta praktikat. Eriala lõpetanu saab rahvusvahelise konventsiooni STCW 95 kohase tunnistuse, mida tunnustatakse kogu maailmas.
Erinevalt tüürimeestest ei ole laeva jõuseadmete ja külmutusseadmete eriala õppima asujatel vaja meremehe tervisetõendit, sest neil on võimalik pärast kolmandat kursust spetsialiseeruda laevaremondile, mida tehakse laevatehastes.
Vormirõivastus.
Mehaanikutel on vormirõivastus, mille värv ja disain riigiti erinevad, aga aluseks on traditsiooniline meremeheülikond, millel võivad olla õlakud ametikoha pagunitega. Paraadvormi kuuel on ametikoha märgid käistel. Vahimehaaniku märgiks on laevaohvitseri ametikohta tähistav Nelsoni silmus ühe triibuga ja iga järgmine lisatriip tähistab kõrgemat ametikohta. Suuremate laevade vanemmehaanikuil on kuuekäistel neli triipu. Paljudes riikides, sh Eestis on mehaanikute vormi käistel ja pagunil ka lisatähisena sõukruvi Nelsoni silmuse kohal, ent paljude riikide laevamehaanikute pagunitelt on ruumi vähesuse tõttu kas Nelsoni silmus või sõukruvi ära jäetud.
Sarvaine

Sarvaine ehk keratiin (ladina keeles "keratinum", "ceratinum") on vees lahustumatute valkude perekond. Keratiine leidub paljude keelikloomade kattekoerakkudes. Sealhulgas inimese nahas, karvades, küüntes ja juustes.
Keratiini filamendid on üsna levinud epidermise sarvrakkudes (keratinotsüütides).
Liigitus.
Keratiinid liigitatakse:
Madudel.
Madude epidermis on kaetud sarvainest kilbiste ja soomustega. Kilbised sisaldavad nii alfa- kui ka beetakeratiine. Ka osade lõgismadulaste lõgisti sisaldab keratiini. Sarvaine muudab madude marrasknaha tugevaks ja üsna vastupidavaks, kuid samas takistab maopoegade kasvamist, seetõttu vahetub marrasknahk perioodiliselt kestumise käigus, aga ka paaritumisperioodil.
Patoloogia.
Naha sarvainet kasutavad toiduks nahaseened ning osad neist põhjustavad naha seenhaigusi.
Hartius Möller

Hartius-Gerhard Abraham Möller (22. jaanuar 1885 Hellemäe talu, Tõrma, Virumaa – 19. veebruar 1942 Uhtižemlagi vangilaager, Komi ANSV, Venemaa) oli eesti näitleja.
Möller õppis Rakvere linnakoolis, Peterburi kunstikoolis, ja Stieglitzi kunstikoolis.
Pärast õpinguid näitles ta Vanemuise trupis, mida juhtis Karl Menning. 1910. aasta 23. juulil Hellemäe talus abiellus Möller Vanemuise näitleja Elviine Annukiga, kelle hilisem näitlejanimi oli Mari Möldre; abielu lahutati Eesti Vabariigi ajal. Esimese maailmasõja ajal töötas Möller Soomes sõjaväe varustajana, hiljem mängis Estonias ja lavastas provintsiteatrites sealhulgas Saaremaa suveteatris. Ta oli tuntud eeskätt komöödianäitlejana.
Hartius Möller mängis ka 1925. aastal valminud filmis "Esimese öö õigus" ja 1929. aasta salongidraamas "Dollarid". Viimase üldiselt laitvas arvustuses suhtus Karl August Hindrey siiski näitlejatesse positiivselt.
22. novembril 1940 Möller arreteeriti NKVD poolt Tallinnas ja küüditati, süüdistatuna nõukogudevastases propagandas. § 58 p. 13 alusel mõisteti talle 10 aastat paranduslikku töölaagrit. Tallinna vanglast saabus Uhtižemlag’i vanglilaagrisse 22.05.1941. Teda süüdistati ka Kaitseliitu kuulumises ja 1. detsembri 1924 mässukatse mahasurumises. Ta suri 19. veebruaril 1942
Assamalla raamatukogu

Assamalla raamatukogu on Tapa vallas Assamalla külas tegutsev rahvaraamatukogu.
Alates 1. jaanuarist 2019 on Assamalla raamatukogu Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus.
Ajalugu.
1920. aastal asutati Assamalla Kooli klassis Porkuni Rahvaraamatukoguselts ja Porkuni Rahvaraamatukogu, hilisem Assamalla Raamatukogu. Raamatukogu asutajaliikmed olid Elmar Elisto ja Mart Urbas. E. Elisto oli ka esimene raamatukoguhoidja ja laenutaja. Raamatukogul olid osakonnad Lasilas, Porkunis ja Raekülas.
1946. aastal kolis raamatukogu Vandereri majja, vahepeal olid ruumid ka vallamajas ja 1979. aastal koliti tagasi Vandereri majja. 2000. aastal hakkasid maja omanikud raamatukogule piiranguid seadma, mistõttu otsustas Tamsalu Vallavalitsus ehitada raamatukogule uue hoone, vanale külasaunale tehti juurdeehitus ja maja avati pidulikult 19. septembril 2001. Selles majas asub raamatukogu ka praegu.
1961. aastal tuli Assamalla raamatukogusse tööle Viljandi Kultuuriharidustöö Kooli raamatukogunduse eriala lõpetanud Meeli Särglepp-Kuntur ja töötas raamatukogus aastani 2013, mil siirdus pensionile.
1985. aastal sai Assamalla raamatukogu oma käsitsi kirjutatud kroonikatega tunnustust rajoonis ja 3. koha ülevabariigilisel võistlusel.
2019. aasta veebruarist on kasutusel Deltmar OÜ poolt loodud raamatukogu programm RIKS, varem oli Urram.
Saksi raamatukogu

Saksi raamatukogu on rahvaraamatukogu (Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus), mis asub Lääne-Virumaal Tapa vallas Moe külas.
Raamatukogu asutati 1918. aastal ning kuna algseks tegevuskohaks oli Saksi vallamaja, siis sealt sai raamatukogu ka nime.
Laekvere raamatukogu

Laekvere raamatukogu on raamatukogu Lääne-Virumaal Vinni vallas Laekvere alevikus. 
2009. aasta lõpust tegutseb raamatukogu aadressil Kesk 7 (OÜ Laglepesa ruumides). .
Ajalugu.
Raamatukogu on asutatud 1922. aastal. 
Raamatukogu nimesid:
Jäneda raamatukogu

Jäneda raamatukogu on rahvaraamatukogu (Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus), mis asub Lääne-Virumaal Tapa vallas Jäneda külas Jäneda mõisas.
Vohnja raamatukogu

Vohnja raamatukogu on raamatukogu Lääne-Virumaal Kadrina vallas Vohnja külas.Esimese Vohnja külaraamatukogu asutas 1921. aastal kohalikku vallamajja Vohnja vallakirjutaja Rosalie Aarensild (Arusild). See kogu tassiti sõja ajal laiali.
1944. a alustas raamatukogu uuesti tööd. Arvatavasti esimene juhataja Salme Mäe vabastati sellelt kohalt 1. aprillil 1945, tööle asus Aino Peenemaa (Noll). Aastast 1949 töötas raamatukoguhoidjana Heldi Kristelstein.
Kuni 1957. aastani (algusaeg pole teada) oli raamatukoguhoidjaks Lia Vann (Torm), 1957–1959 Silvi Hang (Köök), 1959–1962 Helju Laisaar ( Lepiksaar). 1962. aasta jooksul on inimesed selles ametis vahetunud: Linda Vaino, Erich Loss ja Ott Mikkor. 1962–1966 töötas raamatukoguhoidjana Mare Sari (Poll), 1966–1967 Maie Haavajõe ( Kirsi), kuni 1968. aastani Mare Villmann, 1968. aastal Maie Kirsi, seejärel Valve Kullamägi (Varimets). 1970. aasta augustist detsembrini töötas seal taas Maie Kirsi, edasi kuni augustini 1971 Ille Rindberg (Ambos).
Aastail 1971–2002 oli raamatukogu juhataja Selma Seppas.
1991 läks raamatukogu üle Kadrina külanõukogu alluvusse, 2002. aasta 1. jaanuari seisuga sai aamatukogust Kadrina valla raamatukogu Vohnja filiaal.
2003. a juunis sai raamatukogu internetiühenduse, aasta lõpus liituti programmiga Urram.
2005. a 1. veebruarist alustati elektroonilise laenutusega.
2017 avati laenutuspunkt Ridaküla seltsimajas.
Alates 2002. a 1. juulist töötab raamatukoguhoidjana Ly Pajussaar.
Välislingid.
Raamatukogu info Kadrina Valla Raamatukogu kodulehel
https://virumaateataja.postimees.ee/2429889/paevaintervjuu-raamatukogu-hoiab-kula-valge
Karepa raamatukogu

Karepa raamatukogu on külaraamatukogu, mis asub Lääne-Virumaal Haljala vallas Karepa külas.
Raamatukogus asub internetipunkt.
Karepa raamatukogu asutati 1908. aastal Selja lugejate ringina Selja koolimajas.
Lehtse raamatukogu

Lehtse raamatukogu on rahvaraamatukogu (Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus), mis asub Lääne-Virumaal Tapa vallas Lehtse alevikus.
Raamatukogu asub Lehtse keskusehoones aadressil Rägavere tee 19.
Väike-Maarja valla raamatukogu

Väike-Maarja Valla Raamatukogu on ühendatud raamatukogu Väike-Maarja vallas. Väike-Maarja raamatukogu on valla keskraamatukogu, millel on harukogud Rakkes ja Simunas ning teeninduspunktid Kiltsis, Triigis ja Sallas.
Võsu raamatukogu

Võsu raamatukogu on Haljala vallas Võsu alevikus asuv raamatukogu.
Lahu raamatukogu

Lahu raamatukogu asus Lääne-Virumaal Väike-Maarja vallas.
Lahu raamatukogu asutati 1939. aastal. Raamatukogu asutaja oli kohalik kooliõpetaja Jaak Ilomets. Lahu raamatukogu on asunud Lahus, Nõmmkülas ja viimati Piibes. 10. septembril 2001 taasavati raamatukogu Lahu Algkoolis kolme maakonna piiril Piibe maantee ääres.
2003. aasta seisuga oli raamatukogus 8200 raamatut ja 154 lugejat.
2008. aastal raamatukogud ühendati ning asutati ühtselt hallatav Rakke valla raamatukogu, mille moodustavad keskkoguna toimiv Rakke raamatukogu ning Salla ja Lahu teeninduspunkt koos Liigvalla lugemistoaga. Lahu teeninduspunkt suleti aprillis 2020.
Vinni-Pajusti raamatukogu

Vinni-Pajusti raamatukogu (ametliku nimega Vinni-Pajusti Rahvaraamatukogu) on raamatukogu Lääne-Virumaal Vinni vallas Vinni alevikus aadressil Sõpruse 1A.
Ustica

Ustica on saar, asula ja vald ("comune") Itaalias Sitsiilia maakonnas città metropolitana di Palermos. Ustica omavalitsusüksus asub Türreeni mere Ustica saarel ning maismaapiir teiste omavalitsusüksustega puudub.
49 meetri kõrgusel merepinnast asuva Ustica asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ustica asub umbes 67 km kaugusel Palermost loodes. Saare pindala on 8,65 km², suurim pikkus 3,5 km ja suurim laius 2,5 km. Saare kõrgemad tipud Punta Maggiore (244 m) ja Guardia dei Turchi (238 m) jagavad saare kaheks mäenõlvaks. Geoloogiliselt tekkelt sarnaneb Ustica vulkaanilise tekkega Lipari saartega.
Mussolini ajal hoiti saarel poliitvange, nagu näiteks Itaalia kommunistliku partei juht Antonio Gramsci.
1986. aastal asutatud Ustica saare merekaitseala ("Area marina protetta Isola di Ustica") on koos Miramare merekaitsealaga Itaalia esimesi merekaitsealasid.
1989. aastal alanud arheoloogiliste väljakaevamiste käigus päevavalgele tulnud asulat dateeritakse 14.–13. sajandiga eKr.
Vihula raamatukogu

Vihula raamatukogu oli raamatukogu Haljala vallas Vihula külas. Vihula raamatukogu oli Haljala Vallaraamatukogu haruraamatukogu.
Vihula raamatukogu suleti 1. jaanuarist 2024 seoses Haljala valla raamatukogude võrgustiku korrastamisega.
Viru-Nigula raamatukogu

Viru-Nigula raamatukogu on raamatukogu, mis tegutseb Viru-Nigula vallas Viru-Nigulas aadressil Kirikaia 2. Aastast 2018. on see Viru-Nigula valla raamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu on asutatud 1908. aastal.
Kiltsi raamatukogu

Kiltsi raamatukogu on raamatukogu Väike-Maarja vallas Kiltsi alevikus. Raamatukogu asub Kiltsi rahvamaja teisel korrusel aadressil Turu 13. 
Ajalugu.
Esimesed teated Kiltsi raamatukogust pärinevad 1920. aastatest, kui 8. novembril 1919 asutati Ülemaalise Eesti Noorte Ühenduse Kiltsi osakond, kuhu kuulus ligi 90 liiget ning mis arendas väga aktiivset tegevust muusika, näite- ja kirjandusharus. Korraldati pidusid, kirjandus- ja vaidlusõhtuid. Edukalt tegutses eneseharijate ring. Kassa ülejäägist osteti ka oma raamatukokku raamatuid. Hoogne töö kestis 1924. aastani, siis soikus. Tegevus jätkus uue hooga 14. aprillist 1929, kui kutsuti ellu spordi-, kirjandus-, raamatukogu-, näite- ja muusikaharud. Korraldati Jüriöö mälestamisi, spordivõistlusi, kõnekoosolekuid, referaatõhtuid, väljasõite, keedukursusi, rahvatantsukursusi, noortepäevi, aktusi jne. Anti välja ajakirja Meie Mõtted". Tegutses keelpilliorkester ja lugemislaud.
Pidevalt tegutsenud rahvaraamatukogu algusajaks Kiltsis loetakse 1948. aastat. Algselt paiknes raamatukogu külanõukogu ruumides ja selle esimene juhataja oli Therese Nõmmann. Rahvamaja teise korruse ruumides asub raamatukogu 1986. aastast. Praegune raamatukoguhoidja Riina Tali on teinud seda tööd juba ligi kolm aastakümmet. 
Veel hiljuti oli Kiltsi raamatukogu üsna kehvas seisus. MTÜ Meie Kiltsi eestvõttel on seda remonditud.
Viimsi Spordihall

Viimsi Spordihall on Viimsi vallas asuv ja Viimsi vallale kuuluv mitmeotstarbeline spordihall. 
Spordihall on ehitatud 2002. aastal. 2013. aastal tehti spordihallis kapitaalremont. Spordihallis on kasulikku pinda 34×66 m. Hallis on neli riietusruumi koos leilisaunadega ning privaatsaun kuni 15 inimesele. Halli vetruv puitpõrand on kaetud PVC-kattega. Hallis on kaks vaipkattega tenniseväljakut. Sulgpalliväljakutele on paigaldatud hea nakkavusega erikate. Hallis on ka jõusaal. 
Spordihallis on võimalik tegeleda järgmiste spordialadega: LesMillsi rühmatreeningud, spinning, virtuaaltreeningud, korvpall, võrkpall, sulgpall, tennis, lauatennis, saalihoki, jalgpall, rulluisutamine. Spordihallis treenivad spordiklubid Viimsi Sport, Alo Ojassalu Tennisekool, Viimsi Sulgpalliklubi, saalihokiklubid Viimsi Kepp ja OK Tehnikaspordiklubi, RullEst. Spordihallis korraldatakse võistlusi ja lastelaagreid. 
Spordiklubi peatreener on Mart Poola.
Ardèche'i departemangu haldusüksuste loend

Ardèche'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 17 kantonit. Kõikide kantonite halduskeskus kattub kantoni nimega kui ei ole märgitud teisiti. Vallad Annonay (kogupindalaga 21,20 km²) ja Aubenas (kogupindalaga 14,32 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. 
Largentière.
Antraigues-sur-Volane'i kanton 
Aubenas' kanton
Burzet' kanton 
Coucouroni kanton
Joyeuse'i kanton
Largentière'i kanton
Montpezat-sous-Bauzoni kanton
Saint-Étienne-de-Lugdarèsi kanton
Thueyts'i kanton
Valgorge'i kanton
Vallon-Pont-d'Arc'i kanton
Les Vansi kanton
Villeneuve-de-Bergi kanton
Vals-les-Bains' kanton
Privas.
Bourg-Saint-Andéoli kanton
Chomérac'i kanton
Privas'i kanton
Rochemaure'i kanton 
Saint-Pierreville'i kanton
Viviers'i kanton
La Voulte-sur-Rhône'i kanton 
Tournon-sur-Rhône.
Annonay-Lõuna kanton
Annonay-Põhja kanton
Le Cheylard'i kanton
Lamastre'i kanton
Saint-Agrève'i kanton
Saint-Félicieni kanton
Saint-Martin-de-Valamas' kanton
Saint-Péray kanton
Satillieu' kanton
Serrières'i kanton
Tournon-sur-Rhône'i kanton
Vernoux-en-Vivarais' kanton
Krimulda (ajalooline piirkond)

Krimulda ("Cubbesele") on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud piirkond Turaidas, Koiva liivlaste asualal. Krimulda paiknes Koiva jõe paremal kaldal, ulatudes samanimelisest keskusest tänapäeva Sigulda linna territooriumil kuni Liivi laheni. Piirkonna keskne linnus asus arvatavasti kas hilisema Krimulda piiskopilinnuse kohal või Suvorovi mäel. Krimuldas asus ilmselt ka Henriku Liivimaa kroonikas mainitud Turaida üliku Anno küla või mõis.
Krimuldasse maeti 1217. aastal Kaupo, mis on ajendanud otsima seoseid "Cubbesele" ja Kaupo nimede vahel ja tekitanud hüpoteese, et ta võis olla Krimuldas sündinud ja et lisaks Turaida muinaslinnusele võis talle kuuluda ka sealne linnus.
Pärast turaidalaste alistumist ristisõdijatele 1206. aastal moodustati Krimuldast omaette kirikukihelkond, mille piirides asus teadaolevalt vähemalt 13 küla.
Tudulinna raamatukogu

Tudulinna raamatukogu on raamatukogu Ida-Virumaal Alutaguse vallas Tudulinna alevikus.
Tudulinna raamatukogu tähistas 2013. aastal 90 tegevusaasta juubelit.
Sattesele

Sattesele on Henriku Liivimaa kroonikas mainitud piirkond Turaidas, Koiva liivlaste asualal. Sattesele asus Koiva jõe vasakul kaldal, keskusega Sattesele linnuses, mis oli ühtlasi ka selle ala ainus linnus. 13. sajandi algusest kuni surmani 1211. aastal oli Sattesele väljapaistvaim ülik ja võib-olla kogu ala valitseja Dabrel. 
Pärast kokkupõrkeid ristisõdijatega, sealhulgas Sattesele linnuse piiramist nende poolt, andis piirkond 1206. aastal end Riia piiskopi võimu alla, misjärel preester Daniel viis seal läbi ristimise ja Satteselest moodustati eraldi kirikukihelkond. 1207. aasta Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu vahelise leppega määrati ala viimase alluvusse. Lõplikult suruti kohalike vastupanu maha 1212. aasta mässule järgnenud Sattesele linnuse piiramise ja alistamisega.
Kuremäe raamatukogu

Kuremäe raamatukogu on raamatukogu Ida-Virumaal Alutaguse vallas Kuremäe külas.
Raamatukogus on kaminaga kammersaal.
Välislingid.
Raamatukogu info Illuka valla lehel
Alajõe raamatukogu

Alajõe raamatukogu asub Ida-Virumaal Alutaguse vallas Alajõe külas Kooli tn 17.
Välislingid.
Raamatukogu valla kodulehel
http://www.alajoevv.ee/haridus-kultuur-sport-info/kultuur/raamatukogu/
Ulvi raamatukogu

Ulvi raamatukogu on raamatukogu Lääne-Virumaal Vinni vallas Ulvi külas. 
Ulvi raamatukogu asub Ulvi mõisamajas (Rägavere Valla Rahva Majas).
Raamatukogu teeninduspiirkonda kuuluvad: Aasuvälja, Kantküla, Lavi, Männikvälja, Mõedaka, Nurkse, Põlula, Sae ja Ulvi küla.
Lähim raamatukogu on samas vallas asuv Viru-Kabala raamatukogu.
Doni rinne

Doni rinne (vene keeles "Донской фронт") oli Teises maailmasõjas Idarindel võidelnud Nõukogude Liidu väeüksus.
Ajalugu.
Moodustati 28. septembril 1942 Stalingradi rindest. Rinde koosseisu kuulusid 1. kaardiväearmee, 21., 24., 63., ja 66. ning 4. tankiarmee ning alates 1. jaanuarist 1943. 57., 62. ning 64. armee. Oktoobrist kuni novembri esimese pooleni oli rinde ülesandeks siduda rünnakutega Stalingradist põhjas olevaid Saksa vägesid ning vähendada survet Stalingradi rindele. Novembri keskpaigast alates osales rinne operatsioonis Uranus, mille käigus piirati koostöös Stalingradi ja edelarindega Stalingradis võitlevad sakslased ümber. Alates jaanuarist kuni veebruari alguseni oli rinne hõivatud Stalingradi koti elimineerimisega. 1943. aasta veebruaris nimetati rinne ümber keskrindeks.
Kadila raamatukogu

Kadila raamatukogu oli Vinni vallas Kadila külas aadressil Pärna tänav 3.
2017. aastast tegutses Kadila raamatukogu Vinni-Pajusti raamatukogu laenutuspunktina. Raamatukogu suleti oktoobris 2022.
Tapa Vallaraamatukogu

Tapa Vallaraamatukogu (varem "Tapa Linnaraamatukogu") on raamatukogu Lääne-Virumaal Tapa linnas.
1921. aas­tal loodi Tapa Noor­soo Kas­va­tuse Seltsi raa­ma­tu­kogu. 1953. aasta 15. veebruaril moo­dustati Tapa rajooni las­te­raa­ma­tu­kogu. 1. jaa­nua­rist 2000 ühen­dati need raa­ma­tu­ko­gud ühtseks Tapa lin­na­raa­ma­tu­ko­guks.
Kalamaja raamatukogu

Kalamaja raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asub Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Kotzebue 9/11. 
Kalamaja raamatukogu avati 1929. aasta 20. novembril Tallinna 4. haruraamatukoguna. Raamatukogu on asunud Tallinnas järgmistel aadressidel:
Raamatukogu allus Kalinini rajooni täitevkomiteele ja kandis nimetust Kalinini rajooni 3. raamatukogu märtsist 1952 kuni aastani 1974. Siis läks raamatukogu uuesti Tallinna Keskraamatukogu alluvusse ja kannab sellest ajast nimetust Kalamaja haruraamatukogu.
Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.
Ardennesi departemangu haldusüksuste loend

Ardennesi departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 19 kantonit. Kõikide kantonite halduskeskus kattub kantoni nimega. Vallad Charleville-Mézières (kogupindalaga 31,44 km²) ja Sedan (kogupindalaga 16,28 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. 
Charleville-Mézières.
Charleville-Kesk kanton (keskus: Charleville-Mézières) 
Charleville-La Houillère'i kanton (keskus: Charleville-Mézières)
Flize'i kanton 
Fumay' kanton
Givet' kanton
Mézières-Ida kanton (keskus: Charleville-Mézières)
Mézières-Kesk-Lääne kanton (keskus: Charleville-Mézières)
Monthermé kanton
Nouzonville'i kanton
Omonti kanton
Renwez' kanton
Revin' kanton
Rocroi kanton
Rumigny kanton 
Signy-l'Abbaye' kanton 
Signy-le-Petit' kanton 
Villers-Semeuse'i kanton
Retheli.
Asfeldi kanton
Château-Porcien' kanton
Chaumont-Porcien' kanton
Juniville'i kanton
Novion-Porcien' kanton
Retheli kanton
Sedan.
Carignani kanton
Mouzoni kanton
Raucourt-et-Flaba kanton
Sedan-Ida kanton
Sedan-Lääne kanton
Sedan-Põhja kanton
Vouziers.
Attigny kanton
Buzancy kanton
Le Chesne kanton
Grandpré kanton
Machault kanton
Monthois kanton
Tourteron kanton
Vouziers kanton
Tondi raamatukogu

Tondi raamatukogu on Tallinna Keskraamatukogu haruraamatukogu, mis asub Tallinnas Kesklinna linnaosas aadressil Pärnu mnt 125. Raamatukogu avati 19. oktoobril 1946 Uus-Sadama tänaval kui Tallinna VII haruraamatukogu. Praegustesse ruumidesse koliti 1962. aastal.
Tallinna Keskraamatukogu osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.
Välislingid.
Tondi raamatukogu Tallinna Keskraamatukogu kodulehel
Šķirotava

Šķirotava on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 10,057 km². Asub Ķengaragsist kirdes ning Dārzciemsist ja Pļavniekist lõunas. 2256 elanikku (2010). 
Šķirotava asumi alad kuulusid kunagi Mazā Jumpravmuiža mõisale. Aastal 1799 eraldati sellest Dreiliņi mõis, mille peahoone asus Šķirotavas.
Aastal 1905 rajati Daugavpilsi-suunalisele raudteeliinile jaam, mis kandis algul nime "Platforma Nr. 8", seejärel ka "Dreiliņi" ja "Šķirošana". Jaama lähedale ehitati 1920. aastatel veduridepoo. Depoo juurde rajati teine peatuspunkt, mis kandis algul nime "Depo", seejärel "C parks". Aastast 1974 kannab see tänapäevast nime Daugmale. Depoo oli paigas, kus Daugavpilsi liinist hargnes Ērgļi suunas minev raudtee, mis rajati aastal 1937. Viimaseks ühiseks peatuseks Daugavpilsi ja Ērgļi raudteeliinidel oli aastal 1935 rajatud Jāņavārti raudteepeatus. Ērgļi raudteeliinil asus veel aastal 1965 avatud Rīga Preču raudteejaam, mis kandis algul "Promišļennaja" jaama nime. Kaubajaamana tegutseb see veel tänapäevalgi, aga reisirongide liiklust sellel liinil enam ei ole. Raudteede ümbrusse kerkis tööstusettevõtteid, nii et asumist kujunes tööstuspiirkond.
Riia linnaga liideti Šķirotava alad osaliselt aastal 1861 ja osaliselt aastal 1939, aga suurem osa asumist liideti Riiaga aastal 1968. Tänapäeval on seal lisaks tööstusettevõtetele ka aianduskrunte ja korterelamuid.
Sealne D20 puurauk on Rīga kihistu stratotüüp ja selle Jugla kihtide stratotüüp.
Dreiliņi mõis

Dreiliņi mõis (saksa keeles "Dreylingsbusch", ka "Dreilingshof", läti keeles "Dreiliņu muiža", ka "Dreiliņmuiža") oli Riia linnamõis Liivimaal Riia kreisis Biķernieki kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Riia linnas Šķirotava asumis; selle peahoone asus Slāvu iela ja Krustpils iela ristmiku juures. 
Ajalugu.
Mõisa asukohas peatusid Riia piiramisel Boriss Šeremetevi väed, ka kirjutati Riia kapitulatsioonile alla just seal. Juba toona asus seal hoonekompleks, mis pani hiljem aluse aastal 1799 Mazā Jumpravmuiža mõisast eraldatud Dreiliņi mõisale. Mõisa rajasid suvemõisana XVII sajandil Dreilingid.
Mõisa järgi on nime saanud Riia linna Dreiliņi asum. Ehkki mõisa peahoone asus Šķirotavas, asus suur osa selle maadest Dreiliņi aladel.
Pärast Läti iseseisvumist asusid vanas mõisas Riia linna aedniku Jāņis Zlaugotņis-Cukursi aed ja linnale kuulunud aed. Tänapäevaks ei ole mõisa hoonetest midagi säilinud.
Sattesele linnus

Sattesele linnus oli noorema rauaaja ja Liivi ristisõja aegne linnus Sattesele linnamäel Koiva vasakul kaldal tänapäevase Sigulda linna territooriumil.
Linnus.
Rahuajal u 50 elanikku mahutanud 90x75 m suurune linnuseõu piirnes kolmest küljest järsunõlvaliste orgudega. Looduslikult kaitsmata kaguküljele oli rajatud 8 m kõrgune ja 75 m pikkune muldvall, mille edelapoolses servas asus linnuse sissekäik. Väljakaevamistel on linnusest leitud peamiselt ajavahemikku 11. sajandist kuni 13. sajandi alguseni dateeritavaid majapidamiskoldeid, erinevaid ehteid, kääre, nuge, võtmeid, lukke ja muid metallitöötlemisele viitavaid esemeid. Leidude hulgas on nii liivlastele, latgalitele, semgalitele kui saksa ristisõdijatele omaseid relvi 12.–13. sajandist.
Arvatavasti 10. sajandi teisel poolel või 11. sajandil rajatud Sattesele linnus koos teda ümbritseva külaga oli Sattesele piirkonna keskuseks. Sattesele linnusest mõne kilomeetri raadiuses asusid 13. sajandi alguses ka Turaida ja Krimulda muinaslinnused. Sel ajal, kuni oma surmani 1212. aastal kuulus linnus Sattesele piirkonna juhtivale ülikule Dabrelile.
Ajalugu.
Henriku Liivimaa kroonikast on teada kaks Sattesele linnuse piiramist Riia piiskopi ja Mõõgavendade ordu ning nende liitlaste vägede poolt, mis toimusid 1206. ja 1212. aastal. Esimene piiramine lõppes ründajate lahkumisega pärast edutuid katseid linnust vallutada, teise piiramise tulemusena seesolijad alistusid, kuid linnust ei hävitatud. Millal linnus maha jäeti, pole täpselt teada. Arheoloogilised väljakaevamised viitavad vähemalt kahele linnuses toimunud tulekahjule. 1442. aastal on linnamäge veel nimetatud Liivi mäeks ("Lieffse bergk", "mons Liffen").
Pantelleria

Pantelleria on saar ja vald ("comune") Itaalias Sitsiilia maakonnas Trapani provintsis. Pantelleria on pindalalt Sitsiilia, Sardiinia, Elba ja Sant'Antioco järel Itaalia suuruselt viies saar.
5 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pantelleria asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. Halduskeskus asub Pantellerias.
Haldus.
Pantelleria omavalitsusüksus asub Vahemeres Sitsiilia väinas paikneval Pantelleria saarel ning maismaapiir teiste omavalitsusüksustega puudub.
Pantelleria halduspiirides asuvad järgmised fraktsioonid: Balata dei Turchi, Buccuram, Bugeber, Campobello, Contrada Venedise, Cufurà, Gadir, Garitte Karuscia, Karuscia, Khaddiuggia, Khamma, Khamma di Fuori, Madonna delle Grazie, Martingana, Mueggen, Rekhale, San Michele, Santa Chiara, San Vito, Scauri, Scauri Basso, Sciuvechi, Sibà, Sopra Gadir, Tracino, Villaggio Tre Pietre.
Loodus.
Pantelleria asub umbes 110 km kaugusel Sitsiilia saarest ja 70 km kaugusel Aafrika rannikust, ning mõnikord on nii Aafrika kui Sitsiilia nähtavad palja silmaga. Vulkaanilise tekkega saare rannajoone pikkus on 51 km, kõrgeim tipp on Montagna Grande (836 m). Viimane vulkaanipurse toimus 1891. aastal.
Kolmekümne-aastaste (1961–1990) ilmavaatluste andmetel oli aasta külmima kuu, jaanuari keskmine temperatuur +11,6 °C, kõige soojema kuu, augusti keskmine temperatuur 25,0 °C. Absoluutseks miinimumiks oli 1,0 °C 1981. aasta jaanuaris, maksimumiks 42,9 °C 1962. aasta juulis. Aasta keskmine sademete hulk oli ligi 500 mm, sajab keskmiselt 59 päeval aastas.
Pantelleria on läbirändekoht mitmetele Euroopa ja Aafrika vahel lendavatele rändlindudele, sealhulgas rabapistrikele, loorkakkudele, hiireviudele ja Atlantise tormilindudele.
Taristu.
Saarel on sadama kaudu regulaarne laevaühendus Trapani ja Mazara del Valloga, lennujaama kaudu Mandri-Itaaliaga.
Aube'i departemangu haldusüksuste loend

Aube'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood.
Kantonid.
Departemangus on kokku 17 kantonit. Kõikide kantonite halduskeskus kattub kantoni nimega. Vald Troyes (kogupindalaga 13,20 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. 
Bar-sur-Aube.
Bar-sur-Aube'i kanton
Brienne-le-Château' kanton
Chavanges'i kanton
Soulaines-Dhuys' kanton
Vendeuvre-sur-Barse'i kanton
Nogent-sur-Seine.
Marcilly-le-Hayer'i kanton
Méry-sur-Seine'i kanton
Nogent-sur-Seine'i kanton
Romilly-sur-Seine 1. kanton
Romilly-sur-Seine 2. kanton
Villenauxe-la-Grande'i kanton
Troyes.
Aix-en-Othe'i kanton
Arcis-sur-Aube'i kanton
Bar-sur-Seine'i kanton
Bouilly kanton
Chaource'i kanton
La Chapelle-Saint-Luc'i kanton
Ervy-le-Châteli kanton
Essoyes' kanton
Estissac'i kanton
Lusigny-sur-Barse'i kanton
Mussy-sur-Seine'i kanton
Piney kanton
Ramerupti kanton
Les Riceys' kanton
Sainte-Savine'i kanton
Troyes 1. kanton
Troyes 2. kanton 
Troyes 3. kanton 
Troyes 4. kanton 
Troyes 5. kanton 
Troyes 6. kanton 
Troyes 7. kanton
Anaplasma phagocytophilum

Anaplasma phagocytophilum on bakteriliik. 
Klassifikatsioon.
Varem on seda bakterit nimetatud mitmeti: "Anaplasma phagocytophila", "Ehrlichia phagocytophilum" ja "Ehrlichia phagocytophila", ka "Ehrlichia egui". 
2001. aastal muudeti geneetilise analüüsi tulemuste põhjal bakteri taksonoomilist kuuluvust.
Kirjeldus.
Ülekande kirjeldus.
Oletatakse, et "Anaplasma phagocytophilum" elutsükkel organismis võib häirida neutrofiilide fagotsütoosi, samuti viibib apoptoos. "Anaplasma phagocytophilum" muudab rakkudevahelist suhtlust nii, et suureneks IL-1 ja IL-8 tsütokiinide osakaal, ning see omakorda signaliseerib neutrofiilide tõmmet "Anaplasma phagocytophilum"i sulundkehakestesse.
Patoloogia.
Bakter on obligatoorne rakusisene patogeen, mida levitavad puugid. Puugihammustuse kaudu organismi sattudes tungib see perifeerse vere granulotsüütidesse ja võib nii loomadel (sh madudel ja sisalikulistel) kui ka inimestel (inimese granulotsütaarset anaplasmoosi) anaplasmoosi põhjustada.
Välislingid.
Krimulda muinaslinnus

Krimulda muinaslinnus oli 13. sajandi alguseni Koiva liivlaste Krimulda piirkonna keskuseks olev linnus hilisema Krimulda piiskopilinnuse kohal, Krimuldas asuval Suvorovi ehk Vikmeste linnamäel ("Vikstemes pilskalns") või Krimulda kiriku kõrval oleval Kubesele linnamäel. Krimulda linnust on peetud ka üheks Kaupole kuuluvatest linnustest, kuid see on vähepõhjendatud oletus.
Kuno Otsus

Kuno Otsus (31. juuli 1943 Tartu – 12. jaanuar 2014) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Ta lõpetas aastal 1962 Tartu 8. Keskkooli ja aastal 1971 Vanemuise draamastuudio.
Ta oli aastatel 1965–1967 Vanemuise noodiraamatukogu hoidja, 1967–1987 teatri vokaal- ja balletistuudio õppealajuhataja, 1978–1992 näitleja ja näitejuht, 1992–1998 lavastaja assistent ja aastast 1998 raamatukoguhoidja.
Ta on mänginud filmis (aastal 1962, "Romantikud", Eesti Telefilm) ja avaldanud aastal 1962 koolialmanahhi Tipa-Tapa 4. numbrina luulekogu "Ellupöördujad" Mati Undi illustratsioonidega.
Katariina Tammert

Triin Tammert, kirjanikunimega Triin Katariina Tammert, (sündinud 20. jaanuaril 1982) on Eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2008. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja suhtekorralduse bakalaureuseõppe ning 2010. aastal Tartu Ülikooli kommunikatsioonijuhtimise magistriõppe.
Karjäär.
Tammert on töötanud ajalehes Postimees reporterina (2004–2005), olnud ajakirja Trend tegevtoimetaja ja peatoimetaja (2005–2007), vastutanud projektijuhina Estonian Airi pardaajakirja In Time ning sotsiaalmeediakanalite strateegia ja sisuloome eest (2008–2012) ning olnud Eesti Ekspressi veebitoimetaja (2013). 2014. aastal hakkas ta juhtima Postimehe laupäevalisa Arter.
Pantelleria lennujaam

Pantelleria lennujaam on lennujaam Itaalias Sitsiilia maakonnas Pantelleria saarel Sitsiilia väinas Vahemeres.
Inimese granulotsütaarne anaplasmoos

 
Inimese granulotsütaarseks anaplasmoosmiks ehk inimese anaplasmoosiks (inglise keeles "human granulocytic anaplasmosis", "HGA") nimetatakse nakkushaigust, mida põhjustab bakteriliik "Anaplasma phagocytophilum".
Klassifikatsioon.
Varem on kasutatud nimetusi inimese granulotsütotroopne ehrlihioos ja granulotsütaarne erlihhioos,
Inimese anaplasmoos on erlihhioosi vorm.
Rahvusvahelises haiguste klassifikatsioonis klassifitseertiakse haigust alajaotises: A79.8 – muude täpsustatud riketsioosidena.
Eesti Terviseameti andmetel kuulub inimese anaplasmoos registreerimisele alates 1. aprillist.
Nakkusesiirutajad.
Nakkust siirutavad (vektorputukad) teadaolevalt järgmised puugiliigid pea kõikjal maailmas:
Tihti võib esineda pärast puugirünnet anaplasmoosi, puukborrelioosi, puukentsefaliidi, babesioosi ja tulareemia seganakkust.
Nakatumise teed.
Lisaks puugihammustusele on tõendatud ka inimese anaplasmoosi ülekanne:
Sümptomid.
Haiguse peiteperiood on 5–14 päeva, harilikult 7 päeva puugihammustusest.
Anaplasmoos tekitab tavaliselt nõrku sümptomeid ja kaob iseenesest, aga võib (kuni 75% juhtudest) mööduda ka ilma haigusnähtudeta. Tavapärasteks sümptomiteks on influentsa -sarnased haigusnähud: palavik, külmavärinad, peavalu ja lihasevalud. 30–50% juhtudest esineb ka nahalööve, hingamisnähud, iiveldus, oksendamine, kõhuvalu jm.
Vereleidudest trombotsütopeenia (70%) ja leukopeenia (50%).
Eristusdiagnoos.
Seganakkuse eristamiseks tuleks diferentsiaaldiagnostiliselt tuleb anaplasmoosi diagnoosimisel arvestada:
Diagnostika.
Kliiniliselt ei saa inimese anaplasmoosi inimese monotsütaarsest erlihhioosist eristada. 
"Anaplasma phagocytophilum"i ja selle variatsioonide nakkuse laboratoorseks diagnoosimiseks kasutatakse vereanalüüsi, vere äigepreparaadi uuringut, kasutades PCR-i. PCR-i uuringutes tuvastatakse "Anaplasma phagocytophilum"i nukleiinhappeid (DNA-d).
Seroloogilistest testidest ELISA-t.
Ravi.
Haigust ravitakse antibiootikumidega. Ravi kestus sõltub mitmetest asjaoludest. Kõige efektiivsemaks peetakse tetratsükliinide hulka kuuluvat doksütsükliini. Rasedatel naistel, lastel ja tetratsükliinide suhtes ülitundlikel inimestel on kasutatud ravimina rifampitsiini.
Krimulda linnus

Krimulda linnuse all võidakse mõista:
Turaida muinaslinnus

Turaida muinaslinnus oli 13. sajandi alguses Kaupole kuulunud linnus Turaidas Koiva jõe paremal kaldal. Tõenäoliselt oli ta keskuseks piirkonnale, millest hiljem moodustati Turaida kirikukihelkond. Muinaslinnuse asukoht on ebaselge, kõige sagedamini paigutatakse seda Turaida piiskopilinnuse kohale, mille ehitamist alustati 1214. aastal. Väljakaevamistel on seal tuvastatud 11. sajandi teise poole – 12. sajandi liivi perioodile omane kultuurikiht koos kaitsekraavi, -valli ja -tara sisaldanud kaitserajatiste süsteemiga. Henriku Liivimaa kroonikas on seda nimetatud kas Kaupo linnuseks ("castrum Cauponis"), Kaupo suureks linnuseks ("castrum magnum Cauponis") või turaidalaste linnuseks ("castrum Thoredensium"). Välja on käidud mõte, et Kaupo linnus ja Kaupo suur linnus võisid tähistada erinevaid kohti, millest üks võis olla Krimulda muinaslinnus, kuid seda varianti peetakse üldiselt mitteusutavaks.
Liivi ristisõja käigus toimus esimene lahing Turaida muinaslinnuse pärast 1206. aastal, mil Kaupo koos ristisõdijate ja semgalite ühisväega läks tagasi vallutama oma endist, kuid pärast ristiusu vastuvõtmist ja Riia piiskopi poolele üleminekut tema paganliku kaaskonna kätte läinud linnust. Kuna paljud linnuse kaitsjad põgenesid enne ründajate väe kohalejõudmist, siis vallutati see kerge vaevaga ja süüdati põlema.
1211. aastal kogunes linnust piirama saarlaste, läänemaalaste ja revalaste vägi, mis aga Riiast saabunud ristisõdijate abil Turaida lahingus purustati. 1212. aastal süütasid riialased ülestõusu kartes salaja parasjagu mehitamata Turaida linnuse põlema, et ära hoida selle kasutamist kavandatud mässus.
Maria Emanuel

Maria Emanuel (31. jaanuar 1926 – 23. juuli 2012) oli Saksi kuningliku perekonna pea ja titulaarne Meißeni markkrahv 9. augustist 1968 kuni surmani.
Tema vanemad olid prints Friedrich Christian (1893–1968) ja viimase abikaasa, Thurni ja Taxise printsess Elisabeth Helene (1903–1976).
Ta abiellus 23. juunil 1962 Anhalti printsessi Anastasiaga (sündinud 1940), kuid abielu oli lastetu.
Vältimaks Saksi kuningliku perekonna väljasuremist, leppis Maria Emanuel 14. mail 1997 perekonnaliikmetega kokku, et tema järglaseks saab tema õepoeg Alexander de Afif ja adopteeris ta 1. juulil 1999. Printsid Albert, Dedo ja Gero taganesid kokkuleppest 2002. aastal ja Albert pidas ennast tema järglaseks kuni oma surmani 6. oktoobril 2012.
Janek Hepner

Janek Hepner (sündinud Janek Naikauskas, 30. juuli 1978 Tallinn – 18. september 2023) oli Eesti jalgpallur ja DJ. 
Ta on mänginud Meistriliigas 2005. aastal Tallinna JK Dünamoga ja 2007. aastal FC Kuressaarega.
Ta oli Eesti jalgpallikoondislase Urmas Hepneri õepoeg.
Surm.
Janek Hepner suri 45-aastaselt Phuketis Tais kohaliku aja järgi 19. septembril ja Eesti aja järgi 18. septembril 2023.
Dmitri Kirilov

Dmitri Kirilov (sündinud 4. novembril 1980 Kaasanis) on Eesti jalgpallur.
Ta mängib Eesti esiliiga klubis Kiviõli FC Irbis. Saalijalgpallis esindab mängija Anzhi Tallinn värve.
Tõnis Starkopf

Tõnis Starkopf (sündinud 10. jaanuaril 1985) on eesti jalgpallur.
Ta mängib Eesti esiliiga klubis Kiviõli FC Irbis. Ta on esiliiga kolmekordne parim väravakütt 2009. (32 väravat), 2010. (28 väravat) ja 2013. aastal (28 väravat).
Asinara laht

Asinara laht on laht Vahemeres Sardiinia meres Sardiinia saare loodekaldal. Asinara laht piirneb põhjas samanimelise saare, läänes Capo Falcone neeme ja idas Capo Testa poolsaarega.
Lahe kaldal asuvad järgmised Itaalia Sardiinia maakonna omavalitsusüksused: Sassari provintsi Stintino, Porto Torres, Sassari, Sorso, Castelsardo, Valledoria ning Olbia-Tempio provintsi Badesi, Trinità d'Agultu e Vignola, Aglientu ja Santa Teresa di Gallura.