Tajufoneetika

Tajufoneetika on üks foneetika uurimissuundadest. See uurib, kuidas inimene tajub ja mõistab kõnesignaale. Kuigi see erineb  akustilisest ja artikulatoorsest foneetikast, uuritakse tajufoneetikat tihti nende põhjal. Tajufoneetika ja akustiline foneetika on omavahel tihedalt seotud, sest mõlemad uurimissuunad tegelevad kõnesignaalidega. Kui artikulatoorne foneetika uurib kõneorganite funktsiooni häälikute moodustamisel ning akustiline foneetika uurib häälikute moodustamisel tekkivate kõnesignaalide omadusi, siis tajufoneetika uurib selle protsessi viimast staadiumit: kõnesignaalide vastuvõtmist ja tõlgendamist kuulmissüsteemi poolt. 
Inimese kuulmissüsteem ja kõne tajumine.
Tajufoneetika põhiaspektid on inimese kuulmissüsteem ja kõne tajumise protsess. Selle uurimine algab kuulmissüsteemi mõistmisest – kuidas kõrvad, kuulmisnärv ja aju koos töötavad. Kuulmissüsteem koosneb välis-, kesk- ja sisekõrvast, kuulmisnärvist ja ajust.
Kuulmisprotsessi käigus sisenevad kõigepealt häälelained kõrva, mille tulemusena panevad häälelained trummikile vibreerima. Vibratsioonid kantakse kuulmisnärvi kaudu närviimpulssidena edasi ajju.  Ajus tõlgendatakse saadud informatsioon heliks. 
Kõne tajumise protsessi abil määrab tajufoneetika, millised häälelainetes esinevad omadused on tajutavad. See on vajalik, sest kuulmissüsteem pole võimeline kõiki omadusi vastu võtma.
Kõne tajumist mõjutavad tegurid.
Kõne tajumist mõjutavad mitmed tegurid, mille omadused saavad muuta seda, kui hästi kuulaja kõnest aru saab. Otsene mõju kõne tajumisele on heli akustilistel omadustel, milleks on sagedus, kestus ja tugevus. 
Kõne tajumine oleneb ka kuulajast endast. Teguriteks võivad olla vanus, kuulmisvõime, keeleline taust ja konteksti mõistmine. Kuidas inimene aru saab eri sõnadest, lausetest või fraasidest, oleneb ka foneemidest, millest mingi keele struktuur koosneb. 
Olemas on ka väliseid ja ümbrusest tulenevaid kõne tajumist mõjutavaid tegureid, nagu näiteks taustamüra või informatsioon, mis saadakse teist inimest rääkimas nähes.
1976. aastal Harry McGurki ja John MacDonaldi tehtud katse järgi nimetati uus psühholoogiline nähtus  – McGurki efekt.  McGurk ja MacDonald tegid eksperimendi, kus katsealustele lasti  videosalvestusi, milles isik hääldas erinevaid helisid, kuid nende huulte liikumine ei vastanud kuuldavale häälele. Näiteks lasti katses heli, mis kõlades oli  "ba", kuid samal ajal näidati videot, kus inimene ütles "ga". Katsealused kuulsid tihti "da", mis oli täiesti erinev nii visuaalsest kui ka kuuldavast informatsioonist. McGurki efekt näitab, kuidas inimaju seob visuaalset ja kuuldavat teavet, ja kuidas see kõne tajumist mõjutab. Järeldusena tõestab katse, et kõne tajumine ei toimu ainult kuulmise kaudu, vaid on mõjutatud ka teistest teguritest.
Tajufoneetika uurimise areng Eestis.
Tajufoneetika uurimise algus Eestis on seotud filoloogiadoktori Paul Ariste töödega, kelle teos "Eesti foneetika" (1946) andis põhjaliku ülevaate eesti keele häälikusüsteemist, prosoodiast ja kuulmissüsteemi toimimisest. 
Uurimise areng Eestis on kaasas käinud teadusuuringute arenguga kõne ja akustika valdkonnas. 20. sajandi lõpus alustasid eesti keele kvantiteedi ja akustiliste omaduste uurimist foneetikateadlased Diana Krull ja Hartmut Traunmüller. Krull ja Traunmüller kasutasid eksperimentaalset lähenemisviisi, uurides, kuidas kuulajad tajuvad vokaali ja konsonandi pikkuste erinevusi. Nad tegid katseid, et analüüsida, kuidas häälikute kestus mõjutab sõnade välte tajumist. 
Tajufoneetika on saanud rakendust ka vokaalpedagoogikas, kus muusikateadlased Allan Vurma ja Jaan Ross uurisid lauluhääle kvaliteedi muutusi ja kasutasid tajuteste akustiliste korrelatsioonide leidmiseks. 
Hiljem on Eestis tegeletud ka eesti keele intonatsiooni analüüsiga. Selle käigus on uuritud, kuidas kuulmine ja intonatsioon mõjutavad erinevate väldete tajumist. Seda on uurinud Tartu Ülikooli foneetika doktorant Eva Liina Asu oma töödes, mis käsitlevad põhitooni ja intonatsiooni seoseid. 
Eesti teadusasutustes, nagu Tartu Ülikoolis, Eesti Keele Instituudis, Tallinna Ülikoolis ja Küberneetika Instituudis tehtud uuringud on aidanud kaasa tajufoneetika uurimise arengule. Tähelepanu on pööratud akustilise mõõtmise ja tajutestide võimalustele. Näiteks Tallinna Ülikoolis aastal 2001 rajatud foneetikalabori töösse on seotud eesti-vene kontrastiivne foneetika, aktsendi ja häälduse analüüs ning õigehäälduse tajutreeningu moodul. Tehtud uuringutes on kasutatud tajuteste kõne täpsuse hindamiseks. Küberneetika Instituudis on uuritud hääldusdidaktikat ning kõne tunnetamist ja hinnangute andmist kuulmise kaudu. Kokkuvõttes on tajufoneetika teadus Eestis arenenud läbi tiheda koostöö akustikute, keeleteadlaste ja vokaalpedagoogide vahel, samas kui teadusuuringud on võimaldanud edendada ka praktilisi rakendusi nagu kõneanalüüs ja hääle kvaliteedi hindamine. 
Vaata ka.
Foneetika
Kuulmiselundid