tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Soomusvägi

Soomusvägi on maavägede lahingurelvaliik (väeliik), mis koosneb suure manöövrivõime, tulejõu ja lahinguvõimega soomustatud mehhaniseeritud üksustest. Soomusväe ülesandeks on tagada tegevuse liikuvus ja manöövrivõimekus lahinguväljal ja selle läheduses. 
Võidakse kutsuda ka "tankiväeks" (venekeelne laen).
Koosseis.
Soomusväe koosseisus on peamiselt järgmised alamväeliigid ehk relvaliigid:
Lisaks on soomusväe koosseisus oma lahinguteenindustoetuse ja juhtimisüksused.
Soomusväes võidakse moodustada: 
Põhirelvastus.
Lisaks kuuluvad soomusvägede relvastusse soomustatud liikursuurtükid ja õhutõrjesoomukid, pioneeri-, luure-, evakueerimis- ja sidesoomukid. Enamus soomusvägede koosseisus olevast sõjatehnikast on roomikveermikul. 
Taktika.
Soomusvägede taktika võtmeks on (erinevalt kergemate ja väiksema maastikuläbimisvõimega sõidukitega jalaväest) soomustehnika vahetu lahinguväljal lahingutegevuses osalemise võime koos oma isikkoosseisuga. See annab soomusallüksustele lahingus suurema tulejõu ja manöövrivõime. Tavaliselt tegutsevad lahinguväljal lahingurivistuses rühmitununa koostöös soomusjalaväe allüksused jalaväe lahingumasinatel ja tankiallüksuste lahingutankid. Neile järgnevad muud lahingu- ja lahingutoetussoomukid. Arvuline suhe lahinguväljal efektiivseks tegutsemiseks on tavaliselt vähemalt 1 tank 3–4 lahingumasina (soomusjalaväe rühm) kohta. Üldjuhul ei tegutse tankid lahingus üksi ilma soomusjalaväe toetuseta, kuid soomusjalaväe allüksused on vajadusel suutelised passiivsemaks tegevuseks (näiteks lahinguluure, julgestamine, patrull, kaitselahing) ilma tankideta. 
Tankide ülesandeks on hävitada lahingus vastase tulepunkte, relvasüsteeme ja raskemat soomustehnikat. Lahingumasinatel või jalastunult tegutsevad soomusjalaväelased võitlevad vastase elavjõuga, kerge soomustehnika ja relvasüsteemidega, hõivavad või hoiavad maa-alasid ja ehitisi ning katavad tankide tegevust. Lahingukontakti puudumisel paiknevad soomusjalaväelased manöövrit tehes oma soomukitele.
Ajaloost.
Soomusvägede sünniks loetakse 15. septembrit 1916, kui inglased kasutasid Somme lahingus esmakordselt tanke. 
Pärast Esimest maailmasõda toimus soomusvägede põhjalikum arendamine, eriti Saksamaal ja Nõukogude Liidus. Soomusvägede revolutsioonilise taktika peale tulid esmalt küll inglased (näiteks Liddell Hart), kuid arendamist leidis see põhiliselt hoopis 1930. aastatel Saksamaal ("Blitzkrieg" – välksõda).
Teises maailmasõjas etendasid soomusväed juba enamikus operatsioonides ja kampaaniates põhilist rolli. Enamasti nii on see olnud ka hilisemates suurtes konventsionaalsetes relvakonfliktides.
Albrecht Alkibiades

Albrecht Alkibiades, ka Albrecht Alcibiades (28. märts 1522 Ansbach – 8. jaanuar 1557 Pforzheim) oli Brandenburg-Kulmbachi markkrahv (ametlikult "Albrecht II") aastatel 1527–1553.
Albrecht oli Brandenburg-Kulmbachi markkrahvi Kasimiri, keiser Karl V väejuhi vanem poeg. Kui ta isa Ungaris türklastevastase sõjakäigu ajal surma sai, oli ta vaid viieaastane. Markkrahvkonna regendiks sai tema onu, Ansbachi markkrahv Georg, kes oli seda kuni 1541. aastani, mil Albrecht sai täisealiseks. Iseseisvalt võimule saades oli Albrechtist saanud onu mõjul protestant, kuid samas säilitas ta kontaktid ka katoliiklastega. 1545. aastal sõlmis ta liiduleppe oma teise onu, Preisimaa hertsogi Albrecht von Hohenzollerniga, kes oli üks protestantide olulisemaid juhte. Kuid kui aasta hiljem puhkes Schmalkaldeni sõda, otsustas ta sarnaselt protestantliku Saksi hertsogi Moritziga liituda Karl V-ga ja oli tema võidukate vägede hulgas, kui protestantlikud vürstid alistati. 
Koos keisriga üritas Albrecht 1549. aastal välja töötada ka rahulepet viimase Karl V võimu alt välja jäänud saksa vürsti, Preisi Albrechtiga. See nõndanimetatud Brüsseli programm sisaldas ettepanekut kogu Läänemere idakalda poliitilise korralduse muutmiseks: Poola võimualune Lääne-Preisimaa pidi saama ametlikult Saksa-Rooma riigi osaks, kuid samas jääma Poola tegeliku võimu alla; Preisi hertsogkond pidi Sigismund II Augusti surma järel minema aga keisririigi otsealluvusse. Liivimaal pidanuks aga Albrechti Riia peapiiskopist vend Wilhelm loobuma kompensatsiooni vastu oma ametikohast ja peapiiskopkonna alad pidanuks liidetama Liivi ordu valdustega. Kuid keisri reaalne võim siiski nii suur ei olnud, et seda programmi läbi suruda, Poola polnud sellest aga mingil määral huvitatud.
1551. aastal osales Albrecht taas sõjaretkel Saksi Moritzi poolel, sedakorda aga keisri vastu. Protestantlikud vürstid olid edukad ja surusid keisrile peale Passau lepingu, millega too oli sisuliselt sunnitud lubama protestantliku usu levikut. Kuid Albrecht sellega ei leppinud ja jätkas sõda. Kuid ta ei leidnud liitlasi ja Saksi Moritz asus Põhja-Saksa vürstide eesotsas tema vastu võitlema. 1553. aastal said tema väed mitu korda rängalt lüüa. Ehkki Saksi Moritz lahingus langes, pidi Albrecht seejärel peagi Kulmbachist põgenema. 1554. aasta alguses sai ta lõplikult lüüa ja pidi oma õe juurde Badenisse põgenema. Keiser pani ta riigivande alla ning konfiskeeris ametlikult tema valdused. Just sel ajal sai tema hüüdnimeks Alkibiades – tema hoolimatu sõjakuse tõttu, mis lõpuks talle endale saatuslikuks sai. Albrecht suri vaid 34-aastaselt 1557. aasta alguses seni täpselt kindlaks tegemata haigusse, mis võis olla Guillaini-Barré sündroom.
Vastandelement

Vastandelement on matemaatikas elemendi "a" neutraliseeriva elemendi –"a" (öeldakse "miinus" "a") nimetus, kui tehteks on liitmine.
Vastandvektor

Vastandvektor on matemaatikas vektori v vastandelement –v (lugeda: "miinus v").
Vastandarv

Matemaatikas nimetatakse arvu "n" vastandarvuks arvu –"n" (lugeda: "miinus "n" "). Arvu ja selle vastandarvu summa on alati 0. 
Arvu 0 vastandarv on seesama arv 0. Positiivse reaalarvu vastandarv on sama absoluutväärtusega negatiivne reaalarv ja ümberpöördult.
Jóhanna Sigurðardóttir

Jóhanna Sigurðardóttir (sündinud 4. oktoobril 1942 Reykjavíkis) on Islandi poliitik.
1. veebruarist 2009 kuni 23. maini 2013 oli ta Islandi peaminister.
Enne poliitikukarjääri alustamist töötas Jóhanna Sigurðardóttir stjuardessina. Poliitikasse sattus ta peamiselt tänu aktiivsele ametiühingutööle.
Jóhanna Sigurðardóttir on kuulunud Islandi parlamenti alates 1978. aastast. Ta on Islandi pikima staažiga parlamendiliige. Ta kuulub Sotsiaaldemokraatlikku Allianssi.
Ta on olnud Islandi sotsiaalminister kõigepealt aastatel 1987–1994 ning siis 2007–2009 Geir Haarde valitsuses.
Jóhanna Sigurðardóttir sai peaministriks pärast seda, kui Geir Haarde valitsus jaanuaris 2009 majanduskriisist tingitud rahulolematuse tõttu tagasi astus. Ta on Islandi esimene naispeaminister ja maailma esimene peaminister, kes on lesbi.
Isiklikku.
1970. aastal abiellus Jóhanna Þorvaldur Steinar Jóhannessoniga. Paaril on kaks poega: Sigurður Egill Þorvaldsson (1972) ja Davíð Steinar Þorvaldsson (1977). Paar lahutas abielu 1987. aastal.
2002. aastal sõlmis Jóhanna tsiviilpartnerluse kirjanik Jónína Leósdóttiriga. 2010. aastal paar abiellus; nad olid esimeste samasooliste abiellujate seas pärast samasooliste abielu seadustamist Islandil.
Walter Hallstein

Walter Peter Hallstein (17. november 1901 Mainz – 29. märts 1982 Stuttgart) oli Saksa poliitik ja õigusteadlane.
1942. aastal kutsuti ta sõjaväeteenistusse, kus teenis Põhja-Prantsusmaal suurtükiväeleitnandina. 26. juunil 1944 langes ta Cherbourgi lahingus ameeriklaste kätte vangi ja viidi Ameerika Ühendriikide Mississippi osariigis asuvasse Camp Como sõjavangilaagrisse. Laagris rajas ta "laagriülikooli", õpetades vangidele õigusteadust. Lisaks õppis ta ka Rhode Islandil Fort Gettys USA konstitutsiooni.
Hallstein naasis Saksamaale novembris 1945 ja algatas kampaania Frankfurdi ülikooli taasavamiseks. 1. veebruaril 1946 hakkas ta seal õppejõuks, ning aprillis valiti rektoriks, kelleks ta jäi kuni 1948. aastani.
Ta oli Saksamaa välisministeeriumi riigisekretär ning Rostocki ja Frankfurdi ülikooli professor.
Schibsted

Schibsted on Norra meediagrupp, mis tegutseb 20 riigis, peamiselt Norras ja Rootsis. Ta on Oslo väärtpaberibörsil noteeritud. Eestis omas ta pikka aega ajalehti Postimees ja Õhtuleht ning telekanaleid Kanal 2 ja Kanal 11. Aastal 1998 ostis ta Sõnumilehe.
Schibstedi tegevus on seotud erinevate meedia valdkondadega nagu: ajaleht, televisioon, film, kirjastamine, multimeedia ja mobiiliteenused. 
Schibstedi aktsiatega kaubeldakse Oslo börsil.
Elektroskandia

W.EG. EESTI OÜ (endise ärinimega Elektroskandia Baltics OÜ) on elektrimaterjalide hulgimüüja Eestis. W.EG. on spetsialiseerunud elektrimaterjalide turundusele ja müügile ning logistikateenuste osutamisele.
Alates 2016. aastast kuulub W.EG. EESTI OÜ rahvusvahelisse Würthi kontserni. W.EG. juriidiliseks omanikuks on Saksamaa ettevõte Fega and Schmitt Elektrogrosshandel.
W.EG. klientideks on peamiselt suurenergeetika- ja elektriinstallatsiooniettevõtted, tootjad, tööstusettevõtted ning edasimüüjad, tarnijateks kvaliteetkaubamärke esindavad firmad. 
Ettevõtte ajalugu.
Aastatel 1992–1997 tegutses ettevõte Asea Skandia nime all ABB Estonia hulgimüügiüksusena. 1997 reorganiseeriti hulgimüügi osakond iseseisvaks ettevõtteks, mis sai nimeks Elektroskandia. Samal aastal müüdi ettevõte edasi Hagemeyer grupile. 2006 ostis Hagemeyeri Rexel Group ning kuni 2016. aastani kandis Eestis tegutsev ettevõte Elektroskandia nime edasi. 
2016. aastal ostis Würth Group Elektroskandia Rexel Groupilt ning ühendas selle juba varem omandatud Talger Elektrotehnika nime kandva ettevõttega. 15. augustil 2016 nimetati ühinenud ettevõtted W.EG. Eestiks.
Müügivõrk.
W.EG. Eesti pakub elektrimaterjale ehituse, elektrivõrkude, tööstuse ja valgustuse valdkonnas. Ettevõttes töötab ligi sada spetsialisti.
W.EG.-l on müügiesindused Tallinnas, Tartus, Pärnus ja Jõhvis. Tänu Elektrilevi OÜ korraldatud hanke võidule ollakse valmis oma kliente täiendavalt teenindama ka Paides, Raplas, Võrus, Rakveres, Viljandis, Saaremaal ja Hiiumaal. W.EG. logistika alus on Tallinna keskladu, mille valikus on rohkem kui 6000 toodet. 
W.EG. sortimendis olevad tooted vastavad Euroopa Liidus kehtestatud normidele ja nõuetele. Keskkonnakaitse normide ja utiliseerimisnõuete täitmiseks tehakse koostööd MTÜ-ga Eesti Pakendiringlus. 
W.EG. on Bureau Veritase poolt sertifitseeritud ISO 9001 ja ISO 14001 standardi järgi.
Jäämaja

Jäämaja on laiemalt igasugune jääst valmistatud ehitis ukse ja akendega, kitsamalt tähistab Vene keisrinna Anna Ivanovna käsul 1739.–1740. aasta pakaselisel talvel osana Türgi üle saavutatud võidu pidustustest Peterburi püstitatud maja, nimeliselt ka lossi, mille projekteeris arhitekt Pjotr Jeropkin. 
Ehitusel vajaminevad jääkamakad külmutati kokku vee abil. Hoone oli 20 meetrit kõrge ja 50 meetrit lai, väljast varustatud jääst kahurite ja seinakujudega, seest jäämööbliga, koguni jääst patjadega jääst voodil. Talveaeda valati jääst puud, nende okstele asetati jääst linnud. Jäämaja kasutas Anna Ivanovna ühtlasi kättemaksuks vanale vürstile Mihhail Aleksejevitš Golitsõnile, kes oli abiellunud tema tahte vastaselt katoliiklasega. Varsti lesestunud vürsti määras keisrinna naituma ühe oma inetu kalmõkitarist õuedaamiga ja veetma pulmaöö Jäämajas. Külmumast päästis paari pruudi pärlikee, mis vahetati valvuri lambanahast kasuka vastu.
Ehitist kui Anna Ivanovna ajastu ehk kõige ilmekamat nähtust on kujutanud kirjanik Ivan Lazetšnikov ühes esimeses vene ajaloolises romaanis "Jäämaja" (1835), mis ilmus eesti keeles 1961. aastal.
Uddeni-Wentworthi skaala

Uddeni-Wentworthi skaala on skaala, mida kasutatakse purdsetete klassifitseerimiseks nende terasuuruse alusel.
Skaalale pani aluse ameerika geoloog Johan A. Udden. Ta võttis lähtepunktiks 1 mm terasuuruse ning pakkus välja, et järgmised osakeste klassifitseerimiseks kasutatavad väärtused peaksid olema sellest kaks korda väiksemad või suuremad. Neile järgnevad eelnevast omakorda kaks korda väiksemad või suuremad jne. Vastav rida näeks 1 mm vähenemise suunas välja järgnev: 0,5 mm, 0,25 mm, 0,125 mm jne; suurenemise suunas aga: 2 mm, 4 mm, 8 mm jne. Kõiki neid väärtusi ei oleks vaja klassifikatsioonis tingimata kasutada, kuid rahnudeks, veeristeks, liivaks jne klassifitseeritavate purdsetete piirid peaksid ühtima selle süsteemi alusel leitud väärtustega.
Ameerika geoloog Chester K. Wentworth muutis pisut skaalat, kuid säilitas Uddeni skaala peamise põhimõtte, milleks on iga järgmise astme suurenemise kaks korda võrreldes eelmisega.
Koos Wentworthi täiendustega muutus skaala alguses Põhja-Ameerikas ning hiljem üle maailma kõige laiemalt kasutatavaks purdsetete terasuuruse järgi klassifitseerimise meetodiks.
Skaala on logaritmiline, sest iga järgmine aste on eelnevast kaks korda suurem. Seda ära kasutades lõi William Christian Krumbein 1934. aastal nn φ-skaala (fii-skaala).
Uudeni-Wentworthi skaalal põhinev Eestis kasutatav purdsetete klassifikatsioon:
Raimund von zur Mühlen

Raimund von zur Mühlen (10. november 1854 Uusna mõis – 11. detsember 1931 Wiston, Inglismaa) oli baltisaksa tenor ja lauluõpetaja.
Ta oli Auguste Hohenschildti, Felix Schmidti, Adolf Schulze, Julius Stockhauseni ja Clara Schumanni õpilane. 
Esimese esinemise tegi 1878. aastal Riias, koos samuti Viljandimaalt pärit Hans Schmidtiga.
Tema õpilased olid Lula Mysz-Gmeiner (kes õpetas Elisabeth Schwarzkopfi), Mark Raphael, Hans Lissman, Eva Jekelius-Lissman, Rose Walter, Eide Norena, Martha Lipton, Georg A. Walter, Fanny Opfer, Hermann Weissenborn ja paljud teised.
Kaugus

Kauguse mõiste on kasutusel tavakeeles ning peamiselt loodusteadustes (füüsikas ja geograafias) ja matemaatikas. Kauguse all mõistetakse tavakeeles ja loodusteadustes peamiselt objektide ruumilise eraldatuse määra ehk vahemaad, mõnikord ka muud laadi eraldatuse määra.
Loodusteadustes on kaugus mittenegatiivne skalaarne suurus, mida mõõdetakse pikkusühikutes.
Matemaatika võimaldab (füüsikalise) kauguse mõistet üldistada abstraktsetele objektidele. Sellisteks objektideks võivad olla näiteks punktid tasandil. Punktidevahelise kauguse mõistet saab kasutada näiteks ka punktihulkadevahelise kauguse defineerimiseks. Samuti räägitakse näiteks maatriksitevahelisest kaugusest. Kõige üldisemal kujul on kaugus matemaatikas mittenegatiivne reaalarv, mis leitakse teatud komplekti tingimusi (meetrika aksioome) täitva kujutuse (meetrika) abil.
Matemaatika.
Matemaatikas saab rääkida kaugusest abstraktsete objektide vahel. Kaugus oma kõige üldisemal kujul on defineeritud meetrilistes ruumides. Meetriline ruum on hulk "X," millel on defineeritud kujutus 
formula_1
mis seab hulga "X" igale elementide paarile vastavusse reaalarvu formula_2 nii, et oleksid täidetud järgmised meetrika aksioomideks nimetatavad tingimused: 
Kujutust formula_6 nimetatakse "meetrikaks" ja arvu formula_7 nimetatakse "x" ja "y" kauguseks. Tihti nimetatakse kauguseks ka meetrikat ennast.
Kaugus eukleidilistes ruumides.
Kolmemõõtmeline eukleidiline ruum on ruum, mida seostatakse enamasti füüsikalise ruumiga ning see kattub intuitiivselt ruumi mõistega selle igapäevatähenduses. Üldiselt saab rääkida suvalise mõõtmega eukleidilistest ruumidest, kusjuures "n"-mõõtmelises eukleidilises ruumis on kaugus defineeritud kui
formula_8,
kus 
formula_9
tähistab "vektori pikkust" ja formula_10 tähistavad vektori
formula_11
koordinaate.
Kaugus eukleidilises ruumis täidab meetrika aksioome ning seetõttu on kõik eukleidilised ruumid ka meetrilised ruumid. Kuna vektori pikkus täidab ühtlasi normi aksioome, on eukleidilised ruumid ka normeeritud ruumid.
Geograafia.
Geograafias mõõdetakse kaugust ehk vahemaad nii looduses (meetrites või kilomeetrites) kui ka kaardil mõõtkava abil. Selleks määratakse kaugus ühest punktist teise punktini sentimeetrites ja korrutatakse võrdlusmõõtkavaga. Näiteks kaardil võrdlusmõõtkavaga 1 cm – 100 m mõõdeti kauguseks 5,8 cm. Arvestame: 5,8 × 100 = 580 meetrit.
Interaktiivsed kaardid võimaldavad kaugust mõõta otse.
Paganamaa

Paganamaa on paikkond Võrumaal Haanja kõrgustiku edelaserval. Paganamaa jääb Krabi külast lõunasse ning selle lõunapiiriks on mööda Eesti-Läti piiri kulgev Piiriorg. Paganamaa on tuntud soostunud sulglohkude poolest, mida vanarahvas vanapagana jäljehaudadeks kutsub.
Paganamaa on saanud nime Vanapagana jäljehaudade ja seikluste järgi. Lisaks on väidetud, et Paganamaa metsades ja raskel maastikul varjasid end tsaariajal salapiirituse vedajad ja hobusevargad ning sellest ka sajatus: "Pagana maal!"
Paganamaa Arendamise MTÜ korraldab igal aastal Paganamaal kohalikku kultuuri tutvustavaid Paganamaa päevi.
Surnud 11. veebruaril

"Siin loetletakse 11. veebruaril surnud tuntud inimesi.
Piła veduridepoo

Piła depoo on vana veduridepoo Poolas Piłas. Depoo on ajaloomälestis 19. sajandist.
Piła depoo ehitati aastatel 1870–1874 seoses Preisi raudtee intensiivse arendamisega. Tänu ebatüüpilistele arhitektuurilistele võtetele sai depoost eeskuju mitmele sama tüüpi ehitisele Euroopas. 1990. aastatel depoo suleti ning unustati. 
Grupp Piła elanikke otsustas selle ajaloolise objekti taastada ja asutas depoo päästmise ühingu.
Kelts

Kelts ehk kirs (omastav kirre) on ajuti (ka kaks või rohkem aastat) külmunud pinnas. Maakoore osa, mis on oluliselt pikemat aega külmunud, nimetatakse igikeltsaks.
Mustamäe IV mikrorajoon

 
Mustamäe IV mikrorajoon on Mustamäe asumi allasum Tallinnas Mustamäe linnaosas. Asum piirneb läänes Ehitajate, lõunas E. Vilde, idas Mustamäe ja põhjas A. H. Tammsaare teega.
Mustamäe IV mikrorajooniga külgnevad Mustamäe asumi II, III ja VI mikrorajoon ning Kadaka asumi Laki I ja II kvartaliga. Allasumi keskus Mustamäe Linnaosa Valitsuse haldushoone paikneb A. H. Tammsaare tee ääres.
Asumisiseseid kergliiklusteid (peateed) on 2 kilomeetrit. Ainsad nimega tänavad on Lepatriinu ja Herilase tänav.
Mikrorajooni loode- ja lääneosas (mööda Ehitajate tee äärset ala) on säilinud Kadaka parkmetsa okaspuud (mänd).
Ühistranspordiühendus.
Mustamäe IV mikrorajooni sõidavad liinibussid: 9, 10, 20, 20A, 24, 24A, 26, 26A, 28 (Eduard Vilde tee); 12, 13, 61 (Tammsaare tee); 10, 26, 26A, 27, 28 (Ehitajate tee) ja 9, 13, 26, 26A, 61 (Mustamäe tee).
Trollibussid: 1, 5 (Mustamäe tee).
Allasumisse jäävad mööda Eduard Vilde teed liikudes peatus S"zolnok", Tammsaare tee äärde "Lakiotsa" ja "Autobussikoondis", Ehitajate tee äärde "E. Vilde tee" ja Mustamäe teele "A. H. Tammsaare tee".
Ettevõtlus ja endised asutused.
1970. aastal avati mikrorajoonis Mustamäe esimene kaubandus- ja ühiskondlik keskus. Hooned üldpindalaga 1259 m2 projekteerisid arhitektid Paula Koido ja Enno Talger. Algul valmis viiekorpuseline planeering, kuhu oli ette nähtud ka restoran ja kohvik. Ehituse käigus aga kerkisid kolm üksteisega seljakuti kokku projekteeritud hoonet, mille keskel moodustus avar sisehoov. A. H. Tammsaare tee 133 äärde valmis 444 m2 müügisaaliga selvekauplus ABC-4. Teenustemaja hoone, kus asusid TK "Kiir selvepesumaja", "naiste juuksur", "postkontor (sidejaoskond nr 26)" ning "majapidamis- ja kultuuritarvete laenutus" kerkis aadressile Tammsaare 137. Elamuekspluatatsiooni valitsuse haldusruumid ja tehniline plokk garaažidega asus aadressil Tammsaare 135 (lammutati 2019).
Endises ühiselamus aadressil Eduard Vilde tee 90 asus kuni 1971. aastani Mustamäe Polikliinik ja aastatel 1972–1999 Mustamäe Lastepolikliinik.
Aadressil Ehitajate tee 70 asus Alaealiste Asjade Inspektsioon.
Lasteaiad ja koolid.
Piirkonda on rajatud kolm lasteaeda ja kaks kool. Mikrorajoonis tegutsevad Lasteaed Sinilind (endine "Tallinna 129. Lastepäevakodu", avatud 1969. aastal) asukohaga A. H. Tammsaare tee 115 ja Rõõmupesa (endine "Tallinna 134. Lastepäevakodu", avatud 1969. aastal) Tammsaare tee 141. Endise "Tallinna 130. Lastepäevakodu" hoonetes Ehitajate tee 82 asub Mustamäe Sotsiaalkeskus.
1969. aastal avati Tammsaare tee 145 vene ja eesti õppekeelega "Tallinna 52. Keskkool", praegune Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasium. Põhikooli naabrusse Tammsaare tee 147 rajati "Tallinna Majandustehnikumi" (Tallinna Majanduskool) uus õppehoone, kus õppetöö algas 1986. aastal.
Catullus

Gaius Valerius Catullus (arvatavasti 86 või 84 eKr Verona – arvatavasti 54 eKr) oli Rooma luuletaja.
Elukäik.
Catullus sündis Põhja-Itaalias Veronas jõukas ratsanikuperes. Ta läks varakult Rooma õppima ning elas kogu edasise elu seal. Poliitiliselt oli ta Caesari vastane ning ründas oma epigrammides nii teda kui tema pooldajaid (nt Mamurrat). Kui Caesari võim suurenes, otsis Catullus temaga siiski lepitust, ning Catulluse vabanduste peale olevat Caesar ta samal päeval enda juurde õhtusöögile kutsunud.
Looming.
Catullus kuulus nn neoteerikute (kr νεώτεροι 'uuemad', lad "poetae novi" 'uued luuletajad') luuletajateringi, kelle eeskujuks oli Aleksandria hellenistlike poeetide õpetatud luule.
Catulluse loomingust on meieni säilinud 116 luuletust. Nende hulgas on erinevais meetrumeis lühemaid lüürilisi luuletusi (1–60), pikemaid poeeme (61–68) ning eleegilistes distihhonides lühemaid luuletusi, peamiselt epigramme (69–116). 
Esimesest osast on eriti tuntud luuletused, mille teema on armastus kauni Lesbia-nimelise naise vastu, armukadedus, lahkhelid, leppimine ja suhte lõppemine. Lesbiat samastatakse harilikult kõnemehe ja rahvatribuuni Publius Clodius Pulcheri õe ning 60. a. konsuli Quintus Caecilius Metellus Celeri naise Clodiaga (alates a-st 59 lesk), kes oli tuntud nii andekuse kui vabade elukommete poolest (temasse olevat olnud armunud ka Cicero). 
Pikemad luuletused on kirjutatud peamiselt hellenistliku kirjanduse eeskujul (sh epüllion "Peleuse ja Thetise pulm" ja Kallimachose luuletuse "Berenike juuksekihar" tõlge). Catullus on saanud mõjutusi ka kreeka arhailisest lüürikast, eelkõige Sappholt (näiteks Catulluse 51. luuletus on osalt ühe Sappho luuletuse tõlge).
Kolmas osa sisaldab muu hulgas invektiive ja ründavad pilkeluuletusi, milles Catullus õiendab arveid talle ebasümpaatsete isikutega.
Varia.
Carl Orff on kirjutanud Catulluse tekstidele heliteose "Catulli Carmina" ("Catulluse laulud").
Viktor Kargaja

Viktor Kargaja (6. oktoober 1886 Karula vald – 7. november 1968 New York) oli eesti jurist.
Ta õppis aastatel 1906–1909 Tartu Ülikoolis, aastatel 1909–1912 Moskva Ülikoolis õigusteadust. Aastatel 1912–1913 oli ta Tallinnas vandeadvokaat Jaan Poska abi. 1914–1918 Tallinna Vastastikuse Krediitühisuse prokurist, EELK Konsistooriumi ilmalik assessor, 1919–1932 Krediit Panga juhatuse liige, 1933–1940 Pikalaenu Panga direktor. 1944 põgenes Saksamaale, siirdus sealt 1949 USAsse.
Ta oli 1948–1949 Eesti Üliõpilaste Seltsi Augsburgi koonduse esimees, 1950–1959 EÜSi Ameerika Ühendriikide koonduse esimees, 1961–1965 EÜSi vanematekogu eestseisuse liige. 1955 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Veiste-südamerohi

Veiste-südamerohi ("Leonurus cardiaca" subsp. "villosus") on huulõieliste sugukonda südamerohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Kirjeldus.
Taim kasvab kuni 120 cm kõrguseks. Tugevad varred on kandilised ning kaetud pikkade valgete karvadega, mis annab taimele valge üldmulje. Lehed pikkade rootsudega, ümarmunajad, kolme kuni viie hõlmaga. Kahvaturoosad õied puhkevad lehtede kaenlasse koondunud õisikutes. Õitseb juulist septembrini.
Kasvukoht.
Kasvab elamute ümbruses, teeservades, parkides ja jäätmaal. Ravim- ja meetaim.
Anton Schulzenberg

Anton Schulzenberg (25. juuli 1867 Kavastu vald – 5. oktoober 1942 Tartu) oli eesti arst.
Ta õppis aastatel 1887–1895 Tartu Ülikoolis arstiteadust. Sügisel 1887 astus ta ka Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Aastatel 1896–1899 töötas arstina Valdais Novgorodi kubermangus. Aastast 1900 oli eraarst Tartus, 1901–1909 töötas ka Tartu ülikooli polikliinikus, 1915–1918 oli Tartu ülikooli sisehaiguste kliiniku assistent. 1919–1920 arstiteaduskonna ajutine dekaan, 1920–1929 sisehaiguste polikliiniku assistent.
1937. aastal valiti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi auvilistlaseks.
Mstislav Rostropovitš (jõelaev)

Mstislav Rostropovitš (vene keeles Мстислав Ростропович; endine nimi "Mihhail Kalinin") on nelja tekiga Valerian Kuibõšev-klassi Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud laevatehases Národný Podnik Škoda Komárno (slovaki keeles Slovenské Lodenice n.p. Komárno) Komárnos Tšehhoslovakkias 1981. aastal. Laev sai nime maailmakuulsa vene helilooja, tšellisti ja Nõukogude-aegse vabadusvõitleja Mstislav Rostropovitši auks.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 2006 Národný Podnik Škoda Komárno laevatehases Komárnos ning laev anti Nižni Novgorodis asuvale Volga Laevakompaniile (VORP) üle 1981. aastal. Volga Laevakompanii ja hiljem selle tütarettevõte Vodohod (vene keeles "ВодоходЪ") on kasutanud Mihhail Kalininit alates 1982. aastast 3.–4. novembrini 2007, kuni laeva mahapõlemiseni öösel Nižni Novgorodi oblastis.
Aastail 2009–2011 moderniseeriti laeva tublisti ja 2011. aastal vedas Mstislav Rostropovitš 700 välismaalasest turisti.
Kapten (seisuga 2011) on Sergei Koškin.
Lia Nappa

Lia Nappa (24. juuni 1928 Tallinn – 2. märts 2004 Tallinn) oli eesti keemik, tennisist ja tennisekohtunik.
Elulugu.
Lia Nappa oli metsapraakeri tütar.
1945. aastal lõpetas Nappa Tallinna 8. Keskkooli, 1951 TPI keemia-mäe-teaduskonna ja 1959 Keemia Instituudi aspirantuuri. 1964. aastal kaitses ta Keemia Instituudis kandidaadikraadi keemias väitekirjaga "Diktüoneema kiltkivi kerogeeni lämmastiku keemiline loomus"
Nappa oli 1959–1965 Keemia Instituudi nooremteadur ja 1965–1989 vanemteadur.
Teadustöö.
Lia Nappa uuris eri leiukohtadest (Bulgaaria, Venemaa, Valgevene, Usbekistan jt) pärit põlevkivi orgaanilise aine keemilist loomust ja geneesi. Ta avaldas üle 70 teaduspublikatsiooni.
Heino Riomar

Heino Riomar (21. august 1907 Laiuse vald – 12. märts 2002 Mölndal, Rootsi) oli eesti advokaat ja Rootsi pangandustegelane.
Ta õppis algul Peterburi Jaani koguduse algkoolis ja seejärel Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Aastatel 1925–1934 õppis Riomar Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Aastatel 1934–1935 oli ta kohtuameti kandidaat Tartu-Võru Rahukogu juures. 1935–1938 vandeadvokaadi abi, 1938–1940 ja 1941–1944 vandeadvokaat Tartus.
Aastal 1944 põgenes Rootsi. Aastatel 1946–1972 töötas Skandinaviska Enskilda Banken’is Göteborgis, 1960–1972 välisosakonna pearaamatupidaja ja välisosakonna juhataja. Aastal 1972 jäi ta pensionile, oli seejärel õigusbüroo omanik.
Alates 1926. aasta kevadsemestrist kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi. Aastatel 1971–1975 oli ta EÜSi vanematekogu esimees. 1980 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Ta on maetud Göteborgi Kvibergi kalmistule.
Henno Lender

Henno Lender (8. jaanuar 1905 Tallinn – 20. august 1991 Stockholm) oli eesti arst ja sõjaväelane (sanitaarkapten).
Elukäik.
Ta õppis Tallinna Nikolai Gümnaasiumis ja lõpetas 1923. aastal Tallinna Reaalkooli. Aastatel 1923–1929 õppis ta Tartu Ülikoolis arstiteadust.
Ta oli aastatel 1930–1933 Tallinna garnisoni nooremarst ja 1933–1940 Sõjaväe Keskhaigla arst. 
1941. aastal viidi ta Punaarmee koosseisus Venemaale, 1942. aastal pääses ta Eestisse tagasi. Aastatel 1942–1944 oli ta Tallinna Prefektuuri arst, 1944. aastal sõjaväearst Haapsalus ja Pärnus, evakueeriti Saksamaale, 1946. aastast Rootsi. Ta oli aastatel 1949–1952 Rootsis Tidaholmi, 1952–1957 Hallsbergi ja 1958–1970 Alunda jaoskonnaarst.
1923. aasta sügissemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1982. aastal valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Voldemar Lender oli insener ja aastatel 1906–1913 Tallinna linnapea, ema Elfriede Lender oli koolijuht, vend Uno Lender oli diplomaat, advokaat ja Tartu ülikooli rahvusvahelise õiguse dotsent ning õde Juta (1910–1979) oli õpetaja.
Südamerohi

Südamerohi ("Leonurus") on huulõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Leonhard Urm

Leonhard Urm (21. jaanuar 1908 Hellenurme vald – 6. märts 1995 Paide) oli eesti ettevõtja ja väliseesti ühiskonnategelane.
Urm õppis Hellenurme vallakoolis, Otepää progümnaasiumis ja Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumis.
Aastatel 1927–1929 õppis ta Tartu ülikooli filosoofia- ning 1929–1934 ja 1940–1942 õigusteaduskonnas.
1931–1933 OÜ Estonia Eksporttapamajad ametnik, 1933–1940 lihaäri ja vorstitööstuse kaasomanik Tallinnas. 1941–1944 Eesti Aedvilja Keskühisuse juhataja. 1944 põgenes Saksamaale, 1947 Rootsi. Töötas Stockholmi Metsandusülikoolis ja ettevõttes Svenska Tsellulosa, 1956–1974 Forskningsstiftelsen Skogsarbeteni osakonnajuhataja.
Alates 1927. aasta sügissemestrist oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi liige. 1955 oli ta EÜSi Stockholmi koonduse esimees, 1971–1975 EÜSi vanematekogu kirjanduskomisjoni esimees. Ta oli koguteose "Eesti Üliõpilaste Selts paguluses" tegevtoimetaja. 1982 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
1993 tuli Eestisse tagasi.
Maetud Rõngu kalmistule.
August Pakosta

August Pakosta (6. oktoober 1897 Haljava vald – 29. oktoober 1991 Tartu) oli eesti pangandus- ja ühiskonnategelane.
Aastatel 1918–1920 võitles ta Vabadussõjas.
Aastatel 1921–1931 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubanduse (1926. aastast majanduse) osakonnas.
1923. aastal astus Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Oli 1920–1921 Rahaministeeriumi Riigikassa Peavalitsuse, 1921–1922 Tartu maksuameti ametnik. 1922–1927 oli Eesti Panga Tartu osakonna ametnik ja jaoskonnajuhataja, 1927–1944 Tartu Linnapanga juhataja. 1944–1946 oli Tartu Keskhoiukassa juhataja, hiljem raamatupidaja Tartu Piimakombinaadis, Apteekide Peavalitsuses ja Tartu Pimedate Ühingus. 1975–1985 töötas valvurina Tartus.
Maetud Raadi (Maarja) kalmistule Tartus.
Eduard Leetmaa

Eduard Leetmaa (14. veebruar 1913 Disna maakond, Vilniuse kubermang – 30. mai 1999 Toronto) oli väliseesti ühiskonnategelane, Vabariigi Valitsuse eksiilis liige.
Lõpetas 1931. aastal Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi. Pärast seda läbis ajateenistuse.
Aastatel 1932–1934 õppis Tartu ülikoolis arsti- ja 1935–1940 õigusteadust. 1932. aasta sügisel astus Eesti Üliõpilaste Seltsi (EÜS).
1940. aastani oli raamatupidaja Tartus, aastatel 1940–1941 Riikliku Plaanikomisjoni ametnik, 1942–1944 Võhma tapamaja abijuhataja. 1944 võeti Saksa sõjaväkke, oli 1944–1945 20. eesti SS-diviisi suurtükirügemendi käsundusohvitser.
1945 läks Rootsi, 1945–1950 elas Venezuelas. Hiljem oli Rootsi kontserni ASEA Kanada osakonna majandusjuhataja.
1999. aastal valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Tema vend Kaarel Leetmaa oli jurist.
Ilo Aasa

Ilo Aasa (2. detsember 1912 Tallinn – 24. aprill 2004 Tallinn) oli eesti ökonomist ja seltsitegelane.
Lõpetas Tallinna Reaalkooli 1930. aastal ja õppis 1931–1936 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 1936. aastast oli ta Eesti Üliõpilaste Seltsi Tallinna koonduse vanamees ja üks koonduse ülesehitajatest, 1990. aastatel Tallinna koonduse järjepidevuse kandja.
1936–1940 teenis kohtuministeeriumi vangimajade valitsuses, viimati vanglaülema asetäitja.
1941 võeti Punaarmeesse, oli Eesti Laskurkorpuses, 1946 demobiliseeriti.
Seejärel töötas ta ökonomistina, 1961–1965 Eesti NSV haridusministeeriumi plaani- ja rahandusosakonna juhataja asetäitja, 1965–1973 Tallinna Piimakombinaadi plaani-tootmisosakonna juhataja.
Heinrich Toots

Heinrich August Toots (2. jaanuar 1929 Pärnu – 23. juuli 2021 New York) oli eestlasest Ameerika Ühendriikide geoloog ja paleontoloog.
1941. aastal põgenes koos vanematega järelümberasujana Saksamaale, kus lõpetas Lübecki eesti gümnaasiumi. 1946–1949 õppis Balti Ülikoolis Hamburg-Pinnebergis loodusteadusi ja Hamburgi ülikoolis geoloogiat.
1949. aastal siirdus Ameerika Ühendriikidesse, aastatel 1951–1953 õppis New Yorgi Columbia ülikoolis ja Wyomingi ülikoolis, 1965. aastal promoveeriti filosoofiadoktoriks.
1966–1991 oli ta Long Islandi Ülikooli (Brookville’is) geoloogiaõppejõud, professor. Ta on uurinud keskaegkonna sammalloomade ja molluskite paleontoloogiat, organismide elutegevuse jälgi ja elementide sisaldust.
Toots astus 1953. aasta kevadsemestril Eesti Üliõpilaste Seltsi. Aastatel 1958–1959 oli ta EÜSi Ameerika Ühendriikide koonduse esimees, 1971–1975 vanematekogu liige, üks pagulas-EÜSi visionääre. 2004 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Kuulus Eesti Teaduslikku Ühingusse Ameerikas ja New Yorgi Eesti Haridusseltsi. Oli Eesti Geoloogia Seltsi välisliige.
Hugo Narusberg

Hugo Ferdinand Narusberg (21. oktoober 1919 Koiola vald, Põlva kihelkond, Võrumaal – 26. november 2009) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Hugo Narusberg oli kooliõpetaja poeg.
1948. aastal lõpetas ta Väimela Põllundustehnikumi, õppis 1948–1951 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja lõpetas 1953. aastal Eesti Põllumajandusakadeemia agronoomiateaduskonna. 1965. aastal kaitses ta Eesti Teaduste Akadeemias majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Tööviljakuse tõstmine noorkarja kasvatamisel Eesti NSV tingimustes".
Ta oli 1953–1958 Rannu masina-traktorijaama ja 1958–1961 Elva rajooni täitevkomitee põllumajanduse inspektsiooni peaagronoom, 1961–1979 Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Ta uuris tööviljakuse tõstmist noorkarjakasvatuses (noorveiste pidamine, laudatöö mehhaniseerimine, lautade ehitamine ja rekonstrueerimine). Uue tehnoloogiaga noorkarjalautades tõusis tööviljakus kuni 2 korda, saadi juurde kuni 40% odavaid loomakohti. Elvas töötades ratsionaliseeris ta põllumajandustehnikat, sh rühvelkultuuride muttkultivaatori, mille töökindlus tõusis tunduvalt.
Teoseid.
Ta avaldas perioodikas arvukalt aimeartikleid. Üle 90 teaduspublikatsiooni, sh 2 raamatut ja 5 brošüüri. Ta on 16 raamatu kaasautor ja 8 ratsionaliseerimisettepaneku autor.
Nvidia Tesla

Tesla on NVIDIA graafikaprotsessorite seeria, mida kasutatakse kõrgjõudlusega arvutamiseks (ingl. "High-performance computing – HPC"). Tesla seeria on nime saanud serbia päritolu elektri- ja mehaanikainseneri Nikola Tesla järgi.
Tesla ülevaade.
Tesla 20-seeria GPU (graafikaprotsessor) paralleelprotsessorid baseeruvad CUDA (ingl. Compute Unified Device Architecture) protsessori arhitektuuril (koodnimi Fermi). Fermi arhitektuur on suur samm edasi graafikaprotsessorite arhitektuuris pärast originaali G80. NVIDIA avaldas 29. jaanuaril 2010 Tesla 20 seeria paralleelprotsessorid kõrgjõudlusega arvutamiseks (ingl. "High-performance computing" – HPC). Tesla graafikaprotsessorid on algusest peale mõeldud kõrgjõudlusega arvutamiseks, et tagada 10 korda suurema jõudlus, kui on tavalistel graafikaprotsessoritel. Tesla on ideaalne andmeanalüüsiks, ilma ja kliima modelleerimiseks, ravimite väljatöötamiseks, vähiuuringuteks, autode disainimiseks. Erinevalt tavalistest videokaartidest ei ole Tesla suuteline ekraanile pilti kuvama, samas on Tesla peamiseks eesmärgiks suurendada jõudlust suure mahuga arvutustes, piltide genereerimises erialaspetsiifilistel ja teaduslikel aladel või simulatsioonides aitamiseks. Hiinas kasutatakse Teslal baseeruvat superarvutit Mole-8.5, et simuleerida H1N1 viirust ehk seagrippi.
Harilik pune

Harilik pune ("Origanum vulgare") on huulõieliste sugukonda pune perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Harilik pune on meeldiva vürtsika lõhnaga taim, mida meil tuntakse vorstirohuna. Maailmas tuntakse punet pitsa maitseaine oreganona. Oregano nimetus tuleneb taime looduslikust kasvukohast Vahemere aladel: kuna taim kasvab Kreekas kõrgetel mäenõlvadel ja kaunistab neid oma õieiluga, hakkasid muistsed kreeklased teda kutsuma mägede rõõmuks ("oros ganos"). "Oros, όρος" tähendab vanakreeka keeles mäge ja "ganos", "γάνος" tähendab rõõmu või sära. Kreeklased pühendasid taime jumalanna Aphroditele, keda pidasid selle loojaks.
Kirjeldus.
Taime kõrgus 30–70 cm. Varred harunevad ülaosas ja on tihedalt lehistunud. Lehed rootsulised, piklikmunajad, kuni 1 cm pikkused. Väikesed õied on valkjad, lillakad kuni purpursed ja asuvad tihedates õisikutes võrse tippudes. Õitseb juulis-augustis. Viljaks on pähklike.
Kasvukoht.
Eestis looduslik liik. Kasvab kuivades metsades, võsastikes, niitudel, teeservades, loopealsetel. Hea meetaim ja maitsetaim.
Kasutamine.
Kasvatatakse ilutaimena püsilillepeenras ja maitsetaimena ürtide hulgas. Ravimtaimena on rahustav, sekretsioone suurendav, seedimist soodustav, põletikuvastane, leevendab spasme, sapipõiepõletikku ja maksavaevusi, reumaatilisi valusid ja liigesepõletikku. 
Maitsetaimena lisatakse punet soolastele toitudele. Pune on levinud maitsetaim verivorsti ja pitsa maitsestamisel. Sobib ka tee valmistamiseks.
Pune (perekond)

Pune ("Origanum") on taimeperekond huulõieliste sugukonnas.
Perekonda kuulub umbes 20 liiki rohttaimi. Looduslikuks levilaks on Vahemere maad ja Ida-Aasia. Perekonda kuuluvad tuntud maitsetaimed harilik pune ja aedmajoraan.
Anu Narusk

Anu Narusk (9. veebruar 1948 Tallinn – 5. august 1999 Tallinn) oli eesti majandusteadlane ja sotsioloog.
Elulugu.
Anu Narusk oli riigiametniku tütar.
1966. aastal lõpetas Narusk Tallinna 1. Keskkooli, 1971 TPI majandusteaduskonna ja 1976 Moskva Finantsinstituudi mittestatsionaarse aspirantuuri. 1982. aastal kaitses ta Moskva Finantsinstituudis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga dialoogarvutisüsteemidest kõrgkoolide automatiseeritud juhtimis- ja õpetamissüsteemides.
Narusk oli 1966–67 TPI teadusliku uurimise sektori vaneminsener, 1972–76 TPI infotöötluskateedri vanemõpetaja, 1980–81 AI sotsioloogiaosakonna vanemökonomist, 1981–84 nooremteadur, 1984–89 vanemteadur, 1989–91 FSÕI vanemteadur, 1992–99 juhtivteadur ning perekonna- ja kultuurisotsioloogia osakonna juhataja.
Teadustöö.
Anu Naruski peamine uurimisvaldkond oli perekonnasotsioloogia: perekonna mõju noorte ellusuhtumise ja käitumise kujunemisele, sotsiaalse keskkonna mõju perekonnale ja vanemate sotsiaalsete rollide muutumine, argielu probleemid totalitaarsest ühiskonnast avatud demokraatlikku ühiskonda üleminekul, naiste töö ja sotsiaalne stress ning alkoholi ja narkootikumide kasutamisega seotud probleemid.
1991. aastast tegi Narusk pidevalt koostööd Euroopa ülikoolide ja uurimiskeskustega, osales paljudes rahvusvahelistes uurimustes (perekond ja kultuur Lääne- ja Ida-Euroopa maades, Euroopa lapsevanemad, Eesti–Soome projekt "Perekonna mõju teismelise noore elulaadi kujunemisel", Euroopa koolilaste alkoholi ja narkootikumide kasutamine jt). Ta stažeeris ja pidas loenguid Soome, Norra jt maade ülikoolides ja teadusasutustes. Narusk oli mitme raamatu toimetaja ("Murrangulised 80-ndad ja 90-ndad aastad Eestis: töö, kodu, vaba aeg", 1994; "Human rights in Estonia", 1998 jt). Ta oli 1991 sotsiaalministeeriumi ekspert, aastast 1992 konsultant. Ta avaldas 80 teaduspublikatsiooni (sh oli mitme rahvusvahelises koostöös valminud monograafia kaasautor) ja rohkesti aimeartikleid.
Liikmesus.
Narusk oli Eesti Akadeemilise Sotsioloogide Liidu liige (1992–95 juhatuse liige, 1996–98 president).
Jakub Natanson

Jakub Natanson (ka Jacob Natanson; 20. august 1832 Varssavi – 14. september 1884 Varssavi) oli juudi päritolu Poola ja Eesti keemik.
Elulugu.
1850–1854 õppis Natanson Tartu Ülikoolis keemiat ja farmaatsiat. 1855. aastal kaitses ta samas magistrikraadi keemias väitekirjaga "Über das Acetylamin und seine Derivante".
Pärast lõpetamist oli Natanson Tartu Ülikooli mineraloogiakabineti teadur, 1862–1866 Varssavi ülikooli keemiaprofessor. Seejärel töötas ta mitmes tööstusettevõttes teadustöö juhina ning konsultandina tehnilise keemia alal.
Teadustöö.
Jakub Natansoni peamine uurimisvaldkond oli lämmastikku sisaldavate orgaaniliste ühendite süntees. Üliõpilasena sai ta 1853. aastal uurimistöö eest kuldmedali. 1859 sai ta esmakordselt tehnilise aniliini ja dikloroetaani vahelise reaktsiooni abil erkpunase värvusega aine – fuksiini. (Natansoni avastuse baasil organiseeris E. Wagner 1859 esimese sünteetilise värvaine – aniliinpunase tootmise.) Natanson töötas välja karbamiidi uued sünteesimeetodid, sünteesis atseetamiidi derivaate ja uuris nende omadusi. Samuti kirjutas ta esimesed poolakeelsed orgaanilise keemia õpikud (1857, 1866).
Ilmar Rebane (jurist)

Ilmar Rebane (28. jaanuar 1907 Tartu – 4. veebruar 2001 Quakertown, Pennsylvania, USA) oli eesti jurist ja väliseesti ühiskonnategelane.
Lõpetas 1925. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Õppis 1925–1932 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
1933–1937 oli kohtuameti kandidaat Tartu ringkonnakohtu juures, 1937–1940 Tartu 2. jaoskonna abiprokurör.
1944. aastal põgenes Saksamaale, oli Oldenburgi põgenikelaagri eesti gümnaasiumi õpetaja. 1948. aastal läks Rootsi ja 1956 sealt edasi Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas tehnilise joonestajana.
1927. aasta kevadsemestril astus Eesti Üliõpilaste Seltsi. 1961–1965 oli ta EÜSi vanematekogu esimees. 1980 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
Tema poeg on ajaloolane Peep Peeter Rebane. Tema vend Heino Rebane oli ajakirjanik.
Gustav Heinrich Hehn

Gustav Heinrich Hehn (15. juuni/26. juuni 1775 Tartu – 13. september/25. september 1823 Tartu) oli Eesti vaimulik ja jurist.
Algõpetuse sai ta koduõpetaja käe all. Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti aprillis 1792) Greifswaldi ülikoolis ja (immatrikuleeriti septembris 1793) Jena ülikoolis. Ta ordineeriti 10. detsembril/21. detsembril 1794 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1794–1801 Otepää Maarja koguduse õpetaja. 16. juulil/28. juulil 1801 vabastati ta tervislikel põhjustel pastoriametist. 
Seejärel õppis ta aastatel 1801–1803 õigusteadust Erlangeni ülikoolis ja sai aastal 1803 "mag. phil." kraadi. Aastast 1804 töötas ta Tartus advokaadina, krediidisüsteemi sekretärina, oli notariks Tartu-Pärnu ringkonna kirikuametis (OberKirchenvorsteheramt) ja aastast 1809 ringkonnakohtu sekretärina.
Isiklikku.
Nii tema isa Johann Martin Hehn kui ka vend Bernhard Gottlieb Hehn olid Otepää Maarja koguduse õpetajad.
Digitaalpliiats

Digitaalpliiats ehk digipliiats on sisestusseade, mis salvestab kasutaja poolt paberile kirjutatu ja laadib selle arvutisse. Digitaalpliiats sarnaneb digitaallauaga, erandiks on see, et digitaalpliiatsiga kirjutab kasutaja paberile nagu tavalise kirjutusvahendiga ning paberile kinnitatud vastuvõtuseade salvestab kirjutatu.
Digitaalpliiatsite liigid.
Digitaalpliiatsid jagunevad kolme liiki:
Vastuvõtjad.
Enamik digitaalpliiatseid töötab koostöös vastuvõtjaga, mis kinnitatakse kirjutuspinna ääre külge. Kirjutatu salvestatakse vastuvõtjasse, kust hiljem saab kujutised arvutisse laadida USB-kaabli abil või saata nutitelefonidesse ja tahvelarvutitesse Bluetoothi abil.
LiveScribe'i digipliiats.
Pliiatsi iseärasuseks on see, et lisaks kirjutatud kujutistele suudab seade samal ajal salvestada ka heli. LiveScribe'i digipliiatsi jaoks saab alla laadida päris huvitavaid programme. Nimelt käsitsikirja tuvastav arvutiprogramm võib matemaatikatunnis valemi vastuse valjult ette öelda või kuvada OLED-ekraanil. Samuti saab selle pliiatsi panna sõnade tähendusi ette ütlema. Käsitsi kirjutatud tekste saab e-postiga saata. Selle pliiatsiga saab teha ka käsitsi animeeritud filmiklippe.
Nokia SU-27W digitaalne pliiats.
Joonised salvestatakse pliiatsi 1,3 MB suurusesse mällu. Selline mälu mahutab umbes saja A5-formaadis paberilehe jagu teksti. Täislaetud akuga saab järjest kirjutada kuni kolm tundi ja jõudeolekus peab aku vastu umbes 20 tundi.
Pliiatsil on Bluetoothi tugi, mille abil saab valmiskirjutatud tekstid saata arvutisse või mobiiltelefoni.
Stamnos

Stamnos on antiikaegne lühikese kaela ja laia suuga põletatud savist või metallist anum.
Sageli olid stamnostel ülaosas rõhtsad külgsangad. Stamnoseid kasutati 5.–6. sajandil eKr veininõudena.
Kyathos

Kyathos on antiikaegne peekrikujuline ühe sangaga metallist või põletatud savist nõu.
Kyathoseid kasutati pidudel kopsikuna.
Core i5

Intel Core i5 on Inteli mikroprotsessorite seeria, mis on ehitatud Nehalemi arhitektuuril. Esimest korda tutvustati Core i5 protsessorit 8. septembril 2009 (tegu oli Core i5 750 Lynnfieldi arhitektuuri protsessoriga, mis omas neljatuumalist protsessorit taktsagedusega 2,66 GHz) Core i5 protsessorid on võimsuse poolest Core i3 ja Core 2 protsessoritest paremad ning Core i7 ja Xeon protsessoritest kehvemad.
Arandale'i arhitektuuril põhinevad Intel Core i5 mikroprotsessorid loodi sülearvutite jaoks. Sellest tulenevalt on Arandale'i arhitektuuriga i5 protsessoritesse sisse ehitatud graafikaprotsessor (GPU). Minimaalne energiatarve, millel Core i5 protsessor suudab töötada, varieerub 18 W ja 95 W vahel. Core i5 kahetuumalised protsessoritel on 2×256 kB suurune L2-vahemälu. Neljatuumaliste Core i5 protsessorite L2-vahemälu suurus on 4×256 kB.
Core i5-5xx sülearvuti protsessoritele Arrandale on integreeritud graafiline suutlikkus, kuid ainult 2 protsessori tuuma. Need väljastati jaanuaris 2010 koos Core i7-6xx ja Core i3-3xx samal kiibil põhinevate protsessoritega. L3-vahemälu Core i5-5xx protsessoris on vähendatud 3 MB-le, samas kui Core i5-6xx kasutab tervet vahemälu ja Core i3-3xx ei toeta Turbo Boost'i. Clarkdale'i, Arrandale'i lauaarvuti versiooni müüakse Core i5-6xx'i nime all kõrvuti sarnaste Core i3 ja Pentiumi brändidega. Sellel on hyper-threading eemaldatud ja kogu 4 MB L3-vahemälu.
Vastavalt Intelile "enamasti Core i5 lauaarvuti protsessorid ja emaplaadid ei toeta ECC mälu", aga on informatsiooni piiratud ECC toetamisest Core i3 osas, sama kehtib ka Core i5 ja i7 kohta.
Core i5 protsessor, mis on aste i3-st kõrgemal, annab märgatava erinevuse kiiruses olenevalt sellest, mis tüüpi rakendusi sa kasutad. Kui mängida Solitaire'i, siis on raske Core i3 ja Core i5 protsessoritel vahet teha. Kui toimetada rohkete failidega Adobe Flashis koos virtualiseerimise tarkvaraga, võib märgata, et Core i5 on energilisem/särtsakam.
Tehniliselt võttes turustatakse Core i5 protsessoreid pisut teistmoodi. Core i5 protsessoreid on kahte põhitüüpi – kahetuumaline ja neljatuumaline. Kahetuumalistel Core i5 protsessoritel on 32 nm tehnoloogia, hyper-threading toetus, virtualiseerimise toetus ja Turbo Boosti tehnoloogia. Neljatuumalistel Core i5 protsessoritel on 45 nm tehnoloogia, virtualiseerimise toetus ja Turbo Boost tehnoloogia, kuid mitte hyper-threading toetust.
Core i5-d pakuvad piisavat jõudlust, et teha asju nagu video monteerimine ja mängimine, ning enam kui küll jõudlust, et teha põhilisi asju nagu tekstitöötlus, internetis surfamine ja e-kirjade saatmine. Core i5 protsessor on keskmisse hinnaklassi kuuluv protsessor inimestele, kes kasutavad sageli oma arvuteid ja tegelevad tihti mitme asjaga samaaegselt.
Intel Core i5 tootepere tunnused.
= Viited =
Benjamin Nedzvetski

Benjamin Nedzvetski (sündinud 1. jaanuaril 1928 Grabowas Poolas) on Poola juudi päritolu Eesti pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Benjamin Nedzvetski on tööliste poeg.
1946. aastal lõpetas Nedzvetski Tartu 4. Keskkooli, 1951 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja 1958 TÜ aspirantuuri. 1965. aastal kaitses ta samas pedagoogikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Kommunistliku lasteliikumise tekkimine ja areng Eestis" (Tartu, 1965).
Nedzvetski oli 1958–63 TÜ pedagoogikakateedri õpetaja, 1963–69 vanemõpetaja ja 1969. aastast dotsent, 1971–73 ka ajaloo-keeleteaduskonna prodekaan. 1974–77 oli ta Eesti NSV Vabariikliku Õpetajate Täiendusinstituudi pedagoogika ja psühholoogia kateedri juhataja ning 1977–78 pedagoogika kateedri juhataja. 1978–93 töötas ta TPÜ-s dotsendina, ühtlasi 1981–85 pedagoogikakateedri juhataja ja 1985–86 täiendusteaduskonna dekaanina. Emigreerus 1993. aastal Iisraeli.
Teadustöö.
Benjamin Nedzvetski uuris Eesti laste- ja noorsooliikumise ajalugu, samuti pedagoogilise praktika korraldamise küsimusi.
III liiga 2011

III liiga 2011 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2011. aasta hooaeg.
III liiga põhi Tabel.
II liiga ida/põhi üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad III liiga ida ja III liiga põhi 2. koha meeskonnad üleminekumängude 1. voorus, kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib üleminekumängude 2. voorus II liiga ida/põhi 12. koha meeskonnaga.
1.VOOR
09.10. kell 14:00 Kuusalu JK Rada 1 – 2 Saue JK Laagri 
16.10. kell 20.00 Saue JK Laagri 7 – 0 Kuusalu JK Rada 
2.VOOR
III liiga lääs Tabel.
II liiga lõuna/lääs üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad III liiga lõuna ja III liiga lääs 2. koha meeskonnad üleminekumängude 1. voorus, kahe mängu kokkuvõtte võitja mängib üleminekumängude 2. voorus II liiga lõuna/lääs 12. koha meeskonnaga.
1.VOOR
09.10. kell 14:00 Jõgeva SK Noorus-96 3 – 4 Keila JK 
16.10. kell 20.00 Keila JK 6 – 1 Jõgeva SK Noorus-96 
2.VOOR