tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
John Norman Riismandel

John Norman Riismandel (aastani 1955 Jaan Norman Riismandel, sündinud 26. juulil 1944 Jenas) on eesti ajaloolane.
Elulugu.
John Norman Riismandel on Väino Juhan Riismandeli poeg.
Lõpetas 1962 Marylandis High Point High School'i ja 1967 Marylandi Ülikooli; M.A. (1970, Vanderbilti Ülikool, Nashville), väitekiri "Gabriel Garcia Moreno: The Years Before Power, 1821–1861", Ph.D. (1972, Marylandi Ülikool), väitekiri "Costa Rica: Self-Image, Land Tenure and Agrarian Reform, 1940–1965". Oli 1968–70 Marylandi Ülikooli assistent; 1970–71 Marylandi Prince George Community College'i lektor, 1973–74 New Yorgi Ülikooli Potsdami Kolledži "assistant prof.", 1975–76 New Yorgi Ülikooli Queensborough Community College'i "assistant prof.", 1977–87 'i projektide koordinaator ja projektijuht, 1987–98 'i lektor ja 1987–93 teaduskonna dekaan, 1993–96 New Jersey William Patersoni Ülikooli dekaan. Aastast 1997 tegutsenud eraettevõtete teenistuses.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Ladina-Ameerika ajalugu ja USA lõunaosariikide varajane ajalugu.
Väino Juhan Riismandel

Väino Juhan Riismandel (8. september 1920 Rakvere – 10. aprill 2017 University Park, Maryland, USA) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Väino Juhan Riismandel on maksuinspektori poeg ja John Norman Riismandeli isa.
Ta lõpetas 1938. aastal Tallinna Reaalkooli "cum laude" ja 1942. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Aastail 1942–1943 õppis ta Jena Friedrich Schilleri Ülikoolis Saksamaal, aastail 1951–1952 USA-s Evanstonis Northwesterni Ülikoolis Illinoises ja aastail 1954–1958 Washingtonis George Washingtoni Ülikoolis.
Õigusteaduse magistrikraadi sai Väino Riismandel 1943. aastal Tartu Ülikoolis, kui kaitses väitekirja "Kehtiv käibemaksuõigus". Doktoriväitekirja "Die Kommunalfinanzen in Estland 1918–44 unter besonderer Berücksichtigung des Steuerwesens" kaitses ta 1945. aastal Jena Fr. Schilleri Ülikoolis.
väitekiri , (1956, George Washingtoni Ülikool), (1958, George Washingtoni Ülikool), väitekiri "State Taxation of Federal Property in the Hands of Government Contractors". 
1943–1944 Tartu Ülikooli finantsõiguse vanemassistent. Asus 1944 Saksamaale. Aastast 1949 elab USA-s. Oli 1952–1958 USA Kongressi Raamatukogus Euroopa õiguse osakonna välismaise õiguse spetsialist, 1958–1973 USA laevastikuasutuse Office of General Counsel protsessiadvokaat, juriskonsult, protsessi- ja vaidenõuete osakonna juhataja, juriidilise osakonna abijuhataja; 1973–1994 USA Kaitseministeeriumi erihalduskohtus halduskohtunik.
Väino Riismandel oli aastail 1932–1938 Noorte Kotkaste Tallinna maleva Lõuna malevkonna "Side" rühma noorkotkas ning lõpuks ka rühmapealik. Tegevuse eest noorkotka ja pealikuna anti talle 5. veebruaril 2013 Noorte Kotkaste Tallinna maleva teeneterist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: eesti finants- ja maksundusõigus, Eesti ja Nõukogude õigus, USA hanke-, töövõtte- ja müügilepingutest tulenevad küsimused seoses vaiete ja kohtuprotsessidega, võrdlev õigusteadus. Eesti õigusteadusliku biobibliograafia koostajaid.
Anu-Liis Riispere

Anu-Liis Riispere (aastani 1951 Anu-Liis Tehver, sündinud 9. juulil 1931 Tartus) on eesti bioloog, taimefüsioloog ja -parasitoloog.
Elulugu.
Anu-Liis Riispere on Julius Tehveri tütar ja Uuno Riispere abikaasa.
Lõpetas 1950 Tartu 2. Keskkooli, 1955 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogi-taimefüsioloogina ja 1965 Zooloogia ja Botaanika Instituudi aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1968, Zooloogia ja Botaanika Instituut), väitekiri "Männi (Pinus silvestris L.) mineraalsest toitumisest loomuldadel". 
Oli 1957–62 TÜ Bioloogiajaama nooremteadur, 1962–65 Zooloogia ja Botaanika Instituudis aspirant, 1965–67 laborant, 1967–70 nooremteadur, 1970–91 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: taimekudede regeneratsioon, puude mineraalne toitumine, taimede parasiidiresistentsus, taimekudede reaktsioon kahjustustele. 35 teaduspublikatsiooni.
Uuno Riispere

Uuno Riispere (kuni 9. märtsini 1937 Uuno Riisberg; 10. august 1929 Tartu – 12. mai 1985 Tartu) oli eesti metsateadlane, taimepatofüsioloog ja taimeparasitoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1947. aastal Tartu 6. Keskkooli, 1952 Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsandusteaduskonna ja 1955 Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1957, ZBI), väitekiri "Kuivendatud siirdesoometsade raiestike ökoloogilised tingimused ja neile vastavad metsakultiveerimise viisid". 
Ta oli aastatel 1955–1960 nooremteadur, 1960–1963 ja 1967–1973 vanemteadur, 1964–1967 teadussekretär, 1973–1977 entomoloogia ja fütonematoloogia sektori juhataja, 1977–1985 teadusdirektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metsakultiveerimine kuivendatud siirdesoodel; puistute mullastikutoitumine; taimede parasiidikindlus ning taimede ja nende parasiitide evolutsiooniline suhe. Juurutas ZBI-s peremehe ja parasiidi seoste uurimisel eksperimentaalset uurimissuuna. Tuvastas, et parasiidid järgivad oma kohastumistes toitetaimede genotüüpseid muutusi. 48 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Uuno Riispere oli metsaülem Richard Riisbergi, raamatupidaja poeg ja Anu-Liis Riispere abikaasa.
Ain Riistan

Ain Riistan (sündinud 28. septembril 1965 Tartus) on eesti usuteadlane.
Elulugu.
Ain Riistan lõpetas 1991 Tartu Õhtukeskkooli, 1995 Kõrgema Usuteadusliku Seminari ja 1997 Tartu Ülikooli usuteaduskonna.
1999. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas magistritöö "Antiookia Ignatiose kristoloogia käsitletuna ajaloolistes seostes postliberaalse teoloogia perspektiivis" ja sai teoloogiamagistri ("mag. theol") kraadi. 2011. aastal kaitses ta samas teaduskonnas doktoriväitekirja ja sai teoloogiadoktori ("dr. theol") kraadi. Tema väitekirja teema oli " Ajalooline Jeesus: teaduse probleem religiooni kontekstis", juhendajad Anne Kull ja Peeter Torop.
Riistan oli aastatel 1995–2001 Kõrgema Usuteadusliku Seminari süstemaatilise teoloogia ja võrdleva usundiloo lepinguline õppejõud, aastast 2001 süstemaatilise teoloogia lektor, 1998–1999 Sisekaitse Akadeemia erakorraline lektor, aastast 2001 Tartu Teoloogia Akadeemia Uue Testamendi lektor, 1997–1999 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna semiootikaosakonna õppeülesande täitja, 1997–2002 Tartu Ülikooli usuteaduskonna õppeülesande täitja, aastast 2002 Uue Testamendi lektor. 1996–1997 täiendas end Tšehhis International Baptist Theological Seminary's ja Praha Karli Ülikooli protestantlikus teoloogiateaduskonnas. Akadeemilise Teoloogia Seltsi liige (1999, aastast 2002 esimees), aastast 2003 Usuteadusliku Ajakirja peatoimetaja, Eesti Akadeemiline Usundiloo Seltsi liige (2006); ta on koordineerinud TÜ-s religiooniantropoloogia eriala väljaarendamist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kultuur ja religioon; Uue Testamendi sotsiaal-ajaloolised uuringud; varakristlike tekstide hermeneutika.
Ilme Riiv

Ilme Riiv (aastani 1979 Ilme Kilk, 24. veebruar 1935 Vastse-Kuuste – 22. märts 2025 Tartu) oli eesti keemik.
Elulugu.
Ilme Riiv oli Jaan Riivi abikaasa.
Lõpetas 1954. aastal Tartu Kunstliku Vedelkütte Tehnikumi tehnoloogina ja 1959. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna. 
Oli aastatel 1959–1965 Tartu Riikliku Ülikooli analüütilise keemia kateedri vanemlaborant, 1966–1967 assistent, 1967–1970 aspirant, 1970–1976 nooremteadur, 1976–1996 vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: analüütiline keemia, luminestseeruvate ainete keemia. Üle 40 teaduspublikatsiooni, 7 autoritunnistust.
Jaan Meinhard Riiv

Jaan Meinhard Riiv (24. september 1919 Koiola vald, Võrumaa – 6. aprill 1995 Tartu) oli eesti arstiteadlane, sisearst ja kardioloog.
Elulugu.
Jaan Meinhard Riiv oli tööliste poeg.
Lõpetas 1938. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1945. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinikandidaat (1958, TRÜ), väitekiri "Kliinilisi tähelepanekuid une kulu ja mõnede vegetatiivsete näitajate uurimisel, eriti seoses uinutite manustamisega", meditsiinidoktor (1971, TRÜ), väitekiri "Значение симпато-адреналовой системы в патогенезе, лечении и профилактике ишемической болезни сердца". 
Oli aastatel 1943–1946 Tamsalu ja 1946–1949 Kursi jaoskonna arst, 1949–1954 Tartu rajooni tervishoiuosakonna juhataja, 1951–1961 TRÜ arstiteaduskonna sisehaiguste kateedri assistent, 1961–1988 sisehaiguste propedeutika kateedri juhataja, 1963–1973 dotsent, 1973–1991 professor, 1991–1994 Tartu Ülikooli kardioloogiakliiniku erakorraline professor, aastast 1994 emeriitprofessor. 
Eesti NSV teeneline arst (1967). Eesti Kardioloogide Seltsi esimees, Eesti Terapeutide ja Üleliidulise Kardioloogide Seltsi juhatuse liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mitmesuguseid mõjud vegetatiivsele närvisüsteemile, sümpatoadrenaalsüsteemi osa ateroskleroosi ja südame isheemiatõve puhul. Loonud südame isheemiatõve profülaktika meetodid. Umbes 200 teaduspublikatsiooni.
Johannes Riives

Johannes Riives (1918. aastani Johannes Rivis, 1919–38 Rives, 31. detsember 1895 Meeri vald, Tartumaa – 19. aprill 1971 Saint John, New Brunswick, Kanada) oli eesti arstiteadlane, neuroloog ja neurokirurg.
Elulugu.
Johannes Riives oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1915 Tartu Aleksandri Gümnaasiumi, õppis 1915–18 Petrogradi Sõjameditsiini Akadeemias ja lõpetas 1922 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna; meditsiinidoktor (1927, TÜ), väitekiri "Histoloogilised muutused kesknärvikavas eksperimentaalse neerupealiste puudulikkuse toimel". Täiendas end 1922–1923 ja 1925–1926 Pariisis, 1931–1932 Rockefelleri fondi stipendiaadina USA-s, 1936–1937 Rootsis, Inglismaal ja Saksamaal. 
Osales 1918–19 Vabadussõjas. Oli 1922–1924 Tartu Ülikooli närvikliiniku nooremassistent, 1925–1928 vanemassistent, 1928–1938 eradotsent, 1938–1940 dotsent, 1940–1944 neuroloogia professor, 1943 Tallinna Neurokirurgia Haigla juhataja, 1943–1944 TRÜ närvikliiniku juhataja. 
Asus 1944 Rootsi, oli jaoskonnaarst. Aastast 1948 Kanadas ja 1948–1971 New Brunswickis Lancasteri, Campelltoni ja St. Johni haigla neuroloog.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: neuroloogiline sümptomatoloogia ja neurokirurgiline ravi. 37 teaduspublikatsiooni.
Jüri Riives

Jüri Riives (23. aprill 1951 Tallinn) on eesti tehnikateadlane.
Haridus.
Lõpetanud 1969. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1974. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi mehaanika erialal. Täiendanud end Saksamaal Karlsruhe Ülikoolis.
Tehnikakandidaat 1982 (Moskva Tööpingiehituse Instituut, "Исследование вопросов и разработка методики оптимального технологического выбора станков с числовым программным управлением").
Töökäik.
TTÜ: masinaehitustehnoloogia kateedri assistent, vanemõpetaja, dotsent 1974–1987, dotsent 1987, masinaehituse instituudi dotsent 1990–1992, mehaanika ja tööstustehnika instituudi, tootmistehnika õppetooli dotsent 2005–2010, vanemteadur 2010–2011, mehaanika ja tööstustehnika instituudi professor 2011–2021, aastast 2022 emeriitprofessor ja vanemteadur.
Eesti Talleksi arendusdirektor 1992–1997, nõukogu esimees, liige 1997–…, Tehnoloogia Arenduskeskus IMECC juht 2009–… .
Teadustöö.
Keeruliste süsteemide (tootmissüsteemid) analüüsi- ja sünteesi teooria, integreeritud ja raalintegreeritud (paindtootmissüsteemid) süsteemide olemus, kasutusvaldkonnad, projekteerimise põhimõtted ning vastavate metodoloogiliste aluste väljatöötamine, tootmistehnika. 
Juhendanud 2 doktoritööd ja 5 magistritööd; Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni ja õppematerjali. , .
Sinaiida Riives

Sinaiida Riives (kuni 1938 Leinfeld, 1938–1941 Linalaid; 11. november 1919 Narva – 25. mai 1987 Tartu) oli Eesti matemaatik.
Elulugu.
Sinaiida Riives oli Vladimir Riivese abikaasa ja Kaarin Riives-Kaagjärve ema. Lõpetas 1937 Narva 1. Gümnaasiumi, õppis 1938–1942 Tartu Ülikoolis, lõpetas 1945 matemaatika eriala; pedagoogikakandidaat (1967, Moskva, NSV Liidu Pedagoogikaakadeemia Üld- ja Polütehnilise Hariduse Teadusliku Uurimise Instituut), väitekiri "Исследование изображений многогранников и их применение в учебном процессе". 
Oli 1945–1951 Tartu Riikliku Ülikooli geomeetria kateedri assistent, 1951–1957 Eesti Põllumajandusakadeemia kujutava geomeetria kateedri vanemõpetaja, 1957–1960 Moskva Avioinstituudi aspirant, 1960–1966 Eesti Põllumajandusakadeemia kõrgema matemaatika kateedri vanemõpetaja, 1966–1973 matemaatika kateedri vanemõpetaja, 1973–1987 dotsent. Alates 1964. aastast kuni surmani EPA Ühiskondlike Elukutsete Teaduskonna dekaan.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kujutav geomeetria ja matemaatika õpetamise metoodika. Ligi 50 teaduspublikatsiooni.
Vladimir Riives

Vladimir Riives (28. oktoober 1916 Tartu – 23. mai 1978 Tartu) oli Eesti astronoom.
Elulugu.
Vladimir Riives oli raudteelase poeg, Sinaiida Riivese abikaasa ja Kaarin Riives-Kaagjärve isa.
Lõpetas 1935 Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1940 TÜ matemaatikaosakonna; matemaatikamagister (1942, TÜ), väitekiri "Fotomeetrilisi uurimusi komeedipea ehitusest", füüsika-matemaatikakandidaat (1950, TÜ), väitekiri "Gaaside eritumine komeetides", füüsika-matemaatika-doktor (1968, TÜ), väitekiri "Фотометрические исследования комет", Tartu, 1968. 
Oli 1938–40 ja 1941–44 Tartu Tähetorni abiassistent, 1948–50 juhataja, 1940–41 ja 1944–47 TÜ astronoomia kateedri assistent, 1947–56 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi teadur, 1956–60 astronoomiasektori juhataja, 1960–65 TÜ astronoomia ja geofüüsika kateedri juhataja (aastast 1962 dotsent), 1965–70 teoreetilise füüsika kateedri dotsent, 1970–75 professor, 1975–78 üldfüüsika kateedri professor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: komeetide ja väikeplaneetide fotomeetria, astronoomia ja astronoomia õpetamise metoodika. Lõi 1946 komeetide matemaatilise mudeli. Jõudis sõltumatult Fred Lawrence Whipple'ist järeldusele, et komeedi tuuma peamine koostisosa on jää. Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Kaarin Riives-Kaagjärv

Kaarin Riives-Kaagjärv (aastani 2000 Kaarin Riives; sündinud 28. augustil 1942 Tartus) on eesti matemaatik.
Elulugu.
Ta on lõpetanud aastal 1960 Tartu 5. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika osakonna ja 1969 TRÜ aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1973, TRÜ), väitekiri "Связные подгруппы Ли движений и их орбиты в евклидовых пространствах R4 и R5". 
Oli 1966–1969 TRÜ algebra ja geomeetria kateedri aspirant, 1968 Eesti Põllumajanduse Akadeemia matemaatika kateedri assistent, 1969–1971 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi Eesti Filiaali nooremteadur, 1971–1974 vaneminsener, 1974–1980 vanemteadur, 1980–1983 Eesti NSV Plaanikomitee juures asuva Majanduse Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur.
1983–1986 EPA vanemõpetaja, 1986–1993 EPMÜ dotsent, 1993–1998 Tartu Ülikooli puhta matemaatika instituudi dotsent, 1998–1999 erakorraline vanemteadur; 1999–2004 EPMÜ matemaatika instituudi dotsent, 2005–2009 EPMÜ tehnikainstituudi dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: eukleidiliste ruumide alammuutkondade geomeetria, matemaatikahariduse ja matemaatika õpetamise didaktilised ja psühholoogilised aspektid. Eesti Matemaatika Seltsi liige. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Leo Kaagjärv. Tema ema oli matemaatik Sinaiida Riives, isa astronoom Vladimir Riives.
Viktor Rikken

Viktor Rikken (17. august 1911 (vkj) Narva – 4. juuni 1982 Tallinn) oli eesti keemik.
Elulugu.
Viktor Rikken oli kooliõpetajate Aleksander Rikkeni ja Eleonore Rikkeni poeg.
Lõpetas 1931 Tartus Poeglaste Reaalgümnaasiumi. õppis 1933–36 TÜ-s keemiat ja lõpetas 1947. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemikuna. Keemiakandidaat (1955, Leningradi Tehnoloogia Instituut), väitekiri "Извлечение фенолов из средней фракции сланцевого дегтя и их использование для синтеза маслорастворимых фенолформальдегидных смол". Oli korporatsioon Vironia liige. 
Võttis II maailmasõjast osa aastatel 1941–1945 Nõukogude armee koosseisus Eesti Laskurkorpuses, osales ka Velikije Luki lahingus. 
Oli 1946–50 Eesti Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudi nooremteadur, 1950–1953 aspirant. 1953–1959 Eesti NSV TA Keemia Instituudi vanemteaduri kohusetäitja ja vanemteadur, 1959–1960 teadusdirektori kohusetäitja ja sektorijuhataja, 1960–1974 teadusdirektor.
Ta suri 1982. aastal ja on maetud Tallinnas Rahumäe kalmistule.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põlevkivikeemia ja -tehnoloogia, gaasistumisega seotud probleemid (sh diktüoneemakilda gaasistamine), sünteetiliste pesemisvahendite tootmine põlevkiviõlist, sekundaarsete alküülsulfantide tootmise tehnoloogia. 11 teaduspublikatsiooni, sh 2 autoritunnistust.
Erle Rikmann

Erle Rikmann (sündinud 31. juulil 1974 Tallinnas) on eesti sotsioloog.
Elulugu.
Lõpetas 1992 Tallinna 37. Keskkooli, 1997 Eesti Humanitaarinstituudi (EHI) ja 2001 Tallinna Pedagoogikaülikooli magistriõppe; sotsioloogiamagister (2001, TPÜ), väitekiri "Kodanikuosalus Eestis: ressursid ja takistused". Oli 1993–1995 Friedrich Naumanni Fondi -toimetaja, 1996–1998 Eesti TA Rahvusvaheliste ja Sotsiaaluuringute Instituudi uurimisassistent, 1997–1998 EHI lektor, 1999– teadur, 2000–2001 ühiskonnateooria õppetooli juhataja kohusetäitja, 2002 Helsingi Ülikooli külalisteadur, 2003–2004 Helsingi Ülikooli CERENi instituudi külalisteadur, 2000– TPÜ (aastast 2005 TLÜ) lektor. 2005–2006 Tallinna Ülikooli Eesti Humanitaarinstituudi teadur, 2006 TLÜ Eesti Humanitaarinstituudi ühiskonnateooria õppetooli juhataja kohusetäitja ning kodanikuühiskonna uurimise ja arenduskeskuse arendusjuht.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kodanikuühiskond, sotsioloogiline poliitikaanalüüs, kultuurisotsioloogia, sotsiaalsed probleemid. Eesti Sotsioloogide Liidu liige, Rahvusvahelise Kolmanda Sektori Uurijate Liidu (ISTR), The Westermarck Society liige. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Evald Rink

Evald Rink (23. juuli 1916 Undla vald Virumaa – 14. august 2015 Kensington, Maryland, USA) oli eesti ajaloolane ja bibliograaf.
Elukäik.
Evald Rink oli talupidaja poeg.
Ta lõpetas 1935. aastal Rakvere Ühisgümnaasiumi ja 1944. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (ajaloo osakonnas); aastatel 1940–1944 oli ta . 
Tartus astus Evald Rink Eesti Yliõpilaste Seltsi Veljesto liikmeks. Seal tutvus ta Hildegard Rometiga (sünd. 25. oktoobril 1915 Narvas), kellega 2011. aastal pühitseti 70. pulma-aastapäeva. 
Asunud 1944. aastal Saksamaale, oli ta 1945. aastal Leipzigi Ülikooli raamatukogus bibliograaf, õppis aastatel 1945–1946 Frankfurdi Ülikoolis, oli aastatel 1945–1947 ajalooõpetaja eesti gümnaasiumis Wiesbadenis ja Kasselis, 1945–1949 USA tsooni eestlaste keskesinduse büroo juhataja. 
1949. aastast elas ta USA-s, kus oli aastatel 1956–1981 Hagley Muuseumi Ameerika tehnoloogia, tööstuse ja majanduse arengule keskendunud raamatukogus kataloogija, 1961. aastast trükiste osakonna juhataja.
Raamatukogundusmagister (1956, Rutgersi Ülikool, New Jersey). 
Evald Rink on olnud üks Seabrooki Eesti Seltsi ning E.E.L.K. Seabrooki koguduse asutajaid ja juhatuse liige. 
Aastatel 1963–2001 oli ta EELK Philadelphia koguduse esimees.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Ameerika varasemate, eriti tehnikaalaste trükiste ajalugu. Toimetanud ülevaateteose "DP-kroonika: eesti pagulased Saksamaal 1944–1951" (Lakewood, New Jersey, 1999). Artikleid trükiasjanduse ajaloost ja tehnikakirjanduse bibliograafiaid.
Urve Rink

Urve Rink (1963–1994 Urve Noormaa; sündinud 11. septembril 1939 Rakveres) on eesti arstiteadlane ja neuroloog.
Elulugu.
Urve Rink on talupidaja tütar.
Lõpetas 1958 Rakvere 1. Keskkooli ja 1964 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1973, TÜ), väitekiri "Vee-elektrolüütide ainevahetuse dünaamika ajukoljutrauma haigetel". Oli 1964–1966 Kohtla-Järve Haigla neuroloog, 1966–1976 Tartu Kliinilise Haigla neuroloog ja neuroreanimatoloog, 1976–1993 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi (ÜMPI) ajuvereringehaiguste labori vanemteadur, 1993–1995 TÜ närvikliiniku vanemteadur. 1995–1998 Eesti Haigekassa usaldusarst, 1998–2000 ÜMPI patofüsioloogia õppetooli teadur, 2000–2005 Tartu Ülikooli Kliinikumi taastusravi arst-õppejõud. Täiendanud end Moskvas (1988), Helsingis (1980), Bremenis (1996) ja Berliinis (2000). Eesti Neuroloogide ja Neurokirurgide Seltsi ja Eesti-Ungari-Soome Arstide Assotsiatsiooni liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: peaaju kahjustustega haigete metaboolsed häired, peaaju lokaalne intravaskulaarne koagulatsioon, neurointensiivravi. Üle 150 teaduspublikatsiooni.
Ago Rinken

Ago Rinken (sündinud 13. juunil 1960 Võrus) on eesti keemik, meditsiinilise ja bioorgaanilise keemia eriteadlane.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1978. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1983 Tartu Riikliku Ülikooli bioorgaanilise keemia erialal ja 1986 samas aspirantuuri; keemiakandidaat (1987, Eesti NSV TA Keemia Instituut), väitekiri "Мускариновый рецептор: солюбилизация и ее влияние на химическую модификацию и кинетику связывания лиганда", meditsiinidoktor (1996, Uppsala Ülikool), väitekiri "Studies on the solubilization and characterization of muscarinic receptor subtypes.". Täiendanud end Tōkyō ja Uppsala Ülikoolis.
Ta on töötanud aastatel 1986–1989 Tartu Riikliku Ülikooli bioorgaanilise keemia labori teadurina, 1989–2000 Tartu Ülikooli keemilise füüsika instituudi vanemteadurina, 2000–2003 Tartu Ülikooli orgaanilise ja bioorgaanilise keemia instituudi dotsendi ja bioorgaanilise keemia õppetooli hoidjana. 2003. aastast on ta professor ja instituudi juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: G-valguga seotud retseptorite (muskariini-, dopaminergiliste, serotonergiliste, melanokortiini-, adenosiiniretseptorite) ja nendega seotud regulaatorite uurimine.
Teoseid.
Rinken on avaldanud üle 110 teadusartikli.
Isiklikku.
Ago Rinkeni abikaasa on Toonika Rinken.
Toonika Rinken

Toonika Rinken (aastani 1988 Toonika Lihu, sündinud 13. novembril 1962 Viljandis) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1980 Tartu 2. Keskkooli ja 1985 TRÜ keemiateaduskonna; keemiamagister (1995, TÜ), väitekiri "Glükoositundliku biosensori konstrueerimine ja uurimine", Ph.D. (kolloid- ja keskkonnakeemia, 2000, TÜ), väitekiri "The Modelling of amperometric biosensors based on oxidoreductases". 
Oli 1985–1998 TÜ anorgaanilise keemia kateedri nooremteadur, 1998–2004 füüsikalise keemia instituudi teadur, 2005– vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: biosensorite uurimine, konstrueerimine ja väljundsignaalide modelleerimine ning sensorite kalibreerimine erisuguste ainete määramiseks; biosensorites kasutatavate ensüümide eraldamine, puhastamine ja immobiliseerimine, immobiliseeritud ensüümide iseloomustamine ning kasutamine biosensorsüsteemide selektiivse elemendina.
Teoseid.
Üle 40 teaduspublikatsiooni, 1 patent (kaasautorlus).
Isiklikku.
Toonika Rinkeni abikaasa on Ago Rinken.
Aime Rinne

Aime Rinne (aastani 1936 Aime Paldrock, 17. aprill 1913 Tartu – 15. aprill 2001) oli eesti arstiteadlane, pediaater.
Elulugu.
Aime Rinne oli tütar. Lõpetas 1931 Tartu Tütarlastegümnaasiumi ja 1938 TÜ arstiteaduskonna. Täiendas end 1939–41 Humboldti fondi stipendiaadina Ungaris ja Saksamaal. Oli 1938–39 lastearst Debreceni Ülikooli lastekliinikus, 1939–45 Friedrich Wilhelmi Ülikooli kliinikus Charité ja Münchenis Schwabingi Linnahaiglas, 1946–47 United Nations Relief and Rehabilitation Administration'i (UNRRA) Hospital Team First'is. 
Aastast 1947 Rootsis. Töötas mitmel pool haigla- ja jaoskonnaarstina. 1947–48, 1950 ja 1960–61 Stockholmi Karolinska Instituudi lastekliiniku uurimisassistent, aastast 1961 alam- ja ülemarst samas ja mujal.
Maetud Bromma kalmistule.
Leo Rinne

Leo Rinne (kuni 1936 Alfred Leopold Rinne, 19. detsember 1892 Pärnu – 22. jaanuar 1976 Carmel, California, USA) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Leo Rinne oli postiametniku poeg.
Ta lõpetas 1915. aastal Riia Polütehnilise Instituudi agronoomina. Täiendas end 1921 Saksamaal, Rootsis ja Soomes. Ta väitles end 1927. aastal Tartu Ülikoolis agronoomiadoktoriks (väitekiri "Eesti madalsoode kõlblikkusest põllumajanduslikuks taimekasvatuseks". 
Ta lõpetas Esimese maailmasõja ajal 1916. aastal Peterburis suurtükiväekooli ning teenis aastatel 1916–1917 Vene sõjaväes.
Oli Lätis Petermuiža katsejaamas 1915–16 assistent ja 1917–1920 Kaluuga kubermangus jaoskonnaagronoom. 
Ta töötas aastatel 1921–1940 Eesti Sooparanduse Seltsi Tooma sookatsejaama (aastast 1938 Tooma Soouurimis- ja Katseinstituudi) juhataja, ühtlasi oli ta 1924–1927 TÜ kultuurtehnika ja geodeesia õppetooli (hiljem maaparanduse ja sookultuuri õppetooli) dotsent, 1929–1944 professor ning 1931–1940 Vee- ja Maaparanduse Ühingute Liidu esimees. 
Asus 1944 Saksamaale, oli maaparanduse õppejõud Bonni Ülikoolis ja Hamburgis Balti Ülikoolis. Siirdus 1950 USA-sse, oli 1950–1954 keemik ja 1954–1963 teedeinsener San Franciscos teedeehitusbüroos.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: sooviljelus ja maaparandus, sh Eesti madalsoode kõlblikkus taimekasvatuseks.
Teoseid.
Koostanud ja toimetaja 1923–40 Eesti Sooparanduse Seltsi aastaraamatut "Sookultuur" I–XIX. Koostanud esimese eestikeelse maaparanduse õpiku.
Simuna kirik

Simuna Siimona ja Juuda kirik ehk Püha Siimoni kirik on kirik Lääne-Virumaal Simuna alevikus. 
Ajalooliselt oli see Virumaal asunud Simuna kihelkonna keskus. Kirikut kasutab Simuna kogudus.
Simuna kirikul oli pühale Laurentiusele pühitsetud abikirik, kabel Paasveres.
Arhitektuur.
Algselt kolmelöövilisest ning kolme traveega kodakirikust on osaliselt ümberehitatuna säilinud pikihoone läänesein torniosaga ja külgseinad, mille paksus on kohati kuni 180 cm. Paksus lääneseinas on võlvidele viiv müüritrepp, see algab lõunalöövist ja suundub läbi torni. Lääneseinaga seotud neljatahuline torn eendub sarnaselt Väike-Maarja kirikuga veidi nii sise- kui ka välisküljel. Ülejäänud osa kirikust on hilisem ümberehitis: vana koori asemele püstitati kolme hulknurkse apsiidiga juurdeehitis, mille idaapsiidis on altariruum ja külgmised moodustavad midagi ristlöövi taolist.
Korduvalt uuendatud tornikiivri barokne kuju pärineb arvatavasti 1760. aastatest.
Sisustus.
Sisekujundus on tallinnapärasest hilisgootikast mõjutatud vormikas uusgooti stiilis (kaarfriisid, fiaaliga tugipiilarid, suured ehisraamistikuga teravkaaraknad).
Simuna kiriku polükroomse altari tegi 1684. aastal puunikerdaja Christian Ackermann, altarimaali tegi Carl Sigismund Walther. Polükroomne barokk-kantsel pärineb 1724. aastast. Kirikus on kaks vaskset laelühtrit 17. ja 18. sajandist.
Orelimeister Gustav Normann ehitas kirikusse oreli. See on üks vanemaid eesti rahvusest orelimeistri töid.
2007. aastal paigutati pärast konserveerimist kiriku interjööri kunagi kirikus kantslijalaks olnud polükroomne puuskulptuur, mis oletatavasti kujutab apostel Siimonat.
Ajalugu.
Simuna kirik kuulub koos Tallinna toomkirikuga Eesti vanimate hulka (13. sajand). Katkuküla piirkond (Pudiviru) oli 1219. aastal Taani valduste lõunapiir. Läti Henriku kroonika järgi käis 1226. aastal Riia sakslaste ja Tallinna taanlaste ristimistüli kohapeal lahendamas Rooma paavsti legaat. 14. sajandil annetes Taani kuningas Valdemar IV Simuna kiriku Tallinna toomkirikule.
Sõdades on kirik mitmel korral hävinud. Liivi sõjast (1558–1583) kuni aastani 1622 olevat "kirik täiesti tühja ja mahajäetuna seisnud". Säilinud on osa kaitseotstarvet täitnud tornist. Torni kõrgus on 53,5 meetrit. Kirik hävines Põhjasõjas ja ehitati uuesti üles aastatel 1728–1729. Kirikule ehitati torn, mis hävines 1831. aastal pikselöögist. 1833. aastal ehitati torn uuesti üles. Aastatel 1855–1856 uuendati kirik seest ja ehitati suuremaks.
Viimati hävis Simuna kiriku torn 26. juulil 1951 tulekahju tagajärjel. Tulekahju põhjusena on peetud kõrvalasuva meierei korstnast lennanud sädet. Tulekahju kustutamisel olevat kirikust leitud sinna metsavendade poolt peidetud relvi.
Kiriku torn taastati 1980. aastatel. Külastajatel on võimalik minna tornis asuvale vaateplatvormile.
Helena Risthein

Helena Risthein (sündinud 24. jaanuaril 1954 Moskvas) on eesti kunstiteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1972. aastal Tallinna Õhtukeskkooli ja 1978. aastal Ilja Repini nimelise Maali-, Skulptuuri- ja Arhitektuuriinstituudi kunstiajaloo ja -teooria erialal. Kaitses 2002. aastal Tallinna Pedagoogikaülikoolis magistriväitekirja "Püha perekond ja antiikjumalad XVI sajandil, Madalmaade maale ja graafikat Eesti Kunstimuuseumis". 
Töötas aastatel 1978–2016 Eesti Kunstimuuseumis teaduri, vanemteaduri ja vanemgiidina. Pidanud ettekandeid konverentsidel ning loenguid keskajast ja Madalmaade kunstist mitmes kõrgkoolis. 
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkond on Madalmaade, eesti ja baltisaksa kunst. Koostanud näitusi: "Kunstnike perekond Hau", "Kunstnikke Kügelgenide suguvõsast", "Carl Timoleon von Neff" Kadrioru lossis; kaks osa näitusest "Barokk Eestis" jt, samuti rändnäituse "Michel Sittow". liige alates 1998. aastast. 
Teoseid.
Ligi 50 teadusartiklit.
Isiklikku.
Tema isa on elektrotehnikateadlane Endel Risthein. Tema abikaasa on orelikunstnik Tiit Kiik, üks nende poegadest on poliitik Tanel Kiik.
Merike Ristikivi

Merike Ristikivi (sünninimi Merike Soodla, sündinud 9. juulil 1973 Tallinnas) on eesti klassikaline filoloog ja õigusajaloolane.
Tema peamised uurimisteemad on ladina keel ja õigusterminoloogia, õigusajalugu ja Rooma õigus. 
Haridustee.
Ristikivi lõpetas 1995. aastal Tartu Ülikooli klassikalise filoloogia erialal, 2006. aastal sai sealsamas magistrikraadi. 2010. aastal kaitses ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas doktoriväitekirja teemal "Ladina terminid Eesti õiguskeeles: esinemiskuju, tähendus ja mõjutused" (juhendajad Marju Luts-Sootak ja Anne Lill). 
Töökäik.
Merike Ristikivi on õpetanud Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas 1995. aastast. Aastatel 2006–2010 oli ta õigusteaduskonna õiguse ajaloo (ladina keele ja Rooma õiguse) lektor. 
2010. aastast on ta Tartu Ülikooli õiguse ajaloo dotsent, 2016. aastast õigusteaduskonna doktoriõppe programmijuht ning 2020. aastast õigusteaduskonna asedirektor. 
Teaduskorralduslik tegevus.
Ristikivi kuulub Eesti Rakenduslingvistika Ühingusse, Õpetatud Eesti Seltsi ja Eesti Akadeemilise Õigusteaduse Seltsi. Lisaks on ta Association of Young Legal Historians'i, European Society for Comparative Legal History ning Law and Society Association’i liige. 
Ta on rahvusvaheliste teadusajakirjade Comparative Legal History ja GLOSSAE. European Journal of Legal History toimetuskolleegiumi. Temalt on ilmunud teaduspublikatsioone.
Tiina Ristimäe

Tiina Ristimäe (aastani 1987 Tiina Teesalu, alates 2008 Tiina Uuetoa) (sündinud 19. mail 1965 Kuressaares) on eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Elulugu.
Tiina Ristimäe on Rein Teesalu tütar.
Lõpetas 1982 Tartu 10. Keskkooli, 1990 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, 1991 samas internatuuri, 1997 doktorantuuri ja 2001 residentuuri kardioloogias; meditsiinidoktor (1998, TÜ), väitekiri "Heart rate variability in patients with coronary artery disease". Oli 1991–1992 Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi kliinilise füsioloogia labori vanemlaborant, 1993 TÜ kardioloogia kliiniku assistent, 1996–1998 samas vanemlaborant, 1998–2001 TÜ kardioloogia kliiniku teadur ja resident, aastast 2002 samas vanemteadur ja Tartu Ülikooli Kliinikumi kardioloogia kliiniku kardioloog, 2004–2005 ka TÜ farmakoloogia instituudi erakorraline dotsent, aastast 2005 dotsent. Mitmeid Eesti Teadusfondi grante, rahvusvaheliste töörühmade liige. Eesti ja Euroopa Kardioloogide Seltside liige, Eesti Hüpertoonia Ühingu president (2004).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: südame-veresoonkonna haigused ja nende kliiniline farmakoloogia. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Kaie Ritslaid

Kaie Ritslaid (sündinud 5. veebruaril 1953 Raplas) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1971 Järvakandi Keskkooli ja 1977 Tartu Ülikooli füüsika-keemia erialal.
Oli 1977–1991 TÜ-s lepinguliste tööde insener ja vaneminsener, 1991–1997 nooremteadur, 1997–98 EPMÜ teadur, samas OÜ Tallinna Tehnikumi Labor vedelkütuste koguste mõõtmise ja analüüsi laborant, 1999–... OÜ Analiit-AA katselaboris laborant, 2004– juhataja. 2005 ja 2006 pidanud loenguid Tartu Lennukolledžis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kristallfosfooride struktuur ja omadused; vedelkütuste kvaliteedi analüüs.
Valdek Ritslaid

Valdek Ritslaid (aastani 1936 Valter Ritsland; 20. juuni 1910 Räpina vald, Võrumaa – 27. september 1990 Tartu) oli eesti metsateadlane ja töökaitsespetsialist.
Elukäik.
Valdek Ritslaid oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1929 Tartu Tehnikagümnaasiumi ja 1939 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonna. Oli 1935–1937 Tartu metskonna metsnik, 1937–1940 AS-i Eesti Metsatööstus instruktor, 1941 ENSV Metsamajanduse ja Metsatööstuse Peavalitsuse sektori juhataja. 1941–1942 mobiliseerituna Nõukogude armees, 1942–1943 Tšeljabinski metsavalitsuse vaneminsener, 1944–1945 Metsamajanduse ja Puidutööstuse Rahvakomissariaadi metsatööstusosakonna juhataja. 
1945–1946 Tartu Riikliku Ülikooli metsakasutuskateedri juhataja, 1946–1950 metsatööstuse mehhaniseerimise ja metsatranspordi kateedri juhataja (aastast 1947 dotsent), 1947–1949 ja 1950–1953 ka Zooloogia ja Botaanika Instituudi metsasektori juhataja, 1947–1950 Tartu Riikliku Ülikooli metsandusteaduskonna dekaan. Vallandati 1950 poliitilistel põhjustel. 1955–1989 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna töökaitse dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: metsakasutus, puiduteadus, metsatööstuse mehhaniseerimine, töökaitse õppemetoodika, töökaitse psühholoogia ning ökoloogia ja töökaitse seosed. Üle 200 teaduspublikatsiooni.
Aadu Ritso

Aadu Ritso (aastani 1939 Aleksei Ritson, 13. september 1915 Petrograd – 18. jaanuar 2010) oli eesti tehnikateadlane.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1935 Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1936–1941 Tallinna Tehnikaülikoolis (TTÜ)/ Tallinna polütehnilise Instituudis (TPI), lõpetas 1947 TPI mehaanikateaduskonna.
Tehnikakandidaat (1952, Leningradi Raudteetranspordi Instituut), väitekiri "Технология получения качественного мела из озерного сырья в условиях Эстонской ССР".
Töökäik.
1941 Kergetööstuse Rahvakomissariaadi Tekstiilitööstuse Peavalitsuses vaneminsener-mehaanik.
1941–1943 mobiliseerituna Punaarmees.
Oli 1943–1952 Eesti Teaduste Akadeemia Tööstusprobleemide Instituudis (aastani 1947 ) vanemtehnik, grupiinsener, tööstustehnoloogia labori töödejuhataja ja projektide konstruktsioonide büroo ülem, 1954–1957 Kohaliku, Põlevkivi- ja Keemiatööstuse Ministeeriumi toorainete labori juhataja ja 1957–1963 Ministrite Nõukogu Eesti Riikliku Teadustehnilise Komitee (hilisem Riikliku Teadusliku Uurimistööde Komitee) peaspetsialist masina- ja aparaadiehituse alal.
1948–1954 TPI tööstusökonoomika kateedri assistent ja 1963–1992 TRI/ TTÜ metallide tehnoloogia kateedri teadur, 1963–1983 dotsent.
1949–1961 ka Üleliidulise Finantsinstituudi Tallinna õppe-konsultatsioonipunkti õppejõud.
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkonnad olid ehitusmaterjalide (, glaukoniitpigment, kukersool) ning magnetpehmete liitmaterjalide tootmise tehnoloogia ja kasutamine, Eesti masina- ja aparaadiehituse insenerimõtte areng ja õppemetoodilised probleemid.
Teoseid.
Tal on umbes 100 teaduspublikatsiooni ja 6 autoritunnistust.
Isiklikku.
Tema isa oli diplomaat ja arst Eduard Ritson, õde arst Olga Kistler-Ritso, tütar on majandustegelane Marika von Wolski.
Arnu Rivis

Arnu Rivis (aastani 1936 Arnold Rivis, 4. veebruar 1913 Tallinn – 1. veebruar 1984 Tallinn) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Arnu Rivis oli töölise poeg.
Lõpetas 1933 Tartu Linna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1941 TÜ agronoomina; põllumajanduskandidaat (1958, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Maisikasvatuse võimalikkusest ja mõningatest agrotehnika iseärasustest Eestis"; põllumajandusdoktor (1975, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Научные основы агротехники кукурузы в Эстонской ССР " (doktorikraad jäi Moskva Kõrgemas Atestatsioonikomisjonis kinnitamata). 
Oli 1941–44 Haapsalu jaoskonnaagronoom ja Uuemõisa Põllutöökooli õpetaja, 1944–47 Kuusiku katsejaama Hauksi katsepunkti juhataja, 1947–57 Kuusiku katsejaama teadur, 1957–62 juhataja, 1962–77 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) maisi ja söödakultuuride sektori juhataja ning vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: väetiste kasutamine ja maisikasvatus.
Reimo Rivis

Reimo Rivis (sündinud 17. oktoobril 1974 Tallinnas) on eesti geoökoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1993. aastal Tallinna Reaalkooli, 1998. aastal Tallinna Pedagoogikaülikooli geoökoloogina, 2000. aastal samas magistriõppe ja 2004. aastal doktorantuuri; loodusteaduste magister (2000, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Formation of landscape diversity of small islands exemplified by Abruka and Vilsandi", Ph.D. (ökoloogia, 2005, Tallinna Ülikool), väitekiri "Shoreline dynamics in Estonia associated with climate change".
Oli aastatel 1997–1998 Tallinna Pedagoogikaülikooli Eesti TA Ökoloogia Instituudi tehnik, 1998–2000 insener-tehnik, 1998–2004 tunnitasuline õppejõud, 2001–2004 teadur, 2004. aastast lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: rannikumaastike areng, rannaprotsessid, rannajoone muutused aktiivsetes randades. Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Vladislav Rjazanov

Vladislav Rjazanov (sündinud 10. juulil 1953 Leningradis) on Eesti arstiteadlane ja hügieenik.
Elulugu.
Vladislav Rjazanov on venelane ja inseneride poeg.
Lõpetas 1970 Tallinna 23. Keskkooli, 1977 Leningradi Sanitaar-Hügieeni Meditsiiniinstituudi sanitaarhügieeniteaduskonna ja 1981 NSVL Meditsiiniakadeemia Tööhügieeni ja Kutsehaiguste Teadusliku Uurimise Instituudi aspirantuuri; meditsiinikandidaat (1985, samas), väitekiri "Особенности влияния транспортно-технологических вибраций на женский организм и меры профилактики ". Oli 1981–88 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi nooremteadur, aastast 1988 vanemteadur (aastast 2003 Tervise Arengu Instituut).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tootmiskeskkonna füüsiliste faktorite mõju töötajatele, üldvibratsiooni mõju naistele, hügieen põlevkivitööstuses ja transpordis. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Mati Roasto

Mati Roasto (sündinud 5. veebruaril 1973 Kärdlas Hiiumaal) on eesti toiduteadlane.
Elulugu.
Mati Roasto on talupidaja poeg.
Lõpetas 1991. aastal Kärdla Keskkooli, 1992. aastal Arkna katsesovhoos-kooli ja 1998. aastal Eesti Põllumajandusülikooli veterinaarmeditsiini teaduskonna loomaarstina. Aastatel 1998–2000 oli samas toiduhügieeni ja veterinaarkontrolli magistriõppes (2001, väitekiri "Kampülobakterid Eesti toores linnulihas"), seejärel doktoriõppes (2008, väitekiri "Campylobacter spp, in poultry and raw poultry meat products in Estonia with special reference to subtyping and antimicrobial susceptbility").
Oli 2000–2002 Eesti Põllumajandusülikooli veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi assistent, 2002–2006 lektor, õppetooli hoidja, aastast 2006 veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduteaduse ja -hügieeni osakonna juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: toiduohutus (toidupatogeenid), toidu ja keskkonna mikrobioloogia. Umbes 30 teaduspublikatsiooni.
Kyra Robert

Kyra Robert (ka Kiira Robert; 25. juuli 1916 Petrograd – 8. juuli 1997 Tallinn) oli eesti raamatu- ja raamatukoguteadlane.
Elulugu.
Kyra Robert oli kooliõpetaja tütar. Ta lõpetas 1935. aastal Tallinna Pedagoogiumi. Aastatel 1935–1940 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusosakonnas ja majandusteaduskonnas ning lõpetas 1962. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppes raamatukogunduse alal. Raamatuteaduse magister (1993, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Trükitegevus ja raamatukogud Tallinnas XVIII sajandist 1917. aastani".
Aastatel 1937–1952 oli ta Tallinn-Nõmme algkoolides õpetaja, 1952–1997 Eesti Teaduste Akadeemia Raamatukogu Baltica ja haruldaste raamatute osakonna pearaamatukoguhoidja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Tallinna trükikodade, raamatukogude ja raamatute ajalugu, samuti Nõmme ajalugu.
Teoseid.
Üle 20 teaduspublikatsiooni, arvukalt aimeartikleid.
Aino Rodima

Aino Rodima (aastani 1965 Aino Taal, sündinud 9. augustil 1938 Urvaste vallas Võrumaal) on Eesti vene filoloog.
Elulugu.
Lõpetas 1963 TPedI; filoloogiakandidaat (1978, TÜ), väitekiri "Особенности функционировании глагольно-именных конструкций в устной речи детей средне-школьного возраста". 
Oli 1963–1968 Jõgeva Keskkooli vene keele õpetaja, 1968–1973 TRÜ vene keele õpetaja, 1972–1975 aspirant, 1975–1984 vene keele metoodika kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1984–1992 dotsent, 1992–1998 TÜ keelekeskuse dotsent. 
Teadustöö.
Uurinud vene keele õpetamise metoodikat ning kaasaegseid probleeme. 40 teaduspublikatsiooni, sh õppevahendid.
Toomas Rodima

Toomas Rodima (sündinud 7. aprillil 1940 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1958 Tartu 3. Keskkooli, 1963 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1971 samas aspirantuuri; keemiakandidaat (1972, TÜ), väitekiri "Исследование основности и коэффициентов активности некоторых слабых органических оснований в системах H2O-H2SO4 и H2O-HClO4". Oli 1966–1968 TÜ orgaanilise keemia kateedri stažöör, 1968–1971 aspirant, 1971–1975 assistent ja nooremteadur, 1975–1978 vanemteadur, 1978–1992 orgaanilise peensünteesi harulabori juhataja ja vanemteadur, 1992–1994 vanemteadur, 1994–1997 keemik, 1998– keemilise füüsika instituudi teadur. Täiendas end 1996–1998 Freiburgi Ülikoolis, 2001 ja 2004 Bremeni Ülikoolis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: happe-alustasakaalu uurimine mittevesilahustes; orgaanilise superaluste (fosfaseenid, fosfori üliidid jne) ja superhapete süntees ja aluselisuse või happelisuse uurimine; ioonsete vedelike süntees, feromoonide süntees. Eesti NSV Ministrite Nõukogu preemia (1987). Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Larissa Rodman

Larissa Rodman (aastani 1968 Larissa Aitova, sündinud 4. detsembril 1946 Tallinnas) on Eesti arstiteadlane ja allergoloog.
Elulugu.
Larissa Rodman on ökonomisti tütar.
Lõpetas 1971 Leningradi Pediaaatria Instituudi; meditsiinikandidaat (1981, TÜ), väitekiri "Этиологические особенности бронхиальной астмы (на примерe Эстонской ССР)". Oli 1971–74 Tallinnas jaoskonna pediaater, 1974–82 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudi kutsepatoloogilise osakonna nooremteadur, 1982–91 vanemteadur, 1992–1995 firmas Vitalis allergoloog, aastast 1995–2020 OÜ Alefo Medikon direktor-allergoloog.2021–2022 Põhja-Eesti Regionaalhaigla immunoloogia-allergoloogia üksuse arst.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: allergiliste haiguste diagnostika ja ravi.
Arno Rohlin

Arno Rohlin (sündinud 26. mail 1941) on eesti muusikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1961 Tallinna Muusikakooli muusikateooria ja 1966 Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikateaduse erialal. 1962–66 õpetas Tallinna Muusikakoolis, 1969–1972 Tallinna Muusikakeskkoolis ja 1988–1999 EELK Kirikumuusikakoolis muusikateoreetilisi aineid. Aastast 1969 on Eesti Raadios arvutuskeskuse grupijuht, 1993– fonoteegi toimetaja. Rakendanud muusikaesteetilistes ja -teoreetilise uurimustes matemaatilis-statistilisi meetodeid (võrrelnud muusikastiile mikroanalüüsi abil). Avaldanud ajakirjanduses artikleid muusikamaitse ja -stiili kohta, teinud raadiosaateid. Eesti Heliloojate Liidu liige (1971), Eesti NSV muusika aastapreemia (1978).
Isiklikku.
Tema vend oli eesti keraamik Leo Rohlin.
Antu Rohtla

Antu Rohtla (sündinud 17. aprillil 1938 Sangaste vallas Valgamaal) on eesti põllumajandusteadlane ja mesinik.
Elulugu.
Antu Rohtla on talupidaja poeg.
Lõpetas 1956 Antsla Põllumajandustehnikumi, 1964 EPA agronoomina ja 1971 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1971, Teaduste Akadeemia), väitekiri "Juhtivate töötajate tööaja kasutamisest ja töö tasustamisest Eesti NSV kolhoosides ja sovhoosides". Oli 1965–67 Türi sovhoostehnikumi peaagronoom, 1972–75 Olustvere sovhoostehnikumi direktor, 1975–90 EMMI Polli katsebaasi puuviljandusosakonna vanemteadur, 1990–94 Viljandi Talupidajate Liidu esimees, 1994–96 aseesimees.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põllumajandusökonoomika ja mesindus. Kaardistanud 1975–85 Eesti meetaimestikku. Üle 60 teaduspublikatsiooni.
Geiu Rämmer

Geiu Rämmer (aastani 2009 Rohtla; sündinud 16. märtsil 1975 Tartus) on eesti muusikateadlane. Ta on uurinud arhiivimaterjalidele toetudes Tartu muusikaelu eelkõige 19. sajandil, kuid veidi ka varasemaid teateid, samuti ajaloolisi muusikatrükiseid ja -käsikirju.
Eluloost.
Lõpetas 1994 Tartu H. Elleri nimelise Muusikakooli ja 1998 Eesti Muusikaakadeemia muusikateaduse erialal; M.A. (muusikateadus) (2001, Eesti Muusikaakadeemia), väitekiri "Tartu muusikaelu XIX sajandi kahel esimesel aastakümnel". 1998–2009 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia erakorraline teadur, 2004–2006 Äksi Andrease koguduse organist, 2006–2014 Tartu ülikooli raamatukogu raamatukoguhoidja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Tartu muusikaelu 19. sajandil, ajaloolised muusikatrükised ja -käsikirjad.
Hanno Rohtla

Hanno Rohtla (sündinud 6. märtsil 1954 Otepääl) on eesti informaatikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1972 Tallinna 1. Keskkooli, 1977 Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna ja 1982 samas aspirantuuri; tehnikakandidaat (1986, Küberneetika Instituut), väitekirjas käsitles süntaksi vigade töötlemist translaatorite loomise süsteemis. Täiendas end 1989–1990 Toronto Ülikoolis. Töötas 1977–1997 TTÜ-s: arvutuskeskuse vaneminsener, informaatika ja arvutustehnika täiendusõppe teaduskonna vanemõpetaja ja dekaan, informaatikainstituudi informaatika aluste õppetooli dotsent. 1997–1999 AS Majandustarkvara projektijuht ja juhataja, 1999–2000 AS Novo BCS projektijuht, 2000– Coda Eesti OÜ arendusdirektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: translaatorite koostamine, süsteemianalüüs, täiskasvanute koolitus. 14 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Hanno Rohtla vanemad olid arstid, tema poeg on filmindustegelane Siim Rohtla.
Maili Roio

Maili Roio (sündinud 22. mail 1973 Tartus) on eesti arheoloog.
Elulugu.
Maili Roio on teenistujate tütar.
Ta on lõpetanud 1991. aastal Nõo Keskkooli ja 2004. aastal Tartu Ülikooli ajaloo osakonna; M.A. (ajalugu) (2007, TÜ), väitekiri "Veealuse kultuuripärandi kaitse ja haldamine". 
Oli aastatel 2003–2005 Ajaloo Instituudi fondide sektoris laborant, 2004. aastast Muinsuskaitseameti vanemspetsialist kinnismälestiste (veealuse kultuuripärandi) alal.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: allveearheoloogia ja veealuse kultuuripärandi kaitse. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Gulnara Roll

Gulnara Roll (aastani 1993 Iškuzina; sündinud 30. novembril 1964 Ufaas) on Eesti geograaf ja keskkonnateadlane.
Elulugu.
Gulnara Roll on baškiir.
Lõpetas 1987 Ufaas Baškiiri Riikliku Ülikooli majandusgeograafina ja 1991 Peterburi Ülikooli aspirantuuri; geograafiakandidaat (1991, Peterburi Ülikool), väitekirjas "Нефтехимический комплекс Башкирской ССР и экологическая ситуация" käsitles keskkonnaseisundi ja keskkonnapoliitika küsimusi Baškiirias seoses intensiivse naftatööstuse arenguga regioonis. Täiendas end 1991 Kesk-Euroopa Ülikoolis Budapestis ja 1992 Rhode Islandi Browni Ülikoolis USA-s. Oli Peterburi linnaplaneerimise instituudis teadur ja Peterburi Ülikooli geograafia ja geoökoloogia teaduskonnas lektor. Aastast 1994 Peipsi Koostöö Keskuse juhatuse esimees; 1994–2003, 2006 Keskuse projektinõunik. 2003–2005 Brüsselis INTAS-is (rahvusvaheliste assotsiatsioonide teadustöö edendamiseks SRÜ riikidega) projektiametnik, 2003–2005 EPMÜ keskkonnakaitse instituudi vanemteadur, 2006–2007 EMÜ Karl Ernst von Baeri Maja Teadusloo Uurimise Keskuse erakorraline teadur, aastast 2007 TÜ sotsiaalteaduskonna riigiteaduste instituudi erakorraline vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: rahvusvahelise koostöö uurimine veevarude kasutamise ja kaitse alal ning piiriveekogude haldamine, 2005 teaduspoliitika Euroopa Liidus ja SRÜ riikides. Umbes 40 teaduspublikatsiooni.
Hans Ernst Ronimois

Hans Ernst Ronimois (perekonnanime rööpkuju: Ranimus, eesnime (Ernst) rööpkuju Erik, 12. märts 1912 Peterburi – 15. aprill 1984 Vancouver) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Hans Ernst Ronimois oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1930 Viljandi Maakonna Poeglaste Gümnaasiumi ja 1933 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna; "rer. oec. mag." (1937, TÜ), väitekiri "Relativiteedi probleem teoreetilise rahvamajandusteaduses", "Ph.D." (London School of Economics and Political Sciences). Oli 1939–1940 TÜ teoreetilise rahvamajanduse ja statistika õppetooli vanemassistent, 1940–1941 TTÜ statistika õppeülesande täitja ja dotsendi kohusetäitja. Asus 1944 Rootsi ja hiljem Inglismaa kaudu Kanadasse. 1949–1984 Vancouveris Briti Columbia Ülikooli majandusajaloo ja geograafia professor.