Pioneer (sapöör)

Pioneer on sõjaväes väejuhtidele vahend, keda kasutada maastikul viisil, mis kõige paremini vastab operatsioonide eesmärkidele, rakendades erinevaid oskusi nagu väli-, ehitus-, keskkonna- ja georuuminsenertehnika. Nende oskuste rakendamisel toetatakse kõiki ühendatud väeliike (C2, luure, tulejõud, liikumine ja manööver, kaitse ning toetus ) kõikidel operatsioonitasanditel.
Eriekspertide valdkonnad on keskkonnakaitse, infrastruktuuri arendamine ja georuumi insenertehniline tugi. Toetust osutatakse ka lõhkemata laskemoonaga seotud ohtude vastu võitlemisel (C-IED), teekonna puhastamisel, laagrite kaitsel (miinid), pärast ehitustöid jälgimisel ning lõhkematerjalide kõrvaldamisel (EOD).
Ajalugu.
Hilise renessanssi ajal tähendas sõna "insener" sõjaväe pioneeri, samamoodi nagu sõna "arhitekt" tähendas tsiviilinseneri. Sõjaväe pioneere oli mitmesuguseid, isikutest nagu Niccoló Tartaglia, kes oli tugev teoorias, kuni sõdur-leiutajateni nagu Pedro Navarro. Lisaks hõlmas termin "insener" ka kunstnikke, näiteks Albrecht Dürer, kes avaldas 1527. aastal raamatu losside kindlustamise kohta. Samuti tegelesid pioneerid ka ballistika teooriaga, näiteks, Galileo 1638. aasta avastus paraboolsest kuuli lennu trajektoorist vaadatakse kui olulist matemaatilist edusammu, kuid sellest olenemata jätkus tegelik praktika vähem arenenud "segaliikumise" mudeli järgi, mille esitas Tartaglia oma 1537. aasta teoses "La nova scientia".
Aastaks 1500 oli sõjaväe pioneerlusest saanud üheks vähestest tõeliselt tehnilistest erialadest renessansiajal. Mõnda aega kaldus sõjaline ülekaal lossimüüride turvalisest kaitseliinist eemale, soosides ründajat tema kaudtulega. Sõja tehnoloogilised probleemid olid muutunud niivõrd arvukaks ja keerukaks, et iga valitseja pidi omama vähemalt ühte selle eriala esindajat. Neil oodati oskusi lõhkematerjalide, ballistika, sõjaväe arhitektuuri ja kaevetööde valdkonnas ning nad pidid olema ka meisterlikud käsitöös. Kõige kuulsamad olid tõenäoliselt need, kes valisid tööks lõhkeainetega tegelemise ja käitlemise, nagu näiteks Giambelli Antwerpist, sest nende saavutused pälvisid kindlasti suuremat imetlust avalikkuselt kui vähem tähelepanuväärsem töö kindlustuste ja konstruktsioonide valdkonnas. 
Teise maailmasõja ajal muutis USA armee pioneerikorpus ARAMCO (Arabian American Oil company) lennuraja lennuväljaks ja pärast sõda muutis selle Dhahrani õhuväebaasiks. Sellest ajast alates alustasid USA pioneeriüksused infrastruktuuride, nii tsiviil kui ka sõjaväeliste, ehitamisega Saudi Araabias. 
Pioneeripataljon (Eesti).
Ajalugu.
Pioneeripataljon on üks esimesi Eesti väeüksusi, mis loodi 1917. aasta detsembris. 2002. aastal loodi Tapal pioneerialase väljaõppe andmiseks pioneerikool, mis kaks aastat hiljem formeeriti ümber pioneeripataljoniks.
Pioneeripataljoni asutamise kuupäevaks loetakse 1917. aasta 15. detsembrit, kui Eesti diviisi koosseisus formeeriti diviisiülema kohusetäitja alampolkovnik Jaan Sootsi määrusega insenerirood. Roodu ülemaks määrati leitnant A. Normak. 
Taasasutamine.
2002. aasta 2. jaanuaril loodi Tapal suurtükiväegrupi koosseisus pioneerikool, kuhu koondati Kaitseväe pioneeriala spetsialiste, kes hakkasid peatselt esimesi ajateenijaid välja õpetama. 1. jaanuaril 2004 formeeriti pioneerikool ümber Tapa väljaõppekeskuse koosseisus olevaks pioneeripataljoniks.
Eesmärk.
Pioneeripataljon on toetava loomuga üksus, mille eesmärk on raskendada maastikul vastase üksuste liikumist ja tagada oma üksuste liikuvus ja varjerajatised. 
Embleem.
Pataljoni embleemil on tammelehtedest pärjaga ümbritsetud kindlus, mille ees on tagajalgadel seisev stiliseeritud lõvi, kes toetub vasaku esijalaga kilbile ja parema esijalaga hoiab mõõka. 
Kilbil paiknev P-täht osutab pioneeriüksusele. 
Kindluse sümbol on pioneeriüksuste tähis, mis sümboliseerib kindlustamist ja ehitamist. 
Pärg kujutab sümboolselt pioneeripataljoni üksmeelsust ja ühte perre kuuluvust. 
Pioneeripataljoni lipp.
Tammelehed sümboliseerivad taassündi ja järjepidevuse jätkamist.