Enesekehtestamine

Enesekehtestamine ehk kehtestav käitumine (inglise keeles "assertive behaviour", "assertiveness," saksa keeles "Selbstbehauptung," vene keeles cамоутверждение, soome keeles "jämäkkyys") on käitumisstiil, milles väljendatakse selgelt, soovitatavalt mina-sõnumina oma vajadusi, mõtteid ja tundeid ning seistakse oma õiguste eest, ühtlasi võimaldades suhtluse teisel osapoolel teha sedasama.
Inimestevaheliste psühholoogiliste piiride arvestamise ja mittearvestamise alusel saab eristada kolme peamist käitumisviisi: alistuv, agressiivne ja kehtestav käitumine. 
Kehtestamise mõiste päritolu.
Kehtestavat käitumist kui n-ö kolmandat võimalust agressiivse ja alistuva ehk võitlus- ja põgenemiskäitumise kõrval hakati lähemalt uurima 20. sajandi teises pooles.
Pärast teist maailmasõda suurenes vajadus eri uuringute järele. 1930. aastate järel oli USA-l raha ja kompetentsi, et hakata inimkäitumise uuringuid tegema.
Avastati, et kõik inimesed on aktiivsed ja potentsiaalselt loovad, kusjuures inimene lähtub paljus eneseteostuse vajadusest. Kõik inimesed on loovad, aga õpivad varases lapsepõlves seda varjama. Väärtuslikuks eluks on vaja ennast kehtestada.
1960. aastatel tuli kasutusele mõiste "kehtestav käitumine" kui oskus öelda ei.
Leiti, et "ei" on sama normaalne vastus kui "jah". Inimesena on õigus mõnest rollist keelduda, kui ei jaksa neid täita. Samas võib äraütlemine teisele haiget teha ja ta võib solvuda. Oluline oskus on seega ära öelda nii, et partner ei solvuks ja endal ei tekiks ebameeldivaid tundeid.
1970. aastatel hakati rohkem rääkima sellest, et peale "ei" ütlemise on vaja veel midagi, et saavutada suhtlemises rahulolu. Kuidas ikkagi saada seda, mida tahad? Kuidas muuta teiste käitumist, kui see häirib? Seda enesekehtestamisega tegelemise etappi nimetatakse ka jah-etapiks.
Rahulolu saavutamiseks on vaja määratleda, mida aktsepteeritakse ja mida mitte, et selgusele jõuda oma tegelikes vajadustes.
Enesekehtestamine soodustab võrdsust inimsuhetes, võimaldades käituda oma oluliste huvide järgi, seista enda eest hirmu tundmata, vabalt väljendada oma tegelikke tundeid ja kasutada oma õigusi, piiramata samal ajal teiste omi.
Uuringute tulemustest selgus, et kehtestamisoskus on enamasti õpitud käitumine, mitte sünnipärane anne. Järeleaitamist ja praktilist treeningut vajavad eelkõige väga arad ja endassetõmbunud isikud, samuti alalise hirmu all olijad ning need, kes kardavad oma tegelikke tundeid (nii positiivseid kui ka negatiivseid) spontaanselt välja näidata. Teisalt aga needki, kes oma liigse tormakusega teisi endast eemale peletavad.
1980. aastatel töötati välja enesekehtestamise mudelid ja põhimõtted. Olulised autorid on Thomas Gordon ja Richard Bolton. Jõuti järelduseni, et enesekehtestamise osad on järgmised:
Sellega on seotud ka võidan-võidad mõtteviisi võidukäik. Inimestevahelistes suhetes ei saa võita teise kaotuse hinnaga, sest siis halvenevad inimsuhted.
Kehtestamise tehnika.
Kehtestav käitumine ei ole üksnes tehnikatel põhinev mudel, vaid ka kindel mõtteviis. Kehtestava käitumiseni jõudmiseks on oluline, et inimesel oleks nii agressiivse kui ka alistuva käitumise kogemusi. Kehtestavast käitumisest võib tagasi hoida mh oma täpsete õiguste – ja teiste õiguste – mitteteadmine.
Kehtestava käitumise mõju tagavad kolm suhtlemise baasoskust:
Enne kui asuda mõttes koostama kehtestavat sõnumit, on oluline kõigepealt mõista, kellel on probleem. Seejärel saab teadlikult valida kohase suhtlemistehnika.
Selge eneseväljendamine mina-sõnumi vormis on vaid üks, tavaliselt esimene osa olukorra muutmise protsessis. Olulist rolli kehtestamise mudelis mängib ka aktiivne kuulamine.
Isegi kui öeldud sõnum oli parimal viisil kehtestav, võib teine osapool ikkagi pahaseks saada või solvuda. Sellises emotsioonikülluses sobib kehtestajale oma eesmärgi saavutamiseks kõige paremini käiguvahetuse tehnika.
Kehtestamisvajaduse puhul toimib kõige tõhusamalt kolmeosaline mina-sõnum.
Kuidas erinevad inimesed võiksid alustada kehtestavat vestlust? Need, kes kibelevad rohkem või vähem agressiivselt välja ütlema, kuidas n-ö asjad tegelikult on, peaksid alustama teise kuulamisest. Aga need, kes eelistavad (alistuvalt) kõigepealt ära kuulata teiste arvamused, peaksid juba alguses kehtestaval viisil ütlema välja oma seisukoha.
Kehtestava käitumise põhiliigid.
Kehtestav käitumine aitab toime tulla nii positiivsete olukordadega (kui kehtestaja avab teema või vastab kellelegi olukorras, mis tema jaoks on meeldiv) kui ka kehtestaja jaoks negatiivsete ehk häirivate olukordadega:

Näited kehtestava käitumise põhiliikide kohta.
Kõigil ülalkirjeldatud juhtumitel võib olenevalt olukorrast olla kasu mitte ainult kehtestavast, vaid ka alistuvast või agressiivsest käitumisest. Alistuv käitumine võib olla kohane korra- ja võimuesindajatega suheldes, agressiivne käitumine ajahädas (nt loodusõnnetuse või avarii korral). Keerulises suhtlemisolukorras võib olla abi ka kõigi kolme käitumisviisi paindlikust vahetamisest, kuid seda tehes tuleb meeles pidada, et igal käitumisviisil on omad eelised ja puudused.
Kehtestava sõnumi moodustamine.
Kehtestava sõnumi juurde kuulub nii mina-sõnum kui ka vähemalt üks aktiivse kuulamise tehnika. Võimalikud on järjestused:
Kui üks komponentidest puudub, ei ole enam tegemist kehtestamisega.
Mina-sõnum, mis võimaldab ennast selgelt kehtestada, on kolmeosaline mina-sõnum. Osad on järgmised: 
Näide: "Kui ratas on sissesõiduteel, pean ma hoovi sõitmiseks autost välja tulema ja see häirib mind kõvasti."
Sellist sõnumi osade järjestust peetakse kõige mõjusamaks. Need kolm osa võivad olla erinevalt järjestatud ja vahel piisab ka kahest või vaid ühest osast – kõik oleneb kontaktist.
Ennast kehtestava mina-sõnumi õnnestumiseks soovitatakse järgmist: 
Kuid isegi kui sõnum oli parimal viisil kehtestav, võib teine osapool pahaseks saada või solvuda. Sellises emotsioonikülluses sobib oma eesmärgi saavutamiseks kõige paremini käiguvahetuse tehnika.
Kehtestava käitumise mõju.
Kehtestavalt käituv inimene on heas suhtes iseenda ja teistega. Kehakeel näitab soojust ja kindlust ning positiivseid tundeid. Eneseregulatiivset käitumist on palju ning hirmu ja ängistust vähe.
Pingutused kehtestaval käitumisel.
Asudes kehtestavalt käituma, tasub jälgida uues olukorras oma esmaseid reaktsioone: kas harjumuseks on pigem vaikida ja varju jääda või pigem öelda, kuidas asjad peavad olema. Esimesel juhul on kehtestamise harjutajal arenguruumi selges eneseväljenduses, teisel juhul rääkija jälgimises ja aktiivses kuulamises.