tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Marco Rojas

Marco Rodrigo Rojas (sündinud 5. novembril 1991 Hamiltonis) on Uus-Meremaa jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Tšiili kõrgliigaklubis Colo-Colo ja Uus-Meremaa jalgpallikoondisses.
Ta on Tšiili päritolu.
Austraalia kõrgliigas debüteeris ta 2009. aastal Wellington Phoenixi ridades. 2011. aasta märtsis sõlmis ta kaheaastase lepingu Melbourne Victoryga. Hooajal 2012–13 lõi ta Austraalia kõrgliigas 15 väravat. Samal hooajal valiti ta Austraalia kõrgliiga hooaja parimaks mängijaks ja ühtlasi ka parimaks noormängijaks.
2013. aasta mais liitus ta Saksamaa klubiga VfB Stuttgart. Ta pääses väljakule vaid klubi duubelmeeskonnas Saksamaa kolmandas ja neljandas liigas. Hooaja 2014–15 alguses mängis ta laenul Saksamaa esiliiga klubis Greuther Fürth. Seejärel suundus ta laenule Šveitsi kõrgliiga klubisse Thun, kus mängis kuni hooaja 2015–16 lõpuni.
Hooajal 2016–17 mängis ta taas Melbourne Victorys, lüües liigas 13 väravat. Aastatel 2017–2019 mängis ta Hollandi kõrgliiga klubis SC Heerenveen ja 2019–2020 Taani kõrgliiga klubis SønderjyskE.
2020. aasta jaanuaris liitus ta juba kolmandat korda oma karjääri jooksul Melbourne Victoryga, kellega sõlmis kahe ja poole aasta pikkuse lepingu.
2022. aasta juulis liitus ta Colo-Cologa.
Uus-Meremaa jalgpallikoondisse debüteeris Rojas 25. märtsil 2011 mängus Hiina vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. septembril 2012 MM-i valikmängus Saalomoni Saarte vastu. Ta on kuulunud Uus-Meremaa koondisse 2017. aasta FIFA konföderatsioonide karikaturniiril ning 2012. ja 2016. aasta Okeaania meistrivõistlustel. Lisaks kuulus ta 2012. aasta suveolümpiamängudel Uus-Meremaa olümpiakoondisse.
Kapunda

Kapunda on linn Austraalias Lõuna-Austraalia osariigis.
Kapunda on asutatud 1842. aastal.
Stereguštši-klassi korvett

'
Stereguštši-klassi korvett ("Корвет / Малый сторожевой корабль проекта 20380 Стерегущий") on Venemaal valmistatud moodne lahinguotstarbeline sõjalaevaklass – korvett. 
Klassifitseerimine.
Kuna laeva mõõtmed ületavad tegelikult NATO mõistes korvetti, liigitatakse seda sageli NATO riikides ka fregatiks, hoolimata Venemaa-poolsest korveti-liigitusest. Samas on laeval hoolimata fregati mõõtmetest korveti tasemele jäänud autonoomsus. Tinglikult võiks Stereguštši-klassi korvetti liigitada ka "raskeks" või "suureks" korvetiks.
Kirjeldus.
Korveti pikkus on 104,5 m (teistel andmetel 111,6 m), süvis 3,7 m (teistel andmetel 5 m), kiirus 27 sõlme. 
Meeskonnas on 99 liiget, neist 14 ohvitseri. 
Relvastuses on erinevad raketisüsteemid, kahurid, torpeedod ja pardahelikopter.
Valmistatud on ka modifikatsioonid: 
Ajalugu.
Esimene laev võeti teenistusse 2007. aastal. 
Seda laevaklassi on kavas valmistada vähemalt 13 laeva, millest umbes pooled on juba kasutusele võetud. 4 seda klassi laeva on asunud teenistusse Balti laevastikus ja plaanitud on lisada veel 1-2. 
Hoolimata korvettide piiratud autonoomsusest on nendega võetud siiski ette ka pikki väljasõite nagu Läänemerelt Mustale merele ja Põhjamerele. Sel juhul on neile reeglina määratud kaasa tanker.
Grjazovetsi rajoon

Grjazovetsi rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaal Vologda oblasti lõunaosas. Selle keskuseks on Grjazovetsi linn.
Rajoon jaguneb halduslikult 7 kohalikuks omavalitsuseks.
Oshana piirkond

Oshana piirkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (piirkond).
Ringkond jaguneb 11 valimisringkonnaks.
Oshikoto piirkond

Oshikoto piirkond on Namiibia 1. järgu haldusüksus (piirkond).
Piirkond jaguneb 11 valimisringkonnaks.
Piirkond on nime saanud Otjikoto järve järgi.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel rääkis 86,2% elanikest esimese keelena ambo keelt, 5,7% nama keelt ja 2,3% afrikaani keelt.
Suuremad asulad on Omuthiya ja Tsumeb.
Mezen

Mezen on linn Venemaal Arhangelski oblasti kirdeosas, Mezeni rajooni halduskeskus. Asub Mezeni jõe paremkaldal, umbes 40 km kaugusel Mezeni lahest.
Linna rajasid 16. sajandil novgorodlased Okladnikova slobodaana. 17. sajandil toimusid seal suured laadad. 1664–1666 viibis Mezenis asumisel ülempreester Avvakum ja 1680–1682 bojaar Artamon Matvejev. Ka hiljem on Mezeni asumisele saadetud mitmeid ühiskonnategelasi, näiteks Kliment Vorošilov ja Inessa Armand.
1780. aastal ühendati Mezeniga naaberasula Kuznetsov ja Mezen sai linnaõigused.
Linnas on lennuväli, kuid puudub raudtee- ja maanteeühendus 225 km kaugusel asuva oblasti keskuse Arhangelskiga.
2017. aastal oli linnas 3287 elanikku.
Karakurt-klassi korvett

Karakurt-klassi korvett, Projekt 22800 (vene keeles "Малый ракетный корабль проекта 22800 «Каракурт»") on Venemaal valmistatud moodne lahinguotstarbeline sõjalaev-korvett. Venemaa klassifikatsiooni järgi on see väike raketilaev.
Kirjeldus.
Karakurt-klassi laevad on väikeste mõõtmetega, kuid tugeva raketirelvastusega ja üsna kiired. Allveetõrjerelvastus on samas nõrgem, piirdudes vaid seiserüsteemi ja kantavate süvaveegranaadiheitjatega. Nende merekindlus on märksa suurem Bujan-M-klassi korvettidest ja samas on neil natuke suurem süvis. 
Ühe Karakurti hinnaks on arvestatud 2017. a hindades u 2 miljardit rubla (u 24 miljonit eurot 2020. aasta kursiga). See ei ole taolise võimekusega sõjalaeva kohta tegelikult kallis, võimaldades Venemaal mereväe võimekust soodsalt moderniseerida. Koos Stereguštši-klassi korvettidega kompenseeritakse nii vähemalt ajutiselt ka moodsate ja kallite avamere-ookeanilaevade (fregatid, hävitajad) puudust.
Ajalugu.
Karakurt-klassi korvetid on pikendatud kerega edasiarendus 2001. aastal tellitud, kuid pooleli jäänud raketikaatrist projekt 12300 Skorpion, mille esimene alus pidanuks valmima 2005. aastal. Inspiratsiooni on saadud ka Bujan-M-klassi (Малые артиллерийские корабли проекта 21630 «Буян») korvettide kujust.
Karakurtid on plaanitud välja vahetama vananenud Nanuchka-klassi korvette (raketilaevu) ja Tarantul-klassi raketikaatreid. 
2 esimest laeva, Mõtištši (algselt Karakurt) ja Sovetsk (algselt Taifun), on arvatud teenistusse 2018.–2019. aastal ja vähemalt 5 järgmist on 2020. aasta seisuga veesatud. 3–5 laeva on plaanitud Balti laevastikku.
Kokku on plaanitud valmistada 18 Karakurt-klassi laeva.
Laevad.
Kokku on plaanitud 18 seda klassi laeva.
Personaalne müümine

 
Personaalne müümine on tegevus, kus müügiesindaja, kasutades oma oskusi, suhtleb potentsiaalse kliendiga, kas otse või telefoni teel, eesmärgiga veenda teda mingit toodet või pakutavat teenust ostma või tarbima. See eeldab personaalset lähenemist igale ostjale või ostjate grupile eraldi. 
Kirjeldus.
Personaalne müümine on tavaliselt näost-näkku müük. Müügiesindaja/müüja üritab mingi toote erilisi omadusi esile tuues kliente meelitada seda toodet ostma. Kuid alati pole toote müümine eesmärgiks. Tihti ettevõtted üritavad kliente oma uutest toodetest ka teavitada ja hoida oma kliente kursis uuendustega. Seetõttu ongi oluline just personaalne lähenemine, sest siis müüja saab klienti jälgida, kasutada erinevaid võtteid ja sõnu kliendi huvide väljaselgitamiseks ja veenmiseks.   
Personaalne müümine on paljude ettevõtete jaoks kõige tähtsam reklaamitegevus. Eriti oluline on personaalne müümine aga väikeettevõtetele, kes on spetsialiseerunud kõrge väärtusteliste toodete ja teenuste müümisele teistele ettevõtetele rohkem kui tavakasutajatele. See hõlmab tavaliselt tooteid, mis on haruldased ja kallid või on tegemist muude hüvistega, mis vajavad demonstreerimist.
Kesk-Hiina

Kesk-Hiina (lihtsustatud hiina kirjas: 华中; traditsioonilises hiina kirjas: 華中; pinyinis: Huázhōng) on geograafiline piirkond kui ka hajusalt määratletud kultuuripiirkond, kuhu kuuluvad Henani, Hubei ja Hunani provintsid. Jiangxi provintsi peetakse mõnikord samuti piirkonna osaks. Kesk-Hiina on ametlikult osa Lõuna-Kesk Hiinast, mida haldab Hiina Rahvavabariik. Seoses plaaniga, mille Hiina Rahvavabariigi Riiginõukogu tegi 2004. aastal, määratletakse ümbritsevad provintsid Shanxi ja Anhui samuti Kesk-Hiina arenguvööndite piirkondadeks.
Linus Omark

Linus Karl Heimer Omark (sündinud 5. veebruaril 1987 Övertorneås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette ründajana vasakäärel.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Luleå. Luleå meeskonnas debüteeris ta Rootsi kõrgliigas hooajal 2005–06. Hooajal 2009–10 mängis ta KHL-is Moskva Dinamo ridades.
2007. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i "draft"is 97. valikuna. Oilersi meeskonnaga liitus ta hooajal 2010–11. Hooajal 2012–13 mängis ta Šveitsi kõrgliigaklubis EV Zug. Ta oli sel hooajal 69 (17+52) punktiga liiga resultatiivseim mängija. Seejärel naasis Omark Põhja-Ameerikasse. 2013. aasta detsembris siirdus ta Buffalo Sabresi. Hooaja lõpus naasis ta Luleå HF-i.
Hooajal 2014–15 mängis Omark KHL-is Jokerite ridades. 2015. aastal liitus ta Ufa Salavat Julajeviga, kus mängis kokku viis hooaega. Aastatel 2016, 2018 ja 2020 osales Omark KHL-i tähtede mängul.
2020. aasta märtsis naasis Omark Šveitsi kõrgliigasse, liitudes Genève-Servette'iga, kellega sõlmis kaheaastase lepingu. 2021. aasta juulis naasis ta Luleåsse. Pärast ühte hooaega Luleås sõlmis ta pärast seda lepingu taas Genève-Servette'iga.
2017. aastal tuli Omark Rootsi jäähokikoondise koosseisus maailmameistriks. Lisaks on ta maailmameistrivõistlustelt võitnud veel kaks pronksmedalit. Ta kuulus Rootsi koondisse ka 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Marko Dmitrović

Marko Dmitrović (sündinud 24. jaanuaril 1992 Suboticas) on Serbia jalgpallur, kes mängib väravavahina Hispaania kõrgliiga klubis Eibar ja Serbia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Belgradi Crvena zvezdas, kuid klubi põhimeeskonnas tal debüteerida ei õnnestunud. 2013. aastal liitus ta Ungari kõrgliiga klubiga Újpest FC. Hooajal 2014–15 mängis ta Inglismaa esiliiga klubis Charlton Athletic. 2015. aastal suundus ta laenule Hispaania esiliiga klubisse AD Alcorcón. 2017. aasta juunis sõlmis Dmitrović nelja-aastase lepingu Eibariga.
Debüüdi Serbia jalgpallikoondises tegi Dmitrović 14. novembril 2017 sõprusmängus Lõuna-Korea vastu. Ta kuulus Serbia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Lääne-Hiina

Lääne-Hiina (lihtsustatud hiina kirjas: 中国西部; traditsioonilises hiina kirjas: 大陸西部; pinyinis: Zhōngguó Xībù) on Hiina Rahvavabariigi läänepoolsem osa. 
Hiina valitsuse andmetel hõlmab Lääne-Hiina ühte omavalitsust (Chongqing), kuut provintsi (Sichuani, Guizhoud, Yunnan, Shaanxi, Gansu ja Qinghai) ning kolme autonoomset piirkonda (Tiibet, Ningxia ja Xinjiang).
Oshakati

Oshakati on linn Namiibias, Oshana piirkonna halduskeskus.
Oshakati on asutatud 1966. aastal.
Omuthiya

Omuthiya on linn Namiibias, Oshikoto piirkonna halduskeskus.
1989. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1989. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 24. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 7.–12. veebruarini Austrias Feistritzis.
Esimest korda peeti meeste ja naiste maailmameistrivõistlused koos. Esimest korda korraldati ka võistkondlik võistlus. Võistkonna starti ei läinud ühegi võistkonna üks laskesuusataja, vaid kogu meeskond, mis koosneb neljast inimesest. Raja läbimisel ja finišipaigal ei tohtinud võistkonna esimese ja viimase liikme vaheline kaugus ületada 15 sekundit või 50 meetrit, vastasel juhul lisati ajale 1 karistusminut. Iga võistluse korral läks kogu võistkond 150 m karistusringile, kui tehti möödalask. Kõik pidid korra laskma, laskmine toimus üksi. Kolm ülejäänud meeskonnaliiget pidid ootama, millal kolleeg laskmise lõpetab ja tulemuse saab. Pärast seda läksid kõik neli edasi järgmisse laskmisse või finišisse. Kogu aega võetakse arvesse võistkonna viimase liikme finišist.
Naistel muutusid mõlema distantsi pikkused; 5 km pikkune sprindidistants asendati 7,5 km pikkuse sprindidistantsiga ja 10 km distants pikenes 15 km pikkuseks.
Tulemused.
Mehed.
10 km sprint.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 84 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Frank-Peter Rötsch
20 km eraldistardist sõit.
Kuupäev: 7. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 84 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: Frank-Peter Rötsch
4x7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 21 võistkonda
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1987: &lt;br&gt;Jurgen Wirth,&lt;br&gt;Frank-Peter Rötsch,&lt;br&gt;Matthias Jacob,&lt;br&gt;Andre Sehmisch
20 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 19 võistkonda
&lt;br&gt;Riike: 
Naised.
7,5 km sprint.
Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 44 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1988: Petra Behle
15 km eraldistardist sõit.
Kuupäev: 7. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 45 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 
&lt;br&gt;Maailmameister 1988: Anne Elvebakk Linn
3x7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 9 võistkonda 
&lt;br&gt;Maailmameister 1988: &lt;br&gt;Elena Golovina,&lt;br&gt;Kaija Parve,&lt;br&gt;Venera Tšernõšova
15 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 9 võistkonda
Medalid.
Jaanilinna sillapea

Jaanilinna sillapea ka Narva sillapea (saksa keeles ka "Narwa-Linie"), oli Saksa vägede taganemisel 1944. aasta Punaarmee pealetungil kujunenud kaitserajoon, Narva jõest ida pool. 11 km kaitseliin kujunes Lilienbachi mõisast kirdes, kattes Narva silda kuni Dolgaja Nivani.
Leningradi rinde 109. laskurkorpuse väed hõivasid 22. jaanuaril Kingisseppa ja 31. jaanuaril jõudis Punaarmee 2. löögiarmee ja 42. armee Luuga jõe joonele. 31. jaanuarist määrati Otto Sponheimer Narva rindelõigu Saksa vägede üldjuhatajaks, Väegrupp Nord uueks juhatajaks määrati kindralooberst Walter Model. 
III SS-Soomuskorpus tõrjus 31. jaanuaril 1944 tagasi Punaarmee rünnakut Jamburgile ja alates kella 22.00-st tõmbas korpus oma jõudude säästmiseks Jamburgist kirdes Luga juures seisvad üksused tagasi Narva jõe läänekaldale. Jamburgi ja Keikino vahel jätkas tõrjelahinguid III SS-Soomuskorpus, hoides kaitseliini Komarovka-Risuküla-Odrassaare. 227. jalaväediviis paigutati Riigi juurde, et võtta üle Narva-Hungerburgi rindelõik.
2. veebruariks kujunes rindejoon: Pegelssaare – Komarovka – Notika (kaasa arvatud) – seejärel tugipunktidena Orjevkast kuni 2 km Zahonjest kirdesse – vasak tiib Lilienbachi karjamõisa kõrgendik – Zahonjest 1 km põhjas asuval tee – Polovkast kirdes asuv sooriba.
2. veebruaril jõudsid Punaarmee 43. laskurkorpuse väeosad Narva jõeni, mis 98. laskurdiviisi 4. laskurpolgu poolt ületati mitmes kohas ja loodi sillapead Narva jõe läänekaldal, millest suuremad olid 166. laskurpolgu Kudruküla ja Riigiküla vahelisel alal sillapea ja Vaasa-Vepsküla-Siivertsi juures ning Krivasoo kott, mis aga kõik tagasi tõrjuti.
Järgnevalt organiseeris Jaanilinna sillapea kaitset 11. SS-diviisi Nordland ülem "SS-Brigadeführer" Fritz von Scholz, Relva-SS III Germaani Soomuskorpuse 4. SS-vabatahtlike soomusgrenaderibrigaad Nederlandi 48. SS-vabatahtlike soomusgrenaderide rügement General Seyffardt ja 49. SS-vabatahtlike soomusgrenaderirügement De Ruyter jõududega põhjaosas ning lõuna pool 11. soomusgrenaderide SS-diviis Nordlandi 24. SS-soomusgrenaderirügement Danmark ("SS-Panzergrenadier-Regiment 24 „Danmark“") jõududega. 11. SS soomusgrenaderidiviisi Nordland 11. suurtükiväerügement 9 suurtükipatareiga ja 54. suurtükiväedivisjon 2 suurtükipatareiga toetas kaitsjaid Narva jõe läänekaldalt, seal oli kaitsel ka 23. SS-soomusgrenaderirügement Norge. 
Jaanilinna-Narva ruumis asusid Punaarmee Leningradi rinde 2. löögiarmee väeosad: 30. kv laskurkorpuse, 71. üksiku merejalaväebrigaadi, 43., 109. ja 122. laskurkorpuse väeosad Narvast lõunas, Dolgaja Niva ruumis Narva jõest idas.
Saksa väed jätsid maha Jaanilinna sillapea, kui 24. juuli hommikul alustas Punaarmee Narva rindel suurt pealetungi. Saksa väejuhatuse korraldusel evakueeriti Narva sillapeal olevad üksused Narva jõe läänekaldale ja korraldus täideti kella kolmeks 25. juuli varahommikul ja Narva sild lasti õhku.
Solvõtšegodsk

Solvõtšegodsk on linn Venemaal Arhangelski oblastis Kotlase rajoonis. Asub Võtšegda jõe paremkaldal 35 km kaugusel Kotlasest.
Asula tekkis arvatavasti 14. sajandil ja seda on esmamainitud 1492. aastal. Arvatakse, et Solvõtšegodski klooster rajati 1498. aastal.
1708. aastal sai asula linnaõigused. 19. sajandist alates oli linn asumisele saatmise sihtkohaks. Teiste seas viibis seal asumisel 1908–1910 Jossif Stalin.
1989. aastal oli linnas 4004 elanikku, 2017. aastal 2098 elanikku ja 2021. aastal 1833 elanikku.
Linnas asub sanatoorium.
Mona Juul

Mona Juul (sündinud 10. aprillil 1959 Steinkjeris) on Norra diplomaat.
1990. aastate alguses töötas ta koos oma abikaasa Terje Rød-Larseniga Oslo rahuprotsessi juures salaläbirääkimiste korraldajana Iisraeli ja Palestiina esindajate vahel. 1994. aastal pälvisid nad Peer Gynti auhinna.
Ta oli 2001–2004 Norra suursaadik Iisraelis ja 2014–2018 Norra suursaadik Suurbritannias. 14. jaanuaril 2019 asus ta tööle Norra suursaadikuna ÜRO juures.
2019. aastast oli ta ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu president.
Velsk

Velsk on linn Venemaal Arhangelski oblastis, Velski rajooni keskus. Asub kohas, kus Veli jõgi suubub Vaga jõkke, 510 km Arhangelskist lõuna pool.
Asulat on esmamainitud 1137. aastal.
1780. aastal sai linnaõigused.
2017. aastal oli linnas 22 700 elanikku.
Linna läbib raudteeliin Moskva-Kotlas-Vorkuta.
Peamine tööstusharu on metsa- ja puidutööstus.
Kati Piri

Kati Piri (sündinud 8. aprillil 1979 Celldömölkis, Ungaris) on ungari päritolu Hollandi poliitik, Tööpartei liige. Ta oli alates 2014. aastast 31. märtsini 2021 Euroopa Parlamendi liige.
1980. aastal asus ta koos oma vanematega elama Hollandisse.
Ta õppis 1998–2000 Groningeni Ülikoolis pedagoogikat ning seejärel samas rahvusvahelisi suhteid ning lõpetas ülikooli 2007. aastal. 2006–2008 töötas ta Tööpartei nõunikuna Euroopa Parlamendi juures. 2011-2014 oli ta Lõuna-Kaukaasia ja Moldova eest vastutav programmijuht Madalmaade mitmeparteidemokraatia instituudis. 2014. aastal kandideeris ta Euroopa Parlamendi valimistel ning oli Tööpartei nimekirjas 3. kohal. Ta osutus valituks.
Ewald Moldt

Ewald Moldt (22. aprill 1927 Greifswald – 17. oktoober 2019) oli Saksa DV diplomaat ja riigitegelane.
Ewald Moldt oli pärit puusepa perekonnast. 1944. aastal mobiliseeriti ta Wehrmachti. 1945. aasta mais sai ta haavata. 1945–1947 töötas ta raudteelasena. 1945. aastal astus ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, millest 1946. aastal Kommunistliku Parteiga sundliitmisel tulemusel sai Saksamaa Sotsialistlik Ühtsuspartei. 1947–1950 oli ta Greifswaldi Noorsooameti juhataja. 1950–1952 õppis ta Saksa DV Riigi ja Õigusteaduste Akadeemias. Alates 1952. aastast töötas ta Saksa DV Välisministeeriumis, kus oli aastatel 1953–1958 välisminister Lothar Bolzi isiklik referent. 1958–1959 oli ta esimene sekretär saatkonnas Rumeenias. 1959–1963 oli Moldt saatkonnanõunik saatkonnas Poolas. 1963–1965 oli ta Saksa DV Välisministeeriumi pressiameti juhataja. 1965–1970 oli ta saadik Rumeenias. 1970–1978 töötas ta Saksa DV välisministri asetäitjana. 1978–1988 oli ta Saksa DV alalise esinduse juhataja Saksamaa Liitvabariigis. 1988. aastast kuni 1990. aasta märtsini oli ta Saksa DV välisministri asetäitja. Alates 1981. aastast oli ta Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmekandidaat ja aastatel 1986–1989 liige.
1990. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1990. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 25. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid kolmes kohas.
Laskesuusatamise maailmameistrivõistlused toimusid 1990. aastal kolmandat korda Valgevene NSV-s Minskis (Nõukogude Liidus, praeguses Valgevenes), Norras Oslos ja Soomes Kontiolahtis.
Minskis olid väga halvad lumeolud ja seal võis pidada vaid kaks individuaalset võistlust. Oslos toimunud laskesuusatamise maailma karikasarja etapil pidid lõpule jõudma maailmameistrivõistlused, läbi viidi sprindi- ja võistkonnavõistlused, aga ka naiste teatevõistlus. Meeste teatevõistlus tuli tugeva udu tõttu ära jätta ja see peeti hiljem Kontiolahtis.
Tulemused.
Mehed.
10 km sprint.
Kuupäev: 10. märts
&lt;br&gt;Võistluspaik: Oslo
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 66 võistlejat 
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Frank Luck
20 km eraldistardist sõit.
Kuupäev: 20. veebruar
&lt;br&gt;Võistluspaik: Minsk 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 86 võistlejat
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Eirik Kvalfoss
4x7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 18. märts
&lt;br&gt;Võistluspaik: Kontiolahti
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 8 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: &lt;br&gt;Frank Luck,&lt;br&gt;Andre Sehmisch,&lt;br&gt;Frank-Peter Rötsch,&lt;br&gt;Birk Anders
20 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 8. märts
&lt;br&gt;Võistluspaik: 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 14 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: &lt;br&gt;Juri Kaškarov,&lt;br&gt;Sergei Tšepikov,&lt;br&gt;Aleksandr Popov,&lt;br&gt;Sergei Bulõgin
Naised.
7,5 km sprint.
Kuupäev: 10. märts
&lt;br&gt;Võistluspaik: Oslo
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 35 võistlejat
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Anne Elvebakk Linn
15 km eraldistardist sõit.
Kuupäev: 20. veebruar
&lt;br&gt;Võistluspaik: Minsk
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 51 võistlejat 
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: Petra Behle
3x7,5 km teatesõit.
Kuupäev: 11. märts
&lt;br&gt;Võistluspaik: Oslo
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 8 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: &lt;br&gt;Natalija Prikatšikova,&lt;br&gt;Svetlana Petšerskaja,&lt;br&gt;Elena Golovina
15 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 8. märts
&lt;br&gt;Võistluspaik: Oslo
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 8 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1989: &lt;br&gt;Natalija Prikatšikova,&lt;br&gt;Svetlana Petšerskaja,&lt;br&gt;Luiza Noskova,&lt;br&gt;Elena Golovina
Medalid.
 Korraldajariik
Denõss Šmõhal

Denõss Šmõhal (ukraina keeles Денис Анатолійович Шмигаль; sündinud 15. oktoobril 1975 Lvivis) on Ukraina majandustegelane ja poliitik, alates 17. juulist 2025 Ukraina kaitseminister. 
Alates 4. märtsist 2020 kuni 16. juulini 2025 oli ta Ukraina peaminister.
Riigi teenistuses.
Šmõhal oli alates 2019. aasta 1. augustist Ivano-Frankivski oblasti administratsiooni ülem, kuid asus alates 4. veebruarist 2020 täitma asepeaministri kohuseid regionaalarengu alal. Selles ametis oli ta kuni peaministriks kinnitamiseni sama aasta 4. märtsil. 15. juulil 2025 esitas Ukraina peaminister Denõss Šmõhal parlamendile valitsusjuhi ametikohalt tagasiastumisavalduse.
Cuando Cubango provints

Cuando Cubango provints (umbundu "Kwando Kubango") oli 1. järgu haldusüksus (provints) Angolas. Provints asus riigi kaguosas, piirnedes Namiibia ja Sambiaga. 2024. aastal jagati see Cuando ja Cubango provintsiks.
Pico das Agulhas Negras

Pico das Agulhas Negras on mägi Brasiilias Rio de Janeiro ja Minas Geraisi osariigi piiril. Mägi asub Brasiilia mägismaal Itatiaia rahvuspargi territooriumil.
Pico das Agulhas Negras on Rio de Janeiro osariigi kõrgeim mägi.
Púr Múdd

Púr Múdd (ka Pür Müdd) on Eesti tantsumuusikaansambel, mis loodi 2015. aastal. Liikmed on Joonatan Siiman ja Oliver Rõõmus.
2016. aasta Eesti Laulul osales Púr Múdd lauluga "Meet Halfway", kus saavutas teises poolfinaalis 8. koha. 
30. märtsil 2016 avaldati teine singel "Figures". 29. septembril tuli välja Crius X ja Púr Múdd ühislugu "The Way It Goes".
7. märtsil 2017 ilmus singel "Rose To Die". 11. aprillil ilmus Púr Múddi esimene album "Undefined" ja 21. aprillil avaldati koos Criusega uus laul "Broke Apart". Púr Múdd esines 2017. aasta Weekend Festival Balticul. 22. augustil avaldati lugu "A Million Reasons".
9. märtsil 2018 ilmus uus lugu "The Best Thing" koos sakslasest produtsent Seizoga. Loo andis välja plaadifirma Armada Music. 20. juulil 2018 teatas bänd, et vahetab lauljat. Joonas Alvre asemele tuli Joonatan Siiman. 27. juulil 2018 esines ansambel Võsu Rannafestival Power on the Beach. 30. juulil ilmus uus singel "MOMENT", millel teeb kaasa Londonist pärit RnB laulja Sinclair The Mage. Augustis esines Púr Múdd Weekend Festival Balticul ja avaldas 2. novembril uue loo “Truth Is” koostöös Andreas Poomiga. Lee esiettekanne toimus MyHits Awardsil 3. novembril 2018 Saku Suurhallis.
4. oktoobril 2019 ilmus uus singel “Smile”, mis tuli välja plaadifirma Armada Music alt. 7 .veebruaril 2020 ilmus singel "Ooh Aah", mis on ühtlasi ka koosseisu esimene lugu, millele on vokaali andnud bändi liige Joonatan. Lugu tuli välja Hollandi plaadifirma Soave Recordsi alt. Sama looga esines Púr Múdd Eesti Laulu 2020. aasta finaalis külalisena.
2020. aasta aprillis anti koostöös Andreas Poomiga välja lugu "Get Away". Maikuus ilmus uus lugu "Higher", kus teeb kaasa ka Ameerika päritolu laulja Chris Jamison. 2020. aasta detsembris anti koostöös Ott Leplandiga välja lugu "Vaikida võib", mis on ühtlasi Púr Múddi esimene eestikeelne lugu.
Komsomoliopositsioon

Komsomoliopositsioon oli aastatel 1967–1969 Tartu Riikliku Ülikooli komsomolikomitee poolt võetud poliitiline suund, millega vastanduti ülikooli parteikomitee (EKP TRÜ komitee) ja komsomoli keskkomitee (ELKNÜ KK) suunistele ja poliitikale.
Üliõpilaskonda informeeriti regulaarselt sisepoliitilistest sündmustest ja arengutest nii ülikoolis kui Eestis laiemalt, arendati poliitilist kultuuri ja teadlikkust, protesteeriti tsensuuri vastu, tunnustati ja toetati sõltumatut teadus- ja kultuuritegevust jne.
Olulisteks sündmusteks olid Käärikul toimuvad laagrid, protestiaktsioonid Paul-Eerik Rummo näidendi "Tuhkatriinumäng" keelustamise vastu, Kristjan Jaak Petersoni nimelise kirjandusauhinna andmine Friedebert Tuglasele, mitmesugused suurüritused nagu üliõpilaspäevad jmt.
Komsomoliopositsiooni eesotsa kuulusid Sirje Endre, Jaak Allik, Peeter Vihalemm, Marju Lauristin, Trivimi Velliste jpt.
Rodrigo Hernández

Rodrigo Hernández Cascante (tuntud kui Rodri või Rodrigo; sündinud 22. juunil 1996 Madridis) on Hispaania jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Premier League'i klubis Manchester City ja Hispaania jalgpallikoondises.
Ta alustas profikarjääri Villarrealis. Hispaania kõrgliigas debüteeris ta Villarreali meeskonnas 2016. aasta aprillis. Järgmisel hooajal sai ta Villarreali põhikoosseisu liikmeks. Esimese värava lõi ta Hispaania kõrgliigas 18. veebruaril 2018 mängus RCD Espanyoli vastu.
2018. aasta mais liitus ta Madridi Atléticoga, mille noorteakadeemiasse oli ta kuulunud aastatel 2007–2013.
2019. aasta juulis siirdus ta Manchester Citysse, kellega sõlmis viieaastase lepingu. Premier League'is tegi ta debüüdi 10. augustil 2019 mängus West Ham Unitedi vastu ja lõi oma esimese liigavärava sama aasta 14. septembril mängus Norwich City vastu.
2015. aastal tuli Rodri Hispaania kuni 19-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks. Hispaania jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2018. aasta märtsis sõprusmängus Saksamaa vastu.
Vitolo

Víctor Machín Pérez (tuntud kui Vitolo; sündinud 2. novembril 1989 Las Palmases) on Hispaania jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsja või ründajana Hispaania kõrgliiga klubis Getafe.
Ta alustas klubikarjääri Las Palmases. 2010. aasta augustis mängis ta esimest korda klubi põhimeeskonnas Hispaania esiliigas. Hooajal 2012–13 lõi ta Hispaania esiliigas 15 väravat.
Aastatel 2013–2017 mängis ta Hispaania kõrgliigas Sevilla meeskonnas. Ta võitis kolmel hooajal klubiga UEFA Euroopa Liiga.
2017. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Madridi Atléticoga. Hooaja 2017–18 esimeses pooles mängis ta laenul taas Las Palmases. Hooajal 2020–21 tuli ta Atléticoga Hispaania meistriks, kuid võrreldes varasemate hooaegadega sai oluliselt vähem mänguaega. 2021. aasta juulis läks ta laenule Getafesse.
Debüüdi Hispaania jalgpallikoondises tegi ta 2015. aasta märtsis sõprusmängus Hollandi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 5. septembril 2016 MM-i valikmängus Liechtensteini vastu.
Müügikõne

Müügikõne ("sales call") on telefonikõne, mille ettevõtte müügiesindaja on teinud inimese lauatelefonile või mobiiltelefonile eesmärgiga müüa kaupu või teenuseid.
Parimad päevad müügikõnede tegemiseks on kolmapäev ja neljapäev. Müügikõnet ei tasu teha reedeti, kuna siis pole kõned edukad. Sobivaim aeg müügikõnede tegemiseks on vahemikus kella 9–18, õhtul kella 16–17. Tulemused näitasid ka kõige halvemat aega müügikõne tegemiseks, see on vahemikus kella 17–18 õhtul. Teine parim aeg müügikõne tegemiseks oleks hommikul vahemikus kella 10–11.
Müügikõne pikkus.
Parim müügikõne pikkus on 2–10 minutit. Selles ajavahemikus saab müüja luua dialoogi ning anda piisavalt infot toote kohta, paljastamata liiga palju. Müügikõnet tehes tuleks tekitada kliendis piisav huvi, et ta sooviks selle toote soetada.
Kõige parem viis parimaks müügikõne pikkuse leidmiseks on kõnede salvestamine, millega kogutakse andmeid kõnede pikkuse kohta ning selle kaudu leitakse keskmine kõne kestus.
Müügikõne sihtrühm.
Kõige parem müügikõne sihtrühm on inimesed vanuses üle 60 eluaasta. Tihtipeale on vanurid väga uudishimulikud ja väga kergesti pehmeks räägitavad.
Kõige halvem sihtrühm müügikõneks on Z-generatsioon ehk inimesed vanuses 18–25.
Kuidas jätta müügikõne käigus positiivne mulje.
Telefoni teel müües kehtivad täpselt samad reeglid nagu füüsilise kontakti korral. Müügikõne käigus tuleks jätta kliendile mulje, et teda austatakse. Kasuks tulevad viisakus, kliendi vajaduste ärakuulamine, rahulik hääletoon. Kindlasti ei tohi olla liiga pealetükkiv.
Henn Timm

Henn Timm (sündinud 11. juulil 1960 Tartus) on eesti zooloog ja hüdrobioloog. 
Elukäik.
Ta lõpetas 1983. aastal Tartu Riiklik Ülikooli bioloogina.
Ta on töötanud Zooloogia ja Botaanika Instituudi (hiljem Maaülikooli) Võrtsjärve Limnoloogiajaamas.
Ta on uurinud Eesti veekogude zoobentost. 
Isiklikku.
Tema ema on Viivi Timm (1934–1997) ja isa on Tarmo Timm, mõlemad hüdrobioloogid. Tal on vend muusik Tõnu Timm.
Holmogorõ rajoon

Holmogorõ rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Arhangelski oblastis. Rajoonikeskuseks on Holmogorõ küla.
Rajoon jaguneb 13 kohaliku omavalitsuse üksuseks (külaasunduseks).
Rajooni Mišaninskaja külas (tänapäeval Lomonossovo) sündis 1711. aastal Mihhail Lomonossov.
Draakoni ordu

 
Draakoni ordu (ladina keeles "Societas Draconistarum" 'drakonistide selts') oli valitud aadlikest koosnev monarhistlik rüütliordu, mille asutas 1408. aastal Sigismund von Luxembourg, kes oli siis Ungari kuningas (v. 1387–1437) ja sai hiljem Püha Rooma keisriks (v. 1433–1437). See moodustati ristisõdade ordude eeskujul, selle initsiaatoritelt nõuti risti kaitsmist ja ristiusu vaenlaste, eriti Osmanite riigi vastu võitlemist.
Ordu õitses 15. sajandi esimesel poolel, peamiselt Saksamaal ja Itaalias. Pärast Sigismundi surma 1437. aastal vähenes selle tähtsus Lääne-Euroopas. Pärast Konstantinoopoli langemist 1453. aastal jätkas see oma rolli Ungaris, Horvaatias, Albaanias, Serbias ja Rumeenias, kus Osmanite sissetungid olid peamised. Valahhia vürst Vlad II Dracul, Vlad Dracula isa, võttis oma nime Draakoni ordu järgi.
Alates 1418. aastast kuni Luxembourgi Sigismundi surmani oli ordu sümbolil täiendav silt tekstiga: "O quam misericors est deus justus et pius" ("Oo, kui halastav ja õiglane on Jumal"). Läbi aegade ordu sümbol muutus, kuid alati oli sellel draakon ja rist (algselt oli see punane rist hõbedasel väljal).
Victor Osimhen

Victor James Osimhen (sündinud 29. detsembril 1998 Lagoses) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib Itaalia kõrgliiga klubis Napoli ja Nigeeria jalgpallikoondises ründajana.
2017. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliiga klubiga VfL Wolfsburg. Hooajal 2018–19 mängis ta laenul Belgia kõrgliiga klubis R. Charleroi S.C.. Ta lõi sel hooajal liigas kokku 12 väravat.
2019. aasta juulis sõlmis ta lepingu Prantsusmaa kõrgliiga klubis Lille. Oma debüütmängus Prantsusmaa kõrgliigas 11. augustil 2019 lõi ta kaks väravat Nantes'i vastu. Seejärel lõi ta värava veel neljas kodumängus järjest. UEFA Meistrite Liiga hooaja 2019–2020 alagrupiturniiril lõi ta kaks väravat. Hooajal 2019–20 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas kokku 13 väravat. Samal hooajal pälvis Prantsusmaa kõrgliiga hooaja parimale Aafrika mängijale antava auhinna Prix Marc-Vivien Foé.
2020. aasta juulis liitus ta Napoliga. Üleminekusumma oli 70 miljonit eurot, millega oli ta Napoli läbi aegade suurim ost. Esimesel hooajal lõi ta Itaalia kõrgliigas 10 väravat. Hooajal 2021/22 lõi ta liigas 14 väravat ja valiti liigahooaja parimaks noormängijaks.
2015. aastal tuli Osimhen Nigeeria kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. Ta lõi turniiril 10 väravat, millega oli turniiri suurim väravakütt. Nigeeria jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 1. juunil 2017 sõprusmängus Togo vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. septembril 2019 sõprusmängus Ukraina vastu. Ta kuulus Nigeeria koondisse 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Pico dos Marins

Pico dos Marins on mägi Brasiilias São Paulo osariigis Mantiqueira mäestikus.
Mäe tippu roniti esimest korda 1911. aastal.
Odion Ighalo

Odion Jude Ighalo (sündinud 16. juunil 1989 Lagoses) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib ründajana Saudi Araabia kõrgliiga klubis Al-Hilal.
Ta alustas klubikarjääri Nigeerias. 2007. aastal liitus ta Norra kõrgliiga klubiga Lyn. 2008. aastal siirdus Itaalia kõrgliiga klubisse Udinese. Udinese põhikoosseisu ta murda ei suutnud ning mängis aastatel 2009–2014 laenul Hispaania klubis Granada ja lühikest aega ka Itaalia kõrgliiga klubis Cesena.
2014. aasta juulis suundus ta Udinesest laenule Inglismaa esiliiga klubisse Watford. Sama aasta oktoobris sõlmis Watford temaga püsiva lepingu. Hooajal 2014–15 lõi Ighalo Inglismaa esiliigas 20 väravat ja aitas klubil tõusta Inglismaa kõrgliigasse. Hooajal 2015–16 jäi tema arvele Inglismaa kõrgliigas 15 väravat. Hooaja 2016–17 esimeses pooles lõi ta 18 mänguga aga ainult ühe värava ning suundus 2017. aasta jaanuaris Hiina kõrgliiga klubisse Changchun Yatai. 2018. aasta hooajal lõi Ighalo Hiina kõrgliigas 21 väravat, millega oli liigas paremuselt teine väravakütt. Siiski langes tema koduklubi sel hooajal kõrgliigast välja. Ighalo jätkas karjääri Hiina kõrgliigas, liitudes 2019. aasta veebruaris Shanghai Greenland Shenhuaga.
2020. aasta jaanuaris naasis Ighalo Inglismaale, liitudes laenulepingu alusel Manchester Unitediga. Ta lõi hooajal 2019–20 kolm väravat Inglismaa karikavõistlustel ja kaks väravat UEFA Euroopa Liigas.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Saudi Araabia kõrgliiga klubiga Al Shabab. Aasta hiljem siirdus ta Al-Hilali.
Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Ighalo 26. märtsil 2015 sõprusmängus Uganda vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 13. juunil 2015 Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Tšaadi vastu. 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel oli ta viie väravaga turniiri suurim väravakütt. Lisaks valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu. Ta kuulus Nigeeria koondisse ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Jooksvate Sündmuste Kroonika

Jooksvate Sündmuste Kroonika (vene keeles Хроника текущих событий) oli aastatel 1968–1983 ilmunud omakirjastuslik perioodiline väljaanne, mida ilmus 63 numbrit. 
Kroonika koosnes kuivas ja informeerivas stiilis esitatud kokkuvõtlikest teadetest sündmuste kohta Nõukogude Liidus. Püsirubriigid olid näiteks "Arreteerimised, läbiotsimised, ülekuulamised", "Kohtuvälised repressioonid", "Vanglates ja vangilaagrites", "Samizdati uudised", "Repressioonid Ukrainas", "Leedu sündmused" jne. 
Ehkki kroonika koostajad viitasid pidevalt Nõukogude Liidu konstitutsioonile ja oma tegevuse legaalsusele, arreteeriti sellega seoses Natalja Gorbanevskaja, Juri Šikanovitš, Pjotr Jakir, Viktor Krassin, Sergei Kovaljov, Aleksander Lavut, Tatjana Velikanova jpt. Osaliselt koostati ja toimetati Jooksvate Sündmuste Kroonikat mõnda aega ka Eestis. 
Jooksvate Sündmuste Kroonika eeskujul hakkas ilmuma teisigi põrandaaluseid ajakirjandusväljaandeid, sisaldades inimõiguste kaitse probleemikat, poliitvangide tutvustusi, ajaloolisi fakte, mida ametlik meedia maha vaikis jne.
Leedus hakkas 1972. aastal ilmuma Leedu Katoliku Kiriku Kroonika (ilmus kuni 1989. aastani), selle kõrval ka Aušra (1975–1988). Kiievis ilmusid Ukrainski Visnik (1970–1975) ja Ukraina Helsingi Grupi infobülletään (1978–1980). Lätis püsivaid väljaandeid ei ole teada, Toronto ülikooli koostatud nimekiri sisaldab peamiselt Läti juutide ajakirju. Gruusia väljaanded kestsid lühemat aega. Armeenias on väljaanne Anun Aireniki ilmunud aastail 1966–1982.
Tallinnas levitati venekeelseid väljaandeid, aga ka põrandaaluseid ajakirju Eesti Rahvuslik Hääl (1970–1974) ja Eesti Demokraat (1972–1974). Suunitluse ja ülesehituse poolest oli Jooksvate Sündmuste Kroonikaga kõige sarnasem väljaanne Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis (1978–1986, mille toimetajaiks olid esmalt Jüri Adams, seejärel Viktor Niitsoo, Arvo Pesti ja lõpus Mati Kiirend). Tartus ilmus Poolpäevaleht (1978–1979, Hubert Jakobs); Kohtla-Järvel Isekiri (1983–1985, Holger Kaljulaid); siis juba MRP-AEG Infobülletään (1987–1989, Eve Pärnaste, Viktor Niitsoo).
Robert Reed

Robert David Reed (sündinud 9. oktoobril 1956 Omahas Nebraska osariigis Ameerika Ühendriikides) on Ameerika ulmekirjanik, Hugo ulmeauhinna võitja. 
Reed kaitses bakalaureusekraadi bioloogias Nebraska Wesley Ülikoolis ning töötas seejärel kümmekond aastat bioloogina, 1987. aastal hakkas aga elukutseliseks kirjanikuks. 
Tema sulest on ilmunud üle tosina romaani (neli neist sarjas "Marrow"), mitu jutukogu ja üle paarisaja lühijutu või jutustuse. Reedi teosed ilmuvad sageli ajakirjades Asimov's Science Fiction, Fantasy &amp; Science Fiction ja Sci Fiction.
Tunnustus.
1987. aastal oli Reed nomineeritud John W. Campbelli parima ulmedebüüdi auhinnale, aga ei võitnud seda.
Teoseid.
Romaanid.
Marrow' sari.
Romaanisari jutustab hiiglaslikust kosmoselaevast, mille on loonud tundmatu võõrtsivilisatsioon ja mille juhtimise võtavad üle inimesed, ning selle sisemuses peituvast planeedist, millele inimesed panevad nimeks Marrow ('üdi').
Valeria Anderson

Valeria Anderson (1968. aastast Valeria Anderson-Käsper, 11. märtsil 1932 Prantsusmaal Soulac-sur-Meris – 3. november 2023) oli eesti dokumentaalfilmilavastaja ja kroonikafilmide režissöör. 
Alates 1938. aastast on ta elanud Eestis. Ta lõpetas 1959. aastal Moskvas Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Instituudi mängufilmirežissöörina (oli Mihhail Rommi õpilane). 
Töötas aastatel 1959–1989 Tallinnfilmis dokumentaal- ja kroonikafilmide režissöörina, 1965–1967 oli õppejõud Tallinnfilmi filminäitlejate õppestuudios.
Valeria Anderson-Käsperit peetakse eesti poeetilise dokumentaalfilmi koolkonna loojaks ja üheks kriitilise publitsistika rajajaks filmidokumentalistikas kogu tollases NSV Liidus. 
Eesti Kinoliidu liige alates 1962. aastast.
Filmograafia.
Lisaks on ta 1959–1984 aastatel teinud 98 ringvaadet "Nõukogude Eesti".
Leiblach

Leiblach on Bodeni järve ja Reini jõe lisajõgi.
Leiblachi lähe on Saksamaa Heimenkirchi valla lähedal, voolates edelasse. Austria linna Hohenweileri lähedal suubub jõkke väike Rickenbachi lisajõgi. See lisajõgi moodustab osa Austria-Saksa piirist ning suubumiskohast edasi on piiriks Leiblach, kuni see lõpuks suubub Bodeni järve Saksamaa Lindau linna ja Austria Lochau linna vahel.
Koroonaviirused

Koroonaviirused ehk pärgviirused ("Orthocoronavirinae") on rühm RNA-viirusi, mis põhjustavad imetajate või lindude haigestumist. Inimestel põhjustavad koroonaviirused hingamisteede infektsioonhaigusi, mis kulgevad tavaliselt kergelt, näiteks nohu. Haiguste haruldasemad vormid nagu SARS, MERS ja COVID-19 võivad lõppeda surmaga.
Koroonaviirus on kaetud kelmega, millesse tipitud ogad moodustavad virioni ümber pärja. Sellest tuleb ka viiruse nimetus.
Kõik teadaolevad inimesi nakkavad koroonaviirused on olnud seotud nahkhiirtega.
Koroonaviirustel on loomaviiruste seas kõige suurem RNA genoom.
Koroonaviirused kuuluvad viiruste sugukonda "Coronaviridae" ning neid liigitatakse omakorda nelja perekonda: "Alphacoronavirus", "Betacoronavirus", "Gammacoronavirus" ja "Deltacoronavirus".
Ajalugu.
Esimene teadaolev inimestele nakkav koroonaviirus oli 229E ehk HCoV-229E tuvastati 1965. aastal, kui uuriti tavalist nohu põhjustavaid viirusi. Peagi leiti ka esimesega sarnane HCoV-OC43.
1968. aastal anti sellele viiruste rühmale nimi tulenevast sellest, et elektronmikroskoobi all paistis neid ümbritsevat Päikese kroonile ("corona") sarnanev ümbris.
Suuremat teaduslikku huvi pälvisid koroonaviirused alles 2003. aastal seoses SARSiga, mida põhjustas SARS-CoV.
Leiti ka viirused HCoV-NL63 (2004) ja HCoV-HKU1 (2005), mis olid aga samuti seotud nina-neelupõletikuga nagu varasemad 229E ja OC43.
MERS-CoV leiti 2012. aastal ja see on seni teadaolevatest kõige surmavav. Tuvastatud on 2494 nakatumise juhtu, millest 858 lõppesid surmaga.
2019. aasta lõpus leitud SARS-CoV-2 põhjustas ülemaailmse koroonapandeemia, mis levis ka Eestisse.
Taksonoomia.
Perekonnad ja alamperekonnad:
Uganda kuninganna

Uganda kuninganna oli Uganda riigipea 9. oktoobrist 1962 kuni 9. oktoobrini 1963.
Selle aasta vältel oli ametis Uganda ainus kuninganna Elizabeth II, keda kohapeal esindas kindralkuberner Walter Coutts (1912–1988). 
Elizabeth II külastas Uganda protektoraati 28.–30. aprillini 1954 ja hilisemat Uganda Vabariiki 21.–24. novembrini 2007.
Keenia kuninganna

Keenia kuninganna (täielik tiitel inglise keeles alates 21. aprillist 1964: "Queen of Kenya and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth") oli Keenia riigipea 12. detsembrist 1963 kuni 12. detsembrini 1964.
Ainus Keenia kuninganna on olnud Elizabeth II, keda kohapeal esindas kindralkuberner Malcolm MacDonald (1901–1981). 
Elizabeth II on Keeniat külastanud nii enne kui ka pärast oma lühikest valitsemisaega. Esimene visiit (alates 1. veebruarist 1952) tolleaegsesse Keenia kolooniasse on eriti tähelepanuväärne, kuna just siis, 6. veebruaril 1952, sai ta pärast George VI surma Ühendkuningriigi kuningannaks ja naasis viivitamatult kodumaale. 10.–14. novembrini 1983 külastas ta tolleaegset Keenia presidenti Daniel Arap Moid. Veel on ta Keenias viibinud lühemat aega 26. märtsil 1972 ja 7. oktoobril 1991.
Nigeeria kuninganna

Nigeeria kuninganna (täielik tiitel inglise keeles alates 1. juunist 1961 "Queen of Nigeria, and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth") oli Nigeeria riigipea 1. oktoobrist 1960 kuni 1. oktoobrini 1963.
Ainus Nigeeria kuninganna on olnud Elizabeth II, keda kohapeal esindas kindralkuberner: kuni 16. novembrini 1960 James Wilson Robertson (1899–1983), seejärel Nnamdi Azikiwe (1904–1996), kes sai hiljem Nigeeria presidendiks.
Elizabeth II on Nigeeriat külastanud nii enne kui ja pärast oma valitsemisaega: 28. jaanuarist kuni 16. veebruarini 1956 ja 3. kuni 6. detsembrini 2003.
Guyana kuninganna

Guyana kuninganna (täielik tiitel inglise keeles alates 18. juunist 1966: "Queen of Guyana and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth") oli Guyana riigipea 26. maist 1966 kuni 23. veebruarini 1970. 
Ainus Guyana kuninganna on olnud Elizabeth II, keda kohapeal esindas kindralkuberner.
Elizabeth II on Guyanat külastanud nii enne kui pärast oma valitsemisaega: 4.–5. veebruarini 1966 ja 19.–22. veebruarini 1994.
Malawi kuninganna

Malawi kuninganna (täielik tiitel inglise keeles: "Queen of Malawi and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth") oli Malawi riigipea 6. juulist 1964 kuni 6. juulini 1966.
Ainus Malawi kuninganna oli Elizabeth II, keda kohapeal esindas kindralkuberner Glyn Smallwood Jones (1908–1992).
Elizabeth II külastas Malawit 22.–25. juulini 1979.
Ghana kuninganna

Ghana kuninganna (täielik tiitel inglise keeles alates 27. juulist 1957: "Queen of Ghana and of Her other Realms and Territories, Head of the Commonwealth") oli Ghana riigipea 6. märtsist 1957 kuni 1. juulini 1960.
Ainus Ghana kuninganna oli Elizabeth II, keda kohapeal esindas kindralkuberner. 
Elizabeth II on Ghanat külastanud 9. kuni 20. novembrini 1961 ja 7. kuni 9. novembrini 1999.
1992. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1992. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 27. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 22. märtsil Venemaal Novosibirskis. Seal toimusid ainult meeste 20 km ja naiste 15 km võistkonna võistlused, kuna need ei kuulunud Albertville'is 1992. aasta taliolümpiamängude programmi.
Tulemused.
Mehed.
20 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 22. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 11 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: &lt;br&gt;Hubert Leitgeb,&lt;br&gt;Gottlieb Taschler,&lt;br&gt;Simon Demetz,&lt;br&gt;Wilfried Pallhuber
Naised.
15 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 22. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 7 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1991: &lt;br&gt;Elena Belova,&lt;br&gt;Elena Golovina,&lt;br&gt;Svetlana Paramõgina,&lt;br&gt;Svetlana Petšerskaja
1994. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused

1994. aasta laskesuusatamise maailmameistrivõistlused olid 29. maailmameistrivõistlused laskesuusatamises, mis toimusid 15. märtsil Kanada Canmores. Seal toimusid ainult meeste 10 km ja naiste 7,5 km võistkonna võistlused, kuna need ei kuulunud Lillehammer'is 1994. aasta taliolümpiamängude programmi.
Kanadas asuvas Põhjamaade keskuses Canmores oli esimene kord, kui Kanadas peeti laskesuusatamise maailmameistrivõistlusi. Canmore'is on varem peetud Calgary 1988. aasta taliolümpiamängude laskesuusatamise ja murdmaasuusatamise võistlused.
Tulemused.
Mehed.
10 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 15. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 15 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1993: &lt;br&gt;
Naised.
7,5 km võistkonnavõistlus.
Kuupäev: 15. märts
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 7 võistkonda
&lt;br&gt;Maailmameister 1993: &lt;br&gt;
Valge tooneliilia

Valge tooneliilia ("Asphodelus albus") on liik üheidulehelisi taimi sugukonnast tooneliilialised ("Asphodelaceae"), perekonnast tooneliilia. 
Elab pärismaisena Vahemere maades.
Tooneliilia

Tooneliilia ("Asphodelus") on perekond üheidulehelisi taimi sugukonnast tooneliilialised ("Asphodelaceae"). 
Perekonda kuulub 16 liiki.
Maksevõimelisus

Maksevõimelisus on varalise seisundiga tagatud suutlikkus täita oma rahalisi kohustusi .
Maksevõime on majandusüksuse võime täita olemasolevate rahaliste ressursside arvel õigeaegselt seaduses või lepingus sätestatud rahalisi kohustusi.
Maksevõimelisus on ettevõtte võime maksta kõik varad ja kohustused , lähtudes sularaha kogunemise mahust. Eeldusel, et tööstus- või muu ettevõtte maksevõime on küllaltki kõrge, võib järeldada, et kogu ettevõte tervikuna on turul stabiilne ja kõik on oma rahandusega korras. Ja see tähendab, et selline ettevõte ei seisa silmitsi pankrotiohuga .
Esmased maksevõimelisuse näitajad hõlmavad ettevõtte käibekapitali, mille võib leida käibevara ja lühiajaliste kohustuste erinevusest. Ettevõttel on võime võlgu maksta ainult siis, kui tema käibevara väärtus ületab oluliselt lühiajaliste kohustuste väärtust. Käibekapital võib muutuda ainult kahel juhul: kasum või kahjum.
Maksevõimelisusel on seos tootmise varade ja kohustustega, kuna see on suhe nende kahe bilansi vahel. Ainult ettevõte, mille varudes on väga likviidsed varad, suudab kõik võlad kõigi kohustuste eest tasuda. See on märk ettevõtte maksejõulisusest. Teisisõnu, maksevõime tase on seotud ettevõtte varade likviidsusastmega.
Maksevõimelisust tunnustatakse kui näitajat, mis on seotud ettevõtte likviidsuse tasemega. Likviidsuse kõrval on see ka ettevõtte rahalise heaolu peamine omadus. Üsna sageli on maksevõime ja likviidsus sünonüümid ja näitavad ettevõtte võimet võlg õigeaegselt tagasi maksta koos võlgade tasumiseks eraldatud vahendite rohkusega.