tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rein Mäe

Rein Mäe (sündinud 17. aprillil 1931) on eesti mäendustegelane. 
Ta on endine Kohtla-Nõmme kaevanduse direktor ja üks Kohtla kaevanduspark-muuseumi rajajaid.
Elulugu.
Rein Mäe lõpetas 1951. aastal Kunda Ühisgümnaasiumi.
Rein Mäe töötas Kohtla kaevanduse direktorina. Kaevandus suleti 2001. aasta aprillis. Mahajäetud Kohtla kaevandus kohandati Kohtla kaevanduspark-muuseumiks, mis nimetati hiljem Eesti Kaevandusmuuseumiks. Rein Mäe aitas pärast kaevanduse sulgemist kaasa muuseumi rajamisele.
Rein Mäe oli 1980. aastatel ka Kohtla-Nõmme mikrorajooni nõukogu esimees. Ta pidas oluliseks, et terve linn näeks korras välja, sealhulgas inimeste tagahoovid. Ta tahtis, et linnas oleks ka kohvik ja pirukabaar, lasi pargis remontida vabaõhulava ja terviseraja ning sulges linlastele probleeme tekitava õllebaari.
Rein Mäe eestvedamisel planeeris Endel Metsalu Aidu esialgse suusaraja skeemi. Tööde käigus tehti hiljem sellesse mõningaid muudatusi. Rajad olid planeeritud Aidu karjääri läbitöötatud lääneväljadele. 
1998. aastal sai Kohtla-Nõmme kaevanduse puhkekompleks Kauni Kodu auhinna, tollal oli kompleksi direktoriks Rein Mäe.
1996. aastal oli Rein Mäe presidendivalimiskogu liige Kohtla-Nõmme vallas.
Tunnustus.
Nimeline pink.
2016. aastal sai Kohtla kaevanduse endine juht Rein Mäe 85. juubelikingiks kunagise kabineti akna vastu nimelise pingi. Pink avati meeskoori ja rahvatantsijate saatel. Rein Mägi mängis suurt rolli Kohtla-Nõmme asula ja Kohtla-Nõmme kaevanduse ümbruse puhtuses ja hoolitsetuses.
Barograaf

Barograaf (kreeka "baros"- raskus + "graphein"- kirjutama) on õhurõhu muutust ajas, kellamehanismi abil pöörlevale paberiga kaetud trumlile joonistav riist. Saadud salvestusjoont (kõverat) paberil nimetatakse barogrammiks.
Vabamõtlejad

 
"Vabamõtlejad" on aastast 2020 ilmuv raamatusari. 
Seda toimetab Leo Luks. Kirjastajaks on Vabamõtleja OÜ. Kujundaja on Arvo Rebane.
Sarja kaanekujuneduses on kasutatud sarnasust sarja "Suuri mõtlejaid" kaanekujundusega. (9. köite kaanekujunduse erineb teistest.)
Alia Bhatt

Alia Bhatt [ˈɑːliə ˈbʌt] ( sündinud 15. märtsil 1993) on India päritolu Briti näitleja, kes mängib peamiselt hindikeelsetes filmides. "Ajakiri Time" andis talle 2022. aastal Time100 mõjuauhinna ja nimetas ta 2024. aastal maailma 100 mõjukaima inimese hulka.
1941. aasta Eesti NSV ja Läti NSV sõpruskohtumine poksis

1941. aasta Eesti NSV ja Läti NSV sõpruskohtumine poksis oli sõpruskohtumine poksis Eesti NSV ja Läti NSV vahel. See toimus Tallinnas 11. mail 1941 Draamateatris. Eesti NSV võitis 6:2.
40/30/30-reegel

40/30/30-reegel on seaduspära, mille järgi kvaliteediprobleemide põhjused tulenevad ligi 40% ulatuses toote konstruktsioonist, 30% ulatuses tootmisest ja 30% ulatuses tarnijate tegevusest.
S-5-põhimõte

Tõhusa töökeskkonna loomise põhimõte, mis rajaneb viiel märksõnal: sorteeri, säti, sära, standardiseeri, säilita.
Sünonüümid:S-5
Ingliskeelne termin: 5S
Definitsioon:.
A set of principles in Toyota Production System for organising, cleaning, developing and sustaining a productive work environment: sort, set in order, shine, standardize, sustain.
SCOR-mudel

SCOR-mudel (inglise 
"SCOR", "Supply Chain Operations Reference-model") on tarneahela analüüsi mudel, mille eesmärk on kaardistada tarneahela tegevusi, tarneahelate mõõdistamist ning parimaid tegutsemisviise. 
SCOR-mudeli on loonud rahvusvaheline tarneahelaid ühendav organisatsioon Supply Chain Council.
= Viited =
Tiina Kippel

Tiina Kippel (sündinud 1959) on eesti õpetaja.
Tiina Kippel on Rakverest pärit muusikaõpetaja, lavastaja ja laulukirjutaja. Ta on juhtinud üle 30 aasta Rakvere Reaalkooli kooliteatrit Karla. Kooliteatri kaudu said oma esimesed lavakogemused hilisemad tuntud näitlejad, sealhulgas Elina Pähklimägi, Mait Joorits, Anneli Rahkema ja Silja Miks.
Haridus ja töö.
Pärast Rakvere 3. Keskkooli lõpetamist õppis Kippel lühikest aega Tallinna Konservatooriumi klassikalise laulu osakonnas. Ta on lõpetanud 1982. aastal Tallinna Pedagoogilisse Instituudi, kus õppis vene keele õpetajaks. Pärast kõrgkooli lõpetamist töötas ta kutsekoolis huvijuhina ja muusikaõpetajana. Pärast seda asus ta tööle Rakvere Reaalkoolis, kus töötab siiani muusikaõpetuse õpetajana. 1980. aastate lõpus sai ta samas koolis juhatada klassi, kellega ta hakkas näiteringi tegema. 1988. aastal läks Tiina Kippel Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimist õppima, mille ta 1993. aastal lõpetas. Ta hakkas tegelema laste ja noorte teatritrupi Karlaga.
Kooliteater.
Esimest korda käis ta oma trupiga keskkooli festivalil 1992. aastal Paides. Kooliteatri Karla lavastustest pooled põhinesid Tiina Kippeli enda kirjutatud näidenditel. Lavastajatööde puhul iseloomustab teda praktiline ja kiire tööstiil, sest vajadusel valmisid tekstid ja lavastused paari kuu jooksul. Karla tipplavastuseks on 1996. aastal esietendunud “Reis Pariisi, sealt edasi Rooma ja sealt ringiga koju tagasi“, mille Kippel ise kirjutas. See võitis Viljandis vabariiklikul kooliteatri festivalil peaauhinna ja sellega esineti Baltoscandalil. 2015. aasta Saaremaa miniteatripäevadel pälvis Tiina Kippel parima juhendaja auhinna ning lavastusega “Dezavu ehk Proov” võideti peapreemia. 2016. aastal tähistas teatritrupp Karla 25. aastapäeva suure vilistlaste kokkutulekuga. 2016. aastaks oli Tiina Kippeli käe all lõpetanud 80 Karla õpilast. Tiina Kippel on tegelenud improteatriga, millega seoses läbis ta kolmeaastase kursuse.
Muusika.
Muusikuna on Tiina Kippel kuulunud ansamblisse Sõstraõied, trio sponsor oli Rakvere Lihakombinaat.
"Virumaa laul".
1987. aastal kirjutas Kippel teose "Virumaa laul". Esialgu oli see malevalaul, kuid hiljem muudeti sõnu ning laul kujunes fosforiidisõja sümboliks. Teos esitati esmakordselt poliitlaulude konkursil kitarri saatel, kus seda märkas kohaliku bändi Rekontra liige. Ansambli esituses jõudis laul massidesse ning sellest sai 1980. aastatel Virumaa piirkonda sümboliseeriv hümn. 2005. aastal seadis teose ümber Eri Klas, kasutades seda Eesti Vabariigi aastapäevakontserdil.
Looming.
Kippel on aastate jooksul kirjutanud veel muusikat, kuid avalikkuse ette pole see jõudnud. Tema looming hõlmab ka proosat ja luulet, millest osa on jäänud avaldamata.
Viited.
​
Heinkel He 178

Heinkel He 178 oli maailma esimene turboreaktiivlennuk, mille esmalend toimus Saksamaal 27. augustil 1939, just mõni päev enne teise maailmasõja puhkemist.
Ajalugu.
Eksperimentaalse He 178 arendust toetas lennukitehase omanik Ernst Heinkel isiklikult, rahastades seda oma ettevõttesiseselt salaja riigi ametkondade teadmata, ta ei lootnudki nii uudsele algatusele riikliku toetust saada. Heinkelit tunti lennunduses uute tehnoloogiate, lennukimootorite ja suurte lennukiiruste innuka arendajana.
1939. aastaks arendas Heinkeli tehases töötav meeskond noore füüsiku Hans Joachim Pabst von Ohain eestvedamisel täiesti uuelaadse lennukimootori, turbiinreaktiivmootori HeS 3, mille reaktiivjõud oli paljulubav, ületamaks parimate propeller-kolbmootorite võimalikku saavutatavat kiirust. Sellise mootori katsetamiseks konstrueeriti ja ehitati Heinkeli lennukitehases insener Siegfrid Günteri jooniste järgi eriline uurimislennuk.
Konstruktsioon.
He 178 oli sissetõmmatava teliku ja sabarattaga ühekohaline lennuk, mille koorikehitusega duralumiiniumplekkist monokokkeres paiknes üks turbiinreaktiivmootor.
Ülatiivalise lennuki kerge, sirge, väikese V-kujuga puitkonstruktsioon kandepind oli varustatud duralumiiniumkonstruktsioon eleroonide ja tagatiivaga maandumise hõlbustamiseks. Tiib oli hästi õhukese profiiliga, tüves suhtelise paksusega 11%, tippudes 7%. Tiivaprofiili paksem koht (suurim kumeruse kõrgus) paiknes profiili kõõlul 41,8% kaugusel tiiva esiservast.
Lennuki ninas oleva suure ava kaudu pääses õhk piloodikabiini alt kulgeva kanalit pidi reaktiivmootorisse. Mootori kuumad gaasid väljusid koonilist kanalt pidi lennuki kere tagaosast.
Tartu aasta sportlane

Tartu aasta sportlane on aunimetus, millega tunnustatakse aasta jooksul spordi vallas saavutatud silmapaistvate tulemuste eest. Auhinnad antakse üle pidulikul tänusündmusel.
Samuti tunnustatakse aasta noorsportlasi, aasta treenerit, aasta võistkonda ning aasta sporditegu.
Vehklemine olümpiamängudel

Vehklemises on võisteldud kõigil suveolümpiamängudel alates kaasaegse olümpialiikumise sünnist 1896. aasta suveolümpiamängudel Ateenas. Naiste vehklemine liitus olümpiamängudega alates 1924. aasta suveolümpiamängudest Pariisiis. Olümpiavehklemist on kolm vormi:
Mayhem (Lady Gaga album)

"Mayhem" on Ameerika poplaulja Lady Gaga kaheksas stuudioalbum, mille andis välja Interscope Records 7. märtsil 2025. See salvestati aastatel 2022–2024.
Nossa Senhora do Baluarte kabel

Nossa Senhora do Baluarte kabel (portugali keeles "Capela de Nossa Senhora do Baluarte") on 16. sajandist pärinev roomakatoliku kabel mere ääres Ilha de Moçambique põhjaserval Mosambiigis. Kabel on vanim Portugali koloniaalarhitektuuri ehitis, Mosambiigi ainuke manuelismi stiilis rajatis ja teadaolevalt ka vanim säilinud Euroopa ehitis lõunapoolkeral.
Kabeli ehitasid 1522. aastal Pedro de Castrose laevastiku meresõitjad, kes peatusid saarel teel Indiasse.
Väike kabel on ehitatud lakooniliste mahtudega, tahutud kvaadritest ja manuelismi dekoorielementidega raiddetailidel, mis oletatavasti võeti Portugali kuningriigist kaasa ja algselt olid ilmselt ette nähtud Indiasse viimiseks. Kabelil on kõrge radiaalsete roietega võlvlagi ja raiddekoorist ehissakmetega müüriserv. Ebaühtlast müüriladu ja konstruktsiooni ebatäiuslikkust on seletatud ehitajate kogenematusega.
Kabel ehitati kunagisele rannaäärse suurtükipatarei ("baluarte" 'bastion') asukohale. Arvatavasti 17. sajandil lisati kabelile eeskoda nagu India koloniaalkirikutel. Kabel asub São Sebastião kindluse territooriumil ja seda restaureeriti 1996. aastal Portugali kultuurimälestiste ameti vahenditega.
II Eesti Mängude poksivõistlus

Teiste mängude raskejõustikuvõistlused peeti koos põhimängudega. Poksis olid osalejad nüüd jaotatud põhimängudega sarnaselt maakondade järgi, lisaks eraldi Tallinna ja Tartu võistkond. Maakondades peeti eelvõistlused, sest iga võistkond sai igasse kaalu ainult ühe võistleja. Lõppvõistlused poksis peeti 16–17. juunil 1939 Tallinnas Tõnismäel asunud Kalevi võimlas.
Tulemused: 
Võistlus kujunes mitme nimeka võistleja puudumisele vaatamata siiski harvanähtavalt huvitavaks. Eriti edukalt võistlesid Virumaa poksijad, ähvardades isegi tõrjuda Tallinna esikohalt. Tallinn võitis viis ja Tartu kaks esikohta ning ühe esikoha võitis Virumaa. 
Eesti Mängude poksivõistlusel tuli ainsana kahekordselt võitjaks Evald Seepere. Finaalis võitis ta Johannes Apsi, kes oli esimeste mängude kukk-kaalu võitja.
Mazagão Maarja Taevamineku kirik

Maarja Taevamineku kirik on 16. sajandil ehitatud kirik El Jadidas Marokos, kunagises Portugali koloonias Mazagãos.
Kirjeldus.
Kirik on lihtsa vormiga ristkülikukujuline ehitis, neljakandilise kellatorniga kiriku põhjaküljel, mis on hilisem lisandus. Praegune range fassaad pärineb 17. sajandist. 16. sajandi manuelismi arhitektuuri vähesid elemente leiab kooriruumi kujundusest ja põhjaküljel asuva portaali dekoorist. Kirik on El Jadida ajaloolise keskuse osana 2004. aastal kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Kiriku algne interjöör ja sisustus pole säilinud. 2014. aastal kasutati ehitist kino- ning teatrisaalina, praegu tegutseb selles butiikhotell.
Eha Pärg

Eha Pärg (27. aprill 1955 Tallinn – 15. mai 2025) oli eesti laulja (sopran) ja laulupedagoog.
Haridus.
Eha Pärg lõpetas 1973. aastal kuldmedaliga Tallinna 45. Keskkooli ja 1983. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikapedagoogika erialal (Heino Kaljuste klass) ja 1985. aastal lauluerialal (Tiiu Levaldi klass). Täiendas end 1985–1986 Läti Konservatooriumis Ljudmilla Rjabova-Brauni käe all ning osales mitmesugustel koorijuhtide ja muusikaõpetajate täiendkoolitustel.
Töökäik.
Aastatel 1980–1991 kuulus ta Estonia teatri koori, kus esines ka sooloosades, ning 1989–2007 laulis Eesti Filharmoonia Kammerkooris, kus esines ka solistina. 1993–1996 töötas ta Vanemuise teatri külalissolistina. 
Aastatel 2008–2009 oli ta Ellerheina kooristuudio vokaalpedagoog. Alates 2009. aastast oli ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli klassikalise laulu õpetaja (alates 2014. aastast osakonnajuhataja) ning 2015. aastast Eesti Televisiooni tütarlastekoori hääleseadja.
Eha Pärg suri 15. mail 2025. Ta on maetud Rannamõisa kalmistule.
Looming.
Ta viljeles kammermuusikat ning tegi koostööd pianist Frieda Bernšteini ja organist Kadri Ploompuuga. 
Tema repertuaaris oli mitmeid vokaalsuurvorme, kus ta laulis solistina, sealhulgas Johann Sebastian Bachi "Magnificat", F-duur missa ja kantaadid, Marc-Antoine Charpentier’ "Te Deum", Georg Friedrich Händeli "Saul", Claudio Monteverdi "Magnificat", Wolfgang Amadeus Mozarti "Regina coeli" ja väikesed missad, Henry Purcelli "Jubilate" ja "Ood Püha Cecilia päevaks", Alessandro Scarlatti "Stabat Mater", Alfred Schnittke "Requiem" ja Antonio Vivaldi "Gloria".
Kamon

Kamon on Jaapanis veel tänapäevalgi kasutusel olevad n-ö. embleemid, mis näitavad kandja päritolu - tema perekondlikku põlvnemist, sugulust, sünnipära ja staatust. Termin "mon" tähendab lihtsalt embleemi/ sümbolit, "kamon"'i nimetusega tähistatakse aga perekonna märki. 
Heiani periood (794-1185).
"Kamon" tuli kasutusele Heiani perioodi lõpus (8.sajand kuni 12. sajand). Aristokraadid ("kuge") lasid oma härja vankritele maalida spetsiifilise embleemi, et oleks kohe aru saada kellele kaarik kuulub. Kaarikute märgistamine "kamon"'iga osutus eriti oluliseks tee-etiketi järgimisel (seda etiketti hakati hiljem nimetama "rotorei"’ks). See oli omamoodi austuse avaldamine teel. See nägi ette, et juhul kui kaks kaarikut tee peal kohtuvad, siis madalamast seisusest inimene peab andma teed kõrgemast seisusest isikule. 
Kamakura periood (1185-1333).
Kamakura perioodil tõusis võimule "samurai'"de klass. Tegelik võim läks "shogun"'i ehk sõjapealiku kätte, jättes keisrile puht tseremoniaalse funktsiooni. "Kamon" võeti kasutusele ka samuraide seas, mis muutis "kamon'i" tähendust. "Kamon'"it hakati paigutama mõõgatupele, raudrüüle, vimplile või lipule. Selle eesmärgiks oli eristada liitlast vaenlasest ning samuti personaliseerida oma klanni saavutusi. "Kamon'"i funktsioonist lähtuvalt teisenes ka "kamon'"i disain - "samurai'"de "kamon"'id olid enamasti disainilt lihtsamad, praktilisemad. Nende juures oli oluline, et neid oleks kaugelt lihtne eristada. Nende kõrval olid aadlike poolt kasutatavad disainid peenemad ja keerulisemad. Kuna Kamakura perioodil toimus palju klannidevahelisi sõdu, siis oli "kamon" kui praktiline eristusvahend lahinguväljal seda olulisem. Selle tulemusel lisandus juba kasutusel olevate "kamon'"ite hulka palju uusi.
Edo periood (1603-1868).
Kui rahutu ja sõdaderohke aeg (Kamakura; Muromachi periood jne - 1185 kuni umbes 1600) lõppes, algas Edo periood, mida tuntakse Jaapani ajaloos kui rahuaega. Sellel perioodil jõudis "kamon'"i kasutamine ka lihtrahva sekka. Kuna sellel ajal ei olnud lihtrahval veel õigust perekonnanimele (see õigus oli vaid aadlikel ja "samurai'"del), siis kasutati selle asemel "kamon'"it, mille disaini suhtes oli lihtrahva rohkem vabadust kui "samurai"'del"." Enim kasutatud motiivid olid taimed ja loomad, aga ka näiteks selline igapäevaelus kasutusel olev rajatis nagu kaev.
Tark Tee

Veebiportaal „Tark Tee“ on Transpordiameti liiklusinfo rakendus mis annab Eesti avalike teede kasutajatele infot liikluspiirangute, teetööde ja tee- ning liiklusolude kohta. Tark Tee portaalis näidatakse reaalajas andmeid teeilmastiku, liiklussageduse, keskmise kiiruse ja elektroonilistel liiklusmärkidel kuvatud näitude, liiklustakistuste ja suuremate avariide kohta. Lisaks kuvatakse infot teesulgemiste, liikluspiirangute, massi-ning gabariidipiirangute ning sõidukiliikidele kehtestatud keeldude kohta. Tark Tee portaalil on olemas andmevärav, kust registreeritud kasutajatele edastatakse masinloetavalt andmeid üle-euroopalises liiklusinfo formaadis DATEX II. Tark Tee aitab planeerida ohutumat ja efektiivsemat teekonda ning võimaldab teekasutajal saada ühest infokanalist infot Eesti teedel toimuva kohta.
Tark Tee portaal
Käometsa raba

Käometsa raba asub Kõrvemaa lõunaosas Raplamaal Rapla vallas Kuimetsa külas Aela maastikukaitsealal.
Nime on rabale andnud Käomets, mis kasvab Käometsa mäel raba kirdeserval. Seal asub ka Kadja järv, millest algab Atla jõgi. Raba keskel on rohkesti laukaid.
Käometsa rabast kirdesse jääb Aela raba, põhja Kihuraba ja edelasse Maassilla raba.
Eura kopteriõnnetus

Eura kopteriõnnetus juhtus Soomes Eura vallas Kauttuas 17. mail 2025. Kaks Robinson R44 helikopterit põrkasid Eura lennuvälja lähedal 280 m kõrgusel õhus kokku ja kukkusid alla.
Kahes kopteris oli kokku viis inimest: kolm esimeses ja kaks teises. Kõik viis kopterites olnud inimest hukkusid. Need ühte kopteritest piloteerinud ehitusettevõtja Priit Jaagant, tema abikaasa Lilit Jaagant, teist kopterit juhtinud ettevõtja ja muusik Oleg Sõnajalg, motosportlane Tiit Kuusk ning ettevõtja ja rallisõitja Mihkel Kapp.
Õnnetuse kronoloogia.
Mõlemad kopterid väljusid koos Tallinnast 17. mail 2025 kell 11:17 ning suundusid üle Soome lahe Kokemäki linnas asuva Piikajärvi lennuvälja poole. Umbes kell 12:30 kadusid mõlemad kopterid radari ekraanilt Eura lennuvälja läheduses 12–15 km kaugusel. Kokkupõrke tagajärjel süttis üks kopteritest. Kell 12:35 sai Soome politsei teate lennukatastroofi kohalt Eura lennuvälja lähedal. Kopterite rusud leiti metsast üksteisest umbes saja meetri kauguselt – esimene leiti kell 12:58 ja teine kell 13:24.
Uurimine.
Katastroofi uurimine algas sama päeva pärastlõunal. Õnnetust uurivad Soome Keskkriminaalpolitsei ja Ohutusjuurdlusamet (OTKES) ning neile on abiks Eesti Politsei- ja Piirivalveamet ja Ohutusjuurdluse Keskus. Ohutusjuurdlusameti andmetel ei ole veel välja selgitatud, kas kopteriõnnetuse põhjustas inimfaktor või tehniline rike.
Mõlema kopteri vrakid viidi allakukkumispaigast minema 19. mail. OTKES andis samal päeval teada, et õnnetuses süttinud kopteri pardasalvesti on hävinud ja teise kopteri oma on kahjustada saanud, nii et selle viimased andmed ei ole kättesaadavad. Keskkriminaalpolitsei kinnitas, et helikopterite allakukkumist nägid pealt maapinnal viibinud inimesed, kelle sõnul lendas üks kopteritest teadmata põhjustel teisele ootamatult ette.
10. juulil avaldas Soome ohutusjuurdlusamet vahearuande kopteriõnnetuse kohta, kus toodi välja, et kopterid ei lennanud formatsioonis.
Intelligentne transpordisüsteem

Intelligentne transpordisüsteem (ITS, Intelligent Transport System) on info- ja sidetehnoloogial põhinevate rakenduste kogum, mida kasutatakse transpordisüsteemides – sealhulgas sõidukites, teede infrastruktuuris ja liikluskorralduses – eesmärgiga parandada liikuvuse tõhusust, suurendada liiklusohutust, vähendada keskkonnamõjusid ning toetada kasutajate teadlikke otsuseid transpordivõrgu kasutamisel.
ITS võimaldab suurendada transpordivahendite kasutustõhusust, parandada ligipääsu äärepoolsetele piirkondadele, edendada keskkonnasäästlikumat sõidustiili ning vähendada energiatarbimist ja liiklusummikuid. Lahendused nagu liiklusvoogude juhtimine, reaalajas teabe jagamine ning sõidukitevaheline suhtlus (nt V2X – vehicle-to-everything) aitavad parandada liiklusohutust ja suunata sõidukeid ülekoormatud teelõikude vältimiseks.
ITS-tehnoloogiaid rakendatakse ka tarneahela juhtimises, transpordiplaneerimises ja liikluse korralduses, kus need pakuvad uuenduslikke teenuseid ja lahendusi, mis muudavad transpordisüsteemid tõhusamaks, turvalisemaks ja keskkonnasõbralikumaks.
Keelatud Kirjanduse Muuseum

Keelatud Kirjanduse Muuseum (inglise keeles "Banned Books Museum") on eramuuseum Tallinnas, mis avati detsembris 2020 ja töötab aadressil Munga 2. Muuseumi direktor on Eestis elav šotlane Joseph Dunnigan.
Muuseumi peateema on mõtte- ja sõnavabaduse toetamine maailmas eri aegadel praktiseeritud kirjanduse keelustamise võtete ja keelatud teoste tutvustamise kaudu. 
2023. aasta seisuga kuulus muuseumi kogusse 350 raamatut 100 riigist. Tsensuuri ja keelatud kirjandust tutvustatakse regiooniti ja riigiti, suuremad väljapanekud on Ühendkuningriigi, Nõukogude Liidu, Hiina, kuid ka Ameerika Ühendriikide praktika kohta, kus tänapäevani keelustatakse teatud raamatute müüki. Eraldi käsitletakse ajaloos eri põhjustel aset leidnud raamatupõletamisaktsioone. Kuna raamatute keelustamine ja tsenseerimine on maailmas jätkuvalt aktuaalne, laiendatakse kogu pidevalt värskete näidetega. Muuseumile on raamatuid annetanud ka tagakiusatud kirjanikud.
Muuseumi üks eesmärke kirjandusliku tsensuuri ajaloo uurimise ja tutvustamise kõrval on anda inimestele oskus kirjanduslikku tsensuuri ära tunda ning selle kaudu tõsta avaliku diskussiooni taset tsensuuri, propaganda ja sõnavabaduse teemadel. Muuseum on avatud kolmel päeval nädalas ja kuulub Eesti Muuseumikaardi süsteemi.
Joseph Dunnigan hakkas sõnavabaduse ja tsensuuri vastu süvitsi huvi tundma siis, kui ta elas pärast filmikunsti bakalaureuseõpinguid paar aastat Hiinas. Muuseumi asutamise idee sündis tal Tallinna Ülikoolis sotsiaalse ettevõtluse magistriõpingute käigus.
1939. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

17. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 11.–12. märtsil 1939 Tallinnas Tõnismäel asunud Kalevi võimlas.
Haiguste tõttu puudus võistlustelt neli poksijat, kes osavõtmise puhul võinuksid ise tulla meistriks: Martin Linnamägi, Vallo Leet, Alfred Röding ja Hans Gutmann. Kokku võttis osa 40 poksijat.
Tulemused:
Seltside järjestus: 1. ÜENÜTO 13 punkti (4 meistritiitlit); 2. Tallinna PK 13 punkti (3 meistritiitlit); 3. Tartu Kalev 8 punkti; 4. Tallinna Gong 5 punkti (1 meistritiitel), 5.–6. Kiviõli SK ja Viljandi Tulevik 2 punkti; 7.–8. Tallinna Sport ja Sindi Kalju 1 punkt. Esmakordselt jagunesid punktid meistrivõistlustel nii mitme seltsi vahel.
Portugali arhitektuur

Portugali arhitektuur hõlmab ehitisi, mis on loodud nii tänapäeva Portugali territooriumil Pürenee poolsaarel, Assooridel ja Madeiral kui ka Portugali koloniaalarhitektuuri, mida leidub Portugali endistes asumaades pärandina Portugali koloniaalimpeeriumi perioodist.
Portugali arhitektuuri nagu muud portugali kultuurigi on mõjutanud esiajast peale eri rahvad ja kultuurid, kes on kas asustanud Portugali territooriumi või olnud portugallastega kontaktis riigi ajaloo jooksul: nende hulgas on galiitslased, lusitaanlased, keltibeerid, roomlased, sueebid, läänegoodid, maurid, Goa ja Macau elanikud, kristangid ja paljud teised. Portugali koloniaalarhitektuuri leidub endistes asumaades Brasiilias ja Uruguays Ameerikas, Angolas, Cabo Verdes, São Tomé ja Príncipes, Beninis, Ghanas, Guinea-Bissaus, Zimbabwes, Mosambiigis ja Marokos Aafrikas ning Hiinas, Indias, Indoneesias, Malaisias ja Timoril Aasias.
Portugali arhitektuuris on neoliitiline, keldi ja Rooma periood, läänegootide eelromaanika ja mauri arhitektuuri periood, romaanika ja gootika. Eripärane on Portugali hilisgootika manuelism; Portugali renessanssarhitektuur lähtus rohkem klassikalistest vormidest, samuti manerism ja barokk. 18. sajandi Portugalis sündis Pombali stiil, 19. sajandi historitsismis tekkis uusmanuelism ja 20. sajandi keskpaigas "Português Suave".
Tuntumad arhitektid on 15. ja 16. sajandil Diogo de Arruda, 17. sajandil João Antunes, 18. sajandil Eugénio dos Santos ja Carlos Mardel, 19. sajandil José Luis Monteiro, 20. sajandil Raul Lino, Cassiano Branco ja Fernando Távora. Tuntumad tänapäeva arhitektid on Gonçalo Byrne, Eduardo Souto de Moura , António Maria Braga, João Carrilho da Graça ja Álvaro Siza Vieira.
Katariina II mälestusmärk Võrus

Katariina II mälestusmärk Võrus on Katariina II mälestusmärk Võrus Katariina alleel. Katariina II elusuuruses pronksist kuju autor on Jaak Soans. Mälestusmärk avati 2013. aastal.
Rudolph (kardinal)

Rudolph Johann Joseph Rainer (8./9. jaanuar 1788 – 23./24. juuli 1831) oli Habsburg-Lotringite dünastiast pärit Austria ertshertsog. Ta oli katoliku kiriku kardinal ning aastatel 1819–1831 Olomouci peapiiskop. 
Elulugu.
Ertshertsog Rudolph Johann Joseph Rainer sündis 1788. aastal Firenzes Toscana suurhertsog Leopoldi ja Hispaania printsess Maria Luisa 16. lapsena. Nooruses teenis ta lühikest aega sõjaväes. Kuni 1811. aastani oli ta jalaväerügemendi nr 14 inhaber. 
1809. aastast võttis Rudolph Ludwig van Beethovenilt klaveritunde. 
Oma kehva tervise ja vagaduse tõttu astus Rudolf vaimulikuseminari. Õpingute ajal sai temast Olomouci (saksa k. Olmützi) peapiiskop Antonín Theodor Colloredo-Waldsee koadjuutor. 1819. aasta 24. märtsil nimetati ta järgmiseks Olmützi peapiiskopiks. Samal aasta 4. juunil nimetas paavst Pius VII ta kardinaliks ja Montorio San Pietro titulaarpiiskopiks. Pühitsemistseremoonia jaoks kirjutas Beethoven missa D-duuris, mis aga tähtajaks (9. märts 1820) valmis ei saanud. 
Oma ametiaja algul kutsus kardinal Rudolph Beethoveni enda juurde klaveriõpetajaks. Ta oli tema toetaja ja patroon. Beethoven pühendas Rudolphile mitmed oma teosed. Rudolph oli ka ise andekas pianist ja helilooja. Ta oli Beethoveni ainuke õpilane, kellele ta kompositsiooni õpetas. 
Rudolph oli huvitatud ka vasegravüüride tegemisest. 
Kardinal Rudolph suri Baden Bei Wienis 24. juulil 1831. Ta maeti Viini Keiserlikku krüpti. Tema süda asub aga Olomouci Püha Wenceslause katedraalis.
Martin Kasepuu

Martin Kasepuu (sündinud 18. märtsil 1957) on eesti laulukirjutaja, laulutekstide autor ja luuletaja. 
Ta on pärit Valga linnast . Kirjutanud laulutekste erinevatele Eesti ansamblitele.
Leidnud äramärkimist erinevatel luulekonkurssidel. 
Ta on Eesti Autorite Ühingu liige .
Viited.
11. https://elmar.pleier.ee/podcast/hommikujutt/62905
12. https://www.youtube.com/watch?v=HB9YVP11Ls4&amp;list=RDHB9YVP11Ls4&amp;start_radio=1
Wild Side Story

"Wild Side Story" on Lars Jacobi (fr) satiiriline lavaetendus, mida esitleti esmakordselt noortele Kuuba pagulastele 1973. aastal Miami Beachil. Sellest ajast alates on seda esitatud enam kui 500 korda (1973–2004) Floridas, Rootsis, Californias ja Hispaanias.
Etendus on pakkunud töökohti sadadele eri rahvustest noortele, sealhulgas Mohombile, Christer Lindarwile, Ulla Andersson Jonesile (Quincy Jonesi naine) ja Helena Mattssonile.
Stockholmis esitati seda 1976. aastal Alexandra klubis ja uuesti kogu 1997. aasta suve jooksul itaalia artisti Lino Ajello ööklubis "Camarillo".
Wild Side Story etendus viimati Stockholmi vanalinnas 2013. aastal, päeval, mil möödus 40 aastat selle esietendusest Floridas.
Gianni Vernetti

 
Gianni Vernetti (sündinud 27. novembril 1960) on Itaalia poliitik, ajakirjanik ja kirjanik. 
Elukäik.
Gianni Vernetti lõpetas 1985 ülikooli Politecnico di Torino arhitektuuri erialal ja sai 1989 ülikoolist Politecnico di Milano doktorikraadi linnaökoloogia alal. Aastatel 1985–1995 tegutses ta arhitekti ja linnaplaneerijana.
Aastatel 1993–1999 oli ta Torino abilinnapea, kes vastutas avalike tööde, keskkonna ja jätkusuutliku arengu ning linnauuenduse eest.
2001. ja 2008. aastal valiti ta Itaalia parlamendi alamkotta Ulivo ja Demokraatliku Partei nimekirjade kaudu. 
2006. aastal valiti ta Itaalia Vabariigi senatisse ning ta sai teise Romano Prodi valitsuse välisministri asetäitjaks.
Alates 2020. aasta maist töötab ta ajakirjanikuna ajalehes La Repubblica, kus kirjutab arvamusartikleid ja reportaaže, mis käsitlevad peamisi maailmakriise, kasvavat vastasseisu demokraatiate ja autoritaarsete režiimide vahel ning Lääne ees seisvaid väljakutseid Venemaa, Iraani ja Hiina režiimide poolt. 
Isiklikku.
Ta on abielus teleajakirjanik Laura De Donatoga.
Eesti meistrivõistlused poksis

Eesti meistrivõistlused poksis on iga-aastased Eesti meistrivõistlused poksis, mida peetakse alates 1923. aastast.
1923. aastal toimus kaks meistrivõistlust, sest eri organisatsioonid korraldasid eri võistlusi. Üldloetelus on selle aasta võistlusena arvestatud nii esimest kui ka teist võistlust.
Võistlus on toimunud peamiselt Tallinnas. Esimene meistrivõistlus Tartus toimus 1929. aastal, esimene Narvas 1937. aastal ning esimene väikelinnas 1940. aastal (osaliselt Sindis).
Meistrivõistlusi on loetud kahel viisil:
1940. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

18. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 9.–10. märtsil 1940 Tartus ja Sindis.
Võistlus oli jagatud pooleks: 4 kaalu Tartus ja 4 kaalu Sindis. Tartus osales 12 võistlejat ühel päeval ja Sindis 18 võistlejat kahel päeval. Kokku võttis osa 32 poksijat.
Tulemused:
Seltside järjestus: 1. Tallinna Poksiklubi 17 punkti (4 meistritiitlit); 2. ÜENÜTO 9 punkti (2 meistritiitlit); 3. Tartu Kalev 7 punkti (1 meistritiitel); 4. Sindi Kalju 6 punkti (1 meistritiitel), 5. Petseri Spordiselts 3 punkti; 6.–7. Tallinna Sport ja Kiviõli SK 2 punkti.
Matthias Manasi

Matthias Manasi (sündinud 26. detsembril 1969 Berliinis) on saksa dirigent ja pianist.
Õpingud.
Matthias Manasi õppis orkestridirigeerimist Thomas Ungari juures ja klaverit Andrzej Ratusinski juures Stuttgardi Muusika- ja Etenduskunstide Ülikoolis. Lisaks õppis ta klaverit Carmen Piazzini juures Karlsruhe muusikakõrgkoolis. 
Muusikakarjäär.
Ta alustas dirigendikarjääri Giuseppe Verdi ooperiga "Un ballo in maschera" Sileesia Riigiooperis (Slezske divadlo Opava), millele järgnesid Giacomo Puccini "La bohème", Wolfgang Amadeus Mozarti "Don Giovanni" ja "Die Zauberflöte".
Aastatel 2000–2013 oli ta Orchestra Camerata Italiana peadirigent, aastatel 2010–2013 oli ta Montevideos toimuva rahvusvahelise PuntaClassic festivali muusikajuht ning 2013. aastast kuni hooajani 2015/16 oli ta Wrocławi ooperiteatri dirigent. Aastatel 2017–2021 oli ta USA New Yorgi osariigis Buffalos asuva Nickel City Opera muusikajuht ja peadirigent. Ta oli ka Orchestra I Solisti di Milano peadirigent.
8. detsembril 2017 dirigeeris ta Bukarestis Rumeenia rahvusringhäälingu orkestriga Rumeenia kuningas Mihkel I mälestuskontserti.
2024. aasta jaanuaris dirigeeris ta Selangori sümfooniaorkestri uusaastakontserti Kuala Lumpuris.
Salvestisi.
2023. aastal salvestasid Manasi ja Slovaki Sinfonietta CD kolmest Mozarti sümfooniast (nr. 34–36) Hänssler Classicu plaadifirma jaoks.
2005. aastal oli ta klavessiinisolist Rossini ooperi "L'occasione fa il ladro" kontsertsalvestusel koos Württembergische Philharmonie Reutlingeni orkestriga.
1931. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

9. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 24.–25. jaanuaril 1931 Tallinnas.
Meistrivõistlust varjutas kohtunike ebaobjektiivne töö ning peakohtunik Konstantin Gerni ühtepidi karm võistlejate diskvalifitseerimine (esimesel päeval seitse meest ja teisel päeval kaks meest) ning teistpidi teatud võistlejate soosimine ja nende vigade märkamatajätmine.
Tallinna Kalevi võistkond lahkuski esimese päeva järel, põhjus kohtunike ebaobjektiivne töö.
Tulemused:
Seltside järjestus: 1. Tallinna Sport 22 punkti (4 meistritiitlit); 1. Tallinna Poksiklubi 12 punkti (2 meistritiitlit); 23. Tartu NMKÜ 10 punkti (2 meistritiilit); 3. Tartu Kalev 2 punkti.
Oskar Saag

Oskar Saag (10. november (vkj)/ 23. november 1912 Tartu – 26. juuni 1996 Ida-Viru maakond) oli eesti poksija.
Ta alustas poksimist 1929. aastal, tema esimene treener oli Evald Lukkin.
Ta oli 1933. aastal Eesti meister sulgkaalus (kuni 126 naela ehk 57,2 kg).
Ta sai kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1931. aasta Eesti meistrivõistlusel 2. koha ja 1932. aasta Eesti meistrivõistlusel 3. koha.
Ta sai soome pesapalli 1932. aasta Eesti meistrivõistlusel Tartu NMKÜ meeskonnas 2. koha.
Hiljem töötas trükitöölisena. Harrastas jalgpalli ja oli ka trükitööliste koondiste liige.
Hiljem oli tunnustatud poksikohtunik.
Wkra

Wkra on jõgi Poolas, Narewi parempoolne lisajõgi.
Wkra pikkus on 255 km, valgla pindala 5348 km².
Suuremad jõeäärsed asulad on Bieżuń, Radzanów, Strzegowo, Glinojeck, Sochocin, Joniec, Pomiechówek ja Nowy Dwór Mazowiecki.
Rahvusvaheline muuseumipäev

Rahvusvaheline muuseumipäev on tähtpäev, mida tähistatakse 18. mail. Traditsioon sai alguse 1977. aastal.
Kukeharja-sinitiib

Kukeharja-sinitiib ("Scolitantides orion") on sinilibliklaste sugukonda kuuluv liik päevaliblikaid.
Kukeharja-sinitiib on palearktilise levikuga, ka Eestis elav liik. Euroopas on tema arvukus languses. 
Ta on stenofaag, toitudes vaid mõnel paksuleheliste liigil. 
Ta on ühtlasi fakultatiivne mürmekofiil – röövikud võivad elada sipelgapesades.
Wisłok

Wisłok on jõgi Poolas, Sani jõe vasakpoolne lisajõgi.
Jõgi saab alguse umbes 770 m kõrguselt merepinnast Karpaatides.
Jõe pikkus on 220 km, valgla pindala 3538 km².
Suuremad jõeäärsed asulad on Besko, Haczów, Krościenko Wyżne, Krosno, Wojaszówka, Frysztak, Wiśniowa, Strzyżów, Czudec, Boguchwała, Rzeszów, Czarna, Tryńcza.
1924. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

2. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 11.–12. aprillil 1924 Tallinnas.
Osalesid ainult Tallinna poksijad, võisteldi kuues kehakaalus.
Tulemused:
2024. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2024 (sponsornimega Aadu Luukase karikas) oli 77. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 12. oktoobril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 14. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 9 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Kolmeteistkümnandat korda tuli karikavõitjaks Pärnu VK, kes viimati suutis seda aastal 2016. Finaalis võideti 3:1 eelmiste võistluste võitjat Bigbank Tartut.
Võistkonnad.
2024. aastal osales karikavõistlustel 9 Eesti võrkpalliklubi (4 meistriliiga klubi ja 5 esiliiga klubi).
Turniiritabel.
Eelring.
Eelringiks loositi omavahel kokku Advokaadibüroo Premium/Rae vald ja EstNor/Kiili, kes otsustasid veerandfinaali pääseja kahest mängust parimaga. Esimene mäng peeti esimesena nimetatud võistkonna kodusaalis.
2023. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2023 (sponsornimega Aadu Luukase karikas) oli 76. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 21. oktoobril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 16. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 9 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Kolmandat järjestikust võistlust tuli karikavõitjaks Bigbank Tartu, kes on kokku võitnud Eesti karikavõistlused kuuel korral. Finaalis võideti 3:2 Selver/TalTechi.
Võistkonnad.
2023. aastal osales karikavõistlustel 9 Eesti võrkpalliklubi (4 meistriliiga klubi ja 5 esiliiga klubi).
Turniiritabel.
Eelring.
Eelringiks loositi omavahel kokku IMsport/Türi ja Eesti Maaülikool/Structura, kes otsustasid veerandfinaali pääseja kahest mängust parimaga. Esimene mäng peeti esimesena nimetatud võistkonna kodusaalis.
Noteć

Noteć on jõgi Poolas, Warta jõe parempoolne ja pikim lisajõgi.
Jõgi saab alguse Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas ja voolab läbi Gopło järve ning Inowrocławi linna. Suubub Warta jõkke Santoki küla lähedal.
Nakło nad Notecią ja Bydgoszczi linnade vahele on rajatud 1773–1774. aastal 24,7 km pikkune Bydgoszczi kanal, mis ühendab Noteći jõe Brda jõega.
Jõe pikkus on 391 km, valgla pindala 17 302 km².
Suuremad jõeäärsed asulad on Inowrocław, Izbica Kujawska, Kruszwica, Pakość, Barcin, Łabiszyn, Nakło nad Notecią, Ujście, Czarnków, Wieleń, Krzyż Wielkopolski ja Drezdenko.
2026. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus

2026. aasta Eurovisiooni lauluvõistlus on eeldatavasti 70. korda toimuv Eurovisiooni lauluvõistlus.
Kuna 2025. aasta võistluse võitis Austria looga "Wasted Love", mida esitas JJ, toimub konkurss 2026. aastal Austrias. Võistlust korraldab Euroopa Ringhäälingute Liit (EBU) ja võõrustav ringhäälinguorganisatsioon Österreichischer Rundfunk (ORF). 
See on kolmas kord, kui Austria korraldab Eurovisiooni, olles teinud seda varem 1967. ja 2015. aastal, mõlemal korral toimus võistlus Viinis.
Toimumiskoht.
Asukoha valimine.
Peale Austria võitu 2025. aasta Eurovisioonil on mitmed Austria linnad avaldanud huvi 2026. aasta võistluse korraldamiseks. Võistlust korraldava ringhäälingu Österreichischer Rundfunk (ORF) direktor Roland Weißmann tõi peamiste toimumiskoha kriteeriumitena välja selle sobivust võistluse korraldamiseks ning lennujaamade lähedust. ORF-i programmijuht Stefanie Groiss-Horowitz tõi välja, et enamustes linnades pole sobivaid vastvalminud suuri areene, kus võistlus saaks toimuda, kuid julgustas omavalitsusi siiski pakkumist esitama.
18. mail 2025 teatas Viini linnapea Michael Ludwig, et linn on huvitatud Eurovisiooni korraldamisest. Samal päeval teatas huvist võõrustada ka Grazi linnapea Elke Kahr, tuues välja potentsiaalseks toimumiskohaks Grazi linnahalli. Klaus Leutgeb pakkus potentsiaalseks toimumiskohaks välja Schwarzli vabaajakeskuse, mis asub ka Grazis. 18. mail teatas Innsbruck, et soovib võistlust korraldada Olympiahalles ning samal päeval andis Wels teada, et soovib seda korraldada uues näitusehallis. Ka Oberwart avaldas huvi korraldada 2026. aasta võistlust. 19. mail pakkus St. Pölteni linnapea Matthias Stadler võimalikuks toimumispaigaks välja VAZ St. Pölteni areeni. 26. mail esitas Ebreichsdorf ettepaneku korraldada üritust ajutisel areenil.
Kärnteni liidumaa, kus asub Klagenfurt, märkis, et enne 2015. aasta Eurovisiooni tehtud hindamises leiti, et Wörthersee staadion vajaks korraldamisnõuete täitmiseks kulukat renoveerimist; sellepärast otsustati, et ürituse toimumine selles piirkonnas pole järgnevgi aasta võimalik. Salzburg ei olnud korraldamisest huvitatud ning seda põhjendati eelarveliste piirangute ja Salzburgarena kui sobiva toimumiskoha kättesaamatusega.
ORF avas 2. juunil 2025 avalduste esitamise vooru linnadele, kes tahavad 2026. aasta Eurovisiooni korraldada. Avalduste esitamise tähtaeg on 4. juuli. Ringhääling tegi teatavaks ka finaali võimalikud toimumiskuupäevad 16. või 23. mai 2026, mis tähendaks, et poolfinaalid toimuvad kas 12. ja 14. mail või 19. ja 21. mail 2026. Korraldajalinn tehakse teatavaks 8. augustiks.
Osalejate algne nimekiri.
Eurovisiooni lauluvõistlusel osalemiseks on vajalik aktiivse EBU liikmesusega rahvusringhääling, mis on võimeline võistlust Eurovisiooni võrgu kaudu vastu võtma ja üleriigiliselt otseülekandeid edastama. EBU kutsub konkursil osalema kõiki aktiivseid liikmeid.
2025. aasta juuni seisuga on järgmised riigid avalikult kinnitanud oma kavatsust osaleda 2026. aasta võistlusel:
Teave riikide osalemise kohta.
Kinnitatud osalejad.
Järgmisi avaldusi võetakse kinnitusena osalemiseks 2026. aasta võistlusel:
2022. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2022 (sponsornimega Aadu Luukase karikas) oli 75. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 9. oktoobril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 17. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 10 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Teist järjestikust võistlust tuli karikavõitjaks Bigbank Tartu, kes võitis Eesti karikavõistlused kokku viiendat korda. Finaalis võideti 3:0 Selver/TalTechi.
Võistkonnad.
2022. aastal osales karikavõistlustel 10 Eesti võrkpalliklubi (4 meistriliiga klubi ja 6 esiliiga klubi).
Turniiritabel.
Eelring.
Eelringiks loositi omavahel kokku BMF/Rakvere VK ja Eesti Maaülikool/Kemotar Logistikakeskus ning Advokaadibüroo Premium/Rae vald ja IMsport/Türi, kes otsustasid veerandfinaali pääseja kahest mängust parimaga. Esimene mäng peeti esimesena nimetatud võistkonna kodusaalis.
FIATA dokumendid

FIATA dokumendid ehk ekspedeerija dokumendid ("FIATA documents", "freight forwarders documents") on Rahvusvahelise Ekspedeerijate Assotsiatsioonide Liidu väljatöötatud dokumendid ekspedeerimistegevuse üksikute valdkondade õigusliku keskkonna formaliseerimiseks. 
Kokku on 5 dokumenti, millele on koostatud kasutamise standardtingimused, ja 3 spetsiifilise informatsiooni edastamise vormi:
1. FIATA Multimodaalse transpordi lastikiri (konossement) FIATA FBL,
2. FIATA Multimodaalse transpordi veokiri FIATA FWB,
3. FIATA Ekspedeerija vastuvõtutõend FIATA FCR,
4. FIATA Ekspedeerija transporditõend FIATA FCT
5. FIATA Ekspedeerija laokiri FIATA FWR ja lisaks vormid info edastamiseks:
6. Ekspedeerimisinstruktsioonid FIATA FFI
7. Kaubasaatja ohtlike ainete transpordideklaratsioon FIATA SDT
8. Kaubasaatja Intermodaalse transpordi kaalutõend FIATA SIC
Kõiki neid dokumente saavad väljastada üksnes ekspedeerijad, kes on rahvusliku ekspedeerijate organisatsiooni liikmed.
Reet Weidebaum

Reet Weidebaum (sündinud 1. aprillil 1962 Viljandis) on Eesti kultuuriajakirjanik, -kriitik, -ametnik ja -diplomaat. 
Lõpetas 1980. aastal Viljandi 5. Keskkooli ja 2003. aastal Tartu Ülikooli soome-ugri keelte eriala. 
Reet Weidebaum töötas 1980–1990 Draamateatris kostümeerijana ning 1992–1998 kirjandustoimetaja ja meediajuhina. Aastail 1998–2003 oli ta Kuku raadio teatrisaate "Publikumärk" autor-saatejuht. 
Ta oli 2003–2011 Eesti Vabariigi kultuuriesindaja Berliinis. Alates 2011. aastast on Reet Weidebaum töötanud Eesti Rahvusringhäälingu kultuuritoimetaja ja saatejuhina. 
Alates jaanuarist 2024 juhib ta 
vaheldumisi Maarja Vainoga laupäeviti Vikerraadio kirjandussaadet "Loetud ja kirjutatud". 
Aprillis 2025 oli Reet Weidebaum paavst Franciscuse matusetalituse ülekande toimetaja. Septembris 2025 kommenteeris ta koos Indrek Treufeldtiga Eesti Televisioonis peapiiskop Eduard Profittlichi õndsakskuulutamise missa ülekannet. 
Aastast 1995 on Reet Weidebaum
avaldanud ajakirjanduses teatrialaseid artikleid. Samuti on ta tõlkinud saksa keelest Paul Bühre teose "Teismelist tabamas. Mida me tegelikult mõtleme" (2016).
Şirvan

Şirvan on linn Aserbaidžaanis. Asub Bakuust 113 km edelas, Kura jõe vasakul kaldal, 5 m merepinnast madalamal.
19. sajandil rajasid vene asunikud küla nimega Zubovka (kindral Valerian Zubovi järgi), mis 1938. aastal sai aleviks ja uueks nimeks "Əli Bayramlı" kommunistliku revolutsionääri Ali Bayramovi järgi. 1954 sai asula linnaõigused. 2008. aastal sai linn praeguse nime ajaloolise piirkonna järgi.
1941. aastal hakati Şirvanis naftat puurima. Şirvan on raudteesõlm.
2021. aastal oli linnas 87 900 elanikku.
Ilha de Moçambique

Ilha de Moçambique (portugali keeles "Ilha de Moçambique" 'Mosambiigi saar') on saar ja linn Kirde-Mosambiigis Nampula provintsis, Mosambiigi väina rannikul. Enne 1898. aastat oli see Portugali Ida-Aafrika koloniaalvalduste pealinn. 1991. aastal kanti linn hästi säilinud koloniaalarhitektuuri tõttu UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Kitsa saare pindala on 1,5 km² ja see on tekkelt korallmoodustis. Mandriosast lahutab seda mõne kilomeetri laiune merekitsus, millest Lumbo sadamas viib üle 3,8 kilomeetrit pikk kitsas sild.
Saarel elab umbes 14 000 inimest.
Ajaloost.
Saar kuulus Sansibari moslemitest kaupmeeste Aasia ja Aafrika vahelisse kaubateevõrgustikku. Esimese eurooplasena jõudis saarele 1498. aastal Vasco da Gama; saare šeigi Moussa Ben Mbiki nimest on arvatavasti tuletatud saare ja hiljem kogu riigi nimi. Kohtumine kulges rahumeelselt ja 1506. aastal asutasid portugallased Tristão da Cunha ja Afonso de Albuquerque saarele linna.
Saare põhjatipus asub São Sebastião kindlus, mis ehitati 1508. aastal Afonso de Albuquerque eestvõttel; raha ehituseks ja valmis tahutud ehituskivid toodi Euroopast.
Soodsa asukoha tõttu oli linn pikka aega, eriti orjakaubanduse perioodil, maa tähtsaim sadam. Juba mõned kuud pärast asutamist sai ta Sofala linna asemel Ida-Aafrika peamiseks halduskeskuseks. 19. sajandi lõpul oli linnas kindralkuberneri, piiskopi ja Saksa konsuli ametikoht ja linnas asus kuberneri palee, katedraal, tollimaja, arsenal ja Prantsusmaa, Šveitsi ja Saksa kaubakeskuste faktooriad. Elanikeks olid 150 eurooplast, peamiselt portugallased, mõnisada Bania kasti kuulujat, kes tegelesid India-kaubandusega, mõned hiinlased ja araablased ning 4000–5000 makuat. Ilha de Moçambique oli 1898. aastani Portugali Mosambiigi pealinn, hiljem sai selleks Lourenço Marques, tänapäeval Maputo.
Pärast portugallaste lahkumist sai linn kodusõjas kannatada. Alates 1991. aastast on linn UNESCO maailmapärandi nimistus.
Vaatamisväärsused.
Saare eri aegadest pärit ehitistes põimuvad araabia, India ja Portugali arhitektuuri mõjud, samas valitseb kohalikus arhitektuuris harmooniline ühtsus tänu valdavalt samade materjalide kasutusele – kohalik lubjakivi, kohalik puit ja palmilehed – ning sarnasele põhiplaanile ja ehitisetüübile, milleks on sümmeetrilised nelinurksed lameda katusega ehitised. Saare vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Nossa Senhora do Baluarte kabel kindluse bastionil (1522), Halastuse Neitsi kirik (1635), klassitsistlik hospidalihoone (1877) ja linna turuhoone (1887), 19. sajandist pärit hindu tempel ja mošee, 17. sajandist pärit palee (1674), kus asus 1763–1935 kuberneri residents ja kus praegu on muuseum.
NGC 6188

NGC 6188 on emissioonudu, mis asub umbes 4000 valgusaasta kaugusel Altari tähtkujus. 
NGC 6188 on aktiivne tähetekke piirkond.
Briti astronoom John Herschel avastas NGC 6188 1836. aastal.
Maimu Miido

Maimu Miido (aastani 1921 Muda, 1921–1937 Helila, 1938–? Teder; 9. detsember 1915 Petrograd – 14. märts 2004 New York) oli eesti pianist, laulja (sopran), organist, koorijuht ja helilooja.
Heljo Jaik-Corradi

Heljo Jaik-Corradi (11. september 1915 Tartu – 31. oktoober 2009 Turku) oli eesti kirjanik.
1926. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

4. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 23.–24. jaanuaril 1926 Tallinnas.
Esimest korda võisteldi kõigis kaheksas kehakaalus. Esmakordselt võttis võistlusest osa ka seltse väljastpoolt Tallinna ja Nõmmet, nimelt Tartust ja Paidest. Tartusse läks ka üks meistritiitel.
Tulemused:
Seltside järjestus: 1. Tallinna Sport 15 punkti (3 meistritiitlit); 2. Tallinna Kalev 13 punkti (2 meistritiitlit); 3. Tallinna NMKÜ 7 punkti (1 meistritiitel); 4. Tartu Kalev 4 punkti (1 meistritiitel), 5. Tallinna Võitleja 2 punkti (1 meistritiitel), 6. Nõmme Kalju 2 punkti, 7–8. Paide Järvapojad ja Tartu Akadeemiline Spordiklubi 1 punkt.
2021. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2021 (sponsornimega Aadu Luukase karikas) oli 74. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 7. oktoobril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 22. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 9 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Klubil neljanda karikavõidu sai Bigbank Tartu, kes võitis fnaalis 3:0 Selver Tallinnat.
Võistkonnad.
2021. aastal osales karikavõistlustel 9 Eesti võrkpalliklubi (4 meistriliiga klubi ja 5 esiliiga klubi).
Turniiritabel.
Eelring.
Eelringiks loositi omavahel kokku E-Service Neemeco ja Viljandi VK, kes otsustasid veerandfinaali pääseja kahest mängust parimaga. Esimene mäng peeti esimesena nimetatud võistkonna kodusaalis.
Pihumardiklased

Pihumardiklased ("Ptiliidae") on mardikaliste seltsi kuuluv putukate sugukond.
Baranowskiella

Baranowskiella on mardikaliste seltsi kuuluv putukate perekond.
Sven Roed Nielsen

Svend Roed Nielsen (sündinud 1947) on Taani diplomaat ja väliskaubandusekspert.
Ta on lõpetanud Århusi Ülikooli ning Kopenhaageni ärikooli. Ta oli aastatel 1995–2000 Taani suursaadik Eestis.
Nicușor Dan

Nicușor Dan (täisnimi Nicușor Daniel Dan, sündinud 20. detsembril 1969 Făgărașis) on Rumeenia matemaatik ja poliitik, kes võitis 2025. aasta Rumeenia presidendivalimised ja on alates 26. maist 2025 Rumeenia president. Alates 29. oktoobrist 2020 kuni 26. maini 2025 oli ta Bukaresti linnapea.
Baranowskiella ehnstromi

Baranowskiella ehnstromi on mardikaliste seltsi kuuluv putukate liik.
Põrnikas elab pajutaelikul.
Xırdalan

Xırdalan on linn Aserbaidžaanis, Abşeroni rajooni halduskeskus. Asub Abşeroni poolsaarel, Bakuust 10 km loodes, 293 m kõrgusel merepinnast.
Xırdalan sai linnaks 2006. aastal. See on üks kiiremini kasvavaid linnu Aserbaidžaanis. 1999. aastal oli linnas 28 576 elanikku. 2020. aastal oli linnas 100 900 elanikku.
Linna läbib Bakuu-Xırdalani-Sumqayıti kiirrongiliin.
Xırdalanist oli pärit kirjanik Nəbi Xəzri.
4D mudel

4D mudel kirjeldab äritegevuse toimimist globaalses keskkonnas: keerukust lisab laiem nõudlus, pikemad distantsid, suurem vajadus erinevate dokumentide järele ja turgude eripärad.
Termin tuleneb inglise keelest, kus see koondab mõisteid "demand", "distances", "documentation" ja "diversity".
Ajaaken

Ajaaken (inglise keeles "time window") viitab kindlale ajavahemikule, mille jooksul peab toimuma mingi tegevus.
Näiteks on ajaaken ette nähtud logistilistele tegevustele nagu näiteks kauba kohaletoimetamine või laadimine, kus selle kasutamine aitab koordineerida tarneahela osapooli, vähendada ooteaegu ja parandada teenuse kvaliteeti.
CIM-konventsioon

CIM-konventsioon on rahvusvaheline õigusakt, mis reguleerib raudteel toimuvat kaubavedu COTIF-i liikmesriikide vahel. Lühend "CIM" tuleb prantsuskeelsest nimetusest "Contrat de Transport International ferroviaire des Marchandises" ehk "Rahvusvaheline raudtee kaubaveo leping".
CIM-konventsioon määratleb:
Konventsiooni haldab OTIF ("Organisation Intergouvernementale pour les Transports Internationaux Ferroviaires") ehk "Rahvusvaheline Raudteetranspordi Valitsustevaheline Organisatsioon".