tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rūžas

Rūžas on järv Leedus Ignalina rajoonis. 
Järv asub Rimšėst umbkaudu kolm kilomeetrit kagus ja jääb merepinnast 143 meetri kõrgusele. Üldkujult meenutab järv L-tähte. Kaldad on madalad ja peaaegu täielikult soostunud. Kaldajoone pikkus on 11,13 kilomeetrit. Rūžase kaguosas asub saar pindalaga 0,32 ha.
Järvest voolab välja Rūžase oja, mis suubub Žilmase järve, mille veed suubuvad omakorda Apvardai järve. Järve suubub seitse oja, neist üks algab Prūtase järvest. Küladest jäävad Rūžase kaldale Birdekšniai, Vilnokai, Ežeriškė, Kovališkės, Trakniškė, Gakiškė ja Vėlūnai.
Osa järvest jääb Rūžase oja ja järve kallastele moodustatud Rūžase botaanilis-zooloogilisele kaitsealale. Kaitseala moodustati 2012. aastal, et kaitsta aldrovandasid, laiujureid, luha-pisitigusid, vasakkeermeseid pisitigusid ja munajaid pisitigusid.
Järve nimi tuleneb ruugest värvist.
Vera Laškova

Vera Jossifovna Laškova ("Ве́ра Ио́сифовна Лашко́ва") (sündinud 18. juunil 1944 Moskvas) on endine Nõukogude dissident.
Elukäik ja tegevus.
1960. aastate keskel õppis Moskva Riikliku Kultuuri ja Kunsti Instituudis (MGUKI) õhtuses osakonnas režissööriks ja töötas masinakirjutajana. 
Sõbrustas mitteformaalse kirjandusrühmituse SMOG liikmetega, kes 1965. aastal korraldasid Majakovski väljakul avalikke luuletuste lugemisi. Paljud SMOGi liikmete kogunemised toimusid Laškova kodus. 1966. aastal tegeles ta samizdat kogude "Valge raamat" (materjalid Sinjavski ja Danieli kohtuprotsessist, kogunud Alexander Ginzburg) ja "Fööniks-66" (koostaja Juri Galanskov) ümbertrükkimisega. Sellega seoses ta jaanuaris 1967 arreteeriti ja ta viibis aasta eeluurimisvangistuses. Jaanuaris 1968 mõistis Moskva linnakohus talle poliitilisel "Nelja protsessil" üheaastase vanglakaristuse (misjärel ta varsti vabastati, võttes arvesse juba eelvangistuses viibitud aega).
Pärast vabanemist jaanuaris 1968 tegeles põrandaaluse jooksvate sündmuste kroonika paljundamisega kuni 1972. aastani. Seejärel koostas mitmeid samizdati materjale. 1978. aastal koostas illegaalse almanahhi "Kaluga, juuli 1978" Aleksandr Ginzburgi kohtuprotsessi kohta. 1983. aastal saadeti ta Moskvast välja.
Alates 1990. aastast elab ta pensionärina taas Moskvas. 2019. aastal oli ta peaosas Andrei Smirnovi filmis "Prantslane", mis käsitles Aleksandr Ginzburgi elu.
Iseseisvuse väljak

Iseseisvuse väljak on Pärnu kesklinnas asuv esindusväljak. Aastani 2018 kandis väljak nime Rüütli plats.
Väljak piirneb põhjas SEB pangahoonega, idas Aia tänavaga, lõunas Rüütli tänavaga ja läänes Ringi tänavaga.
Iseseisvuse väljakul asub Eesti Vabariigi väljakuulutamise mälestusmärk.
Ajalugu.
19. sajandi keskel hakati likvideerima Pärnu kindlusevalle ja vallikraav lükati tasapisi mulda täis. Esimene hoone, mis kunagise kindlusvalli asemele ehitati oli Rüütli 40.
1896. aastal jõudis Pärnusse raudtee ja raudteejaam ning vaksalihoone rajati tasandatud vallikraavi asemele.
1911. aastal kerkis raudteejaama idapoolsesse serva Endla teatri hoone. 23. veebruaril 1918 loeti Endla teatri rõdult esimest korda ette Eesti iseseisvusmanifest.
1937. aasta lõpul kuulutati välja Pärnu linnaväljaku kujundamise eelprojektide võistlus. Lahendada tuli olemasoleva raudteejaama üleviimine ning raudteejaama alt vabanevale maa-alale tähtsamate haldusasutuste püstitamine. Esikoha sai arhitekt Harald Arman. Raudteejaama asemele planeeriti Konstantin Pätsi nimelist väljakut, millele plaaniti püstitada Pätsi ausammas. Vastavalt planeeringule hakati 1939. aastal väljaku äärde ehitama Eesti Panga Pärnu osakonna hoonet, mis valmis 1945. aastaks.
1944. aasta pommitamise tagajärjel süttis Endla teatri hoone. Kuigi teatrihoone oleks saanud taastada, siis okupatsioonivõim seda teha ei soovinud. 1961. aastal õhiti teatrimaja varemed ja hoone asemele kerkis Pärnu Hotell.
Nõukogude perioodil seisis väljakul Vladimir Lenini kuju. Seetõttu oli ka väljaku ametlik nimi Lenini väljak.
2001. aasta rekonstrueerimise käigus paigaldati väljakule purskkaev. Rekonstrueerimine läks maksma 2,6 miljonit krooni, millest miljoni annetas rohkem kui sada firmat ja eraisikut.
2008. aastal avati väljakul Eesti Vabariigi väljakuulutamise monument, mis kujutab Endla teatri rõdu, kust iseseisvusmanifest esimest korda ette loeti.
2018. aastal toimus väljaku ja sellega piirnenud Rüütli tänava lõigu rekonstrueerimine. Väljak kaeti hallide graniitplaatidega, paigaldati uued pingid ja uuendati tänavavalgustust. Rekonstrueerimise maksumus oli 1,3 miljoni eurot. Samal aastal nimetati väljak Rüütli platsist ümber Iseseisvuse väljakuks.
Magda Lehtla

Magda Lehtla (aastani 1940 Magda Priks, aastatel 1940–1956 Magda Lehtla, aastast 1956 Magda Rosenthal; 12. august 1921 Mäksa vald – 1. oktoober 2008 Erala) oli eesti näitleja ja laulja.
Ta õppis aastast 1938 Paula Virgase ja aastatel 1952–1955 Alma Kurtna juhendamisel. Kuulus aastatel 1941–1942 Tallinna Töölisteatri õpperühma, aastatel 1942–1944 oli ta samas laulja ja näitleja. Aastatel 1941–1951 laulis ta Vanemuise teatri kooris ja esines sõnalavastustes.
Hiljem on töötanud Tartu Linna Tööstuskombinaadis, Ambla võitööstuses ja mujal.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1940–1955 abielus Leonid Lehtlaga.
Läks

Läks on eesti perekonnanimi.
Perekonnanime Läks on võetud Vana-Vigala mõisavallas Vigala kihelkonnas Läänemaal. Hiljem on võtnud sellenimelised isikud uueks perekonnanimeks Laetma, Lahe, Lehtlae, Looväli ja Orupõld.
Käru vald (Käru kihelkond)

Käru vald oli vald Käru kihelkonnas Järvamaal. Vallamaja asus Jõekülas.
1. jaanuaril 1920 läks senine vald Pärnumaa Vändra kihelkonna koosseisust Järvamaa vastmoodustatud Käru kihelkonna koosseisu. Sel ajal oli vallas 401 talu. See oli üks Eesti väiksemaid valdu.
1939. aasta valdade reformiga moodustati uus, veidi suurema territooriumiga Käru vald, kuhu liideti maid Harjumaa Kaiu ja Ingliste vallast.
Magnetpoolus

Magnetpoolus on magneetunud keha (magneti) pinna piirkond, kus magneetumuse normaalisihiline komponent on nullist erinev. Magneti põhjapooluseks nimetatakse piirkonda, millest magnetinduktsiooni jõujooned väljuvad, ja lõunapooluseks piirkonda, kuhu need jooned sisenevad.
Faunistika

Faunistika on zooloogia osa, mis tegeleb fauna ehk mingi ala loomastiku uurimisega.
Alma Kurtna

Alma Kurtna (aastani 1942 Alma Hablitz; 1. aprill 1906 Peterburi – 12. juuli 1984 Tartu) oli eesti laulja (sopran) ja muusikapedagoog.
Ta lõpetas aastal 1925 Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumi ja aastal 1931 "cum laude" Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna. Aastal 1935 lõpetas ta Budapesti Liszti nimelise Muusikaakadeemia ooperiklassi. Täiendas end aastatel 1935–1936 Budapestis ja Viinis, laulis aastatel 1936–1937 Berliini Riigiooperis.
Oli aastatel 1937–1938 Tallinnas laulupedagoog Ficki juures diktsiooniõpetajana ja esines Eestis kontsertlauljana. Peale selle täiendas end (Eesti Vabariigi stipendiaadina) 1939–1941 Itaalias, töötas "Academia Nazionale di Santa Cecilia"'s laulupedagoogina, aastatel 1941–1942 oli Rooma Raadio kammerlaulija. Aastatel 1942–1944 oli ta Roomas vangis, vahetati aastal 1944 Nõukogude Liidus vangis olnud itaallase vastu, elas aastani 1945 Moskvas.
Töötas aastatel 1945–1980 Tartu Muusikakoolis laulu- ja itaalia keele õpetajana, oli aastatel 1957–1979 ka Vanemuise teatri hääleseadja ja pedagoog. Ta pälvis tunnustust kui isikupärase musitseerimise kujundaja. Õpilasi: Silvia Urb, Helju Koppa, Leida Jürgens, Illart Orav, Voldemar Kuslap, Mare Jõgeva, Kaie Konrad, Silvia Vestmann, Nadia Kurem.
Isiklikku.
Ta oli abielus Aleksander Kurtnaga, abielust sündis tütar.
SuperDraco

SuperDraco on vedelkütust kasutav rakettmootor, mida arendab ja toodab SpaceX.
SuperDraco on osa SpaceX-i Draco rakettmootorite perest. Mootor on projekteeritud nii, et seda saab korduvalt käivitada ja kasutada ka pärast mitmekuist seismist. Kaheksat SuperDraco mootorit kasutatakse SpaceX-i mehitatud kosmoselaeval Dragon 2. Mootoreid plaaniti kasutada Red Dragoni retrorakettidena.
Helju Koppa

Helju Koppa (23. september 1927 Tartu – 2. veebruar 1966 Tartu) oli eesti laulja (sopran).
Ta lõpetas aastal 1951 Tartu Muusikakooli (Alma Kurtna klassis) ja aastal 1957 Leningradi Konservatooriumi.
Ta oli aastatel 1957–1966 Vanemuise teatri solist, ta esines ka kontsertlauljana.
Kiiruisutamine 1980. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1980. aasta taliolümpiamängudel Lake Placidis peeti 9.–18. veebruarini James B. Sheffieldi olümpia uisurajal. Võisteldi üheksal kiiruisutamise distantsil, milles viis oli meestele ja neli naistele. Kiiruisutamise silmapaistvam sportlane oli ameeriklane Eric Heiden, kes võitis kõik viis meeste võistlust.
Tulemused.
Mehed.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 37 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Maailmarekord: 37,00 Jevgeni Kulikov , 29. märts 1975, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 39,17 Jevgeni Kulikov , 10. veebruar 1976, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 39,17 Jevgeni Kulikov 
1000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 19. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 41 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.13,60 Eric Heiden , 13. jaanuar 1980, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.19,32 Peter Mueller , 12. veebruar 1976, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 1.19,32 Peter Mueller 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 21. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.55,44 Eric Heiden , 19. jaanuar 1980, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.59,38 Jan Egil Storholt , 13. veebruar 1976, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 1.59,38 Jan Egil Storholt 
5000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 16. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 29 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 15
&lt;br&gt;Maailmarekord: 6.56,9 Kay Arne Stenshjemmet , 17. märts 1977, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 7.22,4 Fred Anton Maier , 15. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 7.24,48 Sten Stensen 
10 000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 23. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 24 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 13
&lt;br&gt;Maailmarekord: 14.34,33 Viktor Ljoskin , 3. aprill 1977, Alma-Ata 
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 14.50,59 Piet Kleine , 14. veebruar 1976, Innsbruck 
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 14.50,59 Piet Kleine 
Naised.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 31 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 15
&lt;br&gt;Maailmarekord: 40,68 Sheila Young , 13. märts 1976, Inzell
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 42,76 Sheila Young , 6. veebruar 1976, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 42,76 Sheila Young 
1000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 17. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 37 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.23,46 Tatjana Averina , 29. märts 1975, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.28,43 Tatjana Averina , 7. veebruar 1976, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 1.28,43 Tatjana Averina 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 4. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 31 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 14
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.07,18 Halida Vorobjova , 10. aprill 1978, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.16,58 Galina Stepanskaja , 5. veebruar 1976, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 2.16,58 Galina Stepanskaja 
3000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 20. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 29 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 14
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.31,00 Galina Stepanskaja , 23. märts 1976, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 4.45,19 Tatjana Averina , 8. veebruar 1976, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1976: 4.45,19 Tatjana Averina 
Medalid.
 Korraldajariik
Katerina Tihhonova

Katerina Vladimirovna Tihhonova (vene keeles Катерина Владимировна Тихонова; sünninimi Katerina Putina; sündinud 31. augustil 1986 Dresdenis Saksa DV-s) on vene ülikoolitegelane, ärijuht ja endine tantsusportlane.
Katerina Tihhonova on Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli aseprorektor, MRÜ tehisintellekti instituudi direktor 2020. aastast ja MRÜ keeruliste süsteemide matemaatiliste uuringute instituudi asedirektor.
Ajalehe Sobessednik andmeil on Katerina Tihhonova Venemaa presidendi Vladimir Putini ja Ljudmila Putina tütar. 
Haridus.
Tihhonova on õppinud Peterburis saksa keele süvaõppega erakoolis. Pärast perega Moskvasse kolimist jätkas Katerina õpinguid Moskva Saksa Koolis ja alates 2000. aastast koduõppes. 
Tihhonova on õppinud kahes ülikoolis: Peterburi Riiklikus Ülikoolis (alates 2003. aastast orientalistika teaduskonnas) ja Lomonossovi-nimelises Moskva Riiklikus Ülikoolis. 
Tihhonova valdab võõrkeeltest inglise, saksa, prantsuse, korea ja hiina keelt.
Töökäik.
Pärast Moskva Riikliku Ülikooli lõpetamist asus Tihhonova MRÜ rektori Viktor Sadovnitši kutsel tööle MRÜ keeruliste süsteemide matemaatiliste uuringute instituudis (IMISS; direktor Sadovnitši). 
2013. aastast on president Putin MRÜ hoolekogu esimees. Samast aastast on Tihhonova MRÜ IMISS-i struktuuriüksuse – rahvusliku intellektuaalse reservi keskuse – juht ja fondi Rahvuslik Intellektuaalne Areng peadirektor. Ühtlasi on Tihhonova keskuse ja fondiga tihedalt seotud kompanii Innopraktika direktor (kompanii hoolekokku kuuluvad MRÜ rektor Sadovnitši ja mitme suurfirma juhid, sealhulgas Igor Setšin ja Aleksei Miller). 
2019. aasta mais kaitses Tihhonova MRÜ mehaanika-matemaatika teaduskonnas füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Математические задачи коррекции активности вестибулярных механорецепторов", mis käsitleb galvaanilise vestibulaarse stimulatsiooni uuringuid. Kandidaaditöö juhendajad olid rakendusmatemaatika kateedri juhataja Vladimir Aleksandrov ja rektor Viktor Sadovnitši.
2020. aasta veebruarist on Tihhonova äsja loodud MRÜ tehisintellekti ja intellektuaalseste süsteemide probleemide perspektiivuuringute instituudi direktor.
Tantsusport.
Tihhonova on tegelenud akrobaatilise "rock'n'roll"'iga. Ta on esinenud Euroopa ja maailmameistrivõistlustel ning 2014. aastal võitis ta Venemaa meistrivõistlustel hõbemedali (paaris Ivan Klimoviga). 
Ta on tegutsenud ka spordifunktsionäärina. Tihhonova on olnud Maailma Rock'n'rolli Konföderatsiooni asepresident.
Isiklikku.
Tihhonova abiellus 2013. aastal suurärimees Kirill Šamaloviga, kelle vara väärtus ületas hiljem miljardi. Kirill Šamalovi isa Nikolai Šamalov asutas 1990. aastatel koos Vladimir Putiniga kooperatiivi Ozero.
Bloomberg Newsi andmeil lahutati Tihhonova ja Šamalovi abielu 2018. aasta jaanuaris. 
Katerina Tihhonova õde on endokrinoloog Marija Vorontsova.
Leida Jürgens

Leida Jürgens (8. november 1925 Härjanurme – 30. jaanuar 2002 Tartu) oli eesti laulja (sopran).
Ta lõpetas aastal 1950 Tartu Muusikakooli (õpetaja Alma Kurtna) ja aastal 1958 Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Tiit Kuusiku klassis).
Ta oli aastatel 1958–1960 Vanemuise teatri koorilaulja ja aastani 1976 solist ning aastatel 1970–1991 Heino Elleri Muusikakoolis lauluõpetaja. Õpilasi: Tiina Tikk, Tõnu Kilgas, Sirje Medell, Inge Õunapuu, Endla Murd, Aime Roosileht, Reet Kruup, Triinu Leppik, Endel Kroon.
Argo Laev

Argo Laev oli lõunataeva tähtkuju.
Tähtkuju oli tuntud Vana-Kreeka astronoomidele, kes võisid selle üle võtta Vana-Egiptusest. See oli üks Ptolemaiose Almagestis kirjeldatud 48st tähtkujust ja ainus Almagestis kirjeldatud tähtkuju, mis ei kuulu 88 tänapäeva tähtkuju hulka.
Argo Laev oli 28 % suurem kui suuruselt järgmine tähtkuju Hüdra ning see sisaldas umbes 829 tähte. Uusaja astronoomid pidasid seda suuruse tõttu kohmakaks ning 1763. aastal moodustas Prantsuse astronoom Nicolas Louis de Lacaille Argo Laevast Kiilu, Ahtri ja Purjede tähtkujud. Argo Laev jäi uute tähtkujudega paralleelselt kasutusse. 1841. ja 1844. aastal tegi Inglise astronoom John Herschel ettepaneku lõpetada Argo Laeva tähtkuju kasutamine ja asendada see permanentselt de Lacaille'i kirjeldatud tähtkujudega, kuid nende paralleelne kasutus jätkus kuni 20. sajandini. 1930. aastal avaldas Rahvusvaheline Astronoomiaunioon 88 tänapäeva tähtkuju piirid ning Argo Laeva ei peetud enam ametlikult tähtkujuks.
Ado Grenzsteini taevakaardil on Argo Laeva nimetatud Lennukiks.
Mežgorje

Mežgorje (baškiiri keeles ka Ҡуҙйылға, Таулы, Ҡояшлы, Белорет-15, Белорет-16, Өфө-105) on kinnine linn Venemaa Baškortostani Vabariigis. Asub Malõi Inzeri ääres, 140 km Ufast kagus. Linn koosneb kahest mikrorajoonist, Tatlõ () ja Solnetšnõi (), mis asuvad üksteisest umbes 20 km kaugusel. Linna lähedal asub Jamantau mägi.
Salajane otsus linna rajamise kohta tehti 1979. aastal. Linnaõigused sai 1995. aastal.
Arvatakse, et linna lähedal asub maa-alune militaarrajatis, mis peab vastu ka tuumarünnakule.
Kiiruisutamine 1976. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1976. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis peeti 5.–14. veebruarini Innsbrucki kiiruisurajal. Võisteldi üheksal kiiruisutamise distantsil, milles viis oli meestele ja neli naistele. See oli esimene olümpia, mis hõlmas meeste 1000 meetrit, ja esimene muudatus meeste kiiruisutamise programmis taliolümpiamängudel pärast 1928. aasta taliolümpiamänge.
Tulemused.
Mehed.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 29 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Maailmarekord: 36,17 Jevgeni Kulikov , 29. märts 1975, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 39,44 Erhard Keller Saksa FV, 5. veebruar 1972, Sapporo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 39,44 Erhard Keller Saksa FV
1000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 31 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.16,92 Valeri Muratov , 17. märts 1975, Alma-Ata
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 13. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.58,7 Ard Schenk , 16. jaanuar 1971, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.02,96 Ard Schenk , 6. veebruar 1972, Sapporo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 2.02,96 Ard Schenk 
5000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 31 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Maailmarekord: 7.07,82 Hans van Helden , 30. jaanuar 1976, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 7.22,4 Fred Anton Maier , 15. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 7.23,61 Ard Schenk 
10 000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 20 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 14:50.31 Sten Stensen , 25. jaanuar 1976, Oslo
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 15:01.35 Ard Schenk , 7. veebruar 1972, Sapporo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 15:01.35 Ard Schenk 
Naised.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 6. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 27 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 13
&lt;br&gt;Maailmarekord: 40,91 Sheila Young , 31. jaanuar 1976, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 43,33 Anne Henning , 10. veebruar 1972, Sapporo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 43,33 Anne Henning 
1000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 7. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 27 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.23,46 Tatjana Averina , 29. märts 1975, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.31,40 Monika Pflug Saksa FV, 11. veebruar 1972, Sapporo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 1.31,40 Monika Pflug Saksa FV
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 26 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.09,90 Tatjana Averina , 11. märts 1975, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.20,85 Dianne Holum , 9. veebruar 1972, Sapporo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 2.20,85 Dianne Holum 
3000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 8. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 26 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.44,69 Tamara Kuznetsova , 12. jaanuar 1975, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 4.52,14 Stien Kaiser , 12. veehruar 1972, Sapporo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1972: 4.52,14 Stien Kaiser
Kuradiema torn

Kuradiema torn ehk Düvelsmoderi torn oli Tallinna linnamüüri kaitsetorn, (tänapäeva Väike-Karja tänava ja Müürivahe tänava nurgal), mis lammutati 1882. aastal.
Kaitsetorni lähedal elas Johannes Düvelsmoder, mis tähendab tõlkes kuradiema. Tema järgi nimetati torni ka Kuradiema ja Kuradivanaema torniks.
Maili Metssalu

Maili Metssalu (sündinud 17. juulil 1988 Raplas) on eesti laulja, näitleja, kultuuriprodutsent, tekstiautor ja teletoimetaja.
Haridus ja töökäik.
2007. lõpetas Rapla Vesiroosi Gümnaasium 
2011. lõpetas Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitleja eriala - 8. lend, juhendaja Kalju Komissarov ja Von Krahli Teater.
2024. lõpetas TÜ Mikrokraadi kursus "Toimetaja-saatejuht raadios ja televisioonis erialal - juhendaja Hagi Šein. 
1995–2007 õppis Rapla Muusikakoolis viiuli ja tšello erialad.
2012–2014 õppis Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia pärimusmuusika eriala magistriõppes. 
Töötab lavakõne õppejõuna Tallinna Muusika- ja Balletikoolis.
Alates 2023. aastast Eesti Rahvusringhäälingus Maahommiku saate vastutav toimetaja ja reporter.
On töötanud ka Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias õppejõuna. 
Alates 2012. aastast Eesti Näitlejate Liidu liige ja alates 2015. aastast Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige. 
Looming.
Maili Metssalu on loominguliselt mitmekülgne loojanatuur, kes väljendub nii muusikas, teatris, kujunduses kui ka tekstiloomes. Ta on laulja ja viiuldaja ansamblis RÜÜT ja olnud Rändteatri Vaba Vanker loomingulinejuht. Metssalu on loonud avalavastusi ja tseremooniaid paljudele sündmustele ja festivalidele. Tema loodud või toimetatud tekste on kasutatud nii raamatuväljaannetes kui ka teletöös.
2014. aastal pani ta aluse Rapla Kultuuriklubi BAAS tekkele. 
2022. ilmus tema autoriloomingu debüütalbum "Kahe une vahel".
2025. aastal täitub 10. Kultuurifestivali SÄRIN olles selle peakorraldaja.
Isiklikku.
Tema vanemad on Ulvi ja Jaan Metssalu, vend Jüri Metssalu ja õde Marju Nurme.
Marõja Kalesnikava

Marõja Aljaksandravna Kalesnikava (valgevene keeles Марыя Аляксандраўна Калеснікава; vene keeles Мария Колесникова "Marija Kolesnikova"; sündinud 24. aprillil 1982 Minskis) on Valgevene opositsiooniline poliitaktivist ja flötist. Alates 2020. aastast poliitvang.
Kalesnikava on lõpetanud MinskisValgevene Riikliku Muusikaakadeemia ja magistriõppe Saksamaal Stuttgardi Kõrgemas Muusika- ja Etenduskunstide Koolis flöödi ja dirigendi erialal. 
Ta on töötanud flöödiõpetajana ja mänginud mitmes muusikakollektiivis, sealhulgas ooperiteatris. Flöödiansambliga on ta läbi sõitnud kogu Valgevenemaa. Korraldanud kultuuriprojekte Valgevenes ja Saksamaal.
Kalesnikava valdab lisaks valgevene ja vene keelele ka saksa ja inglise keelt. Intervjuus 2020. aasta augustis ütles ta, et viimase 12 aasta jooksul on tal tulnud kõige rohkem kasutada saksa keelt, veidi ka vene keelt. Kõige vähem on ta kasutanud inglise ja valgevene keelt.
2020. aasta Valgevene presidendivalimistel oli Kalesnikava presidendikandidaat Viktar Babarõka valimisstaabi koordinaator, pärast Svjatlana Tsihhanovskaja ühendstaabi moodustamist sai selle võtmeisikuks. Pärast valimisi puhkenud meeleavalduste käigus arvati Kalesnikava 18. augustil moodustatud Koordinatsiooninõukogu liikmeks. Järgmisel päeval valiti ta selle juhtorgani – seitsmeliikmelise presiidiumi – koosseisu.
Nõo Lihatööstus

OÜ Nõo Lihatööstus on suurim Eesti kapitalil põhinev lihatööstus, mis annab tööd ligi 250 inimesele. Sellega on Nõo Lihatööstus Lõuna-Eesti olulisemaid tööandjaid. Ettevõtte esinduspoed asuvad Nõos ja Tartus.
Nõo Lihatööstuse tootevalikusse kuulub üle 600 lihatoote: toores liha, hakklihatooted, viinerid ja vorstid, singid ja rulaadid, pasteedid, snäkid ja mitmesugused hooajatooted, mis valmivad Tartu lähedal Nõos. Nõo toodang valmib värskest jahutatud toorainest Eestis. Peale Eesti turu ekspordib ettevõte oma toodangut ka Lätti, Leetu, Soome ja mujale. Nõo Lihatööstus on Eesti Toiduainetööstuse Liidu liige. 
Nõo Lihatööstus on pereettevõte ja võitnud erinevaid Eesti ja rahvusvahelisi toote- ja ettevõtlusauhindu, samuti on Nõo Lihatööstus pälvinud EAS-i, Eesti Kaubandus-Tööstuskoja ja Eesti Tööandjate Keskliidu korraldatud Eesti parimate ettevõtete konkursil Aasta pereettevõtte tiitli.
Ajalugu.
Nõo Lihatööstus asutati pereettevõttena 1992. aastal endise Nõo kolhoosi vorstitsehhi ruumides. Esimene toodang valmis 1. augustil 1992 ning päevas toodeti 100 kilo Nõo rulaadi. Peagi avati esimene kauplus Tartus, kaubeldi ka turgudel.
Tooted.
Nõo Lihatööstuse tooteportfelli kuulub üle 600 lihatoote. Nõo Lihatööstus peab oluliseks kasutada tootmises ainult täisväärtuslikku liha ning ei kasuta üheski oma tootes lihalõikamise kontidest saadud toitainevaest lihamassi. Ettevõte teeb tootearenduses tihedat koostööd juhtivate toitumisekspertide, tippkokkade ja ülikoolidega, samuti näiteks toitumisprogrammiga Fitlap ja BBQ Symphony'ga.
Transaviabaltika

 Transaviabaltika on Kaunase lennujaamas (EYKA) asuv Leedu lennufirma. 
Transaviabaltika opereerib Let L-410 Turbolet'idega (3 lennukit kasutuses) ja BAe Jetstream-31/32 tüüpi lennukitega (2 lennukit kasutuses). Praegu osutab Lennufirma Euroopas erinevaid tellimuslende UPS'ile, TNT'le ja DHL'ile.
Kiiruisutamine 1972. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos peeti 4.–12. veebruarini Makomanai avatud staadionil. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest neli oli meestele ja neli naistele. See oli esimene olümpia, kus elektroonilised ajad registreeriti sekundi sajandikuni.
Tulemused.
Mehed.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 38 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Maailmarekord: 38,0 Leo Linkovesi , 8. jaanuar 1972, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 40,1 Terry McDermott , 4. veebruar 1964, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 40,3 Erhard Keller Saksa FV
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 6. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 39 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.58,7 Ard Schenk , 16. jaanuar 1971, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.03,4 Kees Verkerk , 16. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 2.03,4 Kees Verkerk 
5000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 4. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 14
&lt;br&gt;Maailmarekord: 7.12,0 Ard Schenk , 13. märts 1971, Inzell
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 7.22,4 Fred Anton Maier , 15. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 7.22,4 Fred Anton Maier 
10 000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 7. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 24 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 14
&lt;br&gt;Maailmarekord: 14.55,9 Ard Schenk , [14. märts[]] 1971, Inzell
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 15.23,6 Johnny Höglin , 17. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 15.23,6 Johnny Höglin 
Naised.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 29 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 42,5 Anne Henning , 7. jaanuar 1972, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 45,0 Lidija Skoblikova , 30. jaanuar 1964, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 46,1 Ljudmila Titova 
1000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 33 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.27,30 Anne Henning , 8. jaanuar 1972, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.32,6 Carry Geijssen , 11. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 1.32,6 Carry Geijssen 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 31 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.15,8 Stien Kaiser , 15. jaanuar 1971, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.22,4 Kaija Mustonen , 10. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 2.22,4 Kaija Mustonen 
3000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 22 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 10
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.46,5 Stien Kaiser , 16. jaanuar 1971, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 4.56,2 Ans Schut , 12. veebruar 1968, Grenoble
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1968: 4.56,2 Ans Schut
Giuseppe Ungaretti

Giuseppe Ungaretti (8. veebruar 1888 Aleksandria – 2. juuni 1970 Milano) oli itaalia modernistlik luuletaja, ajakirjanik, esseist, kriitik ja õppejõud. Ta oli hermetismi tuntumaid esindajaid ja üks juhtivaid 20. sajandi Itaalia kirjanikke. Ta sai mõjutusi sümbolismist ja oli mõnda aega futurismi pooldaja.
1912. aastal läks ta õppima Pariisi ülikooli, kus ta sai tuttavaks paljude kirjanike ja kunstnikega (Apollinaire, Max Jacob, André Derain, Picasso, Georges Braque, Charles Péguy, Henri Bergson). Esimese maailmasõja ajal astus ta sõjaväkke ja hakkas irredentistiks. Ungaretti debüteeris luuletajana kaevikusõja ajal. 1919 ilmus tema üks tuntumaid luulekogusid "Allegria di naufragi", mis sisaldab luuletusi aastatest 1914–1919. Tema lühimad luuletused on ainult üherealised, osas luuletustest puudub näiteks öeldis, mis on tavapäraselt tervikliku lause tarvilikuks tuumaks.
Sõdadevahelisel ajal tegi Ungaretti koostööd Benito Mussoliniga ja astus 1921. aastal fašistliku parteisse. Ta oli ajalehtede Il Popolo d'Italia ja La Gazzetta del Popolo korrespondent. Mõnda aega oli ta seotud dadaistidega. Ta elas mõned aastad Brasiilias ning õpetas itaalia kirjandust São Paulo ülikoolis. Teise maailmasõja ajal läks ta tagasi Itaaliasse ning töötas Rooma ülikoolis.
Ungaretti tõlkis itaalia keelde William Blake'i, Jean Racine'i ja William Shakespeare'i luulet.
1970. aastal pälvis ta esimesena Neustadti kirjandusauhinna.
Eesti keeles on Ungaretti luuletusi ilmunud Ivar Grünthali tõlkes Manas 4/1961, lk 259; Malle Talveti ja Ain Kaalepi tõlkes Loomingus 2/1988, lk 212-215; Kalju Kruusa tõlkes Loomingus 6/2000, lk 834-836; Märt Väljataga tõlkes Vikerkaares 5-6/2001, koos teiste luuletajatega ja saatesõnaga lk 2-19 ja 10–11/2018, lk 1 ning luuleajakirjas Ninniku (Märt Väljataga, Kalju Kruusa, Lauri Kitsniku ja Evelin A. Västriku tõlkes)
Arancha González

Arancha González Laya (sündinud 22. mail 1969 Donostias) on Hispaania majandusteadlane ja poliitik. Ta oli 13. jaanuarist 2020 kuni 12. juulini 2021 Hispaania välis-, euroasjade ja rahvusvahelise koostöö minister. 
1. septembrist 2013 kuni 13. jaanuarini 2020 oli ta Rahvusvahelise Kaubanduse Keskuse (International Trade Centre) tegevdirektor ja ÜRO peasekretäri abi.
Ta on sündinud 1969. aastal Donostias. Ta kasvas üles Baski autonoomne piirkonnas Gipuzkoa provintsis. Ta sai magistrikraadi õigusteaduse alal Navarra ülikoolist ja magistrikraadi Euroopa Liidu õiguse alal sai ta Madridi Carlos III Ülikoolist.
Kiiruisutamine 1968. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1968. aasta taliolümpiamängudel Grenoble'is peeti 4.–12. veebruarini. Võistluspaigaks oli Anneau de vitesses Paul-Mistrali park. Katmata võistluspaiga mahutavus oli 2500 pealtvaatajat. Välised tingimused mängisid otsustavat rolli: linna arvukatest tööstusettevõtetest eralduv tahm ja tolm ladestusid jääle, nii et eelis oli neil võistlejatel, kes sattusid startima vahetult pärast jää pühkimist. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest nii meestele kui ka naistele oli neli ala.
Tulemused.
Mehed.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 14. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 48 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Maailmarekord: 39.2 Erhard Keller Saksa FV, 28. jaanuar 1968, Inzell
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 40.1 Terry McDermott , 4. veebruar 1964, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 40.1 Terry McDermott 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 16. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 53 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.02,5 Magne Thomassen , 5. veebruar 1968, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.08,6 Jevgeni Grišin , 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo
&lt;br&gt; ...2.08,6 Juri Mihhailov , 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 2.10,3 Ants Antson 
5000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 38 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 17
&lt;br&gt;Maailmarekord: 7:26.2 Fred Anton Maier , 7. jaanuar 1968, Deventer
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 7:38.4 Knut Johannesen , 5. veebruar 1964, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 7:38.4 Knut Johannesen 
10 000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 17. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 13
&lt;br&gt;Maailmarekord: 15.20,3 Fred Anton Maier , 28. jaanuar 1968, Oslo
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 15.46,6 Knut Johannesen , 27. veebruar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 15.50,1 Jonny Nilsson 
Naised.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 9. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 11
&lt;br&gt;Maailmarekord: 42,5 Tatjana Sidorova , 3. veebruar 1968, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 45,0 Lidija Skoblikova , 30. jaanuar 1964, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 45,0 Lidija Skoblikova 
1000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 11. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 29 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.31,8 Lidija Skoblikova , 22. veebruar 1963, Karuizawa
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.33,2 Lidija Skoblikova , 1. veebruar 1964, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 1.33,2 Lidija Skoblikova 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.19,0 Inga Artamonova , 27. jaanuar 1962, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.22,6 Lidija Skoblikova , 31. jaanuar 1964, Innsbruck
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 2.22,6 Lidija Skoblikova 
3000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 12. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 26 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 12
&lt;br&gt;Maailmarekord: 4.54,6 Stien Kaiser , 3. veebruar 1968, Davos
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 5.14,3 Lidija Skoblikova , 23. veebruar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1964: 5.14,9 Lidija Skoblikova
Armeekindral (Nõukogude Liit)

Armeekindral (vene keeles "генерал армии") oli Nõukogude Liidu sõjaväeline auaste aastatel 1940−1991. See oli madalam Nõukogude Liidu marssali auastmest ja kõrgem kindralpolkovnikust. Alates 1943. aastast vastas see väeliigi marssali aukraadile. Mereväes oli sellele vastav auaste aastatel 1940−1945 ja 1962. aastast laevastikuadmiral. Armeekindrali auaste anti 133 isikule, kellest 31 ülendati hiljem Nõukogude Liidu marssaliks ja üks sai suurtükiväe peamarssaliks.
Pilisvörösvár

Pilisvörösvár (saksa Werischwar) on linn Ungaris Pesti komitaadis Pilisvörösvári kreisi keskus. Linn asub 18 km Budapesti kesklinnast loodes. Linn asub Pilisi kõrgustiku kõrgeima tipu Pilisi (756 m) kõrval.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel olid 28% linnaelanikest sakslased. 73,3% elanikest olid katoliiklased.
Sakslasi hakati Pilisvörösvár asustama 1692. aastal, pärast seda kui piirkond oli pärast türklaste väljaajamist tühjaks jäänud. Erinevalt teistest sakslaste asulatest Ungaris, ei toimunud seal pärast teist maailmasõda sakslaste küüditamist.
1997. aastal sai Pilisvörösvár linnaõigused.
Viljandi-Pärnu prefektuur

Viljandi-Pärnu prefektuur oli aastail 1927–1940 eksisteerinud Eesti politsei piirkondlik prefektuur.
Prefekt oli ka samanimelise kodanliku õhukaitse ringkonna juht.
Kriminaalkomissar
Viljandi-Pärnu prefektid.
Politseiasutuste kujundamise määrusega 1. jaanuaril 1926 loodud prefektuurid: Pärnu Prefektuur (1926–1927), Viljandi Prefektuur (1926–1927), ühendati 1927. aastal Viljandi-Pärnu prefektuuriks.
Tegevuspiirkond.
Tegevuspiirkond, 1939. aastal: Viljandi, Pärnu, Põltsamaa, Mõisaküla, Sindi, Kilingi-Nõmme, Suure-Jaani ja Mustla linn ning Viljandi ja Pärnu maakond.
Österreichischer Rundfunk

Austria Rahvusringhääling (saksa keeles: Österreichischer Rundfunk, ORF; ) on 1955. aastal asutatud Austria rahvuslik avalik-õiguslik ringhääling. ORF liitus Euroopa Ringhäälingute Liiduga aastal 1953. ORF on korraldanud 1967. ja 2015. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusE, mõlemad toimusid Viinis.
Võru-Petseri prefektuur

Võru-Petseri, 1932. aastast Petseri-Võru prefektuur oli aastail 1926–1940 eksisteerinud Eesti politsei piirkondlik prefektuur.
1924. aastal muudeti Võru maakonna politseijaoskondade piire ja Võru maakonna politseivalitsuse 1. jaoskonda kuulunud Võru linna piirkond, muudeti 1. jaanuarist 1924 a. iseseisvaks politseijaoskonnaks. 1932. aasta veebruaris nimetati Võru-Petseri prefektuur ümber Petseri-Võru prefektuuriks. Räpina jaoskond, likvideeriti 1932. aastal, moodustati Põlva jaoskond.
Kriminaalkomissar
abikomissar Räpinas, tegevuspiirkond: Räpina, Toolama, Kahkva, Moisekatsi, Koiola ja Veriora vallad ning Võõbsu alev. 
Tegevuspiirkond.
Tegevuspiirkond, 1939. aastal:
Special Broadcasting Service

Spetsiaalne ringhäälinguteenus (inglise keeles: Special Broadcasting Service, SBS) on Austraalia avalik-õiguslik ringhääling. Alates 1979. aastast on SBS Euroopa Ringhäälingute Liidu assotsieerunud liige ning aastast 2015 on SBS osalenud Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Eurovisiooni lauluvõistlus.
SBS on Eurovisiooni edastanud igal aastal alates 1983. aastast ning tänu Austraalia sidemetele Euroopaga on võistlus seal alati populaarne olnud.
2015. aastal kutsuti seoses lauluvõistluse 60. aastapäevaga Austraalia võistlusel osalema külalisosalejana. Algsete plaanide kohaselt pidi Austraalia ainult üks kord osalema, ent 2015. aasta novembris kinnitas SVT, et Austraalia osaleb 2016. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Alexandre Julien

Alexandre Julien (sündinud 15. jaanuaril 1988) on Kanada muusik.
Ta on mänginud ansamblites Vision Eternel, Soufferance, Vision Lunar, Éphémère, Gallia Fornax. 2013. aastal teinud koostööd Margus Voolpriiduga Ta asutas plaadifirma Abridged Pause Recordings.
Kuupkapiteel

Kuupkapiteel ehk täringkapiteel, ka vürfelkapiteel (saksa keeles "Würfel" 'täring') on romaani kunstis kasutatud kapiteelitüüp, mille enam-vähem kuubikujulise keha neli alumist nurka on ümardatud.
Kirjeldus.
Kuupkapiteeli lähtekeha on üks ehituskivi ehk kvaader. Alumiste nurkade ümardamisega tekib sujuv üleminek ruudult ringile ja kapiteeli külgedele moodustuvad poolringjad või kilbikujulised pinnad. Kuupkapiteel võib olla nii dekoorita kui ka kaunistatud lamereljeefse raiddekooriga.
Levik.
Kuupkapiteel esineb ennekõike Saksamaa romaanikas, aga kohati ka Põhja-Itaalias, Prantsusmaa piirkondadest Elsassis ja Lotringis, Normandias ning Inglismaal.
Ajaloost.
Kuupkapiteeli täpne tekkelugu või -päritolu on teadmata ja jäänud oletuslikuks. Võimalikeks varaseimateks esinemiskohtadeks on pakutud erinevaid piirkondi, näiteks Lombardiat või Bütsantsi-aegset Armeeniat. Ka kapiteeli põlvnemine puitehitise detalidest on kõne alla tulnud.
Kuupkapiteel ilmus ehitistesse 10. sajandi lõpu romaanikas. Tolleaegsed kapiteelid olid kaunistamata ja ehitistes prevaleeris terve 11. sajandi jooksul nende vormiselgus ja ühtsus. Stiil muutus 11. sajandi lõpuks, kuupjas ümardatud nurkadega üldvorm säilis, kuid kapiteelid kaeti tihedalt lamereljeefsete kaunistustega, milleks võisid olla akantus-, palmeti- ja muud stiliseeritud taimemotiivid, põim- või muu geomeetriline ornament ja figuraalsed kaunistused, mis kujutasid inimesi või fantastilisi loomi.
Umbes 1065. aasta paiku ilmus dekoori kaunistus, mille puhul kuupkapiteeli kilbikujulistele külgedele lisati kaunistusena väiksemad kilbikujulised plaadid. Hilisromaanikas esines sageli taas lihtne kaunistamata kuupkapiteel.
Kuupkapiteeli edasiarendus oli kaksiskuupkapiteel ("Doppelwürfelkapitell") kahe paaris paikneva kilbikujulise detailiga igal külje jaoks , ka voltkapiteeli on peetud kuupkapiteeli edasiarenduseks.
Ius civile

Ius civile ehk tsiviilõigus on Rooma kodanike suhteid reguleeriv õigus, mis hõlmas nii avalikku kui ka eraõigust. Kasutatakse ka mõistet "kviriitlik õigus”.
Rooma jurist Gaius kirjutas “Institutsioonides” "ius civile et ius gentium"’i (tsiviilõigus ja rahvaste õigus) eristamise kohta nii: Gai. 1.1.: Kõik rahvad, keda valitsevad seadused ja tavad, rakendavad osalt omaenda õigust, osalt õigust, mis on ühine kõikidele inimestele. Nimelt õigus, mille iga rahvas ise endale määrab, on omane sellele rahvale ja seda nimetatakse tsiviilõiguseks ("ius civile)" ehk justkui riigi oma õigus; seevastu õigust, mis kõigi inimeste seas kehtib loomuõiguse põhimõtete alusel, jälgitakse võrdselt kõigi rahvaste (loomu)õiguseks ("ius gentium") ehk õigus, mida kasutavad kõik rahvad. Nii rakendab ka Rooma rahvas osalt omaenda õigust, osalt õigust, mis on ühine kõikidele inimestele.
Rooma riigi elanikud kuulusid erineva õigusega gruppidesse. "Ius civile"’t võisid neist kasutada ainult Rooma kodanikud. Teised kasutasid vastavalt kas "ius gentium"’it (rahvaste õigus; Rooma riigi mittekodanike ja kodanike vahelisi õigussuhteid reguleeriv õigus) või enda linna või piirkonna õigust, mis kehtis enne Rooma riigile alistumist. "Ius civile" ning ka sellega koos olev täielik õiguskaitse oli vaid Rooma kodanikel.
Keiser Caracalla andis 212. aastal ediktiga "Constitutio Antoniniana" Rooma kodakondsuse kõikidele impeeriumis elavatele vabadele isikutele ja seega võisid nad seejärel kasutada "ius civile"’t. Kuid isegi kõik Rooma kodanikud ei olnud kõikide "ius civile’"st tulenevate õigustega. Täielikult õigus- ja teovõimeline oli see ainult perekonnapea ("pater familias"), kes ei olnud kellegi võimu all, s.t oli "sui iuris". Tema perekonnaliikmed, nt abielunaine, lapsed ja orjad ning teised perekonnaliikmed olid üldjuhul tema võimu all, s.t "personae alieni iuris"). Abielunaine võis "sinu manu" abielu korral olla ka iseseisev isik ("sui iuris"), kuid vajas reeglina eestkostjat ("tutela").
"Ius civile" hõlmas Roomas eraõigust, avalikku õigust ja karistusõigust, kuid tänapäeval on "ius civile" nime andnud tsiviilõigusele, mis kuulub eraõiguse alla. "Ius civile" allikateks on XII tahvli seadused, nende kommentaarid ja tõlked ning ka suuline pärimus.
PAOK FC

PAOK FC on Kreeka jalgpalliklubi, mis tegutseb Thessaloníkis. See mängib Kreeka kõrgliigas Super League.
Klubi asutasid 20. aprillil 1926 Konstantinoopolist Thessaloníkisse suundunud Kreeka põgenikud.
PAOK on tulnud Kreeka meistriks kolm korda, hooaegadel 1975–76, 1984–85 ja 2018–19. Kreeka karikavõistlused on võidetud seitsmel korral, viimati 2019. aastal. Hooajal 2018–19 sai PAOK esimeseks Kreeka klubiks, mis on ühel hooajal riigi meistriks tulles jäänud kaotuseta ja võitnud lisaks karikavõistlused. Olympiakóse ja Panathinaikόse kõrval on see üks kolmest klubist, mis ei ole kunagi Kreeka kõrgliigast välja langenud.
PAOK on korduvalt osalenud UEFA Euroopa Liiga alagrupiturniiril. Hooajal 1973–74 jõudis PAOK UEFA karikavõitjate karikavõistlustel veerandfinaali.
PAOK on toetajate arvu poolest Kreeka kolmas jalgpalliklubi.
Klubi kodustaadion on 29 000 pealtvaatajat mahutav Toumba staadion.
Vision Eternel

Vision Eternel on Kanada-Ameerika Ühendriikide "ambient"-"shoegaze"'i ansambel. See loodi 2007. aastal Edisonis New Jersey osariigis Ameerika Ühendriikides ja asub nüüd Montréalis Quebeci provintsis Kanadas.
Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali elutööpreemia

Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri sihtkapitali elutööpreemia on üks Eesti Kultuurkapitali välja antavatest elutööpreemiatest, mis määratakse kultuuri- ja sporditegelastele elutöö eest.
Igal aastal antakse välja kaheksa Eesti Kultuurkapitali elutööpreemiat. Arhitektuuri sihtkapitali elutööpreemiaid antakse välja alates 2012. aastast.
Preemiasumma suurused kinnitab Eesti Kultuurkapitali nõukogu igal aastal eraldi. Koos rahalise preemiaga antakse laureaadile preemia tunnusmärk. Alates 2013. aastast on selleks messingust kera ("Jonnakas", mille autorid on Risto Tali ja Rait Siska). Kera on valmistatud trugimise meetodil, kaetud poleeriga ning raskuseks tinavalu. Kerale on söövitatud Eesti Kultuurkapitali logo elemendid ning graveeritud valdkonna või sihtkapitali nimetus, laureaadi nimi ja aastaarv. Eesti Kultuurkapitali aastapreemiate ja sihtkapitalide elutööpreemiate laureaadid saavad kuldse poleeriga 200 mm diameetriga kera.
Microsoft Flight Simulator 2020

Microsoft Flight Simulator 2020 on videomäng, mis ilmus 2020. aastal.
Mängu saab mängida Steamis.
Mängus võib lennata igale poole maailmas.
Eestis võib maanduda Tallinnas ja Tartus.
Saoirse Ronan

Saoirse Úna Ronan (sündinud 12. aprillil 1994 New Yorgis) on Iirimaa näitleja. Teda on pärjatud Kuldgloobuse auhinnaga ning on olnud nomineeritud mitmele teisele auhinnale.
Kiiruisutamine 1964. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamisvõistlused 1964. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis peeti 30. jaanuarist kuni 7. veebruarini Innsbrucki kiiruisurajal. Võisteldi kaheksal kiiruisutamise distantsil, millest neli oli meestele ja neli naistele. 
Tulemused.
Mehed.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 4. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 44 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Maailmarekord: 39,5 Jevgeni Grišin , 28. jaanuar 1963, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 40,2 Jevgeni Grišin , 28. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo
&lt;br&gt; ...40,2 Jevgeni Grišin , 24. veebruar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 40,2 Jevgeni Grišin 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 6. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 54 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 20
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2.06,3 Juhani Järvinen , 1. märts 1959, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2.08,6 Jevgeni Grišin , 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo
&lt;br&gt;...2.08,6 Juri Mihhailov , 30. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 2.10,4 Roald Aas 
&lt;br&gt;...2.10,4 Jevgeni Grišin 
5000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 5. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 42 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Maailmarekord: 7.34,3 Jonny Nilsson , 23. veebruar 1963, Karuizawa
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 7.48,7 Boris Šilkov , 29. jaanuar 1956, Cortina d'Ampezzo
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 7.51,3 Viktor Kossitškin 
10 000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 7. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 33 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 19
&lt;br&gt;Maailmarekord: 15.33,0 Jonny Nilsson , 24. veebruar 1963, Karuizawa
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 15.46,6 Knut Johannesen , 27. jaanuar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 15.46,6 Knut Johannesen 
Naised.
500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 30. jaanuar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 13
&lt;br&gt;Maailmarekord: 44,9 Inga Artamonova , 27. jaanuar 1962, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 45,9 Helga Haase Saksamaa ÜV, 20. veebruar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 45,9 Helga Haase Saksamaa ÜV
1000 m.
 
&lt;br&gt;Kuupäev: 1. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 14
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.31,8 Lidija Skoblikova , 22. veebruar 1963, Karuizawa
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.34,1 Klara Guseva , 22. veebruar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 1.34,1 Klara Guseva 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 31. jaanuar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 30 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 14
&lt;br&gt;Maailmarekord: 2:19.0 Inga Artamonova , 27. jaanuar 1962, Alma-Ata
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 2:25.2 Lidija Skoblikova , 21. veebruar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 2:25.2 Lidija Skoblikova 
3000 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 2. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 13
&lt;br&gt;Maailmarekord: 5.06,0 Inga Artamonova , 28. jaanuar 1962, Alma-Ata,
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 5.14,3 Lidija Skoblikova , 23. veebruar 1960, Squaw Valley
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 1960: 5.14,3 Lidija Skoblikova
De la Barre (Belgia suguvõsa)

De la Barre on Hainaut´st pärit Belgia suguvõsa, kes tõsteti aadliseisusse aastal 1613 ja sai krahvitiitli 1722. aastal.
Trapetskapiteel

Trapetskapiteel on romaanikas ja varagootikas kasutatud kapiteelitüüp, mille puhul kapiteeli neli külge on trapetsi kujuga.
Kirjeldus.
Trapetskapiteel tekib, kui neljatahulise kapiteeliploki alumiste nurkade ümardamisel faasitakse kvaadri kandid kiviploki ülemiste nurkadeni välja.
Levik.
Väga levinud on trapetskapiteel Lombardia romaanikas ja Põhja-Saksamaa romaanikas, kus ehitati eelkõige tellisest. On arvatud, et trapetskapiteel tekkis neil aladel kuupkapiteeli alternatiivina, sest tellist polnud võimalik vormida kuupkapiteeliks nagu looduskivi.