Damien Hirst

Damien Hirst (sündinud 7. juunil 1965) on inglise kunstnik ja kollektsionäär. Ta on kunstirühmituse Young British Artists liige. Ta loob peamiselt kollaaže, installatsioone ja skulptuure.
2010. aasta seisuga oli ta Suurbritannia seni elus kunstnikest jõukaim. 
Elulugu.
Damien Hirst on sündinud 1965. aastal Bristolis ning veetnud lapsepõlve Leedsis. Hirst alustas 1986. aastal õpinguid Londoni Ülikooli Goldsmithsi kolledžis maalikunsti erialal. Koos oma kursusekaaslase Carl Freedmaniga organiseeris Hirst 1988. aasta juulis näituse "Freeze", mis pani alguse uuele kunstirühmitusele Inglismaal. Näitust külastas kollektsionäär ja kunstikaupmees Charles Saatchi, kelle sponsorlus ja mentorlus olid ajendiks Young British Artistsi rühmituse loomisele. Gruppi kuulusid kunstnikud nagu Tracey Emin, Ian Davenport, Jenny Saville jpt. Kuni 2003. aastani töötas kunstnik tihedalt Charles Saatchiga koos, kuid lõpuks leidis, et galerist huvitub ainult teoste rahalistest väärtustest ning sõprusside lõppes, kui Hirst kõik oma kunstiteosed Saatchi Galeriilt tagasi ostis. Kunstniku teosed tõid talle raha sisse sõltumata galeriidest, näiteks teenis ta teosega "Lullaby Spring" 9,65 miljonit naela. Tänu sellele on Damien Hirstist saanud maailma rikkaim elusolev kunstnik.
Oma brändi ja loomingu reklaamimiseks ja väärtuse kasvatamiseks on Hirst meediakajastust saanud ka muu kui kunsti tõttu. 1997. aastal avast ta koos oma sõpradega restorani Pharmacy, mille sisekujundus imiteeris apteeki. Lokaal oli kohtumispaigaks kuulsustele kuni sulgemiseni 2003. aastal. Samal aastal sai Damien Hirst esimeseks kunstnikuks, kelle looming on saadetud kosmosesse. Kunstniku täpimaal asub siiamaani Marsi pinnal.
Kunstnik hoiab oma eraelu privaatsena. Varasemast kooselust Maia Normaniga on Hirstil kolm poega: Connor (sünd. 1995), Cassius (sünd. 2000) ning Cyrus (sünd. 2005).
Looming.
Damien Hirsti põhiliseks väljundiks on installatsioonid ja skulptuurid, kuid loomingust ei puudu ka maalid ja filmid. Kollaažid on kunstniku jaoks juba organiseeritud asjade organiseerimine, mille eesmärk on luua uusi reaalsusi. Viimasel ajal pole Hirsti looming enam ühiskonnakriitiline, vaid tema eesmärk on arendada ja hoida üleval enda loodud brändi. Hirst toob oma loomingus esile surmas leiduva ilu ja luulelisuse, põhitemaatikaks on inimese kõhklemine oma eksistentsis, religioon, hirm kuid ei puudu ka huumor. Kõige tähtsamaks teemaks kujuneb siiski elu ja surma kooseksisteerimine. Oma ravimiriiulisarjaga proovib kunstnik tähelepanu tuua ideele, et medikamendid suudavad meid elus hoida kuid ka üledoseerimise korral tappa. Arvatavasti huvi surma vastu tekkis Hirstil kui ta ülikooliõpingute ajal paar kuud surnukuuris töötas.
Damien Hirsti jaoks on pealkirjadel väga suur tähendus. Teose pealkiri sunnib vaatajat mõtlema, looma seoseid ning leidma teosest peidetud tähenduse.
Hirsti loomingust ei puudu ka popkunsti sugemetega sari. Värviliste täpimaalide sarja kuulub üle 1000 maali, mis varieeruvad suuruses. Hirst tegelikult ise täpimaale ei teosta, selle jaoks on kunstnikul assistendid. Kunstniku jaoks on tähtis teose kontseptsioon, mitte teostus. Täpimaalid on leidnud ka oma koha popkultuuris näiteks teos "Isonicotinic Acid Ethyl Ester" figureerib alternatiivrokk ansambli 30 Seconds to Marsi neljanda stuudioalbumi kaanel.
Kunstnik on samuti tegelenud tegevusmaalinguga. Pöörlevate maalide sari on leidnud kunstniku poolehoiu, kuna kõik "action-painting"u tulemusel loodud maalid on tema sõnul alati õnnestunud.
Hirst on samuti tuntud oma teoste poolest, mille üheks meediumiks on liblikad. Kunstniku kollaažidel võib näha tuhandete liblikate eemaldatud tiibu, mis kinnitatud mustrina lõuendile. Kuid samuti ei hoidu ta elusate liblikate kasutamisest. Hirsti 1991. aastal esitletud installatsioonis "In and Out of Love" oli näituseruumi sobiv elukeskkond liblikatele. Mitme kuu jooksul võis näha, kuidas putukad sünnivad, lendavad, paarituvad ja lõpuks surevad. Installatsioon sai võrdlemisi palju kriitikat, kuna tekkis küsimus, kas kunsti tegemine õigustab 9000 putuka surma, isegi kui Hirsti eesmärk oligi tuua tähelepanu elu haprusele.
Damien Hirsti loomingut võrreldakse Marcel Duchampi ja dadaistliku liikumisega. Mõlema kunstniku "ready-made" teostega käib kaasas šokeeriv element.
Põhiteosed.
"Natural History".
"Natural History" on Damien Hirsti mahukaim ja kuulsaim sari. See koosneb klaasist kasti paigutatud loomade korjustest, mis on uputatud formaldehüüdi – ainesse, mis takistab kõdunemist. Esimesena esitles kunstnik 1991. aastal Charles Saatchi sponsoreeritud teost "The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living", mille keskmeks oli 4,57 meetri pikkune surnud tiigerhai.
Algselt asetses klaaskastis teine tiigerhai, mis halbade tingimuste tõttu hakkas kiiresti kõdunema. 1993. aastal maksis Hirst Austraalia kaluritele 6000 naela uue tiigerhai püüdmise eest, mis on siiamaani oma kuju säilitanud. Hai asendamine tekitas kunstiajaloo valdkonnas teravat poleemikat; kas hai asendamine toob kaasa uue teose loomise või on tähtsam loomingu kontseptuaalne pool.
"The Physical Impossibility of Death in the Mind of Someone Living" mängib vaataja hirmudega. Paljastatud hammastega hai justkui ujuks publiku poole ning vaatajaskond peab langetama otsuse, kas usaldada kunstnikku või jääda kindlaks oma inimlikele instinktidele. Teosega tuleb meelde Schrödingeri kassi paradoks; hai eksisteerib korraga nii elusa kui ka surnuna, sellele viitab ka teose pealkiri. Damien Hirsti jaoks on pealkirjadel väga suur tähendus. Teose pealkiri sunnib vaatajat mõtlema, looma seoseid ning leidma teosest peidetud sisu.
Aastate möödudes hakkas Hirst oma sarja "Natural History" loomi moonutama. 1996. aastal jagas mees lehma surnukeha 12 mahuti vahel. Teos "Some Comfort Gained from the Acceptance of the Inherent Lies in Everything" toob vaatajate silme ette lehma siseelundid.
Teemantidega pealuu.
"For the Love of God" on 2007. aastal valminud maailma kalleim skulptuur. Hirst tegi 18. sajandist pärit inimkoljust plaatinamulaaži ning kattis selle 8601 teemandiga. Teos pälvis paljude kriitikute tähelepanu ja tunnustust, kuid teose kunstiline ja rahaline väärtus langes, kui Hirst aasta hiljem esitles teost "For Heaven’s Sake". Seekord oli kunstnik katnud teemantidega imiku pealuu. Osa publikust leidis, et Hirsti töö on isiklik rünnak inimestele, kes on oma lapse nürisünnituse tõttu kaotanud.