tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Elektrijaam

Elektrijaam on energia muundamise seadmete ja rajatiste kompleks, mis toodab elektrienergiat teistest energialiikidest. Elektrijaamu liigitataksegi selle järgi, millist liiki energiat – primaarenergiat – elektrienergiaks muundatakse:
Soojuselektrijaamadeks laiemas tähenduses loetakse kõik elektrijaamad, mis põhinevad nii kütuse põletamisel kui ka soojuse otsesel kasutamisel, seega siis ka tuuma-, päikesesoojus- ja geotermaalelektrijaamad. Kui soojuselektrijaam annab tarbijale lisaks elektrienergiale ka soojust, nimetatakse seda koostootmisjaamaks.
Elektrijaamades muundatakse primaarenergia elektrienergiaks peamiselt mehaanilise energia vahendusel turbiini abil: soojuselektrijaamas paneb elektrigeneraatori pöörlema auruturbiin või gaasiturbiin, hüdroelektrijaamas hüdroturbiin ja tuuleelektrijaamas tuuleturbiin. Peamiselt teisaldatavas elektrijaamas võib elektrigeneraatorit käitada sisepõlemismootor. Primaarenergia vahetu muundumine elektrienergiaks toimub fotoelektrilises päikeseelektrijaamas, samuti kütuseelementide kasutamise korral.
Primaarenergiat elektrienergiaks muundav seadmestik moodustab tavaliselt tervikliku ploki. Enamasti töötab elektrijaamas rööbiti mitu energiaplokki. Lisaks energiaplokkidele kuuluvad jaama koosseisu energiakandjate vastuvõtu ja töötlemise seadmed, juhtimis- ja reguleerimisseadmed, elektrienergia väljastamise ja jaotamise seadmed, samuti mitmesugused abiseadmed ja hoonestus. 
Elektrijaamast läheb elektrienergia elektriliini(de) kaudu elektrivõrku.
Rahvusvaheline Olümpiaakadeemia

Rahvusvahelise Olümpiaakadeemia (ROA, inglise keeles "International Olympic Academy, IOA") on organisatsioon, mis tegeleb olümpismi ja olümpialiikumise akadeemilise käsitlemise, uurimise ja propageerimise edendamisega. Selle keskus asub Olümpias (Kreeka).
Olümpiaakadeemia loomise otsuse langetas ROK 1949. aastal, selle tegelik asutamine toimus aga 1961. aastal. 
Kaasaegsete olümpiamängude rajaja Pierre de Coubertini soov oli luua institutsioon, mille ülesandeks oleks olümpiaidee säilitamine, selgitamine ja levitamine noorte hulgas. Oma eluajal ei õnnestunud tal oma unistust täide viia. 1961. aastal moodustati Kreeka Olümpiakomitee juurde Rahvusvaheline Olümpiaakadeemia, mis töötab ROK-i patronaaži all. ROK moodustas ka komisjoni Olümpiaakadeemia tegevuse suunamiseks.
Oma eesmärgi täitmiseks korraldab ROA igal aastal üritusi, millest tähtsamad on noortesessioonid ning spetsiaalsed seminarid olümpialiikumisega seotud organisatsioonidele.
Juhe

Juhe on painduv juht, mida kasutatakse elektrienergia ja informatsiooni edastamiseks. 
Juhtmeid saab liigitada mitmeti:
Juhtme sooned on enamasti vasest, köisjuhtmetel alumiiniumist (ka terastraatidest südamikuga) või terasalumiinium-bimetallist. Sooneisolatsioon on polümeermaterjalist, sageli polüvinüülkloriidist (PVC).
Lisaks sooneisolatsioonile võib ühe- ja mitmesoonelisel juhtmel olla polümeermaterjalist kaitsekest, tekstiilpunutis (nt triikraua nöörjuhtmel), traatpunutisest varjestus (infoedastuse juhtmetel) või alumiiniumkest (nagu omaaegsetel kuulojuhtmetel).
Kaitsekestaga mitmesoonelisi juhtmeid nimetatakse manteljuhtmeteks. Tugeva hermeetilise kaitsekattega juht on kaabel.
Natsagijn Bagabandi

Natsagijn Bagabandi (mongoli "Нацагийн Багабанди"; sündinud 22. aprillil 1950 Mongoolias Dzavhani aimakis Jaruu somonis) on Mongoolia poliitik, kes oli Mongoolia president 20. juunist 1997 kuni 2005. aasta juunini.
Elulugu.
Bagabandi sündis rändkarjakasvataja perekonnas. 
Ta on lõpetanud 1968. aastal keskkooli Dzavhani aimakis Uliastajs ja 1972. aastal Leningradis külmutustehnikumi külmutustehnikuna. 1972–1975 töötas ta Ulaanbaatari õlle- ja viinavabrikus masinaoperaatori, mehaaniku ja insenerina. 
1980 lõpetas ta Odessa Toiduainetetööstuse Tehnoloogia Instituudi.
Aastatel 1980–1984 töötas ta MRRP Keskaimaki komitee propagandaosakonna juhatajana. 
1984–1987 oli ta Moskvas Ühiskonnateaduste Akadeemias aspirantuuris ja kaitses filosoofiakandidaadi kraadi. 
1987–1992 oli ta MRRP Keskkomitee lektor-propagandist, osakonnajuhataja, osakonna nõunik, sekretär ja aseesimees. 1992 valiti ta Suure Rahvahuraali liikmeks ja esimeheks ning valiti tagasi Suure Rahvahuraali liikmeks 1996. aasta üldvalimistel. Ta juhtis MPRP fraktsiooni.
1997 valiti ta MRRP 22. konverentsil partei juhiks. 
Ta võitis presidendivalimised 18. mail 1997 60% häältega. 
20. mail 2001 valiti ta presidendiks tagasi. Ta sai ligi 58% häältest. Tema lähim konkurent Radnaasumberelijn Gontšigdordž opositsioonis olevast Demokraatlikust Parteist, mis on 1996–2000 võimul olnud Demokraatliku Liidu järglane, sai 37% häältest. Valimisaktiivsus oli 82%. 
Nagabandi 2001. aasta valimiskampaania põhiloosung oli "Kui järv on vaikne, siis ka pardid on vaiksed," mis tähendas: "Kui riik on vaikne, siis ka rahvas on vaikne". See loosung võttis arvesse, et rahvas ei soovi järske muudatusi. Maainimestele oli mõeldud loosung "Olen kasvanud tabuunitolmus," mis rõhutas tema lähedust karjakasvatajale. Peale selle pööras kampaania tähelepanu keskmiste ja väikeärimeeste probleemide lahendamisele. 
Ta esineb innuka budistina ja laseb end sageli pildistada mongoli rahvariietes Tšingis-khaani portree kõrval.
29. juunist 1. juunini 2003 viibis ta Mongoolia presidendina ametlikul visiidil Eesti Vabariigis.
Isiklikku.
Ekspresidendi abikaasa on Azadsuren Oyunbileg. Ta on sündinud 1951. aastal Dzavhani aimakis Uliastaj somonis ja on lõpetanud 1975. aastal Riikliku Pedagoogikaülikooli. Ta juhib fondi "Inimeste heaks". 
Tütar Bayarmaa on sündinud Ulaanbaataris 1972. aastal. 1996–1998 oli ta majanduse alal kraadiõppes Lõuna-Koreas Sogangi Ülikoolis. Poeg Batbayar on sündinud Ulaanbaataris 1974. aastal.
Vabal ajal armastab ta lugeda ja kalal käia.
Rahvusvahelise Olümpiakomitee istungjärk

Rahvusvahelise Olümpiakomitee istungjärk on Rahvusvahelise Olümpiakomitee kõrgeim organ.
ROK-i istungjärgud toimuvad reeglina kord aastas. Kõik istungjärgud on kinnised, osa võtavad ainult ROK-i liikmed ja auliikmed. 
Istungjärkude vaheajal tegutseb ROK-i täitevkomitee, mille koosseisu kuuluvad president, kolm viitsepresidenti ja viis liiget.
Rahvusvahelise Olümpiakomitee auliige

Rahvusvahelise Olümpiakomitee auliikmeks võidakse nimetada isik, kes on aktiivselt tegutsenud olümpialiikumise arendamisel. Auliikmeks olemine annab võimaluse osa võtta ROK-i istungjärkudest (ilma hääleõiguseta) ja olümpiakongressidest ning auliige kutsutakse külalisena olümpiamängudele ROK-i liikmetega võrdsetel alustel.
Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige

Rahvusvahelise Olümpiakomitee liige on inimene, kes on kas juhtkonna või liikmete grupi soovitusel valitud isikutest, kellel ROK-i arvates on teeneid olümpialiikumise arendamisel ja kes elab riigis, kus on moodustatud rahvuslik olümpiakomitee. ROK-i liikmed ei esinda komitees oma riiki, vaid on ROK-i esindajad kodumaal.
Kuni 1966. aastani valitud ROK-i liikmed kuulusid organisatsiooni koosseisu eluaegselt. Hiljem on liikmeks olekut piiratud 72. eluaastani.
ROK-i liikmeks valitu annab pidulikul tseremoonial vande, milles ta lubab tegutseda olümpialiikumise arendamise huvides. Vande tekst on kirjas olümpiahartas.
Olümpiaharta redaktsiooni järgi saab ROK-i liige kümneaastase staaži järel errumineku korral automaatselt auliikme staatuse.
Nambarõn Enhbajar

Nambarõn Enhbajar (mongoli "Намбарын Энхбаяр", sündinud 1. juunil 1958) on Mongoolia poliitik. 
Ta oli Mongoolia president 24. juunist 2005 kuni 18. juunini 2009 ja peaminister 26. juulist 2000 kuni 20. augustini 2004.
Apollo 15

Apollo 15 oli NASA Apollo programmi üheksas mehitatud missioon, mis sooritas neljanda maandumise Kuule.
Missioon startis Kennedy Kosmosekeskusest 26. juulil 1971 kell 13:34.00 UT.
Kuumoodul kuundus 30. juulil kell 22:16.29 ja lahkus sealt 2. augustil kell 17:11.22, jõudes Maale tagasi 7. augustil kell 20:45.53. Lennu kestus oli kokku 295 tundi, 11 minutit ja 53 sekundit.
Apollo 15 meeskonda kuulusid komandör David Scott, kellele see oli kolmas lend, juhtimismooduli "Endeavor" piloot Alfred Worden, kellele see oli esimene lend, ja kuumooduli "Falcon" piloot James Irwin, kellele see oli esimene lend. Varem olid nad kolmekesi moodustanud Apollo 12 varumeeskonna.
Apollo 15 oli esimene lend, millel astronaudid veetsid Kuu pinnal suhteliselt kaua aega, keskendudes teadusuuringutele. Kokku tõid nad kaasa 76,8 kg kivimeid.
James Irwin ja David Scott tegid Kuul esimese sõidu kuuautoga, sõites läbi 27,9 km. Kuuauto pikkus oli 310 cm, laius 183 cm, kõrgus 144 cm, mass 209 kg, kandevõime 480 kg, jõuallikateks 2 36 V akut, iga ratast vedas 190 W võimsusega mootor.
Scott kontrollis Kuu peal teooriat, et vaakumis kukuvad kõik esemed võrdse kiirusega, pillates maha kotkasule ja oma geoloogivasara. Nad kukkusid tõepoolest ühesuguse kiirusega. Enne kui Scott jõudis nad üles korjata, astus Irwin kogemata sulele peale ja see jäigi kuu peale.
Kuu orbiidil tiirlev Worden asus lennu ajal rekordilisel kaugusel lähimast inimesest. Scott ja Irwin olid Kuul, tema aga Apollo 15 juhtmoodulis neist 3596,4 km kaugusel.
Apollo 15 kergitas oma maandumispaigas üles tohutu tolmupilve. Selle fikseeris Jaapani kuukaaslane SELENE ja need andmed langevad hästi kokku Apollo 15 juhtimismoodulist tehtud fotodega Kuu pinna albeedo muutuste kohta maandumispaigas. Fotode analüüs kinnitas selle pilve olemasolu veel 2008. aasta mais. Niisugused tõendid on tähtsad oletuste kummutamiseks, nagu olnuks kogu programm suur pettus.
Apollo 15 logo kujutas kolme lindu lendamas Kuu maastiku kohal. Vahetult lindude taga moodustavad kraatrite ahelikud Rooma numbri XV. Logo ümbritsevad punane, valge ja sinine rõngas ning keskmisele neist, valgele on kirjutatud kosmonautide nimed. Logo kujundas Itaalia moekunstnik ja poliitik Emilio Pucci, kes esitas kolme linnu motiivi, kuid meeskond muutis selle värvid esialgsest sinisest ja rohelisest patriootlikumateks punaseks, valgeks ja siniseks.
Monokristall

Monokristall on terviklik üksik ühtse kristallvõrega mineraalitera. 
Monokristallile vastanduvad paljudest mineraaliteradest koosnevad agregaadid, näiteks kivimid.
Monokristall, nagu kristallstruktuuriga tahkised üldse, ei pea koosnema ühe keemilise elemendi aatomitest.
Looduses leidub haliidi, kvartsi ja paljude teiste mineraalide monokristalle.
Monokristalle kasvatatakse erinevatest ainetest. Neid kasutatakse teaduses ja tehnikas, eriti raadiotehnikas ja elektroonikas. Viimasel juhul on monokristallid pooljuhtkristallid.
Elektroonika jaoks tehtavad pooljuhtkristallid valmistatakse põhiosas ränist või germaaniumist. Kristalli teatud osadele lisatakse mõne muu elemendi aatomeid, et muuta piirkonna juhtivustüüpi. Kui lisatava elemendi aatomi väliselektronkihil on rohkem elektrone kui näiteks ränil, on tegemist elektronjuhtiva alaga. Kui aga väliskihi elektrone on lisataval ainel vähem, nimetatakse antud piirkonna juhtivust aukjuhtivuseks.
Liibanoni riigipeade loend

Liibanoni riigipeade loend loetleb iseseisva Liibanoni riigipead. Aastail 1842–1920 kuulus riik Türgi koosseisu ja aastail 1920–1941 oli riik Prantsusmaa mandaatala. 1926 sai ta autonoomia.
Riigipead on toodud kahes tabelis. Esimeses on riigipead alates aastast 1118, mil võimule sai Banu Māni dünastia. Teises tabelis on riigi presidendid alates autonoomia saavutamisest 1926. aastal.
Džambõn Batmönh

Džambõn Batmönh [dž'ambõn b'atmönh] (Жамбын Батмөнх); 10. märts 1926 Mongoolia Uvsi aimakk – 14. mai 1997 Ulaanbaatar) oli Mongoolia riigipea aastatel 1984–1990.
Ta astus 1948 Mongoolia Rahvarevolutsioonilisse Parteisse. 1971 valiti ta partei keskkomitee liikmekandidaadiks ning 1974 keskkomitee liikmeks. Samal ajal sai ta ka poliitbüroo liikmeks. Aastal 1973 määrati ta Keskkomitee teaduse ja hariduse osakonna juhatajaks.
1974 määrati ta Ministrite Nõukogu aseesimeheks ja seejärel esmeheks, võttes valitsusjuhi ameti Jumdžaagijn Tsedenbalilt, kellest sai riigipea. Tsedenbal tagandati tema kehvale tervisele viidates riigipea ametipostilt ja parteijuhi kohalt augustis 1984 Keskkomitee erakorralisel koosolekul. Batmönh nimetati tema asemele parteijuhi kohale ja sama aasta 12. detsembril 1984 sai temast ka Suure Rahvahuraali presiidiumi esimees (riigipea).
Batmönhi üks esimesi ülesandeid vastsel ametikohal oli tervitada värsket Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei juhti Mihhail Gorbatšovi, kes augustis 1985 tegi visiidi Ulaanbaatarisse. Gorbatšovi vastuvõtul, riiklikul banketil, kuulutas Batmönh, et Mongoolia on Nõukogude Liidu ustav liitlane tema rahu kindlustamise püüdlustes Kaug-Idas.
Koeru vald

Koeru vald oli kohalik omavalitsusüksus Eestis Järva maakonna idaosas.
Vald moodustati 20. veebruaril 1992 Koeru külanõukogust.
Ajalugu.
Koeru valla omavalitsuslik staatus kinnitati aastal 1992.
Järva-Jaani Vallavolikogu tegi 28. jaanuaril 2016 ettepaneku Albu, Ambla, Imavere, Järva-Jaani, Kareda, Koeru, Roosna-Alliku ja Koigi valla ühendamiseks Järva vallaks. Koeru Vallavolikogu otsustas läbirääkimiste käigus ühinemisest loobuda ja liituda hoopis Rakke vallaga. Sellele vaatamata otsustas Vabariigi Valitsus 2017. aasta juunis liita Koeru vald moodustatava Järva vallaga. Sundliitmise otsuse vaidlustas Koeru Vallavolikogu Riigikohtus. 4. oktoobril 2017 jättis Riigikohtu põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegium vallavolikogu taotluse rahuldamata.
Haldusjaotus.
1939. aastani eksisteerinud Koeru vald jaotati nii, et praeguse Koeru valla territoorium kattus suuremalt jaolt tollase Väinjärve valla territooriumiga. 1950. aastal vallad kaotati.
Asustus.
Alevik.
Koeru
Külad.
Abaja – Aruküla – Ervita – Jõeküla – Kalitsa – Kapu – Koidu-Ellavere – Kuusna – Laaneotsa – Liusvere – Merja – Norra – Preedi – Puhmu – Rõhu – Salutaguse – Santovi – Tammiku – Tudre – Udeva – Vahuküla – Valila – Vao – Visusti – Vuti – Väinjärve
Loodus.
Koeru vald asub Järvamaa idaosas, Pandivere kõrgustiku lõunanõlval ja Endla nõo põhjaalal. Koeru vald on põllustatud ja tihedasti asutatud.
Jõed ja järved.
Endise Koeru valla territooriumil asub Järva maakonna suurim järv – Väinjärv. Valla lõunaosas voolavaid Võrtsijärve-Peipsi vesikonda kuuluvad Põltsamaa jõgi ja tema lisajõed Preedi, Oostriku ja Võlingi oja. Mullastiku moodustavad leetunud ja leostunud kamar-karbonaatmullad.
Pinnamood.
Endise Koeru valla alad asuvad suhteliselt kõrgel Kroonilinna nullist. Koeru telemasti taldmik Kapu külas Haagi mäel asub 106 m kõrgusel merepinnast. Väinjärv asub 79,3 meetri kõrgusel.
Allikad.
Endla looduskaitseala asus Koeru valla territooriumil. Koeru alades olid Norra allikad. Allikavesi oli ka Koeru valla suurim loodusrikkus. Allikaveed kanduvad edasi Norra ojja ja Oostriku jõkke. Norra allikate Oostriku allikajärv, Värviallikas, Voltre Kaevuallikas on suured vaatamisväärsused. Suurimaks vaatamisväärsuseks Koeru vallas oli Purskav allikas.
Eesti valdade loend

Siin on loetletud Eesti vallad. Eestis on 78 omavalitsusüksust, millest 63 on vallad.
Eesti endised vallad.
Liitunud ja likvideerunud vallad alates aastast 1995.
Abaja (Järva)

Abaja (kohakääne Abajale) on küla Järvamaal Järva valla edelaosas, Koerust edelas.
Abaja kuulub Vao sidejaoskonna teeninduspiirkonda.
Abaja lapsed õpivad Koeru Keskkoolis. Õppeperioodil töötab tööpäeviti hommikul ja pärastlõunal Vao-Abaja-Kalitsa-Koeru bussiliin. 
Külast saab alguse Võlingi oja.
Ajalugu.
Esimesed teated Abaja külast pärinevad 1564. aastast "Abbo" nime all. 1699. aastast pärineb nimekuju "Abaja".
Küla kuulus algul Aruküla mõisale, aga ajavahemikus 1712–1716 läks Udeva mõisale. Küla asus Koeru kihelkonnas.
Abaja nimi on tulnud sõnast "abajas" 'mäda maakoht'. Küla asub (turba)raba kõrval.
1936. aastal ehitati külasse Abaja meierei.
Külas on olnud Udeva kool ja raamatukogu.
Elanike arv oli 2000. aastal 60, 1987. aastal 142.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Koeru valda.
Abaja Põllumajandusühistu.
Varem oli külas Koeru sovhoosi Abaja osakonna keskus. Kui sovhoos tegevuse lõpetas, asutasid Abaja elanikud Abaja Põllumajandusühistu, mis on registreeritud Koerus.
Ühistu osanikud on šotlane Neil M. Godsman ja kaks eestlast. Nende omanikega on ta asutatud 1998. aastast, kui osteti olemasolev veisekasvatusühistu (põllumaad on hiljem ostetud). Direktor on Kalle Adler. 
Abaja Põllumajandusühistu kasvatab otra õlleks, nisu saiaks ja rapsi ning tegeleb veisekasvatusega. 2002. aasta seisuga oli oma maad 520 ha ja renditud maad 350 ha ning piimalehmi 125. Oli plaanis hakata kasvatama ka lihaloomi. Viljasaak oli üle 5 tonni vilja hektarilt. Piima lüpsti aastas 6500 kg lehmalt. Palgatöölisi oli 11. Piima ostis E-Piim.
Julio Iglesias

Julio Iglesias [h'uulio igl'eesias] (sündinud 23. septembril 1943) on hispaania poplaulja, kitarrist ja laulukirjutaja.
Ta on avaldanud 77 albumit 14 keeles. Ta on maailma läbi aegade kümne edukama popartisti hulgas. Tema albumeid on müüdud üle 200 miljoni.
1960. aastatel mängis Iglesias jalgpalli ja oli Madridi Reali väravavaht.
22. septembril 1963 sattus Iglesias autoõnnetusse. Ta kaotas oma auto üle kontrolli ja keeras sellega üle katuse. Tulemuseks oli parapareksia ehk seljaaju kokkusurumine. Iglesias oli kolm aastat väga haige ja arstid arvasid, et ta ei pruugi enam käima hakata, kuid pikkamööda ta tervenes.
Käte ja sõrmede treenimiseks hakkas Iglesias kitarri mängima. Pärast tervenemist sõitis ta Suurbritanniasse inglise keelt õppima ja ühtlasi hakkas lauljaks.
Aastal 1968 võitis ta laulukirjutajatele mõeldud Benidormi rahvusvahelise laulufestivali oma lauluga "La Vida Sigue Igual" ja sõlmis lepingu plaadiettevõttega Discus Columbia, mis on Columbia Recordsi Hispaania haru.
Aastal 1970 esindas ta Hispaaniat MIDEM-i heliplaadimessil Cannes'is ja võitis esikoha Barcelona laulufestivalil oma lauluga "Gwendoline", mis kindlustas talle osavõtu 1970. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. Lauluvõistlusel sai ta kaheksa punktiga neljanda koha.
Mitu tema laulu on saavutanud rahvusvahelise tunnustuse: "Rio rebelde" ("Mässav jõgi") tõi talle kuldplaadi Mehhikos, "Uno canto a Galicia" ("Laul Galiciale") pälvis sama tunnustuse peale kodumaa veel Belgias ja Hollandis.
Aastal 1971 abiellus Iglesias Filipiinide ajakirjaniku ja modelli Isabel Preysleriga. Abielust sündis kolm last: Chabeli Iglesias, Julio Iglesias noorem ja Enrique Iglesias. Tütar on ajakirjanik, pojad on samuti lauljad. 1979 abielu lahutati.
Praegu on Iglesias abielus hollandi modelli Miranda Rijnsburgeriga. Neil on kolm poega ja kaksikud tütred: Miguel (1997), Rodrigo (1999), Victoria ja Cristina (2001) ning Guillermo (2007).
Aastal 2019 pälvis ta Grammy elutööauhinna.
Erakond Res Publica

Erakond Res Publica [resp'ublika] oli 8. detsembrist 2001 kuni 15. novembrini 2006 tegutsenud Eesti erakond.
Varem kasutati ametliku nimena nime Ühendus Vabariigi Eest – Res Publica (lühend: "ÜVE-RP" või "RP").
Erakonna majandusprogrammi eesmärk oli pikaajaline ressursse säästev majanduskasv.
Ajalugu.
Erakond Res Publica asutati inimestega ühendusest Res Publica. 2001. aastal muudeti MTÜ juriidiliselt erakonnaks, sest grupp noori otsustas Res Publica abil hakata muutma Eesti poliitilist kultuuri. Ühe aastaga astus erakonda ligi 1000 uut liiget, oma õla panid alla sajad toetajad ning selle tulemusel sündiski 8. detsembril 2001 Eestis uus erakond. 
2003. aasta Riigikogu valimistel saatis erakonda edu: parlamenti saadi 28 mandaadiga (võrdselt Keskerakonnaga). Seejärel moodustati Juhan Partsi juhitav valitsuskoalitsioon, kuhu kuulusid ka Reformierakond ja Rahvaliit. 
Res Publicas oli 1. juunil 2003 umbes 4100 liiget.
4. aprillil 2006 teatasid erakond Isamaaliit ja erakond Res Publica kavatsusest ühineda. 4. juunil pälvis ühinemisotsus Pärnus mõlema erakonna suurkogu toetuse. Ühinenud erakonna nimeks pakuti algul nime Erakond Eesti Eest, hiljem sai erakondade volikogude toetusel nimeks Isamaa ja Res Publica Liit. Sügisel 2006 erakonnad ühinesid. 
Esimehed.
Res Publica esimeesteks on olnud:
Usuartikkel

Usuartikkel (ladina keeles "articulus fidei") on väide, mille uskumine on mingi kindla usundi tunnistajatele või mingi kindla kiriku liikmetele kohustuslik.
Kesktermin

Kesktermin on süllogismi termin, mis järelduses ei esine.
Näiteks süllogismis
Kõik inimesed on surelikud.
Sokrates on inimene.
Järelikult Sokrates on surelik.
on keskterminiks "inimene".
Rodrigo Borja Cevallos

Rodrigo Borja Cevallos [rodr'iigo b'orha sev'aljos] (sündinud 19. juunil 1935 Quitos) oli Ecuadori president 10. august 1988 – 10. august 1992.
Ta õppis politoloogiat ja sotsioloogiat Ecuadori Keskülikoolis. Ta lõpetas selle õigusteadlasena ja töötas kõrgkooli õppejõuna.
Ta valiti kongressi saadikuks 1962., 1970. ja 1978. aastal. 1970. aastal asutas ta erakonna Demokraatlikud Vasakpoolsed ("Izquierda Democrática", ID). Partei oli aastail 1970–1982 kongressis enamuses. 
Borja kandideeris edutult kahtedel presidendivalimistel 1978 ja 1983, kaotades viimasel korral napilt León Febres Corderole, kes kogus 51,1% hääli.
1988. aasta presidendivalimistel oli presidendikandidaate 10. Borja juhtis valimisi 24,6%-ga oma lähima konkurendi Abdalá Bucaram Ortizi 17,6% vastu. Teises valimisvoorus 8. mail kogus Borja enamuse (52,8% häältest). 
Et mõlemad kandidaadid olid vasakpoolsed, siis lubasid nad lõpetada Febres Cordero USA-sõbraliku poliitika. Bucarami karm isiksus ja populistlik retoorika tekitasid hirmu, et pärast tema võitu võib tekkida taas sõjaväeline diktatuur.
Borja lubas oma valitsusega hakata võitlema kõrge inflatsiooniga ja tegelema muude majandusprobleemidega (suur välisvõlg). Ta alustas läbirääkimisi Rahvusvahelise Valuutafondiga (IMF).
Ta kandideeris presidendiks ka 1998 ja 2002. 1998. aastal saavutas ta 15,7%-ga kolmanda koha Jamil Mahuadi ja Álvaro Noboa järel. 2002. aastal saavutas ta 14,1%-ga 4. koha Lucio Gutiérreze, Álvaro Noboa ja León Roldósi järel.
Õhtuleht

Õhtuleht on üle-eestilise levikuga eestikeelne tabloidleht.
Ajalugu.
Ajaleht väljaandja järgi.
Ajaleht Õhtuleht hakkas ilmuma 1944. aasta oktoobris, mil sõjast purustatud Tallinna elanikele oli pärast Nõukogude Liidu Punaarmee saabumist hädavajalik anda igapäevast tarbeinfot.
Tallinna linnalehena ilmus Õhtuleht 1997. aasta märtsini ja tegi siis pöörde tabloidi suunas, hakates pakkuma sensatsioonilisemaid ja rohkem üksikostjale suunatud uudiseid, meelelahutust ja tarbijainfot.
Sõnumilehe esimene number nägi ilmavalgust 1995. aasta oktoobris. Lehe sünd sai võimalikuks, kui 1995. aastal liideti tollal ilmunud Eesti Sõnumid ja Eesti Päevaleht.
Eesti ajakirjandusturul oli 1999. aastal omavahel tihedas konkurentsis olevad kaks eestikeelset üleriikliku levikuga kvaliteetpäevalehte – Postimees ja Eesti Päevaleht ning kaks eestikeelset kergema sisuga üleriikliku levikuga tabloidpäevalehte – Sõnumileht ja Õhtuleht.
Pidev konkurents hinnaturul viisid Õhtulehe ja Sõnumilehe kahjumisse (Õhtuleht kuulus Ekspress Grupile, Sõnumileht aga Eesti Meediale). Seepärast otsustasidki kahe ajalehti välja andva kontserni – Ekspress Grupi ja Eesti Meedia – nõukogud luua kaks ühist ettevõtet ajalehtede Õhtuleht ja Sõnumileht ning ajakirjade kirjastamiseks ja teha koostööd mõlema kontserni trükitoodete paremaks levitamiseks.
Ühinemise eesmärk oli pakkuda lugejatele kvaliteetsemat väljaannet nii sisus kui vormis, omanikele aga võimalust kokku hoida juhtimis-, trüki-, levi- ja finantskulusid, et välja tulla üha suurenevast kahjumist.
SL Õhtulehe jaoks algaski ajalugu 3. juulil 2000, mil lõpetasid ilmumise kaks konkureerivat väljaannet – Õhtuleht ja Sõnumileht ja hakkas ilmuma ühine väljaanne SL Õhtuleht.
SL Õhtulehe paberlehe esimene number, mille tiraaž oli 60 510 eksemplari, ilmus 3. juulil 2000. 3. jaanuaril 2005 loodi ajalehele uus logo ja kujundus, mis püsis 5. oktoobrini 2008.
6. oktoobrist 2008 on ajalehe nimi jälle Õhtuleht.
Õhtulehe missiooniks on "vahendada ausalt, otsekoheselt ja julgelt kõige värskemaid uudiseid ja meelelahutust viisil, mis ei jätaks lugejat ükskõikseks, vaid ärataks temas valmisoleku pakkuda inimestele hoolt ja tuge ning innustaks selle nimel tegutsema."
TNS Emori andmetel oli ajalehel 2010. aasta kolmandas kvartalis 167 300 lugejat.
Trükiarvult Eesti esimeseks trükiväljaandeks kerkiti 2016. aasta oktoobris (tiraaž 48 400 vs Postimehe 46 300). 2018. aasta oktoobris oli tiraaž 43 000 eksemplari. 2019. aasta detsembris oli Õhtuleht samuti suurim päevaleht tiraažiga 42 900 eksemplari, digiväljaande tellijaid oli 12 600.
Õhtulehte annab välja AS Õhtuleht Kirjastus, mis kuulub võrdsetes osades meediakontsernidele Ekspress Grupp ja Alexela. 2016. aasta sügisest on peatoimetaja Martin Šmutov, kes juhtis varem Õhtulehe veebitoimetust. Ettevõtte juhatuse esimees on Erik Heinsaar.
Mongoli keel

Mongoli keel on mongoli keelerühma idarühma kuuluv keel. Mongoli keelt kõnelevad umbes 5 miljonit inimest, kellest 2 miljonit elavad Mongoolias ja 3 miljonit Põhja-Hiinas. Mongoli keelt kõneldakse vähemal määral ka Kõrgõzstanis ning Burjaatia Vabariigis Venemaal. Mongoli keel on Mongoolia riigikeel ning Hiina RV Sise-Mongoolia autonoomse piirkonna ametlik keel. Mongoli keele lähim sugulaskeel on burjaadi keel, mis on kõnelejate arvult teine keel Siberis.
Kirjaviis.
Sise-Mongoolias on kasutusel traditsiooniline mongoli vertikaalne kirjaviis, mis võeti üle uiguuridelt aastal 1208. Mongoli keele eripära on pikkade ehk topeltvokaalide rohkus sõnades ja paljudes kohanimedes, mis on maailma keeltes suhteliselt haruldane nähtus.
Mongoolias võeti 1931. aastal kasutusele ladina ja 1937. aastal kirillitsa tähestik. 1990. aastate algul üritati ajaloolist kirjaviisi taastada, kuid sellest loobuti peagi. 18. märtsil 2020 võttis Mongoolia parlament vastu otsuse, et aastast 2025 kirjutatakse kõik ametlikud paberid nii kirillitsas, kui ka Mongoolia ajaloolises kirjaviisis. Edaspidi vaid vanas kirjaviisis.
Kirillitsa tähestik.
Esimeses ja teises reas mongoli keele suur- ja väiketähed. Kolmandas reas on märgitud eesti transkriptsioon. Neljandas, hallis reas UNGEGNi latinisatsioonisüsteemide töörühma latinisatsioon.
Eesti Vabaõhumuuseum

Eesti Vabaõhumuuseum on muuseum, mis uurib, kogub ja tutvustab Eesti 18.–20. sajandi maa-arhitektuuri ja külamiljööd.
Muuseumi territooriumi suurus on 72,22 hektarit ja eksponeeritud hooneid on ligi 80. Alates 2020. aasta kevadest on avatud 21. sajandi näidis-puitmaja.
Muuseum on avatud aasta ringi, välja arvatud 24., 25. ja 31. detsembril. Eesti Vabaõhumuuseumis on kaks aastaaega, mis määravad muuseumi elu: suvehooaeg kestab 23. aprillist 28. septembrini ja talvehooaeg 29. septembrist 22. aprillini.
Ajalugu.
Vabaõhumuuseum asutati 22. mail 1957 ja alustas tegevust 1. juunil samal aastal. Juulis 1957 kinnitati muuseumile 66 hektari suurune maa-ala Tallinna lähedal Kopli lahe kaldal 19. sajandil rajatud Rocca al Mare suvemõisa alal. Külastajatele avati ehitusjärgus muuseum 1964. aasta augustis.
1. jaanuaril 2014 ühinesid riigimuuseum Eesti Vabaõhumuuseum ja riigiasutus Ennistuskoda Kanut sihtasutuseks Eesti Vabaõhumuuseum. Sihtasutus jätkab maa-arhitektuuri ja -maastikke tutvustava muuseumina ning restaureerimise, konserveerimise ja digiteerimise kompetentsikeskusena.
Juhtimine.
Aastatel 1993–2013 oli Eesti Vabaõhumuuseumi direktor ja aastatel 2014–2018 Sihtasutuse Eesti Vabaõhumuuseum juhatuse liige Merike Lang. Alates 1. jaanuarist 2019 on Sihtasutuse Eesti Vabaõhumuuseum juhatuse liige Tanel Veeremaa.
Kaaba

Kaaba (araabia الكعبة ("al-Ka‘abah")) on ehitis Mekas Suure mošee õuel ja on islami tähtsaim pühamu. 
Kuubikujuline Kaaba on 12 m pikk, 10 m lai ja 15 m kõrge ning asub madalal platvormil. Hallidest kiviplokkidest ja marmorist ehitise nurgad on suunatud nelja põhi-ilmakaare poole. Ehitis on kaetud musta kangaga, mida vahetatakse igal aastal. Edelaosas hõberaamis asub nn Must kivi ("al-Hajar al-Aswad"), mis arvatakse olevat meteoriitset päritolu, kuid pakutud on ka vulkaanilist. Teaduslikke uuringuid kivile tehtud ei ole, kuid viimane on tänapäeval toetatavam teooria ütluste järgi, et enne Kaaba ehitamist pidavat see kivi suutma vee pinnal püsida (vulkaaniline pimss ei vaju põhja).
Seitse korda vastupäeva ümber Kaaba käimine ja Musta kivi suudlemine on muslimite palverännaku hadži üks peamisi rituaale.
Pärimuse järgi ehitas Kaaba Aabraham koos oma poja Ismaeliga.
"Qibla" ja Kaaba poole palvetamine.
"Qibla" tähistab suunda, kuhu poole kõik muslimid, ükskõik kus nad ka ei asuks, viis korda päevas palvetavad. Alates 624. aastast on "qibla" suunatud Kaaba poole (selle geograafilised koordinaadid on .
Palverännak

Palverännak on usulistel põhjustel kindlatesse pühapaikadesse sooritatav rännak.
Sümboolselt kordab palverännak hinge Jumala poole püüdlemist.
Palverännakul viibiv inimene on palverändur.
Kristlaste palverännakud.
Kristlastel on palverännaku paikadeks näiteks Jeesus Kristuse eluga seotud paigad, eriti aga Jeruusalemm, apostlite, märtrite ja pühakutega seotud kohad ning Jumalaema ilmumise paigad.
Õigeusklike tuntumateks palverännaku kohtadeks Issanda Hauakiriku ja Issanda Sünnikiriku kõrval Pühal Maal on püha Sabbase koobasklooster Kidroni orus, püha Athose mäe kloostrid Kreekas, püha Katariina klooster Siinai mäe jalamil ja paljud kohaliku tähtsusega pühakohad õigeusu maades, näiteks David Garedža koobasklooster Gruusias, Valamo klooster Venemaal jt.
Katoliiklastel on Jeruusalemma kõrval traditsioonilisteks sihtkohtadeks ka Rooma, Fátima Portugalis, Lourdes Prantsusmaal ja Hispaanias asuv Santiago de Compostela.
Katoliiklikul ajal olid Eestis tuntud palverännakute paikadena Tallinna toomkirik, Padise klooster, Vastseliina piiskopilinnuse kabel ja Viru-Nigula Maarja kabel. Neist viimasesse korraldatakse palverännakuid tänapäevalgi.
Protestantidel palverännakute tava ei ole.
Muslimite palverännakud.
Muslimitel on palverännak Mekasse ehk hadž üks nn islami viiest sambast, mille iga islamiusuline oma elu jooksul on kohustatud sooritama, kui see on majanduslikult võimalik.
Muslimitel on neli püha linna, kuhu palverännakuid sooritatakse: Meka kõrval veel Mediina, Jeruusalemm ja Kairouan. Seitsmekordne palverännak Kairouani võrdub ühe palverännakuga Mekasse.
Budistide palverännakud.
Budistid külastavad palverännakutel õpetajate tegevuse ja nende säilmete asukohta (stuupa).
Hinduistide palverännakud.
Hinduistid sooritavad palverännakuid seitsmesse pühasse linna, milleks on Ayodhya, Dvarka, Hadwar, Kanchipuram, Mathura, Ujjain ja Varanasi.
Abakani jõgi

Abakan (vene "Абакан") on jõgi Aasias. Algab Altaist. Voolab valdavalt kirdesse. Ülemjooksul mägijõgi, alamjooksul voolab laias orus Minussinski nõos. Suubub vasakult Jenisseisse. Pikkus 514 km.
Ar-Rub‘ al-Khālī

Ar-Rub‘ al-Khālī (araabia الربع الخالي) on kõrb Aasias Araabia poolsaarel.
Ar-Rub‘ al-Khālī kõrb ulatub Saudi Araabia, Omaani, Jeemeni ja Araabia Ühendemiraatide territooriumile.
Piirneb põhjas Najdiga, ulatub kirdes Pärsia lahe, idas Omaani mägismaa, lõunas Jeemeni mägismaa ja läänes Asiri mägismaani. Valdavalt liivakõrb. Pindala umbes 650 000 km². On üks maailma suurimatest kõrbetest, siiani oma keskmises osas veel läbi uurimata.
Riimvesi

Riimvesi ehk soolakas vesi on vesi, mille soolsus jääb vahemikku 0,5–18‰ (mõningail andmeil 0,5–30‰).
Riimveelised on tavaliselt mere- ja jõevee segunemisalad, näiteks lehtersuudmed ehk estuaarid. Ka maailmamere osad, mis on ookeanidest eraldatud kitsaste väinadega, võivad olla riimveelised. Selline riimveeline sisemeri on näiteks Läänemeri.
Soolsuse järgi jagatakse riimvesi oligohaliinseks (0,5–5‰) ja mesohaliinseks (5–18‰).
Riimvee-elustik.
Riimveelised veekogud on harilikult liigivaesed, kuid isendirikkad, sest riimveega kohastunud organisme on suhteliselt vähe.
Mediina

Mediina on (araabia مدينة رسول الله või المدينه (vastavalt Madinat Rasul Allah ning Al-Madīnah); ka Jasrib või Jathrib) on linn Saudi Araabia lääneosas, Mediina oaasis.
Pikem araabiakeelne nimi "Madinat Rasul Allah" tähendab "Allahi prohveti linna", samas kui lühem nimi "al-Madina" tähendab lihtsalt "linn".
Elanikke peaaegu 1,2 miljonit (2010). Elanike arvult Saudi Araabia neljas linn.
Islami püha linn.
Mediina on Meka kõrval teine Islami püha linn, palverännakute sihtkoht. Erinevalt Mekast tohivad Mediinasse siseneda ka mittemuslimid, kuid mitte linna keskusse. Religioosset tähtsust omab ta tänu seal asuvale Masjid an-Nabawi ehk Prohveti mošeele. Mošee on ehitatud Islami prohveti Muhamedi matmispaiga kohale.
Just Mediinasse põgenes Muhamed koos oma poolehoidjate ehk hidžratega 622. aastal, rajades sinna esimese islami koguduse.
Vaarao

Vaarao (egiptuse keeles "per-aa" 'suur maja'; sellega ei mõeldud kuningalossi, vaid kogu kuningavõimu, mille alla vaarao pidi kõik egiptlased koondama) on nimetus, millega egiptlased hakkasid oma kuningaid nimetama alates 18. dünastiast. Esimene kuningas, keda on teadaolevalt nõnda nimetatud, oli Thutmosis III.
Tänapäeval nimetatakse sageli vaaraodeks kõiki Vana-Egiptuse kuningaid.
Kuidas saadi vaaraoks?
Tava kohaselt pidi vaarao surma järel troonile tõusma tema vanim poeg. Kui vaaraol poega polnud, sai tema järglaseks tema vend. Kui aga vaarao poeg oli liiga noor, täitis tema ema asevalitseja kohuseid seni, kuni poeg valitsema asus. Juhul kui kuningal polnud ei poega ega venda, otsustas tarkade nõukogu, kellest saab uus valitseja.
Kroonimine.
Uue vaarao kroonimispüha peeti Memphises, kus tseremooniat juhtivad preestrid andsid uuele jumalikule valitsejale, Ra pojale üle tema võimumärgid. Ta sai diadeemi, piitsa, saua, käepidemega risti ja mitu krooni. Seejärel andsid preestrid talle viis nime ja viisid ta püha puu juurde, mille lehtedele iibis-jumal Thot pidavat kirjutama uue vaarao nime. Siis ilmus vastne valitseja teda tervitava rahvahulga ette.
Välimus.
Ta kandis voltidega niudevööd, mida hoidis üleval lai rihm, mille küljes rippus metsiku härja saba kui vägevuse sümbol. Vaarao pead kattis sageli sinistest ja kuldsetest paeltest valmistatud kangast müts.
Valehabe.
Vaarao ajas habet nagu kõik egiptlased. Ent jumalana pidi ta habet kandma. Niisiis võeti appi valehabe, mida kandsid ka naisvaaraod, näiteks kuninganna Hatšepsut.
Vaarao viis nime.
Alates 11. dünastiast oli "vaarao" üks kuninga viiest tiitlist. 
Esimese nimedest sai vaarao sündimisel, teised sai ta troonile asumisel. 4. dünastiani oli vaarao tuntud oma Horose-nime järgi. Kuigi viis nime olid vaaraole kohustuslikud, tarvitati neid kõiki harva koos. Viiest nimest kasutati kõige sagedamini esimest, Horose-nime ja viiendat, sünninime.
Ibrahim

Ibrahim (5. november 1615 – 18. august 1648) oli Türgi sultan, kes valitses 1640–1648.
Ta oli Ahmet I ja Kösem Sultaana poeg.
Ibrahim oli vaimuhaige ja tal käisid sageli märatsushood peal. Ta on tuntud selle poolest, et lasi kõik oma haaremi naised kottidesse toppida ja Bosporuse väina uputada.
Ta kukutati ja mõisteti elu lõpuni vanglasse. Vanglas kaotas ta viimasegi mõistuse ja kümme päeva pärast vangistamist kägistati.
Arafati mägi

Arafati mägi (70 m) asub Saudi Araabias Meka lähedal.
Aadam ja Eeva Arafati mäel.
Muslimi pärimus kirjeldab, et prohvet Aadam ja Eeva ("Hawa" - naine) taaskohtusid siin peale pagendust ning said Allahi poolt andestatud.
Muhamedi viimane jutluspaik.
Väidetavalt pidas prohvet Muhamed Arafati mäel 632. aastal enne oma surma viimase jutluse. 
Arafati mägi hadži rituaalis.
Arafati mägi on tähtsal koha muslimite palverännakul Mekasse – hadžil. 
Palverändurid veedavad siin hadži ühe osana terve päeva keskpäevast kuni ööni. Palvetatakse ja mõtiskletakse, kandes vaid lihtsat valget ihrami ning sandaale. Ööseks liigutakse edasi Muzdalifa väljakule, kus oodatakse päikesetõusu. Sel ööl palverändurid ei maga.
Mitte ajada segamini Ararati mäega.
Yasser Arafat on saanud nime just selle koha järgi.
Alicia Keys

Alicia Keys (sünninimi Alicia Augello-Cook; sündinud 25. jaanuaril 1981 New Yorgis Manhattanil) on ameerika R&amp;B-laulja ja pianist.
Ta sündis valgenahalise ema Terri Augello ja afroameeriklasest isa Craig Cooki peres ning kasvas üles New Yorgis.
Alicia hakkas klaverit mängima seitsmeaastaselt. Ta õppis klassikalist klaverit, mängis Beethovenit, Mozartit ja Chopini, kes oli ka tema lemmikhelilooja. 
Oma esimese laulu "Butterflyz" kirjutas ta 14-aastaselt; selle loo võib leida ka tema debüütplaadilt. 
Keysi debüütalbumit "Songs in A Minor" saatis müügiedu ja ta võitis sellega 2002. aastal viis Grammy auhinda.
2003. aastal ilmus tema teine kauamängiv heliplaat "The Diary of Alicia Keys", 2007. aastal kolmas stuudioalbum "As I Am".
Pianistide loend

"Siin on loetletud klaverimängijaid nii süvamuusika kui ka levimuusika vallas.
Evald Saag

Evald Saag (24. november 1912 Krabi vald, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 20. oktoober 2004 Tallinn) oli eesti teoloog ja vaimulik. 
Elukäik.
Evald Saag sündis Ede-Liguri talus Rõuge kihelkonnas Võrumaal. Ta õppis Krabi algkoolis ning astus pärast Võru Haridusseltsi gümnaasiumi lõpetamist Tondi sõjakooli. Pärast selle lõpetamist jätkas ta 1935. aastal õpinguid Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas, mille ta lõpetas 1940. aastal teoloogiamagistri kraadiga Vana Testamendi ja semi filoloogia alal.
14. detsembril 1941 ordineeris piiskop Johan Kõpp Evald Saagi Tallinna toomkirikus vikaarõpetajaks.
Ta nimetati 1956. aastal Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetajana EELK Lauluraamatukomisjoni koosseisu.
Evald Saag oli üks Usuteaduse Instituudi asutajaid, kus ta töötas dekaanina ning Vana Testamendi õppetooli juhatajana. 1980. aastal sai ta Usuteaduse Instituudi audoktoriks. 1996. aastal andis EELK konsistoorium talle praosti aunimetuse, 1998. aastal sai ta esimese Rapla kihelkonna auhinna – Maarja Magdaleena pronksskulptuuri. 2001. aasta veebruaris autasustas president Lennart Meri teda Valgetähe III järgu teenetemärgiga. Iisraelis kasvab temale pühendatud puu.
Evald Saag on maetud Rapla kalmistule.
Evald Saagi teenitud kogudused.
Evald Saag oli 1941. aastal Tallinna Toomkoguduse vikaarõpetaja, 1943–1944 Paldiski Nikolai koguduse hooldajaõpetaja; 1944–45 Rapla koguduse õpetaja ajutine kt; 1945–1946 Rapla koguduse õpetaja; 1946 Rapla koguduse hooldajaõpetaja; 1946-1962 Rapla koguduse õpetaja; 1946–47 Tallinna Toompea Kaarli koguduse 2. pihtkonna õpetaja, 1948–49 Märjamaa Maarja koguduse õpetaja; 1949 Lääne-Harju abipraost; 1953-62 Ida-Harju praosti kt, 1962 Järvakandi Peetri koguduse hooldajaõpetaja, 1962–1989 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja, 1975 Vändra Martini koguduse hooldajaõpetaja, 1975 Tori Püha Jüri koguduse hooldajaõpetaja, 1982–83 Häädemeeste Miikaeli koguduse hooldajaõpetaja, 1982–83 Treimani koguduse hooldajaõpetaja.
Keelealased vaated.
Saag soovitas kasutada võõrsõnade asemel omasõnu või siis võimalikult algkeelelähedasi sõnu. Näiteks soovitas ta kasutada sõna "jünger" asemel sõna "õpilane" ning nimede "Egiptus" ja "Babülon" asemel nimekujusid "Kopti" ja "Paabel". Nime "Sumer" asemel soovitas ta nimekuju "Sinear" ning sõna "tsikuraat" asemel sõna "zikkur".
Samuti soovitas ta eesti keeles kasutada lühivorme, näiteks sõna "šariaat" asemel sõna šaria, mis on ühtlasi ka algselähedane.
Teoloogilised vaated.
Jeesuse kohta kasutatava lunastaja (luna-tasu) asemel pidas õigemaks eelistada "päästjat".
Isiklikku.
Tema isa oli Jaan Saag ja ema Anna Saag (sündinud Perakond). 
4. juulil 1942 abiellus ta Uku Masingu õe Agnes Masinguga. Pärast abikaasa surma (1981. aastal) abiellus ta 1983. aastal Emilie Karjusega.
Mälestuse jäädvustamine.
Kersti Uibo tegi temast 1994. aastal filmi "Evaldimaa".
Mohsi astmik

Mohsi astmik ehk Mohsi skaala on etalonmineraalide kõvadusel põhinev mineraalide suhtelise kõvaduse määramise skaala.
Astmiku koostas aastal 1812 Austria mineraloog Friedrich Mohs.
Kõvaduse all peetakse silmas mineraali vastupanu kriimustamisele. Pehmema mineraaliga ei ole võimalik kõvemat mineraali kriimustada.
Mohsi astmik on siiani kõige laiemalt kasutatav mineraalide suhtelise kõvaduse määramise skaala. Mineraali suhteline kõvadus tähendab kõvadust teiste mineraalide suhtes. Astmikul on kümme astet, millele vastavad kümne tuntud mineraali absoluutsed kõvadused. Iga astmiku mineraaliga on võimalik astmiku pehmemaid mineraale kriimustada. Kui etalonmineraalide absoluutsed kõvadused panna graafikule, oleks sirge peaaegu lineaarne kuni korundini, kuid tõuseb seejärel järsult, sest teemant on korundist umbes viis korda kõvem mineraal.
Mineraali kõvaduse määramiseks tuleb valida võimalikult sile mineraali pind ja proovida seda kriimustada mõne Mohsi astmikku kuuluva mineraali terava servaga. Kui tekib kriimustus, tuleb valida pehmem mineraal ning korrata protseduuri kuni enam kriimustust ei teki. Seejärel tuleb proovida uuritava mineraaliga kriimustada etalonmineraali pinda. Kui tekib kriimustus, on uuritava mineraali kõvadus kokkuleppeliselt etalonmineraali kõvadus n + 0,5. Kui aga kriimustust ei teki, loetakse uuritava mineraali ja etalonmineraali kõvadused ligikaudu võrdseks.
Ülalkirjeldatud meetodit ei saa edukalt rakendada peeneteraliste mineraalide korral, sest keemilised sidemed terade vahel on alati nõrgemad sidemetest terade sees. Seega tuleb alati hoolikalt jälgida, kas kriimustatakse tõesti mineraali pinda või kraabitakse lahti üksikuid terakesi.
Etalonmineraalide asemel kasutatakse tihti ka muid käepäraseid esemeid, näiteks sõrmeküünt (kõvadus 2...2,5), vaskmünti (kõvadus 3...4), raudnaela (kõvadus 4), noatera (kõvadus 6).
Mineraalide absoluutse kõvaduse määramiseks kasutatakse skleromeetreid.
E (arv)

e ehk Euleri arv on naturaallogaritmi alus, transtsendentne arv ligikaudse väärtusega formula_1. Naturaallogaritmi arvust "x" tähistatakse tavaliselt ln("x") või log"e"("x"). 
Arvu "e" võttis kasutusele Šveitsi matemaatik Leonhard Euler 1736. aastal. Seda nimetatakse ka Napieri konstandiks Šoti matemaatiku John Napieri järgi, kes koostas esimesena logaritmitabelid. 
Arvu "e" saab avaldada mitut moodi:
formula_2
formula_3
kus n! on arvu n faktoriaal;
formula_4 (arv "e" nii, et piirkond hüperbooli formula_5 all arvust 1 kuni arvuni "e" on võrdne 1-ga).
formula_6
Ongström

Ongström (tähis Å) on mittesüsteemne pikkusühik, mis võrdub ühe kümnendikuga nanomeetrist:
1 Å = 0,1 nm = 100 pm = 10–10 m. 
Ongström on nimetuse saanud rootsi füüsiku ja astronoomi Anders Jonas Ångströmi järgi. 
Kuigi ongström on mittesüsteemne ühik, kasutatakse seda aatomite suuruse ning keemiliste sidemete pikkuse mõõtühikuna ja spektroskoopias. Põhjuseks on see, et ongströmi suurus on kõige lähedasem aatomite suurusele ja seda ühikut on kõige mõistlikum kasutada, kui kirjeldada aatomite või väiksemate molekulide suurust.
Desoksüriboos

Desoksüriboos (vanem nimetus ka tüminoos) on pentooside hulka kuuluv süsivesik (monosahhariid). Desoksüriboos erineb riboosist selle poolest, et ühe hüdroksüülrühma asemel on vesinikuaatom.
Biokeemias tähtsaim ja tuntuim on 2-desoksüriboos (hüdroksüülrühm on asendunud vesinikuaatomiga teise süsinikuaatomi juures). 2-desoksüriboos kuulub nukleotiidide ja DNA koostisesse.
Füüsikalised omadused.
Desoksüriboos on valge, vees hästi lahustuv, toatemperatuuril tahke aine. Molekulmass on 134.
2-desoksüriboos on optiliselt aktiivne aine, pöörates valgust –23,7°. Sulamistemperatuur on 84 °C.
Keemilised omadused.
Desoksüriboosil on vaba aldehüüdrühm ning ta annab aldehüüdidele iseloomulikke reaktsioone. Seega kuulub ta aldooside hulka.
Biokeemia.
Desoksüriboos on eluslooduses laialt levinud, kuuludes desoksüribonukleotiidide koostisesse.
Tavaliselt tekib ta organismis nukleotiidide lagundamisel.
Desoksüriboos satub nukleotiidide koosseisu ribonukleotiidide redutseerimisel (hüdroksüülrühmast hapniku eraldamisel) tioredoksiini abil.
Sahara

Sahara on kõrb Aafrika põhjaosas. See on maailma suurim kuum kõrb ja kõrbetest teisel kohal, Antarktika järel.
Läänes ulatub kõrb Atlandi ookeani rannikuni, lõunas Sahelini. Idas ulatub Sahara Niiluse või Punase mereni. Loodes ulatub Sahara Atlaseni. Põhjas asuvat Kürenaikat ei peeta tavaliselt Sahara osaks; Tripolitaania kuulumine Saharasse on vaieldav.
Saharas valitseb kuiv troopiline kliima. Eriti põhjaosas sajab vähesel määral talvel vihma; kesk- ja lõunaosas esineb vähesel määral suvist vihma.
Sahara lääneosas on valdavaks tasane pinnamood. Taimestik on karjakasvatuseks piisav, mistõttu seal hulgub maure; kuid põhjavesi tuleb harva pinnale ja oaase on vähe. Sahara keskosas kõrguvad Ahaggari ja Tibesti mäed. Seal, eriti Ahaggaris, on sademeid ja taimi rohkem, mägedest algavates jõgedes esineb voolamist. Paljudes paikades Sahara keskosas on allikaid ja oaase – nende vahel rändlevad tuareegid. 
Sahara idaosas asub Liibüa kõrbe tasandik, mis on kliima poolest palju kuivem. Ehkki Liibüa kõrbes leidub nii allikaid kui ka oaase, on see vee ja taimede vähesuses tõttu erinevalt teistest Sahara kõrbe osadest karjakasvatuseks sobimatu. 
On arvatud, et Sahara kõrbe teke sai alguse umbes seitse miljonit aastat tagasi. Kõrbe ulatuslikum laienemine algas aga hiljem ning paiguti on Sahara territooriumil asunud mitmeid suuri jõesüsteeme.
Edwin Flack

Edwin Harold Flack (5. november 1873 London – 10. jaanuar 1935) oli Austraalia kergejõustiklane, 1896. aasta suveolümpiamängude kahekordne olümpiavõitja ja olümpiapronksmedalist.
1879. aastal emigreerusid tema vanemad Austraaliasse. Ta õppis Melbourne'is Kreeka ajalugu ja töötas isa äris raamatupidajana. 1895 sõitis ta end Inglismaale täiendama ja asus tööle Price, Waterhouse &amp; Co arveametnikuna. Ta esindas klubisid Melbourne LTC ja London AC ning Oxfordi Ülikooli.
1892. ja 1893. aastal oli Flack Australaasia meister miilijooksus, 1894 ja 1895 Uus-Lõuna-Walesi ja Victoria osariigi meister 2 miili jooksus.
Ta võitis Ateena olümpiamängudel 1896. aastal 800 m jooksu (2.11,0) ja 1500 m jooksu (4.33,2). Kehvad ajad on tingitud jooksuraja halvast kvaliteedist ja järskudest kurvidest. 880 jardi jooksu (804,5 m) maailmarekord oli Charles Kilpatricku nimel (1.53,4), 1 miili jooksu (1609 m) maailmarekord Walter George'i nimel (4.12,8).
Flack võistles ka maratonijooksus, kus jooksis enamiku distantsist teisena Albin Lermusiaux' järel, tõusis 32. kilomeetril liidriks, kuid 33. kilomeetril möödus temast Spyrídon Loúis ja 37. kilomeetril Flack katkestas.
Samuti võistles Flack tennises. Üksikmängus kaotas ta avaringis Aristidis Akratopoulosele Kreekast. Paarismängus koos George Robertsoniga Suurbritanniast võitsid nad avaringis inglased Frank ja George Marshalli, kuid kaotasid poolfinaalis kreeklastele Dionysios Kasdaglisele ja Demetrios Petrokokkinosele.
Pärast olümpiamänge loobus Flack tippspordist, naasis 1898. aastal Austraaliasse perefirmasse ja kasvatas friisi tõugu veiseid.
Robert Garrett

Robert S. Garrett (24. juuni 1875 Baltimore'i maakond, Maryland – 25. aprill 1961 Baltimore) oli USA kergejõustiklane, 1896. aasta suveolümpiamängude kahekordne olümpiavõitja ja kahekordne olümpiahõbemedalist ning 1900. aasta suveolümpiamängude kahekordne olümpiapronksmedalist.
Ta õppis Princetoni ülikoolis. Ateenas otsustas ta võistelda ka kettaheites, katsus välja uurida, kuidas ketas välja näeb, ja laskis sepal endale ühe teha. See kaalus üle nelja kilo ja seda oli halb heita. Seepeale Garrett loobus kettaheitest. Ateenas nägi ta võistlusketast, mis kaalus kaks kilo, ja otsustas siiski osaleda. Igaühel oli 3 katset. Tema peakonkurendid olid Kreekast, kes heitsid Myroni "Diskobolose" skulptuuri jäljendava, kuid ebapraktilise stiiliga. Garrett mõtles käigu pealt välja oma stiili, mis oli inetu, aga ökonoomsem: ta tõusis sügavast küürus asendist üles ja lasi ketta lahti järsu tsentrifugaalse liikumise lõpus. Kaks esimest katset ei olnud head, ent kolmandaga võitis ta olümpiahõbeda (esimestel olümpiamängudel kuldmedaleid ei antud).
Ta võitis Ateena olümpiamängudel 1896 kettaheite (29.15) ja kuulitõuke (11.22). Ellery Clarki järel oli ta teine kaugushüppes (6.00) ja kõrgushüppes (1.65, jagas kohta James Connollyga).
1897 tuli Garrett IC4A kuulitõukemeistriks, 1900 olümpiamängudel Pariisis pronksile kuulitõukes ja paigalt kolmikhüppes. Kettaheites ta ei osalenud, sest võistlus toimus pühapäeval.
Hiljem sai Robert Garrettist pankur, kelle hobiks oli keskaegsete käsikirjade kogumine. Ta aitas organiseerida ja rahastada arheoloogilisi väljakaevamisi Süürias. 1942 annetas Garrett Princetoni ülikoolile 10 000 käsikirja.
Toatemperatuur

Toatemperatuuriks (lühend RT) nimetatakse loodusteaduslike eksperimentide kirjeldamisel katse läbiviimise temperatuuri, kui see jääb ligikaudu vahemikku 21–23 °C ( = 294–296 K). Toatemperatuuri mõistet on mugav kasutada katsete juures, kus katse tulemus temperatuurist oletatavalt eriti ei sõltu, mistõttu täpne temperatuuri määramine pole otstarbekas. Samuti langeb see temperatuurivahemik kokku katsete läbiviimiseks tavaliselt kasutatavate ruumide temperatuuriga, ja on ühtlasi lähedane temperatuurile, mille järgi on sageli kirjanduses antud füüsikalisi suurusi iseloomustavad näitajad (25 °C).
IPA

IPA ("International Phonetic Alphabet") ehk RFT ("rahvusvaheline foneetiline tähestik") on märgendusstandard, mis peab tegema võimalikuks kõikide maailma keelte foneetilise transkriptsiooni.
IPA korraldusega tegeleb Rahvusvaheline Foneetikaühing – ta võib kasutatavaid märke valikusse lisada, valikust eemaldada või muuta.
IPA sisaldab (2008. aasta seisuga) 107 tähte, 52 diakriitilist märki ja 4 prosoodilist märki.