tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Conon

Conon (ka Konon) oli paavst 686–687. Ta oli 83. paavst.
Conon oli kreeklane, kuid tema sünnikoht pole teada. Ta võis olla pärit Timișoarast ja sai hariduse Sitsiilias. Tema isa Benedictus oli väepealik, kes oli teeninud Traakia väeosas, mis asus Väike-Aasias.
Conon ordineeriti paavst Leo II ajal preestriks (kardinalpreester). Ta võis olla Rooma Santa Susanna kiriku preester.
Ta oli paavstiks saades eakas ja põdura tervisega.
Paavstiks saamine.
Conon pühitseti paavstiks 21. oktoobril 686, kui Bütsantsi eksarh Theodoros oli teda tunnustanud.
Kui paavst Johannes V suri 2. augustil 686, toetasid vaimulikud ülempreester Petrust, kuid Bütsantsi sõdurid toetasid preester Theodorust. Sõdurid okupeerisid San Stefano Rotondo kiriku ja takistasid vaimulikel sisenemist Lateraani basiilikasse.
Kui vaimulikud nägid, et nad ei suuda sõdurite meelt muuta, loobusid nad Petruse toetamisest ja tunnustasid kompromisskandidaadina Cononit, kes oli ka sõduritele vastuvõetav.
Suhted keisriga.
Bütsantsi keiser Justinianos II saatis Cononile 17. veebruaril 687 kirja, milles teatas, et kõik Bütsantsi ametnikud olid tunnustanud III Konstantinoopoli oikumeenilise kirikukogu otsuseid. Samas märkis keiser, et Jumal oli ta (s.t. keisri) määranud "kiriku pärispatuta usu valvuriks."
Samuti vähendas keiser makse paavsti valdustes Lucanias ja Calabrias ning lasi vabastada maksuvõlgade tõttu kinni võetud talupojad.
Probleemid Sitsiilias.
Conon määras diakon Constantinuse Siracusa valduste rektoriks ja andis talle tseremoniaalse sadulariide "mappuli", mida võis kasutada vaid Rooma vaimulik.
Uue rektori haldamisviis tõi kaasa rentnike ülestõusu, mille tõttu Sitsiilia kuberner võttis Constantinuse kinni ja saatis maalt välja.
Ordinatsioonid.
Conon ordineeris 16 piiskoppi, nende seas Iiri misjonäri Kiliani, kelle ta saatis misjoneerima Frangimaale.
Surm.
Conon suri 21. septembril 687 Roomas ja maeti samal päeval Rooma Peetri kirikusse.
Åre vald

 Åre vald on 2. järgu haldusüksus Rootsis Jämtlandi läänis.
Åre valla keskus on Järpen. Valla pindala on 7263 km² ning 2007. aastal elas seal 10 060 inimest.
Valla kõrgeim mägi on 1420 meetri kõrgune Åreskutan, mille nõlvadel on Rootsi tuntuim mäesuusakeskus. 
Åre valla tähtsaim majandusharu on turism.
Sündinud 18. augustil

"Siin artiklis loetletakse 18. augustil sündinud tuntud inimesi.
Annes Varjun

Annes Varjun (18. august 1907 – 6. juuni 1986) oli eesti keraamik. 
ERKI maalikunsti eriala lõpetas ta 1951. aastal.
Jasper von Syburg zu Wischlingen

Jasper von Syburg zu Wischlingen (surnud 1571) oli Liivi ordu rüütelvend ja viimane Riia linnusekomtuur.
Jasperi vanemad olid Jürgen von Syburg zu Wischlingen ja Anna von Plettenberg; tema vennad olid samuti Liivi ordu lõpuaastatel karjääri teinud Georg ja Eberhard. Nende veidi kaugem sugulane oli orduvend Christoph von Syburg zum Busch. Jasper sündis Wischlingeni kojas Dortmundi lähedal. Tema suguvõsa kuulus Marki krahvkonnas vähem tuntute hulka.
1540. aastal oli Jasper üliõpilane Wittenbergis, 1554 aga rüütelvend Kuldīgas. 1556. aastal, koadjuutorivaenuse ajal, haldas ta Riia peapiiskopile kuulunud Vecpiebalgat ("Pebalg"i). 1558. aastal oli ta Võnnus Liivi ordu varustusülema kumpan ja ka Riia ordulossi valitseja, saades veel samal aastal ka Riia linnusekomtuuriks. Sellel ametikohal oli ta kuni Liivi ordu likvideerimiseni 1562. aastal. Seejärel sai temast Gotthard Kettleri läänimees Kuramaal. Kettleri teenistuses olles Sēlpilsi linnusepealikuna Syburg ka suri.
Ida Corr

Ida Corr (14. märts 1977, Århus, Taani) on taani laulja, helilooja ja muusikaprodutsent.
Ida tegi oma debüüdi suvel 2005 albumiga "Street Diva". Teise albumi nimi on "Robosoul", mis anti välja 2006. See sisaldas ka hittsingleid "Let Me Think About It" ja "Lonely Girl". 
1. märtsil 2008 tuli Skandinaavias singlina välja "Ride My Tempo".
Püha Alexius

Alexius on olnud mitme pühaku nimi:
Catarsis

Catarsis on Pärnust pärit retropopduo, mis viljeleb 1970.–1980. aastate ehk retropopmuusikat.
Ajalugu.
"Catarsise" algusajaks võib lugeda aastat 2004. Kuigi Tommy ja Vlad olid eri projektides ka varem koostööd teinud, oli just 2004 aasta see, kui hakkas kujunema ühine idee, stiilitunnetus ja arusaam.
Esialgu jätkusid koosesinemised küll Tommy nime all ning katsetati eri stiile ja kõlapilte, kuid juba vähem kui aasta hiljem investeeriti ühiselt esinemistehnikasse ning astuti üles täiesti uue kõlapildi ja repertuaariga nime Retro-2 all.
Tasapisi jätkus esinemistehnika ja instrumentide uuendamine ja täiustamine. Ühe esimese pubibändina võeti esinemistel kasutusele ka valgustus ja suitsumasinad.
2006. aastal asuti üheskoos ka plaati salvestama. Plaat kandis nime "Pomotional" ning sisaldas ülevaadet Catarsise lugudest. Kuna plaadi esialgne idee oli pigem reklaam ja stiilinäide, olid lood valitud võimalikult erinevad ning plaati jagati tasuta ja kingituseks.
Samal aastal salvestati veel teinegi plaat, "Retro-2", mida oli võimalik osta ansambli esinemistelt.
Uus suurem muudatus tuli aastal 2007. Oluliselt täienes esinemistehnika, laiendati valgustehnikat ja uuendati instrumente. Üldine kõlapilt muutus oluliselt julgemaks ja rokilikumaks.
Lisaks pandi alus oma helistuudiole CSP Studios ning anti välja kaks uut plaati: ainult venekeelseid lugusid sisaldav "Za Tumanami" ning pehmes džässi-svingistiilis jõulualbum "Merry Jazzy Xmas".
Alates aastast 2007 kannab ansambel nime Catarsis.
Repertuaar.
Catarsise repretuaari kuuluvad peamiselt 1970.–1990. aastate lood (Chris Rea, Modern Talking, Boney M., Creedence Clearwater Revival, Dire Straits jne), millele on kohati tehtud veidi džässiliku alatooniga seaded, lisaks pehmed bossanoovad. 
Laulud on peamiselt inglise, itaalia, prantsuse ja vene keeles, lisaks valik instrumentaalseadeid. Lood kõlavad ka eesti, rootsi, läti, moldaavia ja ladina ning isegi paari eksootilise Aafrika suguharu keeles.
Ansambli liikmed ise nimetavad oma repertuaari "Tribute to Good Music" ehk kummarduseks heale muusikale. 
Ansambli liikme Tommy väitel on Catarsise esinemine nagu miniatuurne muusikaajalootund, mille käigus üritatakse inimestele meenutada, kes tegelikult ühe või teise loo kirjutas ja kuidas see originaalis kõlas.
Intervjuus Pärnu Postimehele on Tommy öelnud: 
"Iga loo õige kõla ning energia tuleb välja vaid siis, kui seda esitatakse originaalkeeles. Igal keelel on oma kõla ning voolavus ja just sellele on muusika üles ehitatud. Tõlkides kaotab iga laul väga suure osa oma algupärast."
Tsöloom

Tsöloom ehk teisene kehaõõs (ka teiskehaõõs) on vedelikuga täidetud kehaõõs, mis moodustub loote arengu käigus mesodermi (keskmise lootelehe) sisse.
Tsöloomi erijuhuks on pseudotsöloom, kus see on arenenud endodermi ja mesodermi vahele; esineb näiteks keriloomadel.
Loomi, kellel tsöloom puudub, nimetatakse atsöloomseteks.
Loomariigis arenes tsöloom kolme lootelehega (triploblastsetel) organismidel, kuid hilisemas fülogeneesis see teatud harudel kadus. Enamasti on tsöloomi kadumine korrelatsioonis mingi organismi kehamõõtmete vähenemisega.
Majanduse ja Juhtimise Instituut

Majanduse ja Juhtimise Instituut oli erarakenduskõrgkool, mille õppetöö toimus Tallinnas ning Ida-Virumaal Sillamäel, Narvas ja Kohtla-Järvel. 
Instituut luges oma asutamisajaks 1993. aastat, mil Ida-Virumaal asutati esimese erakõrgkoolina "Rahvusvaheline Öko-Tehnoloogiline Kolledž". 1999. aastal nimetati kolledž ümber "Sillamäe Majanduse ja Juhtimise Instituudiks" (asutamise koha järgi). 2006. aastast oli kooli nimi Majanduse ja Juhtimise Instituut.
Instituudi omanik oli mittetulundusühing ECOMEN (äriregistri number 80128270). Instituudis oli ettevõttemajanduse ja ettevõtte juhtimise eriala. Nendel erialadel koos vastavate spetsialiseerumistega sai instituut 19. mail 2008 täieliku akrediteerimise.
2013. aasta veebruaris ja märtsis toimunud riiklik järelevalve tuvastas, et kõrgkool väljastab diplomeid isikutele, kellel pole õigust neid saada. Sama aasta oktoobris lõpetas kõrgkool tegevuse.
Toivo Suursoo

Toivo Suursoo (sündinud 13. novembril 1975 Tallinnas) on eesti endine jäähokimängija (ründaja) ja jäähokitreener. 
Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna 45. Keskkooli.
1994. aastal sai ta esimeseks Eesti sündinud jäähokimängijaks, kes NHL-i "draft"is valituks osutuks (Detroit Red Wings valis ta sel aastal 283. valikuna).
Suursoo mängis aastatel 1990–1993 Eesti klubides. Klubikarjääri jooksul mängis ta veel muuhulgas Venemaa klubides Moskva Krõlja Sovetov, Nižnekamski Neftehimik ja Habarovski Amur, Soome kõrgliigaklubis HC TPS, Põhja-Ameerikas American Hockey League'i klubides Adirondack Red Wings ja Cincinnati Mighty Ducks, Rootsi kõrgliigaklubides Luleå HF ja Malmö Redhawks, Taani kõrgliigaklubis Herning Blue Fox, Valgevene kõrgliigaklubides Riga 2000 ja Minski Keramin ning Inglismaa klubis Swindon Wildcats.
Suursoo on mõned korrad mänginud Eesti jäähokikoondises (viimati 2011. aastal) ning olnud ka erinevate Eesti koondiste treener.
Ain Prosa

Ain Prosa (sündinud 7. oktoobril 1967 Räpinas) on eesti teatrilavastaja ja filmirežissöör. 
Ta lõpetas 1986. aastal Räpina Keskkooli ja 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli 17. lennu lavastajana. Lühikest aega õppis ta Tartu Ülikoolis ja Eesti Humanitaarinstituudis. 
Alates aastast 1990 töötas Prosa Eesti Televisiooni Teleteatris režissööri assistendina, alates 1996. aastast oli ta samas režissöör, aastast 1999 pearežissöör ja 2000. aastast Eesti Draamateatri lavastaja. Alates 2000. aastast on ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis filmi- ja televisioonitöö õppejõud. 
Aastal 1999 pälvis ta Ants Lauteri nimelise auhinna.
Toomas Edur (jäähokimängija)

Toomas Edur (ka Tom Edur; sündinud 18. novembril 1954 Kanadas Ontario provintsis Torontos) on eesti päritolu endine Kanada jäähokimängija. 
Edur alustas oma elukutselise jäähokimängija karjääri 1973. aastal. Ta mängis jäähokiliigas WHA 1973–1976 (Clevelandi "Crusaders") ja NHL-is 1976–1978 (Colorado "Rockies" ja Pittsburghi "Penguins").
Edur loobus profijäähokist 1978. aastal, sest ta liitus Jehoova tunnistajatega. Ta valiti veel 1978./1979. aasta hooajaks NHL-i klubisse Edmontoni "Oilers", kuid loobus seal mängimast.
Johannes August Engelmann

Johannes August Engelmann (vene "Иван Егорович Энгельман"; 25. juuni / 7. juuli 1832 Miitavi (Jelgava) – 4. september / 17. september 1912 Tartu) baltisaksa päritoluga õigusteadlane. 
Johannes August Engelmann oli Jelgava kubermangugümnaasiumi ülemõpetaja, kooliinspektori, Ernst Georg Engelmanni (1799–1882) poeg, ta lõpetas 1850 Miitavi gümnaasiumi ja 1855 kandidaadikraadiga Peterburi ülikooli. 1859 omandas maaomandiõigusalase väitekirja eest õigusteaduse magistri ja 1867 Vene eraõiguse alase väitekirja eest õigusteaduse doktori kraadi. 
Töötas 1855–60 Rahvahariduse Ministeeriumis. 1860. aastal valiti ta Tartu ülikooli nõukogu poolt Vene õiguse ning tsiviilõiguse ja -protsessi professoriks. Oli 1860–1885 Tartu Ülikooli Vene õiguse professor, mitu korda õigusteaduskonna dekaan, 1885–1900 vene tsiviilõiguse, 1889–1893 vene tsiviilprotsessi emeriitprofessor. Osales mitme 19. sajandi õigusreformi teostamises (kohtureform Venemaal 1864 ja Balti provintsides 1889). 
Avaldanud hulga monograafiad ja artikleid väljaannetes "Dorpater Zeitschrift für Rechtswissenschaft", "Dorpater juristische Studien" (oli ka mõlema kaasväljaandja), "Kirchenheimer Centralblatt für Rechtswissenschaft" ja "Baltische Monatsschrift". 
Ta kanti aadlikuna 1901. aastal Liivimaa kubermangu aadlisuguvõsaraamatusse, oli 1864–1867 Õpetatud Eesti Seltsi president ja aastast 1910 auliige, 1911. aastast Venemaa Läänemereprovintside Ajaloo ja Arheoloogia Seltsi auliige.
Ants Lauteri nimeline auhind

Ants Lauteri nimeline auhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest. Vastavalt statuudile antakse igal aastal välja kaks auhinda: kuni kümme aastat teatritööd teinud noorele näitlejale ja/või lavastajale (alates esimesest lavastusest). Auhinna määramisel peetakse silmas kandidaadi erialast arengut.
Auhind asutati Eesti NSV Teatriühingu ettepanekul 19. veebruaril 1974 Eesti NSV Kultuuriministeeriumi juurde moodustatud Ants Lauteri mälestuse jäädvustamise komisjoni otsusega. Alates Eesti NSV Teatriühingu ümbernimetamisest 1987. aastal on auhinda välja andnud Eesti Teatriliit.
Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Üldiselt antakse igal aastal välja nii näitleja kui ka lavastaja auhind, kuid žürii võib otsustada teisiti ja nimetada näiteks kaks näitleja- või kaks lavastajaauhinna laureaati või ka anda välja ainult ühe auhinna.
Naruto Uzumaki

Naruto Uzumaki (うずまき ナルト) on anime ja manga "Naruto" üks peategelasi. 
Ta on pärit Konoha külast (Hidden Leaf Village), mida juhib Hokage. Ta sünnipäev on 10. oktoobril, ta kaalub 50,9 kg ja ta on 166 cm pikk. Ta armastab Haruno Sakurat (tiimikaaslane) ja ta parim sõber on Sasuke Uchiha. Tema ninja tase on Genin ning ta on tiimis 7. Tema sees on 9 sabaga rebane Kyuubi (Nine-Tailed Fox). Igal ninjal on oma element (elemente on 5: Vesi, Tuli, Õhk, Maa ja Energia), tema element on Õhk. Naruto ema oli Kushina Uzumaki ja isa oli Minato Namikaze.
Taavi Eelmaa

Taavi Eelmaa (sündinud 15. juunil 1971 Tallinnas) on eesti näitleja ja luuletaja.
Taavi Eelmaa on lõpetanud 1996. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (17. lend, juhendaja Kalju Komissarov) näitlejana. 
Aastatel 1996–2002 töötas Eelmaa näitlejana Eesti Draamateatris ja 2002–2012 Von Krahli Teatris. Pärast seda on ta näidelnud vaid üksikutes teatrilavastustes, pigem teinud dramaturgitööd ja tegelnud loovkirjutamisega. 
Ta on mänginud veerandsajas mängu- ja lühifilmis, näiteks Veiko Õunpuu filmides "Tühirand" (2006), "Sügisball" (2007) ja "Viimased" (2020). Filmides "Tabamata ime" (2006) ja "Püha Tõnu kiusamine" (2009) oli tal peaosa. 
Telesarjas "Kelgukoerad" kehastas Eelmaa uurija Posti (2010–2012) ja tegi kaasa ka telesarjas "Pank" (2018). 
Taavi Eelmaa on kirjutanud näidendi "Kadunud sõbra juhtum" (2014) ning luulekogud "Electraumur" (2020) ja "Unekoridor" (2022).
Liikmesus.
Taavi Eelmaa on olnud aastatel 1996–2014 Eesti Teatriliidu ja Eesti Näitlejate Liidu liige.
Isiklikku.
Taavi Eelmaa isa oli näitleja Aleksander Eelmaa ja õde on lavastuskunstnik Liisi Eelmaa.
Oskar Cher

Oskar Cher (2. september 1913 Tallinn – 2. juuni 1942 Tallinn) oli Eesti töölisliikumise tegelane, kommunist.
Oskar Cher sündis 1913. aastal Tallinnas ning oli pärit varakast perekonnast. Nooruses astus ta Tallinnas Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei noortesektsiooni Eesti Noorsotsialistlik Liit, kus tegutses koos Nigol Andreseniga.
Ta oli Läänemaa Õpetajate Seminari fotoringi instruktor.
1933. aastal esitas Oskar Cher valesüüdistusi Tartu politsei aadressil. Cher mõisteti üheks kuuks vangi.
Oskar Cher töötas enne 1940. aasta juunipööret Haapsalus kohaliku piltniku Grüntal-Kalda, oma sugulase juures abilisena.
Tegevus pärast juunipööret.
Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal oli ta Eestimaa Kommunistliku Partei Läänemaa organisaator ja 1940. aasta juulist EKP Läänemaa maakonnakomitee I sekretär, 1941. aasta veebruarist Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu I sekretär.
Saksa okupatsiooni ajal oli Oskar Cher Eestis asuva kommunistliku põrandaaluse vastupanuliikumise keskuse liige. 
Oskar Cher ja tema varjaja Anette Toomingas (19. juuni 1912 – 10. veebruar 1942) vahistati Eesti Omavalitsuse Politsei ja Omakaitse Valitsuse Tallinn-Harju Prefektuuri poliitilise politsei poolt ning hukati koos Hermann Arboniga 2. juunil 1942 Tallinnas. 
5.veebruarist 1941 oli ta abikaasa Eugenia (Jevgenia) Luu (1910 – 1989), neil oli tütar.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi nimetati nõukogude ajal Haapsalus O. Cheri tänav, praegune Kuuse tänav.
Hans Heidemann

Hans Heidemann (vene keeles "Ханс Хансович Хейдеманн"; 28. oktoober (vkj)/ 9. november 1896 Taagepera vald, Helme kihelkond, Viljandimaa – 29. august 1925 Tartu lähedal; hukati) oli Eesti töölisliikumise tegelane ja poliitik, II Riigikogu liige. 
Heidemann lõpetas kihelkonnakooli ja seejärel töötas Undla vallakirjutaja abina.
Heidemann teenis I maailmasõja ajal Venemaa keisririigi sõjaväes staabikirjutajana, seejärel Vabadussõja ajal Eesti Vabariigi rahvaväes Peipsi rannakaitsepataljonis samuti kirjutajana; pärast demobiliseerimist töötas raamatupidajana Vorbuse riigimõisas. 
Heidemann oli 1920. aastail Eesti Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei (EISTP) Tartumaa komitee esimees ja üks Tartumaa 
Töölisühingute Kesknõukogu juhte. 
Ta juhtis koos Paul Keerdo ja August Hanseniga EISTP vasakpoolset, kommunistliku partei mõjustatud revolutsioonilist tiiba, mis kevadel 1922 saavutas parteis ülekaalu (samas lõid parteist vähemusse jäänud liikmed Iseseisva Sotsialistliku Tööliste Partei. Heidemann valiti aga EISTP Tartumaa Komitee esimeheks.
Heidemann osales ametiühinguliikumises ja Eestimaa Ametiühingute II kongressil 1922. aastal valiti Eestimaa Töölisühingute Üldliidu Kesknõukogu liikmeks. Samal ajal oli ta ka Tartu Ametiühingute Keskliidu ja Tartumaa Maatööliste Liidu ja töölisspordiliit Herkulese esimees ning kuulus Eesti Ametiühingute Keskliidu ja Maatööliste Liidu juhatusse.
Heidemann juhtis koos Rudolf Pälsoniga 1923. aasta 1. mai massimeeleavalduse korraldamist Tartus. 
Heidemann pääses 1923. aasta mais Töörahva Ühise Väerinna nimekirjas II Riigikogusse, kus oli kommunistide fraktsiooni liige, 1923. aastast Eestimaa Töörahva Partei (ETP) KK liige. Riigikogu koosseisust astus tagasi 10. märtsil 1924, teda asendas Oskar Sepre. 
Eestimaa Kommunistliku Partei (EKP) ametliku ajalookäsitluse kohaselt oli Heidemann nii EISTP-s kui ka riigikogus EKP keskkomitee juhtnööride täitja ehk salakommunist.
"Heideman [!] oli üldse tubli ja hoolas töömees, kuid tal tuli samade hädadega rabelda, mille käes omal ajal vaevles Kingisepp [!] ja mille üle ta hädaldas; see on – ei ole kaastöölisi. ... Oma hoolsas töös ja tegevuses toimetas aga Heideman kui õppinud staabi kirjutaja, kes kõigist paberitest ärakirjad valmistab, nurkadele korralikud resolutsioonid märgib ja kõik dokumendid nummerdab. Et nii põrandaaluses töös ei toimetata, sellest ei võinud Heidemann arvatavasti oma lihtsameelsuses aru saada..."
Heidemann osales 1. detsembri riigipöördekatse ettevalmistamisel, kuid ta vahistati koos Villem Trommeliga riigipöördekatse eest 18. septembril 1924 Tartus konspiratiivkorteris Jakobi tänav 39 majas, mõisteti 10.–27. juunil 1925 toimunud 78 protsessil süüdi "maksva demokraatliku riigikorra kukutamise katses" ja hukati Sõjaringkonnakohtu otsusel 29. augustil 1925 kell 3.45 Tartust 8 km kaugusel Inglimäel.
Süüdistuskokkuvõttest:
Enne surma avaldas Heidemann soovi vaimulikuga kõnelda, mis talle ka võimaldati.
Bilateraalne sümmeetria

Bilateraalne sümmeetria ehk bilateraalsümmeetria ehk kahekülgne sümmeetria) on üks paljudest sümmeetriatüüpidest. Näieks, bioloogias on see sümmeetriatüüp vaadeldav kui organismi kehaehitusplaani võimalik kaheks jaotamine vaid ühe sümmeetriatasandiga, mille tagajärjel saab kahte osa vaadelda üksteise peegelpiltidena. 
Bilateraalne sümmeetria on aktiivselt liikuvatel loomadel, kuna neil on eristunud ees- ja tagaots, kõhtmine ja selgmine pool ning vasak ja parem külg. Bilateraalne sümmeetria esineb enamikul hulkraksetel loomadel ja mõnedel taimedel. Bilateraalsed on näiteks rõngussid ja keelikloomad, kaasa arvatud inimene.
Bilateraalset sümmeetriat esineb sageli ka taimeriigis. Näiteks lehed nii puudel kui rohttaimedel on tavaliselt sümmeetrilised. Mõnede taimede õied, näiteks orhideedel ja liblikõielistel, võivad olla täielikult kahekülgselt sümmeetrilised.
Bilateraalne sümmeetria kehtib tihti vaid keha väliskuju, mitte siseelundite asetuse kohta. Näiteks inimesel on süda ja põrn vasakul pool, aga maks ja sapipõis paremal pool.
Bilateraalne sümmeetria ei tähenda siiski täielikku sümmeetriat viimase üksikasjani. Näiteks sünnimärgid muidu bilateraalsümmeetrilise inimese kehal paiknevad ebasümmeetriliselt.
Kahekülgse ja radiaalsümmeetria kombineerumise tulemusel tekib biradiaalsümmeetria ehk kaksikradiaalsümmeetria. See esineb näiteks kammloomadel ja mõnel algsuuste rühmal.
Biosüntees

Biosüntees on üldine biokeemiline protsess, mille tagajärjel organismis moodustuvad elutegevuse (metabolismi) käigus lihtsamatest keemilistest ühenditest keerukamad ühendid. Põhimõtteliselt võib väita, et kõik organismi komponendid on moodustunud biosünteesi käigus. 
Erinevalt kemosünteesist toimub biosüntees organismide sees ja enamasti katalüüsivad neid sünteesiprotsesse ensüümid.
Priozersk

Priozersk (soome keeles "Käkisalmi", rootsi keeles "Kexholm") on linn Venemaal Leningradi oblastis, Priozerski rajooni keskus. Asub Laadoga järve kaldal Vuoksi jõe suudmes.
Linnas asub Käkisalmi linnus, mis oli ajalooliselt üks Karjala kannase tähtsamaid. Tänapäeval tegutseb linnuses muuseum.
Ajalugu.
Käkisalmi oli Rootsi kuningriigi Käkisalmi lääni (1634–1721) keskus. 
Põhjasõja ajal vallutas Venemaa 1710. aastal Karjala kannase ja Viiburi ning Uusikaupunki rahuga (1721) läks Viiburi Venemaa valdusse. 
1719. aastal tsaar Peeter I korraldusel läbi viidud reformi tulemusel reorganiseeriti senised Venemaa kubermangud, Peterburi kubermangu kuulus 11 provintsi ja 39 linna sh ka Viiburi provints, kuhu kuulusid Viiburi linn, Käkisalmi lään ja Savonlinna lään. 1780. aasta reformide tulemusel likvideeriti kubermangude koosseisudes provintsid, kui Venemaa keisrinna Katariina II poolt aastatel 1775–1795 Venemaa keisririigis teostatud haldusreformiga moodustati senise 23 kubermangu asemel 50 asehalduskonda ja moodustati ka Viiburi asehaldurkond (1783–1796), kus tähtsamad keskused olid Hamina, Käkisalmi, Lappeenranta, Savonlinna, Sortavala ja Viiburi. Vene-Rootsi 1808–1809 sõjas vallutas Venemaa keisririik aastail 1808–1809 kogu Soome territooriumi, millest Rootsi loobus Hamina rahu tulemusena. Aastal 1812 liideti kõik aastatel 1721–1743 Venemaa poolt vallutatud Soome alad (sealhulgas ka Viiburi) Vene keisriga personaalunioonis oleva Soome Suurvürstiriigiga, kus Käkisalmi oli Viiburi kubermangu koosseisus.
Linn kuulus kuni aastani 1940 Soome suurvürstiriiki ja aastatel 1941–1944 Soomele.
Alxa

Alxa aimakk on 2. järgu haldusüksus (aimakk) Hiina Rahvavabariigis Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas. Asub piirkonna lääneosas, piirneb põhjas Mongooliaga.
Haldusjaotus.
Aimakk jaguneb kolmeks hošuuniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas aimakis 196 279 inimest, kellest 71,79% olid hiinlased, 22,74% mongolid ja 4,75% hueid.
Antikristus

Antikristus tähistab Kristlikus eshatoloogias isikut, organisatsiooni, ametikohta, kogukonda või gruppi, kes viivad täide piiblis kuulutatud prohveteeringuid selle kohta, kes vastandab ennast Jeesus Kristusele ning võtab sisse koha tema asemel. 
Sõna "Antikristus" tuleb vanakreeka sõnadest αντί ja Χριστός ("anti" ja "Christos"). Χριστός tähendab vanakreeka keeles salvitud või võitut ning kristlased kutsuvad selle nimega Naatsareti Jeesust. Sõna αντί tähendab mitte ainult anti't vastandavas mõttes, kui miskit, mis on millelegi vastupidine, millegi vastu, vaid see tähendab ka "millegi/kellegi asemel". Antikristus on siis miski või keegi, mis vastandab ennast Kristusele, võttes koha sisse tema asemel. 
Sõna esineb 5 korda, 1. ja 2. Johannese kirjas: üks kord mitmuses ja neli korda ainsuses. Termini all mõeldakse enamasti mingit kurja entiteeti, mis võistleb ning vastandub Jeesus Kristusele.
Ejin

Ejin on hošuun (3. järgu haldusüksus) Hiina Rahvavabariigis Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas Alxa aimakis.
Ejinis asus keskajal tanguutide linn Khara-Khoto.
Ejin jaguneb viieks 4. järgu haldusüksuseks, neist kaks on alevid: Dalai Hub ja Dongfeng ning kolm on vallad ("sumu") Subonaoer, Saihan-Torai ja Mazongshan.
Dongfengis asub Jiuquani kosmodroom, kust startis Hiina esimene mehitatud kosmoserakett Shenzhou 5.
Homme

"Homme" on eesti keeles määrsõna, mis viitab tänasele järgnevale päevale.
Prantsuse keeles tähendab homme 'mees'. 
Seda nime kannavad:
Johann Gottlieb Fichte

Johann Gottlieb Fichte (19. mai 1762 – 27. jaanuar 1814) oli saksa filosoof, üks tähtsamaid saksa idealismi esindajaid. Teda peetakse ka saksa natsionalismi ja antisemitismi isaks.
1810. aastast töötas Fichte professorina Berliinis, kus ta pidas oma kuulsad kõned "Reden an die deutsche Nation" aastatel 1807–08, kui Prantsuse sõjavägi juba tänavatel liikus.
Fichte huvitus peamisest ontoloogiast, metafüüsikast ja epistemoloogiast. Esialgu kõndis ta Baruch Spinoza jalajälgedes, hiljem hakkas aga huvituma Immanuel Kanti filosoofiast. Oma rangelt idealistlikus filosoofias üritab Fichte näidata, et kõik olev ja kogu maailma kord on vaimu vältimatu sünnitus. Jumal on tema meelest eetiline maailmakord, hiljem on see tema jaoks absoluutne olend, kes väljendub vaid oma eetilises tegevuses.
Fichte eluloo on kirjutanud tema poeg Immanuel Hermann Fichte (1796–1879), "spekulatiivse teismi" rajaja saksa filosoofias.
Suceava jõgi

Suceava [sutš'aava] (ukraina keeles "Сучава", ungari keeles "Szucsáva") on jõgi Rumeenia kirdeosas ja Lääne-Ukrainas, Sireti parempoolne lisajõgi. 
Algab Ida-Karpaatidest. Ülemjooksul voolab itta, seejärel kagusse. Suubub Liteni lähedal paremalt Siretisse. 
Jõe pikkus on 173 km, valgala pindala 2298 km².
Jõe ääres asuvad Suceava ja Liteni.
Anadõri laht

Anadõri laht (vene "Анадырский залив") on loodepoolne osa Beringi merest. Piirneb kirdes Tšuktši poolsaarega. Sügavus kuni 105 m.
Lahte suubuvad Anadõr, Velikaja, Kantšalan ja Tumanskaja jõgi.
Anadõri lahe rannikul asub sadam Anadõr.
Antikýthira

Antikýthira (Vana-Kreeka kontekstis "Antikythera"; uuskreeka "Αντικύθηρα") on üks Joonia saartest. Saar asub Vahemere ja Egeuse mere vahel. 
Kýthira väin eraldab teda Kýthira saarest ja Antikýthira väin Kreeta saarest. 
Saare pindala 20,43 km². Saar on künklik, kõrgus kuni 378 m. Kuulub Kreekale.
Aleksander Eelmaa

Aleksander Eelmaa (6. november 1946 Viljandi – 21. juuli 2021 Ohtla, Lääne-Nigula vald, Lääne maakond) oli eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 1968–1969 Eesti NSV Teatriühingu pantomiimistuudios. 1976. aastal lõpetas ta Tallinna 10. Õhtukeskkooli.
Ta on töötanud Viljandi Kultuurikolledži õppejõuna.
Teatrinäitlejana.
Aleksander Eelmaa esines Maret Kristali pantomiimirühmas miimina. Aastatel 1976–1981 töötas ta näitlejana Eesti NSV Riiklikus Noorsooteatris, 1981–1990 Vanalinnastuudios, 1990–2006 Eesti Draamateatris ja 2007–2014 Tallinna Linnateatris, 2015–2021 jälle Eesti Draamateatris. 
2017. aastal esietendus Tartu Uues Teatris Ardo Ran Varrese lavastatud "Sümfoonia ühele. Allegro con moto", mis oli näitleja Aleksander Eelmaa monotükk.
Eesti Draamateatris tegi ta 2020/2021. hooajal kaasa neljas lavastuses: Klaus Manni "Mefistos", "Keiserlikus kokas", Helen Käiti ja Mehis Pihla "Lohe needuses" ning Andrus Kivirähki "Eesti matuses", kusjuures 19 aastat järjest Draamateatri repertuaaris püsinud legendlavastuses "Eesti matus" mängis ta Sassi kõik need aastad – juba 2002. aastast peale.
Tema viimaseks teatrirolliks jäi Saare vana osatäitmine Saueaugu Teatritalus 20. juulil 2021 esietendunud lavastuses "Kadunud kodu" (lavastajad Margus Kasterpalu ja Priit Põldma). 
Näitlejana filmides, telelavastustes ja kuuldemängudes.
Aleksander Eelmaa näitles paljudes filmides ja telelavastustes, mh "Metskannikesed" (1980), "Rudolf ja Irma" (1985), "Pildikesi Paunverest" (1986), "Viimane suvi" (1987), "Õnne 13" (alates 1993), "Tuli sinu käes" (1996), Tulivesi (1994), "Kõrbekuu" (1999), "Ferdinand" (2002), "Agent Sinikael" (2002), "Fender Bender" (2003), "Vanameeste paradiis" (2005), "Vana daami visiit" (2006), "Ruudi" (2006), "Kinnunen" (2007), "Tuulepealne maa" (2008), "Kalevipojad" (2011), "Üks mu sõber" (2011), "Rotilõks" (2011), "Tupiktänava mehed" (2012). 
Tema viimased ülesastumised ekraanil olid tudengifilmides "Vanad mehed ja meri" (2020) ja "Vinguv jalaluu" (2021).
Aastatel 1980–2010 näitles ta ka Eesti Raadio ja Raadioteatri kuuldemängudes ning luges raadiosaadetes luulet ja proosatekste.
Isiklikku.
Tema lapsed on Liisi, Taavi ja Sander-Ott Eelmaa.
Veiko Õunpuu

Veiko Õunpuu (sündinud 16. märtsil 1972 Saaremaal) on eesti filmi- ja teatrilavastaja.
Elulugu.
Õunpuu on 1995. aastal lõpetanud Estonian Business Schoolis rahvusvahelise ärijuhtimise eriala, 1999. aastal Eesti Humanitaarinstituudis kirjandusteooria ja semiootika eriala ning Eesti Kunstiakadeemias maalikunsti eriala. Filmi alal on ta iseõppija. Tema lemmikfilmide hulka kuuluvad näiteks "Solaris", "Hirm närib hinge seest" ja "Boheemide elus".
Ta on töötanud reklaamifirmades, olnud bändi Leper Messiah kitarrist ja laulja. Aastal 2000 asutas ta filmitootmisfirma Suhkur Film. Alates 2005. aastast töötab ta režissöörina Kuukulgur Filmis, kus on teinud peamiselt reklaamklippe. 2000. aastate keskpaigas lõi ta produktsioonifirma Homeless Bob Production, mille tööna on valminud Veiko Õunpuu mängufilmid "Sügisball" ja "Püha Tõnu kiusamine", aga ka Rainer Sarneti "Idioot" jt linateosed. 
Filmograafia.
2006. aastal valminud "Tühirand" nimetas Eesti Filmiajakirjanike Ühing 2006. aasta Eesti parimaks filmiks. Sama tunnustuse on pälvinud ka "Sügisball" ja "Püha Tõnu Kiusamine". 
2007. aastal esilinastunud "Sügisball" võitis Veneetsia filmifestivali kõrvalvõistlusprogrammi Horisondid. See on suurim Eesti mängufilmile läbi aegade osaks saanud tunnustus. Auhinnaga kaasnes 20 000 euro (312 000 krooni) suurune toetus filmi näitamiseks Itaalia ja Prantsusmaa filmilevis.
Aastal 2009 valmis "Püha Tõnu kiusamine", mis valiti detsembris 2009 Sundance'i filmifestivali võistlusprogrammi.
Aastal 2013 valmis "Free Range". Film esilinastus 19. septembril 2013.
Aastal 2015 valmis "Roukli".
Aastal 2020 valmis "Viimased".
Teatrilavastused.
12. veebruaril 2010 esietendus Tallinnas teatris NO99 tema lavastatud Rainer Werner Fassbinderi näidend "Praht, linn ja surm".
Vernanda

"Vernanda" on 1988. aastal valminud Eesti lühimängufilm.
Filmi režissöör on Roman Baskin, kunstnik-lavastaja Hardi Volmer.
Roman Baskini lühimängufilm viib vaataja steriilsesse väikelinna, kus aeg on justkui peatunud. Linna sattunud noormees ostab leiva, mis tegelikult osutub pommiks ja millest ta enam kuidagi lahti ei saa. Poodi seda tagasi ei võeta, maha müüa ka ei saa, ka mitte lihtsalt kusagile maha unustada või poetada. Kõik selle linna inimesed on imelikud ja ligipääsmatud.
Roman Baskini debüütfilm "Vernanda" on totalitaarse ühiskonna kunstiline karikatuur, mis lahendatud läbi peategelase sattumise suletud linna. Võttekohana kasutati Sillamäe linna, kuhu nõukogude ajal pääses vaid erilubadega, sest seal tegeldigi nö pommide valmistamisega, st Sillamäel asus uraani rikastamise tehas. Linna nimega Vernanda üldistusena kasutades näidati totalitaarse ühiskonnamudeli toimimist ja mõju nõukogude süsteemis elavatele inimestele
Dvina laht

Dvina laht (vene "Двинская губа") on osa Valgest merest. 
Laht piirneb edelas Suverannikuga ja idas Talverannikuga. 
Lahte suubub Dvina jõgi.
Kompassiroos

Kompassiroos on joonis kompassi või kaardi peal, kus on joonistatud nooled peamiste ilmakaarte suunas.
Emden (täpsustus)

"Emden" on nimi, mis on antud mitmele asjale:
Faktooringuleping

Faktooringuleping ehk arvemüügileping on leping, millega oma toodangut või teenuseid realiseeriv majandusüksus kohustub ostjatele esitatavad arved müüma teisele lepinguosalisele - faktooringufirmale, kes nende alusel raha sisse nõuab.
Faktooringulepinguga kohustub üks isik (faktooringu klient) loovutama teisele isikule (faktoor) rahalise nõude kolmanda isiku (faktooringuvõlgnik) vastu, mis tuleneb lepingust, mille alusel faktooringu klient müüb faktooringuvõlgnikule oma majandus- või kutsetegevuses eseme või osutab teenuse, faktoor aga kohustub:
Frantsiisileping

Frantsiisileping on leping, millega üks isik (frantsiisiandja) kohustub andma teisele isikule (frantsiisivõtjale) õiguse kasutada frantsiisivõtja majandus- või kutsetegevuses frantsiisiandjale kuuluvat õiguste ja teabe kogumit, muu hulgas õigust frantsiisiandja kaubamärgile, ärilisele tähistusele ja oskusteabele.
Chongqing

Chongqing (hiina lihtsustatud kirjas 重庆) on linn Hiinas, Chongqing Shi halduskeskus.
Xilin Gol

Xilin Gol on aimakk (2. järgu haldusüksus) Hiina Rahvavabariigis Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas. Asub piirkonna keskosas, piirneb põhjas Mongooliaga.
Haldusjaotus.
Aimakk jaguneb kaheks maakonna õigustega linnaks, üheks maakonnaks ja üheksaks hošuuniks:
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas aimakis 975 168 inimest, kellest 66,78% olid hiinlased, 29,23% mongolid, 2,74% mandžud ja 1,13% hueid.
Wuhai

Wuhai (hiina 乌海, sisemongoli Üqai) on linn Hiinas Sise-Mongoolia autonoomses piirkonnas. Asub Huang He ääres.
Elanikest 3% on mongolid ja üle 93% hiinlased.
Halduslikult jaguneb 3 linnarajooniks: Haibowani, Hainani ja Ud Qu linnarajoon.
Eesti Laul 2009

Eesti Laul 2009 oli esimene Eesti Laulu lauluvõistlus ja 16. Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoor. Lauluvõistluse korraldas Eesti Rahvusringhääling, finaal toimus 7. märtsil 2009. Lauluvõistlus vahetas välja eelneva lauluvõistluse Eurolaul. 
Võistluse eesmärk.
Võistluse eesmärk oli "tuua esile uut Eesti muusikat" ning saata võitja 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusele Eestit esindama.
Võistluse nimevahetus oli tingitud ETV soovist värskendada võistluse nägu ning anda selge signaal, et Eurolaul on pööranud uue lehekülje. Lauluvõistluse produtsent Heidy Purga on mitmes intervjuus kinnitanud, et võistlus on suunatud eelkõige Eesti publikule ning sõit Moskvasse oli võitjale auhinnaks. 
Reeglitest.
Võistlus oli kahevooruline. Esimene voor oli eelvoor, kuhu kõik Eesti kodanikud või Eestis alaliselt elavad isikud võisid oma laule saata. 8. detsembriks 2008 oli Eesti Rahvusringhäälingusse laekunud 110 lugu. Neist valis 10 lugu välja muusikaga tihedalt seotud inimestest koosnev 11-liikmeline žürii. 
Lauluvõistlust kanti üle Eesti Televisiooni vahendusel ja internetis, laule tutvustavaid saateid oli kuu aja jooksul enne finaali ka Vikerraadios ja Raadio 2-s. 
Ka finaal oli kahevooruline; esimeses voorus hääletas nii žürii kui rahvas. Rahvahääled ja žürii punktid tasandati kohtade põhjal punktideks 1–10, mille liitmisel pääsesid kaks esimest teise vooru, kus hääletas ainult rahvas.
Otsesaade.
Eesti Laul 2009 saatejuhid olid Henry ja Robert Kõrvits. Harjumuspäraste vaheklippide asemel parodeeris Jan Uuspõld kõiki osalevaid artiste. Favoriidiks peetud Laura jäi žürii hääletuse tõttu finaalvoorust välja ning rahvas pidi valima Trafficu ja Urban Symphony vahel, kellest võitjaks osutus viimane. Nii selguski Eesti Laul, millel Heidy Purga sõnul polnud mingit pistmist eurolauluga.
Pealinnapiirkond

Pealinnapiirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Taanis.
Piirkond loodi 2007. aasta alguses Kopenhaageni, Frederiksborgi ja Bornholmi maakonna ning Kopenhaageni ja Frederiksbergi linna ühinemisel.
Pealinnapiirkonna pindala on 2561 km² ja elanike arv 1 645 825 (2008). Piirkonna keskus on Hillerød, suurim linn Kopenhaagen.
Haldusjaotus.
Piirkonnas on 29 valda:
Guity Novin

Guity Novin (sündinud Gītī Nāvrān 21. aprillil 1944 Kermānshāhis Iraanis) on kunstnik.
Ta lõpetas 1970 Teheranis Kaunite Kunstide Ülikooli bakalaureusekraadiga graafilise disaini alal. Sellel alal asus ta ka tööle, luues postreid ning kujundades ajakirjade kaasi ja filmide reklaamplakateid.
1975 läks ta elama Hollandisse, 1976 siirdus edasi Inglismaale. 1980 läks ta Kanadasse, kus elab kuni tänapäevani.
Aastast 1994 nimetab ta end transpressionistiks. Sellise kunstistiili ja nime sellele leiutas ta ise. Sellega püüab ta interpreteerida humanismi ning ilu, harmooniat ja transtsedentsust. Vaataja tuleb kaasata ülevuse loomisse ja kunstniku ülesanne on juhtida vaataja kujutlusvõimet. Selle saavutamiseks kasutab transpressionism legende ja müüte.
Perekond.
Guity Novini vanaisa oli reeder, kes kauples Aserbaidžaani ja teiste Kaspia mere sadamalinnadega. Nõukogude võim konfiskeeris tema laevad, vanaisa laostus ja tappis enese. Temast jäi järele üks poeg. Vanaema abiellus uuesti ja sai veel ühe poja.
Isa Abdul-Rahman Navran asus tööle tolliametnikuna Ghasr-e Shirini piiripunktis Iraagi piiril. Ta abiellus; abielust sündisid poeg ja kolm tütart, kellest Guity Novin oli vanim. Isa võttis enda juurde elama ka oma ema ja poolvenna. 1953 kolis pere Teherani.
Pärast tüdrukute kunstikolledži lõpetamist Teheranis 1965 abiellus Guity majandusteadlase Farid Noviniga. Abielust sündis kolm poega: Saladin, Alamir ja Alishah.
Tühirand (film)

"Tühirand" on Mati Undi samanimelise jutustuse ainetel 2006. aastal valminud lühifilm. 
Filmi režissöör on Veiko Õunpuu, ta ise kirjutas Mati Undi samanimelise jutustuse ainetel ka stsenaariumi.
Sisu.
Noor intellektuaal Mati (Rain Tolk) mahhineerib end olukorda, kus tal tuleb veeta nädalavahetus koos oma naise Helina (Maarja Jakobson) ja naise armukese, viiuldaja Eduardiga (Taavi Eelmaa). Kolmik sõidab Eduardi suvekoju, maalilisse paika, mida ümbritsevad tühi rand ja kohisevad metsad. Intriigid, intriigid, intriigid. Mis on armastus? Kes seda suudab uskuda? Mida on üldse võimalik uskuda? Noor mees otsib vastuseid, abiks liitrite kaupa viina, hüsteeriat, idamaiseid võitluskunste ja imekaunis kunstitudeng Marina (Mirtel Pohla).
"Tühiranna" tegevus toimub lakoonilises ja sirgjoonelises maailmas, kus aeg on takerdunud umbes 1980. aastatesse ja vuntsidest on saanud meeste nägude traagiline konstant. 
Tunnustus.
Eesti Filmiajakirjanike Ühing valis selle Eesti aasta filmiks.
Bežanitsõ rajoon

Bežanitsõ rajoon on haldusüksus Venemaal Pihkva oblastis. Piirneb idas Novgorodi oblastiga.
Rajoonis on Bežanitsõ ja Krasnõi Lutši alev ning neli külaasundust (valda).
Peamised jõed on Lsta ja Sorot.
Rajooni läbib Pihkva ja Velikije Luki vaheline maantee ning Dno ja Novosokolniki vaheline raudtee.
Peamine majandusharu on põllumajandus. Krasnõi Lutšis asub klaasitehas.
Petrus Lombardus

Petrus Lombardus (u. 1100, Itaalia – 20. juuli 1160, Pariis, Prantsusmaa) oli keskaegne filosoof ja Pariisi piiskop. Ta oli keskaja üks tähtsamaid skolastikuid.
Petrus Lombardus sündis vaeses perekonnas Lumellognos, Itaalias, Novara lähistel. Clairvaux Bernardi toel avanes talle siiski võimalus õppida Bolognas, Reimsis ja Pariisis. Hiljem sai tast Pariisi Notre Dame'i kooli professor. 1159. aastal sai temast Pariisi piiskop.
Petrus Lombarduse tuntuim teos on "Sententsid" ("Quatuor libri sententiarum", 'Sententside neli raamatut'), mis on üks skolastilise filosoofia tähtsamaid ja kommenteeritumaid teoseid. Keskaegsete ülikoolide teoloogiharidus põhines paljuski selle õppimisel ja kommenteerimisel. Teos mõjutas suuresti ka Albert Suure, Bonaventura, Aquino Thomase ja Duns Scotuse filosoofiat. Selle teose tõttu kutsuti Petrus Lombardust lisanimega "Magister Sententiarum", 'sententside õpetaja' või isegi lihtsalt nimega "Magister", "õpetaja.
Petrus Lombarduse enese filosoofia oli mõjutatud eelkõige Pierre Abélardi poolt. Eriti mõjutas see tema kolmainuõpetust.
Georg Lasson

Georg Lasson (13. juuli 1862 Berliin – 2. detsember 1932 Berliin) oli saksa protestantlik teoloog ja filosoof, Adolf Lassoni poeg.
David Lynch

David Keith Lynch (20. jaanuar 1946 – 15. jaanuar 2025) oli Ameerika Ühendriikide filmirežissöör, -stsenarist ja produtsent. 
Ühtlasi oli ta kunstnik, animaator ja helilooja. 
Lynch pälvis parima režissööri Oscari filmide "Elevantmees" ("The Elephant Man", 1980), "Sinine samet" ("Blue Velvet", 1986) ja "Mulholland Drive" ("Mulholland Dr.", 2001) eest. Ta võitis auhindu ka Cannes'i ja Veneetsia filmifestivalil. 
Lynch alustas režissöörikarjääri eksperimentaalfilmiga "Kustukummipea" ("Eraserhead", 1977) ning pärast seda sai temast kultusrežissöör. 
Lynchi filme ja nende loomist iseloomustab alternatiivne ja ebatraditsiooniline lähenemine. Tema filmilooming on tuntud oma sürrealistlikkuse ja unenäolisuse ning omapärase helitausta poolest. Lynchi töödes paljastub sageli "Ameerika väikelinnade" tumedam pool (näiteks "Blue Velvetis" ja "Twin Peaksis") või siis California suurlinnaelu (näiteks "Mulholland Drive'is"). 
Kunstnikuna harrastas ta nii maalikunsti, graafikat, videokunsti kui ka "performance"'it.
2007. aasta novembris külastas David Lynch koos füüsik John Hageliniga Tallinna. 
2025. aasta oktoobris ilmus eesti keeles tema Kristine McKennaga kahasse kirjutatud elulooraamat "Unistamisruum" (Koolibri, tõlkija Olavi Teppan).
Chuch'e

Chuch'e (chosŏn'gŭl: 주체; [tɕutɕʰe]), ka kimilsungism, on Põhja-Korea ametlik valitsusdoktriin. Termin tuleb koreakeelsest sõnast, mis tähendab inimese iseseisvust ja eneseteadvust. "Chuch'e" põhineb marksismil-leninismil ning Kim Il-sŏngi õpetustel.
Kim Il-sŏng töötas "chuch'e" välja 1930. aastate alguses jaapanivastase võitluse ajal. Aastal 1955 Kim kasutas terminit "chuch'e" esimest korda, rääkides marksismi-leninismi korea versioonist. Definitsiooni järgi kuulub tööliste revolutsioon rahvale, kes organiseerub oma suure juhi abil. "Chuch'e" rõhutab eriti poliitilist, sotsiaalset ja majanduslikku iseseisvust ja sõltumust. Rahvamasse näeb "chuch'e" subjektina, kes võib oma saatust ise vormida. Aastal 1970 võttis Kim Il-sŏngi poeg, Põhja-Korea praegune liider Kim Chŏng-il, kasutusele uue võrdpildi, rääkides rahvast kui kehast, mida riigi liider ühiskonna ajuna juhib. Partei on "närvisüsteem, mis rahvast esindades hoiab kontakti ajudega".
"Chuch'e" kesksed põhimõtted on 1) poliitiline iseseisvus, 2) majanduslik iseseisvus 3) sõjaline iseseisvus.
"Chuch'e" asendas marksismi-leninismi Põhja-Korea põhiseaduses ametliku ideoloogiana aastal 1972.
Andres Olvik

Andres Olvik (sündinud 16. aprillil 1986) on endine eesti ujuja.
Saavutused.
Aastal 2004 Lissabonis toimunud juunioride Euroopa meistrivõistlustel saavutas ta 200 m seliliujumises 13. koha.
2007. aasta Bangkoki universiaadil sai ta 200 m seliliujumises 25. koha.
Aastal 2008 Eindhovenis toimunud Euroopa meistrivõistlustel saavutas Andres Olvik 200 meetri seliliujumises 19. koha.
Isiklikud rekordid.
Andres Olviku isiklikud rekordid 25 m basseinis.
Andres Olviku isiklikud rekordid 50 m basseinis.
Cao Đài

Cao Đài on suhteliselt uus sünkretistlik, monoteistlik religioon, mis tekkis lõuna-
Vietnamis aastal 1926 Đạo Cao Đài on religiooni lühem nimi, täisnimi on Đại Đạo Tam Kỳ Phổ Độ (Lunastuse ja Ilmutuse Kolmanda Ajajärgu Suur Religioon). Termin "Cao Đài" tähendab otsetõlkes "kõrget kohta.", st. kõrgeim koht, kus Jumal valitseb. See on ka Jumala, universumi looja lühendatud nimi, kelle täisnimi on "Cao Đài Tiên Ông Đại Bồ Tát Ma-ha-tát" (tõlge: "Cao Dai, Iidne Tark (ja) Suur Bodhisattva Mahasattva"). Jumala tiitlis on esindatud Kolm Õpetust: Pühak, Tark ja Buddha.
Caodailased peavad Jumalat oma religiooni asutajana. Nad usuvad et Cao Đài õpetus, sümbolism ja organisatsioon olid antud otse Jumalalt. Isegi Tây Ninh'i piiskopitempli ehitamisel olevat Jumal mänginud nõuandvat rolli. Cao Đài esimesed jüngrid, Ngô Văn Chiêu, Cao Quỳnh Cư, Phạm Công Tắc ja Cao Hoài Sang väitsid end olevat kõnelnud Jumalaga, kes andis neile täpsed juhtnöörid uue religiooni rajamiseks, mis alustaks Kolmanda Ajastu.
Caodailased harrastavad eetilisi praktikaid, nagu palvetamist, esivanemate kultust, vägivallatust ja taimetoitlust, selle eesmärk on taasühineda Jumal-Isaga taevas ning lõpuks olla võimeline vabaneda reinkarnatsiooniahelast. Cao Đài järgijate hulk ei ole päris kindel, arvatakse aga, et neid on 2-3 miljonit. Mõned oletused ulatavad ka kaheksa miljoni liikmeni Vietnamis. On veel ka 30 000 caodailast väljaspool Vietnamit, USAs, Euroopas ja Austraalias.
Tenrikyō

Tenrikyō (jaapani keeles 天理教, 'jumaliku mõistuse õpetus') on panenteistlik Jaapani uususund. Tenrikyōl arvatakse olevat maailmas umbes 2 miljonit järgijat, kellest 1,5 miljonit on Jaapanis. Sarnasuste tõttu peavad paljud seda šintoismi üheks vormiks, ehkki usk ja praktika erinevad Tenrikyōs ja šintos märgatavalt. Tenrikyō asutas naine, Miki Nakayama, kes sai ilmutusi alates 1838. aastast. Esimeste ilmutuste järel andsid ta järgijad talle tiitli "Oyasama" ('austatud vanem').
Dragutin Tadijanović

Dragutin Tadijanović (4. november 1905 – 27. juuni 2007) oli horvaadi luuletaja.
Tadijanović sündis Rastušje külas Slavonski Brodi lähistel. Ta hakkas luuletusi kirjutama 13-aastaselt. Kutseharidusena õppis Zagrebis metsatööstust.
Tadijanovići sulest ilmus paarkümmend luulekogu, esimene 1931. aastal, ja kokku 200 luuletust. Tadijanović kirjutas horvaadi keeles ning töötas ka tõlgi ja kriitikuna.
Tadijanovići peetakse üheks 20. sajandi populaarsemaks ja tähelepanuväärsemaks horvaadi luuletajaks. Tema luuletus "Balada o zaklanim ovcama" (eesti keeles "Tapetud lamba ballaad") on üks horvaadi kirjanduse võimsamatest teostest. Tadijanovići luuletusi on tõlgitud 20 keelde.
Tadijanović suri 2007. aastal 101-aastaselt. Ta on maetud Zagrebi Mirogoj kalmistule.
Involutsioon

"Involutsioon" on mitmetähenduslik sõna:
Tühirand

"Tühirand" on Mati Undi 1972. aastal ilmunud modernistlik novell.
Räägu tänav (Tallinn)

Räägu tänav on tänav Tallinnas Kristiine linnaosas Lilleküla asumis Mooni ja Linnu allasumis. 
Ajalugu.
Tänav oli olemas juba 1930. aastatel. Nime sai Räägu tänav 27. augustil 1930. 1950. aastatel ehitas Tallinna Masinatehas oma töötajatele Linnu tee ja Räägu tänava vahelisele alale majad, millest osa on tänini alles.
Marsruut.
Räägu tänav algab Mustamäe teelt, ristub Algi tänava, Mooni tänava, Vuti tänava, Varese tänava, Mõtuse tänava, Sõpruse puiesteega, Lehe tänava, Kännu tänava, Tüve tänava, Nõmme tee, Püü tänava, Kiuru tänava ja lõpuks ristub Käo tänavaga. Tänava pikkus on umbes 1,8 km.
Pargid.
Räägu tänava, Mustamäe tee ja Algi tänava vahelisel alal asub Löwenruh' park ja huvikeskus Kullo (endine Tallinna Pioneeride Palee). Tüve tänava ja Nõmme tee (Räägu bussipeatus) vahelisele alale jääb Räägu park (1,0 ha, Nõmme tee 52).
Tänava nimi.
Tänava nimi on tulnud ruiklaste ("Rallidae") sugukonda kuuluvalt väikselt linnult rukkirääk ("Crex crex").
Araabika kohv

Araabika kohv on araabia kohvipuu ("Coffea arabica") röstitud seemnetest ehk kohviubadest saadud kohvi sort, mis on algselt pärit Etioopiast ja Jeemenist. 
Araabia kohvipuu viljadest toodetud kohvi peetakse paremaks rohkem viljeldud ja laiemalt tuntud teise kohvipuuliigi, kongo kohvipuu ("Coffea canephora") viljadest saadavast robusta kohvist. Araabika kohv sisaldab vähem kofeiini kui ükski teine majanduslikel eesmärkidel kasvatatavast kohvipuuliigi viljadest toodetud kohv. 
Ajalugu.
Legendi järgi sai kohvipuu kasvatamine alguse sellest, kui Etioopias nähti kodukitsi söömas kohvipuu marju ja lehti, misjärel nad muutusid erakordselt virgeteks ja hüperaktiivseteks. Ka kohalik karjus olevat seda tähele pannud ja õppinud kohvipuust jooki valmistama. Etioopias juuakse tänini jooki, mida saadakse kohvilehtede leotamisel. 
Esimene kirjalik märge röstitud kohviubadest on pärit Araabia õpetlastelt, kes kirjutasid, et kohv on tõhus vahend, millega töötunde pikendada. Kohv saigi populaarseks just araablaste seas, esialgu eelkõige munkade seas. Araablaste mõte teha jooki röstitud kohviubadest levis kõigepealt Egiptusesse ja türklaste juurde, ning sealt kõikjale maailma. 
Kasvatamine.
"Coffea arabica" kohvipuu kasvab umbes seitse aastat ning annab kõige paremat vilja piirkondades, kus sajab ühtlaselt aasta jooksul 1–1,5 m vihma. Seda kasvatatakse tavaliselt 1300–1500 m kõrgusel, aga on ka istandusi merepinna kõrgusel ning ka 2800 m kõrgusel. Taim talub madalat temperatuuri, aga mitte jäidet, parimat vilja kannab "Coffea arabica" siis, kui temperatuur jääb 20 °C ümbrusse. Majanduslikel eesmärkidel kasvatatavad taimed kasvavad umbes 5 m kõrguseks, kuid need lõigatakse tagasi kuni 2 m pikkuseks, et kergendada saagi koristamist. Erinevalt "Coffea canephora"'st, millest saadakse robusta kohvi, meeldib "Coffea arabica"'le kasvada varjus.
Kaks kuni neli aastat pärast istutamist valmivad "Coffea arabica"'l väikesed, valged, tugeva lõhnaga õied. Õite magus lõhn meenutab jasmiini. Päikesepaistelise ilmaga õied avanevad ja paljastavad viljad. Marju võib kohvipuul olla väga palju, eriti "Coffea arabica" taimedel, nii et marjade raskus võib taimi ja saaki kahjustada. Marjad on esialgu tumerohelised, küpsedes muutuvad aga esmalt kollaseks, siis punaseks. Valmis marjad on tumepunast värvi, ovaalse kujuga, umbes 1 cm suurused. Marjad valmivad sageli eri aegadel; ühel puul võib samaaegselt olla nii punaseid kui ka rohelisi marju, mistõttu sageli korjatakse marjad käsitsi, et saada vaid täiesti küpseid, mitte rohelisi ega mädakolletega marju. 
Kohvipuid pole kerge kasvatada. Iga puu toodab umbes 0,5–5 kg kohviuba aastas, sõltuvalt konkreetse puu iseloomust ning kliima ja muude tegurite soodsusest. Igas marjas peitub kaks kohviuba, mis on tegelikult marja seemned. 
Täiuslikes tingimustes, näiteks Jaava saarel, istutatakse puid aasta läbi ning ka korjatakse marju aasta läbi. Vähem ideaalsetes tingimustes, näiteks Brasiilias, korjatakse marju vaid talviti.