tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Listerioos

Listerioos on grampositiivse listeeriabakteri ("Listeria monocytogenes") põhjustatav nakkushaigus, mis levib peaasjalikult loomsete toiduainete kaudu. Sümptomiteks on palavik, pearinglus, iiveldus ja kõhulahtisus.
Listeeriabakter on maapinnas, loomasöötades ja loomade soolestikus levinud bakter. Erinevalt teistest bakteritest suudab see bakter paljuneda ka külmkapi temperatuuril. 
Saastunud toidu tarvitamisel paljunevad bakterid soole limaskesta rakkudes ning levivad organismis. 
Otsesel kontaktil võib tekkida listerioosi nahavorm, listerioosi võib haruharva nakatuda ka sugulisel teel.
Nakkus võib kanduda (emakoogi kaudu) ka emalt vastsündinule , kusjuures umbes veerand listerioosi juhtudest ongi seotud sünnitusega.
Listerioosi haigestuvad eeskätt immuunpuudulikkusega, kasvajatega ning hormoonravi saavad inimesed. Immuunsüsteemi ebaküpsuse tõttu on bakteri suhtes tundlikud ka vastsündinud.
Euroopa Liidus registreeriti 2016. aastal 2536 listerioosi haigestumist (0,47 haigusjuhtu 100 000 inimese kohta) ja neist lõppes surmaga 247 juhtumit. Eestis registreeriti samal aastal 9 haigusjuhtu.
Pikakannu

Pikakannu on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Külas asub Pikakannu Põhikool ja Pikakannu rahvamaja, kus on ka Pikakannu Muuseumituba.
Pindi

Pindi on küla Võrumaal Võru vallas.
Aastatel 1992–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Lasva vallas.
Küla asub Võhandu jõe keskjooksul Võru–Räpina maantee ääres.
Pindi Jaani kirik ja kalmistu asuvad aga Lasval.
Vao (Väike-Maarja)

Vao on küla Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. 
Vaos asub Vao tornlinnus, kus tegutseb Vao tornlinnus-muuseum.
Alates 2014. aasta jaanuarist asub külas Vao Pagulaskeskus.
Küla läbib Põltsamaa jõgi.
Oonurme

Oonurme on küla Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tudulinna valda.
Küla paikneb Rakvere–Rannapungerja maantee ääres.
Külas elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 70 inimest. Neist 68 (97,1%) olid eestlased.
Külas asub Oonurme rändrahn ja Oonurme kivikalme. Endises koolimajas asub raamatukogu. Oonurmes tegutseb Oonurme segakoor ja külaselts.
Oonurmest on pärit koorijuht Ants Üleoja ja Alutaguse loodusest palju kirjutanud Juhan Lepasaar.
137

137. aasta
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand - 3. sajand
Aastakümned: 80. aastad 90. aastad 100. aastad 110. aastad 120. aastad - 130. aastad - 140. aastad 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad 
Aastad: 132 133 134 135 136 - 137 - 138 139 140 141 142
Václav Klaus

Václav Klaus (sündinud 19. juunil 1941 Prahas) on Tšehhi poliitik.
7. märtsist 2003 kuni 8. märtsini 2013 oli ta Tšehhi president. 
Ta on tuntud kui liberaalse majanduspoliitika elluviija.
Ta on lõpetanud Praha majandusülikooli väliskaubanduse erialal. Seejärel täiendas ta end 1966 Itaalias ja 1969 USA-s. 1970. aastal läks tööle Tšehhoslovakkia riigipanka.
Poliitikasse tuli ta 1989. aastal. 1991. aastal oli ta üks Rahvademokraatliku Erakonna asutajatest ja 2002. aastani selle esimees. Aastal 2002 valiti ta erakonna auesimeheks.
Aastatel 1992–1997 oli ta Tšehhi peaminister.
Aastal 2003 valiti ta parlamendi mõlema koja ühisistungil 142 häälega 281-st Tšehhi presidendiks.
Aastal 2008 toimusid järjekordsed Tšehhi presidendivalimised ja kolmandas voorus valiti ta parlamendi mõlema koja ühisistungil 141 häälega 281-st teist korda Tšehhi presidendiks.
Antsla valla vapp

Antsla valla vapp on Võru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Antsla valla vapp.
Eelmine vapp oli kasutusel 2017. aastal haldusreformini, mil ühinesid Antsla ja Urvaste vald. 2017. aastal kasutusel võetud vapp põhineb endisel Urvaste valla vapil, millel on kujutatud Tamme-Lauri tamme.
Vapi kirjeldus.
Valla vapil on kujutatud kuldsel kilbil roheline tammepuu.
Antsla valla endine vapp.
Vapi kinnitas Antsla vallavolikogu 21. novembril 2000. Vapi autor oli Endel Saarepuu. 
Vapi kirjeldus.
Vapiks oli heraldiline kilp, mille sinisel taustal on ülestõstetud tiibadega, lendav kuldne haugas, kellel manused punased. Rahvapärimuse järgi oli Antsla varem Hauka alev.
Antsla valla vapi ajalugu.
13. mail 1938 teatas Antsla linnavalitsus, et soovib vapile hauka kujutist, millele võiks lisanduda kaalud. Põhjendati seda rahvapärimusega, mille järgi Antsla oli varem Hauka alev. Paul Johanseni arvates tulenes Antsla sõnast "antsi" ning polnud haukaga seotud. Siiski kinnitas Antsla linna volikogu linnavapi kavandi 14. septembril 1938. aastal ning esitas selle Vabariigi Presidendile kinnitamiseks 1940. aasta suvel. Presidendile esitatud vapi kirjeldus kõlas järgmiselt:
"Antsla linna vapiks kilbi sinisevärvilisel väljal, lennuseisundis vasakult paremale, ülestõstetud tiibadega kuldne haugas, haardevalmis küüntega ja lahtisest nokast väljaulatuva punase keelega."
Toona jäi see kinnitamata. Linnavapina kinnitas riigisekretär vapi 27. mail 1994. aastal. Kuid 29. juuni 1999. aasta Eesti Vabariigi Valitsuse määrusega moodustati senise Antsla linna ja Antsla valla põhjal uus omavalitsusüksus Antsla vald. Vastavalt Antsla vallavolikogu 21. novembri 2000 otsusele on Antsla valla lipuks ja vapiks endise Antsla linna lipp ja vapp.
Karisöödi

Karisöödi on küla Võrumaal Rõuge vallas. Asub Peetri jõe ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Mõniste valda.
Karisöödi külas Naha talu juures asub Eesti lõunatipp.
Külas on ka Peetri jõe maastikukaitseala ja looduskaitse all olnud Mudasoo ussikuusk.
Lõvi (täpsustus)

"Lõvi" on mitmetähenduslik sõna.
Joaquín Almunia

Joaquín Almunia Amann (sündinud 17. juunil 1948 Bilbaos) on Hispaania poliitik. 
Aastatel 1979–2004 oli ta Hispaania parlamendi liige, aastatel 1982–1986 Hispaania tööhõive- ja sotsiaalminister ning aastatel 1986–1991 avaliku halduse minister. 1997–2000 oli ta Hispaania Sotsialistliku Töölispartei esimees. 
Ta oli aastatel 2004–2010 Euroopa Komisjoni majandus- ja rahandusküsimuste volinik Barroso esimeses komisjonis ja aastatel 2010–2014 Euroopa Komisjoni konkurentsivolinik Barroso teises komisjonis.
Isiklikku.
Joaquín Almunia on abielus, tal on 2 last.
Seti I

Seti I oli Vana-Egiptuse 19. dünastia teine vaarao. Ta valitses umbes 1291–1278 eKr. 
Ta tegi mitmeid sõjakäike Süüriasse, Liibanoni ja Liibüasse. Tema ajal püstitati suured templid Karnakis, Abydoses ja Teebas.
Seti I oli Ramses I poeg. Tema naine oli Tuia ja üks lastest Ramses II.
Ähtäri loomapark

Ähtäri loomapark on Soome esimene looduslik loomaaed Ähtäris. See on asutatud 1973. aastal. Pargi esimene asukas oli hirv Köpi. Pargis on üle 65 loomaliigi, kellest suurem osa on külma ilmaga kohanenud. Nende seas on pruunkaru, hunt, põder, polaarrebane, ahm, ilves ja lumeleopard.
Jaanuaris 2018 jõudsid loomaparki hiidpandad Lumi ja Pyry, kes renditi 15 aastaks. Samas kaalutakse loomade tagasi Hiinasse saatmist.
L'Unione

L'Unione ('Liit') oli Itaalia vasaktsentristlik valimisliit. 
Valimisliidu liider oli Itaalia peaminister ja endine Euroopa Komisjoni president Romano Prodi.
Ajalugu.
L'Unione oli koalitsiooni Oliivipuu ("L'Ulivo") otsene järeltulija, kuigi L'Unione'sse kuulus ka vasakäärmuslikke parteisid, mis Oliivipuu valimisliitu ei kuulunud. Oliivipuu koalitsioon valitses aastatel 1996–2001. L'Unione moodustati 10. veebruaril 2005. Valimisliit võitis 2006. aasta valimistel napilt Silvio Berlusconi parempoolset valimisliitu "La Casa delle Libertà" ja tõusis seega taas võimule. L'Unione läks laiali 2008. aastal.
Vanahiina kirjakeel

Klassikaline hiina keel ehk vanahiina kirjakeel (文言, "wenyan", "wényán"; 文言文, "wenyanwen", "wényánwén") on hiina keele vorm, milles Hiinas kirjutati 20. sajandi alguseni. 
Ta erineb tänapäeva hiina keelest (uushiina kirjakeelest ja hiina üldrahvuslikust kõnekeelest (mandariini keelest) sõnavara, grammatika, häälduse, kirja, üldarusaadavuse ja kokkusurutuse poolest. 
Klassikaline hiina keel kasutab peaaegu eranditult ühesilbilisi sõnu. 
Varasem hääldus on rekonstrueeritud, kuid ei ole kõigi ajastute puhul täielikult teada. 
Klassikaline hiina keel kasutab traditsioonilist kirja, mis erineb Hiina Rahvavabariigis kirjareformiga kasutusele võetud lihtsustatud kirjast (Taiwanil ja Hongkongis on veel kasutusel traditsiooniline kiri). Traditsiooniline kiri on Qini dünastia aegne kantseleikiri. Vanad tekstid olid algselt kirjutatud paljudes kirjades, mille dešifrerimine on sageli vaevaline. 
Hiina eri riikidel oli kõnekeeles ja uushiinakeelsetes kirjutistes suured erinevused murrete ja võõrkeelte tõttu. Klassikaline hiina keel oli aga üldarusaadav mitte ainult Hiinas, vaid ka Koreas, Jaapanis ja Vietnamis. 
Klassikaline hiina keel kasutab nii-öelda telegrammstiili. 
Uushiina kirjakeel ("baihua"; 白话文, 白話文, "baihuawen", "báihuàwén") on klassikalisest hiina keelest umbes sama erinev nagu itaalia keel ladina keelest. 
Varem (umbes 20. sajandi alguseni) kasutati klassikalist kirjakeelt kirjanduses ja ametlikes dokumentides. Tänapäeval kasutatakse peamiselt uushiina kirjakeelt. Uushiinakeelses tekstis kasutatakse fraase klassikalises kirjakeeles. Rahvakeeles on palju neljasilbilisi väljendeid, mis on üles ehitatud klassikalise kirjakeele grammatika järgi. 
Klassikalist kirjakeelt õpitakse koolis, kuid enamasti piirdutakse lugemisoskusega. Paljud hindavad klassikalist kirjakeelt. Näiteks lisab klassikalises keeles väljendite kasutamine uushiinakeelses kirjas tõsidust. Klassikalise kirjakeele tundmine järjest väheneb ning ta pole enam üldarusaadav. 
Klassikalisel kirjakeelel on eri ajastutel eri vormid (arhailine, vanahiina, keskhiina, uushiina kirjakeel). Kõiki neid iseloomustab väga kompaktne kirjaviis. Tõlge uushiina kirjakeelde on mitu korda pikem. Sõnad on valdavalt ühesilbilised (ühest kirjamärgist koosnevad). 
Grammatika on väga keeruline ning seda pole lõpuni mõistetud. Sageli tuleb keeruliste tekstikohtade tõlgendamisel mõte ära arvata, sest grammatiline analüüs seda ei võimalda. Enamik tekste õnnestub siiski suhteliselt kindlalt tõlkida. 
Konstruktsioonid moodustatakse partiklite abil. 
Süntaks on SVO-tüüpi, kuid seda modifitseerib teema ja reema struktuur ning prosoodiast tulenev süntaktiliste elementide nihe. 
Klassikalise hiina kirjakeele traditsioon eksisteerib peale Hiina ka Koreas, Vietnamis ja Jaapanis. Eri maades on silpide hääldustraditsioon erinev. Põhjus on selles, et lähtutakse keele ülevõtmise aegsest hääldusest ning kohandatakse seda sihtkeele foneetikale ja fonoloogiale. Eriti kaootiline on olukord Jaapanis, kuhu on hiina laenud tulnud mitmel eri ajal.
Anti Liiv

Anti Liiv (16. märts 1946 Kuressaare – 20. november 2025) oli eesti psühhiaater ja psühholoog. Ta oli Eesti Rooma Klubi ja Eesti Keskerakonna liige.
Haridus.
Anti Liiv lõpetas 1964. aastal Viktor Kingissepa nimelise Kingissepa Keskkooli.
Aastatel 1964–1970 õppis ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonnas, mille lõpetas 1970 "cum laude". Aastatel 1970–1975 õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis individuaalprogrammi järgi psühholoogiat (juhendaja Ülo Vooglaid) ning lõpetas õpingud 1975 "cum laude". Aastatel 1975–1979 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kaugõppeaspirant.
1993. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis sotsiaaltöö alal magistritöö "Eesti uimastipoliitika (sotsiaalpoliitika osana) XX sajandi lõpus".
Töökäik.
Anti Liiv oli Kuressaare psühhiaatriakabineti asutaja ja 1971–1975 selle juhataja, aastatel 1975–1979 Pilguse Psühhiaatriahaigla peaarst.
1980. aastal sai temast Tallinna Psühhoneuroloogiahaigla narkoloogiaosakonna juhataja. Kui 1985. aastal reorganiseeriti see osakond iseseisvaks asutuseks (tänane Wismari haigla), siis sai Anti Liivist uue raviasutuse esimene peaarst. Aastatel 1987–1992 töötas ta samas haiglas eksperdi ja vanemkonsultandina, 1992–1995 polikliinilise osakonna juhatajana.
Aastatel 1991–1993 töötas Anti Liiv ühtlasi Tallinna Pedagoogikaülikooli mittekoosseisulise lektorina (pidas sotsiaaltöö eriala üliõpilastele sotsiaalpsühhiaatria ja psühhiaatria filosoofia loenguid).
Aastast 2003 töötas ta SA Anti-Liew &amp; Hingehooldus psühhiaater-konsultandina.
Doktor Liivi peamine uurimisvaldkond oli psüühikahäirete levi ja nende mõju ühiskonnas. Ta on kirjutanud nii teadus- kui ka aimeartikleid.
Ta osales teaduskonverentsidel ja seminaridel Belgias, Soomes, Norras, Suurbritannias, Šveitsis, Poolas, Lätis, Leedus, Venemaal, Iisraelis, Ameerika Ühendriikides jm.
Ta avaldas meedias arvamust mitmesuguste nähtuste kohta Eesti ühiskonnas.
Poliitiline tegevus.
Anti Liiv oli alates 7. novembrist 1994 Eesti Keskerakonna liige. Aastatel 1995–2003 kuulus ta Riigikogusse, olles perioodil 1995–2002 Riigikogu sotsiaalkomisjoni liige ja aseesimees ning perioodil 2002–2003 väliskomisjoni liige ja esimees.
Aastatel 1997–2002 oli Anti Liiv Eesti Vabariigi Euroopa Nõukogu delegatsiooni asendus- ja põhiliige (kuulus Euroopa Nõukogu liberaalide fraktsiooni); samuti Eesti esindaja Euroopa Nõukogu teadus-, haridus-, kultuuri- ja sotsiaalkomiteedes.
Isiklikku.
Anti Liivi eeskuju on psühhiaater Juhan Luiga. 
Jurist Kalle Liiv (1952) on tema vend.
Tema abikaasa on inglise filoloog Suliko Liiv (1953). Tütar Signe Rosenberg) (1979) ja poeg Innar Liiv (1982) on Tallinna Tehnikaülikooli õppejõud.
Te Atairangikaahu

Te Atairangikaahu (23. juuli 1931 – 15. august 2006) oli maoori kuninganna. Ta valitses 40 aastat, olles pikima valitsusajaga maoori monarh. Tema täisnimi ja tiitel oli Te Arikinui Dame Te Atairangikaahu, varem printsess Piki Mahuta ja pärast abiellumist Piki Paki. (Tiitel "Te Arikinui" tähendab 'suur pealik'.)
Ta sündis Uus-Meremaal Waahi Maraes. Tema isa oli maoori kuningas Koroki Mahuta. Te Atairangikaahu oli esimese maoori kuninga Pōtatau järeltulija.
Ta abiellus Whatumoana Pakiga ja neil sündis 7 last:
Tema ametlik residents oli "Turongo House" Turangawaewaes.
Haigus ja surm.
11. juulil 2006 viidi ta südameinfarkti kahtlusega Hamiltoni linna Waikato haiglasse. Kuu teisel poolel lasti kuninganna haiglast välja, et ta saaks tähistada oma 75. sünnipäeva. Te Atairangikaahu suri 15. augustil 2006 oma ametlikus residentsis Turangawaewaes Ngāruawāhia linnas.
Koela

Koela on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Koelas asub Koela talumuuseum.
Vidruka

Vidruka (18. sajandi kaartidel "Widdruck") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Vidruka küla territooriumil asuvad nii Palivere kui ka Vidruka mõisa süda ning Vidruka kool.
Vidrukast põhjas Keila-Haapsalu maantee ääres asub Keedika küla.
Ajalugu.
Vidruka mõisast põhja suunas on asunud Heina ja Perna maanteekõrtsid.
Turvalepa

Turvalepa (18. sajandi kaartidel "Turbalep") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Ta piirneb põhjas Võntkülaga, kirdes Allikmaa külaga, kagus Martna valla Kaasiku ja Väike-Lähtru külaga ning läänes Kedre külaga.
Küla põhjaosas endise raudteetrassi ääres asub Turvalepa raba, kust on Nõukogude ajal turvast kaevandatud. Rabas kavandatakse uuesti turbakaevandamise alustamist.
Väänla

Väänla (18. sajandi kaartidel "Wönla") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Külast põhjas asub Vidruka, lõunas Allikmaa, läänes Tagavere küla ja idas Palivere alevik.
Kedre

Kedre on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Küla piirneb põhjas Võntkülaga, idas Turvalepa külaga, lõunas Martna valla Väike-Lähtru külaga, edelas Kirimäe külaga ja läänes Leedikülaga.
Küla lähistel asus Nigula raudteepeatus.
Nihka

Nihka on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas (kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda). 
Küla piirneb kirdes Kirimäe külaga ning lõunas ja läänes Haapsalu linnaga.
1977. aastal liideti Nihka ("Nihkva") naaberasulatega. Küla taastati 1997. aastal.
Pälli

Pälli on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Külas asub Taebla ohvriallikas.
Tagavere (Lääne-Nigula)

Tagavere (18. sajandi kaartidel "Taggawer") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Kuni oktoobrini 2013 kuulus küla Taebla valda.
Ta piirneb põhjas Jalukse ja Keedika külaga, idas Vidruka ja Väänla külaga, lõunas Võntküla ja Nigula külaga ning läänes Koela ja Uugla külaga.
Tagavere küla juures oli Tagavere mõis ("Takfer").
Esivere

Esivere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Esivere külas asuvad Kurevere dolokivimaardla, Rõuste tuulepark ehk Esivere I tuulepark, Esivere tuulepark ja Tooma tuulepark.
Karuse

Karuse on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Karusel asus aastatel 1931–1968 Rapla–Virtsu kitsarööpmelise raudtee Karuse raudteejaam. Nõukogude ajal oli küla Karuse kolhoosi keskasulaks.
Karuse lähedalt saavad alguse Karuse–Kalli ja Karuse–Nehatu tee.
Karuse Margareeta kirik asub tänapäeval Kinksi küla territooriumil.
Kaseküla

Kaseküla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Kause

Kause on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Kinksi

Kinksi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Kinksi külas asub 13. sajandil ehitatud Karuse kirik.
2011. aasta sügisel leiti Läänemaalt Kinksi küla maadelt muinasaegsest asulakohast arvatava leivaküpsetusahju leelohust hõbeaare.
Kiska

Kiska on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Kokuta

Kokuta on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Kõmsi

Kõmsi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli küla Lääne maakonna Hanila valla halduskeskus.
Külas asuvad vallamaja, lasteaed-algkool, raamatukogu, postkontor ja kauplus.
Kõmsil asuvad Uue-Virtsu Kristuse Sündimise kiriku varemed, tarandkalmed (1.–2. sajand) ja põletusmatuste väli (11.–13. sajand) (neid kahte on nimetatud ka Kõmsi kivikalmeteks) ja kultuurimälestiseks tunnistatud Kõmsi kalmistu.
Alates 1991. aastast tegutseb Kõmsil metallitooteid valmistav ettevõte K.MET AS, üks valla suuremaid tööandjaid.
Alates 2006. aastast tegutseb Kõmsil Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku küünlavabrik.
Külas asub Kõmsi rahvamaja.
Mõisaküla (Lääneranna)

Mõisaküla on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Mäense

Mäense on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Rame

Rame on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Rame külas asub Polli Talu Loominguline Keskus (rahvusvaheline kujutava-, lava-, ja ravikunstikeskus). Porsiku talu juures asub Porsiku kadakate kaitseala.
Rame külast on pärit raamatukunstnik Helmut Polberg.
Äila

Äila on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Voose (Lääneranna)

Voose on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Kopli talu maadel kasvavad 1959. aastal kaitse alla võetud Kopli tammed.
Ullaste

Ullaste on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Salevere

Salevere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Seal asub Salevere Salumägi, Salevere linnus ja Salevere Salumäe allikad.
Salavere (Lääneranna)

Salavere on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Kuni 2017. aastani kuulus küla Koonga valda ja kandis nime Salevere. Seoses haldusreformiga sai küla nimeks Salavere, mis kuulub Lääneranna valda.
Pajumaa

Pajumaa on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Kõera

Kõera on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Nurmsi (Lääneranna)

Nurmsi on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Kuke (Lääneranna)

Kuke on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
1997. aastani kandis küla nime Kukeranna.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Piirneb Esivere, Massu, Mõisaküla ja Rooglaiu.
Külas asub Vesikaare talu kalmistu. Kukerannas filmiti "Viimset reliikviat". Sinna oli mereranda ehitatud Pirita kloostri makett.
Ridase

Ridase on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Ridase külas asub Jaagu-Mihkli hiiekivi. Küla territooriumile jäävad veel muistne asulakoht ja kümme kivikalmet.
Lõo

Lõo on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda.
Linnuse (Lääneranna)

Linnuse on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Aastatel 1991–2017 oli küla Lääne maakonnas Hanila vallas.
Linnuse külas asub Karuse linnus (ka Vatla maalinn), mis oli muistse Karuse kihelkonna keskus.
Rooglaiu

Rooglaiu on küla Pärnu maakonnas Lääneranna vallas.
Kuni 2017. aastani kuulus küla Lääne maakonda Hanila valda ja kandis nime Rannaküla. Seoses haldusreformiga sai küla nimeks Rooglaiu.
Külas asub Nõiakivi. 
Rooglaius asub Algallika keskus.
840. aastad

840. aastad
840. aastad on aastad 840 – 849 pKr.
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad 830. aastad - 840. aastad - 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad 890. aastad
Aastad: 840 841 842 843 844 845 846 847 848 849
830. aastad

830. aastad
830. aastad on aastad 830 – 839 pKr.
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad 820. aastad - 830. aastad - 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad 880. aastad 
Aastad: 830 831 832 833 834 835 836 837 838 839
820. aastad

820. aastad
820. aastad on aastad 820 – 829 pKr.
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad 870. aastad
Aastad: 820 821 822 823 824 825 826 827 828 829
810. aastad

810. aastad
810. aastad on aastad 810 – 819 pKr.
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad 800. aastad - 810. aastad - 820. aastad - 830. aastad 840. aastad 850. aastad 860. aastad
Aastad: 810 811 812 813 814 815 816 817 818 819
800. aastad

800. aastad
800. aastad on aastad 800–809 pKr.
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand / 9. sajand - 10. sajand
Kümnendid: 750. aastad 760. aastad 770. aastad 780. aastad 790. aastad - 800. aastad - 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad
Aastad: 800 801 802 803 804 805 806 807 808 809
Kuressaare vapp

Kuressaare vapp on Saare maakonnas asuva Eesti linna Kuressaare vapp.
Vapp on kinnitatud juunis 1992. Vapi kavandi autor on Endla Tuutma.
Vapi kirjeldus.
Linna vapil on kujutatud sinist kilpi ja sellel asuvat kahe torniga hõbedast lossi, mille parempoolsel tornil on tuulelipuga kuldne teravatipuline kiiver. Lossi väravas langevõre all seisab hõbedane vasakule vaatav nimbusega kotkas. Vapi kilbil on lint tähtedega I. P. E. V. (esitähed Johannese evangeeliumi esimesest lausest: "In principio erat verbum" – 'alguses oli sõna').
Kuressaare vapi sinine toon Pantone värvitabeli järgi on 285C ja CMYK värvides C91%, M43%, Y0%, K0%.
1940. aastal ette valmistatud Vabariigi Presidendi otsuse kavandis on Kuressaare vapi kirjeldus: "Kuressaare linna vapiks kilbi sinisel väljal hõbedane lossikivisein torniga kummalgi flangil. Parempoolne torn on kant kuldse koonusekujulise katusega, mille tipul kuldne lipp. Vasakpoolne torn on lahtise sakmelise äärega. Lossi lahtises väravas asetseb ülestõstetud kuldne langevõre ja selle all hõbedane kotkas, kuldsel lindil, millel tähed "I.P.E.V." (algustähed Johannese evangeeliumi I peatükist, ladinakeelses tekstis "In principio erat verbum")."
Põhjendus.
Kuressaarele Magnuse poolt linnaõiguse andmise puhul 1563. aastal linnale antud esimese vapi kirjeldus pole säilinud. Sellel, kuni 1944. aastani kasutatud vapil oli kujutatud piiskopkonna kaitsepühaku evangelist Johannese kotkast lossivärava all. 19. sajandil väideti linna eestikeelsele nimele tuginedes mõnede autorite poolt, et vapil kujutatud lind peaks tegelikult olema kurg.
Uus Kuressaare vapp on joonistatud Endla Tuutma poolt linna esimese suure pitsati (asub Saaremaa muuseumis) jäljendi alusel. Kotka joonise eeskujuks oli kotkas piiskopilinnuses asuva piiskopi eluruumi kaminalt (18. sajandist).
700. aastad

700. aastad
700. aastad on aastad 700–709 pKr.
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand / 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad 690. aastad - 700. aastad - 710. aastad 720. aastad 730. aastad 740. aastad 750. aastad
Aastad: 700 701 702 703 704 705 706 707 708 709
Kuressaare lipp

Kuressaare lipp on Saare maakonnas asuva Eesti linna Kuressaare lipp.
Lipu kirjeldus.
Kuressaare linna lipul on sinine valgete pakkudega lipuväli, mille südapunktis on Kuressaare linna vapipilt. Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11 ja normaalmõõdud 1050x1650 mm. Linnalipu värvid on sinine Pantone 285 C, valge White, kollane 108 U ja must Black C.
Kuressaare lipp 1992–2010.
Varasem lipp kinnitati juunis 1992. aastal ja oli kasutusel 1. oktoobrini 2010.
Lipuks oli kangas, mille väli oli jagatud kolmeks laiuks: valge, rahvuslipu sinine ning valge, kusjuures sinise laiu laius oli pool lipu laiusest. Lipu laiuse ja pikkuse suhteks oli 1:2 ja normaalmõõdud 110x220 cm.
Sinine oli Pantone värvitabeli järgi 285 C ning CMYK värvides C91%, M43%, Y0%, K0%.
869

869. aasta (DCCCLXIX) oli 9. sajandi 69. aasta.
600. aastad

600. aastad
600. aastad on aastad 600–609 pKr.
Sajandid: 5. sajand - 6. sajand / 7. sajand - 8. sajand
Kümnendid: 550. aastad 560. aastad 570. aastad 580. aastad 590. aastad - 600. aastad - 610. aastad 620. aastad 630. aastad 640. aastad 650. aastad
Aastad: 600 601 602 603 604 605 606 607 608 609
500. aastad

500. aastad
500. aastad on aastad 500–509 pKr.
Sajandid: 4. sajand - 5. sajand / 6. sajand - 7. sajand
Kümnendid: 450. aastad 460. aastad 470. aastad 480. aastad 490. aastad - 500. aastad - 510. aastad 520. aastad 530. aastad 540. aastad 550. aastad
Aastad: 500 501 502 503 504 505 506 507 508 509
400. aastad

400. aastad
400. aastad on aastad 400–409 pKr.
Sajandid: 3. sajand - 4. sajand / 5. sajand - 6. sajand
Kümnendid: 350. aastad 360. aastad 370. aastad 380. aastad 390. aastad - 400. aastad - 410. aastad 420. aastad 430. aastad 440. aastad 450. aastad
Aastad: 400 401 402 403 404 405 406 407 408 409
868

868. aasta
Sajandid: 8. sajand - 9. sajand - 10. sajand
Aastakümned: 810. aastad 820. aastad 830. aastad 840. aastad 850. aastad - 860. aastad - 870. aastad 880. aastad 890. aastad 900. aastad 910. aastad
Aastad: 863 864 865 866 867 - 868 - 869 870 871 872 873
300. aastad

300. aastad
300. aastad on aastad 300–309 pKr.
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand / 4. sajand - 5. sajand
Kümnendid: 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad - 300. aastad - 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad 350. aastad
Aastad: 300 301 302 303 304 305 306 307 308 309
200. aastad

200. aastad
200. aastad on aastad 200–209 pKr.
Sajandid: 1. sajand - 2. sajand / 3. sajand - 4. sajand
Kümnendid: 150. aastad 160. aastad 170. aastad 180. aastad 190. aastad - 200. aastad - 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad
Aastad: 200 201 202 203 204 205 206 207 208 209
100. aastad

100. aastad on ajavahemik 100. aasta algusest kuni 109. aasta lõpuni.
90. aastad

90. aastad on ajavahemik 90. aasta algusest kuni 99. aasta lõpuni.
80. aastad

80. aastad on ajavahemik 80. aasta algusest kuni 89. aasta lõpuni.
70. aastad

70. aastad on ajavahemik 70. aasta algusest kuni 79. aasta lõpuni.
60. aastad

60. aastad on ajavahemik 60. aasta algusest kuni 69. aasta lõpuni.
50. aastad

50. aastad on ajavahemik 50. aasta algusest kuni 59. aasta lõpuni.
40. aastad

40. aastad on ajavahemik 40. aasta algusest kuni 49. aasta lõpuni.
Koluvere (Lääne-Nigula)

Koluvere on küla Läänemaal, Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Külas tegutses Jõgeva kõrts, mille varemetes kõrtsihoone on arvele võetud kultuurimälestisena.
1924. aastal asutati Koluvere Hoolekandekool, kuhu saadeti alaealisi väiksemate õigusrikkumiste toimepanijaid. Koluvere koloonia viidi üle Paikusele 1964. aastal ning reorganiseeriti seoses erikutsekoolide asutamisega.
30. aastad

30. aastad on ajavahemik 30. aasta algusest kuni 39. aasta lõpuni.
Lemmikküla

Lemmikküla on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
20. aastad

20. aastad on ajavahemik 20. aasta algusest kuni 29. aasta lõpuni.
Kastja

Kastja on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
10. aastad

10. aastad on ajavahemik 10. aasta algusest kuni 19. aasta lõpuni.
Kullametsa

Kullametsa on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Jõgisoo (Lääne-Nigula)

Jõgisoo on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Liivi

Liivi on küla Läänemaal Lääne-Nigula valla lääneosas Kullamaa-Martna maantee ääres.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Kaugus Kullamaast on 8 km, Tallinnast 91 km, Haapsalust 40 km, Lihulast ligikaudu 43 km ja Märjamaalt 36 km.
2005. aasta septembris avati seltsimajas Liivi ajalootuba, kuhu on kogutud materjale piirkonna külade ajaloost ja pärandkultuurist.
25. augustil 2005 lõid 12 asutajat Liivi Naisseltsi, mis varem oli tegutsenud Liivi naisseltsinguna.
2007. aastal avati Liivi pargis taastatud pargiteed piduliku kepikõnniüritusega.
Liivi piirkonna külade arengukava aastaiks 2009–2013 valmis 2008. aastal. Liivi küla hoiab sidet Liivi mõisa viimase omaniku järeltulijatega Berliinist.
Uuendatud seltsimajas käib koos kodulooring ja jututuba, kord nädalas on seltsimaja avatud kõigile.
Traditsiooniks on saanud iga-aastased jaaniõhtud Liivi pargis, jõuluaja alguse tähistamine ja talgud ning temaatilised üritused (näiteks haava- (2005), paju- (2006), rukkiteemalised (2007)).
Ubasalu

Ubasalu on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Üdruma

Üdruma on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Üdrumat läbib Risti–Virtsu–Kuivastu–Kuressaare maantee.
Küla on esimest korda mainitud 1518 Hydenorme nime all. 
20. sajandi esimesel poolel oli küla nimi Üdromaa.
Üdrumas tegutseb Üdruma Küla Selts.
Külas asuvad Pikamaa allikad.
Mõrdu

Mõrdu on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Leila

Leila on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Kalju (Lääne-Nigula)

Kalju on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Päri (Lääne-Nigula)

Päri on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Silla (Lääne-Nigula)

Silla on küla Läänemaal Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kullamaa valda.
Robert Kreem

Robert Estor Kreem (30. mai 1923 Abruka vald, Anseküla kihelkond, Saaremaa – 16. august 2006 Toronto) oli Kanada sotsiaaltöö eriteadlane ja väliseesti ühiskonnategelane. Ta oli ESTO päevade idee üks algatajaid.
1943. aastal lõpetas Kuressaares keskkooli.
Aastal 1944 põgenes ta Saksamaale. Aastal 1948 asus ta elama Kanadasse Edmontoni, 1950. aastal Torontosse.
Isiklikku.
Robert Kreem abiellus 1947 Mai Sõrraga. Neil sündisid tütred Viiu ja Piret ning poeg Madis.
Pauastvere

Pauastvere on küla Jõgevamaal Põltsamaa vallas.
Elanikke oli Pauastveres 2000. aastal 144, 2004. aastal 156 ja 2021. aastal 127. 
Pauastverest edelas asub Põltsamaa. Nende vahelt kulgeb läbi Tallinna–Tartu maantee. Pauastverest loodes asub Mällikvere, põhjas Alastvere, Mõisaküla ja Mõrtsi, idas Sulustvere, kagus Lustivere ning lõunas Võhmanõmme.
Pauastveret mainiti 1583. aastal kujul "Paswier", 1601 kujul "Passawer", 1624 "Pahestfer", 1638 "Pauastferr" ja "Pawestfer" ning 1797 kujul "Pawastfer". Küla asus Põltsamaa kihelkonnas ja kuulus Uue-Põltsamaa mõisale.
1977 liideti Pauastverega Arukse küla. Arukse asus Pauastverest kirde pool.
Külanime algusosa võiks lähtuda sõnast "paas". Külanime võimalik vaheaste oli "Paadeste".
2007. aasta juunis avati Pauastveres jäätmejaam.
Küla territooriumil asub Sulustvere ohvrikivi.
Mädaemakas

Mädaemakas ehk püomeetra ehk emaka mädakogum (ka: "püometra"; ladina "pyometra") on mäda kogunemine emakasse imetajatel. See nähtus tekib endometriidi tagajärjel.
Mädaemakaks ehk püomeetraks ehk mädaseks emaka põletikuks ehk mädaseks emakapõletikuks nimetatakse ka loomade ägedat või kroonilist emaka põletikku koos suure koguse mäda kogunemisega emaka valendikku. 
Enamasti on tegu mittespetsiifilise bakteriaalse endometriidiga endomeetriumi pikaajalisest või liigse progesteroonistimulatsiooni tagajärjel. Haigustekitajad võivad suguelunditesse sattuda näiteks paaritumisel.
Harva võib mädaemakas tekkida ka varem steriliseeritud loomadel, juhul kui steriliseerimise käigus ei ole emakakeha ning emakasarved täielikult eemaldatud.
See haigus esineb kodu- ja lemmikloomadest kõige sagedamini koertel. Samuti puutuvad veterinaarid kokku püomeetraga kassidel, küülikutel, valgetuhkrutel, merisigadel, hamstritel ja tšintšiljadel ning veistel, lammastel ja hobustel.
Inimestel esineb püomeetra kui nähtus harva.
Loomade püomeetra on eluohtlik.
Hindaste

Hindaste (kohalikus murdes "Indaste") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1402 nimesid "Intas, Inthoz", aastal 1535 aga nimekuju "Hintost". Küla nimi võib tuleneda isikunimest.
Küla omanikuks on olnud nii Lihula kui ka Padise klooster. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda.
Külas on Hindaste kivikülv, Sarapiku kivi ja Kadaka kivi. Hindaste põhjaosa jääb Läänemaa Suursoo maastikukaitsealale.
Ursula Le Guin

Ursula Kroeber Le Guin (kasutatud on ka nimekuju "LeGuin"; 21. oktoober 1929 Berkeley, California – 22. jaanuar 2018 Portland, Oregon) oli ameerika kirjanik. Ta on tuntud eelkõige ulmekirjanikuna, kuid kirjutas ka romaane, luulet, lasteraamatuid ja esseistikat. 
Elulugu.
Ursula K. Le Guin oli antropoloog Alfred L. Kroeberi ja kirjanik Theodora Kroeberi tütar. Ta sündis ja kasvas Berkeleys Californias. Kirjandusest huvitus ta juba väga noorena ning oma esimese lühijutu, mis küll tagasi lükati, esitas ajakirjale Astounding Science Fiction 11-aastaselt.
Aastal 1951 sai ta bakalaureusekraadi Radcliffe College'ist ja 1952 magistrikraadi Columbia Ülikoolist. Hiljem õppis ta Prantsusmaal, kus tutvus ajaloolase Charles Le Guiniga. Aastal 1953 nad abiellusid ja elasid alates 1958. aastast Portlandis Oregonis. Neil sündis kolm last.
1950. aastatel hakkas ta täiskohaga kirjanikuks. Le Guini esimese kirjatööna ilmus 1959. aastal luuletus "Folksong from the Montayna Province". Kaks aastat hiljem avaldati tema lühilugu "An die Musik" (1961). Mõlema eelmainitud teose tegevus leiab aset väljamõeldud maal Orsinias. Mitmed tema lühijutustused avaldati ulmeajakirjades Amazing Stories ja Fantastic. Le Guini esimene romaan "Rocannoni maailm" ("Rocannon's World") ilmus 1966. aastal.
Le Guini ulmeteoste hulka kuuluvad "Meremaa" sari, Hainishi tsükkel ning mitmed eraldiseisvad romaanid ja lühijutustused. Le Guin saavutas kriitikute tähelepanu "Meremaa" triloogia esimese osa "Meremaa võluri" ("A Wizard of Earthsea"; 1968) ja teosega "Pimeduse pahem käsi" ("The Left Hand of Darkness"; 1969). "Meremaa" triloogiat on nimetatud Le Guini kõige paremaks kirjandustööks, samas kui kirjandusteadlane Charlotte Spivack on öelnud, et "Pimeduse pahem käsi" tõi Le Guinile tuntuse ulmekirjanikuna.
Le Guinile avaldasid tugevat mõju kultuuriantropoloogia, taoism, feminism ja Carl Jungi teosed. Ta pälvis karjääri jooksul arvukalt auhind, sh seitse Hugo auhinda, kuus Nebula auhind ja 22 Locuse auhinda.
Almanach de Bruxelles

Almanach de Bruxelles on Euroopa-väliste valitsejaperekondade genealoogia teatmeteos.
Wittekind (Waldeck)

Wittekind Adolf Heinrich Georg-Wilhelm (9. märts 1936 Arolsen – 16. detsember 2024) oli Waldecki ja Pyrmonti titulaarne vürst ja Waldecki vürstliku perekonna pea 30. novembrist 1967 kuni surmani.
Tema vanemad olid Waldecki vürst Josias (13. mai 1896 – 30. november 1967) ja vürstinna (sündinud Oldenburgi hertsoginna) Altburg (19. mai 1903 – 16. juuni 2001).
Wittekind abiellus 1. aprillil 1988 Frohnleitenis (kiriklikult 19. mail 1988 Arolsenis) Goëß-Saurau krahvinna Ceciliega (sündinud 23. augustil 1956 ja neil on kolm last:
Josias

Josias on mehenimi, mis lähtub Teises Kuningate raamatus ja mujal Piiblis mainitud kuningas Joosija nimest.
Kaarma valla vapp

Kaarma valla vapp oli Saare maakonnas asuva endise Eesti haldusüksuse Kaarma valla vapp.
Vabariigi Valitsuse 15. juuni 1999 a. määrus nr 195 " Haldusterritoriaalse korralduse ja muutmine Kaarma valla ja Kuressaare valla osas" alusel moodustati senise Kaarma valla ja senise Kuressaare valla baasil uus omavalitsusüksus Kaarma vald. Uue Kaarma valla sümboliteks on endise Kaarma valla vapp ja lipp.
Vapp oli kinnitatud 11. märtsil 1993.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil viis hõbedast dolomiitplaati. Keskmisel suurel plaadil roheline kadakas, vapi tüvel on kaks kolmeosalist hõbedast teravaotsalist lainejoont.
Põhjendus.
Dolomiitplaatid sümboliseerivad valla maapõuevara. Roheline kadakas on Saaremaal üldlevinud taim. Lainejooned sümboliseerivad merd.
Kuressaare valla vapp

Kuressaare valla vapp on endine Saare maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kuressaare valla vapp.
Vabariigi Valitsuse 15. juuni 1999 a. määrus nr 195 "Haldusterritoriaalse korralduse ja muutmine Kaarma valla ja Kuressaare valla osas" alusel moodustati senise Kaarma valla ja senise Kuressaare valla baasil uus omavalitsusüksus Kaarma vald. Uue Kaarma valla sümboliteks on endise Kaarma valla vapp ja lipp.
Vapp on kinnitatud 14. veebruaril 1995.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil paremale sammuv kuldse nokaga hõbedane toonekurg. Kurg seisab kuldsel munal. Vapitüves kolm hõbedast varrast.
Wittekind

Wittekind on saksa mehenimi.
Tegu on sakside hertsogi Widukindi hilisema nimevariandiga.
Kihelkonna valla vapp

Kihelkonna valla vapp on Saare maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Kihelkonna valla vapp.
Vapp kinnitati 9. juulil 1997.
Vapi kirjeldus.
Sinisel kilbil viilkatuse ja ühe aknaavaga torn, selle saatena päises vasakul tähtrist, paremal kolmikhark (ahing) - kõik hõbedased. Vapitüvimikus kaksiksariklõikega hõbedane varras.
Kärla valla vapp

Kärla valla vapp on Saare maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Kärla valla vapp.
Vapp on kinnitatud 3. septembril 1997.
Vapi kirjeldus.
Kärla valla vapil on kujutatud hõbedasel kilbil roheline mänd, mille hõbedane juurestik on sinisel langetatud palgil.
Nõmmemaa

Nõmmemaa on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.
Aastaist 1725–1726 on teateid Nõva mõisa vabadikust Nemme Andresest. Küla osad (varem omaette külad) on Musaküla (talurühmana 1725–1726 "Mossa Ado", "Mossa Matz") ja Veskiküla. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda.
Küla nimi tuleneb sõnadest "nõmm : nõmme", mis esines lisanimena, ja "maa".
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 22.
Küla territooriumil on Edu kivi, Linamaa kivid ja Nõmmemaa kivikülv. Nõmmemaa idaosa kuulub Läänemaa Suursoo maastikukaitseala koosseisu, lääneosa jääb Suursoo-Leidissoo linnualale, osalt ka Leidissoo looduskaitsealale.
Külas on Nõmmemaa ja Veskioja bussipeatus.
Tusari

Tusari on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1402 nime "Turgefer" või "Jurschen, Fent", aastal 1615 nime "Tursawärri", aastal 1689 aga nimekuju "Tursawery". 18. sajandi kaartidel on kasutusel kuju "Tusawer". 
Oli küla nimekuju aastal 1402 siis milline tahes, tegemist on siiski praeguse Tusari külaga, mis läks toona Padise kloostrile. XVI sajandi lisanimed talupoegadel Tursare mycke ja Turriferre Tomas näitavad Tusari päritolu. 1686 on mainitud talupoegi Tuszare Tomas ja Jaan in Tuszareby. Paul Johansen on viimase nime lõpuliite põhjal arvanud neid Riguldist sisse rännanud rootslasteks.
Hilisemal ajal asus seal Tusari karjamõis (sks "Friedenhof").
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda. 
Kui küla nimi on eesti algupäraga, oleks nime algusosa vasteks kalanimetus tursk : tursa, kuid kui oletada selle rootsi algupära , siis võib nimele anda ka isikunimelise lähtekoha rootsi isikunimest Thure, Thore. Nii Paul Ariste kui Johansen peavad aga Risti rootslaste ala kohanimesid on eesti keelest tulenenuiks.
Külas on Peraküla, Tusari ja Soosaare bussipeatus.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 16 elanikku.
Rannaküla (Lääne-Nigula)

Rannaküla on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.
Küla kohta kasutati aastal 1871 nime "Rannakül", aastal 1923 aga nimekuju "Ranna". Arvatakse, et küla tekkis XVII sajandi keskel rannarootslaste külana. Sajandi lõpul (1686–1689) on Nõva mõisas mainitud nelja rannatalupoega: Randa Thomas, Randa Bengt, Randa Mattz ja Randa Jack. Aastal 1725 oli lisanimega Ranna viis talupoega. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda.
Elanike arv oli 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 76. Neist 75 olid eestlased.
Külas asuvad bussipeatused Käbi ja Nõva rand.
Osa külast kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
Laimjala valla vapp

Laimjala valla vapp oli Saare maakonna endise Eesti haldusüksuse Laimjala valla vapp.
Vapp kinnitati 20. mail 1996.
Vapi kirjeldus.
Pikuti lainelõikeliselt poolitatud sini-hõbedane kilp, mille sinise välja ülemisel poolel kuldne kaheksaharuline täht.
Põhjendus.
Kangajaotus tähistab valla paiknemist ajaloolisel piiskopi- ja ordumaade piiril. Lainelõige viitab Saaremaa oludes märkimisväärsetele jõgedele. Sinine sümboliseerib merd, valge vaimsust. Need on ka Saaremaa vapi värvid. Kollane täht osutab kompassiristina meresõitudele ja Laimjala vallast igasse ilmakaarde siirdunud inimestele. See kujund sümboliseerib ka kuldset kannusetähte, mis on rüütli, laiemas mõttes kõigi teenekate ja väljapaistvate isikute tunnus.
Vaisi

Vaisi on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli külas 35 elanikku.
Küla nimi oli 1402. aastal "Waisoe" ja 1615. aastal "Waise". 18. sajandi kaartidel on kasutusel kuju "Waisi". 
1402. aastal läks küla Lihula kloostrilt Padise kloostrile. 1598. aastal on mainitud talupoegi Waise micke ja Waisse Jurgen. 1725. aastal on mainitud nelja Kõmmaste mõisale kuuluvat Waese hajatalu ning vabadike hulgas on nimetatud veel Waese Ado Wittwet.
Esmamainitu järgi otsustades on küla nimi olnud kaheosaline. Tagumise poole moodustas sõna "soo" (e-lõpp oli sel juhul pikendusmärk). Nime selle poole on andnud küla juures asuv Vaisi soo, seega soo nimi oli saanud külanimeks ja küla järgi on hakatud hiljem nimetama sood. Nime algusosa "Vai-" on problemaatilisem, selle lähtekohaks võib olla nii vai (: vaia) kui ka vadjalaste rahvanimetus.
Vaisi ja Variku lähedal paikneb Tamre järv, mille juures paiknes 18. sajandil krahv Ludwig August Mellini koostatud kaardi järgi Tamre küla.
Küla mereäärne osa kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu, edelaosa aga Läänemaa Suursoo maastikukaitseala koosseisu. Vaisi lõunaosa jääb Suursoo-Leidissoo linnualale.
Külas on Vaisi bussipeatus.
Peraküla (Lääne-Nigula)

Peraküla (kohalikus murdes "Pära küla") on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Ajalooliselt kuulus küla Risti kihelkonda.
Enne 2017. aasta haldusreformi kuulus küla Nõva valda.
Küla nimi võiks tuleneda sõnast "pera" ('pära', 'tagumine osa', 'tagumine'), kuid murdes esineb see sõna ä-lisena. Kohanimedes ei ole siiski selline muutus er › är alati toimunud.
Küla kohta kasutati 1615. aastal nime "Päraküll", 1689. aastal aga nimekuju "Parakyll". 1725. aastal on mainitud Nõva mõisa talupoega Perrakülla Marti. 18. sajandi kaartidel on kasutatud nime "Perrekül". 
Külas asub RMK Nõva looduskeskus ja Põlluotsa talumuuseum.
Küla territooriumile jäävad Mustjärv, Toatse järv ja Väike-Toatse järv. Peraküla mereäärne osa kuulub Nõva maastikukaitseala koosseisu.
Variku

Variku on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas ja endises Risti kihelkonnas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nõva valda.
Küla kohta kasutati 1615. aastal nime "Warriko", 1689. aastal aga nimekuju "Warricko". 18. sajandi kaartidel on kasutusel kuju "Warriko". 
1598. aastal on mainitud Padise kloostri talupoega Waricko olle. Tõenäoliselt tuleneb küla nimi sagedasest talunimest Variku, mis lähtub sõnast "varik" või "vaarik" ja tähendab metsatukka, kasemetsa, noort metsa.
Külas asuvad Kürema kivikülv, Kiirema männikivi ja Männiku talu rändrahnud. Variku lääneosa jääb Leidissoo looduskaitsealale, põhjaosa asub aga Läänemaa Suursoo maastikukaitsealal. Külas kasvav Seljamäe kuusk on seotud mitmete legendidega.
1924. aastal ehitati külasse puidust koolihoone, mis on tänini alles. 1977. aastal liideti Varikuga Kürema küla.
Kürema kohta on 1402. aastal kasutatud nime "Kyrinoyde" või "Kiryneide", 1615. aastal nimekuju "Korbenöm" ja 1789. aastal nimekuju "Kerbenem". Balti kohaleksikon esitab varasema nimekujuna ka variandi "Kirimetz". 1615. aastal on samas Kirimetz ja Korbenöm eraldi küladena kõrvuti mainitud, sama kordub 1689. Esimest korda mainitu järgi oli Kürema liitnimi, mille algusosa oli "Kõrbe-" ja järelosa "-nõmme". Hiljem on nimi segunenud mingi sama algusosaga naabruses olnud nimega, mis võiks Peeter Pälli oletuse kohaselt olla Vanakülaga liidetud Kiritse.
1598. aastal on mainitud Padise kloostri talupoega Waricko olle. Tõenäoliselt tuleneb küla nimi sagedasest talunimest Variku, mis lähtub sõnast "varik" või "vaarik" ja tähendab metsatukka, kasemetsa, noort metsa.
Külas on Inka, Liiva, Variku ja Põlde bussipeatus.
Kurevere (Lääne-Nigula)

Kurevere on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
1977. aastal liideti Kurevere külaga Eniste.
Männiku (Lääne-Nigula)

Männiku on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Keravere

Keravere on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Keskvere (Lääne-Nigula)

Keskvere on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Kasari

Kasari on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Asub Risti–Virtsu maantee ääres Kasari jõe alamjooksul.
Küla juures asub Kasari raudbetoonsild.
Kasari Kool (tegutses kuni 2015. aastani) jäi Kirbla küla territooriumile.
Ehmja

Ehmja on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Asub Lääne-Nigulast loodes.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Ehmja külast on leitud jälgi muinas- ja keskaegsest asustusest. Külast on leitud 5.–6. ja 11.–12. sajandist pärinevaid kalmistu (Ehmja kivikalme) jäänuseid. Ehmjal asub Ehmja Kuradimägi, mis võis olla vanade eestlaste linnusease või kultusekoht.
Aastal 1844 asutati Ehmja külakool, kus 1889–1892 oli koolmeister kirjanik Jakob Mändmets.
Enivere

Enivere on küla Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas. Asub Lääne-Nigulast edelas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Martna valda.
Eniveres asub Jurgemägi ehk Kalmustimägi, kus on muistne matusepaik.