Helmut Oruvee

Helmut Oruvee (22. oktoober 1923 Pärnu – 1. märts 2007 Tallinn) oli eesti arhitektuuriteadlane ja -õppejõud.
Haridus.
Oruvee lõpetas 1937. aastal Pärnu I Reaalkooli reaalharu, 1942. aastal Pärnu Ühisgümnaasiumi humanitaarharu ja 1950. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektuuri erialal. Aastatel 1951–1954 oli ta Leningradi Ehitusinseneride Instituudi aspirant. Sai 1954. aastal tehnikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Вопросы проектирования зрительных зал для клубов и домов культуры". 1959. aastal sai ta dotsendi ja 1967. aastal professori kutse.
1964. aastal kaitses ta Moskva Elamute Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudis arhitektuuridoktori kraadi väitekirjaga "Suurte saalide ja vabaõhulavade arhitektuurilise ja akustilise projekteerimise probleemidest". Doktorikraadi kinnitas 1966. aastal Kõrgem Atestatsioonikomisjon.
Töökäik.
Tööline Lavassaare turbatööstuses, Pärnu sadamas, elektrijaamas ja suusatööstuses 1941–1944.
Tallinna Polütehnilises Instituudis 1950/1951, 1954–1974: arhitektuuri ja arhitektuursete konstruktsioonide kateedri vanemlaborant, assistent 1950/1951, vanemõpetaja 1954, dotsent 1955–1962, vanemteadur 1962–1964; arhitektuuri kateedri professor 1965–1971; ehitusteaduskonna dekaan 1964–1971, õppejõud tunnitasu alusel 1972–1974.
Eesti Projekti vanemarhitekt (kohakaaslus), hiljem konsultant 1954–1958;
Kui arhitektuuri eriala hakati Polütehnilise Instituudi asemel õpetama Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, siis vahetas töökohta ka Helmut Oruvee. ERKI/TKÜ/EKA arhitektuurikateedri professor ja juhataja 1971–1990, emeriitprofessor 1994–2007.
Teadustöö põhisuunad.
Helmut Oruvee peamised teened seisnevad arhitektuuriakustika arendamises. Kasutades heli- ja valguslainete analoogiat, leidis ta võimalusi helilainete fikseerimise keeruliste seadmete asendamiseks valguse levikut fikseeriva aparatuuriga. Tema teadusuuringuid on rakendatud projekteerimis- ja ehituspraktikas enam kui 60 hoones (nt Tallinna laululava akustilise ekraan ja esinemisruumide – Tartu Vanemuise teatri- ja kontserdisaali, Estonia, Pärnu Endla teatri ja Viljandi Ugala teatri, Tallinna Polütehnilise Instituudi saali ja Tallinna Linnahalli – arhitektuuriakustika). Samuti oli ta seotud kultuurimajadega Jõhvis (1976), Paides (1983) ja Põlvas (1988) ning koostas Pärnu metodisti kirik Agape projekti (1993).
Oruvee töö ei piirdunud ainult Eestiga, vaid tema oskusi kasutati saalide rajamisel Leedus (Vilniuse laululava (1958), Klaipėda (1993), Pagėgiai (1993) ja Visaginase (1999–2000) kirikud), Venemaal (Leningradi Konservatooriumi ooperistuudio rekonstrueerimine 1964. aastal), Gruusias (Tbilisi ooperiteatri rekonstrueerimine 1974. aastal, Tomski Ülikooli aulas ja paljudes teistes riikides.
Avaldanud hulgaliselt publikatsioone, koostanud õppevahendeid ja diafilme, kokku 120 teaduspublikatsiooni.
Teadusorganisatoorne ja inseneritegevus.
Oli mitme projekteerimisasutuse akustika konsultant. Eesti Arhitektide Liidu liige alates 1955. aastast, kuulus kaua aega selle juhatusse ja aseesimees ning teooriasektsiooni juhataja, Eesti Raadio ja Televisiooni Komitee tehnikanõukogu liige.
Tallinna Kalinini rajooni TS Nõukogu esimees 1955–1960; Tallinna Linna TS Nõukogu saadik ning alalise ehituskomisjoni esimees 1961–1965, Tallinna Teadlaste Maja asutaja- ja tegevliige.
Vabal ajal tegeles ta palju muusikaga, esinedes muuhulgas ka Tallinna Polütehnilise Instituudi meeskooris.
Isiklikku.
Tema lapselapsed on stsenarist ja režissöör Urmas Reisberg, arvutiteadlane Sulev Reisberg ning Tuuli Pärenson.