tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Volvo C300

Volvo C300 on Rootsis valmistatud kergete taktikaliste veoautode seeria. Rootsi armees kasutusel nimetus "Volvo Terrängbil (Tgb)" + tüübinumber. Tootmine on lõpetatud, kuid on jätkuvalt militaarkasutuses.
Masinad on tänu kõrgele kliirensile ja väiksele laiusele hea maastikuläbitavusega. Probleeme võib aga seoses suure kõrgusega esineda püstivusega. 
Põhivariandid:
Seeria eelkäija oli Volvo C202 – tuntud ka kui Volvo Laplander. Kokku on toodetud umbes 8000 C300 seeria masinat, enamik militaarstruktuuridele. Katsetati ka 4-teljelist versiooni. 
Kasutusel ka Eesti Kaitsejõududes.
Tõru

Tõru on kuiv sulgvili, mis on alusel ümbritsetud kausikujulise lüdiga. Tõru esineb tammedel ja kiviviljakutel. Tõruks nimetatakse ka tammetõru.
Adolf Eichmann

Otto Adolf Eichmann (19. märts 1906 Solingen, Saksamaa – 31. mai 1962, Ramla) oli Saksamaa sõjaväelane ja riigiametnik, Saksa Riigi Julgeoleku Peaameti ametnik, Riikliku Salapolitsei osakonna B IV ülem. Ta vastutas natsionaalsotsialistliku Saksamaa rassipoliitika elluviimise ja inimsusvastaste kuritegude (Holokaustiplaanide) realiseerimise eest Teise maailmasõja ajal.
Adolf Eichmann sündis töösturi Adolf Karl Eichmanni ja tema abikaasa Maria (neiuna Schefferling) pojana. Ema suri 1914. aastal ja pere kolis Austriasse Linzi. Adolf Eichmann õppis reaalkoolis, kuid langes sealt välja lõputunnistuseta. Seejärel hakkas ta õppima mehaanikuks, aga jättis ka selle katki. 1923. aastal hakkas ta töötama oma isa kaevanduses. Aastatel 1925–1927 töötas ta Oberösterreichische Elektrobau AG müügiesindajana ja sealtpeale kuni 1933. aasta kevadeni Standard Oili tütarettevõtte Vacuum Oil Company AG piirkonnaesindajana. Sel ajal oli ta aktiivne Hermann Hilti paremäärmusliku organisatsiooni noorteosakonna Jungfrontkämpfervereinigung liige. 1933. aasta juulis kolis ta Saksamaale.
21. märtsil 1935 abiellus Eichmann Veronika Liebliga (1909–1997). Abielust sündis neli poega, igaüks ise riigi pealinnas: Klaus (1936) Berliinis, Horst Adolf (1940) Viinis, Dieter Helmut (1942) Prahas ja Ricardo Francisco (1955) Buenos Aireses.
1942. aastal osales Eichmann Wannsee konverentsil sekretärina. Sellel konverentsil arutati lõplikku lahendust juutide hävitamiseks. Seejärel anti Eichmannile holokausti transpordiadministraatori amet: Eichmann vastutas selle eest, et rongid viiksid juute kõikjalt Saksamaa kontrolli all olevatelt aladelt Poolas olevatesse koonduslaagritesse.
1944. aastal saadeti Eichmann Ungarisse pärast seda, kui Saksamaa oli selle riigi okupeerinud. Saksamaal oli juba esmatarbekaupadest suur puudus ja sellepärast tegi Eichmann vahendajana toiminud Joel Brandi kaudu lääneliitlastele ettepaneku, et hakkab Saksamaa juute lääneriikidesse saatma, kui saab vastutasuks autokoormate kaupa mitmesuguseid kaupu. Lääneliitlastelt ei tulnud vastust ja seepeale saatis Eichmann 430 000 Ungari juuti surma gaasikambrites.
Pärast Saksamaa kaotust maailmasõjas põgenes Adolf Eichmann Saksamaalt ja asus lõpuks valedokumentidega elama Argentinasse. Ta muutis ära enese nime, kuid ei muutnud oma naise ja laste nimesid, mistõttu Iisraeli välisluure Mossad ta üles leidis, röövis 1960. aasta mais ja Iisraeli toimetas. Seal mõisteti ta kohtus süüdi ja hukati 1962. aastal. Eichmann on ainus inimene, kelle Iisraeli tsiviilkohus on surma mõistnud.
Krasnoznamensk

Krasnoznamensk on linn Venemaal Moskva oblastis.
Linn tekkis 1951. aastal asutatud lennuväe raadiokeskuse juurde. 1981. aastast on Krasnoznamensk kinnine linn. 
Krasnoznamenskis asub kosmoselendude juhtimiskeskus.
Sõjavangilaager

Sõjavangilaager on sõjategevuse käigus vangi langenud vaenlase sõjaväe liikmete (sõjavang) kinnipidamiskoht sõjategevuse ajal. Sõjavangilaagrites peetakse kinni harilikult vaenlase relvastatud jõududesse kuuluvaid isikuid: sõdureid, ohvitsere, mereväelasi jne. 
Saksa sõjavangilaagrid.
Saksa sõjavangilaagrid II maailmasõjas.
Saksa Kolmandas Riigis olid järgmised sõjavangilaagrite tüübid:
STALAG" – "Stammannschaftslager – statsionaarne laager
 "OFLAG" – "Offizierslager" – ohvitseride laagrid,
 MARLAG" – "Marinelager – sõjamerejõudude sõjavangidele;
 STALAG – LUFT – "Luftwaffelager, Luftlager" – õhujõudude sõjavangidele.
Praktikas aga kasutati seda kategooriat Saksa sõjavägede poolt ainult sõjategevuses Läänerindel, kuna NSV Liidu relvajõudude ning nende juhtiv- ja poliitorganite isikkoosseisu kohta olid erikohtlemise eeskirjad, mis ei juhindunud 1929. aasta Genfi konventsioonist, vaid NSDAP ja kommunistliku partei vahelistest ideoloogilistest vastuoludest.
Halduskorralduselt allusid sõjavangilaagrid Saksa relvajõudude ülemjuhatusele, välja arvatud rindelähedastes piirkondades, kus need allusid Saksa Wehrmachti maavägede ülemjuhatusele. 1938. aastaks oli välja arvestatud sõjavangilaagrite ülalpidamiseks ja haldamiseks vajalik isikkoosseis ning materiaalsed vahendid. Nii oli ette nähtud 1000 sõjavangi kohta laagris 131 töötajat: neist 14 ohvitseri, 23 allohvitseri, 61 isikut reakoosseisu ning 33 muud sõjaväelist ja tsiviilametnikku, näiteks raamatupidaja, töökojaülem jne.. Laagri koosseisu kuulus ka üks saksa sõjaväeluure- ja vastuluureorgani Abwehri töötaja. 
Teise maailmasõja ajal oli Saksa sõjavangis:
670

670. aasta (DCLXX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas teisipäeval.
Liis Haab

Liis Haab (sünninimi Liis Proode; sündinud 29. oktoobril 1987 Jõhvis) on eesti näitleja. 
Ta on lõpetanud 2006. aastal Jõhvi Gümnaasiumi ning 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXIV lend).
Ta on tuntud eelkõige ühe peaosalise kehastajana Eesti telesarjas "Pilvede all" (2010–2020).
Isiklikku.
Tema abikaasa on alates 2010. aastast pangandustöötaja Daniel Haab. Peres kasvab kaks last, tütar Magdalena ja poeg Aleksander.
Tema poolõde on näitleja Inga Lunge.
Rita Rätsepp

Rita Rätsepp (sündinud 17. juulil 1962) on eesti näitleja ja psühholoog.
Rätsepp õppis Rakke Keskkoolis ja Võhma Keskkoolis. 1984. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (XI lennus). 2008. aastal sai ta eraülikoolis Akadeemia Nord sotsiaalteaduste magistrikraadi psühholoogia alal. 
Ta on töötanud näitlejana Eesti Draamateatris 1984.–1994. aastal, hiljem lühemat aega Eesti Nukuteatris ja seejärel olnud peamiselt vabakutseline. Aastatel 2010–2016 töötas ta Rocca al Mare Koolis psühholoog-nõustajana.
Rätsepp on osalenud telelavastustes "Mamouret", "Pildikesi Paunverest", "Sõda algas homme" (kõik 1986. aastal).
Isiklikku.
Rita Rätsepp oli abielus helilooja Alo Mattiiseniga ja neil on tütar Anna-Mariita Mattiisen. 
Teine, lahutusega lõppenud abielu oli Enn Õunpuuga. Neil on lapsed Karl Hans ja Lise Beth.
Ülle Lichtfeldt

Ülle Lichtfeldt (sündinud 4. augustil 1970) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1988. aastal Rakvere 3. Keskkooli. 
1990. aastast töötab ta näitlejana Rakvere Teatris. 
Ülle Lichtfeldt mängib alates 1999. aastast Are rolli Eesti Televisiooni draamasarjas "Õnne 13".
2002. aastal valiti ta ajakirja Kroonika küsitlusel Eesti seksikaimaks naiseks.
2022. aasta sügisel osales ta heategevuslikus meelelahutussaates "Tantsud tähtedega", kus tema tantsupartner oli Marko Mehine. Paar võitis tantsuvõistluse.
Isiklikku.
Ülle Lichtfeldti abikaasa on näitleja ja poliitik Indrek Saar, neil on kaks täiskasvanud last. Pere elab Viitnal.
Piret Laurimaa

Piret Laurimaa (pärast abiellumist kodanikunimega Piret Palu; sündinud 3. novembril 1971 Raplas) on eesti näitleja.
Teatrihariduse sai ta Pärnus Aare Laanemetsa kooliteatris. 1995. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhtimise erialal.
Ta töötas aastatel 1996–2014 näitlejana Endla teatris. Aastast 2014 töötab ta näitlejana Vanemuise teatris.
Isiklikku.
Ta on abielus näitleja ja lavastaja Tiit Paluga. Peres kasvab 2 last.
Triin Lepik

Triin Lepik (sündinud 25. detsembril 1983 Kihelkonnal) on eesti näitleja.
Triin Lepik on õppinud Kihelkonna Põhikoolis ja lõpetanud 2002. aastal Saaremaa Ühisgümnaasiumi, seejärel Kuressaare Ametikooli lapsehoidja erialal. 2007. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (6. lend). 
Aastatel 2008–2011 õppis ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli magistriõppes lavakõne ja teatripedagoogika erialal. 
Aastatel 2007–2014 töötas ta näitlejana Endla Teatris. Pärast seda on ta olnud vabakutseline näitleja ning töötanud Pärnu Laste ja Noorte Tugikeskuses.
Meyer Werft

Meyer Werft on 1795. aastal asutatud laevatehas Papenburgi linnas Emslandis Alam-Saksimaal Saksamaal.
Seos Eestiga.
Meyer Werfti laevatehases on ehitatud Eestis sõitnud laevadest Estonia, Meloodia, Corbiere, Roslagen ja Alandia ning veel Eesti lipu all olevatest Regula ja St. Ola.
Madis Milling

Madis Milling (24. november 1970 – 3. veebruar 2022) oli eesti näitleja, XIII ja XIV Riigikogu liige ning vabatahtlik päästja. Kuulus Eesti Reformierakonna fraktsiooni.
Teatritegemist alustas Tallinna Pioneeride Palee näiteringis. 1993. aastal lõpetas Tallinna Pedagoogikaülikooli näitejuhi eriala.
Madis Milling töötas aastatel 1993–2015 saatejuhina Raadio Topis, Sky Plusis, Kukus, Vikerraadios, Ring fm-s ja Raadio 3-s.
Alates 1990. aastast kuulus Madis Kaitseliitu, 2004. aastal anti talle lipniku auaste, 2011. aastal leitnandi auaste.
Ta oli MTÜ Saku Priitahtlikud Pritsimehed liige ja MTÜ Tõdva Vabatahtlik Pääste liige.
Madis Milling oli ansamblite "Kala" ja "Mustad Kolonelid" esimene trummar. 
Isiklikku.
Madis Millingu noorem vend on kultuurikorraldaja Tõnis Milling.
Surm.
Madis Milling kukkus ööl vastu 3. veebruari 2022. aastal Harjumaal Lokuti külas põleva elumaja kustutustöödel kokku. Paakauto peal vabatahtliku päästjana tegutsenud Milling oli sündmuskohale jõudnud esimesena. Kiirabi hakkas teda otsekohe elustama ja viis haiglasse, kuid paraku ei õnnestunud arstidel tema elu päästa.
Kaastunnet avaldasid nii Eesti Vabariigi president, Riigikogu esimees, peaminister, siseminister, kaitseminister kui ka Päästeameti peadirektor, Kaitseliidu ülem ja Kaitseväe juhataja ning mitmed teised.
100 sekundit

"100 sekundit" oli televisioonimäng, mis põhines maailmas levinud "Divided" formaadil. 2010. aasta sügishooajal alanud saadet näitas TV3. 
Mängujuht oli Madis Milling.
Rock Ramp

Rock Ramp oli rokkmuusikafestival Viljandis. Teistest omasugustest erines see selle poolest, et sellest võtsid osa ainult eesti ansamblid. Viimane festival toimus aastal 2014.
Kiudkanal

Kiudkanal (ingl. "Fibre Channel" e FC) on võrgutehnoloogia, mis on mõeldud andmete salvestamiseks arvutivõrku.
Viljandi spordihoone

Viljandi Spordihoone on spordihoone Viljandis.
Viljandi spordihoonet haldab Viljandi Spordkeskus.
Ajalugu.
Algne hoone ehitati aastatel 1955–1962 arhitekt Ines Jaaguse projekti järgi.
31. märtsil 2001 avati spordihoone juurdeehitis.
Rio Tinto Group

Rio Tinto Group on Briti-Austraalia kaevandusettevõte peakorteritega Londonis ja Melbourne'is.
Ettevõte rajati 1873. aastal, mil rahvusvaheline konsortsium ostis kaevanduskompleksi Hispaanias, Huelvas, Rio Tinto jõe ääres.
Lisaks maavarade kaevandamisele tegeleb Rio Tinto nende, iseäranis boksiidi ja rauamaagi, töötlemisega.
Tegutsetakse kuuel kontinendil, kuid peamiselt Austraalias ja Kanadas.
Rio Tinto Groupi aktsiad on noteeritud Londoni börsil, aktsia kuulub FTSE 100 indeksisse. Samuti on ettevõtte aktsiad noteeritud Austraalia börsil.
2025. aasta alguse seisuga oli ettevõtte turuväärtus 103 miljardit. Samal ajal uurivad Glencore ja Rio Tinto võimalikku ühinemist, mille käigus tekiks maailma suurim kaevandusettevõte.
Eindhoven

Eindhoven () on linn Hollandis Põhja-Brabandis.
Transport.
Eindhoveni lennujaam (IATA: EIN, ICAO: EHEH) on suurim piirkondlik lennujaam Hollandis. Eindhoveni lennujaam on nii tsiviil- kui ka Hollandi õhujõudude lennuväli.
Sport.
Linna jalgpalliklubi PSV Eindhoven mängib Hollandi kõrgliigas Eredivisies.
Arbitraaž

Arbitraaž on väärtpaberite või kauba samaaegne ostmine ja müümine eri turgudel eesmärgiga teenida riskivaba kasumit turuhindade erinevuselt.
Lihtsalt öeldes on see riskivaba kasumi võimalus pärast tehingukulusid. Näiteks on arbitraaživõimalus olemas, kui on võimalus osta kohe midagi madala hinnaga ja müüa kõrgema hinnaga.
Fundamentaalses ja akadeemilises kasutuses on arbitraaž riskivaba. Praktikas on aga arbitraažis alati riskid, mõned väiksemad (näiteks hindade kõikumine vähendab kasumimarginaale) ja mõned suuremad (näiteks valuuta või tuletisinstrumendi devalveerimine).
Lühidalt kokkuvõttes on arbitraaž kauplemisstrateegia. Enamik meist on kuulnud klassikalisest kauplemismantrast „osta odavalt, müü kallilt”. Arbitraaž on selle fraasi elav näide. Tegemist on hästi dokumenteeritud strateegiaga ja seda kasutavad kõikvõimalikku tüüpi kauplejad, alates riskifondi halduritest kuni verivärskete investoriteni.
Arbitraažiga tegelevat inimest nimetatakse arbitražööriks. 
Etümoloogia.
“Arbitraaž” on prantsuskeelne sõna, mis tähistab vahekohtuniku otsust või vahekohust. Siin kasutatavas tähenduses määratles selle esmakordselt 1704. aastal Mathieu de la Porte oma uurimuses "La science des négociants et teneurs de livres" arvestades erinevaid valuutakursse, et leida vekslite kõige kasumlikumad emiteerimise ja arveldamise kohad.
Arbitraaživaba hinnakujundus ja tasakaal.
Kui turuhinnad ei võimalda kasumlikku arbitraaži, siis väidetavalt moodustavad hinnad arbitraaži tasakaalu või arbitraaživaba turu. Arbitraaži tasakaal on üldise majandusliku tasakaalu eelduseks. Arbitraaži puudumise eeldust kasutatakse kvantitatiivses rahanduses, et arvutada tuletistega neutraalse riskiga hind. 
Ratsionaalne hinnakujundus ja majanduslik tasakaal on omavahel seotud järgmiselt: kui turuhinnad ei võimalda kasumlikku arbitraaži, st need koosnevad arbitraaživabast turust, siis väidetavalt moodustavad need hinnad ka "arbitraažitasakaalu". 
Arbitraaži tingimused.
Arbitraaž on võimalik, kui üks kolmest tingimusest on täidetud:
Arbitraaž ei ole lihtsalt toote ostmine ühelt turult ja müümine mõnel teisel ajal kõrgema hinnaga. Tehingud peavad toimuma samaaegselt, et vältida tururiski või riski, et hinnad võivad ühel turul enne tehingu lõppu muutuda. Praktilises mõttes on see üldjuhul võimalik ainult selliste väärtpaberite ja finantstoodetega, millega saab kaubelda elektrooniliselt, ja isegi siis, kui kauplemise iga osa on täidetud, võivad turu hinnad muutuda. Kauplemise ühe osa puudumist ja seda hiljem halvema hinnaga kauplemist nimetatakse „intressi riskiks“.
Cosette

Cosette on Victor Hugo romaani "Hüljatud" üks läbivaid tegelaskujusid.
Cosette'i ristinimi on Euphrasie, hüüdnime Cosette pani talle tema ema Fantine. 
Tüdruku teekond on vaatluse all alates tüdruku sündimisest kuni abielunaiseks saamiseni. Cosette'i ema Fantine loovutab ainelise kitsikuse tõttu oma vastsündinud tütre õelate kõrtsmike Thénardier'de hoolde, kavatsedes lapsukese amme juurest peatselt tagasi võtta. Fantine aga sureb ning Cosette'i ostab kõrtsmikelt vabaks hoopis Jean Valjean, kes kohtleb last kui lihast tütart. 
Elatakse Pariisis vaikelu, Cosette on hoitud ja hoolitsetud, kuid Valjean piirab tüdruku liikumisvabadust, tahtes teda kaitsta kõige kurja eest. Ta ei räägi Cosette'ile sõnagi tema tegelikust päritolust ega emast. 
Cosette'i sirgudes ei jää Valjeanil märkamata salajane armuleek, mis Pariisis Luxembourgi aias jalutamas käies lahvatab üliõpilase Mariuse ja kasutütre vahel. Marius külastab salaja Cosette'i öösiti tagaaias. Vana mees mõistab, et noorte armastus on võitmatu ning ta päästab linnas puhkenud üliõpilasrahutuste ajal Mariuse elu. Cosette abiellub Mariusega. Jean Valjean aga mõistab, et tema tunded neiu vastu on midagi rohkemat kui vaid isa-tütre armastus. Victor Hugo kirjeldab liigutavalt raugastunud Valjeani üksinduspäevi pärast noorte pulmi, ent mehe surivoodil, kuhu siiski saabuvad ka Cosette ja Marius, kuuleb Cosette tõde Fantine'i kohta ning saab aimu oma minevikust. Pisarates Cosette ja Marius langetavad pea vana mehe Jean Valjeani õilsameelsuse ees ning mõistavad, kui palju armastust neile mehe eluajal tema näiliselt karmist koest hoolimata osaks sai.
Muusikalis "Hüljatud" on Cosette'i karakter üheplaanilisem võrreldes näiteks krutskeid täis Eponine'iga, kuid õnneliku armastaja Cosette'i esitada on kaks kaunist duetti Mariusega. Ka muusikalis on publiku ees lapseealine Cosette, keda Thénardier'd sunnivad põrandaid küürima ning raskeid veeämbreid tassima. Seda rolli mängis muusikali Eesti lavastuses Hanna-Liina Võsa, kelle dublant oli Nele-Liis Vaiksoo. Lapseeas astus Cosette'i rollis teiste seas üles Maria Listra, kes mängib täiskasvanud Cosette'i Vanemuise teatris 2017. aastal esietendunud "Hüljatute" lavastuses koos Elizabeth Paaveliga.
Aleksandr Hloponin

Aleksandr Hloponin (vene Александр Геннадиевич Хлопонин; sündinud 6. märtsil 1965 Colombos) on Venemaa poliitik, 2010–2018 Venemaa Föderatsiooni valitsusjuhi asetäitja. Ta oli 2003–2016 Ühtse Venemaa kõrgema nõukogu liige.
Ta oli presidendi täievoliline esindaja Põhja-Kaukaasia föderaalringkonnas (19. jaanuarist 2010 12. maini 2014). 
Töökohad.
Ta on kuulunud Onexim-panga direktorite nõukogusse.
Finantsvõimendus

Finantsvõimendus on võõrfinantseeringu (laenud, võlakirjad, eelisaktsiad) kaasamine ettevõtte omanike tulude suurendamise eesmärgil.
Finantsvõimendus põhjustab ettevõttele tavalisest suurema finantsriski.
Luce Irigaray

Luce Irigaray (sündinud 3. mail 1930 Belgias) on Belgia filosoof, feminist, keeleteadlane, psühhoanalüütik, sotsioloog ja kultuuriteoreetik. 
Teosed.
Ta kirjutab prantsuse keeles.
Ta tuntud raamatud on
Aleksander Žarkovski

Aleksander Žarkovski (sündinud 31. jaanuaril 1950) on Eesti farmakoloog.
Ta on Tartu Ülikooli farmakoloogia instituudi juhataja, professor.
Pim Meurs

Pim Meurs (sündinud 23. jaanuaril 1988) on Hollandi meeskabetaja, juunioride maailmameister (2006) ja Euroopa meeste meistrivõistluste kahekordne pronks (2010 ja 2012), rahvusvaheline suurmeister aastast 2010. Ta kuulus ka Hollandi meeskonda Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel 2010. aastal Tallinnas.
Piipkann

Piipkann (Saaremaal ka killakann, Põhja-Eestis piirekann, Kesk-Eestis langukann, Lõuna-Eestis tiipkann) on suur ülalt ahenev puukann, mida kasutati keldrist või aidast, kus asusid vaadid, õlle tuppa toomiseks ning joogikannudesse ümbervalamiseks.
Kirjeldus.
Piipkannu tunnuseks oli valamistoru ehk piip (murdekeeltes ka "tori", "tiba", "naba"). Toru saamiseks valiti üks oksaharuga küljelaud ning puuriti selle sisse auk. Kann oli ilma kõrvata ning selle kaanel oli kandmiseks ja sulgemiseks sang. Sang oli läbi kaane, mille põhja all oli põõn, mis pööramisel sulges kaane. Piipkannu küljalaudadel olid põletuskirjad kaunistuseks. 
Pidude ajal riputati õlut täis kann lakke käeulatuse kõrgusel ning valati sealt väiksematesse kannudesse. Piipkannudega võeti tööle kaasa kalja ja suppi. 
Piipkann võis olla ka kahe toru ja kahe ruumiga – üks õlle, teine viina jaoks..
Piipkann jäi kasutuselt kõrvale 19. sajandi lõpul.
Laarid

Laarid (ladina keeles ainsuses "lar", harilikult mitmuses, "lares") olid Vana-Rooma maja ja perekonna ("lares familiares", "lares domestici") ning põldude ("lares rurales") ja ristteede ("lares compitales") kaitsejumalused.
Kaitsevaimude kujukesi hoiti kodudes ja ristteedel vastavas kapikeses ning kaunistati pühade ajal lilledega. Kaitsejumaluste auks peeti "Compitalia" nimelisi pidustusi.
Pomesaania piiskopkond

Pomesaania piiskopkond (saksa keeles "Bistum Pomesanien", ladina keeles "Dioecesis Pomesanensis", poola keeles "Diecezja pomezańska") oli 13.–16. sajandil katoliku kiriku piiskopkond ja riik, hiljem luterlik piiskopkond Preisimaal.
Piiskopkond rajati Preisi ristisõja käigus vallutataval Preisimaal 1243. aastal paavsti legaadi Modena Wilhelmi poolt koos Ermlandi, Samlandi ja Kulmi piiskopkondadega. Esimene piiskop Ernst Torgaust ("Ernst aus Torgau") (1248–1258) astus ametisse 1249. aastal, toomkapiitel kuue kanoonikuga rajati aga alles 1284. aastal.
Nagu Kulmi ja Samlandi piiskopkonnad, langes ka Pomesaania peagi Saksa ordu tugeva mõju alla: toomkapiitli liikmed pidid juba alates selle rajamisest alates kuuluma Saksa ordusse (preestervendadena), 2/3 diötseesist läks ordule ning piiskopile jäänud ilmalikus valduses ehk stiftis tegutsesid enamasti orduliikmetest stiftifoogtid. Pomesaania piiskop oli oma stiftis ametlikult siiski kõrgeim maaisand ning maksude, seadusandluse ja majanduselu vallas oli tal kuni 15. sajandini võimalik ajada üpris iseseisvat poliitikat. Välispoliitika kuulus aga täielikult ordu kompetentsi. Piiskopkonna sõjajõud pidid koos orduvägedega osalema maakaitsel, kuid Leedusse nad tavaliselt sõjaretkele ei läinud, erinevalt Samlandi ja Ermlandi vägedest, sest piiskopkond asus vastu Poola piiri. Kiriklikult allus Pomesaania Riia peapiiskopkonnale.
1466. aastal sõlmitud Teise Thorni rahuga läks Lääne-Preisimaa Poola kuningriigi võimu alla. Koos sellega läks ka osa Pomesaania diötseesist, kaasa arvatud kõrgmeistri endine residents Marienburgis (Malborkis), Poolale. Piiskopi stift jäi siiski ka edaspidi orduvalduste keskele ning kuigi aastatel 1466–1479 valitses Pomesaaniat piiskopliku administraatorina Poola kuninga kantsler ja Kulmi piiskop Wicenty Kiełbasa, taastus pärast seda Saksa ordu mõju. Edaspidi sõltus sisuliselt ainult kõrgmeistri tahtest, kes Pomesaania piiskopiks saab, ordu määras enamjaolt ka piiskopkonna sisepoliitikat.
1525. aastal sekulariseeris kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern Preisimaa orduvaldused ja moodustas Preisimaa hertsogiriigi. Pomesaania piiskop Erhard von Queiss oli juba 1524. aastal läinud avalikult üle luterluse poolele. Hertsogiriigi moodustamise ajal andis ta vabatahtlikult kogu ilmaliku võimu üle hertsog Albrechtile ja nõnda lakkas Pomesaania riigina eksisteerimast. Pomesaania katoliiklik toomkapiitel eksisteeris siiski kuni 1527. aastani, kuid oli lõpuks sunnitud hertsogi ja piiskopi survel end laiali saatma. Seejärel sai Pomesaaniast luterlik piiskopkond, kus piiskopil oli vaid vaimulik võim, ilmalikud valdused kuulusid edaspidi aga hertsogile. 1577. aastal liideti Pomesaaniaga ka Samlandi piiskopkonna valdused, kuid 1587. aastal see likvideeriti.
Pomesaania piiskopkonna Poola alal paiknenud katoliikluks jäänud valdused liideti 16. sajandi teisel poolel Kulmi (Chełmno) piiskopkonnaga.
Heinrich Wilhelm Christoph Paucker

Heinrich Wilhelm Christoph Paucker (6. veebruar 1797 Simuna – 21. november 1833 Simuna) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1812–1813 Tartus gümnaasiumis, aastatel 1813–1815 Jelgavas gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1815–1818. Oli seejärel Väinjärvel koduõpetaja. Ordineeriti õpetajaks 15. augustil 1819.
Oli aastatel 1819–1833 (kutsuti 1. juulil 1819) Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja.
Oli 6. septembril 1833 asutatud Eestimaa ajaloo sõprade ühingu asutajaliige. Asutas Simunas aastal 1832 esimese kihelkonnakooli Eestimaal.
Isiklikku.
Tema isa Heinrich Johann Paucker oli Nissi ja Simuna Siimona ja Juuda koguduse õpetaja, vanaisa Johann Christoph Paucker oli Järva-Jaani Ristija Johannese koguduse õpetaja, poeg Pontus Heinrich Johannes Paucker oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja. Tema äi Jakob Pontus Haller oli Käina Martini koguduse õpetaja, naisevend (oli ta lastele koduõpetajaks) Eduard Pontus Haller oli Rapla Maarja-Magdaleena koguduse õpetaja.
Pomesaania piiskop

Pomesaania piiskoppide loend loetleb Pomesaania piiskopkonna kõrgeimaid vaimulikke 13.–16. sajandil.
Protestantlikud piiskopid.
1587 Pomesaania piiskopkond likvideeriti, selle katoliiklikuks jäänud osad liideti Kulmi piiskopkonnaga.
Abikatel

Abikatel on merenduses väikese tootlikkusega aurukatel, mis annab laeva abimehhanismide tööks ja olmeks vajalikku auru.
John Nunn

John Denis Martin Nunn (sündinud 12. aprillil 1955 Londonis) on inglise maletaja ja matemaatik. Ta on kahekordne maailmameister maleülesannete lahendamises. Ta on kirjutanud maleteemalisi raamatuid.
Isiklikku.
Tema abikaasa on sakslanna Petra Fink-Nunn, kes on samuti maletaja. Neil on poeg Michael.
Abordaaž

Abordaaž (prantsuse keeles "abordage" 'pardamine, kokkujooksmine') ehk pardumine on merelahingus kasutatud võitlusviis, mis seisnes vaenlase laeva (nt kisaga teiba abil) oma laeva külge haakimises, mis võimaldas laeva lähemale tõmmata. 
Abordaaži kasutati sõude- ja purjelaevade ajastul.
Merenduse mõisteid

"Siin on loetletud merenduse üldmõisteid; laevanduse mõisted on loetletud ka loendis Laevanduse mõisteid; laevu on loetletud loendis Laevade loend
Tom Waits

Thomas Alan Waits (sündinud 7. detsembril 1949) on Ameerika Ühendriikide laulja-laulukirjutaja. 
Tema omapärast häält on muusikakriitik Daniel Durcholz kirjeldanud järgmiselt: "Seda on leotatud viskivannis, seejärel jäetud paariks kuuks suitsumajja rippuma ning lõpuks sellest autoga üle sõidetud."
Henry Rollins

Henry Rollins (õieti Henry Lawrence Garfield; sündinud 13. veebruaril 1961 Washingtonis) on ameerika filminäitleja ning endine laulja ja laululooja.
Tema isa Paul Jerome Garfield oli Läti juut (sündinud Garfinkel). Isal oli doktorikraad majanduses, ema Iris Garfield oli riigipalgaline meditsiini- ja haridustöötaja. Vanemad lahutasid abielu, kui poiss oli kolmeaastane. Ema kasvatas poja üles Washingtoni jõukas Glover Parki linnaosas.
Tema esimene ansambel oli "hardcore punk"'i bänd State of Alert. Seal esines ta kodanikunime Henry Garfield all ja oli solist. Hiljem tunnistas Rollins, et ansambel oli üsna vilets: laulude keskmine pikkus oli 40 sekundit ja kontserdi pikkus 11–14 minutit. "State of Alert" tegutses aasta aega, 1980–1881, ja läks laiali.
Seejärel kutsuti ta solistiks "hardcore punk"'i bändi "Black Flag", mis oli asutatud juba 1976. aastal. Rollins tegutses lauljana kuni bändi laialiminekuni 1986, olles selle kõige pikaajalisem solist. Kui "Black Flag" 21. sajandil taas kokku tuli, siis Rollins selles enam ei osalenud.
Juba pisut enne "Black Flagi" laialiminekut korraldas Rollins oma sooloturnee. 1987 avaldas ta kaks sooloalbumit. Nendel mängis taustaks kitarri Chris Haskett ning juba samal aastal moodustas Rollins omanimelise bändi, kuhu lisaks Haskettile kutsus bassimängija Andrew Weissi ja trummari Sim Caini. Rollins Band tegutses kuni 2003. aastani ja tuli veel korraks kokku 2006. aastal. Saates "Tom Green Live!" ütles Rollins, et võib-olla ei tegele ta muusikaga enam kunagi.
Kui Rollins oli oma bändiga kuulsaks saanud, hakati teda kutsuma tööle televisiooni. Esimesed ülesastumised olid 1993. aastal kanalis Alternative Nation ja 1994 kanalis MTV Sports. Kuni 2001. aastani oli ta põhiliselt muusik ega võtnud teletööd palju vastu, aga pärastpoole sai teda televisioonis rohkem näha.
Tema esimene oluline roll filmis oli 1994. aastal. Filmis "The Chase" mängis ta politseiohvitseri, kes ajab taga Charlie Sheeni kehastatavat peategelast. Sellest alates on Rollins üsna sageli filmides üles astunud. Vahest kõige tuntum neist on filmisari "Jackass", mis on valminud samanimelise telesarja põhjal, kus Rollins samuti üles astus.
Keith Richards

Keith Richards (sündinud 18. detsembril 1943 Dartfordis) on inglise kitarrist, laululooja ja laulja, ansambli The Rolling Stones asutajaliige.
Richards on olnud The Rolling Stonesi liige alates 1962. aastast. Ta on ansamblis kitarrist ja Mick Jaggeri kõrval ainus, kes on ansambli mõnes laulus solistiks olnud. Koos Jaggeriga on ta loonud suurem osa The Rolling Stonesi lauludest ning nende partnerlust laulukirjutamises peetakse üheks läbi aegade edukamaks. Richardsi kitarrimäng on olnud The Rolling Stonesi kaubamärgiks kogu ansambli tegevusaja jooksul.
Richards laulab solistina The Rolling Stonesi kontsertidel vähemalt ühes laulus, milleks on tavaliselt "Happy", "Before They Make Me Run" või "Connection". The Rolling Stonesi kõrvalt on Richards koos oma taustaansambliga X-pensive Winos välja andnud kolm soolostuudioalbumit.
"Kariibi mere piraatide" ("Pirates of the Caribbean") filmisarjas on Richards kehastatud Jack Sparrow' isa Kapten Teague'i. Jack Sparrow' välimus ja iseloom oli inspireeritud Richardsilt endalt.
1989. aastal võeti Richards The Rolling Stonesi liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli ja 2004. aastal Suurbritannia Muusika Kuulsuste Halli. Richardsi on nimetatud sageli üheks kõigi aegade parimaks kitarristiks. Ajakiri Rolling Stone paigutas 2011. aastal Richardsi kõigi aegade saja parima kitarristi seas neljandale kohale.
Nick Cave

Nicholas Edward Cave (sündinud 22. septembril 1957 Warracknabealis) on Austraalia laulja, kirjanik ja helilooja, kes on astunud üles ka näitlejana. 
Nick Cave on eelkõige tuntud kui ansambli Nick Cave and the Bad Seeds juhtfiguur. Cave on kuulunud ka ansamblitesse The Birthday Party ja Grinderman.
Nick Cave Eestis.
Cave on ansambliga Nick Cave and the Bad Seeds esinenud Eestis vaid korra, 8. augustil 2022. aastal Haapsalu piiskopilinnuse hoovis. Kontserdi soojendusesineja oli Anna Kaneelina.
Abruka (laev)

Abruka oli Eesti Merelaevanduse kaubalaev, mis sai selle nime Eesti Merelaevanduse ülema 9. septembri 1991. aasta käskkirjaga. Endine nimi oli Hudožnik Pimenov. Kandnud ka nime Sonata.
Abruka (aurik)

Abruka oli Eesti kauba-reisiaurik. 
Eesti laevaühing G. Sergo ja Ko ostis 1938. aastal Balti Päästeseltsilt üle kaubalaeva Eestimaa, mille ristis ümber Abrukaks. Natsionaliseeriti 1940. aastal.
Aurik osales Leningradi blokaadis ja naasis Eestisse 1946. aastal.
Julia Kristeva

Julia Kristeva (bulgaaria keeles Юлия Стоянова Кръстева, sündinud 24. juunil 1941 Slivenis) on bulgaaria päritolu Prantsusmaa filosoof, kirjanduskriitik, psühhoanalüütik, semiootik, feminist.
Julia Kristeva on keeleteadlane, naisõiguslane ja Roland Barthesi õpilane. Ta elab alates 1965. aastast Pariisis ja sai uudsusmõtlejate rühma Tel Quel juhtivaks liikmeks. Pariisi ülikooli keeleteaduste õpetajana (1974. aastast) uuris ta märgisüsteemi suhet sellega, mis süsteemile eelneb ja seda ületab.
Luce Irigaray ja Hélène Cixous' kõrval on Kristeva mõjukaim naisõiguslane, kelle mõtlemist mõjutas juturavi, marksism ja Jacques Derrida filosoofia. Kristevat huvitab Derrida dekonstruktsiooni suhe koetisõpetusega (strukturalismiga), millele pani aluse Saussure. 
Kristeva tutvus 1960. aastate lõpus Juri Lotmaniga ning asendas teksti mõiste tekstidevahelisuse mõistega.
Julie Wilhelmine Ederberg

Julie Wilhelmine Ederberg (aastani 1886 Julie Wilhelmine Elens, pseudonüümid Helmi ja Saare pereema; 8. veebruar (vkj. 27. jaanuar) 1861 Kavastu, Haljala kihelkond, Virumaa – 16. märts (vkj. 4. märts) 1897 Kaarma, Loona vald, Kaarma kihelkond, Saaremaa) oli eesti luuletaja ja tõlkija.
Ta sündis Virumaal Haljala kihelkonnas Kavastu mõisa möldri Jaagup Elensi tütrena. Õppis Paides ja Tallinnas tütarlaste erakoolides, sooritas aastal 1879 koduõpetaja-eksami. Töötas koduõpetajana Soomes Impilahtis, Peterburis ja kodumaal. Aastal 1886 abiellus Kaarma koguduse õpetaja Friedrich Wilhelm Ederbergiga. Suri Kaarmal.
Alates aastast 1881 avaldas perioodikas luulet ja üksikuid proosapalasid, luuletuskogu "Rohu lillekesed" (1894). Kirjandusloolase Oskar Kruusi hinnangul ei olnud Ederbergi eleegilisel isamaaluulel suuremat kirjanduslikku kaalu. Tema loodusluule on religioosne. Samas olid Ederbergi teosed nende ilmumisajal populaarsed, neid valiti antoloogiatesse ja mitmeid neist viisistasid tuntud heliloojad.
Isiklikku.
Ta oli abielus Kaarma koguduse õpetaja Friedrich Wilhelm Ederbergiga. Nende poegadest oli Ernst Ederberg eesti arhitektuuriajaloolane ja arhitekt, Hermann Johannes Ederberg aga Hargla ja Koeru koguduste õpetaja ning aastatel 1931–1944 Ida-Preisimaal Czycheni (Bolken) koguduse õpetaja, alates aastast 1944 pastor Ida-Saksamaal.
Verhojanski uluss

Verhojanski uluss on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Venemaa Sahha Vabariigi põhjaosas. Asub Jana ülemjooksul.
70% elanikest olid 2002. aastal jakuudid, 20% venelased ja 3% ukrainlased. Suurimad asulad on Batagai ja Verhojansk.
Uluss jaguneb 17 kolmanda järgu haldusüksuseks.
The Ozzy Osbourne Band

The Ozzy Osbourne Band (tõlkes: Ozzy Osbourne'i ansambel) on inglise "heavy metal"'i laulja Ozzy Osbourne'i sooloansambel. The Ozzy Osbourne Bandi albumeid on müüdud maailmas üle 32 miljoni.
Seenering

Seenering (ka "nõiaring") on looduslikult esinev seentest moodustunud sõõr – mingit üht liiki seene kloon. 
Ringi teke saab alguse mullas idanenud ja seejärel kasvama hakanud seeneeosest. Kui mingeid tõkkeid ees pole, kasvab seeneniidistik igas suunas enam-vähem ühtlase kiirusega, sõltuvalt liigist ja tingimustest umbes 5–25 sentimeetrit aastas. Enamik seeneringe on katkendlikud, mis tuleneb sellest, et seeneniidistikul jääb iga aastaga maa all laiemaks kasvades tavaliselt ette mõni teine seen, puu või muu takistus. Takistuste puudumise korral (näiteks heinamaal) esineb ka väga korrapäraseid ringe. Seenering on moodustunud seeneniidistiku nooremas osas mullast väljakasvavatest viljakehadest, mida kõnekeeles nimetatakse "seenteks".
Edu kivi

Edu kivi (ka Eedu kivi) on rändrahn Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nõmmemaa külas. Kivi geograafilised koordinaadid on . Kivi võeti kaitse alla aastal 1940. Kivile on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha).
Kivi on Vaisi–Kuijõe tee ääres. Lääne poole jääb Leidissoo looduskaitseala ja Nõva jõgi, ida poole jääb Läänemaa Suursoo maastikukaitseala ja Hindaste järv. Sama tee ääres lõuna poole jääb Nõmmemaa kivikülv, põhja poole jäävad Linamaa kivid.
Edu kivi keskkonnaregistri kood on KLO4001016.
Kivi iseloomustus.
Kivi mõõdud on: pikkus 9,4 m, laius 6,6 m, kõrgus 3 m, ümbermõõt 24,4 m. 
Kivi on püstjate külgedega, suhteliselt lameda laega lapik rahn, millel kasvab sammalt, samblikke ja kukeharja. Rahnu ümber 7 väiksemat rahnu. Lääneservas on kaarjas astang, kust tükk alla libisenud. Kivi juures kasvab vana kask. Kivi on rabakivigraniidist.
Theory and Decision

Theory and Decision on rahvusvaheline interdistsiplinaarne otsustusteooriaalane teadusajakiri, mis käsitleb otsustamist psühholoogia, juhtimisteooria, majandusteaduse, mänguteooria, statistika, operatsioonianalüüsi, tehisintellekti, tunnetusteaduse ja analüütilise filosoofia vahenditega.
Ajakiri ilmub 1970. aastast kord kvartalis Springeri väljaandel.
Peatoimetaja on Mohammed Abdellaoui.
ISSN on ISSN 0040-5833.
Toshiba

Toshiba Group on Jaapani kontsern, mis tegeleb elektroonikaseadmete ja -komponentide tootmise, sotsiaalse infrastruktuuri loomise ja muude tegevusaladega. 
Peakorter asub Tokyos.
Ettevõte rajamise ajaks loetakse 1875. aasta, mil 76-aastane Hisashige Tanaka rajas telegraafiseadmeid tootva ettevõtte Tanaka Seiso-sho. Nimi Toshiba Corporation võeti 1984. aastal. Firma nimi jaapani keeles on (株式会社東芝) Kabushiki-gaisha Tōshiba. Jaapanipäraselt hääldub o pika vokaalina. Tōshiba kanjimärkide (東芝) tähendus on "ida muru". 
Toshiba aktsiatega kaubeldakse Tokyo, Osaka, Nagoya ja Londoni börsil.
Toshibale kuulub enamusosalus tuumkütust ja tuumareaktoreid tootvas ettevõttes Westinghouse Electric Company.
11. aprillil 2017 avaldas Toshiba oma aprilli-detsembri auditeerimata finantstulemused, mis näitasid 4,8 miljardit dollarit kahjumit.
Velvo Väli

Velvo Väli (sündinud 1. aprillil 1974) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1992. aastal Kuressaare 1. Keskkooli ja 1996. aastal Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (17. lend). 
1996. aastast töötas Väli Rakvere Teatris näitlejana, 1. juunist 2013 on ta SA Rakvere Teatrimaja juhataja. 
Ta on Rakvere Teatri loomenõukogu liige ja oli aastatel 2013–2021 Rakvere linnavolikogu liige. 
Aastatel 1996–2013 oli Velvo Väli Eesti Näitlejate Liidu juhatuse liige ning aastatel 2006–2013 aseesimees. 
Eesti Etendusasutuste Liidu juhatuse liige oli ta 2014–2021. 2023. aastast on ta Eesti Etendusasutuste Liidu juhatuse esimees.
Looming.
Teatrirolle.
Velvo Väli on mänginud telelavastustes "Tuli sinu käes" 1996. aastal ja "Ma armastasin sakslast" 1998.aastal.
Tegevus poliitikas.
Velvo Väli kandideeris 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Rakvere linnavolikokku, sai 181 häält ja osutus valituks. 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta taas Rakvere linnavolikokku, sai 86 häält ja osutus valituks. Väli oli Rakvere linnavolikogu kultuurikomisjoni liige. 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kogus Velvo Väli 56 häält ja linnavolikokku valituks ei osutunud.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 6 (Lääne-Virumaa) 265 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Velvo Välil on varasemast abielust poeg ja tütar.
Aastatel 2016–2023 oli tema abikaasa näitleja Natali Väli. Neil on tütred Viktoria (2016) ja Kristin (2019).
Hardu tamm

Hardu tamm oli kaitsealune puu, tamm, Läänemaal Lääne-Nigula vallas Nigula külas. Puu kasvukoha geograafilised koordinaadid on . Puu kõrgus oli 18 m, läbimõõt 1,8 m ja ümbermõõt 5,6 m (1984. aasta akt). Puu võeti kaitse alla aastal 1984. Puu asukoht oli Palivere–Keedika teest 1,3 km kirdesse ja Keila–Haapsalu maanteest 1,6 km lõunasse, Hardu peakraavi kaldal.
Puu hävis (kuivas) aastal 1987.
28. juunil 2010 algatas Keskkonnaamet Hardu tamme väljaarvamise kaitstavate looduse üksikobjektide hulgast, kuna puu oli sisuliselt hävinenud.
Hardu tamme keskkonnaregistri kood on KLO4000188.
Verhojansk

Verhojansk on linn Venemaa idaosas Sahha Vabariigis Verhojanski ulussis Jana jõe paremal kaldal. Linn asub ulussi halduskeskusest Batagaist 92 km kagu pool.
Rahvaarv on 1200 (2009). Verhojansk on asutatud 1638. aastal. Linnaõigused sai 1817. aastal. Verhojansk on üks väiksematest linnaõigustega asulatest Venemaal.
Verhojansk on üks kõige külmematest kohtadest maailmas, madalaima õhutemperatuuriga linn maailmas. Seal on registreeritud õhutemperatuur −67,8 °C ja linna nimetatakse ka põhjapoolkera külmapooluseks. Seda staatust taotleb endale ka Oimjakon. 
Aasta keskmine õhutemperatuur on –14,5 kraadi. 
Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni (WMO) juurdlus kinnitas, et 20. juunil 2020 küündis aga Siberis Verhojanski linnas õhutemperatuur +38 °C kraadini. Mõõtmisajaloo vältel pole Arktikas varem nii kõrget temperatuuri mõõdetud.
Bagrat Šinkuba

Bagrat Šinkuba (abhaasi "Баграҭ Шьынқәба"; vene "Баграт Васильевич Шинкуба"; 12. mai 1917 – 24. veebruar 2004 Suhhumi) oli abhaasi kirjanik, ajaloolane, keeleteadlane ja poliitik. 
Ta uuris abhaaside, adõgeede ja ubõhhide ajalugu ja keeli.
1958–1978 oli ta Abhaasi ANSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimees.
Eesti keeles on 1982. aastal ilmunud Bagrat Šinkuba romaan "Viimane lahkunuist", kus kujutatakse väljasurnud ubõhhi rahva saatust 19. sajandil.
Matsalu pöögid

Matsalu pöögid oli algselt looduskaitse alla võetud puudegrupp kolmest suurest puust, liigiliselt hariliku pöögi punalehelise vormi eksemplaridest, asukohaga Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Matsalu külas Matsalu mõisa pargis. Kaks puud kolmest on hävinud (statistikaaruanne 2001). 
Puud võeti kaitse alla aastal 1966. Puudele on kehtestatud piiranguvöönd 50 m (0,77 ha). 
Matsalu pöökide keskkonnaregistri kood on KLO4000875.
Jaapani segakiri

Jaapani segakiri (jaapani keeles 仮名交じり文 "kana majiri bun" 'segamini kirjaga lause(d)') on tänapäeva jaapani keele kirjasüsteem.
Selles kasutatakse mitut kirja:
Igal neist kirjadest on oma spetsiifilised funktsioonid ning tavatekstides kasutatakse neid koos.
Kirja laad ja suund.
Jaapanikeelses tekstis kirjutatakse sõnad tavaliselt ilma sõnavahedeta üksteise järel ning rea või tulba lõpus toimub poolitamine peaaegu mis tahes kohas ilma sidekriipsuta (poolitada ei saa ainult vahetult enne punkti või väikest kanat. Märgid kirjutatakse kujutletavatesse ruutudesse, erinevalt näiteks ladina kirjast, kus "i" on palju kitsam kui "m", võtavad jaapani kirjas kõik tähed, sealhulgas punkt, ühepalju ruumi, sest kitsamate ja väiksemate märkide ümber jäetakse rohkem tühja ruumi.
Traditsiooniliselt kirjutatakse jaapani keelt, nagu ka klassikalist hiina keelt, ülalt alla ning tulbad järjestatakse paremalt vasakule. Niisugust kirjutamisviisi kasutatakse tänapäeval ilukirjanduses, paljudes ajaleheartiklites ja mangades. Niiviisi kirjutatud raamatud ja muud mitmeleheküljelised trükised avatakse meie mõistes "valelt poolt": raamatu selg jääb tiitellehest paremale.
Paljudes tarbetekstides ning tekstides, mis sisaldavad palju "rōmaji"'t, kirjutatakse enamasti läänepäraselt horisontaalridades vasakult paremale. Sellist kirjutamisviisi kasutatakse ka horisontaalsetel siltidel.
Ajalehtedes kasutatakse eri artiklites eri kirjutamissuundi.
Long-Term Capital Management

Long-Term Capital Management (LTCM) oli Ameerika Ühendriikide riskifond, mille rajas 1994. aastal John Meriwether ja mis hakkas 1998. aasta Venemaa finantskriisi järel kiiresti varasid kaotama.
Fondi juhatusse kuulusid 1997. aasta Nobeli majandusauhinna laureaadid Robert C. Merton ja Myron S. Scholes.
LTCM kasutas väga suurt finantsvõimendust (laenu- ja omakapitali suhe oli enne krahhi 25:1) ja oli esialgu väga edukas, teenides enam kui 40-protsendilist kasumit. 1998. aastal saabus krahh: paari kuuga kaotati 6/7 varade väärtusest. Suurpangad olid ahelreaktsiooni vältimiseks sunnitud ette võtma Föderaalreservi juhitud päästmisaktsiooni ning kokku panema 3,5 miljardi dollari suuruse abipaketi.
Fond suleti 2000. aastal.
Heineken

Heineken International on Hollandi õlletootmisettevõte.
Heinekeni asutas 1864. aastal Amsterdamis Gerard Adriaan Heineken. Esialgne pruulikoda Amsterdamis suleti 1988. aastal, sellest tehti muuseum.
2007. aastal oli Heinekenil 119 pruulikoda 65 riigis.
Guadalcanali saar

Guadalcanal on saar Melaneesias, üks Saalomoni saartest. 
Saare pindala on 6500 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, kõrgus kuni 2335 m (Popomanaseu). Kuulub Saalomoni Saartele.
Suurim asula on Saalomoni Saarte pealinn Honiara.
Eurooplastele avastas saare hispaanlane Álvaro de Mendaña 1568. aastal. 1942–1943 toimus saarel Guadalcanali lahing.
Buhhaara khaaniriik

Buhhaara khaaniriik (usbeki "Buxoro Xonligi") oli 16. sajandi algusest 18. sajandi lõpuni eksisteerinud feodaalriik Kesk-Aasias.
1785. aastal sai khaaniriigist Buhhaara emiraat.
Horisontaalne integratsioon

Horisontaalne integratsioon on tootmisprotsessi samas faasis tegutsevate ettevõtete ühise omaniku kontrolli alla ühendamine. Vastanduv mõiste on vertikaalne integratsioon.
Horisontaalne integratsioon peaks parandama konkurentsipositsiooni.
Harrison Schmitt

Harrison Hagan Schmitt (sündinud 3. juulil 1935 Santa Ritas) on Ameerika Ühendriikide geoloog ja endine astronaut. 
Harrison Schmitt osales Apollo programmi viimases Kuu-lennus detsembris 1972 Apollo 17 pardal. 12 Kuul käinud mehe seas oli ta viimane, kes Kuu pinnale astus. Ta on ainuke Kuul käinud geoloog ja esimene astronaut, kes polnud kunagi kuulunud kaitsejõududesse.
Ta alustas geoloogiaõpinguid California Tehnoloogiainstituudis, mille lõpetas 1957. aastal bakalaureusekraadiga, õppis seejärel Oslo ülikoolis ja sai doktorikraadi Harvardi ülikoolist aastal 1964. 
Harrison Schmitt valiti NASA astronautide neljandasse ehk teadlaste gruppi aastal 1965. Esialgu tegeles ta Kuu geoloogilise uurimise tehnika väljatöötamise ja astronautide väljaõppega, seejärel osales Kuult toodud kivimiproovide uurimises. Selle kõrvalt omandas ta ka piloodioskused. Ta nimetati Apollo 15 varumeeskonda ja rotatsiooni järgi oleks ta pidanud osalema Apollo 18 lennul. Apollo 18 tühistati eelarvekärbete tõttu, kuid Schmitt määrati Joe Engle'i asemel Apollo 17 kuumooduli piloodiks.
Ta viibis kosmoses kokku 12 päeva 13 tundi ja 52 minutit.
Harrison Schmitt tegi väidetavalt Apollo 17 pardal ametlikult küll terve meeskonna tööks nimetatud esimese kvaliteetse tervet Maad kujutava foto, mis sai tuntuks "Sinise marmorkuulina".
Ta kuulub Vabariiklikku Parteisse. Aastatel 1977–1983 kuulus ta New Mexico osariigi esindajana senatisse. Teiseks ametiajaks teda enam tagasi ei valitud.
Ta on Wisconsini ülikooli rakendusfüüsika professor.
Gustaf Lundberg

Gustaf Lundberg (17. august 1695 Stockholm – 18. märts 1786 Stockholm) oli rootsi maalikunstnik.
Ta viljeles peamiselt pastellmaali ning maalis eelkõige portreesid.
Jakob Björck

Jakob Björck (1726 – 1793 Stockholm) oli rootsi maalikunstnik, peamiselt portretist.
Ta oli Gustaf Lundbergi õpilane ning valmistas paljudest tema pastellmaalidest õlikoopiad.
Mati Vaarmann

Mati Vaarmann (sündinud 14. septembril 1951) on Eesti diplomaat.
Mati Vaarmann lõpetas 1973. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ökonomistina.
Aastatel 1992–1995 töötas ta majandusnõunikuna Eesti saatkonnas Helsingis, seejärel oli 1997. aastani välisministeeriumi asekantsler. Aastatel 1997–2001 oli ta Eesti suursaadik Soomes. Seejärel töötas jälle välisministeeriumis, 2002. aastast asekantslerina.
Aastatel 2006–2010 oli ta Eesti suursaadik Tšehhi Vabariigis, 2010–2014 Eesti suursaadik Lätis.
7. septembrist 2010 oli ta Eesti suursaadik Lätis. 30. mail 2014 kutsus president Toomas Hendrik Ilves ta sellelt ametikohalt tagasi.
Jean Umiker-Sebeok

Donna Jean Umiker-Sebeok (sündinud 1946) on ameerika semiootik.
Ta töötas Indiana Ülikoolis Bloomingtonis.
Pere.
Tema abikaasa oli Thomas A. Sebeok.
Admiral Nahhimov

Pavel Nahhimov oli Venemaa admiral. 
Tema järgi on nime saanud:
Adventure

"Adventure" (inglise keeles 'seiklus') on mitme asja nimi.
Alain Rey

Alain Rey (30. august 1928 Pont-du-Château – 28. oktoober 2020 Pariis) oli prantsuse keeleteadlane, leksikograaf ja semiootik.
Ta oli muuhulgas suure raamatusarja "Approaches to Semiotics" kaastoimetajaid.
Alexander

Alexander on mehenimi.
Valitsejatest on seda kandnud:
Seda nime kandis ka prints Alexandre (1942–2009), kuningas Léopold III poeg. 
See on ka perekonnanimi, näiteks
Venemaal translitereeritakse vene nimi Александр (Aleksandr) inglise keelde Alexander. Eestis on seetõttu Alexander levikult 20. mehenimi. 2017. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Alexander 4334 mehel. Eesti reeglite järgi translitereeriud nimi Aleksandr on Eestis populaarseim mehenimi.
Ada (purjelaev)

Ada oli 20. sajandi algul Hiiumaal ehitatud kolmemastiline kuunar. Laev oli umbes 400-tonnise mahutavusega. 
Ajalugu.
Ada veesati arvatavalt 1908. aasta suvel. See vedas peamiselt Murmanskist Peterburi soolakala, eriti turska. Harilikult sõideti Peterburist või Liibavist propsilaadungiga Inglismaale. Sealt võeti peale soolalaadung ja viidi Murmanskisse. Suve jooksul osteti Murmanskis kokku turska, mis soolati otsekohe laeva trümmi ja sõideti sügiseks Peterburi, kus tursk talve jooksul maha müüdi. Sügisel pidi hoolas olema, et enne jää tulekut Peterburi jõuda ja vahel tuli selleks isegi poole laadungiga teele asuda. Esimese maailmasõja lõpuaastail ja Vabadussõja ajal seisis Ada Arhangelskis. Kapteniks oli kuni 1919. aastani, kui laev seisma jäi, Gustav Teng. 
1922. aastal toodi Ada Arhangelskist tagasi Eestisse. Laev sõitis seejärel Läänemeres Soome ja Taani vahel ja müüdi 1930. aastal ära.
Abhaasi keel

Abhaasi keel (abhaasi keeles аҧсуа бызшәа [аpʰswa bəzʃʷa], аҧсшǝа) on abhaaside rahvuskeel. Abhaasi keele lähim sugulaskeel on abasiini keel.
Keelesugulus.
Ta kuulub abhaasi-adõgee keelkonna abhaasi-abasiini rühma. 
Levik.
Abhaasi keelt kõneldakse Abhaasias ja Türgis, samuti Lähis-Idas (Jordaania, Süüria, Iraak), Venemaal ja Läänes. 
Ametlik staatus.
Abhaasi Vabariigis on abhaasi keel alates 1994. aastast Abhaasia põhiseaduse järgi riigikeel ning koos vene keelega üks ametikeeltest. 
Kõnelejate arv.
Kõnelejate koguarv on umbes 125 000, sealhulgas Abhaasias umbes 100 000. Hinnangud, mille järgi kõnelejaid on 500 000 kuni 600 000, on väärad; võib-olla on nende hulka arvatud tšerkessid (adõgeede ja kabardide järglased). 
1989. aastal kõneles abhaasi keelt emakeelena 17,8% Abhaasia elanikkonnast (92 800 inimest). Aastal 1995, pärast Gruusia-Abhaasia konflikti, oli abhaasi emakeelega inimeste osatähtsus Abhaasias üle 50%. 
Türgis oli 1965. aasta rahvaloenduse järgi 4563 abhaasi või abasiini keelt (seal loetakse need üheks keeleks ("abaza")) emakeelena kõnelevat inimest ning 7836 inimest, kes kõnelesid mõnda neist teise keelena. Arvatakse, et need andmed on allapoole moonutatud, sest 1993. aasta hinnangu järgi oli abhaase ja abasiine Türgis 35 000. 
2010. aasta Venemaa rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal abhaasi keelt 6786 inimest.
Eesti 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Eestis abhaasi keel emakeeleks 4 inimesel. 
Keelekoodid.
Abhaasi keele koodid on:
Kirjutamissüsteem.
Abhaasi keel on kirillitsat kasutanud 1862. aastast. Esimene tähestik oli 37-täheline kirillitsas, mille võttis kasutusele parun Peter von Uslar. 1909. aastal kasutati 55-tähelist kirillitsat. Vene/Gruusia keeleteadlase Nikolai Marri väljamõeldud 75-täheline ladina täht kestis 2 aastat 1926–1928 (latinaliseerimiskampaania ajal). Gruusia kiri võeti kasutusele ja seda kasutati aastatel 1938–1954, pärast seda taastati algne kirillitsa tähestik, mille kujundas 1892. aastal Dmitri Gulia koos Konstantin Matšavarianiga ja muutis 1909. aastal Aleksei Tšotšua.
kirillitsa kiri:
Ladina kiri:
Samlandi piiskop

Samlandi piiskop oli Samlandi piiskopkonna kõrgeim hingekarjane 13.–16. sajandini.