Helle Laas

Helle Laas (sündinud 5. novembril 1941 Tallinnas) on eesti nukunäitleja, lavastaja ja lastekirjanik.
Haridus.
Ta on õppinud Viktor Kingissepa nimelises Kuressaare Keskkoolis ja Tallinna 27. 7-klassilises Koolis ning lõpetanud 1961. aastal Tallinna 7. Keskkooli. Aastatel 1962–1965 õppis ta Eesti Teatriühingu Nukuteatri õppestuudios näitlemist.
Töö teatris.
Esimese suurema rolli mängis Helle Laas Paul Pinna nimelises Rahvateatris, kus ta kehastas Leida Rammo lavastuses nimitegelast Vilhelmine Klementit. Helle Laasil soovitati osaleda lavakunstikateedri vastuvõtukatsetel, mis aga ebaõnnestusid. Aastatel 1962–1965 õppis ta Eesti Riikliku Nukuteatri õppestuudios. 1965. aastal kutsus Ugala peanäitejuht Aleksander Sats kutsus ta Ugala õppestuudiosse. Ugalasse jäi Helle Laas aastateks 1965–1968. 
Helle Laasi koduteater on siiski NUKU teater, kus ta töötas aastatel 1968–1982 ja taas aastast 1986. Vahepealsed neli hooaega oli Laas rahvateatri Käpik peanäitejuht. 
Tema elutöö on teatrikunst väikelastele. Oma autorilavastusi on ta ise nimetanud hällitavalt "titetükkideks"; sest need on mõeldud mudilastele alates teisest eluaastast. Neid lavastusi (nt "Kiki ja Miki", "Tsuhh-tsuhh-tsuhh", "Hanel oli auto", "Käed ja kindad" jmt) iseloomustab korduvelementide kasutamine, vähene tekst rohke tegevusega, samuti vähesed, ent selged karakterid ning lastele hõlpsalt haaratav värviline stsenograafia. Etendus kestab umbes 30–35 minutit ja lastel on võimalus pärast etendust nukkudega tutvuda ning sirmi taha piiluda. Laas on pidanud tähtsaks, et laps hakkaks mõistma piiri mängu ja reaalsuse vahel.
Helle Laas on olnud viljakas mononäitleja. Tema enda dramatiseeritud ja lavastatud menukad pärimuslood (nt "Vepsa muinasjutud", "Setu muinasjutud", "Saami muinasjutud", "Islandi lood" jm) on hõlmanud osalusteatri, improvisatsiooni ja ka estraadi elemente. Laas jutustas, laulis ja mängis, kuid haaras etenduse arenedes kaasa ka publiku: soovijaile anti võimalus laval nukke liigutada. Monolavastustest menukaim, puunukkudega mängitud "Vepsa muinasjutud" on pälvinud tunnustust rahvusvahelistel teatrifestivalidel ning on toonud Helle Laasile mitu auhinda. 
Aastatel 2015–2018 mängis ta Noorsooteatris täiskasvanutele mõeldud autobiograafiliste sugemetega monolavastust "Ajarefrään" (autor ja lavastaja Jaanika Juhanson).
1980. aastate lõpus on Helle Laas Pirgu mõisas ka estraadi viljelenud. Ta on esinenud teatri- ja kirjandusteemalistes tele- ja raadiosaadetes.
Rollid Ugala teatris.
1965–1966
1966–1967
1967–1968
Kirjanduslik tegevus.
Helle Laas on kirjutanud nukunäidendeid („Vaenelaps ja kurat”, 1981; „Tere, tere! Head uut aastat!”, 1987), oma nukulavastuste stsenaariume ning lasteraamatuid.
Isiklikku.
Helle Laas sündis Tallinnas, kuid pärast isa Osvald Laasi mobiliseerimist Punaarmeesse evakueeriti Helle koos ema Jevgeniaga Saaremaale, kust viimane oli pärit. Elama asuti Kaali lähedale Masa külla. Isa naasis sõjast 1945. aasta sügisel ja asus tööle kohalikus külanõukogus kultuurharidusinstruktorina. Ta õpetas lastele pillimängu.
Metsavend Elmar Ilp (tegelikult Harald Alpeuse rühm) tappis Osvald Laasi maikuus 1946 abikaasa ja tütre silme all. Pärast abikaasa surma kolis ema koos tütrega Kuressaarde, kus 1946. aastal sündis Helle õde Evi. Pärast seda, kui Helle Laas oli lõpetanud kolmanda klassi, kolis pere tagasi Tallinna.