tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stružāni vald

Stružāni vald (läti keeles "Stružānu pagasts") on vald Lätis Rēzekne piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Gaigalava, Nautrēni ja Dricāni vallaga. 
Valla pindala on 37,9 km². Tegemist on Rēzekne piirkonna kõige väiksema vallaga. 2011. aastal oli seal 842 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 742 inimest. Valla halduskeskus on Jaunstrūžāni küla. Vallamaja asub aadressil Miera 14a, vallavanem on Diāna Saksone.
Vald asub Ida-Läti madalikul. Suurema osa sellest võtab enda alla Stružāni soo (4723 hektarit). Valda läbib Moziča jõgi.
Ajalugu.
Aastal 1945 moodustati Dricēni vallas Dricēni, Pelsiņi, Škuskova ja Taunaga külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1954 liideti Pelsiņi külanõukoguga likvideeritav Taunaga külanõukogu. Aastal 1963 liideti sellega Puderi külanõukogu kolhoosi Ausma maad. Aastal 1971 liideti Pelsiņi külanõukogu Dricēni sovhoosi alad Dricēni külanõukoguga, külanõukogu ise nimetati aga ümber Stružāni külanõukoguks. Aastal 1981 liideti külanõukoguga osa Gaigalava külanõukogu maid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2009 liideti vald Rēzekne piirkonnaga. Aastast 2021 kuulub vald selle Dricāni allüksusesse.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 573 lätlast, 235 venelast, 5 valgevenelane, 4 ukrainlast, 17 poolakat ja 1 leedulane.
Valla keskus Jaunstrūžāni on staatusega "lielciems" ja aastal 2022 oli seal 729 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega "skrajciems": Čeveri 1 elanikuga aastal 2022, Esti 2 elanikuga aastal 2022, Krogasēta 5 elanikuga aastal 2022, Ramaškas 2 elanikuga aastal 2022, Seiļi 31 elanikuga aastal 2022 ja Viļumi 1 elanikuga aastal 2022.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Jaunstrūžāni

Jaunstrūžāni (ka Strūžāni) on küla ("lielciems") Lätis Rēzekne piirkonnas, Stružāni valla halduskeskus.
Küla asub valla lõunaosas, piirkonna keskusest Rēzeknest 23 kilomeetri kaugusel. Külas on põhikool, kultuurimaja ja raamatukogu.
1957. aastani asusid küla kohal heina- ja karjamaad, siis rajati Stružāni soo serva turbatööstus, mille juurde tekkis tööliste asula. Esimesed töölised elasid barakkides, ent 1958. aastal asuti sinna ehitama ka elumaju. 1963. aastal rajati külla briketivabrik, mis tõi kaasa uute elumajade ehitamise. Ühtlasi hakati rajama ka infrastruktuuri: vabriku kontori juures avati postkontor, valmisid haigla, söökla, kool, kultuurimaja ja muud teenindusasutused.
2022. aastal oli külas 729 elanikku.
Ülalpidamiskohustus

Ülalpidamiskohustus on perekonnaseadusest lähtuv kohustus elatada sugulast või abikaasat. Sugulase ülalpidamise kohustus on nt. vanemal alaealise lapse, täisealisel lapsel vanema, vanavanemal lapselapse suhtes. 2022. aasta aprillis vastu võetud sotsiaalhoolekande seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse kohaselt ei ole enam lapselaps kohustatud vanavanemat ülal pidama.
Ülalpidamist saavad isikud ja selleks kohustatud isikud.
Ülalpidamise saamiseks on õigustatud:
1) alaealine laps;
2) laps, kes täisealisena omandab haridust põhi-, kesk-, kutse- või ülikoolis kuni 21. eluaastani;
3) muu majanduslikes raskustes sugulane, kes ei suuda ennast ise ülal pidada.
Ülalpidamiskohustus laieneb täisealistele esimese astme ülenejatele ja alanejatele. Ülenejad sugulased on vanemad ja alanejad sugulased on lapsed.
Ülalpidamiskohustuse täitmise järjekord.
Ülalpidamiskohustus täidetakse järgnevas järjekorras:
1) abikaasa (sh lahutatud abikaasa);
2) täisealine laps;
3) täisealine lapselaps;
4) vanem;
5) vanavanem.
Ülalpidamise ulatus ja viis.
Ülalpidamise ulatus kujuneb ülalpidamist saama õigustatud isiku vajadusi ja tavapärast elukorraldust arvestades. Ülalpidamine seisneb eelkõige raha perioodilises maksmises. Ülalpidamiseks kohustatud isik saab ammendaval põhjusel taotleda õigust ülalpidamiskohustust täita teisel viisil, seda kas osapoolte kokkuleppel või kohtuotsusega. Elatist makstakse järgmise kuu eest ette. Kuutoetus ühe lapse kohta peab olema suurem kui pool Vabariigi Valitsuse kehtestatud kuupalga alammäära.
Ülalpidamiskohustused.
Vanem ja laps
Kui vanemal ei ole abikaasat või kui abikaasa ei ole suuteline ülalpidamist andma, siis on võimalik last (18-aastane) elatist maksma kohustada. Seejuures on piisava aluse korral lapsel õigus nõuda, et kohus peab ta vanema ülalpidamiskohustusest täielikult vabastama.
Alaealise lapse ülalpidamiskohustus on võrdselt jagatud tema vanemate vahel. Alaealine laps on õigustatud saama ülalpidamist võrdselt abikaasaga ja mõningal juhul ka lahutatud abikaasaga.
(Lahutatud) abikaasa
Abikaasadel on vastastikune kohustus perekonda ülal pidada. Kui abikaasad elavad eraldi, peab üks abikaasadest teise abikaasa esmatasandi vajaduste katmiseks tegema regulaarseid makseid, välja arvatud juhul, kui lahus elav abikaasa suudab end ise elatada või kui eraldi elamise on tinginud tema enda käitumine. Lahutatud abikaasa on õigustatud saama teiselt abikaasalt ülalpidamist juhul, kui ta ei suuda kas oma vanuse või oma tervisliku seisundi tõttu lahutuse järel ennast ise ülal pidada ja selline abivajadus oli olemas abielu lahutamise ajaks.
Ühist last kasvatav vanem 
Teisel vanemal on kohustus ühise lapse eest hoolitsevat vanemat ülal pidada 8 nädalat enne ja 12 nädalat pärast lapse sündi. Olukorras, kus emal ei ole rasedusest või sünnitusest tingitud komplikatsioonide tõttu võimalik end ise elatada, peab isa teda kuni paranemiseni ülal pidama. Sama kohustus on teisel vanemal juhul, kui emal ei ole lapse eest hoolitsemise tõttu võimalik elatist teenida. Ülalpidamiskohustus algab neli kuud enne lapse sündi ja lõpeb kolme aasta täitumisel pärast lapse sündi.
Stamfordi ülikool

Stamfordi ülikool oli 14. sajandil lühikest aega Stamfordis Lincolnshire'is tegutsenud Inglise ülikool.
Barnby Williami juhitud Põhja-Inglismaa õppejõudude ja üliõpilaste grupp lahkus 1333. aastal Oxfordis tekkinud sisetülide, ohtude, mõrvade, vigastamiste ja röövimiste tõttu Stamfordi, et seal Warenne'i krahvi Johni kaitse all rahulikes tingimustes õppida ja harituks saada. Edward III käsul ülikooli tegevus keelati. 26. juulil 1335 toimunud juurdluse ajal leiti ülikooli koosseisust kohapeal 38 isikut, sealhulgas 17 magistrit (sealhulgas Barnby William), üks bakalaureus ja 15 kraadita üliõpilast. 
Kuni 1827. aastani pidid Oxfordi ülikooli vilistlased tõotama, et ei pea ega kuula akadeemilisi loenguid Stamfordis.
Austraalia Esindajatekoda

Austraalia Esindajatekoda ("House of Representatives") on Austraalia parlamendi alamkoda.
Esindajatekoja koosseis ja õigused on kirjeldatud Austraalia põhiseaduse esimeses peatükis. Esindajatekoja liikmete ametiaeg kestab kolm aastat, mida arvestatakse koja esimesest istungipäevast. Liikmete ametiaeg on Austraalia ajaloo jooksul täitunud ainult 1910. aastal ning tavaliselt läheb koja koosseis laiali enne ametiaja lõppu. Esindajatekoja valimised toimuvad sageli samal ajal senati valimistega. Valitsus ja peaminister peavad ametisse astumiseks ja ametis püsimiseks saama ja säilitama esindajatekoja heakskiidu.
2025. aastal koosnes esindajatekoda 150 liikmest. Liikmete arv on muutlik ning see sõltub valimisringkondade muutustest.
Seadus ja Kohus (ajakiri)

Seadus ja Kohus oli õigusteaduslik ajakiri, mis ilmus 1909–1913 Peterburis.
Ajakirja tegevtoimetajateks oli Mihkel Pung (1909–1912) ja Ado Birk (1913). Ajakiri ilmus korra kuus koos ajalehega Peterburi Teataja.
Väljaandjateks August Einer, A. Vares, Madis Jaakson, vastutavad toimetajad olid August Einer, A. Vares ja Johannes Reintalu.
Ajakirja trükiti E. F. Meks (1909–1910), Mihkel Schiffer (1912) Woldemar Constantin Ehrenpreis (1913) trükikodades.
Woldemar Constantin Ehrenpreis

Woldemar Constantin Ehrenpreis "(Voldemar Jaagu poeg Ehrenpreis"")" (12. juuni 1868 Tallinn - 16. september 1954 Tallinn, Nõmme) oli Eesti ettevõtja ja trükkal.
Trükikoda asus Tallinnas Rüütli 11. Oma trükikoja pärandas Woldemar Ehrenpreis oma venna Juliuse tütrele Erna Ehrenpreisile (Planken).
Ta suri 16. septembril 1954 ja maeti 19. septembril 1954 Hiiu-Rahu kalmistule.
Märt Antje

Märt (Mart) Antje (7. mai 1864 Laupa – 15. november 1944 Tallinn) oli Tallinna ettevõtja ja trükikoja omanik.
1891. aastal tegutses Märt Antje Jakob Hurda korrespondendina rahvaluulekogujana Juuru kihelkonnas. 1900.–1905. aastal pidas Märt Antje trükikoda koos Mihkel Schifferiga. 1906. aastal omandas Märt Antje isikliku trükikoja Mihkel Martnalt. 1909. aastal ostis Märt Antje Jaak Järvelt päevalehe Virulane ning asus seda ka ise toimetama. Tema toimetamisel jätkas ilmumist lisalehed "Kirjandus ja Teadus". Uute lisadena asutas Antje 1909. aastal lisa "Õigus" (ilmus 1909–1911), 1910. aastal ilmus Jutulisa ning 1911 Naljalisa. Virulane lõpetas ilmumise 1912. Tõenäoliselt lõpetas Antje ka kirjastustegevuse 1912. aastal. Hiljem tegutses ta ettevõtjana Tallinnas ning oli 1930. aastatel toiduainetekaupluse omanik.
Barna da Siena

Barna da Siena, ka Berna da Siena oli Itaalia maalikunstnik, kes arvatavasti tegutses Sienas aastail 1330–1350.
Allikad temast.
Allikmaterjal Barna da Siena kohta on vastuokslik ja segadusttekitav. Teda on nimetatud oma aja esimaalijaks, kuid puuduvad ühesed viited teostele. Lorenzo Ghiberti elulõpul kirjutatud "I commentari" (15. sajandil) järgi maalis Barna-nimeline Siena maalikunstnik palju teoseid Toscanas, sealhulgas Vana testamendi stseenid San Gimignanos. Giorgio Vasari nimetas oma teose "Vite" esimeses väljaandes (1550) samuti rea teoseid Siena maalijalt nimega Berna, sealhulgas Vana testamendi lugusid kujutavad freskod San Gimignanos, kuid teises väljaandes 1568. aastast nimetab ta vaid Uue testamendi teemalisi maale samas kirikus ja dateerib need umbes 1381. aastasse. Vasari kirjelduse järgi suri lühikese ja kireva elukäiguga kunstnik kukkudes alla maalimistellinguilt.
Vasari teisele väljaandele toetudes on San Gimignano kollegiaatkirikus asuv Kristuse lapsepõlvele ja kannatusloole pühendatud freskotsükkel omistatud Barna da Sienale ja sellest lähtuti teiste maalide atribueerimisel. Tema nimega seostatud teoste stiil on lähedane Siena koolkonna, Simone Martini jäljendajate ja Lippo Memmi ringkonna käekirjale. Tänapäeval peetakse temale omistatud teoseid mitme eri kunstniku looduteks. Pärimuse järgi oli Barna õpetaja Simone Martini ja mõlema teostes mängib joonistus olulist rolli, ent kui Martini joonistus on graatsiline ja arabeskne, on Barna oma seevastu sirge ja tugev, tema kujudes on rohkem dramaatilisust ja jõulisust kui varasemas Siena maalikunstis.
Edukas Eesti Ettevõte

Edukas Eesti Ettevõte sertifikaat on Eesti vanim ja laialdasemalt kasutusel olev kvaliteedimärgis, mida saavad osta vaid eeskujuliku krediidireitinguga (A, AA või AAA) ettevõtted.
Sertifikaati on väljastatud alates 2005. aastast.
Sünkroonkompensaator

Sünkroonkompensaator (inglise keeles "synchronous condenser") on elektroenergeetikas sünkroonmasin, mida ei kasutata ei mootori ega generaatorina, vaid see töötab ainult tühikäigul ja genereerib induktiivset või mahtuvuslikku reaktiivvõimsust väga laias reguleerimisvahemikus. Välja arvatud väikesed energiakaod, näiteks tingituna hõõrdumisest, on tarbitav efektiivne elektrivõimsus peaaegu null, sest masina võlli mehaaniliselt ei koormata.
Sünkrokompensaatoreid kasutatakse omavahel ühendatud elektrivõrkudes, et mõjutada ja juhtida energiavoogusid eesmärgil vähendada ülekandekadusid. Sünkroonkompensaatorid paigaldatakse peamiselt keskalajaamadesse, sest seal puuduvad sünkroonmasinad (nagu need on näiteks elektrijaamades, töötades vajadusel sünkroonkompensaatoritena) ja puuduvad ka muud koormuse reguleerimise meetodid, nagu faasinihketrafod või elektrooniliselt juhitavad staatilised faasinihutid (nt FACTS), või kui neid pole otstarbekas kasutada majanduslikel põhjustel.
Ehituselt vastab sünkroonkompensaator ligikaudu turbogeneraatorile, sarnased on ka abisüsteemid, nagu määrdeõlivarustus, generaatori laagrite ventilatsioon ja jahutus ning vajadusel vesiniku ja tihendusõli toiteallikas, ergutussüsteem ja trafo võrku ühendamine kaitselülitite abil. Sünkroonkompensaatori nimipinge sõltub süsteemi nimipingest ja jääb tavaliselt vahemikku 10,5 kV kuni 27 kV.
Nagu kõigi sünkroonmasinate puhul, ei saa sünkroonkompensaator iseseisvalt käivituda. Seetõttu kiirendatakse see võrguga sünkroonimise olekusse käivitusseadmega (nt kolmefaasilise asünkroonmootori) või suuremate koormuste korral koormuskommutatsioonmuunduri (LCI, "Load Commutated Inverter") abil. Kui käivitus- ja sünkroonimisprotsess on lõpule viidud, töötab kompensaator võrgus praktiliselt tühikäigul. Töötamise ajal on aktiivsed ainult faasimuunduri tühi- ja reaktiivvoolukaod, samuti abisüsteemide omatarbe energia. Ergutussüsteemi ergutusvoolu suuruse määrab võrgu vajatav reaktiivenergia.
Sünkroonkompensaatorid on enamasti näivvõimsusega üle 20 Mvar. Sageli kasutatakse sünkroonkompensaatoritena töö lõpetanud elektrijaamade turbogeneraatoreid koos neile käivitusseadme lisamisega.
Tippecanoe lahing

Tippecanoe lahing oli kokkupõrge 7. novembril 1811 Battle Groundi lähedal Indiana territooriumil Ameerika Ühendriikide valitsusvägede ja indiaanlaste vahel. USA vägesid juhtis Indiana kuberner William Henry Harrison, põliselanikke šoonide pealik Tecumseh ning tema vend Tenskwatawa, kes olid Metsiku Lääne koloniseerimise vastastest hõimudest moodustanud liidu. Osapoolte vahelised pinged olid pikka aegat kasvanud ning Harrison otsustas umbes 1000 mehega rünnata indiaanlaste liidu kantsi Prophetstownis Tippecanoe ja Wabashi jõe liitumiskohas.
Tecumesh ei olnud veel Ameerika Ühendriikidele vastu astumiseks valmis ning oli parajasti eemal võitlejaid värbamas, Prophetstowni oli jäänud tema vend Tenskwatawa, kes oli usu-, mitte sõjaline juht. Harrison jäi 6. novembril Prophetstowni lähedale laagrisse ning leppis Tenskwatawaga järgmiseks päevaks kohtumise kokku. Varahommikul ründasid Prophetstowni võitlejad Harrisoni sõjaväge ning kuigi neil õnnestus USA vägesid üllatada, jäi Harrison koos oma meestega enam kui kaheks tunniks positsioonidele. Pärast lahingut põletasid Harrisoni mehed Prophetstowni maha ning hävitasid talve toiduvarud. Sõdurid läksid pärast seda koju.
Harrison kogus eduka lahinguga kuulsust ning see andis talle edu ka 1840. aasta presidendivalimistel. Tecumesh' hõimuliidu jaoks oli lüüasaamine valus ning kuigi seda üritati korduvalt, ei õnnestunud indiaanlastel enam nii võimsat üksust kokku panna.
Piits

Piits (ka kantsik, nuut, plett, roosk) on löögiriist (tavaliselt loomade) ergutamiseks, inimeste karistamiseks või ründamiseks, mis koosneb reeglina varrest ja selle külge kinnitatud nöörist või rihmast.
Kasutuskohad.
Piitsasid kasutatakse reeglina loomade ajamiseks ja suunamiseks neid ärritades kas toksates või lüües valu tekitades, samuti on võimalik suunata heli abil, plaksutades pika piuga piitsa, lisaks visuaalselt suunates. Tänapäeval kasutatakse valuga mõjutamist mõnedel loomatreeningualadel, näiteks ratsutamisvõistluses, kuigi selle kasutamist piiratakse ning liigse pruukimise eest määratakse karme karistusi. Lisaks loomapidamisele kasutatakse piitsa ka mujal, nii korraldatakse piitsaplaksutamise võistlusi, samuti on see kasutusel sadomasohhistlikel mängudel. Endiselt on piitsutamine mõnes riigis kasutusel ka inimeste karistusvahendina.
Nimetus.
Võib pärineda vanavene või nooremast vene keelest: vanavene keeles "bičĭ" , vene keeles "bič" ('piits, nuut'). Võimalik on ka päritolu alamsaksa keelest: "pietske" ('piits'). Eesti keelest on laenatud eestirootsi "pīts" ('piits'). Nuut võib olla laenatud erinevatest allikatest, vene "knut" ('ratsapiits', 'nuut', 'kantsik') on levinud ka saksa keelde ("knute"). Roosk sarnaneb vene "rozga"'ga, mis tähendab vitsa või ihunuhtlust.
Piitsaplaks.
Pika piuga piitsaplaks tekib helikiiruse ületamisest, õige piitsavarreliigutusega liigub materjal lainena piki piugu, nii et selle kiirus järjest kasvab, kuni ületab helikiiruse, piu tipus on see enam kui 30 korda kiirem kui varre algne liigutus. Piitsaplaksutamises korraldatakse võistlusi.
Bad Mitterndorf

Bad Mitterndorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Salzkammergutis Steiermargi liidumaal.
Asudes Salzburgi ja Grazi vahel, on see populaarne talispordikeskus ning suviti ka jalutamise ja rattasõidu koht. Bad Mitterndorfis on kaks tervisespaad, kus on termid, väliujula ja muud terviseteenused, kohvikud ja vaba aja veetmise alad. Vallas tegutseb pühade ajal lasteklubi. Bad Mitterndorfis asub ka üks maailma viiest lennumäest, Kulm. Vald on hea asukohaga ekskursioonide tegemiseks Hallstatti, Altausseesse ja selle maikuisele nartsissifestivalile, Bad Ischli ja Kaiservillasse ning Salzburgi 95 km kaugusel.
Inimesi.
Kuulsate elanike hulka kuuluvad suusahüppajad Hubert Neuper (1980. aasta olümpiahõbe ja 1982. aasta MM-i teine) ja Wolfgang Loitzl (2009. aasta maailmameister ja 2008.–2009. aasta nelja hüppemäe turniiri meister). Bad Mitterndorf on ka 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võitja Thomas Neuwirthi ehk Conchita Wursti koduvald.
Roosa riisikas

Roosa riisikas ("Lactarius controversus") on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik. 
Ta on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse (seisuga 2012).
81. üksik aeromobiilne brigaad

81. üksik aeromobiilne brigaad (ukraina keeles "81-ша окрема аеромобільна бригада") on Ukraina dessantvägede väeüksus. 
Ajalugu.
81. üksik aeromobiilne brigaad formeeriti 2014. aastal. Brigaad hõivas 2022. aasta sügisel koostöös Serhi Kultšõtskõi nimelise pataljoniga varem Vene vägede käes olnud Lõmani.
Pähklimäe terviserada

Pähklimäe terviserada on terviserada Narva linnas Ida-Virumaal. Seda haldab sihtasutus Narva Linna Arendus.
Pähklimäe (Äkkeküla) looduspark asub künka seljandikul, 21–23 meetri kõrgusel merepinnast. Selle nimi on seotud metsaga, kus kasvab ühe puuliigina ka sarapuu. Suusa- ja tervisespordikeskuse rajas sinna Narva linnavalitsus koostöös sihtasutusega Eesti Terviserajad ja Äkke Spordiklubiga. Alates 2005. aastast on looduspargis korraldatud nii suusa-, jooksu-, kui ka jalgrattavõistlusi, üritusi igas vanuses sportlastele ja spordihuvilistele. 
2012. aastal rajati sealsesse metsa esimene matkarada, mis on 3 km pikk. Matkaraja ümbruses kasvavad metsas männid, kased, kuused, lepad jt puud. Terviserada on varustatud infotahvlitega, mis tutvustavad kohalikku loodust.
Pähklimäel on ka vaba aja veetmise kompleks. Talvel on külastatavad suusanõlvad, kus saab valida mitme raja vahel – pikkusega 1 km, 3,3 km ja 15 km. Seal on ka 3,5 km pikk MTB rada, mis kulgeb üle mulla, kivide, killustiku, puujuurte ja sildade. Jooksu- ja suusarajal on alates 2014. aastast ligi 3,7 km ulatuses rajavalgustus.
2021. aastal tehti loodusparki ka Muinasjuturada, mille pikkus on ligikaudu 400 meetrit. Selle juures asuvad Narvast pärit lastekirjaniku Aleksei Serovi muinasjuturaamatu "Küülik ja Mäger" tegelaste majad ja muud rajal vajalikud infotahvlid.
Pöördes

“Pöördes” on autosid kajastav telesaade. 
Esimene hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2022. aasta oktoobri lõpus. 
Koit Toome on tutvustanud järgmisi autosid: Porsche Carrera GT. Saates sattus ta kahe BMW-ga avariisse, ühega neist sõitis vastu majaseina ja teisega juhtus midagi tema esmakordsel driftimisel. 
Välislingid.
 Elisa Huub voogedastuskeskkond
Uurimisprintsiip

Uurimisprintsiip (ladina keeles "Ceteris absentibus") on põhimõte, mille kohaselt on haldusorgani ülesanne haldusmenetluse käigus selgitada omal algatusel välja tähtsad asjaolud: koguda ise vajaduse korral tõendeid või teha nende esitamine menetlusosalistele kohustuseks. Kohus selgitab menetlusosaliste avaldusi ja lähtub nende lahendamisel esitaja tegelikust tahtest.
Uurimisprintsiibi alused.
Halduskohtul on vaja ligipääsu kõikidele andmetele, mis aitaksid kaitsta inimeste põhiõigusi avaliku võimu omavoli eest ning selgitada välja sisuline tõde. Uurimisprintsiibi järgi ei ole haldusorgan kohustatud tegelema vaid avalik-õiguslike asjaolude uurimisega, vaid ta peab välja selgitama tsiviilõiguslikud olud.
Uurimisprintsiip tuleneb põhiseaduse paragrahvidest. Mõjutusi on ka Euroopa Liidu õigusest, kust tuleneb hoolsuspõhimõte. Selle põhjal tuleb haldusmenetluses tegutseda erapooletult ja hoolikalt.
Ulatus.
Uurimisprintsiibi eesmärk on eemaldada kohtule antavast teabest kõik puudused, mis mõjutavad lõpliku otsuse tegemist. Asjaolude suhtes ei tohiks peale seda olla enam kahtlusi. Seejuures ei ole uurimisprintsiip absoluutne: uurimine peab jääma algse vaidluse piiridesse. Kohus ei tohi anda hinnangut toimingutele, mille vaidlustamisest ei ole kaebaja huvitatud. Kui on kahtlust, et menetlusosaline on oma kogenematuse tõttu jätnud esitamata asjaolusid, peab kohus näitama aktiivsust lisaandmete uurimiseks.
Haldusmenetluse seaduses ei ole sätestatud kindlat mahtu, milles on vaja haldusorganil uurimisprintsiipi rakendada. Kohus peab uurimisprintsiibi alusel tegema mõistlikke jõupingutusi tõendite kogumiseks. 
Rikkumise tagajärjed.
Uurimisprintsiibi rikkumist loetakse oluliseks rikkumiseks, sest selle tagajärg võib olla ebaõige kohtuotsus. Põhimõte kehtib ka apellatsioonimenetluses. Kui halduskohtu otsus on vaidlustatud, on ringkonnakohus kohustatud kontrollima õigsust igast aspektist: sisulisest, kohtuprotsessi puudutavast ja tõendamise aspektist. Kui asjaolu ei olnud tuvastatud menetlusosalise süü tõttu, võib ringkonnakohus seda mitte arvestada. Kassatsiooniastme puhul puudub võimalus asjaolusid mitte arvesse võtta. Riigikohus peab kontrollima, kas on käitutud uurimisprintsiibi alusel.
Menetlusstaadiumid.
Uurimisprintsiip kehtib igas menetlusstaadiumis: ettevalmistuse, eelmenetluse, sisulise läbivaatuse ja otsuse tegemise staadiumis. Kuna lihtmenetluses on teatav eripära, võib kohus arvestada õiguste rikkumise väheolulisust. Samas ei ole sätestatud, et lihtmenetluses oleks uurimisprintsiibi erandeid.
Uurimisprintsiibi rakendamine erimenetlustes sõltub valdkondadest, eesmärkidest ja sisust. Esialgse õiguskaitse kohaldamisel ei ole kohtul kohustust omal algatusel tõendite kogumiseks ning kohus võib seda teha ainult siis, kui sellega ei kaasne liigset viivitust. Seda kutsutakse ulatuse piiramiseks. Samuti võidakse uurimispõhimõtet piirata haldustoimingu loa andmise menetlustel.
Seaduselünk

Seaduselünk ehk lünk on olukord, kus elulistele asjaoludele vastavaid abstraktseid faktilisi koosseise ei ole seadustes kirjas. Seega ei saa norme kindla juhtumi jaoks kohaldada.
Seaduselünka tuleb eristada õiguslüngast. Õiguslünga puhul pole mingi valdkond üldse reguleeritud, kuna seadusandja on sellest teadlikult loobunud. Näiteks ei ole reguleeritud inimeste mõtte- ja tundemaailm, kuna sellesse ei tohi õigus sekkuda. Selliseid lünkasid ei tohi õiguse kohaldaja ka täitma hakata, kuna vastasel juhul väljuks ta õiguse raamidest.
Lünkasid esineb kõikides õiguskordades, sest elus tekib väga palju erinevaid olukordi, mida ei ole võimalik ette näha ega normidega reguleerida. Eesti õiguses on võrreldes mitmete teiste riikide õigusega palju rohkem lünkasid, kuna Eesti õiguskord on alles küllaltki noor.
Seaduselünkade liigid.
Seaduselünkasid saab liigitada mitmel viisil.
Üheks jaotuse liigiks on jaotus varjatud ja ilmseteks lünkadeks. Varjatud lüngaga on tegu siis, kui seaduses on reegel kindla kaasuse lahendamiseks, aga see ei lähe kokku seaduse eesmärgiga. See tähendab, et lünk seisneb mingi piirangu või erandi puudumises. Ilmsed on lüngad, kui seadus ei sisalda reegleid teatud liiki kaasuste lahendamiseks, aga seaduse eesmärki arvestades peaks selline norm olemas olema.
Teise liigituse kohaselt eristatakse ehtsaid, näivaid ja väärtuslünkasid. Ehtsad lüngad tekivad eelkõige elu kiirest muutusest. Need on olukorrad, mis peaksid olema seadusega reguleeritud, aga reaalsuses ei ole. Näiva lüngaga on tegu siis, kui seadusandja pole kavatsenudki teatud olukorda seadusega reguleerida. Selliseid lünki ei pea ka täitma ega ületama. Väärtuslünkasid on seadusandja püüdnud ära hoida, aga need tekivad, kui õiguse kohaldajal on raske mõista, millistele tunnustele peab eluline situatsioon vastama, et see omandaks õigusliku tähenduse. Samuti tekivad sellised lüngad siis, kui seaduses on mõni mõiste ebatäpne või ebamäärane.
Seaduselünkade täitmine.
Kõigepealt proovitakse seaduselünkasid täita tõlgendamise abil. Kui see ei õnnestu, siis tavaliselt kasutatakse analoogiat. See tähendab, et lünga täitmisel kohaldatakse ühte või mitut sarnase sisuga õigusnormi ja selle tagajärgesid. Analoogia jaguneb seaduse ja õiguse analoogiaks.
Kui tõlgendamise ega analoogia abil lünka täita ei õnnestu, on kohtunik õigustatud ja kohustatud „õigust looma“. Selle tagajärjel ei teki kõikidele täitmiseks kohustuslik õigus, vaid kohtunik otsustab, mis on konkreetses üksikjuhtumis õigem. Samas ei tohi kohtunik minna vastuollu õiguse üldiste põhimõtetega.
Seaduselünkade eripära karistusõiguses.
Karistusõiguses tuleb lünkade täitmisel tähelepanelikum olla, kuna karistusseadustiku alusel on analoogia kasutamine üldjuhul keelatud.
Karistusõiguses jagunevad seaduselüngad regulatsiooni- ja karistatavuslünkadeks.
Analoogia on lubatud näiteks juhtudel, kui seaduse norm sisaldab sõna „muu“. Sellist loetelu võib seaduse kohaldaja täiendada. Samuti võib analoogiat kasutada, kui see on süüdistatavale soodne.
Karistusõiguses tuleb kasutada pöörd-, rõhutamis- ja absurdiotsust.
Gaishorn am See

Gaishorn am See on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas.
Gaishorn asub Palteni orus, mida ümbritsevad Ennstali Alpid põhjast, Eisenerzi Alpid idast ning Seckau Alpid ja Rottenmanner Tauern läänest. See on vanal "Salzstraßel" Selzthalist Sankt Michael in Obersteiermarki üle Schoberi kuru.
Kantinieki vald

Kantinieki vald (läti keeles "kantinieku pagasts") on vald Lätis Rēzekne piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Audriņi, Rikava, Sakstagalsi ja Dricāni vallaga.
Valla pindala on 57,5 km². 2011. aastal oli seal 491 elanikku, 2021. aasta seisuga 422. Valla halduskeskus on Liuža küla. Vallavanem on Tamāra Tutina.
Ajalugu.
Aastal 1945 moodustati Sakstagalsi vallas Kantinieki külanõukogu, aastal 1949 aga vald likvideeriti. Aastal 1962 liideti sellega Rikava külanõukogu kolhoosi Draudzība ja sovhoosi Komjaunietis alad. Aastal 1981 liideti sellega veel osa Rikava ja Dricēni külanõukogu maid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastal 2009 liideti vald Rēzekne piirkonnaga. Aastast 2021 kuulub vald selle Dricāni allüksusse.
Muinsusmälestistest on riikliku kaitse all Leimanišķase krutsifiks, Kantinieki linnamägi ning Kantinieki muinaskalmed ehk Sõjahauad. Kohaliku kaitse all on Pauri keskaegne kalmistu.
Loodus.
Kantinieki vald asub suuremalt jaolt Latgale kõrgustikul, loodeosa aga Ida-Läti madalikul. Kõrgeim koht asub Kristceļi külast lõunas (161,3 meetrit). Suurim jõgi on Rēzekne jõgi, teine suurem jõgi on selle lisajõgi Liužonka.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 249 lätlast, 217 venelast, 6 valgevenelane, 10 ukrainlast, 3 poolakat ja 3 leedulast.
Valla keskus Liuža on staatusega "vidējciems" ja aastal 2022 oli seal 214 elanikku. Ülejäänud külad on staatusega "skrajciems": Bancuļi 13 elanikuga aastal 2022, Borovaja 1 elanikuga aastal 2022, Brizgi, Ciskāni 4 elanikuga aastal 2022, Dundas 27 elanikuga aastal 2022, Kantinīki 10 elanikuga aastal 2022, Kaši 20 elanikuga aastal 2022, Kazradži 6 elanikuga aastal 2022, Kelasovka 2 elanikuga aastal 2022, Klementinova 4 elanikuga aastal 2022, Kondroti 6 elanikuga aastal 2022, Kristceļi 14 elanikuga aastal 2022, Krusti 3 elanikuga aastal 2022, Leimaniški 7 elanikuga aastal 2022, Leimaņi 14 elanikuga aastal 2022, Mīzāni 17 elanikuga aastal 2022, Pauri 22 elanikuga aastal 2022, Piertnīki 10 elanikuga aastal 2022, Romanovka 10 elanikuga aastal 2022, Staudži, Sūļi 3 elanikuga aastal 2022, Svečovka, Zīmeļovka 7 elanikuga aastal 2022, Zirkova 9 elanikuga aastal 2022 ja Zjabki 6 elanikuga aastal 2022.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Liuža

Liuža (latgali Lyuža) on küla ("vidējciems") Lätis Rēzekne piirkonnas, Kantinieki valla halduskeskus.
Küla asub valla lõunaosas, merepinnast 150 meetri kõrgusel Liužonka jõe ääres, piirkonna keskusest Rēzeknest 20 kilomeetri kaugusel.
Nõukogude perioodil oli küla Sakstagalsi sovhoosi keskasulaks.
Külas on elanud Läti kirjanik Jānis Klīdzējs.
Aastal 2018 oli külas 245 elanikku, aastal 2022 oli elanikke 214.
Opinio juris sive necessitatis

Opinio juris sive necessitatis (‘arvamus seadusest või vajadusest’, inglise keeles an "opinion of law or necessity") või opinio juris (‘arvamus seadusest’, inglise keeles "an opinion of law") ehk õigusveendumus on arusaam, et käitumine on õiguslikult kohustav ja ühiskonnas vajalik. 
Termin on kasutuses tavaõiguses ja rahvusvahelises õiguses, kuna see on seotud kommete ja tavadega. Terminit kasutatakse sageli kohtumenetluses kohtuasja kaitsmisel.
Rahvusvaheline tavaõigus koosneb enamikus käsitlustes kahest osast: 1) riikide praktika ning 2) riikide subjektiivne arusaam sellest, milline käitumine on õiguslikult siduv (opinio juris). Riikide praktika on selle liigituse järgi tava kui õiguse allika objektiivsem osa, sest see ei ole nii palju seotud konkreetsete tõekspidamistega, vaid pigem õigusaktide järjepidevuse ja üldise rahvusvahelise praktikaga. 
Rahvusvahelise kohtu statuudi kohaselt lahendab kohus vaidlusi kohaldades muu hulgas rahvusvahelist tava, mis on õigusnormina tunnustatud üldine praktika.
Rahvusvahelises õiguses tähendab opinio juris’e nõue seda, et lisaks üldise praktika olemasolule peab tava olema õigusnormina tunnustatud. Riikide arusaam sellest, millised kohustused on neile siduvad, on küll subjektiivne, kuid opinio juris aitab kindlaks teha ja liigitada, millisel määral on normid rahvusvahelise õiguse osa ja kui palju on tegemist normatiivsete kommete, moraali või lihtsalt poliitiliselt kasuliku käitumisega. Näiteks punase vaiba lahtirullimine tähtsa väliskülalise saabudes või käesurumine tervitamisel on küll tavapärased nähtused, kuid suure tõenäosusega toimuvad need üksnes viisakusest, mitte selle pärast, et rahvusvahelise õiguse normid seda nõuaks. Seega nõuab opinio juris riikidelt üksnes meelepärase ja mugava tegevuse asemel käitumist seaduslike kohustuste järgi.
Seda, millised tavad on mingi riigi jaoks kohustavad, on märgitud ära peamiselt õigusaktide või välislepingutega. Kui riik ei ole selgelt väljendanud, millised tavad on osa nende õiguskorrast, tekib olukord, mil opinio juris puudub. Sellisel puhul on vaja eristada eri isikute (nt õigusteadlaste) või organisatsioonide arvamusi teatud selliste tavade kohta riigi enda ametlikest seisukohtadest. Üks põhjus, miks osa riike mõningate tavade kohta selget seisukohta ei väljenda,peitub selles, et riigis ei ole need õiguslikult reguleeritud. Sageli vaikitakse ka soovist hoida saladusi. See ei tähenda, et riik ei sooviks või ei peaks vajalikuks mingi tava kohaselt käituda, vaid pigem, et teatud olukordades võib selline käitumine või sellega seonduv delikaatse info avalikustamine olla kahjulik.
Rahvusvahelise õiguse arengu kohapealt on oluline, et riigid ise aitaksid kaasa rahvusvahelise tavaõiguse kodifitseerimisele (ehk õigusnormide koondamisele mingi õigusharu raames ühte kogumisse). Rahvusvahelise Õiguskomisjoni (ICL) raporti põhjal tunnustatakse lisaks riikidele rahvusvahelise õiguse kodifitseerimisel ja üldisel arendamise mitmeid rahvusvahelisi organisatsioone.
2022. aasta Ameerika Ühendriikide valimised

2022. aasta Ameerika Ühendriikide valimised. toimusid 8. novembril 2022. Tegu on nn vahevalimistega ("midterm elections"). Ametis olev president oli demokraat Joe Biden, kes valiti aastal 2020. Demokraatidel oli enamus nii Esindajatekojas (2 kohta) kui ka senatis (asepresident Kamala Harris oli nn viigimurdjaks ("tie-breaker")).
Ümbervalimisele kuulusid teiste hulgas:
Päevakajalisteks teemadeks olid inflatsioon ja kütusehinnad, abordiõigused Roe vs. Wade'i tühistamise järel, lastevanemate õigused koolide õppekavade üle, kuritegevus ja illegaalne immigratsioon.
Valimiste eel ennustati suuremat edu vabariiklastele Bideni ja demokraatide madalate rahuloluhinnangute tõttu, arvati, et vabariiklased võidavad kontrolli Esindajatekoja üle ja võisid võita ka kontrolli senati üle.
Tulemusteks oodatud suurem vabariiklaste võit ehk "punane laine" ("red wave") jäi aga toimumata, vabariiklaste edu pärssis suuresti abordiõiguste küsimus ning paljudes osariikides vabariiklaste suhteliselt ekstreemsed kandidaadid, ka endise president Donald Trumpi toetus rääkis tihti vabariiklaste kandidaatide kahjuks. Vabariiklased võitsid kontrolli Esindajatekoja üle, kuid kõigest viiekohalise enamusega. Demokraadid aga säilitasid kontrolli senati üle ja võitsid 1 koha juurde (Pennsylvanias), võites ka Georgias 6. detsembril toimunud teise vooru. Ka kubernerivalimiste tulemused suuresti ei muutunud – demokraadid võitsid juurde kolm vaba kohta (Arizona, Maryland ja Massachusetts), samas Nevadas teiseks ametiajaks kandideerinud demokraat Steve Sisolak kaotas vabariiklane Joe Lombardole. Ka peaprokurörid muutusid ainult kahes osariigis – Iowa läks demokraatidelt vabariiklastele, Vermont vabariiklastelt demokraatidele. Osariigisekretäridest muutus vaid üks – Nevada läks vabariiklastelt demokraatidele, laekurikohad läksid kolmes osariigis – Iowa, Kansas ja Wisconsin – üle vabariiklastele. Seadusandlikest kogudest võitsid demokraadid kontrolli vabariiklastelt Pennsylvania alamkoja, Minnesota ülemkoja ja Michigani mõlema koja üle.
Samas seni lillaks osariigiks ("purple state") peetud Florida kuberner, vabariiklane Ron DeSantis valiti teiseks ametiajaks tagasi 19,4% eduga. DeSantise võitu peetakse ainsaks vabariiklaste suuremaks võiduks valimistel, on arvatud, et Trumpi ajastu on lõppemas DeSantise kasuks, arvatakse, et DeSantis võib saada vabariiklaste 2024. aasta presidendikandidaadiks. Samas ei ole DeSantis veel langetanud otsust 2024. aasta presidendivalimiste üle, kuid Trump teatas 15. novembril 2022, et kandideerib uuesti.
Valimistulemused märkisid suure polariseerumise jätku – vabariiklased parandasid tulemusi latiinode ning kõrghariduseta valgete ja mittevalgete seas, samas demokraadid parandasid oma tulemusi kõrgharidusega ja jõukamate valgete seas. Lisaks oli 18–29-aastaste valimisaktiivsus – 27 protsenti – suurim 2018. aasta vahevalimiste (31%) järel ja üks suuremaid viimase 30 aasta jooksul, nooremad valijad eelistasid ülekaalukalt demokraate.
Vacatio legis

Vacatio legis (“seaduse puudumine”) on ladina päritolu juriidiline mõiste, mis tähendab ajavahemikku seaduse avaldamisest kuni jõustumise päevani. Keskmiselt on "vacatio legis"'e ajaperiood 45 päeva. "Vacatio legis"´e eesmärk on anda ühiskonnale piisavalt aega, et kohaneda uue seadusega. Sellega kõrvaldatakse seaduse kohene jõustumine. Ajavahemiku määramisel võetakse arvesse muudatuste ulatust, reguleeritavate õigussuhete iseloomu ning muudatuse ettenähtavust või ootamatust.
"Vacatio legis" on kahe-astmeline protsess, mis algab uue seaduse väljakuulutamisega ning lõpeb uue seaduse kehtima hakkamisega. Uue seaduse väljakuulutamisest antakse teada riigi ametlikus väljaandes, mis on igal riigil erinev. Eesti ametlik väljaanne on Riigi Teataja.
Riigi Teataja läks elektroonilisele vormile üle 2006. aastal. Riigi Teataja veebisait võimaldab "vacatio legis"´e pikkust vähendada. Samuti võimaldab veebiväljaanne teha seadused avalikuks silmapilkselt. See annab inimestele võimaluse seaduse muudatustest teada saada oluliselt kiiremini.
Vacatio legis´e pikkus varieerub riigiti. Näiteks Hispaanias kulub seaduse avaldamisest jõustumiseni 20 päeva. Eestis aga on tavapärane ajavahemik 10 päeva.
"Vacatio legis" on kasutuses ka ladina kiriku kanoonilises õiguses. Ajavahemiku pikkus sõltub sellest, kas tegu on üldise seaduse või eriseadusega. Üldise seaduse puhul on "vacatio legis"´e pikkus kolm kuud ning eriseaduse puhul üks kuu. "Vacatio legis" võib olla lühem või pikem ainult juhul, kui see on seaduses sel viisil kehtestatud.
Äriõigus

Äriõigus (“commercial law”) on õigusvaldkond, millega reguleeritakse kaubandust ja äritegevust. Selle raames uuritakse tegureid, mis mõjutavad ettevõtte tegevust. Äriõigust peetakse tsiviilõiguse alaliigiks ja see hõlmab nii era- kui ka avalik-õiguslikke küsimusi. Äriõigusega reguleeritakse ettevõtetevahelisi lepinguid, töölevõtmise menetlust ning tarbekaupade tootmist ja müüki.
Äriõigus jaguneb kahte põhikategooriasse: esimene neist puudutab äriüksusi, tuginedes partnerlust, äriühinguid, pankrotti ja asutusi reguleerivatele seadustele; teine hõlmab äritehinguid, tuginedes lepinguid reguleerivatele seadustele. Äriõiguse üks põhieesmärke on ennetada küsimusi, mis võivad ettevõttele kahju tekitada või põhjustada õiguslikke konflikte. Äriõiguse kohaldamisala on määratletud nii riigisiseste seaduste kui ka rahvusvaheliste lepingutega.
Äriõigusel on riigi äritavade reguleerimisel oluline roll. Esiteks tegeleb äriõigus ettevõtete kompensatsiooni probleemidega ehk ettevõtted saavad vaidluste lahendamisel abi küsida kvalifitseeritud äriadvokaatidelt. Advokaadil on kohustus võtta kasutusele kõik mõistlikud meetmed, et vältida olukorda, kus klient rikub hüvitise- ja tasustamis seadust. Teiseks kaitseb äriõigus ettevõtete aktsionäre. Äriõiguse ekspert käsitleb vähemusaktsionäridega seotud konflikte, põhikirjasätteid, vahekohtu lahendeid ja muid küsimusi. Kolmandaks tugineb iga ettevõte äriõigusele kui nurgakivile, sest ettevõtluse alustamisega on seotud arvukalt õiguslikke menetlusi, rendilepinguid ja lube. Äriõiguse advokaat peab tundma kõiki asjakohaseid seadusi, et saaks ettevõtetel aidata oma tegevust edukalt alustada.
Turms, surematu

"Turms surematu" on Mika Waltari ajalooline romaan. See ilmus 1955. aastal. Selle sündmused leiavad aset Itaalias etruskide seas umbes 520–450 eKr.
"Turms surematu" liigub aeglasemalt kui paljud teised Waltari ajaloolised romaanid. Romaani veniv stiil ei meeldi kõigile lugejatele, kuid kirjandusteadlane, professor Panu Rajala peab seda kogu romaani osas vajalikuks.
Sakstagals

Sakstagals (ka Sakstagols) on küla ("vidējciems") Lätis Rēzekne piirkonnas, Sakstagalsi valla halduskeskus.
Küla asub valla põhjaosas, merepinnast 137 meetri kõrgusel Rēzekne jõe ääres, piirkonna keskusest Rēzeknest 14 ja Riiast 229 kilomeetri kaugusel.
Külas on postkontor, raamatukogu ja Francis Trasunsi muuseum.
Sakstagalsi on esmamainitud 1582. aastal. Tänapäevane küla on kujunenud Ventspilsi–Moskva raudtee Sakstagalsi raudteejaama juurde. Ametlikult sai see küla staatuse 1933. aastal.
1935. aastal oli külas 143 elanikku. 2020. aastal oli elanikke 192, 2022. aastal 176.
Ida sõjaväeringkond

Ida sõjaväeringkond (vene keeles "Восточный военный округ") on Venemaa relvajõudude sõjaväeringkond, keskusega Habarovskis.
2013. aasta Saksamaa parlamendivalimised

2013. aasta Saksamaa parlamendivalimised toimusid 22. septembril 2013, kui valiti 18. Liidupäeva liikmed.
Valimiste eellugu.
Peale 2009. aasta valimisi oli võimul olnud kristlike demokraatide (CDU-CSU) ja vabade demokraatide (FDP) koalitsioon, kantsleriks Angela Merkel (CDU) ja asekantsleriks Guido Westerwelle (FDP).
Kantslerikandidaate nimetavad tavaliselt ainult kaks põhiparteid: CDU-CSU ja sotsiaaldemokraadid (SPD), samas FDP, rohelised, Vasakpartei ja muud väiksemad parteid ei nimeta kandidaate, kuna nende võimalus tulla esimeseks on väga ebatõenäoline. Selle asemel nimetavad nad partei juhid. Kuna CDU-CSU oli juba valitsuses, siis Angela Merkel jäi ilma vaidlustamata kantslerikandidaadiks.
SPD kolm võimalikku kandidaati olid parteijuht Sigmar Gabriel, partei Liidupäeva fraktsiooni juht Frank-Walter Steinmeier ja endine rahandusminister Peer Steinbrück, samas võimalik neljas – Põhja-Rein-Vestfaali liidumaa peaminister Hannelore Kraft – ei olnud kantslerikohast huvitatud. Kuid kõigi kolme kandidaadi (Gabrieli, Steinmeieri ja Steinbrücki) juhtimisel oli partei kas Liidupäeva või Maapäeva valimised kaotanud: Gabrieli ajal kaotas SPD Alam-Saksi Maapäeva valimised 2003. aastal, Steinbrücki ajal all Põhja-Rein-Vestfaali valimised 2005. aastal ning Steinmeieri ajal kaotas partei eelmised, 2009. aasta Liidupäeva valimised. 28. septembril 2012 teatati, et partei kandidaadiks saab Steinbrück.
Valimised.
Valijaskond kokku: 61 946 900
Valimisaktiivsus: 71,5% ehk 44 309 925
Kehtetuid sedeleid: 1,3% ehk 583 069
Kehtivaid sedeleid: 98,7% ehk 43 726 856
Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Valimiste tulemused.
CDU-CSU esines vägagi hästi, absoluutenamusest jäi puudu vaid viis kohta. FDP aga jäi ootamatult alla 5% valimiskünnise, puudu jäi 0,24% (ligi 103 000 häält), mistõttu jäi esimest korda Liidupäevast välja. Ka uus parempopulistlik/euroskeptiline partei (AfD) jäi alla valimiskünnise. Matemaatiliselt olnud võimalik puna-puna-roheline (SPD, Vasakpartei, rohelised) koalitsioon, kuid Merkel hoiatas selle eest. Ka paljud SPD siseringlased ei soovinud moodustada valitsust Vasakparteiga. Päev peale valimisi teatas Merkel, et alustas koalitsioonikõnelusi SPDga, kuid ei välistanud teisi võimalusi. Kuigi umbes 65% SPD liikmetest oli suure koalitsiooni (CDU-CSU/SPD) vastu, siis otsustati, et enne lõplikut lepet peetakse parteihääletus. Rohelised olid nõus moodustama koalitsiooni CDU-CSUga, kuid CSU juhid teatasid, et ei ole nõus. Rohelised polnud nõus moodustama koalitsiooni Vasakparteiga.
Esimesed koalitsioonikõnelused algasid oktoobri esimestel nädalatel. 27.–28. novembril jõudsid CDU-CSU ja SPD koalitsioonileppeni, mille 14. detsembril SPD kiitis hääletusel heaks 76%-ga. Kolmas Merkeli valitsus astus ametisse 17. detsembril.
Äkkeküla spordikeskus ja puhkeala

Äkkeküla spordikeskus ja puhkeala on spordikompleks, mis asub Narvas aadressil Äkkeküla tee 12.
Sportimisvõimalused.
Pähklimäe terviserada.
Talvel pakub keskus valgustatud, tähistatud, hooldatud suusaradasid (1 km, 3,3 km, 15 km pikkused), mis võimaldavad läbi viia treeninguid, võistlusi ja harrastussuusatamist.
Lisaks on MTB (Mountain bike), 3,5-kilomeetrine rada on ring, mis loodud erinevatest pinnastest: muld, kivid, killustik, juured, sillad.
Jooksu- ja suusarajal kuni 3,7 kilomeetrit on alates 2014. aastast rajavalgustus.
Spordivarustuse laenutus.
Spordikeskusest saab laenutada mitmesugust spordivarustust, näiteks töötab seal rulluisu-, suusarollerite ja suusalaenutus.
Trikirada.
Trikirada (pump-track) on osa piirilinna põhjaosas Pähklimäe puhkealal asuva Äkkeküla spordi- ja vabaajakeskuse ekstreempargist.
Äkkeküla pump-track'i hüppeliin on üks Baltimaade järsumaid. Rada ei ole eriti pikk, ent paljud tõusud ja laskumised on füüsilise pingutuse seisukohalt nõudliku nurga all.
Lasketiir.
Äkkeküla spordikeskuses olemas laskesuusatamise lasketiir. Laskekohtade arv 20
Tubing.
Talvel ja suvel võib rõngastega sõita, kuna Äkkekülas avatakse aastaringne tubing. Rada on kaetud spetsiaalse kunstmaterjaliga. See on sama ohutu ja libe, nagu tõeline lumi.
Laste mänguväljak.
Laste mänguväljak asub looduslähedusest ja vabast liikumisest.
Mänguväljak on tsoneeritud erinevate tegevuste ja vanuseklassi järgi. Mõeldud on nii väikelastele, kui ka seenioridele, kes saavad kasutada virgestusseadmeid kehalise toonuse tõstmiseks. 
Lasteväljaku kõrval olemas ahviraudtee, kus saab trossi abil sõita ühes puust teise.
Are Habicht

Are Habicht (22. jaanuar 1959 Viljandi – 14. oktoober 2022 Võõbu, Järvamaa) oli eesti jalgpallikohtunik.
Elulugu.
Habicht hakkas jalgpallitreeningutel käima 13-aastaselt, kuid jalgpalli mängis ainult oma lõbuks. Alates 1992. aastast pühendus ta jalgpallikohtuniku ametile. 1994. aastal debüteeris ta Eesti meistriliigas abi- ja aasta hiljem väljakukohtunikuna. Oma viimase meistriliiga mängu pidas ta 2006. aastal. Meistriliigas teenindas ta kokku 17 mängu väljaku- ja 179 mängus abikohtunikuna. 
Rahvusvahelise Jalgpalliliidu (FIFA) abikohtuniku kategooria sai ta esimest korda 1997. aastal ja seejärel uuesti aastatel 2000–2004. 1997. aastal oli ta Jüri Saare kõrval Saksamaa ja Norra naiskondade MM-i valikmängus abikohtunik.
Hiljem tegutses ta Euroopa Jalgpalliliidu (UEFA) kohtunike vaatlejana klubide eurosarjades. Jalgpalliliidus töötas ta kohtunike instruktori ja inspektorina.
Surm.
Are Habicht hukkus liiklusõnnetuses Tallinna–Tartu maanteel 14. oktoobril 2022.
Krause (perekonnanimi)

Krause on perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Krause 106 inimesel: 52 mehel ja 54 naisel. Perekonnanimede levikult oli Krause meeste puhul 1974. kohal ja naiste puhul 2106. kohal.
Krause oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 0–4 aastat, kus neid oli 10 000 elaniku kohta 1,34. Nimi oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 1,27 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Pärnumaal Vändra kihelkonna Käru mõisavallas ja Pärnu-Jaagupi kihelkonna Uduvere mõisavallas talupoegadele nimeks Krausse ja 
Krause. 
Nimede eestistamise käigus loobuti 1937., 1939. ja 1940. aastal nimest Krause 4 juhul ning uueks nimeks võeti Kruusa, Kuusemets ja Raiendi.
Triivium

Triivium (ladina keeles "trivium" &lt; "tri" 'kolm' + "via" 'tee', tõlkes 'koht, kus kolm teed kohtuvad') oli Vana-Roomas ja keskajal seitsme vaba kunsti alamaste.
Ajalugu.
5. sajandil, peale barbarite sissetungi Rooma aladele, toimus teaduse, hariduse ja kultuuri suur langus, kuid kiriku roll nende valdkondade edendamisel kasvas. Antiikaja teadused jagati seitsmeks vabaks kunstiks. Sajand hiljem liigendati need triiviumiks, mille alla kuulusid grammatika, retoorika ja dialektika, ning kvadriiviumiks, mis koosnes järgmistest õppeainetest: aritmeetika, geomeetria, astronoomia ja muusika. Triivium oli keskajal humanitaarteadmiste kogumiskoht. 
Triiviumit nimetatakse sõnakunstiks, kuna see keskendub eri viisidele, kuidas saab sõnu kasutada. Kolm selles sisalduvat õppeainet on omavahel seotud: grammatikat kasutatakse loogikas, mida omakorda kasutatakse retoorikas.
Kolm vaba kunsti.
Grammatika.
Grammatikat pidi ülikooli teadlane õppima terve aasta, mille jooksul õpiti nii rääkimise, kirjutamise kui ka häälduse kunsti. Analüüsiti, õpiti pähe ja kirjutati oma tekste.
Retoorika.
Retoorika kaudu õpiti end selgelt ja veenvalt väljendama. See aine oli kasulik just vaimulikele, kellelt oodati selgeid jutlusi.
Dialektika.
Loogikas olid kesksel kohal Aristotelese ja Boethiuse kirjutised, mille kaudu õpetati oskust õigesti mõelda. Näiteks õpetati ideed aktuaalsest loogikast: võib teada, et midagi on tõsi ka siis, kui puuduvad tõendid selle kohta, miks see nii on.
Tänapäevane kasutus.
Modernse semiootika üks rajaja Ch. Morris on täheldanud, et triiviumi osad ühtivad praeguse aja semiootikaga: grammatika ja süntaktika uurivad märgi ja märgi suhet, dialektika ja semantika märgi suhet tähendusega ning retoorika ja pragmaatika märgi ja selle kasutaja suhet.
Kvadriivium

Kvadriivium (ladina keeles "quadrivium" &lt; "quadri" 'neli' + "via" 'tee', tõlkes 'koht, kus neli teed ristuvad') oli Vana-Roomas ja keskajal seitsme vaba kunsti ülemaste.
Ajalugu.
5. sajandil, peale barbarite sissetungi Rooma aladele, toimus teaduse, hariduse ja kultuuri suur langus, kuid kiriku roll nende valdkondade edendamisel kasvas. Antiikaja teadused jagati seitsmeks vabaks kunstiks. Sajand hiljem liigendati need triiviumiks, mille alla kuulusid grammatika, retoorika ja dialektika, ning kvadriiviumiks, mis koosnes järgmistest õppeainetest aritmeetika, geomeetria, astronoomia ja muusika.
Kvadriivium oli keskajal reaalteaduste kogumiskoht ja sellest kujunesid välja praeguse aja loodusteadused.
Neli vaba kunsti.
Aritmeetika.
Aritmeetikas kuulati loenguid arvude omadustest ja algebrast. Keskaegne aritmeetika põhines Vana-Kreeka õpetusel, aga 12. sajandil toodi Euroopasse ka hindu-araabia numbrisüsteem.
Geomeetria.
Geomeetria oli väga algeline ning keskendus Maa suuruse, kuju ja asukoha mõõtmisele universumis.
Astronoomia.
Astronoomia hõlmas planeetide asukohtade arvutamist ja uurimist ning seda teavet kasutati tuleviku ennustamiseks või mineviku seletamiseks. Kõige enam oli astronoomia aga kalendriteadus, kuna seda vajati liikuvate kalendripühade välja arvutamiseks.
Muusika.
Muusika keskendus meloodilisele kompositsioonile, ja kuna enamus üliõpilasi olid vaimulikud, siis nad keskendusid kirikus kasutatavate laulude õppimisele ja produtseerimisele.