Eneseteostus

Eneseteostus (ladinakeelsest väljendist "sui actus") on oma annete ja võimaluste realiseerimine või täitmine, määratledes seda kui liikumapanevat jõudu, mis on olemas kõigis.
Eneseteostus on Abraham Maslow' inimvajaduste hierarhia püramiidi kõrgeim aste pärast füsioloogilisi vajadusi, turvatunde vajadust, armastus- ja kuuluvusvajadust, tunnustusvajadust.
Artiklis "Self-Actualizing and Beyond" (kogumikteoses "The Farther Reaches of Human Nature") kirjeldab Maslow eneseteostusele viivat käitumist järgmiste tunnuste kaudu:
Abraham Maslow on välja toonud, et baasinimvajadused (toit, kodu, soojus, turvalisus, kuuluvustunne) peavad olema saavutatud enne, kui inimene saab jõuda eneseteostuseni – vajaduseni tunda end täielikult elus ja leida elu mõte. Maslow' arvates on aga sellise eneseteostuse saavutamine tänapäevases igapäevaelus väga haruldane. Uuringud näitavad, et kui inimesed elavad elu, mis ei sobi kokku nende sügavaima olemuse ja võimetega, siis on neil ebatõenäolisem saavutada õnnetunnet kui neil, kelle puhul nende eesmärgid lähevad nende eluga kokku. Näiteks keegi, kellel on loomuomane potentsiaal saada heaks kunstnikuks või õpetajaks, ei pruugi kunagi seda potentsiaali realiseerida, kui kogu ta tähelepanu on suunatud põhivajaduste täitmisele.
Maslow' inimvajaduste hierarhia.
Abraham Maslow' raamat "Motivatsioon ja iseloom" alustas filosoofilise revolutsiooni, millest kasvas välja humanistlik psühholoogia. See muutis vaateid inimloomusele: negatiivsest vaateviisist palju positiivsema nägemuseni, milles inimene on motiveeritud saavutama oma täit potentsiaali. See kajastub ka tema inimvajaduste püramiidis ja eneseteostuse teoorias.
Maslow defineerib eneseteostust kui "soovi ennast teostada, täita oma potentsiaali, soovi saada rohkemaks, saada kõigeks, milleks ollakse võimelised saama". Maslow kasutas terminit "eneseteostus" kui tahet, mitte edasiviivat jõudu, mis võib viia oma võimete potentsiaali avastamisele. Maslow' arvates ei juhi eneseteostuse saavutamine indiviidi elu, vaid pigem annab inimesele individuaalse soovi või motivatsiooni saavutada oma ambitsioone. Maslow' kasutatud termin on nüüd kuulus modernses psühholoogias, kus inimesele lähenetakse humanistlikust vaatevinklist.
Eneseteostuse saavutanud inimeste tunnused Maslow' järgi 
Kokkuvõttes tunnevad eneseteostunud end lõpuks iseendana, ohutult, muretult, aktsepteeritult, armastatult ja on ise armastavad, elades täisväärtuslikku elu.
Selle asemel et keskenduda, mis on inimeste juures valesti, tahtis Maslow keskenduda inimpotentsiaalile ja sellele, kuidas nad seda potentsiaali täidavad. Maslow (1943, 1954) väitis, et inimese motivatsioon põhineb isikliku kasvu saavutamisel ja enda muutumisel. See viitab inimese enda eneseteostuse soovile, et ta saaks väljendada oma isiklikku täit potentsiaali. "Eriline vorm, mida see potentsiaal võtab, erineb loomulikult inimesiti. Ühtedes võib see kujutada soovi olla ideaalne ema, teistes võib see väljenduda sportlikkuses või loomingus, tahtmises maalida pilte või leiutada."
Psühholoogias.
Eneseteostus on Maslow' vajaduste hierarhia ülaosas – muutuda "täielikult inimeseks" ... küpsus või eneseteostus – seda peetakse osaks humanistlikust vaatepunktist isiksusele. Humanistlik psühholoogia on üks paljudest psühholoogias kasutatavatest isiksuse õppimise, mõistmise ja hindamise meetoditest. Humanistlik lähenemisviis töötati välja vastukaaluks Sigmund Freudi poolt tunnustatud psühhodünaamilisele lähenemisviisile, mis keskendus ebatervislikele inimestele, kellel oli häiritud käitumine. 
Sellest psühholoogia harust on pärit ka Maslow' inimvajaduste hierarhia. Maslow' järgi on inimestel madalamad põhivajadused, mis on vaja täita enne, kui kõrgemaid vajadusi saab ellu viia. Need viis vajadust on psühholoogiline, turvalisus, kuuluvus, enesehinnang ja eneseteostus.
Kui inimene liigub Maslow' vajaduste hierarhias ülespoole, võib ta lõpuks jõuda tippu – eneseteostuseni. Maslow' vajaduste hierarhia algab kõige elementaarsemate vajadustega, mida peetakse "füsioloogilisteks vajadusteks". Selleks on toit ja vesi ning inimene peab suutma täita selliseid põhifunktsioone nagu hingamine ja magamine. Kui need vajadused on täidetud, saab ta liikuda ohutusvajaduste rahuldamise juurde. Ta püüab saavutada turvalisust, füüsilisi mugavusi, leida varjupaiku ning omada töökohta ja vara. Järgmine tase on "kuuluvuse ja armastuse vajadus", kus inimesed püüavad saada sotsiaalset tunnustust, kuuluvustunnet, seksuaalset intiimsust ja võib-olla ka perekonda. Järgmine on "lugupidamise vajadus", kus üksikisik soovib pädevustunnet, eakaaslastelt saavutuse tunnustamist ja teiste austust.
Mõned väidavad, et kui need vajadused on täidetud, on indiviid juba eneseteostuseni jõudnud. Teised väidavad, et enne enesekehtestamist võib üksikisik edeneda veel kahes faasis. Nende hulka kuuluvad "kognitiivsed vajadused", kus inimene soovib teadmisi ja arusaamist ümbritsevast maailmast, ja "esteetilisi vajadusi", mis hõlmab vajadust "sümmeetria, korra ja ilu" järele. Kui kõik need vajadused on täidetud, võib Maslow' hierarhia eneseteostuse viimane etapp aset leida.
Klassikaline soodustab seda psühholoogilise arengu taset, kasutades 12-etapilise terapeutilise mudeli alust, et reaalselt rahuldada põhivajadusi, mis viib metateraapia, loomingulise elu ja enese ülesande täitmiseni. Gestaltravi tunnustab, et "Kurt Goldstein tutvustas esmakordselt kogu organismi mõistet" ja tugineb eeldusele, et "igal üksikisikul, igal taimel, igal loomal on ainult üks sisendatud eesmärk – realiseerida oma potentsiaal".
Maslow' kirjutisi kasutatakse inspiratsiooniallikana. Maslow' kirjutiste võti on mõistmine, et ei ole kiireid teid eneseteostuse saavutamiseks: selle asemel lähtutakse üksikisikust, kellel on madalamate vajadused puudu. Kui inimene on liikunud läbi tunde, et ta on ebapiisav, püüab ta loomulikult kasvada selleks, kes ta tegelikult on, ehk saavutada eneseteostus. Muuhulgas pakkusid Maslow (2011) ja Carl Rogers (1980) mõlemad soovitatavaid hoiakuid ja / või atribuute, mis peavad olema indiviidi sees eneseteostuse eeltingimuseks. Nende seas on tõeline soov olla ise, olla täiesti inimene, täita oma potentsiaali, olla täiesti elus, samuti olla haavatav ja paljastada rohkem "valusaid" aspekte, et õppida / kasvada läbi nende ja integreerida need osad (millel on paralleele Jungi pisut sarnase individuatsioonide kontseptsiooniga).
Kuigi algselt olid nad bioloogiliselt keskendunud (või keskendunud tavalisemale psühholoogilisele iseärasusele), siis nii Maslow (2011) kui ka Rogers (1980) muutusid enne elu lõppu avatumaks "vaimsusele" ja kasvasid, aktsepteerides avatumat ja "vaimset" kontseptsiooni inimesest. Samuti on viimase 40 aasta jooksul olnud palju sarnasusi ja ristviiteid erinevate vaimukoolide või rühmade (eriti Ida vaimsete viiside) vahel. Võib ka viidata Sri Ramana Maharshi kirjeldusele, et täielikku ja vaimset eneseteostust iseloomustavad "olemine" (sat), "teadvus" (chit) ja "õndsus" (Ananda), mis peegelduvad humanistlikus mõtteviisis. Selles, et eneseteostanud isiku kogemus osutab teatud määral nendele asjadele: "olemine", "teadlikkus" ja "tähendusrikas õnn", isegi kui keegi võib minna kaugemale kui lihtsalt eneseteostus eneseteadvusesse, kus olemine-teadvus-õndsus on täielikult kujunenud.