tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lisette (laev)

Lisette on kalapaadist ümber ehitatud Eesti purjelaev-ketš, mida kasutatakse peamiselt huvi- ja lõbusõitudeks. 
Ajalugu.
Laev, mida algselt kutsuti "lestalaevaks", valmis 2010-2015. aastail Hiiumaal vana Transportnaja motolodka tüüpi puust traalpaadi kere baasil. Traalpaadi pardatähis oli MMA-015. Suur osa vanast kerest vahetati töö käigus välja.
Kirjeldus.
Andmed:
Iwa (orkaan)

Iwa orkaan, millele määrati nimi havaikeelsest nimetusest fregattlindlastele ("ʻiwa"), leidis Vaiksel ookeanil aset 19.–25. novembrini 1982.
Hawaii osariigis oli see tollal enneolematute mõõtmete, tagajärgede, kaotuste ja kuludega katastroof. Tsükloneid võimendas samal aastal toimunud El Niño.
Orkaan tabas enim saari Niihau, Kauai ja Oahu. Tuuleiilide kiirus võis ületada 160 km/h ning ookeani lained võisid kõrguda üle 9 m. Tuhandeid elanikke evakueeriti, kellest umbes 500 jäi koduta, 4 inimest hukkus. Hävinuid hooneid oli kokku üle 2300.
Ankurtürn

Ankurtürn ("Colletia") on türnpuuliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Astel-ankurtürn

Astel-ankurtürn ("Colletia hystrix") on türnpuuliste sugukonda kuuluv taimeliik.
Ümaralehine alpikann

Ümaralehine alpikann ("Cyclamen coum") on nurmenukuliste sugukonda alpikanni perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Goya auhind

Goya auhind on Hispaania peamine filmiauhind. Auhindu annab välja Hispaania Kinematograafiakunstide ja Teaduste Akadeemia.
Esimene auhinnatseremoonia toimus 17. märtsil 1987 Madridis Lope de Vega teatris. Pärast seda on tseremooniaid peetud veel ka Barcelonas, Sevillas, Málagas, Valencias, Valladolidis ja Granadas.
Auhinna võitja pälvib Hispaania maalikunstnikku Francisco de Goyat kujutava väikese pronksbüsti.
Auhinnakategooriad.
2025. aastal jagati välja auhind 28 kategoorias. Lisaks antakse välja eriauhind elutöö eest ja alates 2022. aastast rahvusvaheline Goya auhind.
Aprill 2025

Aprill 2025, kroonika.
2025. aasta aprill algas teisipäeval ja lõppes 30 ööpäeva hiljem kolmapäeval.
Jean-Noël Barrot

Jean-Noël Barrot (sündinud 13. mail 1983 Pariisis) on Prantsuse majandusteadlane ja poliitik, 21. septembrist 2024 Prantsusmaa Euroopa asjade ja välisminister. 
Barrot oli 8. veebruarist 2024 kuni 21. septembrini 2024 Prantsusmaa Euroopa asjade minister, 2022–2024 Élisabeth Borne'i valitsuses digitaalse ülemineku ja telekommunikatsiooni minister. Ta on erakonna Demokraatlik Liikumine liige.
Elulugu.
Ta sündis 1983. aastal Pariisi VII ringkonnas poliitik Jacques Barrot’ pojana.
Ta õppis Henri-IV lütseumis ja lõpetas aastal 2007 magistrina ja aastal 2013 doktorandina HEC Parisi, seejärel lõpetas ta Pariisi Poliitikauuringute Instituudi ja Pariisi Majanduskooli (mõlemad aastal 2008).
Aastal 2013 sai ta Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi "Sloan School of Management"'i teaduriks. Aastal 2017 sai tast HEC Parisi abiprofessor.
Aastal 2017 sai tast Rahvuskogu liige.
4. juulist 2022 kuni 11. jaanuarini 2024 oli ta Élisabeth Borne'i valitsuse digitaalse ülemineku ja telekommunikatsiooni minister. 8. veebruarist 2024 kuni 21. septembrini 2024 Prantsusmaa Euroopa asjade minister. 21. septembrist 2024 on ta Prantsusmaa Euroopa asjade ja välisminister.
Oxia Planum

Oxia Planum on 200 km laiune savine tasandik, mis asub Marsi ekvaatori lähedal Chryse Planitia idapiiril. Tasandik paikneb tasandikust kirdes asuva Mawrth Vallise ja edelas asuva Ares Vallise vahel.
Rahvusvaheline Astronoomiaunioon kinnitas Oxia Planumi nime 2019. aastal.
Oxia Planum on valitud ESA kulguri Rosalind Franklini maandumispaigaks.
Tartu Saksa Perekonnaajaloo Uurimise Selts

Tartu Saksa Perekonnaajaloo Uurimise Selts (saksa k. "Dorpater deutsche genealogische Gesellschaft, Dorpater Deutsche Genealogische Gesellschaft") oli aastatel 1926–1940 Tartus Põhja-Liivimaa saksa perekondade ajaloo uurimise ja sellealaste materjalide kogumisega tegelenud selts
Tartu Saksa Perekonnaajaloo Uurimise Selts asutati 7. oktoobril 1926 ja suleti 30. oktoobril 1940 ENSV Rahvakomissaride Nõukogu poolt 9. oktoobril 1940. 1939. aastal oli seltsil 45 liiget ja 5 auliiget.
TSPUS kogus genealoogilisi andmeid, koostas koguduste meetrikaraamatute põhjal saksa rahvusest isikute kohta kartoteegi, kogus ka andmeid aastatel 1917–1920 hukkunud sakslaste kohta, koostas tellimustöödena perekonna-ajalugusid jne. Ajalooarhiivi EAA 1850 fondis on kogutud materjalid: nt. perekond Gützlaffi (Johann Gutslaff, Eberhard Gutsleff vanem, Eberhard Gutsleff, Heinrich Gutsleff, Johann Christoph Gutsleff), Knorre, Kupfferi, Pauckeri, Stenbocki, Wrangelli ja Wulfi ajalugu (1908–1937); aadlike nimekirjad koos genealoogiliste andmetega (1928); Kuressaare (1786), Pärnu (1618–1889), Tallinna (1624–1690) ja Limbaži (1800) linnakodanike nimekirjad, väljavõtted arhiividest saksa rahvusest kodanike kohta: genealoogilised märkmed Eesti (1722–1938), Läti (1661–1896), Moskva Peeter-Pauli (1803–1912) ja Peterburi (1732–1892) koguduste kirikuraamatuist; Riia koguduste kirikuraamatuist tehtud väljavõtete tähestikuline register (1891); väljavõtted Pilistvere kihelkonna saksa rahvusest elanike hingeloendeist (1782–1811); tähestikuline register Tartu linna elanike hingeloendist (1816); väljavõtted Saaremaa vakuraamatuist saksa rahvusest elanike kohta (1731), väljavõtted Liivimaa aadlimatriklist ja Liivimaa rüütelkonna arhiivist (1625–1919), kirikuraamatute ja genealoogiliste allikmaterjalide registrid (1657–1928).
Seltsil olid suhted sarnaste seltsidega Saksamaal, Hollandis, Soomes, Šveitsis, Austrias, Lätis, Poolas ja Skandinaaviamaades. Ainelist toetust saadi Saksa vähemusrahvuse kultuuromavalitsuselt.
Seltsi algatusel hakkas Tartus 1930. aastal ilmuma Läti ja Eestimaa Kirjanduse Ühingu genealoogiasektsioon seltside ühine ajakiri Baltische Familiengeschichtliche Mitteilungen, mida toimetas Tartus Wilhelm von Maydell. Ümberasumise tõttu ilmus 9. aastakäigu viimane number (Schlußheft) tagantjärele juunis 1941 Posenis.
Apikaalne abstsess

Apikaalne abstess on hamba juuretippu ümbritsevate kudede mädane põletik, mis tekib enamasti hambapulbi infektsiooni (pulpiit) ja pulbinekroosi tagajärjel. (vaata abstsess)
Apikaalne abstess liigitatakse ägedaks ja krooniliseks.
Ägedale apikaalsele abstsessile on iseloomulik kiire algus ja iseeneslik valu teke. Kokkuhammustamisel, hamba koputlemisel ja hamba juuretipu piirkonnale vajutamisel esineb tugev valu. Suusiseselt on nähtav turse põletikulise hamba piirkonnas, samuti võib olla turses nägu. Hammas ei reageeri pulbitestidele ning võib olla liikuv. Sageli kaasneb üldine kehv enesetunne, palavik ja lümfisõlmede suurenemine. Röntgeniülesvõttel võib, aga ei pruugi olla näha periodontaalpilu laienemist või tumedamat varjustust juuretipu piirkonnas.
Kroonilisele apikaalsele abstsessile on iseloomulik järkjärguline algus. Tavaliselt on hammas asümptomaatiline ning pulbitestidele ei reageeri. Hammas võib olla tundlik kokkuhammustamisel ning tunduda koputlemisel teistsugusena. Võib esineda vähene ebamugavustunne ja perioodiline mädaeritus läbi siinustrakti. Siinustrakt võib olla suus või suust väljas näonahal. Röntgeniülesvõttel on nähtav tume varjustus ehk luukoe hävimine hambajuure ümbruses.
Raviks on juureravi või hamba eemaldamine. Süsteemsete sümptomite (näiteks palavik, lümfisõlmede suurenemine) ilmnemisel kasutatakse ka antibiootikume.
Mädane infektsioon võib levida ka teistesse näo- ja lõualuude piirkondadesse ning põhjustada potentsiaalselt eluohtlikke seisundeid. Ülalõuahammastest lähtunud infektsioon võib viia mädase põskkoopapõletiku, meningiidi, ajuabstsessi, orbitaalse tselluliidi ja "sinus cavernosus"e tromboosi tekkeni. Alalõualuuhammaste infektsioon võib põhjustada Ludwigi angiini (suupõhja tselluliiti), parafarüngeaalset abstsessi, mediastiniiti, perikardiiti, empüeemi ja jugulaarset tromboflebiiti.
2024. aasta Ameerika Ühendriikide muusikas

Selles artiklis on välja toodud sündmused, mis toimusid 2024. aastal Ameerika Ühendriikide muusikas.
Pulbinekroos

Pulbinekroos on hambapulbi kärbumine ehk pulbikoe surm.
Pulbinekroos võib tekkida äkilise hamba trauma tagajärjel, kui katkeb hamba verevarustus. Pulbinekroos võib areneda ka aegamööda pöördumatu pulpiidi ravita jäämisel. Sel juhul kaovad pulbinekroosi arenemisel valu ja sümptomid, kuna pulbikude ja selles olevad närvikiud hävinevad. Pulbinekroos on asümptomaatiline ainult ajutiselt, sest aja jooksul ärritab nekrotiseerunud pulbikude juuretipuava kaudu hambajuurt ümbritsevaid kudesid.
Kaariese tagajärjel tekkinud pulbinekroosi korral on nekrotiseerunud pulbikude infitseerunud mikroobidega, mis levivad hammast ümbritsevatesse kudedesse. See võib põhjustada mitmeid lokaalseid ja süsteemseid sümptomeid. Mikroobide levimisel hamba juuretipu piirkonda hakkab ümbritsev luu resorbeeruma ehk hävima, et tekitada ruumi põletikulisele infiltraadile. Põletiku tagajärjel võib tekkida turse ja valu.
Aseptiline ehk mitteinfitseerunud pulbinekroos võib tekkida hambatrauma tõttu ning püsida sümptomivabana mitmeid kuid. Esimene märk mitteinfitseerunud pulbinekroosist võib olla hamba värvuse muutumine ja läbikumavuse vähenemine, mis toimub pulbikoe jääkide ja lagunenud vererakkude levimisel dentiini. Pulbinekroosi korral on väheneb dentiini niiskus, mistõttu muutub hammas hapraks ja suureneb oht mõrade ja murdude tekkeks.
Pulbinekroosi korral puudub hambapulbis vere- ja närvivarustus. Pulbikude hävineb ja asendub seroosse või mädase vedelikuga või kuiva nekrootilise koega. Nekrotiseerunud pulbiga hammas ei reageeri termilisele ega elektrilisele pulbitestile. Pikaajalisel kuumutamisel võib siiski tekkida valuasiting surnud pulbis olevate vedelike ja gaaside paisumise tõttu, mis avaldab survet juurt ümbritsevatele kudedele. Nekroos võib haarata kogu hambapulbi või ainult osa sellest, näiteks mitmejuureliste hammaste puhul ei pruugi pulbinekroos esineda kõikides juurekanalites ning hammas võib osaliselt reageerida pulbitestidele. Pulbinekroos võib esineda ka hammastel, millel ei ole restauratsioone, kaariest ega traumat, sel juhul on põhjuseks pikkupidine mõra hambas, mis kulgeb mälumispinnalt pulpi.
Pärast pulbinekroosi teket võib mikroobide paljunemine pulbiruumis jätkuda ning infektsiooni levimisel üle hamba juuretipu periradikulaarsetesse kudedesse võib hammas muutuda sümptomaatiliseks. Röntgeniülesvõttel võib olla nähtav periodontaalpilu laienemine või tumedam varjustus juuretipu piirkonnas. Hammas võib muutuda liigselt tundlikuks kuumale, isegi suuõõne soojusele, mistõttu külma hoidmine nekrotiseerunud hamba piirkonnas leevendab sümptomeid.
Pulbinekroosi korral on vaja hambale teha juureravi. Ravita jäämisel võib nekroos areneda abstsessiks ehk mädakoldeks hambas ja seda ümbritsevates kudedes ning see võib levida ka teistesse suu-, näo- ja kaelapiirkondadesse.
Stagflatsioon

Stagflatsioon (sõnadest 'stagnatsioon' + 'inflatsioon') on majanduse seisund, milles sisemajanduse kogutoodang ei kasva või kahaneb, kuid toimub hindade tõus ja inflatsioon.
Atapuerca leiukoht

Atapuerca leiukoht on arheoloogiliste ja paleontoloogiliste leiukohtade kompleks Hispaanias Burgose provintsis Atapuerca mäestikus.
Sealt on leitud mõned kõige vanemad inimese jäänused. Gran Dolina leiukohast on leitud vähemalt 800 000 aasta vanused "Homo antecessor"i jäänused, ja Sima del Elefantest 1,2 miljoni aasta vanused määramata inimliigi jäänused. Leiukoht avanes raudtee ehitamise käigus 19. sajandil.
Leiukoht on kuulutatud loodusmälestiseks "Espacio de Interés Natural" ning kultuurimälestiseks ("Bien de Interés Cultural") ja on kantud UNESCO maailmapärandi nimistusse. Maailmapärandi deklaratsioon 2000. aastast ratifitseeriti 2015 ning mälestis kanti nimistusse kui "erakordse väärtusega koht". Maailmapärandi objekt hõlmab ka ümbritseva uurimis- ja populariseerimistaristu, mis kuulub süsteemi "Atapuerca, cultura de la humanidad", sealhulgas Atapuerca fond ja Inimese Evolutsiooni Muuseum. Põhjuseks on erakordsed arheoloogilised ja paleontoloogilised leiud, sealhulgas viie inimlaste liigi kivistised: "Homo erectus","Homo antecessor", heidelbergi inimene, neandertallane ja "Homo sapiens". 2022. aastal arvas National Geographic Society selle Pürenee poolsaare 17 tähtsama paleontoloogilise leiukoha hulka.
Geograafiline asend.
Mäestik piirneb Arlanzóni jõega lõunas, Vena jõega põhjas ning Ibeeria mägede haru La Demanda mäestikuga idas. Ta moodustab osa La Bureba koridorist, tähtsast ja ajaloolisest läbipääsust Ebro oru ehk Aragóni madalmiku ja Douro jõgikonna vahel. Mäestiku kõrgeim tipp on San Vicente mäetipp (1079 m üle merepinna). Mäestiku moodustavad Kriidi ajastu lubjakivid. Taimkatte moodustavad suured tammikud ("iilekstamm", tamm "Quercus faginea") alumistes rinnetes leetpõõsas "Genista scorpius", harilik rosmariin, lavendel "Lavandula spica", liivatee ja salvei.
La Bureba koridor on alati olnud põhiline läbipääs Püreneede poolt Pürenee poolsaare sisemusse. Ta ühendab Vahemerre suubuva Ebro orgu Atlandi ookeani suubuva Douro oruga, asetsedes teel, mis viib Püreneede kurudest läände Galiciasse ja Portugali ning lõunasse Kastiilia kiltmaale, Andaluusiasse, Extremadurasse, Lõuna-Portugali ja Aafrikasse. Seal kulges üks põhilistest Rooma teedest, Jaakobitee keskajal, põhimaantee Autovía del Norte 19. sajandi lõpus ning kulgeb tänapäeval suurmaantee Autopista del Norte.
See viljaka maaga külluslik maastik inimese ja looduse koosmõjul eksisteerinud vähemalt 1,2 miljonit aastat.
Eesti Õigeusu Kirik

Eestis tegutseb kaks õigeusu kirikut:
PoCo

PoCo popkunstimuuseum ehk PoCo on popkunstile keskenduv eramuuseum Tallinnas Rotermanni kvartalis, mis avati 2023. aasta suvel.
Muuseumi rajas Linnar Viik, kelle popkunstikogul muuseum põhineb.
Pierre-Joseph Redouté

Pierre-Joseph Redouté (10. juuli 1759 Saint-Hubert – 19. juuni 1840, Pariis) oli Belgia botaanik ja kunstnik, kes maalis peamiselt akvarelle lilledest.
Ta maalis taimi lisaks traditsioonilistele maalidele ka nõudele kaunistusteks. Ta oli hinnatud kunstnik Prantsuse kuninga õukonnas alates Louis XVI ajast kuni Louis Philippe'i valitsusajani välja.
Redouté aastatel 1817–1821 maalitud seeriat "Les Roses" peetakse tema loomingu parimaks osaks.
Tomáš Taraba

Tomáš Taraba (sündinud 13. veebruaril 1980 Modras) on Slovakkia poliitik. Ta on 25. oktoobrist 2023 Slovakkia asepeaminister ja Slovakkia keskkonnaminister Robert Fico neljandas valitsuses.
Ta sai hariduse Pezinoki gümnaasiumis. Seejärel õppis ta politoloogiat Bratislavas Komenský ülikoolis, mille lõpetas aastal 2003. Ta õppis ka Regensburgi ülikoolis ärijuhtimist. Pärast kooli lõpetamist töötas ta nii erasektoris kui ka SARIO ("Slovenská agentúra pre rozvoj investícií a obchodu" in Slovak) valitsusasutuses.
Aastal 2020 valiti ta Slovakkia parlamenti erakonna "Kotlebovci – Ľudová strana naše Slovensko" nimekirjas.
Ta tegutses Kristlik-Demokraatliku Liikumise esimehe Ján Figeľi nõunikuna, mida mõlemad eitasid. 2006. aastal töötas ta SARIO-s välismaiste otseinvesteeringute osakonnas.
Ta liitus aastal 2019 erakonnaga "Život – národná strana" ja sai samal ajal ka selle erakonna esimeheks. 2020. aasta Slovakkia parlamendivalimistel kandideeriss ta "Kotlebovci – Ľudová strana naše Slovensko" nimekirjas. Ta lahkus vahetult pärast veebruaris toimunud valimisi erakonna parlamendirühmast poliitiliste erimeelsuste tõttu Milan Mazurekiga 2020. aasta mai lõpus.
Aastal 2023 astus ta erakonna "Život – národná strana" juhi kohalt tagasi ja kandideeris parlamenti "Slovenská národná strana" nimekirjas. Ta sai 25. oktoobrist 2023 Slovakkia keskkonnaministriks.
Isiklikku.
Ta suudab rääkida slovaki, prantsuse, saksa ja inglise keeles. Usutunnistuse poolest on ta roomakatoliiklane, ta on abielus Denisaga ja on viie lapse isa.
Guatemala murenukk

Murenukud (originaalis "quitapena") on väikesed, enamasti käsitsi valmistatud nukud. Guatemalas valmistatakse neid jääkidest, materjalideks on puit, papp, traat, lõngajupid ja telgedel kootud rahvuslike mustritega tekstiilid. Nukkude riided jäljendavad stiliseeritult traditsioonilise maiade rõivaid. Nukkude suurus võib varieeruda pooleteisest sentimeetrist kuni viie sentimeetrini. 
Nukud kujutavad Guatemala naisi, kes kuuluvad Chamula etnilisse gruppi ning just seepärast on kutsutud nukke ka nimega "chamulitas." Nukud pärinevad Guatemalast, kuid on populaarsed ka Mehhikos. 
Uskumused.
Guatemalas usutakse, et kui kellelgi on probleem või mure, võivad väikesed murenukud talle abiks olla. Traditsiooni kohaselt tuleks nukk enne magamaminekut padja alla panna, siis võtab too öö jooksul mured ära. Veel usutakse, et murenukud kaitsevad magavat last une ajal. 
Täpne murenukkude traditsiooni tekkimise aeg on teadmata, kuid selle üheks võimalikuks algeks peetakse legendi maiade printsessist nimega Ixmucane. Printsess sai Päikesejumalalt erilise kingituse, mis võimaldas tal lahendada kõik probleemid, mille pärast inimene elus muretseda võiks. On ka väidetud, et sellenimelist printsessi polegi kunagi olemas olnud, oli hoopis müütiline jumalanna, kellest on juttu maiade pühas raamatus Popol Vuh. Seesama jumalanna soovis, et teda alati mäletataks, olgu need mäletajad siis kas "inimesed, kellel on tõeline kuju või need, kes on inimesetaoliseks vormitud".
Waldorfnukk

Waldorfnukk (mida nimetatakse vahel ka steinernukuks) on nukk, mis sobib kokku Waldorfi pedagoogika põhimõtetega. Waldorfnukk valmistatakse naturaalsetest materjalidest ning pigem käsitööna. 
Materjalid ja valmistamine.
Waldorfnukud on tavaliselt valmistatud naturaalsetest materjalidest – näiteks villast, vildist, puuvillasest või linasest kangast. Naturaalne on nii täidis, pealisriie, juuksematerjal kui ka rõivad, mida nukk kannab. 
Nuku välimus on lihtne, et temaga mängiva lapse kujutlusvõime saaks loomulikul moel areneda. Näiteks pole waldorfnukul pea üldse näojooni või on näol lihtne neutraalne ilme. Nuku jalad ja käed on pehmed ning paindlikud.
Nukud on erineva kujuga, et need sobiks eri vanuses lastele: alates lihtsast padjanukust beebile, sõlmilisest rätinukust hambaid vahetavale lapsele, lihtne kogukate jäsemete ja kas lühikeste juuste või mütsiga nukk väikelapsele. Vanema lapse jaoks, kes oskab juba ise riideid vahetada ja juukseid korda seada, on vahetatavate riiete ja pikemate juustega nukud, keda saab panna istuma.
Tavaliselt on waldorfnuku juuksed valmistatud naturaalsest materjalist, nagu näiteks mohäär või buklee, vill või puuvill. Waldorfnuku näojoonte detailid varieeruvad olenevalt tegijast ja on üldiselt kas lihtsad õmbluspisted või paar maalitud kriipsu. Oluline on, et laps saaks ette kujutada nuku isikupära ja meeleolu ning seda, kas nukk on ärkvel või magab. Mõnel waldorfnukul on markeeritud väike nina. Naha-, silmade- ja suuvärv on iga nuku puhul erinev.
Ajalugu.
Esimene Waldorf kool avati 1919. aastal Saksamaal Stuttgardis ning esimesed waldorfnukud valmistati 1920. aastate alguses. 
Üks tuntumaid tänapäevaseid waldorfnukkude tootjaid on saksa firma Käthe Kruse.
Nukutüübid.
Waldorfnuku all peetakse silmas kõikvõimalikke erinevaid nukutüüpe, mitte pelgalt klassikalist lapse moodi nukku.
Bengt Johann Himsel

Bengt Johann Himsel, saksapäraselt Benedict Johann Himsel (1663 Tallinn – 1706 Vigala) oli Eestimaa vaimulik.
Bengt Johann Himsel oli Tallinna gümnaasiumi professori, Tallinna linnaarsti ja linnainseneri Gebhard Himseli (1603–1676) ning Tallinna bürgermeistri Andreas Stampehl (surn. 1653) õe, Elisabeth Stampehli poeg.
Bengt Johann Himsel õppis 1682 Tallinna gümnaasiumis ja 1683 Jena ülikoolis.
Ta oli 1689–1692 Järvamaa Anna koguduse ja Läänemaa 1692–1706 Vigala Maarja koguduse pastor.
Välislingid.
Hispaania rahvusparkide loend

Hispaanias on 16 rahvusparki, millest 11 asuvad Hispaania mandriosas Pürenee poolsaarel, neli Kanaari saartel ja üks Baleaaridel.
Seitsmeteistkümnest Hispaania autonoomsest piirkonnast on kaheteistkümnes vähemalt üks rahvuspark. Kõige enam rahvusparke Kanaari saartel (neli) ja Andaluusias (kolm). Baski, La Rioja, Murcia, Navarra ja Valencia autonoomses piirkonnas ei ole ühtegi rahvusparki.
2017. aastal külastas Hispaania rahvusparke umbes 15 miljonit inimest, kellest 28% moodustasid Teide rahvuspargi külastajad. Teised enim külastatud rahvuspargid olid Picos de Europa (17% kõikidest külastajatest) ja Ordesa y Monte Perdido (13%). Kõige vähem külastatud rahvuspargid olid Cabrera saarestiku rahvuspark (0,81%) ja Cabañerose rahvuspark (0,72%). 2,5 miljoni külastajaga oli Teide rahvuspark 2013. aastal Euroopa enim külastatud ja maailmas kuues enim külastatud rahvuspark.
Johanna Roos

Johanna Roos (sündinud 25. juulil 2001 Pärnus) on eesti kultuurikriitik, fotograaf, ajakirjanik ja kirjanik.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2024. aastal Tartu Ülikooli bakalaureuseõppe eesti kirjanduse erialal ja alustanud seejärel õpinguid Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudis eesti kirjanduse magistrantuuris.
Karjäär.
2020.–2021. aastal töötas ta Pärnu Postimehe ajakirjanikuna. Roos on tegutsenud ka vabakutselise (kultuuri)ajakirjaniku, filmi-, teatri- ja kirjanduskriitikuna.
Lisaks sellele on Johanna Roos alates 2012. aastast tegutsenud foto- ja videograafina. Ta töötab nii portree-, pressi- kui ka sündmusfotograafina. 
Kirjanikuna.
Luulega debüteeris ta ajakirjas Vikerkaar, lisaks on tema ilukirjanduslikud tekstid ilmunud Loomingus. Teda huvitavad kirjanduses piiriületused, (keskkonna)taju, afektiivsus, kehalisus. Oma loomingus tegeleb ta peamiselt teemadega, mis on seni ühiskonnas ja ka kirjanduses stigmatiseeritud – nende hulka kuuluvad näiteks menstruatsioon ja muud kehavedelikud/protsessid, vaimne ja füüsiline vägivald, seksuaalsus.
2025. aasta märtsis ilmus Kastani Tänava Kirjastuses Johanna Roosi debüütluulekogu "Tsükkel" (toimetaja Carolina Pihelgas, kujundaja ja illustraator Anna-Liisa Sääsk).
Rimbachia

Rimbachia on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seente perekond.
Jalaväemiin

Jalaväemiin on maamiin, mis on mõeldud elavjõu hävitamiseks.
Erasmus Pegau

Erasmus Pegau (u 1655 Tartu – 1724 Tallinn) oli Eesti- ja Liivimaa vaimulik.
Erasmus Pegau õppis 1680. aastast Rostocki Ülikoolis. 
Aastatel 1684–1689 oli ta Järvamaa Anna koguduse pastor, vaheaegadega 1689–1710 Helme Maarja koguduse pastor, Põhjasõja ajal põgenes 1702. aastal Tallinna, 1703, 1708 ja 1709 oli taas Helme Maarja koguduse pastor. 
Aastatel 1711–1713 oli Toompea saksa koguduse pastor ja 1713–1724 oli ta Tallinna toomkiriku koguduse ülempastor ning 1715. aastast Eestimaa konsistooriumi assessor.
Isiklikku.
Erasmus Pegau isa Erasmus Pegau vanem (1605–1680) oli Tartu Jaani eesti koguduse pastor ja Liivimaa ülemkonsistooriumi assessor, onu Christoph Pegau (1615–1674) Rannu ja Puhja koguduse pastor ja ka vanaisa Caspar Pegau (sünd. enne 1570 Delitzschis Saksimaal, surnud 1626) oli vaimulik Tartus. Onud Tartu õuekohtu assessor Caspar Pegaw (Caspar Pegau von Pegauberg; 1602–1680) ja Rootsi leitnant Jacob Pegaw (Jakob Pegau von Pegauberg; 1604–1676) aadeldati kuninganna Kristiina poolt kui von Pegauberg.
Vend Caspar Pegau (1634–1671) oli pastor Ventspilsis.
Atapuerca vald

Atapuerca vald on vald Hispaanias Castilla y Leóni autonoomses piirkonnas Burgose provintsis Alfoz de Burgose maakonnas ning Burgose kohturingkonnas.
Valla keskus on Atapuerca küla. Sellest 2 km loodes on teine küla (ja osavald) Olmos de Atapuerca, mis varem moodustas omaette valla. Mõlemat küla läbib Jaakobitee.
Valla pindala on 24,75 km².
Atapuerca arheoloogiline leiukoht asub osalt Atapuerca valla, osalt 
Ibeas de Juarrose valla territooriumil. Igal aastal peetakse Atapuerca krossijooksu.
Aastal 1054 peeti valla territooriumil Atapuerca lahing.
Majandus.
Lisaks põllumajandusele saadakse tänu arheoloogilisele leiukohale elatist turismist (15% tööhõivest). See on peatanud elanike arvu languse ja rahvastikku noorendanud (keskmine vanus 42 aastat). 20 kuni 64 aastaste tööhõive on 75%.
Kęstutis Budrys

Kęstutis Budrys (sündinud 2. oktoobril 1980 Vilniuses) on Leedu poliitik ja julgeolekuekspert. Ta on 12. detsembrist 2024 Leedu välisminister.
Ta lõpetas aastal 2004 Vilniuse Ülikooli Rahvusvaheliste Suhete ja Poliitikateaduste Instituudi politoloogia magistrikraadiga.
Ta alustas aastal 2002 tööd Leedu Riikliku Julgeoleku Osakonnas inspektorina. Aja jooksul töötas ta erinevatel ametikohtadel, sealhulgas vaneminspektorina, osakonnajuhatajana ja juhatuse asetäitjana. Aastal 2015 määrati ta Leedu Riikliku Julgeoleku Osakonna asedirektoriks ja aastal 2020 pikendati tema ametisoleku aega viie aasta võrra.
Aastatel 2009–2020 töötas ta Leedu presidendi nõunikuna, olles spetsialiseerunud luure- ja kaitsepoliitikale. Aastal 2014 määrati ta pärast Jonas Markevičiuse tagasiastumist ajutiselt presidendi riikliku julgeoleku peanõunikuks.
Ta asus 12. detsembril 2024 Leedu välisministri ametisse (Gabrielius Landsbergise järglasena). Tema ametiaeg keskendub Leedu diplomaatilise kohaloleku tugevdamisele ja ülemaailmsete julgeolekuprobleemide lahendamisele.
615 (ansambel)

615 ("kuus üks viis") oli Tartu hiphopansambel, mis sai alguse aastatel 2004–2005. Algkoosseisu kuulusid Kraff, Kose, Mardikas, Cuba, Ross ja Renku.
Algusaastad.
Kose vahetas Annelinna piires kodu ja tutvus uue majakaaslase Lepsi ning naabermajas elava Kraffiga.
615 tegeles esialgu ainult "beatbox"'iga. Nende eeskuju oli USA räppar Rahzel.
Kraff, kellel olid juba olemas muusikaalased teadmised, hakkas käima Kose korteris klaverit mängimas. Pulkmikrofoniga salvestati 615 esimene laul "Kõlakurikas".
Sassis

"Sassis" on Eesti komöödiasari mis esilinastus 2021. aastal. Järgneval aastal jõudis eetrisse sarja teine hooaeg.
Sisu.
Komöödia räägib Evelin Kassist (Ragne Pekarev), kelle abikaasa Velle (Rain Tolk) läheb nagu anekdoodis prügiämbrit välja viima ja kaob jäljetult, tühjendades ühtlasi Kasside ühise pangaarve. Aga õnneks pole see krimisari mehe sekeldustest, muidu oleks tegemist järjekordse vehmasaagaga. Lugu keskendub Evelinile, kellel tuleb nüüd hakkama saada kahe teismelise lapse kasvatamise ja tühja rahakoti täitmisega, lisaks peab veel selgusele jõudma, kes ta siis üldse on.
Auhinnad.
2022. aasta Eesti filmi- ja teleauhindadel võidetud auhinnad:
Fregattlindlased

Fregattlindlased ("Fregatidae") on sugukond merelinde. Neid leidub lendamas kõigil troopiliste ja subtroopiliste kliimadega ookeanidel.
Kirjeldus.
5 liiki, mis on tänaseks veel säilinud, klassifitseeritakse ühte perekonda fregattlind ("Fregata"). Liikide esindajatel on valdavalt must sulestik, pikad ja sügavalt harunenud sabad ning pikad konksjad nokad. Emastel on valge kõhualune, isastel on pesitsushooajal täispuhutava pulmarüüna eristatav tulipunase värvusega pugukott. Nende tiivad on pikad ja teravatipulised ning ulatuvad kuni 2,3 meetrini, see on lindude seas suurim tiiva pindala ja kehakaalu suhe. Fregattlindlastel puudub päranipunääre, seetõttu nad ei uju vees ega sukeldu vette.
Suutes pikemat aega tuulevoogudel hõljuda, jahivad nad enamus päevast lennult toitu ning veedavad ööd maismaal või kuni üle nädala napilt tukastades veepinna kohal liueldes. Nende peamiseks saagiks on veepinnalt haaratavad kalad (sh lendkalad) ning selgrootud (sh kalmaarid). Toidupoolise ajavad veepinnale tavaliselt röövkalad nagu tuun. Fregattlinnud on teada kleptoparasiitidena, kuna nad röövivad söömiseks aeg-ajalt liigikaaslaseid ja teisi merelindusid ning pesasid rüüstades ka nende linnupoegasid.
Nad jälitavad peamiselt suulasid, et nendega koos pesitseda. Maismaal on nende hakkama saamine siiski üsna raskendatud, kuigi nad loovad koloniaalselt pesi madalamatele pinnastele, kaljudele, põõsastele ja puudele. Igal sigimisel, mis toimub monogaamsena ja üle aasta, munetakse üks muna. Lindude seas on neil vanemliku hoolsuse kestvus üks pikimaid.
Etümoloogia.
1799. aastal andis merekeskkonnas kohastunud lindude perekonnale nimetuse looduseuurija Bernard Germain de Lacépède, seda fregattide järgi keset meresõitmiste ajastut. Havai keeles nimetatakse fregattlindlasi üldise väljendiga "ʻiwa" ehk "kavalpea".
Riia Eesti Üliõpilaste Selts &quot;Estia&quot;

Riia Eesti Üliõpilaste Selts "Estia" oli Läti Ülikoolis õppivate eesti üliõpilaste organisatsioon.
Selts asutati 1927. aastal. Organisatsiooni 10. aastapäeva tähistamise ajal 1937. aastal oli seltsil 11 liiget ja 5 auvilistlast, esimees oli Arnold Kasak (1910–1986). Auvilistlaste hulgas olid saadik Karl Menning, peakonsul Herbert Rosenfeldt ja saatkonna sekretär Villem Kruus.
August Evald Velner

August Evald Vellner (10. november 1904 Kährimäe talu, Restu küla, Sangaste vald, Valgamaa – 12. mai 1937 sealsamas) oli eesti agronoom.
1924–1930 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas, lõpetas 1933 ("Kährimäe talu organiseerimiskava"). Liiviklane, hiljem rotalus.
1929–1930 teenis ta Võrumaal Rõuge maatulunduskonsulendi praktikandina, alates 1930 Eesti Linnukasvatajate Seltsi sekretär-eriteadlane, hiljem samaaegselt ka Põllutöökoja linnukasvatuse eriteadlane.
August Vellner (Sangaste põllumees)

August Vellner (26. veebruar/9. märts 1876 – 10. oktoober 1941 Sosva) oli eesti põllumees.
Nooruses tegutses ta Venemaal mõisarentniku ja valitsejana, alates 1914. aastast isatalus.
Ta oli Sangaste põllumeeste konvendi ja Põllutöökoja liige, Restu piimaühingu esimees.
Tema vennad olid šokolaaditöösturid Karl Vellner ja Kolla Vellner.
Richard Siil

Richard Siil (8. oktoober 1897 – 14. september 1941 Kirov) oli eesti tulundustegelane.
Ta oli puu- ja jahutööstuse pidaja Kulinal, Viru-Jaagupi põllumeeste konvendi, Põllutöökoja ja Kaubandus-tööstuskoja liige.
Leina rist

Leina rist (ka Kaks ema; soome keeles "Surun risti" või "Murheen risti", vene keeles "Крест скорби") on mälestusmärk, mille praegune asukoht on Karjala Vabariigis. Enne 1940. aastat asus see paik Soomes Impilahti vallas.
Mälestusmärk asub Pitkäranta ja Suolijärvi ning Petroskoi ja Värtsilä vaheliste teede ristumiskoha lähedal Koirinoja külas Impilahti lähedal. See kujutab risti eri külgedel teineteist embavat soome ja vene ema ja on pühendatud Talvesõja (1939–1940) mõlema poole võitlejatele. Võitlused toimusid piirkonnas 1939. aasta detsembrist kuni sõja lõpuni kevadel 1940. Mälestusmärgi pühendamine ka Jätkusõja (1941–1944) mõlema poole võitlejatele pole fotode ja Venemaa kultuurimälestiste registri järgi tuvastatav.
Mälestusmärgi projekt sai alguse 1992. aastal, kui Soome ja Venemaa leppisid kokku kahe ühise Talvesõja mälestusmärgi püstitamises. Esimene mälestusmärk püstitati samal aastal Soomes Suomussalmis Raate tee lahingu mälestuseks.
Venemaa poolele paigutatava mälestusmärgi jaoks korraldati rahvusvaheline võistlus, millele laekus 14 tööd. Võitjaks osutus Karjala Vabariigi tuntud kujur Leo Lankinen, kes aga haigestus varsti pärast võistlust raskelt ja suri 1996. aastal. Tema töö lõpetas kujur Eduard Akulov, kuju valati malmi Petroskois.
Maastikuarhitektuurse lahenduse mälestusmärgile ja seda ümbritsevale puhkekohale tegi arhitekt Lia Karma.
27. juunil 2000 avati mälestusmärk, katte eemaldajad olid neli Talvesõja veterani, kaks Soome ja kaks Nõukogude poolelt. Soome valitsust esindas peaminister Paavo Lipponen ja Venemaad esindas asepeaminister Aleksei Kudrin.
Haller (Karlstadi suguvõsa)

Haller (Karlstadi suguvõsa) oli Rootsi Karlstadi linnast pärit vaimulike aadlisuguvõsa.
Bruno Borucki

Bruno Borucki (19. aprill 1894 – 11. märts 1988) oli poola päritolu katoliku preester ja kirjanik, kes oli aastatel 1937–1940 Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse vaimulik. 
Elulugu.
Bruno Borucki õppis teoloogiat Valkenburgis ja pühitseti preestriks 27. augustil 1925. 1937. aastal määrati ta kogudusepreestriks Eestisse ning asus teenima Tallinna Peeter-Pauli katedraali. 1940. aasta detsembris oli ta sunnitud Eestist lahkuma. Pärast sõda elas ta Saksamaal, kus avaldas mitu teoloogiaalast raamatut.
Ta oli katoliikliku kiriku mungaordu Societas Jesu liige. 
Bruno Borucki suri 11. märtsil 1988 Münsteris.
Nurgalöök

Nurgalöök (inglise keeles "corner kick") on üks jalgpalli standardolukordadest, mille eesmärk on taasalustada mängu pärast seda, kui pall on ületanud väravajoone, kuid mitte väravasse läinud, ning seda viimati puutus kaitsva meeskonna mängija.
Määratlus ja reeglistik.
Rahvusvahelised jalgpallireeglide ("IFAB Laws of the Game") kohaselt antakse nurgalöök, kui pall on täielikult ületanud väravajoone, ilma et oleks löödud väravat, ning seda puudutas viimasena kaitsva meeskonna mängija. Nurgalöögi sooritab ründav meeskond.
Nurgalöök sooritatakse väljaku vastava nurga kaarelt ehk nurgakaarelt. Ründav mängija asetab palli nurgakaarele ning sooritab löögi. Vastasmeeskonna mängijad peavad olema vähemalt 9,15 meetri kaugusel pallist kuni löögi sooritamiseni.
Taktikaline kasutus.
Nurgalööke kasutatakse tihti väravate löömiseks, kuna need võimaldavad ründaval meeskonnal saata pall otse karistusalasse.
Taktikaline tähtsus ja strateegiad.
Nurgalöögid on potentsiaalselt ohtlikud olukorrad, mis võivad viia väravateni. Seetõttu pööratakse nii kaitses kui ka rünnakul palju tähelepanu nurgalöökide treenimisele.
Ründetaktikad:
Kaitsetaktikad:
Ajalugu.
Nurgalöök võeti kasutusele 19. sajandi lõpus Inglismaal. Selle eesmärgiks oli anda ründavale meeskonnale uus võimalus pärast seda, kui kaitsvad mängijad olid palli väljaviimiseks kasutanud väravajoont.
Statistika ja mõju.
Kuigi kõik nurgalöögid ei lõpe väravaga, näitavad statistilised analüüsid, et hästi sooritatud nurgalöögid võivad mängu kulgu oluliselt mõjutada.
Agu Kabrits

Agu Kabrits (26. mai 1958 – 14. märts 2025) oli Valgamaa omavalitsustegelane. 
Elukäik.
Lõpetas 1976. aastal Haapsalu 1. keskkooli. Õppis 1976–1982 Eesti Põllumajanduse Akadeemias veterinaariat. Oli aastatel 1982–1985 loomaarst Läänemaal näidiskolhoosis Sõprus, 1985–1992 loomaarst Tõrva piirkonnas. 1992–2002 ettevõtja veterinaarravimite hulgimüügi valdkonnas.
2002–2005 Tõrva linnahoolduse asutuse juht ja linnavolikogu esimees. 2005–2013 Tõrva linnapea. 2013–2017 Õru vallavanem ja Valgamaa Omavalitsuste Liidu esimees. 2017–2023 Valgamaa ühistranspordikeskuse juht.
Agu Kabrits andis suure panuse mulgi kultuuri taaselustamisse, olles üks esimesi vallajuhte, kes tõmbas selga mulgi kuue ja kandis seda uhkusega.
Piloderma bicolor

Piloderma bicolor on kandseente hõimkonda kuuluv seente liik.
Seen kasvab okaspuude lamatüvedel all.
Marge Tava

Marge Tava (2014. aastani Marge Rahu; sündinud 10. veebruaril 1974) on eesti meediaettevõtja ja tervisliku toitumise edendaja. 
Töö ja ühiskondlik tegevus.
Aastatel 2006–2021 juhtis ta naistele suunatud meediaettevõtet Buduaar Meedia OÜ, oli ajakirjade Buduaar ja Buduaar Teen ajakirja looja ja vastutav väljaandja. Tava müüs Buduaari 2018. aastal TV3 Grupile. 
Ta on esimese Eesti kiirmoe fookusega taaskasutusturu B-turg.ee looja ja Buduaari turu taaskasutusürituste peakorraldaja. Turul müüakse enda kasutatud riideid, jalanõusid ja ilutooteid. Ürituse eesmärk on populariseerida taaskasutust. Ostupeod on toimunud alates 2008. aastast Saku Suurhallis, Eesti Näitustel ning mujal nii Tallinnas, Tartus, Rakveres kui ka Pärnus. 
2021. aastal lahkus Marge Tava Buduaari juhi kohalt TV3 grupist ning asutas MTÜ Toiduvalvurid, mis haldab sotsiaalmeedias Fuudishi toiduteavituskanaleid. Fuudish pälvis 2021. aastal Aasta Ennetusteo auhinna. Fuudish pakub oma jälgijatele tasuta toiduteemalist teavet ning korraldab toidutarkuse koolitusi nii koolides kui ka ettevõtetes eesmärgiga õpetada inimesi teadlikke toiduvalikuid tegema. Fuudishi fookus on e-ainetel, saasteainetel, raskmetallidel ja üldisel toiduohutusel. 
Tava on 2021. aastast keskkonnasõbraliku uudistoidu tootja Thormi Foods ja Thormi Technology kaasasutaja. 2025. aasta veebruaris tunnistati maailma suurimal toidumessil Gulfood Thormi valmistoit maailma parimaks valmistoiduks.
Viited.
Atapuerca järved

Atapuerca järved ("lagunas de Atapuerca") on märgala Hispaanias Castilla y Leóni autonoomses piirkonnas Burgose provintsis Atapuerca vallas. See hõlmab viis järvekest ("laguna"), mis paiknevad Atapuerca külast pool kilomeetrit loodes Vena jõe ja Atapuerca mäestiku vahel. Märgala pindala on 16,7 ha.
Järvede piirkonda on tuntud Prado de la Laguna nime all ning juba keskaegsetes ürikutes on mainitud selle kuulumist Atapuerca küla alla. Põlluharimine ja karjakasvatus tõid kaasa märgala mudastumise. Aastal 2004 alustati järvede ökoloogilist taastamist, mis lõppes 2008 linnuvaatlustornide rajamisega, teeradade kohandamisega ning ökoloogilise reoveepuhasti töölepanemisega.
Järved on puhkepaik paljudele rändlindudele, kes läbivad La Bureba koridori, joogikoht Pürenee poolsaare rohtlate lindudele ja pesitsuspaik mitut liiki veelindudele. Peale selle võimaldab märgala taastada mitut liiki kahepaikseid.
Märgala haldab Confederación Hidrográfica del Duero.
Vena jõgi

Vena jõgi ("río Vena") on jõgi Hispaanias, Douro jõgikonnas, Arlanzóni lisajõgi.
Vena voolab Burgose provintsi idaosa keskel idast läände. Jõe pikkus on 25,7 km. Selle lähe on Arlanzóni vallas Villamórico ja Galarde vahel ja ta suubub Burgose kesklinnas Arlanzóni jõkke.
Vena jõgi on Burgoses põhjustanud kaks suurt üleujutust. Linnavalitsuse võlvidele on märgitud suurimad veetasemed.
Jõgikonna pindala on 152,59 km². 
Jõge haldab Confederación Hidrográfica del Duero.
Venasse suubub Burgose läänepoolses linnaosas Villímaris Morquillase jõgi.
Jõe kulg.
Vena saab alguse Arlanzóni vallas Valdeagési paikkonnas Galarde lähedal maanteest N-120 lõunas. Samas vallas voolab ta läbi Villamórico, Santovenia de Oca ja Agési.
Edasi voolab ta läbi Atapuerca valla, kus temasse suubub paremalt San Juani oja, mille läte on Barrios de Colina vallas.
Vena voolab edasi Quintanapallas, kus temasse suubuvad paremalt Fuente Romera oja ja Valdeherrerose oja. 
Seejärel jõuab ta Rubenasse, kus ta ristub maanteega Autopista del Norte ning möödub põhjas Burgose linnaosast Villafríast. 
Burgose territooriumil suubub Venasse paremalt Los Descalzose oja, mille ääres paikneb San Estebani klooster, ja vasakult Novillase oja, mis saab alguse Atapuerca mäestikust Valdegrú paikkonnast. Ta voolab läbi Villímari linnaosast, mis jääb põhja poole, ja seejärel suubub temasse paremalt Morquillase jõgi. Vena möödub lõunas sektorist V-2 ning alates selle idaotsast on ta kanaliseeritud, moodustades pargi Parque Lineal del Vena, mis jätkub tänavani Avenida de los Reyes Católicos ja väljakuni Plaza de España, millest ta voolab alt läbi. Jõgi ilmub välja Burgose San Lesmes Abadi kiriku ees, alates sillast Puente de las Viudas kuni suubumiseni Arlanzóni jõkke Inimese Evolutsiooni Muuseumi ees voolab Vena jälle maa all.
Turbo (näts)

Turbo oli puuviljamaitseline närimiskumm, mida tootis Türgi ettevõte Kent. Närimiskummid sisaldasid pilte autode, mootorrataste ja teiste transpordivahendite kohta. Need olid populaarsed noorte seas 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses (peamiselt Poolas, Venemaal ja Bulgaarias), ning pildikaardid muutusid väärtuslikeks kollektsioneerimisobjektideks. Paljud huvilised koguvad neid siiani, kuigi tootmine lõpetati 2007. aastal.
Ignas Hofmanas

Ignas Hofmanas (sündinud 4. veebruaril 1984 Radviliškise rajoonis) on Leedu poliitik. Ta on 12. detsembrist 2024 Leedu põllumajandusminister.
Ta lõpetas 2002. aastal Šiaulėnais keskkooli. Ta õppis aastatel 2002–2008 Kaunase Tehnoloogiaülikoolis ning sai 2006. aastal bakalaureusekraadi rakendusfüüsikas ja 2008. aastal magistrikraadi soojustehnika erialal; 2014. aastal sai ta tehnoloogiateaduste doktori kraadi energeetika ja soojustehnika valdkonnas.
Septembrist detsembrini 2009 oli ta Aleksandras Stulginskise Ülikoolis laborant. Aastatel 2009–2024 töötas ta põllumehena. Detsembrist 2013 kuni augustini 2018 oli ta UAB Igno klubase direktor.
12. detsembrist 2024 on ta Leedu põllumajandusminister.
Isiklikku.
Võõrkeeltest valdab ta inglise ja vene keelt. Ta on abielus, peres on tütar.
Ladina kool

Ladina kool oli hiliskeskajal ilmalikku haridust andnud 3-klassiline keskkool, kus õpetati peamiselt ladina keelt ja „seitsme vaba kunsti” algeid.
Esimene ladina kooli õppekavaga Tallinna linnakool asutati Tallinnas Oleviste kiriku juures 1428. aastal.
Olmos de Atapuerca

Olmos de Atapuerca on küla ja osavald Hispaanias Castilla y Leóni autonoomses piirkonnas Burgose provintsis Alfoz de Burgose maakonnas Atapuerca vallas.
Olmos de Atapuerca paikneb vallakeskusest Atapuercast 2 km loodes.
Elanike arv oli 2000. aastal 56, 2010. aastal 55 ja 2023. aastal 56.
Jaan Ilbak

Jaan Ilbak (1. oktoober 1888 – 22. november 1941) oli Eesti omavalitsustegelane.
Ta oli Kuusalu vallavanem ja Kuusalu põllumeeste konvendi liige.
Johannes Kallang

Johannes Kallang (kuni 15. aprillini 1936 Johannes Kraanvelt; 8. august 1882 – 16. veebruar 1958) oli Eesti omavalitsustegelane.
Ta oli Anija vallavanem ja Raasiku põllumeeste konvendi liige.
Tema tütar Saima Tamm oli pediaater.
Ludwik Grabarczyk

Ludwik Krzysztof Grabarczyk (sündinud 31. jaanuaril 1964 Końskies) on endine poola päritolu katoliku preester ning dominiiklaste ordu liige, kes oli aastatel 1998–1999 Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse vaimulik. 
Elulugu.
Ludwik Grabarczyk pühitseti 1995. aasta 10. juunil dominiiklaste ordu preestriks. Järgmisel aastal asus ta teenima Eestisse. 1998. aasta 26. juulil määrati ta Tallinna Peeter-Pauli katedraali koguduse preestriks. Tallinnas teenis ta kuni 1999. aastani, mil lahkus preestriametist ning asus elama Kanadasse.
Fernando Rey

Fernando Casado Arambillet (tuntud näitlejanime Fernando Rey järgi; 20. september 1917 A Coruña – 9. märts 1994 Madrid) oli Hispaania näitleja.
Ta alustas arhitektuuriõpinguid, kuid tema õpingud katkestas Hispaania kodusõda. Tema isa võitles sõjas vabariiklaste poolel. Sõja lõpuks oli perekond vaesunud, mistõttu hakkas Rey raha teenimiseks filmides väikseid rolle tegema. Samuti dubleeris ta võõrkeelseid filme hispaania keelde. 1940. ja 1950. aastatel mängis ta Hispaania romantilises filmides meespeaosa. Esimest rahvusvahelist edu saavutas ta rolliga sürrealistliku lavastaja Luis Buñueli filmis "Viridiana" (1961).
Üle poole sajandi kestnud filmikarjääri jooksul mängis Rey üle 150 filmis. Ta tegi rolle nii Hispaania, Prantsusmaa, Itaalia, Saksamaa kui ka USA filmides. Ta saavutas suurimat edu pärast 50. eluaastat 1970. aastatel, kui mängis Buñueli filmides "Tristana" (1970), "Kodanluse diskreetne võlu" ("Le Charme discret de la bourgeoisie"; 1972) ja "See ebamäärane ihalduste objekt" ("Cet obscur objet du désir"; 1977) ning narkoparun Alain Charnier'd filmis "Prantsuse sidemees" ("The French Connection"; 1971) ja selle järjes "Prantsuse sidemees II" ("French Connection II"; 1975).
Rolli eest filmis "Elisa, minu elu" ("Elisa, vida mía"; 1977) pälvis ta Cannes'i filmifestivalil parima meesnäitleja auhinna. Hispaania filmiauhinna Goya sai ta 1989. aastal parima meespeaosatäitja kategoorias rolli eest filmis "Diario de invierno".
Aastatel 1992–1994 oli ta Hispaania Kinematograafiakunstide ja Teaduste Akadeemia president.
Ta oli abielus Argentina näitleja Mabel Karriga. Abielust sündis üks poeg. Karr suri 2001. aastal.
Kõik minu emast

"Kõik minu emast" ("Todo sobre mi madre") on 1999. aasta Hispaania-Prantsusmaa komöödiadraama. Filmi lavastas Pedro Almodóvar, kes kirjutas filmile ka stsenaariumi. Filmi peaosas mängib Cecilia Roth, suuremates rollides on veel Candela Peña, Antonia San Juan, Penélope Cruz, Marisa Paredes ja Rosa María Sardà.
Filmi süžee idee pärineb Almodóvari varasemast filmist "Minu saladuse õis" ("La flor de mi secreto"; 1995), kus arstitudengeid koolitatakse veenma leinavaid sugulasi lubama oma surnud lähedase elundeid siirata. "Kõik minu emast" keskendub liiklusõnnetuses hukkunud teismelise emale. "Kõik minu emast" käsitleb selliseid teemasid nagu AIDS, sooline identiteet, homoseksuaalsus, usk ja eksistentsialism. Film on Almodóvari austusavaldus naistele ja nende vastupidavusele.
Film oli rahvusvaheliselt edukas ning see võitis arvukalt auhindu, sealhulgas parima võõrkeelse filmi Oscari ja Kuldgloobuse ning Euroopa filmiauhinna parima filmi eest. Hispaania filmiauhinna Goya pälvis see seitsmes kategoorias, sealhulgas parim film, parim lavastaja (Almodóvar) ja parima naispeaosatäitja (Roth).
Filmi põhjal lõi Austraalia näitekirjanik Samuel Adamson lavaversiooni, mis esietendus 2007. aastal Londonis The Old Vici teatris. Ain Mäeotsa lavastuses jõudis see 2022. aasta jaanuaris Vanemuise teatri lavale.
Resinicium bicolor

Resinicium bicolor on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente liik.
Seen kasvab okaspuude lamatüvedel.
Kuldkakar

Kuldkakar ("Osteospermum") on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Põõsas-kuldkakar

Põõsas-kuldkakar ("Osteospermum fruticosum") on taimede liik korvõieliste sugukonnast.
Sabaseemnik

Sabaseemnik ("Urospermum") on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Suureõieline sabaseemnik

Suureõieline sabaseemnik ("Urospermum dalechampii") on taimede liik korvõieliste sugukonnast.
Rahvustoit

Rahvustoit on rahva tüüpiline ja igapäevane eine, mis on laialdaselt omaks võetud kogu rahva poolt, on osa selle rahva kultuurilisest identiteedist ja kultuuripärandist, võib olla rahvussümbol, ning on soovitavalt ainulaadne sellele rahvale.
Ringrajasõit

Ringrajasõit on ringrajal peetav mootorratta- või autovõidusõit 
Ringrajasõidus võisteldakse peamiselt vormelautode ja kereautodega. Sõidud toimuvad erinevates masinaklassides ning tavaliselt stardivad kõik võistlejad ühiselt. Võistlusrajad on alati kaetud asfaldiga, et tagada ühtlane ja kiire sõidupind. Eestis peetakse ringrajasõiduvõistlusi peamiselt Pärnus asuval Audruringil (tuntud kui ka Porsche Ring) 
Ringrajavõistlus koosneb tavaliselt kolmest osast: treeningsõidud, kvalifikatsioonid ja finaalid. Kõikides sõitudes läbitakse etteantud arv ringe või sõidetakse teatud ajavahemiku jooksul, vastavalt võistlusjuhendis sätestatule (nt 10 minutit). Finaali stardijärjekord määratakse kvalifikatsioonisõitudes saavutatud tulemuste põhjal – parema tulemuse saanud võistlejad alustavad eespoolt. Sõidud toimuvad eri masinaklassides eraldi ning iga klassi võitjaks kuulutatakse see, kes ületab finišijoone esimesena, kui talle näidatakse ruudulist finišilippu. 
Mootorrataste ringrajasõit (ingl k "Circuit Racing") on kiirusvõistlus, kus mootorratastel sõidetakse asfaldil.
Võistlusklassid.
Ringrajasõidul on mitmeid erinevaid võistlusklasse, sealhulgas:
Lisaks eksisteerivad riiklikud ja regionaalsed sarjad, näiteks Eesti Autospordi Liidu korraldatavad ringrajasõidud.
Ohutus.
Tänapäeva ringrajasõit on tugevalt reguleeritud, kusjuures tähtsaim roll on ohutusnõuetel. Kõik sõidukid ja rajad peavad vastama vastava alaliidu – näiteks FIA (Fédération Internationale de l'Automobile) – reeglitele.
Raminta Popovienė

Raminta Popovienė (neiuna Raminta Dūdaitė, sündinud 5. mail 1970 Zarasais) on Leedu poliitik ja ühiskonnategelane ning Kaunase rajooni munitsipaalpoliitik. Ta on Leedu Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. Ta on 12. detsembrist 2024 Leedu haridus-, teadus- ja spordiminister.
Elulugu.
Ta sündis aastal 1970 Zarasais. Zarasais veetis ta ka lapsepõlve ja lõpetas aastal 1988 Zarasai M. Melnikaitė Keskkooli (praeguse Zarasai Ąžuolase Gümnaasiumi). Aastatel 1988–1994 õppis ta Leedu Muusikaakadeemia Klaipėda kunstide teaduskonnas ning omandas muusikaõpetaja-koorijuhi kvalifikatsiooni. Aastal 1995 lõpetas ta magistriõpingud Leedu Muusikaakadeemia Klaipėda kunstide teaduskonnas, omandades magistrikraadi muusikahariduse alal.
Aastatel 1995–1998 töötas ta vanemmetoodikuna Leedu Muusikaakadeemia Klaipėda teaduskonnas ja muusikaõpetajana Klaipėda S. Dachase keskkoolis. Aastatel 1998–2000 oli ta Visaginase Česlovas Sasnauskase kunstikooli muusikaõpetaja.
Aastatel 2000–2007 Kaunase rajoonivalitsuse kultuuri-, haridus- ja spordiosakonna peaspetsialist, 2007–2011 Kaunase rajooni sotsiaalteenuste keskuse direktor. 2011–2012 Kaunase rajooni administratsiooni direktori asetäitja.
Aastatel 2012–2020 oli ta Seimi liige. Aastatel 2021–2023 oli ta Kaunase rajooni turismi- ja äriinfokeskuse direktor.
12. detsembrist 2024 on ta Leedu haridus-, teadus- ja spordiminister.
Isiklikku.
Ta on abielus ja on tütre ema.
Avenged Sevenfold (album)

"Avenged Sevenfold" on ansambli Avenged Sevenfold neljas stuudioalbum. See ilmus 2007. aasta oktoobris. Album salvestati 2007. aasta keskel ja oli bändi esimene täielikult enda produtseeritud album. See jäi nende viimaseks stuudioalbumiks, millel mängis trumme The Rev.
Albumit saatis kommertsedu ja album debüteeris Billboard 200 edetabelis 4. kohal. 2014. aasta seisuga oli albumit müüdud üle 960 161 eksemplari Ameerika Ühendriikides ja 152 123 eksemplari Ühendkuningriigis.
Bienmesabe

Bienmesabe (hisp: "hea, mulle maitseb") on Hispaania magustoit, mida valmistatakse mee, munakollase ja jahvatatud mandlitega. 
Selle konsistents sõltub valmistamismeetodist — varieerudes kleepuvast kastmest, beseest ja pudingust koogitaoliseni. Magustoit on eriti populaarne Kanaari ja Andaluusia köögis. 
Kuigi mesi, munakollane ja jahvatatud mandlid, on "bienmesabe" peamised koostisosad lisatakse tihti ka suhkrut, sidrunikoort, kaneeli, kookost, magusat veini või šerrit olenevalt maitse-eelistusest.