tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Einar Kelder

Einar Kelder (30. august 1948 Võrumaa – 15. märts 2014 Pärnu) oli Eesti ettevõtja ja poliitik.
Ettevõtlus.
Keldri perekonnale kuulub AS Härma Keskus, mille tegevus on kõnealuse kaubanduskompleksi haldamine. Tema ainuomandis oli osaühing Kalda Majad, mis on tegelnud korterelamute rajamise ja korterite müügiga Pärnus Suur-Jõekalda tänavas otse jõe kaldal.
Poliitiline tegevus.
2000. aasta oktoobris valiti ta Pärnu linnapeaks. Tema juhitud linnavalitsuse tegutsemisajal asuti ehitama Pärnu Kontserdimaja ja uut raamatukoguhoonet. Valmis uus purskkaev Rüütli platsil. Pärnu randa tunnustati sinilipuga.
Peale linnapea ametikohustuste lõppemist 2002. aasta novembris jätkas ta tegevust eraettevõtluses.
Ildar Abdrazakov

Ildar Abdrazakov (baškiiri Абдразаҡов Илдар Әмир улы; sündinud 26. septembril 1976 Ufas) on baškiiri päritolu Venemaa ooperilaulja (bass).
2004. aastal tegi ta debüüdi Metropolitan Operas ja on seejärel seal regulaarselt esinenud. Samal aastal esines ta ka La Scalas, esitades Rossini ooperis "Mooses Egiptuses" Moosese osa. 2009. aastal esines ta samas rollis Salzburgi festivalil. Samal aastal esines ta esimest korda Londonis Royal Opera House'is.
Ta on mänginud Fjodor Šaljapini rolli filmides ja telesarjades.
Abdrazakov on salvestanud albumeid Rossini, Verdi, Šostakovitši, Rahmaninovi jt heliloojate loominguga. 2017. aastal sõlmis ta eksklusiivse salvestuslepingu Deutsche Grammophoniga.
Chicago sümfooniaorkestri Giuseppe Verdi "Reekviemi" salvestus Abdrazakovi osalusel ja Riccardo Muti dirigeerimisel võitis 2010. aastal kaks Grammy auhinda.
2016. aastal asutas ta noorte talentide toetuseks omanimelise fondi.
Veebruaris 2023 teatas ta, et katkestab koostöö Metropolitan Operaga. La Scala otsustas tühistada Abdrazakovi eelolevad esinemised. Veel novembris 2022 kaitses La Scala otsust avada hooaeg Mussorgski Boriss Godunoviga, mille peaosas esineb Abdrazakov.
2013. aastal pälvis ta Venemaa teatriauhinna "Kuldne Mask". 2021. aastast on ta Venemaa teeneline kunstnik.
Ka tema vend Askar Abdrazakov on ooperilaulja.
Vincent Van Quickenborne

Vincent Paul Marie Van Quickenborne (sündinud 1. augustil 1973 Gentis) on Belgia poliitik, ta on erakonna "Open Vlaamse Liberalen en Democraten" liige. Ta oli 1. oktoobrist 2020 kuni 20. oktoobrini 2023 Belgia justiitsminister.
Ta lõpetas aastal 1996 Katholieke Universiteit Leuveni, kust ta sai õigusteaduse teadusliku kraadi.
Ta oli 1. oktoobrist 2020 kuni 20. oktoobrini 2023 Belgia justiitsminister.
Jane Mets

Jane Mets (sündinud 16. juulil 1955 Pärnus) on Eesti poliitik.
Poliitiline tegevus.
Seoses Toomas Kivimägi Riigikogu liikmeks astumisega täitis 30. märtsist 2015 alates Pärnu linnapea ülesandeid tol ajal abilinnapea ametit täitnud Mets. 17 päeva hiljem 16. aprillil kinnitati linnapea ametisse Romek Kosenkranius.
Kurja rajoon

Kurja rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Altai krais.
Rajoonis on 10 külanõukogu, kus on 22 küla (sh Kolõvan). Halduskeskus on Kurja küla. 
Peamine majandusharu on põllumajandus.
Ajalugu.
Rajoon moodustati 1924. aastal ja likvideeriti 1. oktoobril 1933. Rajoon taastati 1935. aastal.
Elanikest olid 2002. aastal 94,4% venelased, 2,8% sakslased, 0,79% armeenlased ja 0,69% ukrainlased.
Riccardo Muti

Riccardo Muti (sündinud 28. juulil 1941 Napolis) on Itaalia dirigent, La Scala peadirigent 1986–2005.
1969–1981 oli ta Maggio Musicale Fiorentino peadirigent. 1971. aastal kutsus Herbert von Karajan teda esimest korda Salzburgi Festivalile. 1980–1992 oli ta Philadelphia orkestri peadirigent.
1973. aastast juhatab ta regulaarselt Viini Riigiooperi etendusi.
Sachin

Sachin on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sachin asub Clarence'i jõe orus, u. 42 km Arrasist loodes, teede D70E6 ja D70 ristumiskoha ümbruses.
Sailly-au-Bois

Sailly-au-Bois (pikardi: "Sailly-au-Bos") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sailly-au-Bois asub u. 29 km Arrasist lõunas, teede D3 ja D23 ristumiskoha ümbruses.
Dragons de Rouen

Rouen Hockey Élite 76 ("Dragons de Rouen") on Prantsusmaa jäähokiklubi, mis tegutseb Rouenis. See mängib Prantsusmaa jäähoki kõrgliigas Ligue Magnus.
Klubi on asutatud 1982.
Sailly-en-Ostrevent

Sailly-en-Ostrevent on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sailly-en-Ostrevent asub u. 19 km Arrasist idas, teede D39 ja D43 ristumiskoha ümbruses.
ERC Ingolstadt

ERC Ingolstadt ("Eishockey-und-Rollschuh club") on Saksamaa jäähokiklubi, mis tegutseb Ingolstadtis. See mängib Saksamaa jäähoki kõrgliigas Deutsche Eishockey-Liga (DEL).
Klubi on asutatud 1964. aastal. Klubi on tulnud Saksamaa meistriks 2014. aastal. Hooajal 2023/24 jõudis Ingolstadt Jäähoki Meistrite Liigas 16 parema sekka, kus kaotati Rootsi klubile Växjö Lakers.
Kodumänge peab klubi Saturn Arenal, mis mahutab 4816 pealtvaatajat.
Praegune koosseis.
"Seisuga hooaeg 2023/24"
"Vaata ka ".
Düsseldorfer EG

Düsseldorfer EG on Saksamaa jäähokiklubi, mis tegutseb Düsseldorfis. See mängib Saksamaa jäähoki kõrgliigas Deutsche Eishockey-Liga (DEL).
Klubi on asutatud 1935. aastal.
HC Dynamo Pardubice

HC Dynamo Pardubice on Tšehhi jäähokiklubi, mis tegutseb Pardubices. See mängib Tšehhi jäähoki kõrgliigas Extraliga.
Klubi on asutatud 1923. aastal.
Sains-lès-Marquion

Sains-lès-Marquion on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sains-lès-Marquion asub u. 31 km Arrasist kagus, teede D15 ja D16 ristumiskoha ümbruses.
Libereci HC Bílí Tygři

HC Bílí Tygři Liberec on Tšehhi jäähokiklubi, mis tegutseb Liberecis. See mängib Tšehhi jäähoki kõrgliigas Extraliga.
Klubi on asutatud 1956. aastal.
Jakub Vadlejch

Jakub Vadlejch (sündinud 10. oktoobril 1990 Prahas) on Tšehhi odaviskaja.
Ta võitis 2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis hõbemedali isikliku rekordiga 89.73, kaotades maailmameistriks tulnud sakslasele Johannes Vetterile 16 sentimeetriga.
2021. aastal toimunud Tokyo olümpiamängudel võitis ta Neeraj Chopra järel tulemusega 86.67 hõbemedali.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is viskas Vadlejch 88.09 ning võitis pronksmedali. Euroopa meistrivõistlustel Münchenis oli ta 87.28-ga Julian Weberi järel teine.
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis Vadlejch Neeraj Chopra ja Arshad Nadeemi järel pronksmedali 86.67-ga. 
2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas tuli ta Julian Weberi ja Oliver Helanderi ees tulemusega 88.65 Euroopa meistriks. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis viskas ta 88.50 ja sai neljanda koha, kaotades pronksmedali võitnud Anderson Petersile nelja sentimeetriga.
Ta on tulnud kolmel korral Teemantliiga üldvõitjaks (2016, 2017, 2023).
Vadlejchi isiklik rekord on 13. mail 2022 Dohas visatud 90.88.
ZSC Lions

ZSC Lions ("Zürcher Schlittschuh Club Lions") on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Zürichis. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League.
Sains-lès-Pernes

Sains-lès-Pernes on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sains-lès-Pernes asub teede D70 ja D71 ristumiskoha ümbruses, u. 43 km Arrasist loodes, Pernes'i lähedal. Seal saab kohast nimega "Le Buich" alguse Clarence'i jõgi.
Elektrisinine

Elektrisinine on väljamõeldud värvinimetus, mis eesti keeles tähistab väga eredat, roheka varjundiga sinist, aga prantsuse keeles heledamapoolset erksinist, mida kirjeldatakse väga heleda ja külmana.
Värvus on oma karakterilt kõva, külm ja terav.
Päritolu.
Kuigi elektril pole värvust, tähistas väljend "lumière bleue électrique" 19. sajandi esimesel poolel kaarlampide valgust, mille värvus näis gaasivalguses sinisena. 1882. aastal kasutatakse nimetust "bleu electrique" kanga värvuse kirjeldamiseks:
""Ennäe, mida kirjutab ajakirja "Revue de la Mode" viimases numbris proua Marie de Saverny, kelle nimi on autoriteet kõiges, mis puudutab tualette: Teame, et Union de l'Inde pakub oma klientidele igal hooajal valikut võluvatest uudistoodetest pariislikule maitsele [...] kas elegantsele või lihtsale kostüümile on siin [...] ilus nunnaloor ("voile de religieuse" on väga õhuke ja pehme villakangas), kahes eri kvaliteedis ja 200 värvitoonis. […] villastes paabulinnusinine on üks moekamaid, ja uued värvitoonid: elektrisinine, lasuursinine, jahimeheroheline, [...], linavalge kuulus varjund, krevetiroosa, korallpunane [...]."" Le Monde illustré, 18 mars 1882.
Eesti keelde on väljend jõudnud saksa keelest.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com pakub elektrisinise ("bleu électrique") vasteks erksiniste toonivahemiku .
ISCC-NBS-i värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi võib elektrisinine ("Electric blue") olla hallikassinine või ("Electric") keskmine rohekassinine .
Veebivärv "Electric blue" on kas värvusega "Cyan" sarnanev hele rohekas erksinine või kuningsinise taoline erksinine , "Medium electric blue" on tumesinine , "Rich electric blue" ligikaudu taevasinine .
Kasutamine.
Prantsuse keeles kasutatakse värvinimetust moes ja dekoratsioonis, eesti keeles mitmesuguste objektide särava või erksa värvuse kirjeldamiseks. Kuigi Eesti keele seletav sõnaraamat mainib ära elektrisinise roheka varjundi, kasutatakse värvinimetust ka eesti keeles pigem mitmesuguse värvusega erksiniste objektide puhul, nagu tekstiilid või ehted, mis pole tingimata rohekassinised.
Märt Rosenthal

Märt Rosenthal (sündinud 15. märtsil 1999) on Eesti korvpallur.
Klubikarjäär.
Märt Rosenthal on Tartu Ülikooli korvpallikooli kasvandik. 
Esimesed mängud Korvpalli Meistriliigas pidas hooajal 2015/2016 klubi Tartu Ülikool/Rock meeskonnas. Aastatel 2016–2019 mängis Rosenthal meistriliigas Tartu Ülikooli meeskonnas ning võitis Meistriliigas hooajal 2017/2018 hõbemedali. 
Hooaegadel 2019/2020 ja 2020/2021 oli Pärnu Sadama koosseisus ning võitis 2021. aastal hõbemedali. Ühtlasi valiti Rosenthal 2020/2021 hooaja Eesti meistriliiga parimaks kaitsemängijaks.
Järgmisel hooajal 2021/2022 mängis ta klubi Tartu Ülikool/Maks &amp; Moorits koosseisus ning tuli taas hõbemedalile. 
Märt Rosenthali parimad näitajad mängudes Korvpalli Meistriliigas ja Eesti-Läti Korvpalliliigas (seisuga 22.02.2023.):
Hooaegadel 2022/2023 ja 2023/2024 tuli Rosenthal Tartu Ülikool/Maks &amp; Moorits meeskonnaga veel kahel korral Eesti meistrivõistlustel hõbemedalile.
Hooajaks 2024/2025 sõlmis Rosenthal lepingu Poola kõrgliigaklubiga Stal Ostrów Wielkopolski. Novembris 2024 sai ta raske põlvevigastuse ja pidi minema operatsioonile ning hooaeg jäi pooleli. 
2025/2026 hooajaks siirdus Rosenthal BC Kalev/Cramosse.
Mängud koondises.
Märt Rosenthal on mänginud Eesti U16, U18 ja U20 vanuseklassi koondistes.
Eesti meeste korvpallikoondises pidas ta esimese mängu 21. veebruaril 2021 Venemaa vastu (4 punkti, 52:75).
Koondises on Rosenthal pidanud 28 mängu (seisuga 3. september 2025).
Aalborg Pirates

Aalborg Pirates on Taani jäähokiklubi, mis tegutseb Ålborgis. See mängib Taani jäähoki kõrgliigas Metal Ligaen.
Klubi on asutatud 1967. aastal.
Léa Sprunger

Léa Sprunger (sündinud 5. märtsil 1990 Nyonis) on Šveitsi endine kergejõustiklane.
Ta alustas karjääri seitsmevõistlejana ning võitis 2009. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel seitsmevõistluses kuldmedali.
2011. aastal otsustas ta keskenduda sprindile. 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis osales ta 200 meetri jooksus ja 4×100 meetri teatejooksus. 
2015. aastal otsustas Sprunger keskenduda 400 meetri tõkkejooksule. Ta võitis 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis Sara Slott Peterseni ja Joanna Linkiewiczi järel pronksmedali.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis pääses ta finaali ja oli viies.
2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis võitis Sprunger ajaga 54,33 kuldmedali.
2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's võitis Sprunger kuldmedali 400 meetri jooksus. Maailmameistrivõistlustel Dohas sai ta 400 meetri tõkkejooksus Šveitsi rekordiga 54,06 4. koha.
Sprunger lõpetas sportlaskarjääri 2021. aasta septembris.
Isiklikku.
Léa Sprungeri vanem õde Ellen on samuti kergejõustiklane, seitsmevõistleja.
Aleksander Simon

Aleksander Simon VR I/3 (9. juuni 1877 Põltsamaa alev – 25. september 1960 Dornstadt, Saksamaa) oli Vene ja Eesti sõjaväelane (kolonel).
Aleksander Simon lõpetas Viljandi linnakooli ja Vladimiri sõjakooli 13. juunil 1903. aastal. Esimeses maailmasõjas teenis Sveaborgi kindluse garnisoni jalaväepolgus. 
Eesti Vabadussõjas teenis Aleksander Simon alates 21.11.1918 Sõjaministeeriumis Peastaabi reajaoskonna ülemana, kapteni aukraadis. 4. aprillil 1919. aastal nimetati Vabariigi Sõjakooli ülemaks, Oli Sõjakooli ülem 1919–1920, teenis seejärel Sõjaministeeriumis sõjaministri juures käskudetäitja-ohvitserina. Lahkus kaitseväeteenistusest 1. septembril 1927. aastal.
1930. aastast oli Kaitseliidu Tallinna maleva Ida malevkonna propaganda pealik.
Johannes Heinrich von Tiesenhausen

Johannes Heinrich von Tiesenhausen (1661–1707) oli Rootsi sõjaväelane ja väejuht, kes osales Põhjasõjas, olles Eesti ratsarügemendi juhataja.
Tema vanemad olid Friedrich Wilhelm von Tiesenhausen ja Elisabeth von Tiesenhausen.
Põhjasõja algul, 1700. aastal sai ta ooberstleitnandina Eesti ratsarügemendi ülemaks. Selle rügemendiga osales ta Soome ja Ingerimaa sõjategevuses.
Johannes Heinrich von Tisenhausen abiellus 1700. aastal Anna Dorothea von Tiesenhauseniga.
Aleksandrs Lembergs

Aleksandrs Lembergs (25. märts 1921 Riia – 25. november 1985 Riia) oli läti balletitantsija, ballettmeister ja koreograaf. 
Lembergs õppis aastatel 1932–1936 Läti Rahvusooperi balletistuudios ja 1938–1939 täiendas end Pariisis eraballetistuudios. 1939. aastal naasis Riiasse, kus sai rahvusooperi balletisolistiks (1944. aastast Läti NSV Riiklik Akadeemiline Ooperi- ja Balletiteater). Alates 1961. aastast tegutses Lembergs samas ballettmeistrina, aastatel 1968–1985 oli ta teatri peaballettmeister. Ühtlasi oli ta Riia Koreograafiakooli pedagoog ja aastatel 1964–1968 selle direktor.
Eugène Polyakov

Eugène Polyakov, ka Genia Polyakov (vene keeles Евгений Поляков "Jevgeni Poljakov"; 27. aprill 1943 Moskva – 24. oktoober 1996 Pariis) oli balletitantsija, koreograaf ja ballettmeister.
Polyakov asus pärast Moskva Suure Teatri koreograafiakooli lõpetamist tööle Novosibirski Ooperi- ja Balletiteatris, kus sai balletitantsijana esimeseks solistiks. 1970. aastal naasis ta Moskva Suure Teatri koreograafiakooli, kus töötas pedagoogina.
1976. aastal emigreerus Polyakov Itaaliasse, kus töötas koreograafina Veneetsias, Firenzes ja Roomas. 1983. aastal kutsus Rudolf Nurejev ta Pariisi Rahvusooperi balletitrupi ballettmeistriks ja repetiitoriks. Pärast Nurejevi lahkumist 1989. aastal balletitrupi juhi kohalt määrati Polyakov koos Patrice Bartiga kunstilise juhi ametikohustusi jagama. Selline kaksikvõim Pariisi Rahvusooperi balletitrupis kestis umbes aasta aega, kuni uueks juhiks sai Patrick Dupond.
1991. aastal tegi Polyakov koos Bartiga Pariisi Ooperiteatri balletitrupis "Giselle’i" uuslavastuse.
Noolnoodikiri

Noolnoodikiri (inglise keeles "ups and downs notation") on muusika noodikirjas helikõrguste tähistamise süsteem, milles tavapärasele alteratsioonimärgile (bemoll, bekarr, diees) lisatud üles- või allanool tugevdab või nõrgendab alteratsioonimärgi mõju.
Kite Giedraitise sõnul on noolnoodikirja abil võimalik märkida helide kõrgusi näiteks peaaegu kõigis oktavipõhistes võrdtempereeritud helisüsteemides (vjo). Üles või alla suunatud nool tähistab helikõrguse muutumist vjo ühe sammu võrra vastavalt kas üles või alla.
Erik von Pistohlkors

Erik von Pistohlkors (1628–1700) oli Rootsi sõjaväelane ja väejuht. 
Elulugu.
Erik von Pistohlkors sündis 1628. aastal Savonlinnas. Tema vanemad olid Jöran Olofsson Pistelkors ja Hebla Bogge. 
Sõjaväekarjääri alustas ta 1643. aastal, kui liitus kuninganna Kristiina valverügemendiga. 1650. oli ta lipnik Kronobergi rügemendis, kolm aastat hiljem oli ta leitnant. 1654. aastal oli ta kaptenleitnant Hälsinge rügemendis ja 1655 kapten Kalmari rügemendis. 1658. aastal läks ta üle Vickeni tragunirügementi ja sai seal majoriks. Järgmisel aastal sai ta ooberstleitnandiks. 1662. aastal asus ta teenima Skåne jalaväerügementi. Järgneva 11 aasta jooksul teenis ta Halmstadti, Dünamünde ja Neumünde komandandina.
1662. aastal omandas ta Rutikvere mõisa, hiljem veel Jädivere, Paatsalu, Illuste ja Massu mõisa. 
1679. aastal sai ta Liivimaa jalaväerügemendi ülemaks. 
1682. aastal oli ta Pärnu komandant, siis juba ooberstina. 1691. aastal tekkis Pistohlkorsil Reinhold Johan von Ferseniga kohtuasi. Ta läks 1699. aasta 6. augustil erru.
Erik von Pistohlkors suri 13. märtsil 1700 Pärnus selle linna komandandina. 
Isiklikku.
Erik von Pistohlkorse esimene abikaasa oli Elisabeth von Knorring ja teine Margareta Elisabeth von Aderkas. 
Esimesest abielust sündisid Juliana Elisabeth, Magnus Gabriel ja veel kaks poega, kelle nimed on teadmata.
Teisest abielust sündisid Johan Erik, Elisabeth ja Margaretha von Pistohlkors ning veel kaks tütart, kelle nimed on teadmata.
Genovaitė Sabaliauskaitė

Genovaitė Sabaliauskaitė (2. aprill 1923 Kaunas – 23. juuni 2020 Mannheim, Saksamaa) oli leedu balletitantsija, ballettmeister ja koreograaf. 
Ta õppis aastatel 1934–1938 Kaunase balletistuudios. Hiljem täiendas end Leningradis Agrippina Vaganova ja Galina Ulanova juures. Aastatel 1944–1965 oli ta juhtivaid soliste Leedu NSV Riiklikus Ooperi- ja Balletiteatris, seejärel jätkas samas peaballettmeistrina (1965–1968).
Aastatel 1970–1971 töötas Sabaliauskaitė Santiagos Tšiili Rahvusballetis ballettmeistrina. Pärast naasmist Leedusse töötas balletipedagoogina. Alates 1978. aastast elas Saksamaal, kus ka suri 97 aasta vanuses.
Pariisi Rahvusooper

 
Pariisi Rahvusooper, ka lihtsalt Pariisi Ooper (prantsuse keeles "Opéra national de Paris") on prantsuse ooperi- ja balletiteater. Selle koosseisu kuulub ka Pariisi Ooperi Ballett.
Pariisi Ooper loeb enda asutamisaastaks 1669. aastat. Ametlikku nime on korduvalt muudetud. Pärast 1871. aastat kandis nime Rahvusooperiteater, 1878. aastal nimetati Pariisi Rahvusooperiteatriks, 1990. aastal "Pariisi Ooperiks". 1994. aastast kannab nime "Pariisi Rahvusooper".
Pariisi Ooperi koduteatrid.
Pariisi Ooper annab etendusi 1875. aastast Palais Garnier's, 1990. aastal lisandus teise etenduskohana Opéra Bastille.
Slobožanske

 
Slobožanske (kuni 2016. aastani Komsomolske) on Harkivi keskusest umbes 48,3 km lõunakagus asuv alev ("селище міського типу") Ukrainas Harkivi oblastis Tšuhujivi rajoonis, Siverskõi Donetsi orus, jõe vasakkaldal.
Ukraina relvajõudude rist

Ukraina relvajõudude rist (ukraina keeles "«Хрест ЗСУ»") on sõjatehnika identimismärk, mida Ukraina relvajõud on kasutanud hiljemalt alates Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse toimunud Slobožanski vastupealetungist (tuntud ka kui Harkivi vastupealetung vms) 2022. aasta septembris.
Tavaliselt on see sõidukitele ja soomustehnikale kantav valget värvi risti () kujuline tunnusmärk ("білий хрест ЗСУ"), kuid värv võib olla ka teistsugune: näiteks lipuvärvi kollane või sinine. Internetis tähistatakse seda märkidega ✙ või ➕, harvemini ⛨ või ✛.
Hans Heinrich von Tiesenhausen (1654–1724)

Vabahärra Hans Heinrich von Tiesenhausen (1654–1724) oli Rootsi sõjaväelane ja mõisnik, kes osales Põhjasõjas, kus ta juhtis Eesti ratsarügementi.
Elulugu.
Hans Heinrich von Tiesenhausen sündis 2. juulil 1654. Tema vanemad olid Porkuni ja Kohala mõisnik Hans Heinrich von Tiesenhausen ja Anna von Üxküll.
Algselt teenis ta sõjateenistuses välismaal, kuid naasis hiljem Rootsi teenistusse.
1669. aastal ostis ta Rakvere mõisa.
1679. aastal oli ta von der Pahleni juhitud Eesti-Liivi-Ingeri ratsarügemendis (Kuninganna Ulrika Eleonora ihukaitse ratsarügement) major. 1688. aastal sai ta teise järgu ning 1691. aastal esimese järgu ooberstleitnandiks.
Põhjasõja algul, 1700. aastal sai ta ooberstina Eesti ratsarügemendi juhiks. Sellele ametipostile jäi ta lühikeseks ajaks ning juba samal aastal sai rügemendi juhiks Johannes Heinrich von Tiesenhausen, Hans Heinrich ise võitles edasi Ingerimaal ja Narvas. 1710. aastal sai ta ratsaväe kindralmajoriks.
Hans Heinrich von Tiesenhausen suri 1724. aasta novembris.
Isiklik elu.
Hans Heinrich von Tiesenhausen abiellus Juliane Marie von Taubega. Neil oli viis last:
Saint-Amand (Pas-de-Calais)

Saint-Amand on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Amand asub u. 43 km Arrasist loodes, teede D15 ja D16 ristumiskoha ümbruses.
Jorgen Rikberg

Jorgen Rikberg (sündinud 9. märtsil 2002) on Eesti korvpallur. 
Rikberg mängib KK Viimsi/Sportland klubis numbriga 31.
Sainte-Catherine (Pas-de-Calais)

Sainte-Catherine (mitteametlikult ka "Sainte-Catherine-lès-Arras"; pikardi: "Sainte-Cat'leine-lès-Aro") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Sainte-Catherine on suur eeslinn, vaid 1,6 km Arrasi kesklinnast põhja pool, maanteede D264 ja D63 ristmikul.
Kromaatiline ring

Kromaatiline ring (inglise keeles "chromatic circle") on muusikas ringikujuline skeem, mille abil on võimalik väljendada võrdtempereeritud häälestuses helisüsteemi helide suhteid.
Heinrich Johan von Brandt

Heinrich Johan von Brandt (1653–1735) oli Rootsi sõjaväelane, ooberst ja Liivimaa mõisnik, kes osales Põhjasõjas ning juhatas seal Saaremaa maatragunieskadroni. 1702. aastal oli ta lühikest aega Alūksne komandant, kuid langes samal aastal vangi. Ta läks sõjaväest ooberstina 1722. aastal erru. 
Elulugu.
Heinrich Johan von Brandt sündis 1653. aastal Liivimaal. Tema isa oli Claes von Brandt, ema perekonnanimega Langenberg. 
1676. aastal oli Heinrich Johan kortermeister, Heinrich von Cronstierna rügemendis, järgmisel aastal sai ta sama positsiooni ka Liivimaa aadlilipkonnas. 1678. aastal oli ta Claes Flemingi Soome ratsarügemendis leitnant. Järgmisel aastal sai ta ka selle rügemendi kortermeistriks, 1680. aastal aga Kuninganna Ulrika Eleonora ihukaitse ratsarügemendis rittmeistriks.
1691. aastal aadeldati Brandt koos oma vennaga, kuid nad immatrikuleeriti alles 1700. aastal.
22. augustil 1700 sai Brandt Saaremaa maatragunieskadroni ülemaks ja ooberstleitnandiks. 1702. aastal sai ta Alūksne komandandiks. Selles ametis sai ta tihti venelaste piiritaguste ettevalmistuste kohta tulevaid sõnumeid. 2. juunil 1702 kirjutas ta Liivimaa Läti distrikti majandusasehaldurile kirja, kus kirjeldab sõjaväelaste deserteerumise vastu võetavaid meetmeid: 
1702. aastal toimunud Valmiera lahingus langes Brandt vangi, kuid naasis pärast sõja lõppu kodumaale. 1722. aastal läks ta ooberstina sõjaväest erru.
Heinrich Johan von Brandt suri 1735. aasta juuni algul ning maeti 7. juunil 1735 Maarja Magdaleena kirikusse Stockholmis. Meesjäreltulijaid tal ei olnud ning temaga suri ka Brandtide meesliin välja.
Isiklikku.
Heinrich Johan von Brandt abiellus Maria Christine Örneklouga, neil olid tütred Johanna Lovisa ja Maria Elisabeth von Brandt.
Mõisad.
Heinrich Johan von Brandt oli Liivimaal Muhu (Mööni), Simersi, Rosacki ja Reptali mõisa omanik.
Saint-Laurent-Blangy

Saint-Laurent-Blangy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Laurent-Blangy on kergetööstuslik eeslinn ja jõesadam Arrasi kirdeküljel, teede N50, D42 ja D919 ristumiskoha ümbruses.
Ajalugu.
Jeanne d'Arc vangistati pärast Compiègne'is tabamist siin lossis. Linn hävines Esimeses maailmasõjas täielikult.
Saint-Léger (Pas-de-Calais)

Saint-Léger on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Léger asub 16 km Arrasist lõunas, teede D12, D9 ja D36E ristumiskoha ümbruses. Autoroute A1 möödub vallast 800 m kauguselt idas.
Manuel Legris

 
Manuel Legris (sündinud 19. oktoobril 1964 Pariisis) on prantsuse teatrijuht ja endine balletitantsija. 
Pärast Pariisi Ooperi balletikooli lõpetamist võeti Legris 16-aastaselt Pariisi Ooperi Balleti kordeballetti. 1986. aastal sai ta esitantsijaks ("étoile"). Balletitantsija lavakarjääri lõpetas Legris 2009. aastal Palais Garnier' laval. 
Teatrijuht.
2010. aastal sai Legris'st teatrijuht. Ta on olnud aastatel 2010–2020 Viini Riigiooperi Balleti ja on alates 2020. aastast La Scala Balleti kunstiline juht.
Pariisi Rahvusooperi Ballett

 
Pariisi Rahvusooperi Ballett (prantsuse keeles "Ballet de l'Opéra national de Paris") on maailma prestiižsemaid balletikollektiive. Kuulub omaette institutsioonina Pariisi Rahvusooperi koosseisu.
Balletitrupi juhid pärast 1945. aastat.
1929. aastal kutsuti 24-aastane Djagilevi trupi esitantsija Serge Lifar Pariisi Rahvusooperi balletitrupi kunstiliseks juhiks. Ta juhtiski truppi aastatel 1930–1945. Teise maailmasõja lõpul süüdistatuna kollaboratsioonis oli ta sunnitud kaks aastat rahvusooperist eemal olema.
Sõjajärgsed balletijuhid
Genève-Servette HC

Genève-Servette HC on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Genfis. See mängib Šveitsi jäähoki kõrgliigas National League.
Klubi on asutatud 1905. aastal. See on vanim praegune Šveitsi kõrgliiga klubi. Šveitsi kõrgliigas on see mänginud aastatel 1964–1975 ja uuesti alates 2001. aastast.
Genéve-Servette HC tuli hooajal 2022/2023 esimest korda Šveitsi meistriks. Aastatel 1959 ja 1972 võitis klubi Šveitsi karikavõistlused jäähokis. Hooajal 2023/24 võitis Genéve-Servette Jäähoki Meistrite Liiga, kui finaalis alistati Rootsi klubi Skellefteå AIK tulemusega 3:2
Klubi koduväljak asub sisehallis Patinoire des Vernets, kus publikult on 7135 istekohta.
Mängijad.
"Seisuga veebruar 2024"
"Vaata ka ".
SC Bern

Schlittschuh Club Ber ("SC Bern") on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Bernis. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League.
2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus

2013. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus olid 31. Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 1.–3. märtsini Rootsis Göteborgis. Võistlused peeti Scandinaviumis. See oli kolmas kord, kui Euroopa meistrivõistlused toimusid Göteborgis, ja neljas kord, kui need toimusid Rootsis.
Võistlustel osales 578 sportlast 47 riigist. Eestit esindas 7 sportlast.
Rahvuslik Tantsukompanii

 
Rahvuslik Tantsukompanii (hispaania keeles "Compañía Nacional de Danza"; lühend CND) on Madridis tegutsev Hispaania tantsukompanii. 
CND asutati 1979. aastal kui Hispaania Rahvusballett Klassikaline ("Ballet Nacional de España Clásico"). Aastatel 1987–1989 oli kunstilise juhi ametis Maia Plissetskaja.
Aastatel 1911–1919 oli Rahvusliku Tantsukompanii kunstiline juht José Martínez. Pärast tema ametist lahkumist jätkas kompanii kunstilise juhina endine balletitantsija Joaquín de Luz.
Joaquín de Luz

 
Joaquín de Luz (sündinud 31. märtsil 1976 Madridis) on hispaania teatrijuht ja endine balletitantsija. 
Pärast balletikooli lõpetamist töötas de Luz Hispaanias ja Ameerika Ühendriikides. Ta on olnud Pennsylvania Balleti solist (1996), American Ballet Theatre's rühmatantsija (1997) ja solist (1998. aastast). 2003. aastal võeti ta tööle balletikollektiivi New York City Ballet solistina, kus ta 2005. aastal sai esitantsijaks. Lavakarjääri lõpetas de Luz 2018. aastal.
Alates 2019. aastast on Joaquín de Luz Madridis tegutseva Rahvusliku Tantsukompanii kunstiline juht.
Témpi rongiõnnetus

Témpi rongiõnnetus oli 2023. aasta 28. veebruari hilisõhtul toimunud rongiõnnetus Kreekas, milles 342 reisijaga reisirongi ja kaubarongi laupkokkupõrkes hukkus 57 inimest. Õnnetus toimus Tessaalia piirkonnas Témpi ja Evangelismóse küla vahelisel lõigul.
Tegemist oli teadaolevalt ohvriterohkeima rongiõnnetusega Kreekas, riigis kuulutati välja kolmepäevane lein.
Liga ACB

Liga ACB ehk Liga Endesa on Hispaania korvpalli meistrivõistluste tippliiga.
Ajaloost.
Liga ACB (Asociación de Clubs de Baloncesto) asutati 1983. aastal. Asutamisest alates on liigas võistelnud 52 erinevat meeskonda, kellest 7 on kroonitud ka meistriks. Hooaja 2023/2024 lõppedes oli FC Barcelona võitnud 17, Real Madrid 15 ja Saski Baskonia 4 korral, teised vähem.
Liga ACB on pealtvaatajate arvult üks populaarsemaid profikorvpalli liigasid maailmas (näiteks hooajal 2023/224 oli mängude keskmine pealtvaatajate arv 6426). 
Formaat.
Alates hooajast 2021/2022 mängib liigas 18 klubi. Oktoobrist maini peetaval hooajal mängivad klubid omavahel kaks mängu (kodus ja võõrsil), kokku 34 mängu. Hooaja lõpus jätkavad 8 paremat meeskonda play-off süsteemis, mille võitja kroonitakse meistriks. Kaks viimaseks jäänud meeskonda langevad tugevuselt teise liigasse LEB Oro (ka Primera FEB). LEB Oro võitja tõuseb kõrgliigasse, teine meeskond selgitatakse LEB Oro liiga play-off süsteemis. 
Liga ACB tippmeeskonnad (välja arvatud Euroliigas mängivad klubid) kvalifitseeruvad EuroCup (3 meeskonda) ja FIBA Meistrite Liiga (4 meeskonda) sarjade mängudele.
Lietuvos krepšinio lyga

Lietuvos krepšinio lyga (LKL) on Leedu korvpalli kõrgeim liiga.
Benois de la Danse

 
Maailmaballeti festival Benois de la Danse on igal aastal korraldatav rahvusvaheline balletifestival Moskvas (üksikuil aastatel on peetud väljaspool Venemaad). Peetakse alates 1991. aastast Rahvusvahelise Koreograafiategelaste Assotsiatsiooni egiidi all. Alates 1992. aastast toetab üritust UNESCO. 
Festival ja sellel jagatav balletiauhind Benois de la Danse (prantsuse keelest 'Tantsu Benois') on nimetatud kunstnik Aleksandr Benois' auks. Auhinna žürii esimees alates esimesest festivalist on olnud Juri Grigorovitš.
Festival 2023. aastal.
Juunis 2023 peetakse Mosvas Suures Teatris järjekordne festival koos auhindade kätteandmise tseremooniaga.
Marco Odermatt

Marco Odermatt (sündinud 8. oktoobril 1997 Stansis) on Šveitsi mäesuusataja. Eriti edukas on ta suurslaalomis, ülisuurslaalomis ja kiirlaskumises. Tema suurimate kordaminekute hulka kuuluvad siiani suurslaalomi olümpiavõit 2022. aasta taliolümpiamängudel Pekingis, maailma karika võitmine üldarvestuses ja suurslaalomi karika võitmine hooajal 2021/22 ning 2023. aasta maailmameistriks tulek kiirlaskumises ja suurslaalomis.
1953. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised

Lääne-Saksamaa 1953. aasta parlamendivalimised on 6. septembril 1953 toimunud Lääne-Saksamaa valimised, kus valiti Liidupäeva teine koosseis. Valimiste eel oli võimul liidukantsler Konrad Adenaueri juhitud parempoolne CDU-CSU, FDP ja DP koalitsioon. Valimised võitis CDU-CSU, kes moodustas Adenaueri juhtimisel uuesti koalitsioonivalitsuse Vaba Demokraatliku Parteiga, Saksa Parteiga ja Ülesaksamaalise Bloki/Ümberasustatute ja Õiguste Kaotanute Ühendusega.
Valimiste eellugu.
CDU-CSU kantslerikandidaadiks oli ametis olev kantsler Konrad Adenauer, kes propageeris oma senist tegevust majanduse taastamise ja majanduskasvu, mõõduka kristlik-demokraatliku konservatismi ja lähedaste suhetega USAga. Valimiskampaania ajal ründas Adenauer raevukalt sotsiaaldemokraate. Tema meeskonnal oli mugav vagun endises Hermann Göringi erirongis, nende taga oli restoranvagun koos magamiskohtadega ajakirjanikele. Partei valimisloosungiks oli "Alle Wege des Marxismus führen nach Moskau!" (Kõik marksismi teed viivad Moskvasse)
Pärast Kurt Schumacheri surma 20. augustil 1952 sai SPD juhiks ja kantslerikandidaadiks Erich Ollenhauer, kes oli Schumacherist palju mõõdukam. Ta ei olnud vastu USA vägede paiknemisele Lääne-Euroopas ja hiljem, 1957. aastat toetas ta ka võimaliku Lääne-Euroopa riikide sõjaväelise liidu moodustamist.
3. septembril, kolm päeva enne valimisi, väitis USA riigisekretär John Foster Dulles, et Adenaueri kaotusel olnuks katastroofilised tagajärjed Saksamaa taasühinemise ja suveräänsuse taastamise väljavaadetele, ning see võiks vallandada Saksamaal sellise segaduse, et edasised viivitused oleksid vältimatud.
Valimised.
Valimiste ajal oli Lääne-Saksamaal kokku 33 120 940 hääleõiguslikku inimest. Valimas käis kokku 28 479 550 inimest ehk 85.99% valijaskonnast.
Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Valimiste tagajärjed.
CDU-CSU esines valimistel väga hästi ja absoluutenamusest jäi puudu vaid üks koht. Matemaatiliselt saanuks Adenauer jätkata senist parempoolset CDU/CSU, FDP ja DP valitsuskoalitsiooni, kuid ta kaasas ka väljasaadetud sakslaste huve esindava GB/BHE ja moodustas laia parempoolse koalitsiooni kahe kolmandiku kohtadega (333, 68.38%).
Saint-Martin-sur-Cojeul

Saint-Martin-sur-Cojeul (pikardi: "Saint-Martin-su-Cojeul") on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Martin-sur-Cojeul asub 10 km Arrasist kagus, maantee D33 ääres. "Autoroute A1" möödub u. 800 m kaugusel idas.
Saint-Michel-sur-Ternoise

Saint-Michel-sur-Ternoise on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Michel-sur-Ternoise on Saint-Pol-sur-Ternoise'i idapoolne eeslinn Ternoise'i jõe kallastel, u. 39 km Arrasist läänes, teede D8 ja D85 ristumiskoha ümbruses.
Kaja Kreitzberg

Kaja Kreitzberg (sündinud 27. aprillil 1972 Rakveres) on eesti balletipedagoog ja endine balletitantsija.
Kreitzberg on lõpetanud 1990. aastal Tallinna Koreograafiakooli. Ta on töötanud aastatel 1990–2013 Estonias balletiartistina.
2006. aastast tegutseb Kreitzberg ka balletipedagoogina. Ta on töötanud kuni 2022. aastani Tallinna Balletikooli klassikalise tantsu pedagoogina. Alates 2022. aastast töötab ta Tallinna Muusika- ja Balletikoolis.
Saint-Nicolas (Pas-de-Calais)

Saint-Nicolas (lääneflaami: "Sint-Niklaas") või Saint-Nicolas-lez-Arras on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Saint-Nicolas on suur Arrasi eeslinn Scarpe'i jõe kallastel, vaid 1,6 km Arrasi kesklinnast põhja pool, teede D41, D63 ja N17 ristumiskoha ümbruses.
Tallinna rahvusvaheline balletikonkurss

Tallinna rahvusvaheline balletikonkurss (inglise keeles "Tallinn International Ballet Competition") on Tallinnas korraldatav konkurss. 
Esimesel kahel korral (2014, 2016) olid võistlemas ainult balletitantsijad, kolmandal konkursil märtsis 2018 selgitati parimad ka koreograafia kategoorias. Konkursipaiku on olnud mitu (Kumu kunstimuuseumi auditooriumi lava (2014), Salme kultuurikeskus (2018) ja Rahvusooper Estonia). Traditsiooniliselt toimub konkursi viimasel päeval galakontsert ja auhinnatseremoonia Rahvusooperis Estonia.
Rahvusvahelise žürii esimeheks oli kõigil kordadel (2014, 2016, 2018) Kaie Kõrb.
Konkursist võtavad osa tantsijad vanuses 11–30 aastat erinevatest riikidest. Esimesel konkursil (2014) osales 57 tantsijat 14 riigist. 2018. aastal oli esindatud 13 erinevat riiki (Eesti, Jaapan, Venemaa, Ukraina, Šveits, USA, Läti, Armeenia, Soome, Hispaania ja Türgi, Belgia ja Austria).
2018. aastal koosnes konkursi rahaline fond 12 500 eurost, mis jaotati täiskasvanute osalejate grupis. Samuti oli konkursi võitjatel võimalus minna praktikale Tallinna Balletikooli, Eesti Rahvusballetti, Zürichi tantsuakadeemiasse ja Ballett am Rheini. Ning ühel konkurssi võitjal avanes võimalus võtta osa balletikonkursi Youth America Grand Prix finaalist.
Slovakkia jäähokikoondis

Slovakkia meeste jäähokikoondis esindab Slovakkiat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Slovakkia on võitnud nelja medalit Jäähoki maailmameistrivõistlustel, sealhulgas kuldmedali 2002. aastal Rootsis ja pronksmedali 2022. aasta talimängudel.
1961. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised

Lääne-Saksamaa 1961. aasta parlamendivalimised on 17. septembril 1961 toimunud Lääne-Saksamaa valimised, kus valiti Bundestagi 4. koosseis. Valimiste eel oli võimul Konrad Adenaueri juhitud CDU-CSU üheparteivalitsus. Valimised võitis uuesti CDU-CSU, kuid partei kaotas parlamendis absoluutenamuse ja pidi moodustama koalitsioonivalitsuse Vaba Demokraatliku Parteiga.
Valimiste eellugu.
1957. aasta valimiste järel moodustas CDU-CSU koalitsioonivalitsuse Saksa Parteiga, kuid 1960. aastal liitusid Saksa Partei kaks ministrit Kristlik-Demokraatliku Liiduga ja 1961. aasta valimisteni jätkas Konrad Adenaueri juhitud CDU-CSU üheparteivalitsus.
CDU-CSU kantslerikandidaadiks 1961. aasta valimistel oli jätkuvalt Konrad Adenauer. SPD kantslerikandidaat ei olnud esimest korda parteijuht (Erich Ollenhauer), selleks oli Lääne-Berliini linnapea Willy Brandt.
Päevakajaliseks teemaks oli kuu aega tagasi 13. augustil Berliini müüri kerkimine, mistõttu kogus Willy Brandt rohkem sümpaatiat. Samas Adenauerit kritiseeriti, et ta reageeris müüri kerkimisele liiga kõhklevalt ja külastas Lääne-Berliini alles 22. augustil 1961, samas USA asepresident Lyndon B. Johnson oli seda teinud juba 19. augustil. Adenauer pidi kaitsma CDU-CSU absoluutenamust, kuid tema kõrge ea (85) ja 12-aastase ametiaja tõttu oli kaheldav, kas ta peaks jääma ametisse neljandaks ametiajaks. FDP loosungiks oligi "Mit der CDU, aber ohne Adenauer" (Koos CDUga, kuid ilma Adenauerita).
SPD oli 13.-15. novembril 1959 Bad Godesbergis (tänapäeval Bonni linna osa) toimunud parteikonverentsil võtnud vastu uue Godesbergi Programmi, millega loobuti marksistlikest ideedest nagu ajalooline materialism, klassivõitlus, sotsialistlik revolutsioon, plaanimajandus ja natsionaliseerimine, suund võeti antikapitalismilt kapitalismi reformimisele ja liberaalsele sotsialismile - humanismil põhinevale eetilisele sotsialismile. Lisaks loobuti valimiste eel vastuseisust Saksamaa taasrelvastamisele ja NATOle.
Valimised.
Valimiste ajal oli Lääne-Saksamaal kokku 37 440 715 hääleõiguslikku inimest. Valimas käis kokku 32 849 624 inimest ehk 87.74% valijaskonnast. 
Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Valimiste tagajärjed.
CDU-CSU kaotas absoluutenamuse, kuid moodustas koalitsiooni FDPga. Vastaselt valimiseelsele maksiimile valis FDP 7. novembril Adenaueri uuesti kantsleriks, olles saavutanud nõudmise, et Adenauer samal ametiajal ametist lahkub. Alates nendest valimistest sai alguse CDU-CSU, SPD ja FDP 22 aastat kestev triopol - peale nende kolme ei pääsenud Liidupäeva ükski teine partei.
Norra jäähokikoondis

Norra meeste jäähokikoondis esindab Norrat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel.
Taani jäähokikoondis

Taani meeste jäähokikoondis esindab Taanit jäähokis rahvusvahelistel võistlustel. 
Tiimi on Taani Jäähoki Liidu kontrolli all. See asutati 1949. aastal ja 2022. aasta seisuga oli Taani meeskond IIHF-i maailmareitingus 10. kohal. Taanis on hetkel 4,255 mängijat (0,07% rahvastikust). 
Nende treener on rootslane Mikael Gath.
Prantsusmaa jäähokikoondis

Prantsusmaa meeste jäähokikoondis esindab Prantsusmaat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel. 
Alates 2024. aastast on see IIHF maailmareitingus 14. kohal. Meeskonda juhib Fédération Française de Hockey sur Glace. Märkimisväärsed hiljutised võidud hõlmavad üllatusvõite Venemaa üle 2013. aasta IIHF maailmameistrivõistlustel, Kanada üle 2014. aasta IIHF maailmameistrivõistlustel ning võidukat 5:1 mängu Soome vastu, kui oldi 2017. aasta IIHF maailmameistrivõistluste korraldajaks.
Valgevene jäähokikoondis

Valgevene meeste jäähokikoondis esindab Valgevenet jäähokis rahvusvahelistel võistlustel. 
Meeskonda juhib Valgevene Jäähokiliit. IIHF reastas Valgevene 2021. aasta Maailmareitingus 14. kohale.
Oma parima tulemuse saavutas meeskond taliolümpiamängudel 2002. aastal, kui jõuti veerandfinaali, alistati Rootsi ja saavutati lõpuks neljas koht. Aastatel 2005 ja 2006 oli nende peatreeneriks Glen Hanlon, kelle juhendamisel saavutati IIHF-i maailmameistrivõistlustel ajaloo parim tulemus – 6. koht 2006. aastal. Teda asendas Curt Fraser, kes juhendas meeskonda aastatel 2007 ja 2008. Hanlon naasis peatreeneriks 2009. aasta maailmameistrivõistlusteks, mis toimusid Šveitsis.
Seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse keelas Rahvusvaheline Jäähokiliit (IIHF) kõigil Valgevene rahvus- ja klubimeeskondadel tähtajatult osalemise oma üritustel ning Hockey Canada keelas Valgevene osalemise Kanadas toimuvatel üritustel, mis ei kuulu IIHF-i pädevusse. 2022. aasta aprillis keelas IIHF Valgevenel osaleda 2023. aasta maailmameistrivõistlustel. Hoolimata keeldudest osales meeskond 2023. aasta Channel One Cup turniiril koos Venemaa ja Kasahstaniga.
Kasahstani jäähokikoondis

Kasahstani meeste jäähokikoondis esindab Kasahstani jäähokis rahvusvahelistel võistlustel. 
Kasahstani jäähokikoondis on 2022. aasta seisuga maailmas 16. kohal. Nad on osalenud taliolümpiamängudel kahel korral – 1998. ja 2006. aastal. Rahvuskoondis liitus IIHF-iga 1992. aastal ja mängis esimest korda rahvusvahelisel tasemel 1993. aasta meeste jäähoki maailmameistrivõistlustel. Meeskond on sageli mänginud jäähoki maailmameistrivõistluste eliitdivisjonis, liikudes tihti selle ja I divisjoni vahel.
Hiina jäähokikoondis

Hiina meeste jäähokikoondis esindab Hiinat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel. Meeskonda juhib Hiina Jäähokiliit ning see on Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni (IIHF) liige.
Meeskonna kuldajastu oli 1980. aastatel, mil saavutati jäähoki maailmameistrivõistlustel seni parim tulemus – 15. koht aastal 1982.
Itaalia jäähokikoondis

Itaalia meeste jäähokikoondis esindab Itaaliat jäähokis rahvusvahelistel võistlustel. 
Itaalia liitus Rahvusvahelise Jääkieku Liidu IIHF liikmeks aastal 1924. Aastal 2021 oli riigis 1 060 registreeritud meesjääkiekkurit ja 58 jäähalli, aastal 2024 1 100 mängijat ja 61 halli. Rahvusvahelise Jääkieku Liidu hallatavas maailmareitingus on meeskond 20. kohal. 
Hooajast 2022–2023 alates on meeskond mänginud maailmameistrivõistlustel oma teises kõrgeimas sarjatasemes.
2010. ja 2020. aastatel ei ole Itaalia suutnud väljakutsuda jäähoki suurriike maailmameistrivõistlustel. Siiski, 2017. aasta maailmameistrivõistlustel juhtis Itaalia mängu Slovakkia vastu kuni mängu viimaste minutiteni, kuid Slovakkia viigistas mängu ja võitis lõpuks lisaajal. Meeskonda treenib soomlane Jukka Jalonen, kes asendas ametis Mike Pelinot.
HC Lugano

HC Lugano ("Hockey Club Lugano") on Šveits jäähokiklubi, mis tegutseb Luganos. See mängib Šveits jäähoki kõrgliigas National League.
Klubi on asutatud 1941. aastal.
Kuningategija

Kuningategija on isik või laiem grupp, kes omab suurt mõjuvõimu kuningliku või riikliku võimupäriluse üle, olemata seejuures ise vabatahtlikult või olude tõttu võimalikuks võimupärijaks. Päriluse suunamiseks võib kuningategija kasutada poliitilist, majanduslikku, usulist või sõjalist mõjuvõimu.
Terminit hakati algselt kasutama aastatel 1455–1487 Inglismaal väldanud Rooside sõja ajal tegutsenud 16. Warwicki krahvi Richard Neville'i – tuntud kui Richard Kuningategija – kohta, kelle abil pääsesid troonile kuningad Edward IV ja Henry VI.
1965. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised

Lääne-Saksamaa 1965. aasta parlamendivalimised on 19. septembril 1965 toimunud Lääne-Saksamaa valimised, kus valiti Bundestagi 5. koosseis. Valimised võitis CDU-CSU, kes jätkas koalitsiooni Vaba Demokraatliku Parteiga.
Valimiste eellugu.
Peale 1961. aastal valimisi moodustas Konrad Adenauer CDU-CSU ja FDP koalitsiooni. FDP oli aga tema poolt hääletamiseks läbi surunud nõudmise, et Adenauer veel samal ametiajal tagasi astub.
10. oktoobril 1962 avaldati ajalehes Der Spiegel artikkel, mis avaldas kahtlust Bundeswehri kaitsevalmiduse üle, artiklis sisaldus ka ühe NATO komandöri hinnang. Kaitseminister Franz-Josef Strauß (CSU) süüdistas Spiegelit riigireetmises (41 riigisaladuse lekitamises). 26. oktoobril kella 21 paiku tungis politsei Hamburgis Spiegeli peakorterisse, peatoimetaja Rudolf Augstein koos toimetajate Claus Jacobi ja Johannes Engeliga arreteeriti. Ka artikli autor Conrad Ahlers, kes oli parasjagu Hispaanias puhkusel, arreteeriti öösel hotellis. Adenauerit teavitati Straußi tegevusest, kuid FDP justiitsminister Wolfgang Stammberger jäi otsustest kõrvale. Strauß oli sunnitud tunnistama, et ta oli ise helistanud Madridi Lääne-Saksamaa suursaatkonna sõjaväeatašeele ja palunud tal Ahlers arreteerida. Tegevus kutsus esile suured meeleavaldused üle riigi, 19. novembril andsid valitsuse viis FDP ministrit sisse lahkumisavaldused. Adenauer suutis koalitsiooni lagunemist vältida Straußi ametist vabastamisega ja 14. detsembril vahetus valitsuse koosseis. Samas suurendas skandaal survet tema tagasiastumiseks. Viimastel aastatel polnud Adenaueri suhted asekantsleri, majandusminister Ludwig Erhardiga (CDU) head ja ta üritas takistada Erhardi saamist tema järglaseks kantslerina, mis aga ei õnnestunud. 11. oktoobril 1963 astus Adenauer tagasi, tema asemel sai kantsleriks 17. oktoobril 1963 Erhard, jätkus senine CDU-CSU ja FDP koalitsioon.
Valimistel oli CDU-CSU kantslerikandidaadiks Ludwig Erhard, SPD kandidaadiks sarnaselt eelmistele valimistele Willy Brandt.
Erhard kui Saksamaa 1950.-1960. aastate majandusime ("Wirtschaftswunder") rajaja oli veel populaarne, sest 1965. aastal oli majandus veel heas seisus. Ta lubas tulumaksu langetada ja suurendada sotsiaalhoolekande kulutusi.
Valimised.
Valimiste ajal oli Lääne-Saksamaal kokku 38 510 395 hääleõiguslikku inimest. Valimas käis kokku 33 416 207 inimest ehk 86,77% valijaskonnast. 
Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Valimiste tagajärjed.
Senine CDU-CSU ja FDP koalitsioon jätkus, kantsleriks sai Ludwig Erhard.
The Line

The Line (araabia keeles ذا لاين, 'liin') on Saudi Araabia mereäärsesse Tabūki provintsi rajatav täpselt sirgjoont järgiv nutilinn. Ühtlikult hiiglapikka ehitisse koondatult on see 170 kilomeetrit pikk ja 200 meetrit lai ning kuni 500 meetrit kõrge, ulatudes Punase mereni. Enneolematu kontseptsiooniga arhitektuurne lahendus teostatakse ilma tänavateta, seega ei saasta sõiduautod keskkonda süsinikdioksiidi heitmetega. Linn talitleb täielikult taastuvenergial.
Olemus.
Linna ehitamisel tahetakse luua 460 000 töökohta, suurendada riigi SKP-d 48 miljardi dollari võrra ning pakkuda eluaset kuni 9 miljonile inimesele (mis oli 2022. aasta seisuga veerand riigi rahvaarvust). Kõik vajalikud asutused, nagu koolid ja haiglad, on inimestele lähedal ning linna välisõhuga integreeritud ventilatsioonisüsteem tagab hoonetes aasta läbi sobiva sisekliima. Lisaks läbib piklikku linna kogupikkuses raudtee, mis võimaldab kiirrongidel liikuda ühest linna otsast teise vaid paarikümne minutiga. 
Teostus.
Ehituseks vajalikke pinnasetöid alustati oktoobris 2022. Inimestele, kelle valdused ehitustöödele ette jäävad, pakutakse rahalist kompensatsiooni. The Line on katke linnapiirkonna arendusest NEOM, mis omakorda kuulub laiema eesmärgiga projekti Saudi Vision 2030.
Ehitus plaanitakse valmis saada 2045. aastaks. Kui kõik edeneb selles tempos ja mahus, siis on NEOMi arendus ja lineaarse linna projekt mitu aastakümmet maailma suurim ehitusmaterjalide tarbija ning sinna kulub näiteks viiendik kogu maailma terasetoodangust.
1976. aasta Lääne-Saksamaa parlamendivalimised

Lääne-Saksamaa 1976. aasta parlamendivalimised olid 3. oktoobril 1976 toimunud Lääne-Saksamaa valimised, kus valiti Bundestagi 8. koosseis.
Valimiste eellugu.
Alates 1972. aasta valimistest oli Lääne-Saksamaal võimul olnud liidukantsler Willy Brandti (SPD) juhitud SPD-FDP koalitsioon. Kuid juba 1973. aasta paiku said Lääne-Saksa salateenistused infot, et Brandti isiklik assistent Günter Guillaume oli Saksa DV spioon. Tal paluti jätkata tööd nagu seniselt ja Brandt nõustus, minnes isegi puhkusele koos Guillaume'iga. Lõpuks vahistati Guillaume 24. aprillil 1974 ja 7. mail astus Brandt ametist tagasi. 16. mail valiti kantsleriks rahandusminister Helmut Schmidt, senine SPD-FDP koalitsioon jätkus.
CDU-CSU uueks kantslerikandidaadiks oli Reinimaa-Pfalzi liidumaa peaminister Helmut Kohl. Kohl proovis saavutada CDU-CSU absoluutenamust, et SPD-FDP koalitsioon välja tõrjuda.
Valimistulemused.
Valida võis Lääne-Saksamaal kokku 42 058 015 inimest. Valimas käis 38 165 753 inimest ehk 90.75% valijaskonnast. 
Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Valimiste tagajärjed.
CDU-CSU tuli esimeseks, kuid puudu jäi viis kohta SPD-FDP koalitsiooni välja tõrjumiseks ning Helmut Schmidt jätkas kantslerina. Kohl lahkus Reinimaa-Pfalzi peaministri kohalt, et jätkata Liidupäeva opositsioonijuhina.
Lisaks tekkis parteidevaheline konflikt, kuna Kohl oli kantslerikandidaadiks valitud ilma CSUga nõu pidamata. Protestiks kogunesid novembris 1976 CSU 49 liiget partei hariduskeskuses Wildbad Kreuthis, 30 neist hääletasid otsuse poolt luua iseseisev CSU fraktsioon Liidupäevas, millest Kohl sai alles hiljem meedia kaudu teada. See oli osa CSU juhi Franz Josef Straußi nägemusest, tema arvateks pidanuks CDU ja CSU kandideerima igal liidumaal eraldi - CDU mõõdukamate ja liberaalsete valijate nimel, CSU konservatiivsete valijate nimel, kuid valimiste järel ikka moodustama valitsuse koos. Kohl nähvas vastu, ähvardades luua CDU Baieri haru ning kandideerida Baieris CSU vastu, mispeale 12. detsembril 1976 CSU hääletuse tulemus tühistati. Tuli välja, et paljud kohalikud CSU juhid ja ka konservatiivsed CDU liidumaade juhid ei toetanud grupi lõhenemist. 7. detsembril 1976 valiti Kohl CDU-CSU Liidupäeva fraktsiooni juhiks.