Alfa-gal-sündroom

Alfa-gal-sündroom (AGS, tuntud ka kui "imetajate lihaallergia" ("MMA"), "alfa-gal-allergia", "punase liha allergia" või "puugihammustusega seotud allergia") on seisund, mille puhul inimestel tekib ülitundlikkus alfa-gal-nimelise suhkru ehk galaktoos-alfa-1,3-galaktoosi suhtes. Alfa-gali leidub enamik imetajate kudedes, välja arvatud inimeste ja teatud primaatide puhul. Alfa-gal-sündroomist teatati esmakordselt 2002. aastal.
AGS-iga inimestel tekib allergiline reaktsioon, kui nad tarbivad veise-, sea-, lamba- või muu imetaja liha. Reaktsioonina võivad tekkida erinevad sümptomid, nagu nahalööve, iiveldus, oksendamine ja kõhulahtisus, mis ilmnevad tavaliselt 3–6 tundi pärast söömist. Raskematel juhtudel võib tekkida kohene ja eluohtlik anafülaksia, mis vajab kohest arstiabi.
Lisaks lihale võib alfa-gali leida ka muudes toodetes, mis on loomset päritolu. Näiteks piimatooted sisaldavad alfa-gali, nagu ka želatiin, mida valmistatakse sageli loomade kollageenist. Samuti võib alfa-gali esineda vetikates, teatud ravimites ja meditsiinitoodetes. AGS-iga inimeste reaktsioonid nendele toodetele võivad varieeruda – mõnedel pole üldse sümptomeid, teistel aga ulatuvad reaktsioonid kergest kuni tõsise allergiani.
Alfa-gal-sündroomi võib esineda igas vanuses inimestel ja selle juhtumeid on nüüd registreeritud kõigil mandritel peale Antarktika ning selle haigusega on seotud või kahtlustatakse seost vähemalt kaheksal puugiliigil. Ameerika Ühendriikides on AGS peamine põhjus "Amblyomma americanum", puugiliik, mis levib peamiselt riigi ida-, kagu- ja lõunaosas. Puugi hammustusega võib alfa-gal sattuda inimese organismi, aktiveerides immuunsüsteemi antikehade tootmise, mis käivitab AGS-i. Teistes maailma piirkondades on AGS seotud erinevate puugiliikidega.
Põhjus ja mehhanism.
Alfa-gali allergia tekib pärast seda, kui inimest on hammustanud "Amblyomma americanum", "Ixodes scapularis" või "Amblyomma cajennense" USA-s, Euroopas riitsinuspuuk, halvatuspuuk või "Ixodes" ("Endopalpiger") "australiensis" Austraalias, "Haemaphysalis longicornis" Jaapanis ja Aasias või puuk "Amblyomma hebraeum" Lõuna-Aafrikas.
Alfa-gal-sündroomi puhul tekib immunoglobuliin E (IgE) vahendatud allergiline reaktsioon allergeeni galaktoos-alfa-1,3-galaktoosi ehk alfa-gali vastu. Kui puuk, kes põhjustab alfa-gal-sündroomi hammustab inimest, võib ta oma süljega edastada alfa-gali molekuli. See võib käivitada immuunsüsteemi reaktsiooni, mille käigus toodetakse alfa-gali vastaseid antikehi (IgE). Seda protsessi nimetatakse sensibiliseerimiseks, kuna immuunsüsteem muutub alfa-gali suhtes tundlikuks. Kui sensibiliseeritud inimene puutub uuesti kokku alfa-galiga, näiteks süües imetaja liha, seonduvad IgE antikehad alfa-galiga. See aktiveerib immuunsüsteemi, mis vabastab kemikaale, põhjustades allergilise reaktsiooni.
Sümptomid.
Alfa-gal-sündroomi (AGS) sümptomid ilmnevad tavaliselt 3–6 tundi pärast liha, piimatoodete või muude imetajatelt pärinevate toodete tarbimist, kuid veeni kaudu manustatud alfa-gali sisaldavate ravimite korral võivad need ilmneda kohe. Sümptomite raskusaste võib olla väga erinev, hõlmates kergeid kuni eluohtlikke reaktsioone. Levinumateks sümptomiteks on nõgestõbi või sügelev lööve, iiveldus, oksendamine, kõrvetised, seedehäired, kõhukinnisus, kõhulahtisus, köha, õhupuudus, hingamisraskused, vererõhu langus, huulte, keele või silmalaugude paistetus, pearinglus või nõrkustunne ning tugev kõhuvalu. Raskematel juhtudel võib tekkida anafülaksia – kiire ja eluohtlik allergiline reaktsioon, mis vajab kohest arstiabi või vajada ravimit nimega epinefriin.
Ennetus ja ravi.
Kõige parem viis kuidas alfa-gal-sündoomi ja teisi puukide kaudu levivaid haiguseid vältida on puugihammustuste vältimine. Täpsemalt puukide vältimine, keha kinni katmine metsa minnes, puugitõrjevahendite kasutamine, puugikontroll ja puukide viivitamatu eemaldamine.
Kuigi AGS-il puudub ravi, saavad kannatanud vältida allergilisi reaktsioone, välistades oma dieedist liha ja muud alfa-gali sisaldavad tooted. Aja jooksul võib alfa-gali suhtes antikehade tase organismis väheneda, võimaldades mõnel inimesel taas tarbida neid tooteid ilma allergilisi reaktsioone tekkimata.
Ajalugu.
Allergia seos puugihammustustega tuvastati esmakordselt 2002. aastal Ameerika Ühendriikides Thomas Platts-Millsi ning Sheryl van Nuneni poolt Austraalias 2007. aastal.
Platts-Mills, Tina Hatley Merritt ja Scott Commins püüdsid selgitada, miks mõned inimesed reageerisid vähiravimile tsetuksimaab negatiivselt. Esialgu arvasid nad, et allergia võib olla seotud seeninfektsiooni või parasiidiga. Uuringute käigus avastasid nad, et nendel patsientidel esines veres IgE antikehi, mis olid suunatud tsetuksimaabi komponendi vastu, mis sisaldas alfa-gal-süsivesikut. Kui Platts-Millsi hammustas puuk ja tal tekkis alfa-gali allergia, jõudis tema meeskond järeldusele, et puugihammustuste ja allergia vahel on seos. Nad leidsid, et IgE antikeha reaktsioon imetajate oligosahhariidi epitoobi alfa-gali suhtes oli seotud nii viivitamatu anafülaksiaga esimese veeni kaudu tsetuksimaabi manustamise ajal kui ka hilinenud anafülaksiaga, mis ilmnes 3–6 tundi pärast imetajatelt pärinevate toiduainete, näiteks veise- või sealiha, söömist.
Statistika.
Sündroomi kirjeldati esmakordselt 2008. aastal Ameerika Ühendriikide kaguosas ja see oli põhjuslikult seotud puukide hammustustega. Seejärel on juhtumeid teatatud Austraalias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Aasias (Jaapan, Lõuna-Korea) ja osades Euroopa riikides (nt Rootsis, Norras, Prantsusmaal, Itaalias, Hispaanias, Saksamaal, Šveitsis ja Austrias), kuid kesk-ida-Euroopas ei ole seni ühtegi juhtumit registreeritud.
Euroopas on alfa-gali IgE levimus (üle 0,1 kUA/l).