tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maakorraldus

Maakorraldus on maa otstarbeka kasutamise, jagamise ja haldamise planeerimise protsess. Selle käigus moodustatakse, muudetakse või täpsustatakse katastriüksusi ja nende piire, arvestades juriidilisi, majanduslikke ja tehnilisi tegureid. Maakorralduse eesmärk on maakasutuse korraldamine viisil, mis toetab säästlikku arengut, eraomandi kaitset ja ühiskonna huve.
Maakorraldus hõlmab tegevusi, mille abil kujundatakse maaomand ja -kasutus selliselt, et see toetaks tõhusat põllumajandustootmist, linnaplaneerimist, infrastruktuuri arendamist ning keskkonnahoidu. Seejuures võib olla vajalik maatükkide liitmine, jagamine, ümberkruntimine või piiride täpsustamine. ÜRO on seadnud eesmärgiks panna rõhku jätkusuutlikule maakorraldusele, prioriteerides maa-andide pikaajalise tootlikkuse tagamist ja nende keskkonnafunktsioonide säilitamist.
= Maakorraldustoimingud =
Maakorraldustoimingud on praktilised tegevused, millega kaasneb katastriüksuste ja maaomandi struktuuri muutmine. Peamised toimingud on järgmised.
Kinnisasjade jagamine – ühe maatüki jagamine mitmeks väiksemaks eraldiseisvaks katastriüksuseks.
Kinnisasjade liitmine – kahe või enama kõrvuti asetseva kinnisasja ühendamine üheks maaüksuseks.
Kinnisasja piiri kindlakstegemine – ebaselge või vaidlustatud piiri täpse asukoha määramine
Kinnisomandi kitsenduste selgitamine – omandiga seotud kasutus- või ehituspiirangute kindlakstegemine, näiteks servituudi seadmine, looduskaitseliste piirangute kehtestamine.
Kinnisasja või selle osa ümberkruntimine – maatüki piiride muutmine, et tagada otstarbekas ja mõistlik kasutus.
Kinnisasjade osade vahetamine – maaüksuste osade vahetamine, sõltumata sellest, kas need asuvad kõrvuti või mitte.
= Maakorraldus Eestis =
Peale Nõukogude Liidu lagunemist taastas Eesti Vabariik oma kuuluvuse Euroopa õigussüsteemi raamistikku. Sellega kaasnev maareform keskendus maa munitsipaliseerimisele, erastamisele ja riigistamisele. Eestis reguleerib maakorraldust Maa- ja Ruumiamet, kelle pädevuses on katastriüksuste registreerimine, piiride muutmine ning erinevate maakorraldustoimingute koordineerimine. Eesti maakorraldustöö põhineb kehtivatel seadustel, sh maakorralduse seadusel ja katastriseadusel.
Maakorraldust rakendatakse Eestis eelkõige põllumajanduse arendamiseks, linnaplaneerimises ja infrastruktuuriprojektide elluviimiseks. Selle kaudu tagatakse mõistlik maakasutus ning eri poolte huvide tasakaalustamine.
Alpitaimed

Alpitaimed on kõrgmäestiku alpiinse vööndi taimed. 
Alpitaimed on kohanenud äärmuslike kasvuoludega (madal temperatuur, tugev tuul jms).
Paljud alpitaimed on tiheda karvastusega padjandtaimed. 
Mitmeid alpitaimi kasvatatakse nende suurte õite ja hõbedase karvastuse pärast kiviktaimlates.
San Marcos

San Marcos on hispaania ja galeegi keeles pühakute evangelist Markuse ja paavst Marcuse nimi.
San Marcos on ka mitme asula nimi:
San Marco (Abegondo)

San Marco ehk San Marcos on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas 23 km kaugusel A Coruñast, Abegondo valla keskus.
Naaberasulad on põhjas Borreiros (Mabegondo kihelkond), idas Borreiros de Abaixo ja Cancelada, lõunas A Peneda ning läänes Beade.
Keskmine kõrgus merepinnast on 142 m. 
2009. aastal oli San Marcos 180 elanikku, neist 88 meessoost ja 92 naissoost.
Asulas on San Marco kabel.
Marju Kõivupuu

Marju Kõivupuu (sündinud 14. novembril 1960 Võrumaal Mäepõrus) on eesti filoloog, kultuuriloolane, kirjanik ja folklorist. 
Haridustee.
Marju Kõivupuu on sündinud Mäepõru külas Võrumaal. Tänu oma päritolule valdab ta soravalt võru keelt. 1976. aastal lõpetas ta Valga 1. Keskkoolis 8. klassi ja 1979. aastal Tartu 5. Keskkooli bioloogia-geograafia süvaõppega klassi. 1986. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogina. 
Aastatel 1990–1993 õppis ta Tartu Ülikoolis aspirantuuris ning aastatel 1995–1999 Eesti Põllumajandusülikoolis doktorantuuris. 2002. aastal kaitses ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis doktoritöö surmakultuuri suundumustest Võrumaa matusekombestiku näitel. 
Töökäik.
Ta on Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudi maastiku ja kultuuri keskuse vanemteadur. Lisaks loengute pidamisele tegeleb ta teadustöö ja lõputööde juhendamisega. 
Ta on pidanud erialaseid loenguid ka tele- ja raadiosaadetes ning kuulub Vikerraadio mälumängusaate "Mnemoturniir" võistkonda. On avaldanud eri teemadel artikleid nii Õhtulehes, Postimehes kui ka Maalehes.
Kõivupuu oli üks 2017. aasta suvel toimunud XII noorte tantsupeo teema idee "Koit ja Hämarik" autoreid. Võitis tantsupeo ideekavandi konkursi Margus Toomla, Meelis Kompuse, Maian Kärmase ja Rasmus Puuri koosloomes sündinud tööga. 
Uurimishuvidena on esile toonud inimese ja looduse/maastiku suhted ning kultuuripärandid. Lisaks tegeleb surmakultuuri ja rahvameditsiini uurimisega.
29. septembril 2023 esitas Tallinna Ülikooli rektoraat Marju Kõivupuu Eesti Teaduste Akadeemia juhatusele akadeemikukandidaadiks etnoloogia ja folkloristikavaldkonnas. Rektoraat märkis, et Kõivupuul on väljapaistvaid saavutusi nii uurimis- ja arendustöös kui ka oma uurimissuuna populariseerimisel. Samuti on ta on andnud tähelepanuväärse panuse Eesti vaimukultuuri arengusse ja olnud rahvusteaduste eestkõneleja. Oma valdkonna põhjaliku tundjana on Kõivupuul potentsiaali panustada igakülgselt folkloristika ja etnoloogia arengusse nii kohalikul kui ka rahvusvahelisel tasandil. 
Isiklikku.
Kõivupuul on kaks poega: Kaarel Kõivupuu (sündinud 1987) ja Martin Onoper (sündinud 2000).
Must ja valge koer

"Must ja valge koer" (tšehhi keeles "Štaflík a Špagetka") on Tšehhoslovakkia, alates 3. hooajast Tšehhi animafilmide sari, mille režissöör on Václav Bedřich, stsenarist Alena Munková ja kunstnik Zdeněk Smetana, helilooja Jaroslav Celba (1924–2013). See esilinastus Tšehhoslovakkia televisioonis 1971. aastal.
Sarjas on kokku 39 kaheksaminutist osa. Sarja peategelased on lühikeste jalgade ja saleda kehaga must koer (Špagetka) ning pikkade jalgade ja töntsaka kehaga valge koer (Štaflík) ning must lind (vares), kes enamasti koeri kiusab.
Beade (täpsustus)

Beade on mitme koha nimi Hispaanias Galicias:
Beade

Beade on asula ja kihelkond (Santa María de Beade) Hispaanias Galicias Ourense provintsis Ribeiro maakonnas, Beade valla keskus. 
Elanike arv on 2000. aasta andmetel 448 (sealhulgas 230 meessoost ja 218 naissoost). 
Iive oli aastatel 2000–2005 kokku –40 (–7,48%; aastas keskmiselt –1,50%) ning aastatel 2005–2010 kokku –47 (–9,50%; aastas keskmiselt –1,90%).
Kihelkonna kirik on Beade Santa María kirik.
Facelift (album)

"Facelift" on Seattle'ist pärit USA rokkansambli Alice in Chains debüütalbum, mis anti välja 21. augustil 1990.
Beade (Abegondo)

Beada on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas. 
Naaberasula läänes on San Marco.
Keskmine kõrgus merepinnast on 132,8 m. 
2009. aastal oli Beades 68 elanikku, neist 28 meessoost ja 40 naissoost.
Dirt (album)

"Dirt" on Seattle'ist pärit USA rokkansambli Alice in Chains teine stuudioalbum, mis on välja antud 29. septembril 1992.
Albumit müüdi maailmas kokku 5 miljonit eksemplari, mis tegi sellest ansambli kõige edukama albumi.
Alice in Chains (album)

"Alice in Chains" on USAst Seattle'ist pärit samanimelise rokkansambli Alice in Chains kolmas stuudioalbum. See anti välja 7. novembril 1995.
A Peneda

A Peneda on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas. 
Naaberasulad on põhjas San Marco, idas Cancelada, lõunas Merdil ja Vilanova ning läänes Beade.
2009. aastal oli A Penedas 49 elanikku, neist 22 meessoost ja 27 naissoost.
Black Gives Way to Blue

"Black Gives Way to Blue" on USAst Seattle'ist pärit rokkansambli Alice in Chains neljas stuudioalbum. Album ilmus 26. mail 2010 ja seda on müüdud üle miljoni eksemplari.
Merdil

Merdil on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas. 
Naaberasulad on põhjas A Peneda, idas Cancelada ning lõunas ja läänes Vilanova.
2009. aastal oli Merdilis 11 elanikku, neist 6 meessoost ja 5 naissoost.
O Adro

O Adro on mitme koha nimi Hispaanias Galicias. "Adro" tähendab galeegi keeles 'kiriku peaõu või kirikaed' ning tuleb ladina sõnast "atrium" ('aatrium'). 
Seda nime kannavad:
O Adro (Abegondo)

O Adro on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas. 
2010. aastal oli O Adros 57 elanikku, neist 28 meessoost ja 29 naissoost.
O Adros on Abegondo Santa Eulalia kirik.
Borreiros de Abaixo

Borreiros de Abaixo on asula Hispaanias Galicias A Coruña provintsis A Coruña maakonnas Abegondo vallas Abegondo kihelkonnas. 
2009. aastal oli Borreiros de Abaixo 29 elanikku, neist 14 meessoost ja 15 naissoost.
Analüütiline proov

Analüütiline proov on mingist objektist võetud esinduslik alamhulk selle keemilise koostise määramiseks (analüüsiks).
Proovivõtmine (inglise "sampling") on uuritavast objektist teatava materjalikoguse võtmine, mille tulemusena saadakse kogu uuritavat objekti või mõnda selle konkreetset osa esindav proov (inglise "sample").
Proovi kõikide komponentide – välja arvatud analüüt – kooslust nimetatakse maatriksiks (inglise "matrix").
Proovi, mis analüüti ei sisalda (või sisaldus on alla avastamispiiri), nimetatakse tühiprooviks (inglise "blank").
Jõmmu

Jõmmu on Emajõe lodjaseltsile kuuluv Emajõe-Peipsi tüüpi lodi, mis kurseerib Emajõel ja Peipsil.
Jõmmu lasti vette 2006. aasta 29. aprillil. Lodjaehitus pälvis Tartus tunnustust 2006. aasta teona.
Lodjal korraldatakse peamiselt huvireise, kuid see on osalenud ka mitmel Tartu üritusel ning kultuurifestivalidel kaugemalgi. Näiteks oli Jõmmu vanalaevade seas, mis 2010. aastal Pärnus toimunud 30. rahvusvaheliste hansapäevade raames toimunud kultuuridessandil 27. juunil Pärnust teele, et külastada kolme nädala jooksul Läti, Rootsi ja Soome sadamalinnasid, tutvustada vanu meretraditsioone ja eesti kultuuri.
2010. ja 2014. aasta jõulude aegu näidati jõuluehteis Jõmmut Raekoja platsil.
Toompea tänav

Toompea tänav on tänav Tallinnas Vanalinna asumis. See algab Toompeal Lossi platsilt ja lõpeb Kaarli puiesteel.
17. sajandi lõpul rajati tänapäeva Toompea tänava sihil ning Falgi tee ja Komandandi tee joonel Tallinna muldkindlustusvööndi vallivärav Toome värav, mis lammutati 1860. aastal.
Tänav kulgeb Rootsi bastioni ehk praeguse Lindamäe vahelisel kurtiinil Pika silla kohal.
Hoonestus.
Aadressil Toompea 1 asub ajalooline Tallinna komandandimaja.
Aadressil Toompea 3 asub Harjuoru võimla, 2007. aastast tegutseb hoones Eesti Kristliku Nelipühi Kiriku Toompea keskus.
Aadressil Toompea 8 asub 1911. aastal ehitatud hoone, mis on 1925. aastast Kaitseliidu ja Kaitseliidu peastaabi hoone (Kaarli tänav 8) ja samal kinnistul asub ka okupatsioonide muuseum. Eesti NSV ajal asus hoones NSV Liidu mereväe Balti laevastiku Tallinna mereväebaasi mereväestaap.
Aadressil Toompea (Kaarli) 10 asus Kaiteliidu Tallinna maleva staap.
Tänava äärde jäävad ka Harjumägi ja Hirvepark.
Ajalugu.
Tänava varasemad nimed: Die Dom-Brücke, Die Langebrücke, Großer Dom-Weg, Der alte Domweg, Alter Domweg, Karlstraße, Kaarli tänav (kuni 1948), Nõukogude tänav (1941. aastal alates 29.aprillist). Praegust nime kannab tänav alates 13. juulist 1948.
Eenetsid

Eenetsid (vananenud nimetus jenisseisamojeedid) on samojeedi rahvas, kes on rääkinud emakeelena eenetsi keelt.
Eenetsite traditsiooniline asuala on olnud Krasnojarski krai põhjaosas Taimõri poolsaarel Jenissei jõe vasakkaldal jõe suudme lähedal.
Venemaal elas 2010. aasta rahvaloenduse andmetel 227 eenetsit, kellest 102 emakeel oli eenetsi keel.
Vanast ajast on eenetsite elatusalad olnud küttimine ja kalastamine. Alates 20. sajandist on eenetsid hakanud laiemalt pidama kodustatud põhjapõtru. Varem oli eenetsitel vähe põhjapõtru ja neid kasutati peamiselt veoloomadena.
Tänapäeval jagunevad eenetsid kaheks teineteisest mõnesaja kilomeetri kaugusel elavaks hõimuks. Kumbki hõim kõneleb oma murret, endid kutsutakse vastavalt "bai" ja "maddu". Ühine endanimetus eenetsitel puudub. Rahvanimetus "eenets" lähtub eenetsikeelsest sõnast "enet" (inimene). Oma kirjakeelt polnud eenetsitel pikka aega, see loodi neile alles 1986. aastal. Esimene eenetsikeelne aabits ilmus 2020. aastal (200 eksemplari).
Julgī Stalte

Julgī Stalte (sündinud 28. oktoobril 1978 Riias) on liivi laulja, rahvamuusik. 
Ta on tegutsenud ansamblites Skandinieki, Stalti, Tuļļi Lum ja Tai Tai.
Isiklikku.
Tema isa oli folklorist ja poliitik Dainis Stalts, vend Dāvis Stalts on Läti ajakirjanik ja poliitik (ta oli aastatel 2011–2014 Läti seimi liige). Julgī vanaisa oli laevakapten Oskar Stalt. 
Ta on olnud abielus Margus Grosnõiga. Tal on kolm last.
Celebrity Cruises

Celebrity Cruises on üks rahvusvahelise kontserni Royal Caribbean Cruises Ltd. viiest tütarettevõttest (teised on Royal Caribbean International, Pullmantur Cruises (koos lennufirmaga Pullmantur Air), Azamara Club Cruises ja CDF Croisières de France). Ettevõtte peakontor asub Miamis (Floridas) USAs. Ettevõtte juhataja (CEO) on Daniel J. Hanrahan.
Ajalugu.
Kreeka laevakompanii Chandris asutas Celebrity Cruises iseseisva laevaettevõttena 1989. aastal. Esimese kruiisilaeva Meridian järel võeti kasutusele Meyer Werfti laevatehases Papenburgis ehitatud Horizon ja Zenith. Pärast seda järgnesid Century-klassi ristluslaevad Century, Mercury ja Galaxy. 
1997. aastal ostis Celebrity Cruisese Royal Caribbean Cruise Line ja ettevõte nimetati selle järel koos Royal Caribbean Cruises Ltd. Ettevõtte Celebrity Cruises laevastikus on tänapäeval kümme laeva. Meyer Werfti laevatehasest telliti veel neli laeva. Kõik laevakettevõtte laevad on viietärnilaevad.
Praegune laevastik.
Nimekiri ei ole täielik
"Celebrity Cruises"’ kaubamärgi all sõitnud laevad.
Nimekiri ei ole täielik
Eenetsi keel

Eenetsi keel on samojeedi keel, mida rääkis 2010. aasta seisuga 43 eenetsit.
Eenetsi keel on neenetsi keele lähedane sugulaskeel. Eenetsi keelel on kaks peamurret, tundraeenetsi ("madu", "maddu") ja metsaeenetsi ("bai"), mida on peetud ka eraldi keelteks.
Kirjakeel loodi 1986. aastal metsaeenetsi murde põhjal. Ilmunud on väike folkloorikogumik, Luuka evengeeliumi tõlge, eenetsi-vene-eenetsi sõnaraamat ja õppekirjandust.
Tähestik.
Eenetsi tähestik põhineb vene tähestikul. Selles on kolm lisatähte: , ja .
Hans-Dietrich Genscher

Hans-Dietrich Genscher (21. märts 1927 Reideburg – 31. märts 2016 Wachtberg) oli Saksamaa poliitik. Ta on olnud Saksamaa Liitvabariigi siseminister, välisminister ja asekantsler.
Genscher oli 22. oktoobrist 1969 kuni 16. maini 1974 Saksamaa siseminister ning 17. maist 1974 kuni 17. septembrini 1982 ja pärast kahenädalast vaheaega uuesti 4. oktoobrist 1982 kuni 17. maini 1992 välisminister ja asekantsler. Ta oli kõige kauem ametis olnud välisminister ja asekantsler Saksamaal. 1991. aastal oli ta Euroopa Julgeoleku- ja Koostööorganisatsiooni (OSCE) esimees.
Genscher oli alates 1952. aastast Vaba Demokraatliku Partei (FDP) liige.
TYPA trüki- ja paberikunstikeskus

TYPA trüki- ja paberikunstikeskus (varasem "Eesti Trüki- ja Paberimuuseum") on Tartus Kastani tänaval Aparaaditehase loomelinnakus tegutsev eramuuseum, kus eksponeeritakse 19. ja 20. sajandist pärit kõrgtrükitehnikat, tutvustatakse paberit ja selle ajalugu, korraldatakse erialaseid õpitube ja koolitusi ning valmistatakse tellimustrükiseid. TYPA on Balti riikide ja Soome regiooni ainus trüki- ja paberikunstile spetsialiseerunud mäluasutus.
Keskuse ajaloost.
Keskus on asutatud 2010. aasta aprillis mittetulundusühinguna. MTÜ Trükimuuseumi asutasid Lemmit Kaplinski ja Madis Mikkor, algselt tegutses see koos Noor-Eesti Loomekeskusega kunagises Greifi trükikoja majas aadressil Kastani 38. 
2014. aastal liitus Trükimuuseum Anne Rudanovski loodud Paberimuuseumiga ning asutuse nimeks sai Eesti Trüki- ja Paberimuuseum. Sama aasta suvel kolisid Trükimuuseum ja Paberimuuseum esimeste asukatena üüripinnale Aparaaditehasesse. Lisaks avati 2016. aastal ka TYPA „filiaal” raamatutuba Fahrenheit 451°. 
2018. aasta veebruaris koliti Trüki- ja Paberimuuseum kõrvalhoovi (Kastani 48f), Samelini saapavabriku taha üüripinnale, mis kuulub samuti Aparaaditehasele. 2019. aasta lõpus muudeti muuseum laiahaardelisemaks TYPA trüki- ja paberikunstikeskuseks, mis hõlmab lisaks külastuskeskusele ka kunstnike residentuuriprogrammi, tootmisosakonda (TYPA Stationery), galeriid, trükikunstistuudiot ja raamatutuba Fahrenheit 451º. 
TYPA-s on komme pidada muuseumikassi. Varasema Victoria asemel töötab alates 2020. aastast muuseumikassina Ruby, kes on saanud nime kirjatüübi Zhurnalnaya Roublennaya järgi. Aparaaditehasega ühiselt peetava kassi nimi on Johannes Gutenberg.
Püsiekspositsioon.
Muuseumi püsiekspositsioon asub kahes saalis. Ühes neist tutvustatakse paberi ajalugu, valmistusmeetodeid ja voltimisvõimalusi. Selle kõrval olev trükikunstisaal on üles ehitatud töötava stuudio põhimõttel. Eksponeeritud trükiseadmed on valdavalt töökorras ja sagedases kasutuses. 
Olulisemad eksponaadid on enam kui 40 komplektist koosnev tähelao (tina-, puutähtede ja ilustuste) kogu, mitu kõrgtrükipressi, sealhulgas muuseumi üks suuremaid seadmeid – 1927. aastal valmistatud stoppsilindertrükipress Frankenthal – ning suureformaadilised papikäärid ja kaks paberigiljotiini. TYPA-s on pimikuruum koos Eesti tõenäoliselt suurima töötava reprokaameraga. 
Tegevused.
TYPA keskuse tegevusteks on ekspositsiooni tutvustamine külastajatele (sh ekskursioonid, töötoad ja mitmekülgne haridusprogramm kooligruppidele), TYPA Stationery toodete ja trükiste valmistamine, ülemaailmsete kunstnike võõrustamine residentuuriprogrammis TYPA Residency, trükikunstistuudio- ja galeriiprogrammi koostamine ja täideviimine. Õpitubades tutvustatakse lihtsamaid trüki- ja paberikunsti töövõtteid: trükitakse ja köidetakse käsitöömärkmikke, valmistatakse seemnepaberit jpt. Süvendatud meistrikursustel tutvustatakse keerukamaid tehnikaid, näiteks linoollõiget, kuivnõela ja tsüanotüüpiat.
Ülo Uluots

Ülo Uluots (4. veebruar 1930 Jõhvi – 18. juuli 1997) oli eesti tootmisjuht, sõjaajaloolane ja poliitik. Kaitseministeeriumi taaslooja ja esimene taasiseseisvumisjärgne Eesti Vabariigi kaitseminister (aprillist oktoobrini 1992) 
Töökäik.
Ta lõpetas aastal 1949 Haapsalu Keskkooli ja aastal 1955 Tallinna Polütehnilise Instituudi mäeinsenerina.
Ta töötas aastatel 1955–1978 koondises Eesti Põlevkivi, algul karjäärides, lõpuks kapitaalehituse direktorina. Aastatel 1978–1990 töötas ta Palivere Ehitusmaterjalide tehase direktorina. Alates 1957. aastast oli ta Eesti Looduseuurijate Seltsi liige. 
Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Vabariigi Ülemnõukogu liige, kuuludes majanduskomisjoni. Lisaks oli ta 1992. aasta aprillist oktoobrini Eesti esimene sõjajärgne kaitseminister Tiit Vähi esimeses valitsuses ning Kaitseministeeriumi taaslooja.
Maetud Läänemaa Kirbla kalmistule, perekonna platsile.
Isiklikku.
Tema isa oli Eesti Vabariigi ohvitser Oskar Uluots, kes oli Jüri Uluotsa vend.
Lagedi Põhikool

Lagedi põhikool tegutseb Harjumaal Rae vallas Lagedil.
Kool asub aadressil Kooli tn 18.
Lagedi põhikooli direktor on alates 2023. aastast Alari Allika.
Ajalugu.
Kooli asutamise täpne aeg on teadmata. 1983. aastal leidis Lagedi kooli direktor Sven-Allan Sagris ajalooarhiivist Jüri kirikuõpetaja Jacob Johann Höppeneri 1785. aastal kirjutatud aruande Tallinna Keiserlikule Provintsiaalkonsistooriumile, kus on üteldud: "Kihelkonnas on üksainuke talurahvakool ja nimelt Lagedi kroonumõisa all, milles ametis tubli koolmeister." Järgmised andmed kooli tegevuse kohta pärinevad 19. sajandi teisest poolest.
19. sajandi kolmandal veerandil õpetati Lagedi lapsi lugema ja kirjutama Hindreku talus. 1871. aasta jaanuaris otsustas Lagedi valla volikogu ehitada nüüdse kooli staadioni põhjapoolse otsa kohale. Sama aasta sügisel algas uues hoones õppetöö, mis kestis 1939. aastani, mil ehitati järgmine koolimaja.
Kivipuravik

Kivipuravik ("Boletus") on puravikulaadsete seltsi puravikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Teaduslikult kirjeldas seda perekonda esimesena rootsi mükoloog ja botaanik Elias Magnus Fries 1821. Esialgu arvas ta sinna kõik seened, mille kübara alaküljel on torukesed. Sellest ajast on kirjeldatud hulk teisigi perekondi, mis on kivipuraviku perekonnast eraldatud.
Perekonna nimi, ladinakeelne sõna "Boletus" tähendab 'seen'. See on laenatud vanakreeka sõnast βωλιτης, mis omakorda pärineb sõnast βωλος 'klomp, kamakas'. Kuid näiteks Galenos kasutas sõna "boletus" tähenduses "Amanita caesarea", mis tänapäeval arvatakse kärbseseente perekonda.
Kivipuravikud on paksud ja lihakad, jalg on enamasti jäme ja nuiakujuline, jala läbimõõt kuni 8 cm. Mõhkjat jalga katab võrkjas tekstuur. Kübar on kumer, tavaliselt paljas ja kuiv, mõnel liigil kleepuv. 
Kübara läbimõõt võib olla kuni 30 cm. Alaküljel on svammi meenutav torukeste kiht, mille värvus varieerub valkjast kollaseni (punakani). Seeneliha värvub lõikepinnal siniseks või rohekaks. 
Mitu liiki kivipuravikke moodustavad mükoriisat laialehiste puudega, eriti tammega, ja on lubjalembesed, seetõttu on nad meil enam levinud Põhja- ja Lääne-Eestis ning läänesaartel.
Kõik kivipuravikud on söödavad ja maitsvad. Selles osas on kõige tuntum harilik kivipuravik, kuid ka näiteks "Boletus aereus". 
Eestis esineb kokku 4 liiki kivipuravikke. Maailmas leidub kivipuravikke sadakond liiki.
Sarnaseid liike.
Aastal 2014 liigitati mitmed kivipuravikud teistesse perekondadesse:
Harry Harrison

Harry Max Harrison (sünninimega Henry Maxwell Dempsey; 12. märts 1925 – 15. august 2012) oli Ameerika Ühendriikide ulmekirjanik. 
Tema tuntuimate teoste seas on kosmoseooperit kelmiromaaniga ristav satiiriline Terasroti sari ning romaan "Make Room! Make Room!", mille põhjal valmis 1973. aastal kultusfilm "Soylent Green".
Eesti keelde on tõlgitud terve rida Harrisoni teoseid, sh kolm osa sarjast "Surmailm".
Prantsuse Akadeemia liikmete loend

"Siin loetletakse Prantsuse Akadeemia liikmeid alates akadeemia asutamisest 1635. aastal ning jagatuna 40 "tooli" või "istme" (prantsuse keeles "fauteuil") järgi.
Puravik

Puravik ("Leccinum") on puravikuliste sugukonda kuuluv seeneperekond.
Süstemaatika.
Tavakeeles nimetatakse puravikuks suurt hulka lihaka viljakeha, välja arenenud kübara ja jala ning kübarast kergesti eralduva torukeste kihiga seeni. 1974 trükivalgust näinud Kuulo Kalamehe ja Vello Lastingu raamatus "Eesti puravikulised" on kirjeldatud 41 liiki "puravikke". Nüüdseks on Eestis leitud ja määratud vähemalt 50 liiki. Mükoloogid jaotavad need liigid terve hulga puravikuliste sugukonda kuuluvate perekondade vahele.
Kirjeldus.
Puravike viljakehad on lihakad, kübar ja jalg selgelt välja arenenud, torukeste kiht eraldub kübarast kergesti, tihti leidub loor. Torukestel arenevad eoskannad, neil omakorda neli eost. Eospulber on kreem, ookerkollane, pruun, roosakas või hall. Eosed on ellipsoidsed, silinderjad või käävjad, siledad või ornamenteeritud (soomuspuravik), tavaliselt pigmenteeritud. 
Kõigil puravikel on jalg terves ulatuses kaetud valgete, pruunikate või mustade soomustega. Torukesed ja poorid on valged, kollakad või hallikad, väga väikesed ja ümarad. Enamasti kleepuv kübar on noorelt peaaegu kerajas, vananedes lameneb. Kui viljakehi katsuda, vigastada, murda, lõigata vms., värvub paljudel liikidel seeneliha õhuga kokkupuutes siniseks, roosaks, punaseks, lillaks, halliks või mustaks. Seesugused seeneliha värvuse muutused on olulise süstemaatilise tähtsusega. Puravikud on okas- ja lehtpuu-mükoriisaseened.
Eestis arvati kasvavat 12 liiki puravikke. Nüüdseks on uusi lisandunud uusi liike.
Söödavus.
Puravikud on head söögiseened.
MRP-AEG Infobülletään

MRP-AEG Infobülletään oli organisatsiooni MRP-AEG põrandaalune omakirjastuslik väljaanne, mis levis kirjutusmasina trükis ajavahemikus 1987 (nr 1, 1. september) kuni 1988 (nr 23, september). Samanimeline bülletään ilmus paarikuulise hilinemisega ka Rootsis MRP-AEG Välisesinduse väljaandel (numbrid 15–23 Rootsis ei ilmunud). Infobülletään meenutas sisult ja vormilt aastail 1978–1986 ilmunud vastupanuliikumise põrandaalust kroonikat "Lisandusi mõtete ja uudiste vabale levikule Eestis". Bülletääni numbrites trükiti ära MRP-AEG avaldusi ja seisukohavõtte, MRP-ga seotud dokumente, ülevaateid meeleavaldustest, pikettidest ja teistest aktsioonidest ning võimude repressioonidest, niisamuti temaatilisi artikleid, ajalooülevaateid ja memuaare.
Arheovisioon

Arheovisioon on kolmemõõtmeline digitaalne, peamiselt keskaegse Tartu (Dorpat) hävinud linnamüüri, hoonestuse, olulisemate ehitiste ja tänavatevõrgu paiknemist kajastav mudel. 
Selle autorid on ajaloolane ja arheoloog Rünno Vissak ja arvutigraafik Harri Hinn. Loodud mudeli baasil valmisid aastatel 1996–2000 videoklipid "Arheovisioon" I–III, viimast võis näha Tartu Linnamuuseumi ekspositsioonis.
Mudel põhineb ajaloolistel linnaplaanidel, joonistel, arheoloogiliste uuringute käigus saadud andmetel ja loodud rekonstruktsioonidel. Videoesitlus "Arheovisioon III", mis teostati 2000. aasta pilootprojektina põhjalikuma programmi ettevalmistamiseks, visualiseerib tänapäevase Tartu keskkonnaga kõrvutades keskaegse linna olulisemate rajatiste (linnamüüri, väravate jms) paiknemise. Digitaalselt loodud keskaegsesse linnakeskkonda on paigutatud reaalsete inimeste liikumine ja rekonstrueeritud ehitiste kujutisi esitatakse koos videole talletatud arheoloogiliste väljakaevamiste kaadritega. Mudeli valmistamisel on kasutatud mitmeid arvutiprogramme nagu AutoCAD, MicroStation jt. 
Arheovisiooni projektide raames tehti 3D-mudel Tartu kesklinna ala inimasustuse tekke eelsest looduslikust reljeefist, mis põhines lisaks arheoloogiliste uuringutega saadud andmetele ka geoloogiliste puuraukude ja georadari (GPR) abil tehtud uuringute tulemustel. Samuti valmisid mitmete arheoloogiliste väljakaevamiste (Ülikooli ja Vallikraavi tänavate piirkond) objektide olulisemaid kultuurkihiladestusi seostavad 3D-mudelid, mitmete arheoloogilistel töödel avastatud rajatiste digitaalsed mudelid jmt. Arheovisiooni projektid teostas MTÜ Arheoloogia ja ehitusajaloo grupp AEG ning Tartu linnamuuseumi tööde raames.
Tallinna–Türi rongiliin

Tallinna–Türi rongiliin on Elroni opereeritav rongiliin Eestis, mis kulgeb mööda Harjumaad, Raplamaad ja Järvamaad.
Varem opereeris liini Edelaraudtee.
10. detsembril 2017 lisati liinile Valdeku peatus.
Lehter-torbikseen

Lehter-torbikseen ("Craterellus tubaeformis") on kukeseeneliste sugukonda torbikseene perekonda kuuluv seeneliik. Varem oli selle nimetus lehter-kukeseen.
Kasvukoht.
Kasvab juulist novembrini okas- ja segametsades. Tihti esineb massiliselt koos. 
Kirjeldus.
Lehter-torbikseene kübar on 2–6 cm läbimõõduga, lehterjas, noorelt allakeerdunud servaga, hiljem laiuv ja ebakorrapäraselt hõlmine, nahkjas, radiaalsooneline, peenelt kiulis-soomuseline, hallpruun kuni tumepruun.
Kübara allkülg on hall või võidunudkollane ja meenutab eoslehekesi. Voldid on kas helehallid või sinakashallid, harunevad, jalale laskuvad.
Jalg on 3–5 cm kõrge, 0,5–1 cm läbimõõdus, silindriline, seest õõnes, vetruv-sitke, kahvatukollane kuni tumekollane.
Kasutamine.
Hea söögiseen. See on hinnatud söögiseen Soomes (soome "suppilovahvero") ning tasapisi kogub populaarsust ka Eestis.
Richard Nowakowski

Richard Nowakowski (sündinud 27. septembril 1955 Sztumis Pomorze vojevoodkonnas Poolas) on Ida- ja Lääne-Saksamaa endine poksija.
Nowakowski oli kokku viiekordne Ida-Saksamaa meister - kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1974. aastal, sulgkaalus (kuni 57 kg) aastatel 1976 ja 1978 ning kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1979 ja 1981 ning sai Ida-Saksamaa meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) 2. koha 1975. aastal. Ta jäi ühel isiklikul külaskäigul 1989. aastal Lääne-Saksamaale, osales Lääne-Saksamaa poksielus ning oli Lääne-Saksamaa meister kergekaalus (kuni 60 kg) 1989. aastal.
Nowakowski sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 1976. aasta Montréali olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Angel Herrerale (Kuuba) ning kergekaalus (kuni 60 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Viktor Demjanenkole (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Nowakowski sai sulgkaalus (kuni 57 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Adolfo Hortale (Kuuba) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 2. maailmameistrivõistlustel (Belgrad, 1978), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Tal oleks olnud õigus riigi meistrina esindada Lääne-Saksamaad kergekaalus (kuni 60 kg) 5. maailmameistrivõistlustel (Moskva, 1989), kuid arvatavasti poliitilistel põhjustel jäeti ta kui põgenik Lääne-Saksamaa koondisest välja.
Nowakowski võitis sulgkaalus (kuni 57 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 22. Euroopa meistrivõistlustel (Halle, 1977) ning 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981). Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 23. Euroopa meistrivõistlustel ja (Köln, 1979) pronksmedali, kaotades poolfinaalis jälle hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Viktor Demjanenkole (NSV Liit) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.
Jacob Johann Höppener

Jacob Johann Höppener (16. aprill/27. aprill 1745 Tallinn – 19. detsember/30. detsember 1794 Jüri) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis (immatrikuleeriti 11. oktoobril 1768) usuteadust Halle ülikoolis. Ordineeriti 20. septembril/1. oktoobril 1771 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1771–1794 (kutsuti 16. aprillil/27. aprillil 1771) Jüri koguduse õpetaja.
Ta suri 19. detsembril/30. detsembril 1794 Jüris ja maeti 22. detsembril 1794/2. jaanuaril 1795 Tallinnas.
Isiklikku.
Tema abikaasa Margaretha isa Gustav Heinrich Kellner oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja ja Tallinna superintendent, kälimees Johann Adam Andreae oli Nissi, Tarvastu ja Helme Maarja koguduse õpetaja.
Vuntsid

Vuntsid on habeme see osa, mis paikneb ülahuule kohal. Meestel hakkavad vuntsid kasvama puberteedi ajal. Vuntse on erineva kujuga. Paljud ajaloo suurkujud on kandnud vuntse (näiteks Bismarck, Wilhelm II, Adolf Hitler, Jossif Stalin, Salvador Dali jt).
Naistel võivad vuntsikarvad kasvada mingi geneetilise haiguse või hormoonravi tõttu.
Movembri liikumine propageerib üle maailma vuntsikandmist.
Hood (laev 1918)

Hood oli Suurbritannia lahinguristleja. Laev arvati kuninglikku mereväkke aastal 1920. 
Hood uppus 1941. aasta 24. mail Taani väinas rünnakus Saksa lahingulaeva Bismarck vastu.
Ehitamine.
I maailmasõja ajal alustati Suurbritannias nelja uue, 36 700 t veeväljasurvega Admiral-klassi lahinguristleja ehitamist. Seoses lahinguristlejate ebapiisava soomuse ja Jüütlandi lahingu, kus uppus kolm Inglise lahinguristlejat, traagiliste sündmuste tõttu kolme laeva ehitus peatati. Lõpuni otsustati ehitada ainult esimene laev, millele pandi nimi Briti admiral Samuel Hoodi auks (1724–1816). Laeva soomust suurendati oluliselt tekkidel ja veeliinil. 
Lisaks ehitati täiendavad torpeedokaitsekonstruktsioonid, tänu millele kasvas veeväljasurve enam kui 5000 tonni. 
Kui John Brown &amp; Company laevatehases Šotimaal laev viimaks 1920. aastal valmis ulatus ta veeväljasurve üle 42 000 t. Selle tulemusel sai Hoodist tervelt 18 aastaks maailma suurim sõjalaev.
II maailmasõda.
1939. aasta mais määrati Hood Home Fleeti lahingulaevade eskadroni. Hoodi ülesanne oli patrullida Islandi ja Fääri saarte ümbruses ning kaitsta üle Atlandi ookeani saabuvaid varustus konvoisid.
23. mail 1941. aastal patrullisid Fääri saarte ja sellest loodesse jääva Gröönimaa vahel kaks Briti raskeristlejat – Suffolk ja Norfolk. Kell 19.22 märgati Suffolki pardalt piki jääpiiri kahte Saksa sõjalaeva: lahingulaeva Bismarck ja raskeristlejat Prinz Eugen. Suffolk kandis eemaldudes nähtust kohe ette Home Fleeti juhatajale admiral John Toveyle, kuid raadioteade ei jõudnud kohale. 
Peatselt sattus Saksa laevadega kokku ka Norfolk, sedapuhku oli vahemaa kahe laeva vahel kõigest 6 miili ja lahingulaev Bismarckilt avati tuli. Norfolkil õnnestus tänu kiirusele ja suitsukattele eemalduda ja saata raadioteade, mis jõudis ka admiral Toveyni. Kuna Tovey asus sündmuskohast oma laevadega 1100 km kaugusel, saadeti Saksa laevade vastu läheduses asunud Hood ja Prince of Wales, mida juhtis Hoodi pardalt viitseadmiral Lancelot Holland. 
24. mail kell 5.52 tehti mõlemalt poolelt esimesed lasud. Saksa laevu juhtinud admiral Günther Lütjens suunas mõlema oma laeva tule inglaste lipulaeva Hoodi pihta. Lühikese ajaga sai Hood mitu tabamust ja tekkis tulekahju. 6.00 sooritas admiral Holland pöörde vasakule, et suurendada juba niigi väikest distantsi, kuid samal ajal tabas Hoodi uus Bismarcki kogupauk. Lask tabas tõenäoliselt ahtrisuurtükitornide laskemoonakeldrit, misjärel lendas taeva poole tohutu tulesammas. 
Mõne minutiga kadus Suurbritannia suurim ja tuntuim sõjalaev Hood veepinnalt. Laeva 1400-liikmelisest meeskonnast pääses imekombel ainult kolm meest. Merepõhja olid läinud ka Briti laevu juhtinud admiral Holland ja Hoodi komandör mereväekapten Ralph Kerr. See sündmus põhjustas Suurbritannias ulatusliku skandaali, mis sundis Briti Admiraliteeti koondama kõikvõimalikke jõude Bismarcki hävitamiseks.
Tartu Üliõpilasteater

Tartu Üliõpilasteater (TÜT) on Tartus tegutsev harrastusteater, milles tegutsevad peamiselt Tartu üliõpilased.
Teater rajati 9. oktoobril 1999 Tartu Ülikoolis Kalev Kudu algatusel, kes on olnud algusest peale Tartu Üliõpilasteatri lavastaja. Esimene esietendus oli 9. oktoobril 1999. Mängiti Anti salo draamat "Kullervo". Lavastaja oli Kalev Kudu. Järgmisena etendati luulekava Tartu Ülikooli aulas 2. detsembril 1999. 2004. aastast tegutseb teater mittetulundusühinguna.
Praeguse Tartu Üliõpilasteatri aluseks oli 1993. aastal Timo Kikase loodud Tartu Ülikooli draamastuudio, mida algul juhendas Aare Laak, hiljem Kikas ise ning viimasel aastal Auli Auväärt. Ehkki toona keskenduti kinnisele stuudiotööle, valmis ka paar lavastust ja esineti ühekordsete etteastetega üliõpilasüritustel. 
Üliõpilasteater on kunagisest draamastuudiost enam väljapoole suunatud. Igal tegevusaastal on valminud 1–4 lavastust, samuti esineb teater festivalidel Eestis, Soomes, Suurbritannias jm. Esimese hooaja lavastused olid Antti Salo "Kullervo" ja Georg Büchneri "Woyzeck". 2011.–2012. aastal toodi lavale Slawomir Mrožeki "Ulgumerel", A. Makajonoki "Ahistatud apostel" ja F. Wedekindi "Kevade ärkamine".
Üliõpilasteater tegutseb Tartu Üliõpilasmajas aadressil Kalevi 24.
Pilvik

Pilvik ("Russula") on pilvikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Kirjeldus.
Pilvikute viljakehad on lihakad, kübara ja keskse jalaga, keskmised kuni suured. Erinevalt riisikatest pole pilvikutel piimmahla. Seenekübarad on enamasti väga värviküllased, haprad, rabedad, valdavalt õhukeselihalised. Kübara alaküljel on eoslehekesed, mis on enamasti jalale kinnitunud või külge kasvanud, harvem laskuvad. Loor ja tupp puuduvad. Pilvikute maitse on kibe või mahe. 
Kasvukoht.
Kasvavad kõikjal metsades ja puisniitudel, nii mineraal- kui soostuval pinnasel. Kõik pilvikud on mükoriisaseened, tihti väga kitsalt spetsialiseeritud. 
Kasutamine.
Tegu on tuntud ja hinnatud söögiseentega. Üldiselt saab pilvikud maitse alusel jagada kolme rühma: mahedamaitselised liigid, mida saab metsavärskelt toiduks valmistada, kibekad, mida on enne söömist vaja kupatada, ning ebameeldiva kopitanud lõhna ja maitsega liigid, mida ei saagi süüa. Ohtlikult mürgiseid liike meie pilvikute seas ei esine. On küll üksikuid kirbe maitsega liike, mis metsavärskelt sööduna võivad seedehäireid põhjustada, kuid nende probleemne mõju kaob kupatamisel.
Eesti liike.
2004. aasta seisuga oli Eestis määratud 45 liiki pilvikuid, tegelik arv on ilmselt umbes 200, kuna suure varieeruvuse ja välise sarnasuse tõttu valmistab nende määramine isegi spetsialistidele raskusi.
Georges Dumézil

Georges Edmond Raoul Dumézil [žorž dümez'il] (4. märts 1898 Pariis – 11. oktoober 1986 Pariis) oli prantsuse võrdlev keeleteadlane ja usundiloolane, kelle tööd panid aluse mütoloogia võrdlevale uurimisele. Eelkõige on ta tuntud indoeurooplaste nn sotsiaalse kolmikjaotuse teooria poolest. Dumézil oli alates 1978. aastast Prantsuse Akadeemia liige.
Dumézili tuntumaid õpilasi on Jaan Puhvel.
Eesti keeles on ilmunud tema raamat "Indoeurooplaste müüdid ja jumalad" (koostanud ja kommenteerinud Hervé Coutau-Bégarie, prantsuse keelest tõlkinud Marri Amon ja Lembe Lokk, järelsõna Jaan Puhvel; Tallinn: Varrak, 2001).
Tasandiline graaf

Tasandiline graaf ehk planaarne graaf on graaf, mida on võimalik tasandile joonistada nii, et tema servad väljaspool tippe ei lõikuks.
Tasandisust ehk planaarsust on võimalik mitmel viisil ka rangelt defineerida .
Tasandilise graafi tippude ümberpaigutamisega võib seda kujutada ka mittetasandilisena. Graafi tasandilisuse tingimused on esitatud Kuratovski, Pontrjagini-Kuratovski ja Wagneri teoreemide näol.
Nganassaani keel

Nganassaani keel on samojeedi keel, mida kõneles Taimõri poolsaare edela- ja keskosas 2002. aasta rahvaloenduse andmetel 500 nganassaani kokku 830 nganassaanist. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal nganasaani keelt 125 inimest.
Nganasaani keelt peetakse tõsiselt ohustatud keeleks.
Kirjaviis.
1990. aastatel loodi nganassaani keelele kirjaviis, mis põhineb kürillilisel kirjal. Nganassaani keele kirjutamiseks kasutatav tähestik on selline:
Ё, Щ, Ь ja Ю on kasutusel ainult vene laensõnades ja nimedes.
Sõnavara.
Sugulus soome-ugri keeltega.
Osades nganassani sõnades on uurali tüved, mis on sarnased nii samojeedi kui soome-ugri keeltes. 
Allpool on toodud näiteid nganassani sõnadest, mille tüvedel on eesti või muud soome-ugri vasted:
Olaine piirkond

Olaine piirkond (läti keeles "Olaines novads") on 1. järgu haldusüksus Lätis.
Piirkond moodustati 2009. aastal Riia rajooni Olaine linnast ja Olaine vallast.
Piirkonna elanikest on 2010. aasta andmetel 42% lätlased, 40% venelased ja 6,6% valgevenelased.
Sölkupi keel

Sölkupi keel on samojeedi keel, mida on emakeelena rääkinud sölkupid. Sölkupi keel kuulub samojeedi keelte lõunarühma.
1994. aasta hinnangu järgi kõneles sölkupi keelt ligikaudu 1570 inimest Obi ja Jenissei jõe vahel Siberis.
2010. aasta rahvaloenduse andmetel oskas Venemaal sölkupi keelt 1023 inimest.
Sölkupi keelt peetakse ohustatud keeleks.
Sölkupi kirjakeel loodi 1930. aastate algul, esialgu kasutati ladina kirja. Hiljem mindi üle kirillitsale. Alates 1950. aastate keskpaigast sölkupi kirjakeelt praktiliselt peaaegu ei kasutatud. Uuesti hakati sölkupi kirjakeelt kasutama 1980. aastate lõpus.
Abikeel

Abikeel (ka rahvusvaheline abikeel) on kergesti õpitav tehiskeel, mis on loodud rahvusvahelise suhtluse hõlbustamiseks. 
Esimeseks abikeeleks, mis laiemalt levis, peetakse volapükki. Tänapäeval on populaarseim abikeel esperanto.
Cifal

Cifal on tehiskeel volapüki liikumise juht. Tal on otsustusõigus volapüki grammatika ja sõnavara küsimustes.
Cifalid on olnud:
Reeda Toots

Reeda Toots (aastast 1985 Reeda Kreen-Toots; sündinud 17. aprillil 1961 Tallinnas) on eesti näitleja, lavastaja ja koorijuht. 
Ta lõpetas 1979, aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 11. lennu. Laulis 1979. aastani Ellerheina tütarlastekooris. 
Aastatel 1984–1994 töötas ta Rakvere Teatris näitlejana ja 1994–1995 Eesti Televisiooni teatrisaadete toimetuses. Aastast 1999 Eesti Nuku- ja Noorsooteatris lavastaja ja 2005–2008 muusikajuht, 2000–2009 samas noortestuudio juhataja. 
Vahepeal ja hiljem on tegutsenud vabakutselisena ning aastast 2010 NUKU koori dirigendina (kontsertlavastused „Nukkude laulud”, 2013, koostöös Eesti Kontserdiga; „Mõistatused. Iga ilmaga, tuulega eriti”, 2014). Kirjutanud lavastustele muusikat („Välejalgne kuningatütar”, 1990, „Väga lihtne lugu”, 2007), teinud laste telesarja „Wohh, Won ja sõbrad” (2002), lavastanud kontserte. Õpetab näitlemist Muusikalikoolis.
Isiklikku.
Ta oli alates 1985. aastast abielus Toomas Kreeniga.
Michael Moorcock

Michael John Moorcock (sündinud 18. detsembril 1939 Londonis) on inglise ulmekirjanik, kes on eelkõige tuntud nn "dark fantasy" ehk tumedapoolse imeulme viljelejana. 
Moorcock oli ühtlasi aastakümneid (1964–1971 ja 1976–1996) Briti ulmeajakirja New Worlds toimetaja, mängides suurt rolli eksperimentaalsema ja "kõrgkirjanduslikuma" suunitlusega nn uue laine ulmekirjanduse sünnis.
Miðgarðr

Miðgarðr (vanapõhja keeles 'keskmine õu') on muinaspõhja mütoloogias inimeste maailm, üks üheksast maailmast. 
See on üheksast maailmast ainus, mis on inimestele täielikult nähtav. Teised maailmad võivad inimeste maailmaga põimuda, kuid on valdavas osas inimestele nähtamatud.
Miðgarðr paikneb ilmapuu Yggdrasili keskpaigas, Niflheimri ja Muspelli vahel. Miðgarðr on ümbritsetud veevälja ehk ookeaniga, mis on ületamatu.
Stopiņi vald

Stopiņi vald (läti keeles "Stopiņu pagasts") on vald Lätis Ropaži piirkonnas. 
Piirkond piirneb Riia linnaga läänes, Ropaži piirkonna Garkalne vallaga põhjas, Ropaži vallaga idas ja Salaspilsi piirkonnaga lõunas.
Valla keskus on Ulbroka.
Valda läbivad Riia–Daugavpilsi elektriraudtee ja Riia–Ērgļi raudtee.
Ajalugu.
1887. aastal moodustati praeguse valla aladel Dreiliņi, Ulbroka ja Stopiņi vald. 1900. aastal liideti kaks viimast ühiseks vallaks, mis hakkas kandma nime Ulbroka-Stopiņi vald. Dreiliņi valda kuulunud maadest liideti osa Riia linnaga 1924. aastal ja osa 1934. aastal. 1935. aastal oli Stopiņi valla pindala 8000 hektarit ja seal oli 1237 elanikku.
1945. aastal moodustati Stopiņi valla aladele Stopiņi ja Ulbroka külanõukogu, vald likvideeriti 1949. aastal. 1951. aastal liideti Stopiņi külanõukoguga likvideeritav Ulbroka külanõukogu, 1963. aastal aga Dreiliņi külanõukogu maad. 1974. aastal liideti külanõukoguga Salaspilsi külanõukogu Rumbula küla maad, osa maid arvati Salaspilsi külanõukogu koosseisu. 1975. aastal liideti Riiaga Jugla paberivabriku ümbruskond, Jugla karusloomakasvatus, Brekši, Franki, Pļavnieki ja osa Dreiliņi külast. 1990. aastal moodustati külanõukogust vald, mis kuulus Riia rajooni. 
2005. aastal moodustati vallaga samades piirides Stopiņi piirkond (1. järgu haldusüksus). 2021. aastal liideti Stopiņi piirkond Ropaži piirkonnaga.
Suuremad asulad on veel Saurieši, Upeslejas ja Dreiliņi. Valla elanikest olid 2010. aasta andmetel 55% lätlased, 33% venelased ja 5% valgevenelased.
Mälestised.
Muinsusmälestistest on kohaliku kaitse all Ulbroka kalmistu kabel. Regionaalse kaitse all on üle Mazā Jugla jõe viiv raudteesild.
Loodus.
Valla idaosa asub Kesk-Läti madalikul, lääneosa Rannikumadalikul. Kõrgused ulatuvad 4,6–16 meetrini. 54% vallast katab mets.
Suuremad jõed on Mazā Jugla ja Piķurga. Valda jääb Ulbroka järv, mille pindala on 12 hektarit. Saurieši külas asub kipsimaardla, kus on kipsi kaevandatud 1913. aastast.
Looduskaitse all on Lielrutki hiidtamm, Avotiņi tee mänd, Saulieši tamm, Saurieši Atzari tamm, Tuberkuloosihaigla pärnad, Tuberkuloosihaigla esimene mänd, Laube hiidtamm, Lejaskulpji mänd ja Grīva tamm. Lisaks kasvab vallas veel kuusteist nimeta looduskaitsealust põlispuud.
Rahvastik.
Valla elanikest olid 2010. aasta andmetel 55% lätlased, 33% venelased ja 5% valgevenelased.
Vallas on järgmised külad.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Ymir

Ymir on Skandinaavia mütoloogias härmahiid, kes elas Ginnungagapis ja kelle kehast Odin, Vili ja Vé kujundasid maailma.
Ymir oli ka kõigi teiste hiidude ehk jöötunite esiisa.
Suunatud graaf

Suunatud graaf on graaf, mille tippude vahelised servad on suunatud.
Suunatud ehk orienteeritud serva nimetatakse "kaareks". Formaalselt on suunatud graaf formula_1 järjestatud tipupaaride hulk E formula_2.
Kaar {u, v} on intsidentne tippudega "u" ja "v", kus "u" on "lähtetipp" ja "v" on "lõpptipp". Suunatud täisgraafi nimetatakse "turniiriks".
Dan Simmons

Dan Simmons (sündinud 4. aprillil 1948 Peorias Illinoisis) on ameerika ulmekirjanik.
Heuremata

"Heuremata" on humanitaarteaduslike monograafiate sari, mis hakkas ilmuma 2005. aastal Tartu Ülikooli kirjanduse ja rahvaluule osakonna, semiootika osakonna, kunstiajaloo õppetooli, Eesti Kirjandusmuuseumi, Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse instituudi ja teiste humanitaarasutuste koostöös. Sarja kujundaja on Piia Ruber.
Sarja pealkiri on võetud kreekakeelse sõna mitmusevormist "εὑρήματα", mis tähendab 'leiud' või 'leidused'.
Sarja "Heuremata" annab välja Tartu Ülikooli Kirjastus.
Ulbroka

Ulbroka on küla ("ciems") Lätis Ropaži piirkonnas, piirkonna ja Stopiņi valla halduskeskus. Asub Riiast 11 km ida pool.
Küla on nime saanud 16. sajandi Riia linnapea H. von Ulenbrocki järgi, kellele kuulus seal mõis.
Külas on raamatukogu. Seal asuvad bussipeatused Ogres pagrieziens, Kultūras nams, Institūts, Brasliņas, Ulbrokas ciems ja Ulbroka.
Looduskaitse all on kaks külas kasvavat tamme, kolm mändi ja vaher ümbermõõduga 4,5 ja kõrgusega 17 meetrit.
Norman Spinrad

Norman Richard Spinrad (sündinud 15. septembril 1940 New Yorgis) on ameerika ulmekirjanik, 1960. aastatel tekkinud nn uue laine (inglise "New Wave") esindaja.
Täisgraaf

Täisgraaf on graaf, kus iga kahe erineva tipu vahel on üks serv. Täisgraafil tippude arvuga formula_1 on formula_2 serva ning on tähistatav formula_3.
Täisgraafid tippude arvuga 1 kuni 8:
Täisgraaf on regulaarne valentsusega formula_4, tugevregulaarne, transitiivne ja täissümmeetriline. Automorfismide arv formula_5. Täigraafi täiend on "tühigraaf".
Graafid formula_6 kuni formula_7 on tasandilised. Suure tippude arvuga täisgraafid ei ole tasandilised, sest need sisaldavad alamgraafi formula_8, mis ei rahulda Pontrjagini-Kuratovski tingimust.
Tatik

Tatik ("Suillus") on tatikuliste sugukonda kuuluv seente perekond.
Tatikud on nimetuse saanud paksult limase või kleepuva kübara järgi. Erinevalt puravikest pole tatikute jalg kunagi soomuseline ega võrkja mustriga. Viljakehade värvus katsumisel ei muutu. Torukesed on kollased või oliivikarva. Mõnel liigil esineb loor.
Eesti kasvab 10 liiki tatikuid.
Johannes Laos

Johannes Laos (2. september 1920 Kõo vald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 17. oktoober 1993 Võhma) oli eesti muusik, kommunistliku partei töötaja ja muusikapedagoog.
Ta õppis Soomevere algkoolis ja Türi Majandusgümnaasiumi progümnaasiumis. Pärast progümnaasiumi lõpetamist 1938. aastal jätkas ta õpinguid muusikakoolis Tallinnas, kus õppis klarnetit. Hiljem, aastal 1971 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal, õppides ka puhkpille.
Olles Nõukogude sõjaväe eesti territoriaalkorpuses ajateenistuses, saadeti ta Nõukogude–Saksa sõja ajal juulis 1941 Nõukogude tagalasse. Ta mängis Eesti Laskurkorpuse ansamblis ja džässorkestris. Pärast demobiliseerimist 1946. aastal asus ta Eesti NSV Riikliku Filharmoonia orkestrisse altsaksofoni solistina, kus ta töötas 1952. aasta lõpuni.
Aastatel 1953–1956 õppis ta EKP Keskkomitee Vabariiklikus Parteikoolis. Pärast kooli lõpetamist suunati ta tööle Suure-Jaani rajooni, kus ta töötas EKP rajoonikomitee instruktorina, hiljem rajooni täitevkomitee kultuuriosakonna juhatajana ja EKP rajoonikomitee teise sekretärina. Suure-Jaanis organiseeris ta populaarse poiste puhkpilliorkestri.
Aastast 1959 oli ta taas Tallinnas. Ta oli EKP Keskkomitee instruktor, seejärel filharmoonia puhkpilliorkestri instruktor. Aastatel 1959–1963 oli ta EKP Keskkomitee teaduse, koolide ja kultuuriosakonna juhataja, aastatel 1966–1967 oli ta riikliku hariduskomitee loomingulise maja direktor. Aastatel 1967–1988 töötas ta Tallinna Pedagoogilises Instituudis peamiselt muusikateoreetiliste ainete õpetajana (ta oli aastatel 1968–1971 kultuurhariduse kateedri juhataja).
Aastal 1988 jäi ta pensionile. Aastatel 1988–1992 organiseeris ta Võhma noorte puhkpilliorkestri, kelle esinemised koos täiskasvanutega olid oodatud sündmused kohalikus kultuurielus.
Ta on maetud Pilistvere vanale õigeusu kalmistule.
Looming.
Ta oli tuntud ka heliloojana. Aastal 1973 Entel-tenteli lauluvõistluse võidulaul oli tema "Jänkude saunalaul" Imme Viidalepa sõnadele. Georg Otsa repertuaaris oli tema loodud laul "Kiri emale" (1970).