Hügieeniside

Hügieeniside (ka naisteside või side) on imav side, mida kantakse aluspesus menstruatsiooni, sünnitusjärgse verejooksu, günekoloogilisest operatsioonist taastumise, raseduse katkemise või abordi korral või mis tahes muus olukorras, kus on vaja imada tupest erituvat verd. Hügieeniside on menstruaaltoode, mida kantakse välispidiselt, erinevalt tuppe sisestavatest tampoonidest ja menstruaalanumatest. 
Hügieenisidemeid soovitatakse vahetada iga 3-4 tunni järel, et vältida teatud bakterite teket, mis võivad veres roiskuda (soovituslik aeg võib sõltuda kulumisviisist, (vere)voolurohkusest ja kandmise kellaajast). 
Hügieenisidemed on valmistatud mitmesugustest materjalidest, mis erinevad olenevalt stiilist, päritoluriigist ja kaubamärgist. Hügieenisidemed ei ole samad, mis pidamatussidemed, millel on üldiselt suurem imamisvõime ja mida kannavad need, kellel on probleeme uriinipidamatusega. Kuigi hügieenisidemed pole selleks otstarbeks valmistatud, kasutavad mõned neid ka selleks otstarbeks.
Ühtegi tüüpi hügieenisidet ei tohi WC-potist alla lasta, kuna need võivad põhjustada ummistusi. Arenenud riikides on avalikes tualettruumides peaaegu alati prügikast või karbike seinal, kuhu asetada määrdunud hügieenisidemed.
Tüübid.
Ühekordne.
Kuigi tootjad ei soovi üldiselt oma toodete täpset koostist avaldada, on ühekordselt kasutatavate hügieenisidemete peamised materjalid tavaliselt pleegitatud viskoos (puitmassist valmistatud tselluloos), puuvill ja plast, lisaks võivad olla lisatud erinevad lõhnaaineid ja antibakteriaalsed ained. Plastosaks on tagakiht (liimitav osa) ja polümeeripulber täiendava imavusosana, mis muutub märgumisel geeliks. Nagu ka ühekordselt kasutatavate tampoonide ja mähkmete puhul, on ringlussevõtt kulu põhjustel keeruline ja seda tehakse harva. Kuigi hügieenisidemed sisaldavad kasutatuna verd, millega saastunud asju liigitatakse tüüpiliselt nakkusohtlike jäätmete alla, võib neid visata segaolmeprügisse. 
Ühekordseid hügieenisidemeid on mitut tüüpi:
Hügieenisidemete tootjad pakuvad erinevaid stiilivalikuid, näiteks sidemeid "tiibadega", mis mähkuvad liimiga aluspesu alaküljele, et lisada täiendavat lekkekaitset ja aidata side paigale kinnitada. Mõned hügieenisidemed sisaldavad ka deodoranti, mis on mõeldud menstruatsiooni lõhna peitmiseks. Saadaval on isegi pesukaitsmed, mis on spetsiaalselt loodud stringidega kandmiseks.
Korduvkasutatav (riidest).
Mõned inimesed kasutavad pestavat või korduvkasutatavat riidest hügieenisidet. Need on valmistatud mitut tüüpi kangast – enamasti puuvillasest flanellist, bambusest või kanepist (mis on hästi imav ja õhem kui puuvill). Enamikul on tiivad, mis kinnituvad aluspükste ümber, kuid mõnda hoitakse lihtsalt paigal (ilma tiibadeta) keha ja aluspükste vahel. Mõned (eriti vanemad stiilid) on saadaval vööga. Riidest hügieenisidemeid on kasutatud ajalooliselt ohtralt, kuid tänapäeval tulid läänemaailmas tagasi korduvkasutusse 1970. aastate paiku. ENSV-s olid need aga defitsiidi tõttu käibel pidevalt, lausa 1990. aastate alguseni. 
Pestavaid hügieenisidemeid ei pea pärast kasutamist ära viskama ja seetõttu on need säästlikku alternatiivi ühekordsetele sidemetele. Lisaks on need allergeeni- ja lõhnavabad ning võivad olla mugavamad inimestele, kes kogevad ühekordselt kasutatavate sidemete kasutamisest nahaärritust.
Ajalugu.
Läbi aegade on kasutanud erinevaid menstruaaltooteid. Hügieenisidemeid on mainitud juba 10. sajandil Bütsantsi entsüklopeedias "Sudas", kus 4. sajandil pKr elanud Hypatia olevat visanud ühe oma kasutatud hügieenisideme austajale, püüdes teda heidutada. Vana-Egiptuses kasutasid naised menstruaalvere imamiseks pehmendatud papüürust. Enne menstruaaltoodete müügile tulekut kasutas enamik naisi menstruaaltsükli imamiseks riidelappe. 
Isegi pärast ühekordsete sidemete müügiletulekut olid need mitu aastat paljude perede jaoks liiga kallid. Kulus mitu aastat, enne kui ühekordsed hügieenisidemed said naiste igapäevaelus tavaliseks. 
Esimesed ühekordselt kasutatavad hügieenisidemed olid üldiselt vati või sarnase kiuga ristkülikud, mis olid kaetud imava voodriga. Voodri otsad pikendati ette ja taha nii, et need mahuksid läbi spetsiaalse vöö või vöö aasade, mida kanti aluspesu all. Disain oli kurikuulus selle poolest, et libises ettenähtud asendist ette või taha.
Ühekordsed hügieenisidemed on väidetavalt edasiarendus Benjamin Franklini leiutisest, mis loodi haavatud sõdurite verejooksu peatamiseks.  Esimesed müügilolevad ühekordsed hügieenisidemed olid Johnson &amp; Johnsoni 1888. aastal loodud Lister's Towels. 
Nõukogude ajal kasutati Eestis defitsiidi ja ühekordsete hügieenisidemete nappuse tõttu ja korduvkasutatavate hügieenisetemete puudumisel aluspükstes ka ajalehti, vanu sukkpükse, kulunud/väikseks jäänud riideid, vatti, marli jm imavaid olmejääke.