tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Voznessenski lahingud

Voznessenski lahingud kujutasid endast rida Venemaa ja Ukraina vahelisi sõjalisi rünnakuid, mis toimusid Vene-Ukraina sõja lõunarinde raames Venemaa 2022. aasta sissetungi ajal Ukrainasse 2022. aasta märtsi alguses.
Pärast Hersoni linna vallutamist tungisid Vene väed läände Mõkolajivi linna suunas. Samal ajal kui Vene väed ründasid Mõkolajivit, eraldus Vene kolonn ja tõukas põhja poole, haarates kaks korda Ukraina vägesid väikese Voznessenski linna juures. Linna peeti Venemaa vägede jaoks strateegiliselt oluliseks, kuna sellel oli sild üle Lõuna-Bugi jõe ja see oli Lõuna-Ukraina tuumaelektrijaama läheduses.
Esimene lahing.
2. märtsil 2022 tungisid Venemaa Musta mere laevastiku 126. rannikukaitsebrigaadi elemendid Mõkolajivist loodesse Voznessenski linna suunas, püüdes leida ristmikku üle Lõuna-Bugi jõe. Väidetavalt koosnes Vene kolonn 400 mehest ja 43 sõidukist.
Linnapea ja üks Ukraina komandöridest Jevgeni Velõtško teatas ettevalmistamisel, et kohalikud ärimehed aitasid Ukraina vägedel luua arvukalt teetõkkeid ja hävitasid Voznessenskis Mertvovodi jõe silla ning kaevasid välja jõe kaldajoone, et Vene sõidukid ei saaks seda ületada.
Vene väed alustasid lahingut linna tulistamisega, kahjustades mitut hoonet. Vene langevarjurid heideti linnast edelasse, samal ajal kui kagust liikus edasi soomuskolonn, mis asus naaberkülas Rakoves. Vene snaiprid lõid külas mitmesse majja pesad ning Vene väed rajasid baasi kohalikku bensiinijaama. Vene soomustransportöör tulistas kohaliku territoriaalkaitseväe baasi, hukkus mitu Ukraina sõdurit. Vene väed ei suutnud Voznessenskisse tungida. Ukraina suurtükivägi alustas Vene positsioonide tulistamist, takistades Vene suurtükiväe miinipildujaid üles seadmast.
Õhtuks alustasid Vene tankid Voznessenski pommitamist, kuid taganesid pärast vastutuld. Samal ajal jätkasid Ukraina väed Vene positsioonide pommitamist ja hävitasid mõned Vene sõidukid. Ukraina sõdurid läksid edasi jalgsi, rünnates ameeriklaste tarnitud FGM-148 Javelini rakettidega Vene sõidukeid, hävitades vähemalt kolm tanki. Ukraina väed suutsid alla lasta ka Vene ründehelikopteri Mil Mi-24. Vene väed taganesid täielikult 3. märtsil, jättes maha varustuse ja sõidukid. Taganemise ajal tulistas Vene suurtükivägi Rakovet, tabades kliinikut. Vene väed rüüstasid ka küla. Vene kolonn taganes 64 km kagusse.
Kokku jäeti maha 30 Vene sõidukit, sealhulgas mõned tankid. Nende hulgas suutsid Ukraina väed päästa 15 tanki. Kohalikud ametnikud teatasid, et umbes 100 Vene sõdurit sai surma ja 10 vangistati. Ukraina väed kandsid mõningaid kaotusi, peamiselt territoriaalkaitseväelaste seas. Lahingu käigus sai surma 12 tsiviilisikut.
Teine lahing.
9. märtsil korraldasid Vene väed järjekordse rünnaku Voznessenskile. Ukraina väed seadsid purustatud silla lähedale kaitsepositsiooni. Järgmisel päeval vallutasid Vene väed linna. Ukraina väed vallutasid Voznessenski tagasi kolm päeva hiljem, 13. märtsil. 18. märtsiks olid Ukraina vasturünnakud piirkonnas tõrjunud venelased linnast 120 kilomeetri kaugusele.
Kohalikud Ukraina väed jätkasid pärast teist rünnakut linna kindlustamist, uskudes, et Vene väed jätkavad rünnakuid.
Papliheinik

Papliheinik ("Tricholoma populinum") on heiniku perekonda kuuluv seeneliik.
Eestis kasvab haabade all.
Arto Härkönen

Arto Kalevi Härkönen (sündinud 31. jaanuaril 1959 Helsingis) on endine Soome odaviskaja. Ta tuli 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses odaviske olümpiavõitjaks, kui viskas finaalis tulemuse 86.76 m. 
Härkönen võitis 1977. aastal Donetskis kuni 20-aastaste EM-il hõbeda tulemusega 82.98 m. Samuti saavutas ta teise koha 1979. aasta Mehhiko universiaadil tulemusega 87.10 m. 1982. aasta EM-il Ateenas oli ta 86.76 m viies. 1983. aastal maailmameistrivõistlustel Helsingis sai ta 14. koha 
Välislingid.
[[Kategooria:Soome odaviskajad]] 
[[Kategooria:Sündinud 1959]]
Nacarat

Nacarat [nakaʀa] on prantsuskeelsetes tekstides esinev vanaaegne, tänapäeval harva kasutatav värvinimetus, mis tähistab roosakaspunast kuni punakasoranži värvust. Nimetus on tähenduselt pigem hinnalisele materjalile ja selle sädelevale helgile viitav. Värvinimetust kasutati eelkõige moes, eriti 18. sajandi lõpul ja direktooriumistiili perioodil ja 19. sajandi algul; tänapäeval ka kosmeetikatoodete värvuse tähistamiseks.
Kirjeldus.
"Nacarat" tooni täpne määratlus oli juba 18.–19. sajandi tekstides vaid ligikaudne. Sõna esineb ka varem, 17. sajandi allikates, näiteks 1663. aastal välja antud prantsuse-itaalia sõnastikus, kus seda kirjeldatakse oranži taolisena "spezie di colore come rancio".
Etümoloogia.
Sõna on seletatud hispaaniakeelse "nacarado" 'pärlmutter' kaudu, teistel andmetel araabiakeelse sõnaga "nakarat", mis tähistab mingit punast värvitaime.
Fatima Whitbread

Fatima Whitbread (neiuna Vedad; sündinud 3. märtsil 1961 Stoke Newingtonis Londonis) on Briti odaviskaja. Ta püstitas 1986. aasta kergejõustiku Euroopa meistrivõistluste Stuttgardis kvalifikatsioonis maailmarekordi tulemusega 77.44 m ja temast sai esimene Briti sportlane, kes püstitas heitevõistluse maailmarekordi. Ta on ka 1987. aasta maailmameister. 
Lapsepõlv.
Fatima Vedad sündis 1961. aastal Küprose türklasest ema ja Küprose kreeklasest isa peres. Ta kasvas üles paljudes lastekodudes, jäeti aeg-ajalt oma vägivaldse bioloogilise ema hoolde. 2003. aasta intervjuus ajalehele The Observer ütles ta: "See oli lapsepõlve õudusunenägu ja ainult sellepärast, et ma armastasin sporti nii väga, sain selle läbi ja kohtusin oma tõelise emaga." 
Vedad hakkas oda viskama 11-aastaselt. Tema jutu järgi oli ta hakanud huvi tundma kergejõustikuvõistluste vastu pärast seda, kui ta oli inspireeritud müüdist Atalantast, "kellest ei saanud ükski mees üle sõita peale petmise ja kelle oda tappis kohutava koletise"; ja Mary Peters, kes võitis 1972. aasta suveolümpiamängudel naiste viievõistluse kuldmedali. Vedad kohtus staadionil odaviskaja David Ottleyga ja küsis temalt, kas ta saaks tema oda kasutada. Nad palusid tal oodata, kuni treener saabub. Treeneriks oli kohaliku kooli kehalise kasvatuse õpetaja Margaret Whitbread, kellega Vedad oli varem kohtunud, kui Whitbread oli kohtunikuks võrkpallimängus, kus ta mängis. Pärast avastamist, et Vedad viibis lastekodus, andis Margaret Whitbread võistlustel osalenud tüdrukule edasi mõned jalanõud ja oda. Kolm aastat hiljem adopteeris Whitbreadi pere Vedadi. Ta veetis oma teismelise aastad Essexis Chadwell St Marys, kus ta õppis Torellsi koolis lähedalasuvas Graysis.
Tähtsamad saavutused.
Whitbread võitis 1977. aasta Inglismaa koolide kergejõustikumeistrivõistluste vahetiitli ja valiti 1978. aasta Rahvaste Ühenduse mängudele, kus ta saavutas kuuenda koha. Järgmisel aastal võitis ta kulla 1979. aasta Euroopa juunioride kergejõustikumeistrivõistlustel. 1984. aasta suveolümpiamängudel võitis ta pronks- ja 1988. aasta suveolümpiamängudel hõbemedali. Ta valiti 1987. aastal BBC aasta sporditegelaseks.
Meedias on leidnud palju kajastust tema rivaalitsemine Briti odaviskaja Tessa Sandersoniga. Whitbreadi hilisemat karjääri mõjutas pikaajaline õlavigastus, mis tema arvates pärines tema maailmarekordist 1986. aastal. 1990. aasta Ühendkuningriigi kergejõustikumeistrivõistlused olid viimane võistlus, kus ta osales, saades seal täiendava õlavigastuse. 1992. aastal teatas ta ametlikult võistluskarjääri lõpetamisest.
Whitbread on esinenud mitmes telesaates, sealhulgas "I'm a Celebrity...Get Me Out of Here!" aastatel 2011 ja 2023, kus ta saavutas mõlemal korral kolmanda koha. Aastatel 1986 ja 1987 valiti ta spordikirjanike liidu aasta sportlaseks. 1987. aasta sünnipäeva autasustamisel määrati ta Briti impeeriumi ordu (MBE-Most Excellent Order of the British Empire) liikmeks kergejõustikuteenete eest.
Välislingid.
 
[[Kategooria:Suurbritannia odaviskajad]] 
[[Kategooria:Briti impeeriumi ordu liikmed‎]] 
[[Kategooria:Sündinud 1961]]
Riigilaevastik

Riigilaevastik on Eesti kliimaministeeriumi haldusalasse kuuluv riigiasutus, mis haldab riigile kuuluvaid veesõidukeid (v.a. Kaitseväe ja Kaitseliidu tehnika). Samuti tegeleb asutus ujuvmärgistuse haldamise, jäämurdmistööde ja lootsimisega.
Laevastikku juhib peadirektor, kelleks on endine Kihnu Veeteede juht Andres Laasma. Riigilaevastikus töötab 235 inimest. Asutuse peakontor asub Tallinnas, Lume 9.
Struktuur.
Laevastikku juhib peadirektor. Tema alluvuses töötab kvaliteedijuht. Kokku jaguneb laevastik neljaks teenistuseks:
Laevad.
Riigilaevastikku kuulub ligi 300 veesõidukit. 1. juulist 203 kuuluvad sellesse kõik Transpordiameti, Politsei- ja Piirivalveameti, Päästeameti, Keskkonnaameti ning Eesti Lootsi kasutuses olnud veesõidukid. Laevade hulgas on näiteks jäämurdja Tarmo, mitmeotstarbeline laev EVA-316, hüdrograafialaev Jakob Prei, samuti riikliku kuuluvusega parvlaevad ning erinevate riigiasutuste patrull-laevad, mootorpaadid, kaatrid, vesiskuutrid, hüdrokopterid, hõljuklaevad ja muud veesõidukid.
Nimetatud asutuste sisulised ülesanded, näiteks riikliku järelevalve- ja korrakaitsefunktsioonid, jäid aga aluseid puudutavatest ümberkorraldustest hoolimata nende asutuste pädevusse.
Sadamad.
Riigilaevastik haldab kolme sadamat:
Veikkola

Veikkola on küla Soomes Lõuna-Soome läänis Uusimaa maakonnas Kirkkonummi vallas, 30 km kaugusel Helsingist. 
Elanike arv on 5000.
Dourges

Dourges on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vald asub umbes 13 km Lensist idas, Autoroute A21 ja Autoroute A1 liiklussõlme 17 juures. Kanaliseeritud Deûle'i jõgi voolab läbi valla.
Drocourt (Pas-de-Calais)

Drocourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vald asub u. 9,7 km Lensist kagus, teede D919, D40 ja D47 ristumiskoha ümbruses.
Éleu-dit-Leauwette

Éleu-dit-Leauwette on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vald asub vaid 1,6 km Lensi kesklinnast lõunas, teede D55, D58 ja Autoroute A211 ristumiskoha ümbruses.
Mainzi peapiiskop

Mainzi peapiiskop (ka Mainzi kuurvürst) oli üks seitsmest Püha Rooma Keisririigi kuurvürstist ja Mainzi kuurvürstkonna valitseja. Peapiiskop-kuurvürst oli kuurvürstidest koosneva valimiskolleegiumi president, keisririigi ertskantsler ja paavsti legaat. 
Mainzi peapiiskopi tiitel loodi 747. aastal ning selle kasutamine lõpetati 1803. aastal, mil Prantsuse väed riigi hõivasid ja piiskopkonnaks nimetasid. Mainzi peapiiskopkonna asutajaks peetakse Püha Bonifatiust, kes oli piiskopitroonilt tõuganud Gewiliobuse. Viimaseks peapiiskopiks oli Karl Theodor von Dalberg. 
Mainz nimetati peapiiskopkonnaks alles Bonifatiuse järeltulija, peapiiskop Lulluse ajal.
Capucine (värvus)

Capucine (prantsuse keeles "capucine" 'mungalill') on prantsuse keeles kasutatav värvinimetus, mis tähistab mungalille õie värvi roosakas-punakasoranži värvitooni. Värvus seostub kevadisuse, õrnuse ja magususega.
Kasutatakse moes ja sisekujunduses, kuid ka õlivärvi värvuse nimetusena.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab värvitooni vasteks toonivahemiku roosakaspunasest roosakasoranžini .
Ostwaldi värvisüsteemi värvus "Kress" on "capucine"iga sarnanev pigem punakam oranž värvus.
Selle värvuse heledama ja roosakama variandiga sarnanevad mingil määral prantsuskeelse värvinimetusega "nacarat" kirjeldatud toon, Pantone 2019. aastal aasta värviks valitud korallroosa toon 16-1546 "Living Coral" ja hele-korallpunane veebivärv "Coral".
Nikolai Davõdenko

Nikolai Davõdenko (vene keeles Николай Владимирович Давыденко; sündinud 2. juunil 1981 Ukrainas Sjevjerodonetskis) on endine Venemaa profitennisist. Profikarjääri kestel jõudis ta 2006. aastal maailmatabeli kolmandale kohale, võitis 21 ATP turniiri, jõudis neljal korral suure slämmi turniiride poolfinaali ning võitis 2009. aasta ATP finaalturniiri. 
Davõdenko hakkas tennist mängima 7-aastaselt endast üheksa aastat vanema venna kõrval. 11-aastaselt läks venna juurde Volgogradi, kes töötas seal laste tennisetreenerina. 1996. aastal läksid vennaga kahekesi Saksamaale. Elasid seal kolm aastat ja proovisid saada saksa kodakondsust, aga ei saanud. 18-aastaselt võttis Nikolai endale vene kodakondsuse. ATP debüüdi tegi Davõdenko 2000. aastal Amsterdamis ja suure slämmi debüüdi 2001. aastal Austraalia lahtistel meistrivõistlustel. 2003. aastal jõudis ta esimese ATP turniiri võiduni Adelaide'is. Viimase turniirivõidu sai 2011. aastal Münchenis. Veel seitsmel turniiril jõudis ta finaali, viimati 2013. aastal Dohas. Profikarjääri lõpetas 2014. aastal.
Davõdenko sai karjääri jooksul mitmeid kokkuleppemängude süüdistusi.
Capucine

Capucine ([kapysin], sünninimega Germaine Hélène Irène Lefebvre; 6. jaanuar 1928 – 17. märts 1990) oli prantsuse modell ja filminäitleja. Mängis aastail 1948–1990 36 filmis ja 17 TV-produktsioonis. Tuntuimad on tema komöödiarollid filmides "Roosa panter" (1963) ja "What's New Pussycat?" (1965).
Tilly Fleischer

Ottilie Fleischer (abielus Heuser, teises abielus Grote-Fleischer; 2. oktoober 1911 – 14. juuli 2005) oli Saksamaa kergejõustiklane. 
Ta esindas Saksamaas 1932. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses kolmel alal ja võitis odaviskes pronksmedali. Neli aastat hiljem võitis ta 1936. aasta olümpiamängudel Berliinis odaviskes kuldmedali. Frankfurdi linn kinkis talle olümpiavõidu tunnustuseks auto.
Juba varases nooruses huvitas teda sport, algul võimlemine, kuid teismelisena hakkas ta tegelema kergejõustikuga. Ta treenis paljusid alasid, sealhulgas viievõistlust, odaviset, kettaheidet ja kuulitõuget.
Tilly Fleischer hakkas spordiga tegelema kümneaastaselt. Sportlaskarjääri alguses oli ta edukas ka tennises (Frankfurti meister) ja käsipallis (Saksamaa meister Frankfurdi Eintrachtiga). Ta võistles ka Frankfurdi Eintrachti kergejõustiklasena. 1,68 m pikkusena oli tal võistluskaal 66 kg. Pärast 1936. aasta olümpiamänge lõpetas ta sportlaskarjääri.
Ta oli skulptor Arno Brekeri alastimodell Kolmanda Reichi ajal.
Pärast Teist maailmasõda oli Fleischer kahe nahktoodete kaupluse omanik, Lahris/Schwarzwaldis ja Kehlis. Tal oli esimesest abielust kaks tütart.
Kuulujutud selle kohta, kes oli ühe tema tütre isa, ilmusid 1966. aastal pärast seda, kui tema tütar Giselle väitis ühes raamatus, et on Adolf Hitleri tütar.
Välislingid.
[[Kategooria:Saksamaa kergejõustiklased]]
[[Kategooria:Sündinud 1911]]
[[Kategooria:Surnud 2005]]
Hiidsikk

Hiidsikk ("Ergates faber") on siklaste sugukonda kuuluv mardikaline. Perekonna ainus liik.
Levinud Kesk-Euroopas. Üks Euroopa suurimaid mardikaid (valmiku pikkus 27 kuni 60 millimeetrit, tõugul 6–8 cm).
Leitud Lätis, Eestis pole vaadeldud.
2022. aasta droonirünnak Sevastopoli mereväebaasile

29. oktoobril 2022 toimus Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse ulatuslik droonirünnak Musta mere laevastikule Sevastopolis.
Sündmuste käik.
29. oktoobri 2022 hommikul teatas Venemaa okupeeritud Krimmi Sevastopoli kuberner Mõhhailo Razvožajev droonide rünnakust Venemaa Föderatsiooni Musta mere laevastiku laevadele, mis on Sevastopoli lahe vetes. Rozvožajev nimetas seda rünnakut suurimaks alates 24. veebruarist, päevast, mil algas Venemaa sissetung Ukrainasse. Razvožajevi sõnul osales operatsioonil üheksa drooni ja seitse autonoomset meresõiduki mehitamata õhusõidukit.
Vene TASS-i andmetel oli 29. oktoobril kell 4.20 kuulda valju plahvatust, mille järel kostis veel mitu pauku. Telegrami kanalid hakkasid levitama videoid, mis näitasid musta suitsu Sevastopoli kohal ja kus oli kuulda plahvatusi.
Kuigi pole teada, kuidas droonid rünnaku ajal suhtlesid, kasutati selles operatsioonis sarnaseid musti mereväe droone, mis leiti Starlinki terminaliga. Ka Ukraina korraldas hiljem sarnaseid rünnakuid, kasutades sidepidamiseks tsiviilotstarbelist Starlinki võrku, et suunata neid sihtmärgini.
Tulemus.
Venemaa kaitseministeerium teatas, et rünnaku tagajärjel sai kahjustada miinipilduja Ivan Golubets ja pais Južnaja lahes. Venemaa kaitseministeerium teatas, et rünnatud laevad olid "seotud teraviljakoridori turvalisuse tagamisega Ukraina sadamatest toiduainete ekspordi osana".
Ukraina telegrammikanalid teatasid, et rünnaku käigus võisid kahjustada saada 4 Vene sõjalaeva, sealhulgas Admiral Makarovi fregatt, millelt Vene väed tulistasid Ukraina territooriumil asuvate sihtmärkide pihta rakette Kalibr. Sellelt laevalt rünnati 14. juulil 2022 Vinnõtsjat.
GeoConfirmedi analüütikud usuvad, et Vene laevade rünnakus osales 6–8 drooni ja need tabasid vähemalt kolme laeva; suure tõenäosusega hävitati kaks mereväe drooni.
Järelkajad.
Pärast rünnakuid otsustasid Venemaa võimud blokeerida Sevastopoli elanike juurdepääsu linna valvekaamerate ülekannetele, öeldes, et need "annavad vaenlasele võimaluse avastada linna kaitsesüsteeme."
Venemaa süüdistas rünnakus Ukrainat ja Ühendkuningriiki, Venemaa võimude esindajad ütlesid, et rünnak viidi läbi "Ukraina Mõkolajivi oblastis Otšakivi linnas asuvate Briti spetsialistide juhtimisel". samal ajal teatasid venelased, et seesama "Briti spetsialistide" üksus oli seotud "terroriaktiga Läänemerel", kui Nord Stream 1 ja Nord Stream 2 gaasitorud õhku lasti. Suurbritannia esindajad nimetasid neid väiteid "eepilise ulatusega valeks".
Vastuseks rünnakule teatas Venemaa Ukraina vilja Musta mere kaudu eksportimise lepingus osalemise "peatamisest". Enne neid sündmusi hoiatas Ukraina Venemaa plaanide eest "viljalepingust" välja astuda.
Liu Shiying

Liu Shiying (hiina keeles 刘诗颖; sündinud 24. septembril 1993) on Hiina odaviskaja. Ta on esimene Aasia sportlane, kes on võitnud naiste odaviskes olümpiakulla.
Elulugu.
Liu sündis Mupingi maakonnas Yantais Shandongi provintsis. Liu võistles teismelisena kergejõustikus ja saavutas Hiina linnamängude võiduga üleriigilise silmapaistvuse. 2012. aasta juunioride riigi meistrivõistluste võiduga tõusis ta maailma juunioride edetabeli tippu isikliku rekordiga 57.52 m.
Ta osales 2012. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel kergejõustikus esisportlasena ja saavutas kvalifikatsiooniringis oma parima tulemuse 58,47 meetrini. Ta parandas finaalis taas 59.20 meetrini ja juhtis kuni viimase vooruni, mil rootslanna Sofi Flinck viskas isikliku rekordi 61.40 m, mis lükkas Liu hõbemedali positsioonile. Ta oli kuu aega varem võitnud 2012. aasta Aasia juunioride kergejõustikumeistrivõistlustel kuldmedali.
Liu liikus järk-järgult paremate tulemusteni. Ta oli 2012. aasta Hiina kergejõustikumeistrivõistlustel kuues, seejärel tõusis 2013. aasta 12. Hiina rahvusmängudel isikliku rekordiga 60.23 m neljandaks – see oli tema esimene vise kaugemale kuuekümnest meetrist. Ta ei võistelnud 2014. aastal suurvõistlusel, kuid uus parim vise 62.72 m andis talle seni kõrgeima koha maailma edetabelis (21. koha olles Aasia mängude võitja Zhang Li taga). 
Ta saavutas rahvusvahelisel tasemel võidu 2015. aasta Aasia kergejõustiku meistrivõistlustel, võites Hiinale kuldmedali meistrivõistluste rekordiga 61.33 m, ületades kaasmaalase Li Lingwei 2013. aastal visatud rekordi.
6. augustil 2021 võitis ta Tokyo suveolümpiamängudel naiste odaviske kuldmedali 66.34 meetriga, olles sellega esimene asiaat, kes on võitnud naiste odaviske olümpiakulla, ja teine ​​Hiina sportlane, kes krooniti olümpiavõitjaks kergejõustikus.
Orihhivi lahing

Orihhivi lahing oli Venemaa ja Ukraina vägede vaheline sõjaline kokkupõrge, mis sai alguse 8. märtsil 2022 Orihhivi piirkonnas osana Venemaa sissetungist Ukrainasse.
Sissetungi esimestel päevadel suutsid Vene väed vallutada paljud linnad lõunas, sealhulgas Melitopoli, Berdjanski ja Enerhodari. Orihhivi ja selle ümbruse külad said osa tugevas suurtüki- ja õhurünnakust, kuid Vene väed ei suutnud seda vallutada. 7. mail väitsid Ukraina allikad, et venelased pommitasid linnas haiglat. Pärast seda tuli arvukalt teateid venelaste mürskude kohta, mis 21. mail linnale rängalt mõju avaldasid, gümnaasiumi ja linnavolikogu (asus 19. sajandi mõisas) sai hävitatud. 25. oktoobril väitis linna abilinnapea, et 70% linnast on hävinud.
4. aprillil 2023 teatas abilinnapea Svõtlana Mandrõtš, et Venemaa raketilöögid on olnud nii pidevad, et Orihhivisse jäänud 2000 elanikku, sealhulgas 60 last, lahkusid harva oma keldritest. Ta hindas, et linn võib ühe päeva jooksul taluda kuni 500 plahvatust, ja teatas, et Orihhivis on pärast pommitamiste algust tapetud 30 tsiviilisikut.
26. juunil toimunud Venemaa rünnaku ajal Orihhivile hukkus üks naine, kui tema maja tabas mürsk, ja tema vigastatud abikaasa viidi haiglasse. Orihhivi ja Prejobraženka edasise pommitamise tulemusel sai mitu eakat elanikku vigastada ja üks suri.
Lahing lõppes sellega, et Ukraina kaitses Orihhivit ja surus pärast vasturünnaku algatamist Vene väed tagasi.
Korhoneni limanutt

Korhoneni limanutt ("Hygrophorus korhonenii") on limanutiliste sugukonda limanuti perekonda kuuluv seeneliik.
Teda võib leida okas- ja segametsadest.
Oliiv-limanutist ja kitse-limanutist eristab teda selge valge krae.
Melilla lennujaam

Melilla lennujaam (hispaania Aeropuerto de Melilla; IATA: MLN, ICAO: GEML) asub Melilla eksklaavis Hispaanias ja jääb linnasüdamest 4 km edelasse.
Ion Druță

Ion Druță (ka Ion Drutse; 3. september 1928 Horodiște – 28. september 2023 Moskva) oli Moldova kirjanik. 
Ta sündis Gorodištšes (praegu Moldova Vabariigi Donduseni rajoon) talupojaperes. 
Lõpetas metsanduskooli, töötas külanõukogu sekretärina ja oli aastatel 1947–1951 sõjaväeteenistuses. Oli kommunistliku noorsoo-organisatsiooni liige 1945–1956. 
Ta lõpetas 1957. aastal Moskva Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi kõrgemad kirjanduskursused. 
Tema loomingust on eesti keeles Loomingu Raamatukogus ilmunud jutustus "Ühe doina jälgedes" (tõlkinud Aleksander Kurtna, 1963), kirjastuses Eesti Raamat 1978. aastal lasteraamat "Koolijutte" (tõlkija Lea-Muti Rosin) ja 1988. aastal ajalooline romaan "Valge kirik" (tõlkija Ülo Tootsen). 
Suure osa Druță loomingust moodustasid näidendid. 
Alates 1969. aastast elas Moskvas, kus ta ka 28. septembril 2023 95-aastaselt suri.
Terje Heido

Terje Heido-Rosenberg (aastani 1984 Terje Heido, 1984–1995 Terje Randaru; sündinud 17. detsembril 1962 Tartus) on eesti näitleja, laulja (sopran) ja solfedžoõpetaja. 
Ta lõpetas 1978 Tartu I Lastemuusikakooli viiulierialal (õpetaja Kai Rebane), 1985 Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli lauluerialal (õp Aino Kõivu klass), 2005 Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia koolimuusika erialal ja 2007 samas magistriõppe (juhendajad Airi Liimets ja Ene Üleoja).
Heido oli 1983–1992 Vanemuise teatri näitleja ja koorilaulja, ta on mänginud peaosi lastelavastustes ja kõrvalosi muusikalavastustes. Aastast 1987 on ta Eesti Teatriliidu liige. 
Aastast 1992 on ta Heino Elleri nimelise Tartu Muusikakooli noorteosakonna solfedžoõpetaja.
Isiklikku.
Tema isa oli elektriinsener ja ema raamatupidaja. Tema abikaasa on Tiit Rosenberg.
2022. aasta rünnak Nova Kahhovkale

11. juulil 2022 alustasid Ukraina väed 2022. aasta Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse raketirünnakut Venemaa okupeeritud Nova Kahhovka linnale. Venemaa teatas, et Ukraina kasutas operatsiooniks HIMARS-rakette, olles hiljuti omandanud need USA-lt.
Sündmused.
Linna sihtmärke tabasid suured plahvatused, mis hävitasid laskemoonalao. Videod näitasid, et "tohutu tulekera" tõusis sihtmärgist välja.
Ukraina väitel sai surma 52 Vene sõdurit ja 12 ohvitseri, sealhulgas 22. armeekorpuse kindralmajor Artem Nasbulin. Ukraina relvajõudude Lõuna väejuhatus teatas, et raketi- ja suurtükiväeüksuste tulemuste põhjal kaotas vaenlane 52 sõdurit, haubitsa Msta-B, miinipilduja ning seitse soomus- ja muud sõidukit ning laskemoonadepood Nova Kahhovkas."
Venemaa ametnikud ja riiklikud uudisteagentuurid teatasid, et hukkus vähemalt seitse inimest ja umbes 70 sai haavata, sealhulgas tsiviilisikud, ning kannatada said laialt levinud tsiviilobjektid, sealhulgas turg, apteek ja kirik, laod ja majad. Kahhovka rajooni sõjaväelis-tsiviilvalitsuse üks venemeelne ametnik ütles, et mitu inimest on endiselt hoonete varemete all lõksus. Neid väiteid ei ole sõltumatult kinnitatud. Ukraina pressiesindaja Serhi Hlan ütles, et teated rünnakus kahjustada saanud haiglate ja elurajoonide kohta on osa Venemaa propagandast ning paljud linna tsiviilisikud on rahul mõttega, et Ukraina väed on linnale lähemal. Ta suurendas ka Venemaa väidetavat hukkunute arvu 200 hukkununi.
Tulistamine Soloti sõjaväepolügoonil

15. oktoobril 2022 toimus Venemaal Belgorodi oblastis Valuiki rajoonis Soloti lähedal sõjaväepolügoonil massitulistamine. Kaks relvastatud meest avasid tule sõdurite pihta, tappes 11 ja vigastades 15 inimest.
Sündmused.
Rünnak algas, kui kaks SRÜ riigist pärit sõdurit avasid tule üksuse isikkoosseisu pihta. Pärast 11 inimese tapmist ja 15 vigastamist hukkusid nad vastutules. Rünnak toimus sõjaväe polügoonil. Readovka sõnul olid hukkunud sõdurid, peamiselt Ukrainasse saatmiseks valmistuvad vabatahtlikud, läbimas tulistamise ajal tuleõppust. Associated Press teatas, et tulistamine toimus sõjaväe lasketiirus.
Venemaa kaitseministeeriumi teatel "toimus rünnak "erioperatsiooniks" valmistuvate vabatahtlike tuleõppuse käigus. Ühe SRÜ riigi terroristid tulistasid üksuse isikkoosseisu pihta käsirelvadest, mõlemad laskurid said vastutules surma." Ametnikud ütlesid, et nad alustavad juhtumi suhtes kriminaaljuurdlust.
Venemaa meediaveebisait ASTRA teatas, et tulistajad olid moslemitest Tadžikistani kodanikud ja nad läksid teiste sõduritega tülli selle üle, kas sõda Ukrainas oli "püha" (tadžiki seisukoht on, et ainus õiglane sõda on moslemite sõda uskmatute vastu). Tulistamine algas pärast seda, kui kolonelleitnant kirjeldas Allahit kui "tossikest" ja "argpüksi". "Uurimiskomiteele lähedane allikas" ütles RBK-le, et kurjategijad on sündinud 1998. ja 1999. aastal. Ühe väidetava tulistaja isa kinnitas RFE/RL-ile, et tema poeg suri nädalavahetusel, kus tulistamine toimus. Tulistaja vend ütles RFE/RL-ile, et tema vend oli "tavaline migrant", kes rändas mitu kuud tagasi Moskvasse Lõuna-Tadžikistanist. Tadžikistani välisministeerium teatas, et nad uurivad teateid selle kohta, et nende kodanikud olid rünnakuga seotud.
Lipno maakond

Lipno maakond (poola keeles "powiat lipnowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna idaosas. Maakonna keskus asub Lipno linnas.
Lipno maakond moodustati 1793. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Dobrzyń nad Wisłą, Lipno ja Skępe.
Lipno maakonnas on kaheksa valda:
2022. aasta rünnak Berdjanski sadamale

2022. aasta rünnak Berdjanski sadamale oli Ukraina vägede õhulöök Berdjanski sadamas sildunud Vene mereväe laevade vastu 24. märtsil 2022 Venemaa sissetungi ajal Ukrainasse. Alligaator-klassi dessantlaev Saratov uputati ja üks kahest Roputša-klassi dessantlaevast sai viga, kuid suutis sadamast lahkuda.
Sel ajal oli see suurim mereväe kaotus, mida Venemaa sissetungi ajal kandis, ja üks Ukraina olulisemaid õnnestumisi.
Taust.
26. veebruaril 2022 vallutasid Vene väed Berdjanski sadama ja Berdjanski lennujaama. Järgmiseks päevaks olid Vene sõjaväelased linna üle täielikult kontrolli võtnud.
Alates 14. märtsist kasutasid venelased sadamat logistikakeskusena, et toetada pealetungi Lõuna-Ukrainas ja eelkõige Mariupoli piiramist. 21. märtsil teatas Vene meedia Zvezda amfiibveoste saabumisest Berdjanski. Üks Venemaa mereväe ohvitser kirjeldas seda kui "märkimisväärset sündmust, mis avab Musta mere mereväele logistilised võimalused".
Rünnak.
Rünnak toimus 24. märtsil kell 7.45. Tuli Alligator-klassi dessantlaeva Saratov pardal põhjustas suure plahvatuse, kuna alus oli ilmselt laskemoonaga koormatud. Venemaa teatas, et laev uppus pärast tulekahju ja plahvatusi, kuid ei maininud Ukraina rünnakut. Plahvatus põhjustas kahju kahele lähedal asuvale Roputša-klassi dessantlaevale Tsezar Kunikov ja Novotšerkassk. Mõlemad laevad põgenesid oma tulekahjudega võideldes sadamast ja naasid hiljem Krimmi. Muude kahjustuste hulka kuulusid muulil olevad suured naftamahutid ja lähedal asuv kaubalaev, mis oli seal sildunud juba enne sissetungi, mis mõlemad põlesid veel järgmisel päeval. 
Ukraina ametnikud väitsid, et rünnak viidi läbi taktikalise ballistilise raketiga OTR-21 Totška.
Järelkaja.
Satelliidipildid kinnitasid hiljem, et Saratov uppus sadamasse ja selle pealisehitus paistis pinna kohal. Kinnitamata teadete kohaselt hukkus Caesar Kunikovil kaheksa ja Novotšerkasskil kolm meeskonnaliiget, kuid kaotustest Saratovil ei teatatud.
Briti luure hinnangul kahjustab Saratovi uppumine Vene mereväe kindlustunnet tegutseda Ukraina rannajoone lähedal. Ameerika Ühendriikide kaitseministeeriumi andmetel ei olnud 31. märtsi seisuga enam katseid amfiiblaevadega varustada.
Sel ajal Saratovi uputanud rünnakut Venemaa ei maininud. 2. juulil teatas Venemaa, et laev sai raketilöögis kannatada ja selle meeskond purustas laeva, "et vältida pardal oleva laskemoona plahvatamist", ning et see päästeti ja pukseeritakse Krimmi Kertši.
Andrei Trošev

Andrei Trošev (sündinud 5. aprillil 1962 Leningradis) on Venemaa sõjaväelane, erupolkovnik, siseministeeriumi ja kaitseministeeriumi töötaja ning Nõukogude-Afganistani sõja, Teise Tšetšeenia sõja ja Venemaa sõjalise sekkumise Süüria kodusõtta veteran. Teenete eest anti talle Venemaa kõrgeim aunimetus, Venemaa kangelane.
2023. aasta 14. juulil teatas Vladimir Putin, et ta soovib, et Trošev asendaks Jevgeni Prigožinit Wagneri grupi juhina pärast Prigožini lühiajalist mässu 2023. aasta juunis.
2023. aasta 29. septembril tegi Vladimir Putin Troševile ülesandeks vabatahtlike üksuste juhtimise Ukraina sõjas.
Ühendkuningriigi kaitseministeeriumi andmeil võidakse endist Wagneri komandöri Troševit pidada tõenäoliselt reeturiks, kes veenis wagnerlasi minema üle Vene Föderatsiooni kaitseministeeriumi alluvusse.
Inowrocławi maakond

Inowrocławi maakond (poola "powiat inowrocławski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna lõunaosas. Maakonna keskus asub Inowrocławi linnas.
Inowrocławi maakond moodustati 1772. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on viis linna: Gniewkowo, Inowrocław, Janikowo, Kruszwica ja Pakość.
Inowrocławi maakonnas on kaheksa valda:
Herma Bauma

Hermine Leopoldine Bauma (23. jaanuar 1915 Viin – 9. veebruar 2003 Viin) oli Austria kergejõustiklane, kes võistles peamiselt odaviskes. Ta tegutses ka käsipallurina. Ta oli 161 cm pikk ja tema võistluskaal oli 68 kg.
Bauma võistles Austria eest 1948. aasta suveolümpiamängudel Londonis, kus ta võitis odaviskes kuldmedali.
Bauma sattus odaviskajaks juhuslikult: ta tuli Austria meistriks 1931. aastal 16-aastaselt pärast vaid ühekuulist treeningut. 1. augustil 1934 tuli Herma Bauma tollal maailmameistrivõistlusteks peetud naiste maailmamängudel 40.30-ga teiseks, 1936. aastal olümpiamängudele Berliini pääses ta uue Euroopa rekordiga 45.71. Tema võistlust mõjutas küünarnukivigastus ja pronksmedalist jäi tal kümne sentimeetrit puudu, tulemusega 41.66 pidi ta leppima neljanda kohaga.
18. oktoobril 1943. aastal esitas ta avalduse NSDAP liikmeks astumiseks ja võeti vastu sama aasta 1. novembril (liikmete arv 9 640 467).
Olümpiamängudel Londonis 31. juulil 1948 tuli ta 45.57-ga olümpiavõitjaks (see tulemus oli toona olümpiarekord). Tema ettevalmistused nendeks mängudeks ei olnud kulgenud ootuspäraselt, kuna mandlilõikus ja veremürgistus olid teda nädalaid treeningutest eemal hoidnud ning ta oli ka Viini Kaiser Franz Josefsi haiglast südamekahjustusega välja kirjutatud. Austria meeskonna teekond spetsiaalsete vagunitega (aga puidust pinkidega) Ostendesse ja sealt Doveri kaudu Londonisse kestis 32 tundi.
Bauma püstitas kaks maailmarekordit (29. juunil 1947 Viinis 48.21 ja 12. septembril 1948 Viinis 48.63). Augustis 1950 võitis ta Brüsseli Euroopa meistrivõistlustel 43.87 meetriga hõbemedali. Pärast 1952. aasta olümpiamänge Helsingis, kus ta tuli 42,54-ga üheksandaks, loobus ta tippspordist.
Bauma suri Viinis 88-aastaselt.
Välislingid.
[[Kategooria:Austria kergejõustiklased]]
[[Kategooria:Sündinud 1915]]
[[Kategooria:Surnud 2003]]
Brodnica maakond

Brodnica maakond (poola keel "powiat brodnicki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna idaosas. Maakonna keskus asub Brodnica linnas.
Brodnica maakond moodustati 1920. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Brodnica, Górzno ja Jabłonowo Pomorskie.
Brodnica maakonnas on üheksa valda:
Girji

Girji (vene keeles Гирьи) on küla Venemaal Kurski oblastis Belaja rajoonis. Küla asub ligikaudu 12,5 km kaugusel Vene-Ukraina piirist ja 110 km kaugusel Kurskist lõunaedelas. Elanike arv oli 2010. aasta seisuga 1465.
2023. aasta 28. septembril sai droonitabamuse küla lähedal asuv radarijaam.
Mogilno maakond

Mogilno maakond (poola "powiat mogileński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna edelaosas. Maakonna keskus asub Mogilno linnas.
Mogilno maakond moodustati 1815. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Mogilno ja Strzelno.
Mogilno maakonnas on neli valda:
Tupaialised

Tupaialised ("Scandentia") on selts loomi imetajate klassis. Nad on enamasti oravasuurused segatoidulised loomad, kes elutsevad Lõuna- ja Kagu-Aasias. Nende lähimad sugulased on esikloomalised ja karustiivalised.
Tupaialiste hulka kuuluvad kaks nüüdisaegset sugukonda:
Varasemates klassifikatsioonides paigutati tupaialised putuktoiduliste seltsi, hiljem esikloomaliste hulka. Tänapäeval eelistatakse neid käsitleda omaette seltsina.
Estevelles

Estevelles on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vald asub u. 9,7 km Lensist kirdes, teede D164e ja D917 ristumiskoha ümbruses. Kanaliseeritud Deûle'i jõgi moodustab valla lõunapiiri.
Évin-Malmaison

Évin-Malmaison on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vald asub u. 16 km Lensist idas, teede D161 ja D54 ristumiskoha ümbruses. Kanaliseeritud Deûle'i jõgi moodustab valla edelapiiri.
Fouquières-lès-Lens

Fouquières-lès-Lens on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Vald asub u. 8 km Lensist idas, teede D46 ja "Autoroute A21" ristumiskoha ümbruses.
Ayo Edebiri

Ayo Edebiri (sündinud 3. oktoobril 1995 Bostonis) on Ameerika Ühendriikide koomik, stsenarist, filmiprodutsent, näitleja ja häälnäitleja. Kõige tuntumad on tema rollid seriaalides "Big Mouth" (2020. aastast), "The Bear" (2022. aastast) ja "Abbott Elementary" (2023. aastast).
Oma "The Bear" rolli eest on Edebiri võitnud Kuldgloobuse ja Emmy auhinna.
2023. aastal näitles Edebiri filmides "Theatre Camp" ja "Bottoms" ning andis oma hääle tegelastele filmides " ja ".
Lapsepõlv ja haridus.
Edebiri sündis Bostonis ja kasvas üles nelipühilaste peres sisserändajatest vanemate ainsa lapsena. 
Edebiri ema on pärit Barbadoselt ja isa Nigeeriast. Koomikuna esinemisest hakkas ta huvituma kaheksandas klassis.
Edebiri õppis New Yorgi ülikoolis algul pedagoogikat, kuid otsustas siis näitekirjanduse kasuks. Ülikooli kolmandal aastal hakkas ta keskenduma oma koomikukarjääri edendamisele ja stažeeris improvisatsiooni- ja koomikatrupis. 
Tudengina sai Edebiri tuttavaks tulevaste töökaslaste Rachel Sennotti ja Emma Seligmaniga.
The Age of Reason

The Age of Reason: Being an Investigation of True and Fabulous Theology on 18. sajandil USA-sse sisserännanud revolutsioonilise kirjaniku Thomas Paine'i teos, milles ta kritiseeris institutsionaliseerunud kristlust ja seadis kahtluse alla Piibli eksimatuse. Teos ilmus kolmes köites aastatel 1794, 1795 ja 1807. Suurbritannias keelati raamat kui revolutsiooniline.
Paine kaitseb mõistust ilmutuse ees, mis sunnib teda imesid tagasi lükkama ja nägema Piiblit kui lihtsat kirjandusteost, mitte kui jumalikkusest inspireeritud teksti. "The Age of Reason" ei ole aga ateistlik tekst, kuna see propageerib loomulikku religiooni ja kaitseb loojat Jumalat.
Ameerikas muutus teos bestselleriks.
Wąbrzeźno maakond

Wąbrzeźno maakond (poola "powiat wąbrzeski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas. Maakonna keskus asub Wąbrzeźno linnas.
Wąbrzeźno maakond moodustati 1887. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Wąbrzeźno.
Wąbrzeźno maakonnas on neli valda:
Aleksandrów Kujawski maakond

Aleksandrów Kujawski maakond (poola "powiat aleksandrowski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas. Maakonna keskus asub Aleksandrów Kujawski linnas.
Aleksandrów Kujawski maakond moodustati 1932. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kolm linna: Aleksandrów Kujawski, Ciechocinek ja Nieszawa.
Aleksandrów Kujawski maakonnas on kuus valda:
Chełmno maakond

Chełmno maakond (poola "powiat chełmiński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Chełmno linnas.
Chełmno maakond moodustati 1772. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Chełmno.
Chełmno maakonnas on kuus valda:
Golub-Dobrzyńi maakond

Golub-Dobrzyńi maakond (poola "powiat golubsko-dobrzyński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Golub-Dobrzyńi linnas.
Golub-Dobrzyńi maakond moodustati 1956. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Golub-Dobrzyń ja Kowalewo Pomorskie.
Golub-Dobrzyńi maakonnas on viis valda:
Toruńi maakond

Toruńi maakond (poola "powiat toruński") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna keskosas. Maakonna keskus asub Toruńi linnas, mis maakonda ei kuulu.
Toruńi maakond moodustati 19. sajandil. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonna ainus linn on Chełmża.
Toruńi maakonnas on kaheksa valda:
Włocławeki maakond

Włocławeki maakond (poola "powiat włocławski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna kaguosas. Maakonna keskus asub Włocławeki linnas, mis maakonda ei kuulu.
Włocławeki maakond moodustati 19. sajandi esimesel poolel. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kuus linna: Brześć Kujawski, Chodecz, Izbica Kujawska, Kowal, Lubień Kujawski ja Lubraniec.
Włocławeki maakonnas on 12 valda:
Bydgoszczi maakond

Bydgoszczi maakond (poola "powiat bydgoski") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonnas. Maakonna keskus asub Bydgoszczi linnas, mis maakonda ei kuulu.
Bydgoszczi maakond moodustati 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Koronowo ja Solec Kujawski.
Bydgoszczi maakonnas on kaheksa valda:
Tessa Sanderson

Theresa Ione Sanderson (sündinud 14. märtsil 1956) on Briti endine odaviskaja. Ta esines aastatel 1976–1996 kõigil suveolümpiamängudel, võites 1984. aasta olümpiamängudel odaviskes kuldmedali. Ta oli teine kergejõustiklane, kes võistelnud kuuel olümpial (esimene oli Lia Manoliu 1952–1972), ja esimene mustanahaline britt, kes võitis olümpiakulla.
Sanderson võitis kuldmedalid odaviskes kolmel Rahvaste Ühenduse mängul (1978, 1986 ja 1990) ning 1992. aasta IAAF-i maailma karikavõistlusel. Ta tuli 1978. aasta kergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel teiseks ja osales kolmel maailmameistrivõistlusel (1983, 1987 ja 1997). Sanderson oli kolm korda Ühendkuningriigi tšempion ja kümme korda AAA rahvuslik meister amatööride kergejõustikus. Ta püstitas viis Rahvaste Ühenduse rekordit ja kümme Briti rahvusrekordit odaviskes, samuti rekordeid juunioride ja meistrite (Masters W40) tasemel. Sandersoni pidev rivaal spordis oli britt Fatima Whitbread, kes võitis 1984. aasta olümpiamängudel pronksi.
Väljaspool kergejõustikku on Sanderson esinenud mitmel külalisesinemisel televisioonis ja oli Sky Newsi spordireporter, kui see 1989. aastal saateid alustas. Sanderson määrati Briti impeeriumi ordu (MBE) liikmeks 1985. aastal ja temast sai 2004. aasta uusaasta autasustamisel Briti impeeriumi ordu komandör (CBE). Ta oli aastatel 1999–2005 Sport Englandi aseesimees ning asutas hiljem Tessa Sandersoni fondi ja Akadeemia, mille eesmärk on julgustada noori ja puuetega inimesi spordiga tegelema.
Theresa Ione Sanderson sündis 1956. aastal St Elizabethis Jamaica koloonias. Tema vanemad lahkusid Jamaicalt, et Inglismaal tööd leida, kui Sanderson oli viieaastane. Tema eest hoolitses vanaema, kuni ta läks kuueaastaselt oma vanemate juurde Wednesfieldi (nüüd Staffordshire'i). Barbara Richards, tema kehalise kasvatuse õpetaja Ward's Bridge'i keskkoolis, märkis ära tema annet kergejõustiku alal ja julgustas teda edu saavutama; Richards ähvardas panna Sandersoni pärast kooli vahi alla, kui ta ei treeni. See lähenemine aitas hiljem Sandersoni sõnul kaasa. Esimest korda viskas ta oda 14-aastaselt, panustades sõbraga krõpsukoti peale, kes suudab seda kaugemale visata.
Välislingid.
[[Kategooria:Suurbritannia odaviskajad]]
[[Kategooria:Olümpiavõitjad]]
[[Kategooria:Briti impeeriumi ordu komandörid‎]]
[[Kategooria:Sündinud 1958]]
Grudziądzi maakond

Grudziądzi maakond (poola "powiat grudziądzki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Kujawy-Pomorze vojevoodkonna kirdeosas. Maakonna keskus asub Grudziądzi linnas, mis maakonda ei kuulu.
Grudziądzi maakond moodustati 1818. aastal. Maakond likvideeriti 1975. aastal, kuid loodi uuesti 1999. aastal haldusreformi käigus.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaks linna: Łasin ja Radzyń Chełmiński.
Grudziądzi maakonnas on kuus valda:
Carringtoni sündmus

Carringtoni sündmus oli intensiivseim vaadeldud magnettorm heliofüüsika ajaloos. Sündmus leidis aset 10. päikesetsükli ajal ja see saavutas kulminatsiooni 1.–2. septembril 1859. Carringtoni sündmus põhjustas tugevaid virmalisi, mida nähti kogu planeedi ulatuses ja see põhjustas sädemeid ning isegi süttimist mitmes telegraafijaamas. Magnettormi põhjustas tõenäoliselt Päikeselt pärinev krooniaine massiline väljavool (CME), mis põrkas kokku Maa magnetosfääriga.
Carringtoni sündmust seostatakse tugeva Päikese loitega, mis leidis aset 1. septembril 1859. Loidet vaatlesid ja kirjeldasid iseseisvalt Briti astronoomid Richard Christopher Carrington ja Richard Hodgson. Need vaatlusandmed olid ühtlasi ajaloo esimesed teadusandmed Päikese loite kohta.
Kui sarnase tugevusega geomagnetiline torm leiaks aset tänapäeval, võiks see põhjustada laiaulatuslikke häireid elektrivõrgus, elektrikatkestusi ja vooluvõrgu kahjustusi.
Carringtoni sündmusega võrreldavateks magnettormideks peetakse hiljem toimunud sündmustest näiteks 1972. aasta augustis toimunud magnettorme ja 2003. aasta nõndanimetatud Halloweeni päikesetorme.
Richard Carrington

Richard Christopher Carrington (26. mai 1826 – 27. november 1875) oli inglise hobiastronoom, kelle 1859. aasta astronoomilised vaatlused tõestasid nii Päikese loidete olemasolu kui ka viitasid nende elektrilisele mõjule Maale ja nende seosele virmaliste tekkega ja kelle 1863. aasta vaadlusandmete põhjal päikeselaikude kohta avastati Päikese diferentsiaalne pöörlemine. 1859. aasta septembris aset leidnud magnettorm nimetati tema auks Carringtoni sündmuseks (inglise keeles "Carrington Event").
Heliofüüsika

Heliofüüsika on teadusharu, mis uurib Päikest ning selle mõju ülejäänud Päikesesüsteemile. NASA on heliofüüsikat defineerinud kui "(1) uut kokkuvõtlikku terminit Päikese ja Päikesesüsteemi ühendatust käsitleva teaduse jaoks, (2) Maa kosmosekeskkonna uurimist, avastamist ja mõistmist ning (3) teaduslikku süsteemi, mis ühendab kõik seostuvad nähtused kosmose valdkonnas, mis on mõjutatud sellisest tähest nagu meie Päike".
Heliofüüsika uurib põhiliselt seda, kuidas Päike avaldab mõju planeet Maale ja teistele Päikesesüsteemis asuvatele planeetidele ja teistele taevakehadele, üldisemalt uurib see kogu kosmose muutlikke "ilmastiku"tingimusi. Heliofüüsika peamisteks vaatlusobjektideks on Maa ja teiste planeetide magnetosfäär, ionosfäär, termosfäär, mesosfäär ja ülemised atmosfäärikihid. Heliofüüsika hõlmab teaduse Päikesest, Päikese kroonist, heliosfäärist ja Maa atmosfäärist ja vaatleb suurt hulka astronoomilisi nähtusi, sealhulgas kosmilisi kiiri ja osakeste kiirendust, kosmilist tolmu ja magnetilisi ühendusi, tuumaenergia teket ja Päikese seesmist dünaamikat, Päikese aktiivsust ja tähtede magnetvälju, aeronoomiat ja kosmilisi plasmasid, Maa magnetvälja ja globaalseid muutusi Maa atmosfääris, samuti seda, kuidas Päikesesüsteem ja Linnutee galaktika teineteist vastastikku mõjutavad.
Emmerich Joseph von Breidbach zu Bürresheim

Emmerich Joseph von Breidbach zu Bürresheim (12. november 1707–11. juuni 1774) oli 1763–1774 Mainzi peapiiskop ning alatest 1768. aastast ka Wormsi piiskop. Oma ametiaegadel viis ta läbi mitmeid valgustusajastust inspireeritud reforme. 
Elulugu.
Emmerich Joseph sündis 12. novembril 1707 Koblenzis. Juba 1714. aastal saadeti ta Trierisse ning 1719. aastal Mainzi kirikukooli. Hiljem õppis ta ka Reimsis ja Kölnis. 1732. aastal sai tast Mainzis ning neli aastat hiljem ka Trieris toomhärra. 1754. aastal määrati ta Mainzi peapiiskop Johann Friedrich Karl von Osteini poolt ühe peapiiskopkonna ringkonna juhiks. 1758. aastal määrati ta ka dekaaniks. Osteini surma järel valiti Emmerich Joseph 5. juulil koguduse poolt Mainzi uueks peapiiskopiks. Ametisse pühitsemine toimus haiguse tõttu alles 13. novembril. 
Peapiiskopina tahtis Emmerich ebausklike kommete levikut piirata ning rahva seas intellektualismi levitada. Kuigi ta ise oli katoliiklik peapiiskop, määras ta Erfurdi Ülikooli professoriks protestandi ning Mainzi Ülikooli õpetajaks ühe oma kriitikutest. Lisaks vähendas ta ka kirikupühasid.Emmerich Joseph aitas Mainzis leevendada ka rasket majanduslikku olukorda, toetades tööstusi (nt. portselanivabrik Höchstis) ning piirates toiduhindu. Lisaks piiras ta vaimulikkonna privileege, arendas koole ja õpetajate väljatreenimist ning toetas rahaliselt ülikoole. Wormsi piiskopina muutis ta selle diötseesi põhiseadust ning piiras mungaordude rahalisi õigusi. Peapiiskopi nõunikud sellel ajal olid Karl von Groschlag ja Franz von Bentzel. Reformide tõttu hakati peapiiskopi vastu mõjuringkondades pahameelselt suhtuma. Seda viha suurendas ka 1773. aastal jesuiitide kolleegiumite laiali saatmine Emmerich Josephi poolt. Oma reformide tõttu ei sallitud Emmerich Josephit kuurvürstkonna konservatiivsemates ringkondades, kuid selle eest oli tal tavaelanikkonna seas suur populaarsus.
Emmerich Joseph oli Trieri abipiiskop Johann Nikolaus von Hontheimi toetaja ning osales ka Joseph II kroonimistseremoonial.Emmerich Josephi ametiajal nägi Mainzi linn suuri ehitusprojekte, mille käigus rajati kaks kirikut (nt. Püha Augustinuse kirik), kabel, ratsutamiskool ja kahuritehas. Lisaks paigaldati linna 1772. aastal tänavavalgustus. Lisaks toimusid tema ajal ka Rooma-aegsete esete välja kaevamine ja peapiiskopkonnas säilitamine.
Emmerich Joseph suri 11. juunil 1774 insulti. Oma testamendis lasi ta rajada Mainzi vaeste- ja orbudemaja. Hiljem on levinud ka teooriad, et ta mürgitati.
Päikese kroon

Päikese krooniks (inglise keeles "Sun's corona") kutsutakse Päikese atmosfääri kõige välimist kihti.. Tavaolukorras segab Päikese krooni vaatlemist Päikese pinna tugev kiirgus ja kroon on vaadeldav üksnes eriinstrumente kasutades. Päikesevarjutuse ajal võib aga krooni näha ka palja silmaga.
Päikese krooni omadused.
Krooni temperatuur on väga kõrge (ligikaudu miljon Celsiuse kraadi), see on palju kõrgem kui pinnatemperatuur (5500 Celsiuse kraadi), miks see nii on, pole kindlalt teada. Värskeimad uuringud näitavad, et krooni kõrge temperatuuri põhjuseks võivad olla Päikese pinna peal keerlevad väikesed, aga kiired magnetlained.
Päikese kroon on ligikaudu 10 miljonit korda hõredam, kui Päikese pind, sel põhjusel on see ka palju vähem ere kui Päikese pind.
Päikese loited.
Päikese kroonist lähtuvad loited ehk päikese pursked - Päikese krooni osakesed, mis kanduvad suurel kiirusel Päikesest eemale, ulatudes Päikesesüsteemi kaugemategi aladeni. Seda nähtust nimetatakse päikesetuuleks. Planeetide magnetväljadega kohtudes põhjustavad need osakesed magnettormideks kutsutavaid füüsikalisi nähtusi.
Mürdiroheline

Mürdiroheline ehk mirdiroheline (prantsuse keeles "vert myrte") on üks rohelistest värvitoonidest, maheda tooniga tumeroheline värvus. Traditsiooniliselt on värvikaartide mirdiroheline tumedam ja sinakam toon kui mürdi lehed. Värvinimetust kasutatakse eelkõige moesõnavaras .
Värvinimetus esineb Eesti 1930. aastate tekstides moe kontekstis, kasutatakse ka kunstitarvete värvuse kirjeldamiseks.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab mirdirohelise vasteks jahedate tumeroheliste toonivahemiku .
RAL Design värvivaliku toon 180 20 20 "Myrtengrün" on külm väga tume roheline .
Pantone värvivaliku toon 18-6114 "Myrtle" on jahe kergelt murtud tooniga roheline .
Veebivärv "Myrtle" on pudelrohelise taoline sügav tumeroheline