tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Baker Street

Baker Street on tänav Londonis Marylebone'is Westminsteri linnaosas.
Tänav rajati 18. sajandil ja sai nime ehitaja William Bakeri järgi. Kui algul rajati Baker Streetile kõrgklassi elamuid, siis tänapäeval asuvad seal peamiselt kontori- ja ärihooned. 
Baker Street on üsna tiheda liiklusega.
Baker Streetile saab sõita Londoni metrooga. Väljuda tuleb Baker Streeti peatuses. See on üsna vana peatus: ta avati juba 1863.
Väljamõeldud aadressil 221B Baker Street elas Arthur Conan Doyle'i loodud detektiiv Sherlock Holmes. Doyle valis niisuguse aadressi seetõttu, et tema ajal ei olnud Baker Streetil 100-st suuremaid majanumbreid ja ta ei tahtnud tegelike majade omanikele tekitada fännikirjade saabumisega probleemi.
Ööl vastu 11. septembrit 1971 toimus Baker Streetil asuvas Lloyds Banki harukontoris ulatuslik rööv. Mitu meest rentisid panga naabermajas äriruumid ning kaevasid maja alt panga varakambrisse käigu. Nad tekitasid pangale ligi 3 miljonit naelsterlingit kahju, sellest umbes poole moodustas sularaha ja poole hoiulaegastes olnud väärtasjad. 1973. aasta jaanuaris mõisteti beli meest varguses süüdi, neist üks sai 8 aastat ja ülejäänud 12 aastat vangistust.
1835 avati Baker Streetil esimene alaline Madame Tussaud' vahakujude näitus. Vahakujude muuseum oli seal kuni 1884. Seejärel viidi muuseum üle Marylebone Roadile, mis asub kohe ümber nurga.
Axel Gabriel Ylander

Axel Gabriel Ylander (19. jaanuar 1829 Turu – 9. juuli 1882 Pori) oli Soome ja Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1848–1851 Turus gümnaasiumis. Usuteadust õppis ta aastatel 1851–1855 (immatrikuleeriti 18. juunil 1851) Helsingi Ülikoolis. Ta ordineeriti 13. juunil 1855 Turus õpetajaks.
Ta oli aastatel 1855–1856 pastor Kakskertas, Turu lähedal (praegu Turu linnaosa). Aastal 1857 oli ta pastor Turus, aastatel 1858–1859 Dragsfjärdis (Päris-Soome maakonnas), aastatel 1860–1861 Nauvos (Päris-Soome maakonnas) ja Lemlandis (Ahvenamaa maakonnas). Aastatel 1862–1866 oli ta (introdutseeriti 5. mail/17. mail 1863) Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja. Aastatel 1867–1870 oli ta pastor Turus ja aastatel 1870–1882 Poris.
Jon Bon Jovi

Jon Bon Jovi (kodanikunimega John Francis Bongiovi Jr.; sündinud 2. märtsil 1962 Perth Amboys New Jerseys) on ameerika laulja, laululooja ja näitleja.
Tema isa John Francis Bongiovi (seenior) oli itaalia ja slovaki päritolu habemeajaja. Ema Carol Sharkey oli saksa ja vene päritolu lilleseadja ja üks esimesi Playboy jänkusid. Tal on vennad Anthony ja Matthew. Ta kasvas katoliiklikus peres.
John ei armastanud koolis käia. Selle asemel eelistas ta pilli mängida. Juba 16-aastaselt mängis ta klubides. 17-aastaselt töötas ta oma kauge sugulase Anthony Bongiovi helisalvestusstuudios koristajana. Sel aastal salvestas Domenico Monardo seal oma albumit "Christmas in the Stars: The Star Wars Christmas Album", kuhu Anthony soovitas ka Johni laulma. Ta esitas seal laulu "R2-D2 We Wish You A Merry Christmas", mis ongi tema esimene salvestis. Albumil oli tema nimi kirjutatud kujul "John Bongiovi".
1983 moodustas ta oma bändi Bon Jovi. Bänd sai nime Bongiovi perekonnanime järgi ja seda hääldatakse samamoodi kui perekonnanime, aga kirjutatakse nii, et ameerika publikul oleks lihtsam mõista, kuidas seda hääldada tuleb. Bänd tegutseb vaheaegadega siiani ja selle algkoosseisust lööb kaasa koguni neli liiget. Need on Jon Bon Jovi ise (laul ja rütmikitarr), David Bryan (klahvpillid ja taustalaul), Tico Torres (trummid) ja Richie Sambora (soolokitarr ja taustalaul).
1990 avaldas Jon Bon Jovi oma esimese sooloalbumi "Blaze of Glory", mis oli saanud nime albumil oleva samanimelise laulu järgi. See laul pärines filmist "Young Guns II". See album ja laul nimetati 1991 paljude auhindade kandidaadiks, mille hulgas olid Oscar ja Kuldgloobus originaalloo kategoorias, Grammy visuaalse meedia jaoks kirjutatud laulu kategoorias ja laulja ise rokklauluesituse kategoorias, Ameerika muusikaauhind pop- või rokksingli kategoorias ning MTV videomuusikaauhind filmist pärit video ja meesesitaja video kategoorias. Neist võitis ta Kuldgloobuse ja Ameerika muusikaauhinna.
2012 nimetati ta uuesti Kuldgloobuse kandidaadiks originaalloo kategoorias lauluga "Not Running Anymore", aga ta ei võitnud seda.
29. aprillil 1989 abiellus ta keskkooliaegse kallima Dorothea Hurleyga. Neil on neli last: Stephanie Rose (1993), Jesse James Louis (1995), Jacob Hurley (2002) ja Romeo Jon (2004).
Pikk tänav (Rakvere)

Pikk tänav on tänav Rakveres.
Pikk tänav on 1182 m pikk ning see on Rakveres pikkuselt 17. tänav.
Pikk tänav oli viie sajandi jooksul Rakvere üks peatänavatest. Tänapäeval kulgeb liiklus rohkem mööda Pika tänava paralleeltänavaid, milleks on lääne pool Vallikraavi tänav ja ida pool Kastani puiestee.
Pikk tänav algab Tallinna tänavalt ja suundub lõunasse. See ristub Rohuaia, Posti, Parkali, Sauna, Kooli, Tõusu ja Silla tänavaga. Tõusu tänavaga ristub ta lääne poolt, kuid teistega ida poolt. Pikk tänav on nende kõigi suhtes peatänav. Pikk tänav lõpeb Tammiku ja Juhan Kunderi tänava ristmikul.
Tänavast läände jäävad Rakvere vallimägi ja Rakvere tammik. Parkali ja Sauna tänava vahel tänava idapoolses ääres asub Rakvere Kolmainu kirik.
2019. aastal rekonstrueeriti Pikk tänav alates Pika ja Tallinna tänava ristumiskohast kuni Rakvere Linnakodaniku Majamuuseumi (Pikk 50) juures asuva parklani. Töid kaasrahastas Euroopa Regionaalarengu Fond ligi 2 miljoni euro ulatuses. Ehitustööd tehti arhitektuurikonkursi võidutöö "Pikk muuseum" alusel, mille autorid on Risto Parve ja Kai Süda. 
Teises etapis 2021. aastal rekonstrueeriti Pikk tänav lõpuni ehk Tammiku tänava ja Juhan Kunderi tänava ristmikuni. 
Suurim majanumber Pikal tänaval on 80.
Tänava lõppu on püstitatud Juhan Kunderi mälestussammas.
Ajalugu.
Pikk tänav on Rakvere üks vanemaid tänavaid. 17. sajandil oli Rakveres vaid viis tänavat: Pikk, Rüütli (praegune Tallinna), Korduani (Rohuaia), Vee (Posti) ja Põrgu (Parkali).
Michelli majas aadressil Pikk tänav 7 asus võõrastemaja Balti Hoov. 1910. aastal avas kohalik kaupmees Meier Rogovski aadressil Pikk tänav 16a Kurbergi majas (hilisemas kino Säde hoones) Rakvere esimese kinosaali. 
1. juunil 1950 nimetati Pikk tänav Mihhail Kalinini tänavaks, 1976. aastal nimetati uuesti Pikaks tänavaks ja Mihhail Kalinini nimi pandi Tuleviku tänavale.
Oksendamine

Oksendamine (lad. "vomitus") on mao (mõnikord ka kaksteistsõrmiksoole) sisu instinktiivne väljutamine suu ja mõnikord nina kaudu.
Oksendamine on organismi kaitsereaktsioon mürgistuse vastu. Samuti võib oksendamist esineda mitmesuguste haiguste korral.
Pikk tänav (täpsustus)

Pikk tänav on mitme tänava nimi Eestis.
Karl Oskar Freiberg

Karl Oskar Freiberg (pseudonüüm Oskar Kurmiste; 2. mai 1894 Mäksa vald, Tartumaa – 2. detsember 1941 Sverdlovsk, hukati) oli ajakirjanik ja poliitik.
Ta asus 7. septembril 1920 Johannes Semperi asemel Asutava Kogu liikmeks ning oli hiljem ka I, II, III, IV ja V Riigikogu liige.
Freiberg kuulus Eesti Iseseisvasse Sotsialistlikku Tööliste Parteisse.
Vassili Grigorjev

Vassili Grigorjev (27. veebruar / 11. märts 1870 Dõmkovo, Petseri vald, Pihkva kubermang –1947 ) oli Eesti põllumees ja poliitik.
Ta sündis Petserimaal Dõmkovos kehviktalupoja perekonnas. Ta sai keskhariduse. Pärast sõjaväeteenistust töötas ta 22 aastat Vene siseministeeriumis. Lahkus aastal 1918 Venemaalt Eestisse, kus hakkas talupidajaks.
Grigorjev kuulus Eesti Tööerakonna liikmena I Riigikogu koosseisu, II ja III Riigikogu koosseisu kuulus Vene ühendatud erakondade nimekirja järgi.
Aleksander Hint

Aleksander Hint (30. november 1884 Kopli talu, Kuusnõmme küla, Lümanda vald, Saaremaa – 30. oktoober 1943 Ujalõ saar, Araali meri, Venemaa) oli eesti põllumees ja kaugsõidukapten.
Aleksander Hint kuulus Eesti Tööerakonna liikmena alates 25. novembrist 1921 I Riigikogu koosseisu (asudes Timotheus Grünthali kohale). 
Suri tüüfusse.
Isiklikku.
Tema pojad olid kirjanik Aadu Hint ja tehnikateadlane Johannes Hint.
Rakvere tammik

Rakvere tammik on Rakveres Vallimäe ühes otsas asuv tammik. Tammiku kaitseks on moodustatud Rakvere tammiku maastikukaitseala.
Rakvere tammikusse jäävad mälestusmärk "Okaskroon" ja Saksa sõjaväekalmistu.
Tammiku geograafilised koordinaadid on .
Rakvere tammikut piiravad idast Õie tänav, loodest Mädapea tee, põhjast Tõusu tänav, idast Pikk tänav ja kagust Tammiku tänav.
Eesti vallavanemate loend (2012)

Eesti vallavanemate loend loetleb Eesti vallavanemaid 2012. aastal.
Kaia Soosaar

Kaia Soosaar (sündinud 24. aprillil 1993 Tallinnas) on eesti kergejõustiklane. Tema põhiala on kaugushüpe.
Kaia õppis Tallinnas Rocca al Mare koolis. Kaia Soosaare treener on Epp Maasik.
Isiklikku.
Tema isa oli ujuja ja spordipedagoog Toomas Soosaar (1962–2014), vanaisa on ujuja ja veepallur Marti Soosaar.
Esko Häkli

Esko Antero Häkli (sündinud 30. novembril 1936) on Soome raamatukogutegelane, Helsingi Ülikooli raamatukogu (Soome Rahvusraamatukogu) direktor (1976–2001).
19. oktoobril 1994 promoveeriti professor Esko Häkli Tallinna Ülikooli audoktoriks.
Teadlasena uurib ta raamatu ja trükinduse ajalugu ning nüüdisaegset võrdlevat raamatukogundust teadusraamatukogude kontekstis. Tema artikleid on ilmunud peamiselt Rootsi ja Saksamaa teadusväljaannetes.
Elu- ja töökäik.
Häkli alustas oma töömeheteed praktikandina Helsingi ülikooli raamatukogus. Töötanud 1960. aastate algusest Helsingi Ülikooli Teoloogilise teaduskonna raamatukogu juhatajana, siirdus ta 1969 tagasi ülikooli raamatukokku, kus oli esialgu osakonnajuhatajana ja 1976. aastast direktor. 
Direktorina viis ta läbi mitmeid muudatusi ja arendusprojekte. Maa alla valmis suur ventileeritav ladu. Mikkelisse asutati raamatukogu konserveerimiskeskus.
Häkli ajal pandi raamatukogus alus mitmele uurimisprojektile ning Helsingi Ülikooli raamatukogu sai Soome teadusraamatukogude võrgustiku keskuse staatuse. Rahvusraamatukogu vastutab raamatukogude IT-süsteemi ja elektroonilise raamatukogu (FinELib) hooldamise ja arendamise eest ning tegutseb riikliku kogude digiteerimiskeskusena.
Ta toetas esimese ühise raamatukogusüsteemi (VTLS) kasutuselevõttu 
Häkli on filosoofiadoktor (1972), Helsingi Ülikooli audoktor (1990), Kuningliku Gustav Adolfi Akadeemia (Uppsala) kirjavahetajaliige (1993), rahvusvaheliste erialaorganisatsioonide (IFLA, LIBER) juhatuse liige ja töörühma Bibliotheca Baltica juhataja. 
Ta oli ajakirja Books from Finland toimetuskolleegiumi esimees 1976–2001, Soome kirjanduse seltsi juhatuse liige 1984–1999, Sibeliuse Seltsi esimees 2002–2009.
2009. aastast on ta olnud ajakirja Nordisk Pappershistorisk Tidskrift vastutav toimetaja.
Häkli on 1976. aastast abielus magister Gunilla Häkliga (sündinud Berglund). 
Esimesest abielust (1957–1976) Eeva-Liisa Viljaneniga on tal kaks last.
Ohtlikud suhted

"Ohtlikud suhted" (prantsuse "Les Liaisons dangereuses") on Pierre Choderlos de Laclos' romaan.
Romaan ilmus anonüümsena 1782. aastal. See põhjustas skandaali ning romaan keelati.
Eesti keeles ilmus romaan 1987 Kristiina Rossi tõlkes.
Ülo Kaasik

Ülo Kaasik (9. november 1926 Tallinn – 17. aprill 2017 Tartu) oli eesti matemaatik.
Ta lõpetas 1953. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna. 1957. aastal kaitses matemaatikadoktori väitekirja.
Aastatel 1953–1959 töötas ta Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna lektorina. 1959–1979 oli ta ülikooli arvutuskeskuse teaduslik juhendaja, 1979–1993 matemaatikateaduskonna professor, seejärel 1993. aastast Tartu Ülikooli matemaatika-informaatikateaduskonna emeriitprofessor. 
Tartu Ülikooli arvutuskeskuse ja programmeerimise kateedri (praeguse arvutiteaduse instituudi) arendamise kõrvalt kirjutas Ülo Kaasik matemaatika- ja programmeerimisteemalisi artikleid ja raamatuid. Ta on koostanud matemaatikateatmikke: leksikone, sõnastikke ja koostöös kolleegidega ka koolimatemaatika entsüklopeedia.
Minu venna tüdruksõber

"Minu venna tüdruksõber" (eesti keelde on pealkirja tõlgitud ka "Päris Dan" ja "Dan päriselus"; inglise "Dan in Real Life") on 2007. aasta koomiline draamafilm. Filmi lavastas Peter Hedges ning peaosades mängivad Steve Carell ja Juliette Binoche.
Adolf Fredrik Dreijer

Adolf Fredrik Dreijer (ka Adolf Friedrich Dreyer; 3. jaanuar 1817 Tammisaari – 26. mai/7. juuni 1892 Ruhnu) oli Soome ja Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1835–1847 (immatrikuleeriti üliõpilaseks 10. juunil 1835) Helsingi Ülikooli usuteaduskonnas. Õpingud venisid pikaks, kuna ta töötas õpetajana Tammisaaris (aastal 1839) ja Tamperes (aastal 1841). Ordineeriti 18. detsembril 1847 Porvoos õpetajaks.
Ta oli aastatel 1847–1854 Uusimaa maakonnas Karjaa koguduse adjunktõpetaja. Aastatel 1854–1871 oli ta Ahvenamaal Vårdö koguduse õpetaja. Aastatel 1871–1892 oli ta Ruhnu Püha Magdaleena koguduse õpetaja.
Erich Differt

Erich Aleksander Nikolai Differt (8. november 1883 – 1959) oli Eesti insener ja nudist.
Ta lõpetas Stuttgardi Ülikooli mäeinsenerina, töötas Venemaal ja opteerus 1920. aastail Eestisse.
Ta oli ühe Saksa esimese alastikultuuri ühingu liige alates 1907. aastast. Kui ei olnud võimalik osaleda ühingu töös, siis viljeles ta nudismi perekonna ja tuttavate ringis ning propageeris seda kõikjal. Ta oli kolm aastat järjest Saksa suusahüppe meister.
22. augustil 1933 andis Patendiamet kaitsetunnistuse Erich Differti leiutisele "Kiirelt vahetatav õhuvoolik jalgrataste ja jõuvankrite ratastele kui ka kõiksugustele muudele ratastele pressitud õhuga täidetud voolikuga." 1938. aastal registreeriti ta Haridusministeeriumi Kutseoskuse Osakonnas tehnikuna mäetööstuse alal.
Erich Differt oli maapõuevarade kasutamise aktsiaseltsi "Magna" asutajaliige.
23. juunil 1932 otsustas ta asutada Eesti Vabakehakultuuri Ühingu ja esitas selle põhikirja 29. juulil kohtu- ja siseministeeriumile kinnitamiseks. Minister Ado Anderkopp keeldus selle registreerimisest. 1. novembril 1932 otsustas Riigikohus kohtu- ja siseministri otsuse tühistada. 1934. aastal oli ühingul 55 liiget.
Ühing suleti siseministri resolutsiooniga 15. novembrist 1939 ja loeti likvideerituks likvideerimiskomisjoni otsusega 21. augustist 1940.
Erich Differt siis enam ühingu tegevuses ei osalenud. Ta vabastati Eesti kodakondsusest Vabariigi Valitsuse otsusega 30. novembril 1939 ja ta pöördus tagasi Saksamaale.
Erich Differt oli abielus ja tal oli kolm last.
Nudistlik tegevus Eestis vaibus aastakümneteks, kuid rahva seas elasid edasi legendid Eesti nudismi pioneerist Erich Differtist ja tema asutatud alastikultuuri ühingust. Tema ideed olid okupatsiooni ajal võitluses nudismi ideede eest suureks toeks.
Paula Järv

Paula Järv (neiupõlvenimega Paula Kaubi; 1898 Harku vald, Harjumaa – ? Nõukogude Liit) oli Eesti tööline ja kommunist, kes kuulus lühikest aega asendusliikmena I Riigikogu koosseisu.
Ta elas lapsepõlves Harjumaal Väänas ja Riisiperes. Tallinna kolis perekond 1919. aastal. Paula töötas 1919. aastast kangruna Tallinnas Balti Puuvillavabrikus (Balti Puuvilla Ketramise ja Kudumise Vabrik). Alates 1917. aastast oli ta Eesti Kiutööliste Ametiühisuse liige, 1919. aastast enamlaste (bolševike) partei liige. 1920. aasta märtsist oli ta Tallinna Ametiühisuste Kesknõukogu liige ja Kiutööliste Ametiühisuse juhatuse liige. Ta oli ka karskusseltsi Valvaja juhatuse liige. 1921. aastal valiti ta Tallinna Linnavolikokku, kus ta tegutses nn kommunistliku töölisterühma liikmena.
1921. aasta aprillis ta arreteeriti, misjärel vabastati, kuid võeti sama aasta mais uuesti riigivastase tegevuse eest vahi alla (streigile õhutamine ja riigivastases salaorganisatsioonis osalemine).
Riigikogusse pääses Paula Järv 10. märtsil 1922, asendades Karl Ellist. Ta astus tagasi sama aasta 25. aprillil ning teda asendas Karl Tammik. 
1922. aasta aprillis vabastati ta lühiajaliselt vangistusest kui Riigikogu liige, pärast Riigikogust lahkumist vahistati aga uuesti. Talle määrati 115 protsessis riigivastase tegevuse eest kolm aastat vangistust. Vangis olles sünnitas ta tütre Endla. Palvekirja peale vabastati Paula Järv veebruaris 1923 ennetähtaegselt. Pärast tema vabanemist arreteeriti ta abikaasa August Järv. 
1927. aasta augustis võeti Paula Järv uuesti vahi alla ning saadeti Eestist välja. Ta sõitis koos tütrega Nõukogude Liitu, kus ta kümne päeva pärast arreteeriti, süüdistatuna spionaažis ja koostöös Eesti kaitsepolitseiga. Veebruaris 1928 mõisteti ta karistuseks 10 aastaks vangilaagrisse. Tema süüasja vaadati mitu korda üle ning küsiti ka teiste Eestist pärit kommunistide arvamust, kuid otsus jäeti jõusse.
Peeter Koemets

Peeter Koemets (13. jaanuar 1868 Vana-Antsla vald, Võrumaa – 1950 Omski oblast) oli köster Kaika kirikus, õpetaja, põllumees, poliitik ja Vana-Antsla vallavanem.
Põllumeestekogude liikmena kuulus Peeter Koemets I Riigikogu koosseisu.
Tuntud on lugu, kus Saksa okupatsiooni ajal 1918. aasta aprillis Riias toimunud Liivimaa maakogul luges Peeter Koemets ette sinna kohale sunnitud Lõuna-Eesti vallavanemate märgukirja, mille sisuks oli, et eestlased protesteerivad Saksa võimude omavoli vastu ning ei soovi liituda ei Saksamaa ega Venemaaga ja tunnustavad ainsa seadusliku võimuna Eesti Ajutist Valitsust.
Arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941 oma kodus Antsla vallas Kaika talus. Suri kinnipidamiskohas Omski oblastis Venemaal.
Isiklikku.
Tema vend oli maamõõtja Karl Koemets.
Vladimir Pettai

Vladimir Pettai (vene keeles Владимир Леонидович Петтай; 8. mai 1973 Puudosi – 20. juuni 2011 Pesoutsa, Äänisranna rajoon) oli eesti rahvusest Venemaa jalgpallur ja jalgpallikohtunik.
Tema ema töötas kasvatajana lasteaias, isa oli metsnik.
Jalgpalli mängis ta poolkaitsjana klubides Karjala Asmaral ja Petroskoi Spartak.
Jalgpallikohtunikuna hakkas ta tegutsema aastal 1996. Premjer-liga matše vilistas ta aastast 2003. Aastal 2006 eemaldati ta kohtunikuametist pärast skandaalset matši Moskva CSKA ja Peterburi Zeniti vahel. Aastal 2007 ta amnesteeriti ja jätkas tööd kohtunikuna. 2010 sai ta FIFA litsentsi. Kokku vilistas ta Premjer-ligas täpselt 100 matši, olles 22. kohtunik, kes Premjer-ligas saja kohtumiseni jõudnud.
Pettai hukkus RusAiri lennul 9605, kus maandumisel toimunud õnnetusel jäi 52-st lennukis viibinust ellu üksnes 5 reisijat. Temast jäid maha naine ja kaks last.
Karl Pajusalu

Karl Pajusalu (sündinud 20. juunil 1963) on eesti keeleteadlane. Ta on Tartu Ülikooli eesti keele ajaloo ja murrete professor ning Eesti Teaduste Akadeemia liige (alates 2011).
Elulugu.
Ta lõpetas 1981. aastal Pärnu 1. Keskkooli ja 1986. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia erialal. Filoloogiamagister (1992, TÜ). Läbis doktorantuuri Turu Ülikoolis, kus kaitses väitekirja lõunaeesti lääneosa keelekontaktidest 1996. aastal. 
1997–1998 Tartu Ülikooli eesti keele erakorraline dotsent, filosoofiateaduskonna prodekaan, 1998–2000 eesti keele ajaloo dotsent, 2000– eesti keele ajaloo ja murrete professor, 2001–2003, 2011–2012 Helsingi Ülikooli eesti keele külalisprofessor, 2004–2007 Tartu Ülikooli eesti ja soome-ugri keeleteaduse osakonna juhataja, 2008–2011 Tartu Ülikooli eesti keele osakonna juhataja. Õpetanud eesti keele ajalugu ja murdeid, keeleteooriat, keelevarieerumise uurimismeetodeid.
Aastal 2011 valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks keeleteaduse alal. Ta kuulub akadeemia humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonda. Ta on Eesti Teaduste Akadeemia kirjastusnõukogu liige.
Aastal 2015 valiti ta Läti Teaduste Akadeemia välisliikmeks.
Teadustöö.
Uurinud peamiselt eesti keele ja sugulaskeelte, eriti liivi keele hääliku- ja grammatikastruktuuri dünaamikat, lõunaeesti murrete nivelleerumist ja eesti allkeelte kujunemist. Temalt on ilmunud üle 220 teaduspublikatsiooni.
Ta on Eesti keelenõukogu liige.
Loometöö.
Karl Pajusalu on loonud ajaloolise Liivimaa liivi keele (e salatsiliivi) kirjaviisi ja avaldanud selles ka ilukirjanduslikke tekste. Pseudonüümi Ķempi Kārl all on ta avaldanud luulekogud „Salats joug kolm aģa. Salatsi jõe kolm kallast“ (2013) ja „Toini sina. Teine sina“ (2013). Koos Baiba Damberga ja Valts Ernštreitsiga ilmus tal 2018. aastal liivikeelne luulekogu „Trilium“ (koos ingliskeelsete tõlgetega), 2020. aastal „Trilium 2.0“ (eesti- ja lätikeelsete tõlgetega). Baiba Damberga ja Valts Ernštreits kirjutavad kuraliivi keeles, Ķempi Kārl salatsiliivi keeles. Karl Pajusalu peetakse üheks paremaks liivi keele Salatsi murde tundjaks. 2023. aastal ilmunud luulekogu "Ēzkyrdiz vīzd / Tuvības veidi / Läheduse viisid" eest pälvis ta HTM hõimurahvaste programmi kirjandusauhinna.
Isiklikku.
Karl Pajusalu on meremehe poeg. 
Ta on abielus eesti keeleteadlase Renate Pajusaluga, nende pojad on astrobiofüüsik Mihkel Pajusalu (snd 1986) ja meditsiinigeneetik Sander Pajusalu (snd 1988) ning tütar Katri Pajusalu (snd 2000).
Maria Gomes Valentim

Maria Gomes Valentim (9. juuli 1896 Carangola, Minas Geraisi osariik – 21. juuni 2011 Carangola, Minas Geraisi osariik) oli brasiilia pikaealine, kellest pärast 31. jaanuari 2011 (Eugénie Blanchardi surma) sai maailma vanim inimene.
Elulugu.
Maria Gomes Valentim sündis Carangolas Minas Geraisi osariigis Brasiilias. Aastal 1913 abiellus ta João Valentimiga (abikaasa suri aastal 1946). Neil oli poeg, kes suri 1990. aastate alguses. Tal on 4 lapselast, 7 lapselapselast, 5 lapselapselapselast. Pärast tema surma sai maailma vanimaks inimeseks Besse Cooper.
Aphrodite (Kylie Minogue)

"Aphrodite" on Austraalia laulja Kylie Minogue'i üheteistkümnes stuudioalbum. See ilmus 5. juulil 2010.
Plaadi produtsent oli Stuart Price. Album tõusis avanädalal Suurbritannia albumiedetabelis esikohale. Sellega sai Kylie Suurbritannia albumiedetabeli ajaloos ainsaks naisartistiks, kel on neljal aastakümnel järjest Suurbritannia edetabelis esikohaalbum.
Tegemist on ka Kylie edukuselt teise albumiga Ameerika Ühendriikides; seda müüdi avanädalal üle 18 000 eksemplari. See jõudis Billboard 200 edetabelis 19. kohale.
Jacob van der Aa

Jacob van der Aa (1730 Haag – 1776 Haag) oli hollandi maalikunstnik. Ta on maalinud portreesid. 
Ta oli oma onu Dirk van der Aa õpilane. Pärast kaheaastast kunstireisi Itaaliasse nimetati ta 1769 Haagi gildi meistriks.
Arien A

Arien A (17. sajand) oli Hollandi kaaperlaevakapten Hoornist.
Tal oli üks galiott kahe suurtüki ning 82 mehega. Teise Inglise-Hollandi sõja ajal kaaperdas ta 32 kaubalaeva.
Duo 5

Duo 5 (varem "Kanal 12") on Eesti telekanal, mis alustas tegevust 8. juunil 2011. Kanal näitab filme, sarju ja sporti. Kanal on suunatud eelkõige meestele. 9. augustist 2021 on telekanali nimi Duo 5.
30. aprillil 2024 alustas Duo 5 ka ülejäänud Balti riikides, sealhulgas Lätis ja Leedus, asendades venekeelse telekanali Kanal 7+.
Paanikatuba

"Paanikatuba" (originaalpealkiri "Panic Room") on 2002. aasta Ameerika Ühendriikides valminud õudusfilm. 
Filmi lavastaja on David Fincher, stsenarist David Koepp. Peamisi osi mängivad Jodie Foster, Forest Whitaker, Jared Leto, Dwight Yoakam, Kristen Stewart ja Patrick Bauchau. 
Film räägib emast ja tütrest, kes varjuvad sissetunginud röövlite eest turvatuppa.
Sisu.
Äsja lahutanud Meg Altman ja ta tütar Sarah kolivad uude majja New Yorgis. Suures neljakorruselises majas on olemas ka paanikatuba, mis on nii kaitstud, et keegi ei pääse sinna sisse, kui uks on kinni pandud. Juba esimesel ööl murravad nende majja sisse kolm meest, kellele on uued asukad üllatuseks. Meg ja Sarah põgenevad kaitseks paanikatuppa. Nad ei tea aga, et see, mida vargad otsivad, asubki paanikatoas. Üks meestest on aastaid olnud paanikatubade ekspert – ehitanud kõige kindlamaid ruume, mida ehitada võimalik, seega vaid tema teab, et ainuke viis sisse saada on põgenikud sealt välja meelitada, kuid see pole kaugeltki nii lihtne.
Luup (ajakiri)

Luup oli 1996. aastast ilmunud Eesti ajakiri. Ajakiri trükiti Kroonpressi trükikojas. Juunist 2000 ilmus ajakiri ajalehe Postimees lisana. Juunist 2002 lõpetas Postimees kuukirja Luup väljaandmise.
Ajakiri Luup valis aastail 1997–2001 Postimehe aasta inimese.
Aksella Luts

Aksella Hildegard Luts (neiupõlvenimi Kapsta; 27. september (vkj)/ 10. oktoober 1905 Moskva – 8. jaanuar 2005 Pärnu) oli eesti filmilooja.
Aksella Luts oli abielus Vabadussõja veterani ja filmioperaator Theodor Lutsuga.
Koos abikaasaga lõi Aksella Luts esimese täispika eesti mängufilmi "Noored kotkad" (1926). Aksella Luts oli filmi stsenaariumi autor ja astus üles ka näitlejana. 1931. aastal valmis neil vaatefilm "Kas tunned maad?" ja kultuuriantropoloogiline dokumentaalfilm "Ruhnu".
Aastal 1931 valmis koostöös soomlastega eesti esimene heli- ja tantsufilm "Päikese lapsed". Ta elas koos abikaasaga alates 1938. aastast Soomes, kust nad 1944. aastal siirdusid Rootsi ja sealt 1946. aastal Brasiiliasse. Seal valmis abikaasade koostöös mitmeid dokumentaal- ja reklaamfilme. Veel pärast abikaasa surma 1980. aastal elas ta Brasiilias Penedos.
Aastal 1996 õnnestus tal naasta Eestisse. Aksella Luts suri 8. jaanuaril 2005 Pärnus. Tema ärasaatmine toimus Pärnu Uue Kunsti Muuseumis.
Aksella soovi kohaselt maeti urn tema tuhaga abikaasa Theodori kõrvale São Lorenço kalmistule São Paulos Brasiilias.
Eevi Valdov

Eevi Valdov (23. september 1947 – 25. veebruar 2005) oli eesti raamatuillustraator ja graafik.
Eevi Valdov õppis ERKIs, mille ta lõpetas graafikuna 1972. aastal cum laude.
Ta on kujundanud ja illustreerinud Juhan Smuuli "Muhu monoloogid", Kersti Merilaasi "Antud ja võetud", Stefan Zweigi "Kärsitu süda" ja palju teisi teoseid. Samuti on ta illustreerinud mitmeid võõrkeele õpikuid.
Vaikse ookeani divisjon

Vaikse ookeani divisjon on üks kolmest läänekonverentsi divisjonist korvpalliliigas NBA. Divisjoni kuulub viis meeskonda: Golden State Warriors, Los Angeles Clippers, Los Angeles Lakers, Phoenix Suns ja Sacramento Kings. Kõik meeskonnad peale Phoenix Sunsi asuvad Californias.
Divisjon moodustati 1970/71. hooaja alguses, kui liigaga liitus kolm uut meeskonda: Buffalo Bravers, Cleveland Cavaliers ja Portland Trail Blazers. Liiga jaotati idakonverentsiks ja läänekonverentsiks, millest kumbki jagunes kaheks divisjoniks. Vaikse ookeani divisjonis alustas viis meeskonda: Los Angeles Lakers, Portland Trail Blazers, San Diego Rockets,San Francisco Warriors ning Seattle SuperSonics. Lakers, Rockets, Warriors ja Sonics ühinesid kõik läänedivisjonist.
Enim kordi on Vaikse ookeani divisjoni meistriks tulnud Los Angeles Lakers (24), järgnevad Golden State Warriors (7) ja Phoenix Suns (6).
Vaikse ookeani divisjonist on NBA meistriks tuldud 18 korda, sealhulgas Los Angeles Lakers 12 korda.
Rootsi köök

Rootsi köök kätkeb endas Rootsi toiduvalmistamise traditsioone. Seda iseloomustavad regionaalsed erinevused ning see on väga avatud uutele maitsetele. Palju kasutatakse liha, kala, piimasaaduseid, kartuleid ja leiba.
Rootsi põhjaosas on traditsiooniliselt olnud suurem roll põhjapõdra- ja ulukite lihal, riigi lõunaosa toidulaual on kõrgelt hinnatud värskeid juurvilju. Pikk merepiir ja arvukad siseveekogud on tinginud rahvusköögis kalatoitude rikkaliku valiku. Toitudes eelistatakse kalafileed ja tihti keeratakse kalad rulli, maitsestades rikkalikult lihapoolt.
Maitsestamise juures on rootslastele iseloomulik sage suhkru kasutamine – magusad võivad olla isegi kõikvõimalikud kalatoidud, supid, pasteedid ja liharoad. Maitsetaimedest tarvitatakse rohkelt porrulauku ning salatites on populaarsed nii roos-, leht- ja käharkapsas kui ka spargel.
Väga tuntud on Rootsi laud ("smörgåsbord" 'võileivalaud'), mis on lauakatmisviis, mille puhul pannakse toidud lauale valmis ja võetakse sealt pärast ilma lauas istumata.
Lihtsat ja kohalikest toorainetest valmistatud toitu tähistatakse mõistega "husmanskost". Toiduvalmistamisel eelistatakse aga sageli praeahjus küpsetamist ning tihti pakitakse küpsetatavad toiduained fooliumi, et küpsetatav säilitaks oma mahlasuse.
Pramoedya Ananta Toer

Pramoedya Ananta Toer (6. veebruar 1925 – 30. aprill 2006 Jakarta) oli Indoneesia romaanikirjanik.
Lisaks romaanidele kirjutas ta lühijutte, esseesid ja ajalookirjeldusi oma maast ja inimestest. Tema looming hõlmab nii koloniaalajastut ja iseseisvuspüüdlusi kui ka Jaapani okupatsiooni ja on läbi põimunud tema isiklikust ja rahvuslikust ajaloost.
Hollandi võimu ajal oli ta vangistatud aastatel 1947–1949 ja Suharto valitsusajal aastatel 1965–1979. Tema teoseid tsenseeriti Indoneesias, kuigi ta oli ka välismaal tuntud.
Siidisaba

Siidisaba ehk viristaja ("Bombycilla garrulus") on siidisabalaste sugukonda kuuluv lind.
Siidisaba on Eestis läbirändaja, tavaline talikülaline ja väga haruldane suvilind. Siidisaba talvist arvukust Eestis hinnatakse 500 – 20 000 isendile.
Siidisaba kuulub Eestis III kategooria kaitse alla.
Kumõkid

Kumõkid (endanimetus къумукълар) on turgi rahvas Dagestanis. Kumõkke elab ka mõnel pool mujal Venemaa Föderatsioonis. 2002. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaa Föderatsioonis kokku 422 409 kumõkki. Neist elas Dagestanis 365 804 (14,2% elanikkonnast), Põhja-Osseetias 12 659, Handi-Mansi Rahvusringkonnas 9554, Tšetšeenias 8883 ja Stavropoli krais 5744. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel elas Venemaa Föderatsioonis 503 060 kumõkki. Neist elas Dagestanis 431 736 (14,9% elanikkonnast), Põhja-Osseetias 16 092, Handi-Mansi Rahvusringkonnas 13 849 ja Tšetšeenias 12 221.
Eestis elas 2011. aasta rahvaloenduse andmetel 12 kumõkki.
Kumõkid kõnelevad turgi keelte kõptšaki rühma kuuluvat kumõki keelt. Kumõkid on islamiusulised (sunniidid). Kumõkkide asualad paiknevad Kesk-Dagestani eelmäestikes ja tasandikel. Traditsioonilised tegevusalad on niisutuspõllundus, viinamarjakasvatus ja karjandus.
Timo Kuus

Timo Kuus (sündinud 30. juulil 1987 Tartus) on Eesti jalgpallur (keskkaitsja). 
Ta mängib Eesti jalgpalli meistrivõistluste III liiga lõunatsoonis klubis JK Welco Elekter.
Ta on ühe hooaja mänginud ka Eesti Meistriliigas, tehes debüüdi 17-aastaselt JK Tammeka ridades ning lüües vahetusest tulles kohe oma esimese värava.
Puyehue vulkaan

Puyehue on tegevvulkaan Tšiilis Andides. Ta moodustab koos Cordón Caulle vulkaaniga Puyehue-Cordón Caulle vulkaaniaheliku. Vulkaan asub Ranco provintsis Puyehue rahvuspargis.
Arvatavalt on vulkaan pursanud aastatel 1759, 1893 ja 1905. Registreeritud pursked leidsid aset 8. veebruaril 1914, 1919, 13. detsembril 1921, 7. jaanuaril 1929, 6. märtsil 1934, 24. mail 1960 ja 1990. aastal. Viimane purse algas 4. juunil 2011.
Puyehue järv

Puyehue järv (mapuche keeles "puye", 'väike kala' + "hue", 'koht') on järv Andides Tšiilis Los Lagose ja Los Ríose piirkonna piiril. Järv asub 212 m üle merepinna. Järve pindala on 157 km². Puyehue järv on liustikutekkeline järv. 
4. juunil 2011 aset leidnud Puyehue vulkaani purske tagajärjel kattus järv 50 cm paksuse tefrakihiga, mis põhjustas veereostust ja kalade hukkumist.
Edeladivisjon

Edeladivisjon on üks kolmest läänekonverentsi divisjonist korvpalliliigas NBA. 
Edeladivisjoni kuulub viis meeskonda: Dallas Mavericks, Houston Rockets, Memphis Grizzlies, New Orleans Pelicans ja San Antonio Spurs. Neist kolm, Mavericks, Rockets ja Spurs, asuvad Texases.
Divisjon moodustati 2004/05. hooaja alguses, kui NBA-ga liitus 30. meeskonnana Charlotte Bobcats ja liiga mõlemad konverentsid jaotati kolmeks divisjoniks. Edeladivisjoni koosseis on moodustamisest saadik püsinud muutumatu.
Enim edeladivisjoni tiitleid on võitnud San Antonio Spurs (9). Rockets on võitnud neli, Mavericks kaks ning Pelicans ühe divisjoni tiitli. Grizzlies pole divisjoni võiduni veel jõudnud.
Edeladivisjonist on NBA meistriks tuldud neljal korral: kolm korda on sellega hakkama saanud Spurs (2005, 2007, 2014) ja ühe korra Mavericks (2011).
Reinhold Sachse

Reinhold Sachse (ka "Reinolt Sasse", "Sachs", "Sass"; surnud 1560) oli Liivimaa aadlik ja väejuht.
Sachse oli Saaremaal Valjala kihelkonna asuva Sassi mõisa (saksa "Cabbil" või "Kabbil" praeguse Veeriku küla territooriumil) omanik, tema vanaisa Hinrick oli selle pandiks saanud 1453. aastal ning lääniks 1468 (1479. aastaks olid Sassid mõisa kaotanud, kuid 1527. aastal tagasi ostnud). Reinholdi isa nimi oli Heinrich, Reinholdil oli ka vähemalt 2 venda: Hartwig ja Jasper. Reinhold Sachse oli abielus Jürgen Tödweni tütrega ja tal oli mitu last. 
1532. aastal oli Sachse Haapsalus sõjasalga ülem ("Truchsess"), kes otsustas toetada Saare-Lääne toomkapiitlit ja rüütlekonda nende tülis piiskop Reinhold von Buxhoevedeniga, avades sellega tee Läänemaa hõivamiseks Brandenburgi markkrahvile Wilhelm von Hohenzollernile. 1534. aasta septembri lõpus lahkus ta koos Wilhelmiga Läänemaalt ja siirdus eksiili Taani ning hiljem Preisimaale Wilhelmi venna Albrecht von Hohenzollerni juurde. Aastail 1535–1536 oli Sachsa väejuhte Preisimaa hertsogi laevastikus, mis osales Taani Krahvivaenuses Christian III poolel. Sachse oli laeva "Auerochs" peamees, millel teenis 70 madrust ja mis transportis 100 sõjasulast, ning lühikest aega oli ta ka laevastiku ajutine juht. 1537. aastal oli ta hertsogi saadik Rootsis, kus ta rääkis läbi osade Preisimaa laevade müümise osas. Preisimaa hertsogi teenistusse jäi Sachs vähemalt 1541. aastani, kuna on teada, et vähemalt kuni selle ajani maksti talle hertsogi poolt regulaarseid tasusid. 
Reinhold Buxhoeveden ja Liivi ordu maameister Hermann von Brüggenei nõudsid korduvalt Sachse väljaandmist ja Liivimaal kohtu alla andmist, kuid Sachse keeldus Liivimaale naasmast, kartes ebaõiglast kohtupidamist. 1540. aastal tungis ta ootamatult Läänemaale ja vangistas sealse stiftifoogti Johann Soie, viies ta endaga kaasa Preisimaale. Seejärel algasid tema ja Liivimaa valitsejate vahel läbirääkimised, mis viisid viimaks selleni, et Sachse ja Buxhoevenden sõlmisid 1541. aastal omavahel rahuleppe. Sachse naasis Liivimaale ja asus vahepeal Riia peapiiskopiks saanud markkrahv Wilhelmi teenistusse, 1548 ja 1550 on teda mainitud Turaida linnusepealikuna.
1556. aastal, koadjuutorivaenuse ajal, oli Sachse seotud oma kunagise võitluskaaslase Georg von Taube mõrvaga, seega oli ta ilmselt asunud Riia peapiiskop Wilhelm von Hohenzollerni vastaste leeri. Vene-Liivi sõjas (1558–1561) 1560. aasta Härgmäe lahingus osales ta Liivimaa ordu vägede koosseisus, langes venelaste kätte vangi ning hukati Moskvas.
Pesitsemine

Pesitsemine on lindudele omane sigimisbioloogiline nähtus ja koosneb järgmistest ajalistest etappidest:
Osa linnuliike, kes hangivad toitu suhteliselt kaugemalt (näiteks kajaklased), pesitsevad kolooniatena.
Liigitus.
Pesitsemiskoha järgi võib linnuliike liigitada ava-, sulus- ja võrastikus pesitsejateks.
Avapesitsejad (maaspesitsejad) teevad pesa maapinnale, puu otsa, kaljule või ehitisele; suluspesitsejad pinnase-, puu- või millegi muu õõnde. Võrastikus pesitsejad pesitsevad peamiselt põõsastes või puuvõrade alumises osas.
Pesitsemine.
Enamasti hauvad mõlemad vanalinnud. On ka erandeid, näiteks hanelistel haub ainult emaslind, jaanalinnulistel ainult isaslind. Linnuliike võib liigitada ka pesahoidjateks ja pesahülgajateks. Pesahoidjail (näiteks pistrikulistel) kooruvad pojad abitute ja pimedatena, pesahülgajail (näiteks hanelistel) on pojad koorudes arenenud ja lahkuvad pesast 12–48 tunni pärast. Poegi kasvatavad harilikult mõlemad vanalinnud, kuid selleski on ka erandeid. Näiteks hanelistel ja kanalistel kasvatab pojad üles ainult emaslind.
Enamik linde pesitseb korra aastas. Mitu korda aastas pesitsevad troopikalindlased, kuid ka tuvilised, tihaslased ja varblased.
Giid

Giid (prantsuse sõnast "guide") ehk reisijuht on isik, kes tutvustab turistidele ja ekskursantidele vaatamisväärsusi või muuseumites eksponaate. Giid on ka isik, kes juhib kedagi läbi tundmatu või kaardistamata maa-ala. Giidiks võib olla ka kogemustega alpinist, kes juhib turisti mäetippu. 
Eestis on tuntumaid giide kunstiajalooharidusega Jüri Kuuskemaa.
Giid võib tähendada ka reisijuht-käsiraamatut.
26. aprillil 2008 leidis Marek Vahula algatusel aset esimene Eesti Giidi- ja kodulookonkurss "Viru Raba Rääkijad". Tavaks saanud konkursid toimuvad iga aasta aprilli viimasel laupäeval igal pool Eestimaal. 
2023. aastal valmis giidinduse õppefilm "Lahe Maa – lahtede maa", kus esitletakse autori giidinippe.
Gaspésie

Gaspésie või Gaspé poolsaar ehk lihtsalt Gaspé (prantsuse keeles "Gaspésie") on poolsaar Kanadas Québeci provintsis. Poolsaare pindala on 20 743 km². Poolsaart piiravad põhja poolt Saint Lawrence'i jõe estuaar ja ida poolt Saint Lawrence'i laht.
Poolsaarel elab umbes 100 000 inimest. Põhielanikkond – frankokanadalased. Gaspé on Québeci turismipiirkond.
Poolsaare idapoolseimat punkti nimetatakse Gaspé neemeks.
Poolsaarel asub ka üks tuntumaid Québeci vaatamisväärsusi – Percé kalju.
Percé

Percé on Kanadas Québeci provintsis Gaspé poolsaarel asuv linn.
Percé linn on Québeci provintsi omavalitsusüksus, mis halduslikult kuulub Rocher-Percé maakonda. Viimane kuulub Gaspésie–Îles-de-la-Madeleine'i piirkonda, mis hõlmab suurema osa Gaspé poolsaarest. 
Ajalugu.
Enne eurooplaste saabumist elasid selles kandis mikmakid. Mikmakke oli kaheksa hõimu ja Gaspé poolsaar jäi neist kõige põhjapoolsema alale. Selle hõimu nimi on Gespegeoag ja sellest on tulnud Gaspé poolsaare tänapäevane nimi. Mikmakkide koguarv kõigi hõimude peale kokku ei ületanud 5000 ja järelikult oli see kant hõredalt asustatud. Mikmakid nimetasid seda kohta "Sigsôg" ('teravad kaljud') ja "Pelseg" ('kalapüüdmise koht').
1603. aastal külastas seda paika Uus-Prantsusmaa ja Quebeci asutaja Samuel de Champlain, kes nimetas linna naabruses olevat Percé kaljut "Isle Percée" ('läbitorgatud saar'). Hiljem laienes see nimetus kalju juurde rajatud asulale.
Sajandeid oli Percé kohal kalurite ajutine asula. Püsielanikega asula tekkis alles 19. sajandi alguses, kui sinna kolisid inimesed Prantsuse Kanadast, Iirimaalt ja Jerseyst. 1801 asutati kirikukihelkond. 1842 rajati linnaline asula ja 1845 moodustati kohalik omavalitsus.
1971 laiendati Percéd oluliselt, kui sellega liideti viis ümberkaudset valda. Nii moodustunud ühendvald sai ühtlasi linna õigused. Valla pindala on 550,3 km², millest maismaad on 432,39 km².
Rahvastik.
Linna elanike arv on viimasel ajal jõudsalt vähenenud. Kui 1991. aastal elas Percés 4028 inimest, siis 1996. aastal 3993 inimest, 2001. aastal 3614 inimest, 2006. aastal 3419 inimest ja 2011. aastal 3312 inimest. Ühtlasi on rahvastik märgatavalt vananenud: kui 2001 oli linlaste keskmine vanus 43,8 eluaastat, siis 2011 juba 51,9 aastat. Rahvastiku keskmine tihedus on 7,7 in/km², mis tuleneb asjaolust, et põhiosa linnale kuuluvast maa-alast on inimtühi.
Põhiliselt on linn prantsuskeelne. 2006. aasta rahvaloenduse andmetel oli prantsuse keel 78,8% linlaste emakeel, inglise keel oli selleks 18,9% linlastel.
Turism.
Ajalooliselt oli linn kalanduskeskus, tänapäeval on Percé ja tema ümbrus eelkõige turismipiirkond.
Linnas asub üks tuntumaid Québeci provintsi vaatamisväärsusi – Percé kalju. See on looduslik kalju, mis asub linna lähedal meres. See kalju on ebatavaline oma suuruse, värvuse ja ebatavalise uksetaolise ava poolest kaugemas otsas. Mõõna ajal saab jalutada mööda merepõhja kuni kaljuukseni.
Teine turismisihtkoht on asustamata 4,16 km² suurune Bonaventure saar, kus asub 1919 asutatud linnukaitseala. Bonaventure saar asub rannikust 3,5 km kaugusel ja Percést 5 km kaugusel edelas. Seal pesitsevad paljud merelinnud, kõige rohkem suulad.
Linna läheduses olevatelt mägedelt avaneb suurepärane vaade linnale ja Percé kaljule, näha on ka Bonaventure saar.
Bonaventure'i saare ja Percé kalju rahvuspark

Bonaventure'i saare ja Percé kalju rahvuspark (prantsuse keeles "Parc national de l'île-Bonaventure-et-du-Rocher-Percé") on rahvuspark Kanadas Québeci provintsis Gaspé poolsaarel Percé linna lähedal.
Rahvuspark moodustati 1985. aastal Bonaventure'i saarel asuva suure rändlindude kaitseala ja Percé kalju tõhusamaks kaitsmiseks. Rahvuspargi pindala on 5,8 km², sealhulgas Bonaventure'i saare pindala on 4,16 km².
Bonaventure'i saar

Bonaventure'i saar (prantsuse keeles "île Bonaventure") on saar Kanadas Québeci provintsis Saint Lawrence'i lahes 3,5 kilomeetri kaugusel Percé linnast. Saare pindala on 4,16 km². Saar on 3,5 kilomeetrit lai ja 90 meetrit kõrge (koos kaljurüngastega).
Looduskaitse.
Aastal 1919 sai saarest rändlindude looduskaitseala. Saarel pesitsev suulade koloonia on arvukuselt suurim maakeral. Selles on loetletud üle 121 000 linnu, selle arvuga ületab Bonaventure'i koloonia Šotimaal Saint Kilda saarestikus pesitsevat suulade kolooniat.
Aastal 1985 moodustati Bonaventure'i saare ja Percé kalju rahvuspark. Bonaventure'i saar on üks suurimaid linnukaitsealasid maailmas, enam kui 280 000 linnuga. Saar on ka suur turismiobjekt. Maist oktoobrini pääseb ekskursiooniga ka saart uudistama.
Samuel de Champlain

 Samuel de Champlain (sünninimi Samuel Champlain; umbes 1567 – 25. detsember 1635) oli prantsuse meresõitja, kartograaf, joonistaja, sõjaväelane, maadeavastaja, geograaf, etnoloog, diplomaat ja kroonik.
Samuel de Champlain asutas Uus-Prantsusmaa koloonia ja Québeci linna 3. juulil 1608 ning oli Uus-Prantsusmaa kuberner aastail 1633–1635.
William Edmond Logan

Sir William Edmond Logan (20. aprill 1798 Montreal, Québeci provints, Kanada – 22. juuni 1875 Pembrokeshire, Wales, Suurbritannia) oli 19. sajandi Kanada geoloog ja geoloogiline kartograaf.
Ta oli esimene kanadalane, kes valiti Londoni Kuningliku Seltsi liikmeks (1851).
Logan sai hariduse Edinburghi ülikoolis Šotimaal.
Tööd.
Esimese suure tööna koostas Logan Lõuna-Walesi kivisöemaardlate geoloogilise kaardi; selle põhjal esitas ta 1840. aastal Londoni Kuninglikule Seltsile teadustöö "On the character of the beds of clay lying immediately below the coal-seams of South Wales, and on the occurrence of coal-boulders in the Pennant Grit of that district".
Tema saavutusi geoloogina pandi tähele ja talle tehti 1842. aastal ettepanek rajada Kanada geoloogilise teenistus. Logan juhatas seda teenistust kuni 1869. aastani.
Logan oli Kanada Instituudi (asutatud 1850) esimene president.
Madis Ainso

Madis Ainso (9. august 1937 – 21. veebruar 2005) oli eesti kergejõustiklane (vasaraheitja).
Ta lõpetas 1958. aastal Nõo Keskkooli ja 1963. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia veterinaariateaduskonna.
Ainso ületas esimese eestlasena vasaraheites 60 m (61,28). Kokku parandas ta Eesti NSV rekordit seitse korda.
Ta oli 11-kordne Eesti NSV meister vasaraheites.
Laulusillad

"Laulusillad" oli rahvusvaheline ida-lääne laulupidu-koorifestival, mis toimus Tallinnas 4.–7. juulil 1991. aastal.
Laulupidu oli inspireeritud ühelt poolt Gustav Ernesaksa omaaegsest NSVL-USA laulupeo ideest, teisalt aga pöördelistest sündmustest Euroopas, eeskätt NSV Liidus ja Baltimaades, millest tulenevalt anti laulupeole algse ideega võrreldes oluliselt laiem kandepind.
Laulusillad märkisid külma sõja aegse raudse eesriide lõplikku purustamist, kujunedes samas toetusavalduseks NSV Liidu demokraatlikele jõududele ning ikestatud rahvaste rahvuslikule ärkamisele ja vabaduspüüdele. Laulupeol said kokku koorilauljad Euroopast ja USA-st, esitades erinevate rahvaste laule. Toimus ka konverents tuntud poliitikute, majandusinimeste ja kultuuritegelaste osavõtul (Eduard Ševardnadze, Aleksius II, Anatoli Sobtšak, Zbigniew Brzezinski jt) ja mitmeid kontserte.
Sandra Dee

Sandra Dee (sünninimi Alexandra Zuck; 23. aprill 1942 Bayonne, New Jersey – 20. veebruar 2005 Thousand Oaks, California) oli USA filminäitleja ja modell.
Dee alustas karjääri modellina, filmidebüüdi tegi 1957. aasta filmis "Until They Sail". Sellele järgnesid rollid filmides "The Reluctant Debutante", "Gidget", "Imitation of Life" ja "A Summer Place". Filmides kehastas ta sageli naiivseid tütarlapsi. 1950. aastate lõpuks oli temast saanud teismeline filmitäht. 
1959. aastal võitis ta parima lootustandva naisnäitleja Kuldgloobuse. 1960. aastate alguses kuulus Dee neljal aastal järjest USA-s kümne kõige populaarsema filminäitleja hulka, kuid 1960. aastate lõpus hakkas tema näitlejakarjäär alla käima. Pärast 1970. aastaid näitles ta mängufilmides väga harva, enamasti telefilmides. 
Aastatel 1960–1967 oli Sandra Dee abielus laulja Bobby Dariniga. Abielu pälvis avalikkuses suurt tähelepanu. Neil oli poeg Dodd Mitchell. Dee ja Darin mängisid koos filmides "Läheneb september" ("Come September"; 1961), "If a Man Answers" (1962) ja "That Funny Feeling" (1965). 
1980. aastatel oli Dee kimpus alkoholismi ja vaimse tervisega. Pärast oma ema surma 1988. aastal hakkas ta meedia huviorbiidis olemisele eelistama privaatsust. 2005. aastal suri Dee 62-aastaselt neeruhaiguse tüsistuste tagajärjel, mis oli tingitud tema eluaegsest probleemist anoreksiaga.
2004. aastal valmis Dee ja Darini elul põhinev film "Beyond the Sea". Filmi lavastas Kevin Spacey, kes kehastas filmis ka Darinit. Deed mängis Kate Bosworth.
Põhja- ja Baltimaade koorifestival

Põhja- ja Baltimaade koorifestivalide ("Nordic-Baltic Choir Festival", NBCF) traditsioon sai alguse 1995. aastal tänu Läti koorijuhi Imants Kokarsi algatusele. 
Festivalide tippsündmuseks on laulupidu tuhandete koorilauljate osavõtul. Tänu sellele on baltlastele tuttav laulupeoelamus saanud osaks ka põhjamaalastele, kellel taolist traditsiooni ei ole.
Esimesel festivalil osales ligi 6000 lauljat.
Valdivia

Valdivia on linn Lõuna-Tšiilis Los Ríose piirkonnas, Valdivia valla halduskeskus. Asub Calle-Calle jõe mõlemal kaldal. 
Linn kannatas tugevasti 1960. aastal Suures Tšiili maavärinas.
Sõpruslinnad.
Valdivial on viis sõpruslinna:
Maailma Kuubikuassotsiatsioon

Maailma Kuubikuassotsiatsioon ehk World Cube Association ehk WCA on organisatsioon, mis reguleerib ja korraldab Rubiku kuubiku lahendamise võistlusi.
WCA asutasid 2004. aastal Ron van Bruchem Hollandist ja Tyson Mao USA-st. 2018. aasta oktoobris registreeriti see mittetulundusliku organisatsioonina.
2019. aasta alguse seisuga olid WCA juhatuse liikmed Alberto Pérez de Rada Fiol (Hispaania), Bob Burton (USA), Chris Wright (Suurbritannia) ja Olivér Perge (Ungari). 2021. aasta lõpu seisuga kuulusid juhatusse Callum Goodyear (Suurbritannia), Ethan Pride (Austraalia) ja Saransh Grover (India).
Organisatsiooni juures tegutsevad mitmed üksused, nende seas näiteks distsiplinaarkomitee, regulatsioonide komitee, tulemuste meeskond ja tarkvarameeskond. Lisaks tunnustab WCA delegaate, kes vastutavad võistlustel reeglite jälgimise eest ja ilma kelle osavõtuta ei ole võimalik korraldada rahvusvaheliselt tunnustatud võistlusi. Eestis on WCA delegaadid Ivo Kruusamägi (2011–2022), Andreas Pung (2017–2022), Andrei Solntsev (alates 2022) ja Oliver Pällo (alates 2023).
2015. aasta seisuga registreeris WCA 18 ala tulemusi: 2x2x2, 3x3x3 (Rubiku kuubik), 3x3x3 ühe käega, 3x3x3 vähimate käikudega, 3x3x3 jalgadega, 3x3x3 kinnisilmi, 3x3x3 "multiple blindfolded", 4x4x4, 4x4x4 kinnisilmi, 5x5x5, 5x5x5 kinnisilmi, 6x6x6, 7x7x7, püraminks, megaminks, Square-1, Skewb ja Rubik's Clock. Kõigil neist on püstitatud ka ametlikud Eesti rekordid. Kuni 2012. aasta lõpuni olid ametlikud võistlusalad ka magic ja master magic. 2020. aastal alguses eemaldati jalgadega lahendamine ametlike võistlusalade seast.
Seisuga 23. juuni 2011 oli ametlikel võistlustel tavalise Rubiku kuubiku lahendamisel tulemuse kirja saanud 13 497 inimest. Seisuga 13. juuni 2012 oli neid 17 526. 2019. aasta veebruaris on see arv tõusnud 114 233-ni.
2015. aastal toimus WCA all 572 võistlust 64 riigis. Nende käigus sooritasid 19 431 inimest kokku 929 356 lahendamise katse. 2018. aastal toimus WCA all 1154 võistlust. Koroonapandeemia piiras paaril aastal võistluste läbiviimist oluliselt, kuid 2022 toimus juba 1069 võistlust 86 riigis.
Maailma Kuubikuassotsiatsioon korraldab ka Rubiku kuubiku lahendamise maailmameistrivõistluseid.