tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Linalool

Linalool (IUPAC nimetus 3,7-dimetüülokta-1,6-dien-3-ool) on värvitu, küllastumata terpeenalkohol, mida leidub paljudest taimedest saadud eeterlikes õlides, on meeldiva bergamoti lõhnaga õli. Koriandri õlis sisaldub põhiliselt S-linalool. Linalooli keemiline valem on 
СН3–С(СН3)=СН–СH2–CH2–С(СН3)(OH)СН=СH2
Kiraalsus.
Linaloolil esineb kiraalsuskese kolmanda süsiniku juures, mis annab kaks enantiomeeri: (R)-(-)-linalool ja (L)-(+)-linalool.
Looduses esineb mõlemat vormi, näiteks:(S)-linalooli esineb koriandri õlis ja (R)-linalooli esineb apelsini õites.
Kumbki vorm lõhnab inimestele erinevalt ning on ka klassifitseeritud kui erinevad lõhnaained. 
Süntees.
Linalooli keemilise sünteesi skeemid on komplitseeritud ja saagised väikesed (näiteks saamine pineenist või isopreeni telomerisatsioonisaadustest). Geraniooli leeliselisel hüdrolüüsil saadakse selle allüülne isomeer – linalool.
Keemiliste reaktsioonide käigus moodustuvad tihti ka linalooli isomeerid, nagu geraniool, nerool ja tsükliline isomeer α-terpinool.
Kasutused.
Linalooli rollide alla kuulub taimede metaboliit, lenduva õli komponent, antimikroobne aine ja lõhnaaine (näiteks pesemisvahenditele lisamiseks).
Linalooli kasutatakse ka vähiravis, kui rakud ei allu enam tavapärasele ravile.
Linalooli on uuritud, kui antibakteriaalsete toimetega ainet vase ja C-vitamiini koosmõjul, olles võimelised takistama mikroobide levikut.
Ohutus.
Linalool võib põhjustada ärritust, valu ja allergilisi reaktsioone, kui satub aerosoolina hingamisteedesse, suhu või imendub läbi naha. Eristus tuleb sellest, et puhas linalool ei ole organismile vastuoluline, küll on seda aga aine oksüdeerunud vorm.
Art-Ong Jumsai Na Ayudhya

Dr. Art-Ong Jumsai Na Ayudhya on Tai teadlane, pedagoog ja poliitik. 
Ta on õppinud mehaanikateadusi Cambridge'i Ülikoolis, saanud doktorikraadi suhtekorralduse alal Londoni Ülikoolis ja haridusteaduste alal Chulalongkorni Ülikoolis.
Ta on Tai haridusministeeriumi õppekava arenduse nõukogu nõunik, Sathya Sai Kooli tegevjuht, Lobpuri Sathya Sai Haridusinstituudi direktor. Ta esineb külalislektorina paljudes maades üle maailma. 
Ta on olnud Tai parlamendi ülemkoja liige.
Ülo Tonts

Ülo Tonts (6. mai 1931 Laanemetsa vald, Valgamaa – 19. november 2016) oli eesti kirjandusteadlane ja kriitik. 
Ta on avaldanud rohkesti kirjandus- ja teatriarvustusi, uurimuslikke artikleid ja kirjanike (Rudolf Sirge, Juhan Smuul, Valev Uibopuu, Pedro Krusten, Ilmar Talve) biograafiaid.
Ta oli alates 1966. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige, elas Tartus.
Tema teos "Klassikuks kodust kaugel" nimetati 2006. ja 2007. aasta Eesti viie olulisima esseekogumiku hulgas ja see oli nonmineeritud Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemiale.
Isiklikku.
Ülo Tonts oli aastast 1969 kuni oma surmani abielus lastekirjanduse uurija Reet Krusteniga. Nende mõlemad lapsed töötavad Vanemuises: Anu Tonts on dramaturg ja Keiu Kaljujärv personalijuht.
Puiatu Erikool

Puiatu erikool oli Viljandimaal Pärsti vallas erirežiimiga internaatkool raskesti kasvatatavatele lastele.
Aastatel 1958–2008 õppis koolis 2347 õpilast.
Puiatu erikool suleti 31. augustil 2009. Õpilased, kes vajasid kasvatuse eritingimusi, viidi üle Tapa erikooli, kus seni olid õppinud vaid eritingimusi vajavad vene õppekeelega noored.
Mihály Hoppál

Mihály Hoppál (sündinud 31. oktoobril 1942 Kassas) on ungari etnoloog, šamanismi uurija ja semiootik.
Iren Lill

Iren Lill (sündinud 11. oktoobril 1971 Türil) on eesti klavessiinimängija. Ta on muusikafestivali Türi Kevadfestival asutaja ja kunstiline juht.
Haridustee.
Iren Lill alustas muusikaõpinguid Paide Lastemuusikakooli Türi filiaalis ning jätkas Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis klaveri erialal. 1995. lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia klaveri erialal (professor Heljo Sepp). 
Aastatel 1992–2002 töötas Lill klaveriõpetajana Tallinna Muusikakoolis, 2000–2002 õppis klavessiini erialal Eesti Muusikaakadeemias dotsent Imbi Tarumi käe all. 
Aastatel 2002–2004 õppis Lill Kölni Muusikakõrgkoolis klavessiini professor Ketil Haugsandi ja "basso continuo"'t professor Gerald Hambitzeri klassis. Iren Lill on täiendanud ennast meistrikursustel Eestis, Soomes, Norras, Prantsusmaal, Itaalias ja Saksamaal. 
Tegevus interpreedina.
2000. aastal pälvis Lill diplomi interpretatsioonikonkursil "Bach 250" Tallinnas. Ta on esinenud nii solistina kui ka kammeransamblite ja orkestrite koosseisus Eestis, Soomes, Norras, Saksamaal, Venemaal, salvestanud muusikat Eesti Rahvusringhäälingule ja Lääne-Saksa Ringhäälingule (Westdeutsche Rundfunk), olnud heliteoste esmaesitaja. Suvel 2005 osales Lill Euroopa kontserditurneel orkestri Kremerata Baltica koosseisus. Sagedasem koostöö seob teda Marju Riisikampi (klavessiin), Holger Faust-Petersi ("viola da gamba", Saksamaa) ja Eva Susanne Kueniga (plokkflööt, Saksamaa). 
Aastatel 2006–2010 töötas Iren Lill Eesti Interpreetide Liidu kontsertide produtsendina. 
Tegevus klassikalise muusika propageerijana.
Tema muusikaartikleid on ilmunud ajalehtedes Sirp, Eesti Ekspress ja Baltische Rundschau ning ajakirjas Muusika.
Iren Lill on Türi Kevadfestivali asutaja, produtsent ja kunstiline juht. Festivali korraldatakse alates 2007. aastast, selle üritustega otsitakse looduse ja klassikalise muusika ühisosa.
Liikmesus.
Ta on Eesti Klavessiinisõprade Tsunfti liige 2000. aastast ja Eesti Interpreetide Liidu liige 2004. aastast.
Ardatov

Ardatov on linn Venemaal Mordva Vabariigis, Ardatovi rajooni halduskeskus. 
Asub Alatõri jõe ääres 114 km Saranskist kirdes. 
Asulat on esmamainitud 1671. aastal. Linnaõigused sai 1780. aastal.
2002. aastal oli 66,23% elanikest venelasi ja 32,12% mordvalasi.
721

721. aasta
Sajandid: 7. sajand - 8. sajand - 9. sajand
Kümnendid: 670. aastad 680. aastad 690. aastad 700. aastad 710. aastad - 720. aastad - 730. aastad 740. aastad 750. aastad 760. aastad 770. aastad
Aastad: 716 717 718 719 720 - 721 - 722 723 724 725 726
Lavassaare soostik

Lavassaare soostik on suur sooala, mis asub Pärnu madalikul; halduslikult jääb Tori ja Põhja-Pärnumaa valda. Soostiku pindala on 21 868 hektarit.
Soostiku moodustavad Laisma, Kõima, Taidra, Maima, Elbu, Põhara ja Nurme raba. 
Lavassaare soostik on Lihula-Lavassaare soostiku osa.
Lavassaare soostik moodustus Litoriinamerest eraldunud laguunist, mis hiljem soostus.
Lihula-Lavassaare soostik

Lihula-Lavassaare soostik on soomassiiv Lääne-Eesti madalikul. Soostiku pindala on 37 810 hektarit.
Soostiku moodustavad Lavassaare soostik, Lihula raba ja Avaste soo. Neist kaks viimast on melioratsioonitööde käigus soostikust eraldunud. Selles soos pole looduslike vaatamis väärsusi.
Viited.
Risto Järv

Risto Järv (sündinud 15. jaanuaril 1971 Tallinnas) on eesti folklorist.
Ta on Eesti Rahvaluule Arhiivi juhataja ning Tartu Ülikooli eesti ja võrdleva rahvaluule kaasprofessor.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 20. keskkooli. 1995. aastal sai Tartu Ülikoolist bakalaureusekraadi (eesti ja võrdlevas rahvaluules), 1997. aastal magistrikraadi (eesti ja võrdlev rahvaluule) magistritööga "Eesti usundi uurimise lähtel. Kr. J. Petersoni kommenteeritud tõlge Kr. Gananderi “Mythologia Fennicast”". Aastatel 1997–2005 õppis Tartu Ülikoolis doktoriõppes, kaitses doktoritöö "Eesti imemuinasjuttude tekstid ja tekstuur. Arhiivikeskne vaatlus" (juhendaja Ülo Valk).
Seltsid.
Ta on alates 1996. aastast Akadeemilise Rahvaluule Seltsi liige (2003–2009 kuulus ARS-i juhatusse) ja 2005. aastast Rahvusvahelise Rahvajutu-uurimise Seltsi (ISFNR) liige. 2009. aastast kuulub ta Eesti Kirjandusmuuseumi teaduskirjastuse kolleegiumi, 2010. aastast Eesti Kirjandusmuuseumi teadusnõukokku, 2013. aastast Societé Internationale d´Ethnologie et de Folklore'sse (SIEF), 2016. aastast Eesti Digitaalhumanitaaria Seltsi ning 2018. aastast Underi ja Tuglase Kirjanduskeskuse teadusnõukokku.
Harald Pärn

Harald Pärn (28. november 1912 Tartu – 26. november 1943 Pihkvamaa) oli eesti poksija. 
Ta hakkas poksiga tegelema 1931. aastal.
Pärn oli 1935. aastal Eesti meister kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg). Ta osales Eesti ja Poola maavõistlusel (sügisel 1938) ning Eesti ja Läti maavõistlusel (1939). 
Pärn töötas Tartus metallitöölisena. Ta võitles Teises maailmasõjas Saksa sõjaväe politseiüksustes ning langes idarindel. Ta maeti Pihkvasse. Tema haua seisukorrast pole praegu midagi teada.
Suurussoo

Suurussoo (ka Suru-Suurissoo) on soomassiiv Saare maakonnas Saaremaa vallas, Võhma külast 4 km ida pool. Suurussoo pindala on 125 hektarit.
AMZ Tur

AMZ Tur (poola keeles 'tarvas') on Poola ettevõttes AMZ Kutno 2007. aastal projekteeritud ja toodetav soomusauto. 
Soomuk töötati välja Poola välismissioonidel teenivate sõjaväelaste vajaduste rahuldamiseks. See on ette nähtud sõjaväelaste transpordiks ja patrullmasinana ohukolletes, eriti Poola vägedele Iraagis ja Afganistanis.
AMZ Tur on 4,87 m pikk, 2,23 m lai ja 2,35 m kõrge. Tühimass on 4,8 ja täismass 6,2 tonni. Mootori võimsus on 122 kW ja töömaht 2998 cm³. Sõidukis on ruumi viiele inimesele. Tema katusele saab paigaldada kuulipilduja. Turil on 6 käiku, sealhulgas tagasikäik. Tal on nelikvedu. Kütusepaaki mahub 220 liitrit kütust ja sellega saab sõita 600 km. Ilma ettevalmistuseta saab läbida kuni 70 cm sügavusi veekogusid.
Tur on projekteeritud turvalisema ja kaasaegsema alternatiivina NATO-s kasutatud HMMWV-le. Ta peab vastu plahvatusele, mis vastab 6 kg dünamiidile.
Turi mehaanilised osad (mootor, jõuülekanne, pidurid) on valmistatud peamiselt Itaalia ettevõttes IVECO.
Hoolimata sõjaväe vajadustest ei olnud 2009. aasta lõpuks tellitud ühtegi Turi. Soomustatud luuresõidukite hankekonkursil ei osaletud. 2008. aasta lõpuks oli valmistatud viis prototüüpi ja neist kaks oli testide käigus hävitatud.
2008. aastal arendas AMZ Kutno uue suurema versiooni Tur II.
Midsomeri mõrvad

"Midsomeri mõrvad" (inglise keeles "Midsomer Murders") on Suurbritannia telesari, mis põhineb Caroline Grahami kriminaalromaanide sarjal. Seitsmeköitelise romaanisarja viie esimese ekraniseeringud moodustavad telesarja esimese hooaja. Romaanid mugandas Anthony Horowitz. Teosel "Mõrvad Badger Driftis" põhineva telesarja esimene osa jõudis eetrisse 23. märtsil 1997. Telesarja on müüdud enam kui 200 riiki.
Filmivõtted on toimunud peamiselt Buckinghamshire'i ja Oxfordshire'i krahvkonna külakestes. 2014. aasta 12. veebruaril esilinastunud sarja sajanda osa, "Kopenhaageni mõrvad", mitmed episoodid filmiti 2013. aasta hilissügisel Kopenhaagenis. 
Eestis on telesarja näidanud Eesti Televisioon ja TV3.
Tegevustik.
Midsomer on väljamõeldud, maalilise ja vanaaegse väljanägemisega omapäraste külakestega Inglismaa krahvkond, kus suhteliselt suletud ühiskonna jõukatel ja iseäralikel elanikel on ohtralt valgustkartvaid tegusid hinge peal.
Peategelase, politseiuurija, vaneminspektor John Barnaby ülesandeks on asetleidvate ja varasemate lahendamata mõrvalugude lahendamine. Igas jaos esineb hulk väiksemaid kuritegusid sooritanud või maailma eest teatavaid tumedaid saladusi varjavaid tegelaskujusid, kes mõrvari leidmist raskendavad. Hoolimata pahaendelisest õhustikust säilib telesarjas naljatlev meeleolu.
Osad.
"Midsomeri mõrvade" sarja on toodetud 18 hooaja vältel 110 osa. 19. hooaeg koosneb kuuest osast, mis jõudsid eetrisse 2017. aastal.
Vanemuise tänav

Vanemuise tänav on tänav Tartu kesklinnas. 
Vanemuise tänav on paralleelne Riia tänavaga. See algab Ülikooli tänavalt ja kulgeb edelasse kuni Vaksali tänavani. Tänav ristub Wilhelm Struve, Akadeemia, Pepleri ja Kastani tänavaga.
Varem kuulus Vanemuise tänavasse ka lõik Emajõest Ülikooli tänavani, mis tänapäeval kannab Uueturu tänava nime. Vanemuise tänava pikkus on 1100 meetrit, koos Uueturu tänavaga 1350 meetrit.
Hoonestus.
Vanemuise tänava ääres asub rida tähelepanuväärseid hooneid: Vanemuise teatri uus ja vana maja, Tartu Kirjanduse Maja (kus oli Nõukogude okupatsiooni ajal Eesti NSV RJK Tartu osakond, nüüd aga Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakond, Tartu NAK ja Eesti Kirjanduse Selts), Tartu Kunstimaja.
Jaan Poska Gümnaasium (selles hoones aadressil Aia tänav 35 kirjutati alla Tartu rahuleping, mida tähistab ka majale paigutatud mälestustahvel) Kirjandusmuuseum, Tartu Ülikooli Vanemuise tänava õppehoone (milles paiknevad Tartu Ülikooli Zooloogiamuuseum ja Geoloogiamuuseum), Mart Reiniku Gümnaasium ja korp! Fraternitas Estica konvendihoone. Saksa okupatsiooni ajal asus hoones Eesti kindralkomissariaadi piirkonnakomissari Kurt Meeneni tööruumid.
Haljastus.
Wilhelm Struve tänava ristumiskohal ulatub Vanemuise tänavani Tartu Ülikooli Raamatukogu esine plats, mida ilmestavad purskkaevud ja Juri Lotmani mälestusmärk.
Tartu Ülikooli õppehoone vastas jääb Vanemuise ja Tiigi tänava vahele Vanemuise park, mille Vanemuise tänava poolses küljes seisab Jakob Hurda monument.
Ajalugu.
Tänav on ajalooliselt kandnud nimetusi Thunimäe uulits; Thuni mäe uulits; Aia tn; Gartenstraße; Garten-Straße; Gartenstr; Hohle Gasse; Thunscher Berg; Садовая ул Vanemuise tänava alguses asus Tuuni mägi, nimetus pärineb H. Sturmi andmeil nimi Lüübekist tulnud kaupmehelt ja Tartu bürgermeistrilt Peter Martin Thunilt.
Aia tänav oli piiriks Tartu 1. ja 2. linnajao vahel nii, et tänava üksiknumbrid kuulusid 1. ja paarisnumbrid 2. linnajakku.
Aia tänav nimetati ümber Vanemuise tänavaks Tartu Linna Töörahva Saadikute Nõukogu Täitevkomitee 16. detsembri 1955. aasta otsusega nr 361.
Vanemuise park

Vanemuise park (ka "Hurda park, Tiigi park") on park Tartus Vanemuise tänava ja Tiigi tänava vahel. Pargi servas kulgeb ka Õpetaja tänav.
19. sajandi algul oli Vanemuise park ühtlasi Tartu Ülikooli botaanikaaia esimene asukoht. 
Pargis asub Vanemuise tiik, mille järgi on nime saanud Tiigi tänav.
1994. aastal valmis pargi keskel asuv Jakob Hurda monument. Mälestusmärk koosneb madalast graniitalusest ning sellel paiknevast toolil istuva ja lahtist raamatut käes hoidva keeleteadlase graniitskulptuurist. Aluse keskmisele osale on raiutud keelemehe nimi, sellest vasakule sünni- ja paremale surma-aasta. Monumendi autorid on skulptor Jaak Soans ja arhitekt Rein Tomingas.
2016. aastal püstitati Tartu linnavalitsuse otsusel parki ka mälestusmärk pikaaegsele Tartu linnapeale Karl Luigele. Büsti autor on Tõnis Paberit, monumendi arhitekt Uku Põllumaa. Mälestusmärgi kohavaliku määras Luige kunagine elukoht Tiigi tänaval hoones 12, kus hiljem on paiknenud Tartu perekonnaseisuamet.
Pargi vastas Vanemuise tänava ääres asub Tartu Ülikooli Vanemuise tänava õppehoone. Pargi ääres asub ka Vanemuise teatri väike maja.
Tiigi tänav (Tartu)

Tiigi tänav on tänav Tartus.
Ta on paralleelne Vanemuise tänavaga, ulatudes Wilhelm Struve tänavast (varem oli see osa Tähe tänavast) kuni Vaksali tänavani.
Tiigi tänav ristub Akadeemia tänava, Pepleri tänava, Õpetaja tänava ja Kastani tänavaga.
Tänav on umbes 860 m pikkune.
Vanemuise tänava ja Tiigi tänava vahelisel alal asub Vanemuise park.
Tänav on nime saanud Vanemuise tiigi järgi.
Hoonestus.
Tiigi tänava algusotsas on Eesti Looduseuurijate Seltsi maja (aadressiga Wilhelm Struve tänav 2), tänava äärde jäävad Tartu Ülikooli Raamatukogu ja Vanemuise park. Tänava vasak pool algab majanumbriga 6.
Tiigi tänav 12 hoone projekteeris 1910. aastal arhitekt Robert Pohlmann, hoone ehitati juugend- ja heimatstiilis kolmekorruseliseks elamuks, kuid hoone hävis 1941. aasta sõjatulekahjus. Maja muudeti taastamisprojektiga Vanemuise teatri abihooneks, kus asusid töötoad ja laoruumid. 20 aastat hiljem kavandati see aga Tartu perekonnaseisuametiks, millega muudeti hoone ruumilahendust ja planeeriti esinduslikumad ruumid abielude registreerimiseks.
Tiigi tänav 61 hoones tegutses Eesti NSV ajal Eesti NSV Toiduainetetööstuse Ministeeriumi 2. Tartu Vabriku-Tehase õpilaste Kool, kus valmisti ette järgmistele elukutsetele: leiva-saiatoodete abimeister, jahu- ja leivatööstuse sisseseadete remontlukksepp, õlletööstuse kvalifitseeritud töölised, puusepad.
Tiigi 78/80 hoone Tiigi 78 maja osa lasi ehitada arhitekt Carl Beschti projekti järgi ärimees Heinrich Wöhrmann ning osaliselt tubakavabrikuks mõeldud hoone valmis 1896 ning oli tol ajal üks Tartu suuremaid. Peale vabriku tegutsesid hoones tütarlaste gümnaasium ja malmivalutehas ning seal olid projekti järgi ka 5-7 toalised üürikorterid. 
Pärast II maailmasõda sai sellest hoonest Tartu Ülikooli ühiselamu (Vana Tiigi inter). Hoone, hoovipoolne Tiigi 80 vabrikuhoone ehitati 1911 ümber korteriteks.
Vaksali tänav

Vaksali tänav on tänav Tartus Vaksali linnaosas.
Tänav algab Riia tänavalt ristmikult, kust vastassuunas kulgeb Kase põik. Vaksali tänav kulgeb paralleelselt raudteega loodesse kuni F. Tuglase tänavani. Tänav on 2070 m pikk.
Vaksali tänavaga ristuvad Vanemuise tänav, Tiigi tänav, Julius Kuperjanovi tänav, Jaan Tõnissoni tänav, Vabriku tänav, Näituse tänav, J. Hurda tänav, J. V. Jannseni tänav, Hiie tänav ja A. H. Tammsaare tänav. Kui välja arvata Näituse tänav, mis ületab Vaksali tänava risti, ristuvad kõik ülejäänud nimetatud tänavad Vaksali tänavaga paremalt.
Vaksali tänava ääres asub Tartu raudteejaam (sh Tartu jaamahoone, Tartu raudteejaama veetorn ja kaks kultuurimälestiseks arvatud endist raudteetööliste elamut).
Filosoofi tänav

Filosoofi tänav (saksa keeles "Philosophenstraße") on tänav Tartus, Kesklinna ja Vaksali linnaosa piiril.
Ta kulgeb Riia tänavast Võru tänavani ja on umbes 380 m pikk.
Filosoofi tänava nimi on püsinud muutumatuna väga pikka aega.
Sel tänaval on elanud Aleksander Tassa. Tema maja (nr. 15) hävis 1944. a. pommitabamusest. Filosoofi tänaval elas ka Ernst Enno (nr. 21).
Võru tänav

Võru tänav on üks Tartu peatänavaid, mis on 3,85 km pikkune.
See kulgeb Riia tänavast kuni linna piirini. Üldjoontes kulgeb ta lõunasse.
Võru tänav ristub algusest lõpu poole minnes Väike-Tähe tänavaga (risti), Era tänavaga (paremalt), Koidu tänavaga (vasakult), Lootuse tänavaga (vasakult), Filosoofi tänavaga (paremalt), Eha tänavaga (vasakult), Õnne tänavaga (vasakult), Kastani tänavaga (paremalt), Vaba tänavaga (vasakult), Sõbra tänavaga (vasakult), Alevi tänavaga (vasakult), Väikese kaarega (paremalt), Side tänavaga (vasakult), Tehase tänavaga (vasakult), Teguri tänavaga (vasakult), seejärel kulgeb üle raudtee. Edasi ristub ta Kabeli tänavaga (paremalt), Ropka tänavaga (vasakult), Rahu tänavaga (vasakult), Aardla tänavaga (risti), Toominga tänavaga (vasakult), Kirsi tänavaga (paremalt), Ploomi tänavaga (paremalt), Aianduse tänavaga (paremalt), Sepa tänavaga (vasakult), Leegi tänavaga (vasakult), Kopli tänavaga (paremalt), Alasi tänavaga (vasakult), Heki tänavaga (paremalt), Sepikoja tänavaga (vasakult) ja nii edasi.
Võru tänava ääres, tänavast paremal pool Kabeli ja Aardla tänava vahel on Ropka-Tamme kalmistu.
Riia tänavast kuni raudteeülesõidukohani ääristab Võru tänavat pooppuude rida.
Valmik

Valmik ehk imaago ehk imago on moonde läbi teinud täiskasvanud putukas või ämblikulaadne. Valmikud on paljunemis- ning levimisvõimelised. 
Paljud putukavalmikud on lennuvõimelised.
Surnud 1997

Siin on loetletud 1997. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Hillar Loskit

Hillar Loskit (1. aprill 1932 Tallinn – 27. jaanuar 1974 Tallinn) oli eesti poksija. 
Loskit poksis aastatel 1947–1957. Ta oli poksija kohta haruldase kehakaalu-ulatusega, alustades kärbeskaalus (kuni 51 kg) ja lõpetades kergekeskkaalus (kuni 67 kg).
1951. aastal tuli ta Eesti NSV meistriks kärbeskaalus (kuni 51 kg), 1954. aastal kergekaalus (kuni 60 kg) ja 1957. aastal kergekeskkaalus (kuni 67 kg).
1951. aastal sai ta Nõukogude Liidu meistrivõistlustel kärbeskaalus (kuni 51 kg) kuuenda koha.
Loskit kuulus Nõukogude Liidu koondisse kukk-kaalus (kuni 54 kg) ja võitis Bulgaaria – Nõukogude Liidu maavõistlusel kärbeskaalus (kuni 51 kg) oma kohtumise Vasil Borisovi vastu. Ta oli Nõukogude Liidu poksikoondise kandidaat Helsingi 1952. aasta olümpiamängude juulis-augustis 1952 toimunud poksivõistluste kukk-kaalus, kuid teda siiski ei võetud koondisse.
Loskiti tegelik vorm oli hiilgav, sest septembris 1952 võitis ta Dinamo üleliidulistel meistrivõistlustel kindla esikoha, alistades finaalis Gennadi Garbuzovi (Helsingi 1952. aasta olümpiamängude kukk-kaalu pronksmedalist). Veel oktoobris 1952 võitis ta Balti spartakiaadi kukk-kaalu kuldmedali.
Alo Kurvits

Alo Kurvits (sündinud 16. juulil 1980 Alatskivil) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1999. aastal Juhan Liivi nimelise Alatskivi Keskkooli ja 2005. aastal Viljandi Kultuuriakadeemia näitlejana (5. lend).
Aastatel 2005–2014 oli ta vabakutseline näitleja. Ajavahemikul 19. august 2014 kuni 19. august 2024 oli ta Vanemuise teatri ooperikoori laulja. Seejärel on olnud vabakutseline.
Kakerdaja raba

Kakerdaja raba on Järvamaal Järva vallas asuv raba. Ta paikneb Epu-Kakerdi soostikus ja jääb Kõrvemaa maastikukaitsealale.
Rabas esineb arvukalt laukaid. Raba keskosas asub Kakerdi järv, mille pindala on 6,7 hektarit.
Raba on nimetatud järvekauri järgi, keda rahvasuus nimetatakse ka kakerdajaks.
Kakerdaja raba kuulub Epu-Kakerdi turbamaardlasse. Maardlas kaevandatakse turvast, kuid mitte Kakerdaja raba maa-alal.
Peetla soostik

Peetla soostik (ka Peedla soostik) on sooala Pandivere kõrgustikul, halduslikult asub Lääne-Viru maakonnas. Soostiku pindala on 5460 hektarit.
Soostik koosneb Peetla (Peedla) rabast, Avanduse soost ja kuivendatud Välissoost.
Laukasoo

Laukasoo-nimelisi soomassiive on Eestis mitu:
Adele Luuk-Lik

Adele Luuk-Lik (20. september 1890 – 1. märts 1939 Tallinn) oli eesti arst.
Lõpetas 1922 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane.
Tallinna Linna Komblusvalvekoha juhataja 1924–1939.
Walter Rummel

Walter Morse Rummel (19. juuli 1887 Berliin – 2. mai 1953 Bordeaux) oli Saksamaa päritolu pianist ja helilooja.
1939. aastal külastas ta Eestit.
Surnud 1995

Siin on loetletud 1995. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Harald Peep

Harald Peep (nime rööpkujud: Harald Heino Peep, Harald-Heino Peep; 26. märts 1931 Valga – 8. oktoober 1998 Jyväskylä) oli eesti kirjandusteadlane. Ta uuris 20. sajandi eesti kirjandust ja kirjandusteooriat.
Harald Peep oli 1966–1980 Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) eesti kirjanduse ja rahvaluule kateedri juhataja ja 1980–1992 väliskirjanduse kateedri juhataja, hiljem kirjandusteooria professor.
Ta oli TRÜ filoloogiateaduskonna dekaan 1973–1976 ja 1984–1989. 
1970. aastal sai filoloogiadoktori kraadi. Harald Peep oli NLKP liige aastail 1954–1989. 
Ta koostas õpikuid.
Isiklikku.
Ta oli abielus Laine Peebuga ja Külvi Pruuliga.
Lindi raba

Lindi raba on soomassiiv Pärnu madalikul, halduslikult asub Pärnu maakonnas Pärnu linnas. Lindi küla asub rabast 2 km ida pool. Lindi raba pindala on 1361 hektarit.
Lindi raba jääb Lindi looduskaitseala territooriumile.
Kerpen

Kerpen on linn Saksamaa lääneosas Nordrhein-Westfaleni liidumaal Kölni ringkonnas Rhein-Erfti kreisis. Asub Kölner Buchtis, Kölnist mõni kilomeeter ida pool. Linna idaosa läbib Erfti jõgi.
Ajalugu.
Kerpenit on mainitud asulana 871. aastal. Pärast Worringeni lahingut 1288. aastal sai linnast Brabanti hertsogkonna eksklaav Kölni piiskopkonna valdustes. 1477 läks vahepeal Burgundia hertsogi valduses olnud asula Habsburgide valdusse. 1522-1712 oli Kerpen Hispaania kuninga valdus. Linnaõigused sai alles 1941. aastal. Tänapäeva linn loodi haldusreformi käigus 1975. aastal Kerpeni ja seitsme lähivalla liitmisel.
Suuremad vaatamisväärsused on Bergerhauseni kindlus ning Lörsfeldi ja Türnichi loss.
Kerpen koosneb 12 linnaosast.
Kerpenist on pärit Adolph Kolping.
Kuresoo

Kuresoo on mitmetähenduslik sõna.
Sood:
Muu:
Weichseli jäätumine

Weichseli jäätumine on Kvaternaari jääaja viimane suurem jäätumine.
Weichseli jäätumist nimetatakse ka viimaseks jäätumiseks, viimaseks jääajaks või lihtsalt jääajaks. See jäätumine on nimetatud Wisła jõe järgi.
Weichseli jäätumine kitsas tähenduses tähendab jäätumist, mille kese asus Skandinaavias. Sealt pärinevad ka liustikud, mis Weichseli jäätumise ajal Eestit katsid. Weichseli jäätumine ei ole jääaeg, sest jääajaks nimetatakse pikemat aega kestvat jäätumist, mille käigus moodustuvad ulatuslikud jääkilbid. Praegu on nendeks Antarktika ja Gröönimaa jääkilbid. Ühe jääaja sees saab eristada mitmeid soojenemis- (jäävaheaeg) ja jahenemisperioode (jäätumine). Weichseli jäätumine oli Kvaternaari jääaja, mida nimetatakse sageli samuti jäätumiseks, viimane jäätumine. Weichseli jäätumine on seni viimane, kuid miski ei viita kindlalt sellele, et Kvaternaari jääaeg oleks läbi, mistõttu on praegune soojem periood kõigest jäävaheaeg, millele järgneb tulevikus tõenäoliselt uus jäätumine.
Samaaegselt toimusid liustike laienemised ka Põhja-Ameerikas, Alpides ja paljudes teistes kohtades, mistõttu nimetatakse Weichseli jäätumisega samaaegset jahenemisperioodi ka Würmi jäätumiseks (Alpidest lähtuvad liustikud), Wisconsini jäätumiseks (Põhja-Ameerikas), Valdai jäätumiseks (Venemaal) jne. Enne taasiseseisvumist nimetati Weichseli jäätumist Eestis Valdai jäätumiseks.
Weichseli jäätumine algas umbes 110 000 aasta eest ning lõppes 10 000...15 000 aastat tagasi. Täpseid arve ei ole võimalik anda, sest erinevais kohtades lõppes jäätumine eri ajal. Näiteks Eesti vabanes jääst varem kui Soome, Läti omakorda varem kui Eesti jne.
Mihkel Usai

Mihkel Eduard Usai ( Ninasi, Lohusuu vald, Torma kihelkond, Tartumaa – 9. aprill 1991 Tallinn) oli eesti matemaatikaõpetaja ja -õppejõud.
Haridus.
Ta lõpetas 1922. aastal Jõhvi gümnaasiumi ja õppis aastatel 1922–1927 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas, mille lõpetas matemaatika-, füüsika- ja astronoomiaõpetaja erialal.
Töökäik.
Aastatel 1926–1932 töötas ta Viljandimaa poeglaste gümnaasiumis, 1932. aastal Viljandi Eesti Haridusseltsi Gümnaasiumis, aastatel 1932–1938 Tallinnas Kaarli koguduse gümnaasiumis, Elfriede Lenderi gümnaasiumis, Jakob Westholmi gümnaasiumis ja Tallinna Õhtugümnaasiumis matemaatikaõpetajana.
Aastatel 1938–1940 töötas ta Tallinna 5. Gümnaasiumi inspektorina, aastatel 1940–1941 Tallinna 3. Keskkooli õppealajuhatajana ja aastatel 1944–1948 Tallinna 5. Kooli ja Tallinna 7. Keskkooli direktorina, aastatel 1949–1952 oli ta Tallinna 20. Keskkooli 1.–3. lennu klassijuhataja.
Aastatel 1947–1952 oli ta Tallinna Õpetajate Instituudis õppejõud ja aastatel 1952–1967 Tallinna Pedagoogilises Instituudis matemaatika õppemetoodika ja kõrgema matemaatika õppejõud.
Ta suri 9. aprillil 1991 ja maeti 13. aprillil Tallinna Metsakalmistule.
Teoseid.
Mihkel Usai on avaldanud pedagoogilises ajakirjanduses metoodikaartikleid. Tõlkinud mitmeid füüsika õpikuid:
Isiklikku.
Vanemad Joosep ja Lovisa Usai (neiuna Sepp).
Kamenka

Kamenka on paljude asulate ja geograafiliste objektide nimi Venemaal, Ukrainas ja mujal:
Surnud 1987

"Siin on loetletud 1987. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Uus-Irboska

Uus-Irboska (vene keeles "Новоизборск") on küla Venemaa Pihkva oblasti Petseri rajoonis, Uue-Irboska valla keskus. 
Haldusterritoriaalselt kuulus Uus-Irboska 1918–1940 Petseri maakonda Eesti Vabariigi koosseisus.
Asula tekkis 19. sajandil Irboska raudteejaama juurde Irboskast umbes 10 km kirde pool. Sealne raudteejaam kandis 1920. aastatest kuni 1970. aastate alguseni nime Irboska. Tänapäeval kannab raudteejaam nime Uus-Irboska raudteejaam ("Новоизборск"). 
Aastatel 1944–1956 oli Uus-Irboska linn.
Brigaadikomandör

Brigaadikomandör (vene keeles "командир бригады"; lühend "комбриг") oli aastatel 1935–1940 sõjaväeline auaste Punaarmees.
Brigaadikomandöri auaste anti tavaliselt brigaadi juhtima määratud ohvitseridele, samuti diviisikomandöride abidele.
Sõjaväelises hierarhias paiknes brigaadikomandör polkovniku ja diviisikomandöri vahel. Auastme kaotamisel 1940. aastal anti selle omanikele ümberatesteerimisel reeglina polkovniku, üksikutel juhtudel ka kindralmajori auaste. 
Siiski kohtas ka 1941. aastal Teise maailmasõja alguses veel ohvitsere, kes kandsid brigaadikomandöri lõkmeid – osaliselt oli see tingitud venitustest ümberatesteerimisel, osaliselt ohvitseride rahulolematusest ümberatesteerimisel neile määratud madalama polkovniku auastmega (näiteks hilisem armeekindral Aleksandr Gorbatov, kes lasti 1941. aasta kevadel vangilaagrist välja, ennistati Punaarmeesse ja sõdis rindel brigaadikomandöri auastmes kuni detsembrini).
Eesti Kaitseväes vastab brigaadikomandöri auastmele brigaadikindrali auaste.
August Usai

August Usai ( Lohusuu vald, Tartumaa – 7. juuli või 8. juuli 1941, mõrvatud Tartu vanglas) oli eesti õpetaja, koolijuht ja poliitik.
Haridus.
Õppis Lohusuu vallakoolis aastatel 1892–1894, 1894–1897 Torma kihelkonna koolis,1897–1898 Tartu Õpetajate Seminaris, 1898–1902 Gattšina Õpetajate Seminaris (omandas algkooliõpetaja kutse). 1908–1910 käis Peterburi rahvaülikoolis ja 1911–1915 eksperimentaalpedagoogika kursustel ning Peterburi Pedagoogilises Akadeemias.
Elutee.
1902–1903 töötas Rääbise 3-klassilises algkoolis õpetajana, 1903–1905 Peterburi kubermangus Lagonovi eesti 4-klassilise algkooli juhatajana. 1905–1906 vangistati poliitilistel põhjustel, 1906–1907 oli Pihkva kubermangus koduõpetaja ning seejärel läks õpetajaks Saadjärve kooli (1908–1911).
Viibis 1915–1918 mobiliseerituna Vene armees (lõpetas 1917 Peterburi Vladimiri sõjakooli). Osales ohvitserina (lipnikuna) Vabadussõjas.
Oli 1920–1927 Petserimaal koolinõunik.
1926-1928 Riigikogu liige ja hariduskomisjoni abiesimees, 1935 Senno 6-klassilise algkooli juht ja 1940-1941 Petseri gümnaasiumi direktor.
August Usai arreteeriti 27. juunil 1941, mõisteti süüdi Vene SFNV Kriminaalkoodeksi §§ 58-4, 58-10 järgi (nõukogudevastane agitatsioon) ning hukkus NKVD massimõrva ohvrina 8. juulil 1941 Tartu vanglas.
Voldemar Hammer

Voldemar Hammer (8. juuni 1894 Ravila vald Harjumaa – 23. mai 1982 Leningrad) oli eesti kommunist. Illegaalses tegevuses kasutas varjunimesid Lord ja Vasar.
Voldemar Hammer lõpetas Tallinnas viieklassilise algkooli ja kaubanduslikud kursused. 1910. aastal läks ta tisleriõpilasena tööle Raudtee tehastesse, kus ta 1919. aasta algul edutati kontoritööle.
Voldemar Hammer kuulus Eesti Sotsiaaldemokraatlikku Tööliste Partei ning valiti 1919. aastal Asutavasse Kogusse, kus kuulus AK ESTP fraktsiooni.
1. mail 1919 toimunud ametiühingute korraldatud demonstratsioonil, mille käigus töölised liikusid mööda Harju tänavat raekoja poole, ründasid neid valitsuse korraldusel kaitseliitlased ja soomusronglased ning kiskusid kolonni juhtinud Voldemar Hammeri käest punase lipu.
1. juuli pani Voldemar Hammer Asutava Kogu liikme volitused maha ja teda asendas Jakob Mikiver.
1919. aasta 31. augustil toimus Tallinnas Eestimaa ametiühingute I kongress, millest osavõtjad vahistati ning osa neist saadeti Irboskasse, kus 26 arreteeritut lasti kohtuotsuseta kohapeal maha, nende seas ka V. Hammeri vend – Eestimaa Ametiühingute Kesknõukogu sekretär Edmund Hammer. Vahistamiste käigus taheti vahistada ka V. Hammerit, kes aga olles kuulnud ametiühingutegelaste massilistest arreteerimistest, läks aegsasti "põranda alla" ning järgmised kaks aastat elaski ta põrandaalust elu ja tegeles riigivastase poliitilise tegevusega (riigikorra vastaste lendlehtede laialijaotamine punktidesse jne).
Pärast Eesti ja Nõukogude Venemaa vahelise Eesti Vabadussõja lõppu jätkas V. Hammer riigivastast poliitilist tegevust ning kuulus ka EKP Tallinna linnakomitee koosseisu, lisaks oli ta 1920. aastal üks Tallinna ja Harjumaa EKP vastutav organisaator.
1921. aastal töötas Hammer EKP Tallinna linna kolmanda rajooni vastutava organisaatorina ja oli ka EKP Tallinna Komitee kassahoidja, tegeles poliitvangide ja nende perekondade abistamisega jne.
1921. aasta oktoobris üritas V. Hammer lahkuda illegaalselt Nõukogude Venemaale ning illegaalsel piiriületuskohal olnud kaitsepolitsei varitsus piiras 19. oktoobril Vaivara lähedal grupi metsas ümber, kuid gruppi kuulunud põrandaaluse trükikoja trükitööline Johannes Emmar avas püstolist tule ning sai samas surmavalt haavata, Leonhard Tiitsen peeti kinni. Hammer pääses põgenema, kuid peeti Vaivara raudteejaamas kinni.
Tiitsen ja Hammer anti Sõjaväe Kõrgema Kohtu alla ning neile anti valikuvõimalus siirduda vabatahtlikult Nõukogude Venemaale, millega mõlemad nõustusid. 1921. aasta 20. detsembri õhtul saadeti Tallinna Keskvanglast 42 kommunisti, nende hulgas Voldemar Hammer, vahetusvangidena Eestist välja Nõukogude Venemaale.
Voldemar Hammeri elas seejärel Petrogradis ja Leningradis, 1922. aastast kasutas ta nime Vladimir Kallas-Gammer.
Töötas GPUs ja seejärel NKVDs.
Voldemar Hammer suri 1982. aastal Leningradis ja on maetud Rahumäe kalmistule.
Isiklikku.
Tema vend oli Eestimaa Ametiühingute Kesknõukogu sekretär Edmund Hammer, kes hukati 1919. aastal Irboskas (Irboska veretöö).
Jaroslavli ja Rostovi piiskopkond

Jaroslavli ja Rostovi piiskopkond () on Vene Õigeusu Kiriku piiskopkond, mis katab umbes tänapäevase Jaroslavli oblasti ala. 2004. aastal oli piiskopkonnas 19 praostkonda ja 269 kogudust.
Jaroslavli ja Rostovi piiskopkonda juhib 15. märtsist 2012 metropoliit Panteleimon (Dolganov). Piiskopkonna peakirik on Theodorose peakirik Jaroslavlis, kuid tuntum on tähtsuselt järgmine, Rostovi Jumalaema Uinumise peakirik. Vaimulik seminar asutati 1994. aastal Jaroslavlis, kuid viidi 2003. aastal üle Rostovisse.
Piiskopkond asutati ametlikult 991. aastal, kuid tegelikult peaaegu sada aastat hiljem 1073–1076. aastal. See sai 1589. aastal metropoolia staatuse. Piiskopi ja hiljem metropoliidi asupaik oli Rostov, kuid see viidi 1786. aastal üle Jaroslavli. Arvatavasti oli selle taga keisrinna Katariina II kättemaks piiskopkonnale, sest metropoliit Arseni (Maciejewicz) oli avalikult olnud vastu keisrinna ja riigi sekkumisse kiriku asjadesse ja Katariina II liiderlikule eluviisile.
Arseni (Maciejewicz)

Arsenius (1697 Volodõmõr – 28. veebruar 1772 Tallinn) oli Rostovi metropoliit aastatel 1742–1763.
Eluloolist.
Ta sündis preestri perekonnas ja sai omaaegse hea vaimuliku hariduse. Ta sai pärast mungaks pügamist 1716. aastal nime Arsenius (vene keeles Арсений). Teda eristatakse ajalookäsitlustes teistest samanimelistest isikutest tema ilmaliku perekonnanime Maciejewicz järgi.
Ta asus 1715. aastal õppima Kiievi vaimulikus akadeemias (Киевская Духовная академия), kus ta 1716. aastal pöeti mungaks, 1723. aastal pühitseti ta diakoniks ja pärast akadeemia lõpetamist jäeti vaimulikku akadeemiasse jutlustajaks.
Aastail 1728–1729 teenis ta Kiievi koobaskloostri peakirikus ning suunati tegema misjonitööd Siberis Tobolskis. 1733. aastal reisis ta läbi Siberi ning veenis naasma õigeusku Solovetsi kloostris olevaid vanausulisi, 1734–1737 osales Kamtšatka ekspeditsioonil.
Pärast seda määrati ta Peterburis Teaduste Akadeemia juures asuva Maismaa Šlahta Kadetikorpuse õppejõuks.
Ta tegutses Venemaal aktiivselt õigeusu kaitsmisel teiste usutunnituste (juutide) ja ususalgajate vastu, nõudes neile karistuseks ka surmanuhtlust.
1741. aastal määrati ta Siberi metropoliidiks. 1742. aastal määrati Arsenius Rostovi piiskopkonna metropoliidiks ja Pühima Valitseva Sinodi liikmeks. Ta protestis Venemaa keisrinna Katariina II käsul teostatavate kirikumaade riigistamise ja üldse riigi sekkumise vastu kirikuasjadesse (nõudis Peeter I reformidele eelnenud olukorra taastamist, ilmalike isikute kõrvaldamist sinodist) ning nimetas avalikult keisrinna Katariina II tema liiderlike elukommete pärast "Paabeli hooraks" (vene keeles вавилонская блудница). Ta eemaldati ametist 1763. aastal ning saadeti karistuseks asumisele Arhangelski kubermangu Nikolski kloostrisse, kus ta aga jätkas ilmaliku võimu ja vaimuliku võimu lahususe propageerimist ning viidi 1767. aastal Andrei Vrali nime all Tallinna, kus paigutati Harjuvärava torni vangistusse. Seal ta ka 28. veebruaril 1772 suri. Ta maeti Tallinna Nikolai kirikusse.
2000. aastal kuulutas Vene Õigeusu Kirik ta piiskopmärtrina pühakuks. 2004. aastal kanoniseeriti ta Kiievi Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku poolt pühakuks.
Ilukirjanduses.
Metropoliit Arseni ja Katariina II vastasseis on Loone Otsa näidendi "Keisrinna hull ehk Mees, kes rääkis tõtt" (lavastaja Anne Velt, esietendus 27. veebruaril 2010 Kiek in de Kökis, pärimusteater LOOMINE) põhisüžeeks.
Tehnofiilia

Tehnofiilia on tehnoloogialembus. Tehnofiilne perspektiiv näeb tehnoloogiaid edasiviiva jõuna ühiskonnas. Tehnoloogiaga seotud muutusi käsitletakse optimistlikult ja lootusrikkalt.
Sellist seisukohta esindavate ühiskonnateoreetikute hulka kuuluvad näiteks Daniel Bell, Alvin Toffler ja Yoneji Masuda, keda peetakse ka infoühiskonna mõiste käibeletoojateks.
Lossi tänav (Tartu)

Lossi tänav (saksa keeles Schlossstrasse) on tänav Tartus, mis ühendab kesklinna ja Toomemäge.
Tänav lähtub Ülikooli tänavast, kulgeb edela suunas Toomemäkke, ristub vasakult Uppsala tänavaga ja lõpeb ristumisega Baeri tänavaga. See on 360 m pikk.
Üle Lossi tänava läheb kaks silda: Inglisild ja Kuradisild.
Lossi tänaval asuvad Heino Elleri nimeline Tartu Muusikakool (Lossi 15), Tartu Ülikooli Philosophicumi üks õppehoone (Lossi 3) ja Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituudi õppehoone (Lossi 36). Tänava äärde jääb ka Riigikohtu hoone.
2018. aasta mais moodustati varem Lossi tänavale kuulunud tänavalõigust, mis ulatub endise sünnitusmaja (Lossi 36) hoonest Vana Anatoomikumi hooneni Uppsala tänav, mis nüüd Lossi tänavaga ristub.
Ajalugu.
Arheoloog Vilma Trummali hinnangul oli praeguse Lossi tänava kohal tänav juba muinasaja lõpul, 11.–12. sajandil sai see puusillutise. Keskajal algselt Toomemäe järgi Doomi nime kandnud tänava ülemisest osast sai hiljem Schlossstrasse ehk Lossi tänav, alumine ots kandis Schmidestrasse ehk Sepa tänava nime. 
Eesti NSV ajal oli Lossi tänava nimeks Aleksander Lätte tänav (helilooja Aleksander Lätte järgi) 1. oktoobrist 1948 kuni tagasinimetamiseni 1987. aastal.
Aleksander Lätte tänav

Aleksander Lätte tänav on tänav Tartumaal Nõo alevikus. Tänav on nimetatud helilooja Aleksander Läte järgi, kes töötas 1900. aastani Nõo kihelkonnakooli õpetajana. Õpetajatöö kõrvalt organiseeris Läte Tartu keskkooliõpilastest, üliõpilastest ja kooliõpetajatest sümfooniaorkestri, mis andis Tartus Bürgermusse saalis 19. novembril 1900 esimese eesti sümfooniaorkestri kontserdi.
Lossi tänav

Lossi tänav on mitme tänava nimi Eestis:
Veel leiab Lossi tänava Karksi-Nuias ja Põltsamaal.
Eesti alevikes on sellenimeline tänav Alatskivil, Keila-Joal, Kuremaal ja Uuemõisas.
Tiigi tänav

Tiigi tänav on tänav mitmes Eesti asulas.
GSG 9

GSG 9 (saksa GrenzSchutzGruppe 9; 'Piirikaitsegrupp 9') on Saksamaa Föderaalpolitsei terrorismivastane eriüksus, mis moodustati 17. aprillil 1973.
Ajalugu ja nime saamine.
Eriüksus otsustati luua pärast Müncheni massimõrva, kui päästeoperatsioon lõppes totaalse läbikukkumisega. Nimelt üritasid eriettevalmistuseta snaiprid ja politseinikud pantvange lennuväljal päästa. Tulemuseks oli, et mitmete vigade ja valearvestuste tulemusena said kõik pantvangid, viis pantvangistajat ja üks politseinik surma. Pärast tragöödiat oli Saksamaa politsei häbistatud, põhjuseks Iisraeli ja Saksamaa ajalooline suhe.
GSG loomine kohtas alguses poliitikute vastuseisu, sest seda peeti SSi loomise katseks. Üksus otsustati siiski luua, aga erinevalt SS-ist: politsei koosseisu. Nimelt keelavad Saksamaa seadused sõjaväeüksuste kasutamise tsiviilisikute vastu. Eriüksus, mis koosneb politseinikest, lahendas selle probleemi Üksuse ametlikuks asutamiskuupäevaks sai 17. aprill 1973. 
Üksus loodi Saksamaa Föderaalpolitsei koosseisu. Tollal kandis see nime "Bundesgrenzschutz" (Föderaalne Piirivalve Teenistus). Sellel oli 8 piirivalve gruppi ja loodav eriüksus sai üheksandaks. Kui 2005. aastal muudeti Föderaalne Piirivalve Teenistus Föderaalpolitseiks, otsustati GSG 9 nimi samaks jätta nime kuulsuse tõttu.
Operatsioonidest.
GSG 9 esimene operatsioon toimus 1977. aastal ja see oli väga edukas. Eriüksus ründas koos Briti SASiga Palestiina terroristide hõivatud lennukit ja vallutasid selle. Operatsioon kestis 7 minutit ja selle käigus tapeti neljast hõivajast kolm, viga sai üks lennusaatja ja eriüksuslane. Enamus GSG 9 operatsioonidest on salastatud. On teada, et üksus on osalenud umbes 1500 operatsioonis ja relva on tulnud kasutada viiel korral.
Liikmed.
Kõik Saksamaa politseinikud võivad pärast kaheaastast teenistust üksuse liikmeks kandideerida. Kandidaadil kontrollitakse psüühikat ja tervist, misjärel algab 22 nädala pikkune väljaõpe. Väljaõpe on raske ja kandidaatidest läbib väljaõppe ainult umbes 20%. GSG 9 töötajate isikuandmed on rangelt salastatud.
Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasium

 #suunaViljandi Jakobsoni Kool#Ajalugu
Kummaline teekond

"Kummaline teekond" (ingl. "We're on the Road to D'ohwhere") on joonissarja Simpsonid 17. hooaja 11. jagu, mis jõudis ekraanile 29. jaanuaril 2006.
Sündmustik.
Bart ja Milhouse jäid salajastes koolialustes tunnelites kolamisega vahele. Direktor saatis Barti ühte Oregoni osariigi poistelaagrisse. Moe aga teatas, et ta viib oma baarikülastajad Las Vegasesse. Homer viis Barti lennujaama, et viimane saaks laagrisse lennata. Bartil aga oli lendamine keelatud:
Seetõttu pidi Homer Barti ise laagrisse viima. Kui nad jõudsid ühte teeäärsesse restorani, siis Bart põgenes. Homer sai ta kätte ja viis Barti ikkagi laagrisse. Ehkki Bartile mingil määral laagrism meeldis, tuli Homer tagasi ja otsustas Barti Las Vegasesse kaasa võtta. Seal sattus Homer kaklusesse ning viidi Nevada osariigi vanglasse.
Samal ajal müüsid Marge ja Lisa kodus vanavara. Alguses läks müük halvasti ja Marge arvas, et nad peavad kõik Päästearmeele andma. – Samal ajal sõitis üks Päästearmee auto mööda ja juht ütles, et nad ei taha seda kraami. Siis sai Marge palju raha aegunud retseptiravimite müügist ning Wiggum sai sellest teada ja Marge sattus vanglasse. 
Jao lõpus sai Lisa 2 telefonikõnet, ühe Homerilt ja teise Marge'lt, kes tahtsid, et nende kautsjonid ära makstaks. Seepeale ütles Lisa Maggie'le, et nad on mõnda aega kahekesi kodus. Lisa mainis veel, et ta otsib endale järgmisel päeval tööd.
Vääveldioksiid

Vääveldioksiid (keemiline valem SO2) on ühest väävli ja kahest hapniku aatomist koosneva molekuliga oksiid.
Vääveldioksiid on normaaltingimustel värvitu gaas. Sellel on terav lõhn, mida võib tunda näiteks tuletiku süütamisel.
Vääveldioksiid tekib väävli ja sulfiidide põlemisel. Vääveldioksiid on happeline oksiid. Vees lahustudes moodustab väävlishappe (H2SO3).
Vääveldioksiidi tekib nii looduslike protsesside kui ka inimtegevuse tulemusena. Peamiseks vääveldioksiidi allikaks on vulkaanid, nende arvele langeb umbes pool loodusliku tekkega vääveldioksiidist. Lisaks tekib teda metsatulekahjude ja ainevahetuse käigus. Kõik fossiilkütused sisaldavad väävlit, mistõttu moodustub vääveldioksiid nende põletamisel.
Vääveldioksiid on inimesele mürgine ning teda peetakse üheks olulisemaks saastegaasiks. Vihmapiiskades lahustunud vääveldioksiid põhjustab happesademeid. Inimesele ohutuks vääveldioksiidi kontsentratsiooniks õhus loetakse 0,03 ppm.
Soome Valge Roosi Rüütliordu

Soome Valge Roosi Rüütliordu (soome keeles ""; rootsi keeles "Finlands Vita Ros' orden") on ühendus Soome Vabariigis, mille liikmeks võtmisega autasustatakse silmapaistvate teenetega tsiviilisikuid ja sõjaväelasi.
Suurrist koos ketiga antakse peamiselt riigijuhtidele ja seda on antud umbes sajale inimesele. President Mauno Koivisto ajal hakati andma Soome Vabariigi Presidendi abikaasale Soome Valge Roosi Suurrist. Tellervo Koivisto oli esimene soome naine, kes pälvis selle aumärgi.
Valge Roosi Rüütliordu asutas Soome riigihoidja Gustaf Mannerheim 1919. aastal. 
Nimi tuleneb valge poole võidust Soome kodusõjas 1918. aastal ja heraldilisest roosist, millest Soome vapil on üheksa hõbedast.
Jonas Brothers

Jonas Brothers on Ameerika poprokki ansambel, mis loodi 2005. aastal. Bänd saavutas kiiresti populaarsuse eelkõige tänu esinemistele Disney Channeli telekanalis. 
Ansambli moodustavad kolm venda: Paul Kevin Jonas II (Kevin Jonas), Joseph Adam Jonas (Joe Jonas) ja Nicholas Jerry Jonas (Nick Jonas).
2008. aastal nomineeriti Jonas Brothers Grammy auhinnale parima uusartistina. 
Vennad on osalenud ka Disney Channeli filmides "Camp Rock" (2008) ja "" (2010). Lisaks oli neil aastatel 2009–2010 oma telesaade "Jonas", kus nad mängisid iseennast.
Ansambel lõpetas tegevuse 2013. aastal, kuid tuli 2019. aastal uuesti kokku. Pärast taasühinemist on Jonas Brothers avaldanud kaks uut stuudioalbumit: "Happiness Begins (2019) ja "The Album" (2023). Samuti on nad jätkanud aktiivset esinemist ja muusika loomist.
Väävli oksiidid

Väävli oksiidid ehk vääveloksiidid on väävli ja hapniku ühendid.
Laiemalt levinud väävli oksiidid on vääveldioksiid ja vääveltrioksiid.
Ruffian

Ruffian (17. aprill 1972 – 7. juuli 1975) oli USA võidusõiduhobune, kes valitses aastal ratsavõistlusi. 
6. juulil 1975 startis Ruffian Pleasurest. Kui hobune oli sõitnud 1 km, murdus Ruffiani parem kabi. Hoolimata arstide pingutustest ei suudetud Ruffiani elu päästa. Pärast narkoosi oli hobune ebakindel ja šokis. 15 arsti hoidsid teda kinni, kuid hobune murdis ka oma teise kabja. Seejärel otsustati, et Ruffian pannakse magama. Ta suri 7. juulil 1975 parema kabja murru tõttu. Ruffian on ainuke hobune, kes on maetud Belmont Parki.
Olivia Saar

Olivia Saar (18. oktoober 1931 Narva – 16. märts 2025) oli eesti ajakirjandustegelane, lastekirjanik ja luuletaja.
Haridus.
Ta õppis Mäetaguse 7-klassilises Koolis ja Rakvere Pedagoogilises Koolis, lõpetas Tallinna Õpetajate Instituudi 1952. ning Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse erialal 1959. aastal.
Töökäik.
Ta töötas vastutava sekretärina ajalehes Säde (1952–1955), seejärel üle 30 aasta ajakirjas Pioneer (1955–1987) ning alates 1960. aastast, pärast ajakirja Täheke asutamist (mille loojate ringi ta samuti kuulus), Pioneeri ja Tähekese ühistoimetuses (1960–1977). 
Aastatel 1987–1992 töötas ta Eesti Raamatuühingus ja 1992–2006 registraator-informaatorina Tallinna Lastehaiglas. 
2006.–2011. aastal töötas ta TEA Kirjastuse lastekirjanduse vanemkonsultandina. Sel perioodil algatas ta mitu menukat lasteraamatusarja ("Eesti lastejuttude kuldraamat", "TEA lasteraamatute varalaegas" jt). 
Ta oli 1982. aastast Kirjanike Liidu liige.
Looming.
Olivia Saar kirjutas esimese luuletuse juba kuueaastaselt, kokku on temalt ilmunud (2006. aasta seisuga) veerandsada luulekogu ja proosaraamatut.
Ehkki ajakirjades Pioneer ja Täheke ilmus rohkesti Olivia Saare lasteluuletusi ja -jutte, ilmus tema esimene lasteluulekogu "Tere, tere, tedretähnid" alles 1966. aastal.
"Lõvi Lõrr ja Jänes Jass".
Tema 1972. aastal ilmunud humoorikate mõistujuttude kogust "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass" on välja kasvanud palju järgmisi lugusid, mida peetakse Eesti lastekirjanduse klassikaks. Neid loetakse aeg-ajalt raadios laste õhtujuttudena, 1972. aastal valmis Eesti Televisioonis samanimeline nukulavastus (lavastaja Uno Leies). 
2008. aastal ilmus TEA kirjastuses raamat "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass : vanad ja uued lood", 2011. aastal samuti TEA kirjastuses jutukogumik "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass seiklevad jälle", 2020. aastal ilmus raamat "Lõvi Lõrr ja Jänes Jass" ka kirjastuses Pegasus. 
2010. aastal ilmus Olivia Saare mälestusteraamat "Kanarbikukartus" (TEA kirjastus).
2019. aasta üldlaulupeol kõlas Olivia Saare luuletus "Naerulohkudega maailm" mudilaskooride esituses Helin-Mari Arderi viisistatud lauluna.
Tahk

Tahk on tasandiline hulknurk, mis ühes teiste samataolistega piirab hulktahukat ja moodustab selle pinna.
Carl Wilhelm Siemens

Carl Wilhelm Siemens (ka Charles William Siemens; Sir William Siemens; 4. aprill 1823 Gehrden – 19. november 1883 London) oli saksa insener ja leiutaja, kes tegutses suurema osa oma elust Suurbritannias.
Päikki Priha

Päikki Priha (sünninimi Palosuo; sündinud 2. juulil 1948 Helsingis) on soome tekstiilikunstnik, kunstiteaduste doktor. Doktorikraadi teemal «Soome Käsitöö Sõprade Seltsi kirikutekstiilid» kaitses Päikki Priha 1991. aastal.
Päikki Priha on Soome Tarbekunsti kõrgkooli tekstiili- ja rõivadisaini professor.
Looming.
Päikki Priha loominguline tegevus algas kohe pärast Tarbekunsti kõrgkooli lõpetamist 1972. aastal. Tema loomingut on paljudes ühiskondlikes hoonetes.
Alates 1982. aastast on Päikki Priha kavandanud kirikutekstiile ligikaudu 40 kirikule, sealhulgas Kuopio, Helsingi, Lapua, Tampere ja Espoo piiskopkondade piiskopirõivad.
Aastatel 1998–2004 kavandas ta kirikutekstiilid Helsingi toomkiriku, selle kabeli ja krüpti jaoks.
Ta on kavandanud Sibeliuse Akadeemia, Jyväskylä ülikooli, Joensuu ülikooli ja Tarbekunsti kõrgkooli rektorite ametirüü.
Päikki Priha osaleb näitustel alates 1973. aastast. Tal on olnud ka mitu isikunäitust.
2.–27. mail 2009 eksponeeriti Päikki Priha kirikutekstiilinäitust "Seitse teerada" EELK Tallinna Jaani kiriku lõunasaalis.