tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lepieli maakond

Lepieli maakond (valgevene keeles "Лепельскі павет"; vene keeles "Лепельский уезд") oli Venemaa Keisririigi ja Valgevene NSV Vitebski kubermangu haldusüksus.
Ajalugu.
Sealsed maad läksid Venemaa koosseisu teise Poola jagamise järel. Maakond rajati 1793. aastal endise Polotski vojevoodkonna aladele. Alghselt oli see Polotski asehaldurkonna koosseisus. See likvideeriti aastal 1796 (samal aastal kui asehaldurkondki) ja moodustati taas aastal 1802. Aastal 1923 nimetati maakond ümber Botšeikovo maakonnaks, ühtlasi läks osa selle alasid üle Senno maakonna koosseisu. Maakond likvideeriti 20. juunil 1924. See piirnes läänes Vilno kubermanguga, põhjas Drissa maakonnaga, kirdes Polotski maakonnaga, lõunas aga Mogiljovi ja Minski kubermanguga. Maakonna pindala oli 3900 km²
Aastal 1897 elas maakonnas 156 700 inimest. Elanikest moodustasid enamiku valgevenelased (82%), juute oli 11,6%, poolakaid 4% ja venelasi 1,7
Aastal 1913 oli maakonna territooriumil üks linn (Lepiel), 13 alevit ja 27 valda.
Haldusjaotus.
Venemaa keisririigi koosseisus jagunes maakond valdadeks (vene keeles "Волость"). Maakonna keskuseks oli maakonnalinn (Lepiel, lisaks oli maakonnas aastal 1913 veel 13 alevit ja 27 valda.
Alevid olid aastal 1906: Arechaŭna, Babyničy, Pietuchoŭščyna, Hryckaŭščyna, Sciapaniki, Sialco, Čubatyja, Bačejkava, Biešankovičy, Varoničy, Zaskarki, Vietryna, Kubličy, Sielišča, Pyšna, Uła, Ušačy, Kamień ja Čašniki. Popovštšina ja Soroki aleveid tänapäeval ei eksisteeri.
27 valda maakonna koosseisus olid:
Umkomaas

Umkomaas on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis KwaZulu-Natali provintsis eThekwini linnaringkonnas. Linn asub India ookeani rannikul.
Umkomaas on asutatud 1861. aastal. Kuni 1924. aastani oli linna nimi South Barrow.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Umkomaasi elanikest valgeid 64,21%, mustanahalisi aafriklasi 19,29%, India või Aasia päritolu inimesi 13,99%, värvilisi 1,91% ja teisi 0,63%. Inglise keelt pidas emakeeleks 61,45% inimesi, afrikaani keelt 22,64% ja suulu keelt 11,93%.
Sterkspruit

Sterkspruit on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Ida-Kapimaa provintsis Joe Gqabi ringkonnas Senqu vallas. Linn asub Lesotho piirist ligikaudu 20 km kaugusel.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sterkspruiti elanikest mustanahalisi aafriklasi 96,20%, India või Aasia päritolu inimesi 2,11%, värvilisi 0,90%, valgeid 0,42% ja teisi 0,37%. Koosa keelt pidas emakeeleks 73,46% inimesi, sotho keelt 14,23%, inglise keelt 4,29% ja afrikaani keelt 1,03%.
Tartu botaanikaaia vaher

Tartu botaanikaaia vaher on harilik vaher, mis kasvas Tartu botaanikaaias. See oli Eesti jämedaim vaher, langetati ohtlikuks muutumise tõttu 2014. aastal.
Puu rinnasümbermõõt on 424 cm ja kõrgus 27 m.
Kambja lehis

Kambja lehis on euroopa lehis Tartu maakonnas Kambja vallas Suure-Kambja külas Suure-Kambja pargis. See on Eesti jämedaim lehis.
Puu rinnasümbermõõt on 448 cm ja kõrgus 23 m.
Tsuura kuusk

Tsuura kuusk on kuusk Valga maakonnas Otepää vallas Kääriku külas Tsuura talu alal. Koos teise kuusega (kuuskede kuningas) on nad Eesti jämedaimad kuused.
Puu ümbermõõt on 432 cm (mõõdetuna 0,7 m kõrguselt) ja kõrgus 29 m.
Viited.
Kääriku talu tamm

Kääriku talu tamm on tamm Viljandi maakonnas Viljandi vallas Heimtali külas Kääriku talu alal.
Puu rinnasümbermõõt on 155 cm ja kõrgus 11 m.
Mändiku taropettäi

Mändiku taropettäi (kirjakeeles Mändiku tarumänd) on kaitsealune mänd Võru maakonnas Antsla vallas Kaika külas Mäe-Mändiku talu alal. Puu on nimetatud selle järgi, et selles on kasvatatud mesilasi (metsmesindus). See on ühtlasi viimane Kagu-Eestis olev tarumänd.
Puu rinnasümbermõõt on 306 cm ja kõrgus 22 m.
Viited.
Maarjamäe ohvripärn

Maarjamäe ohvripärn (kohalikus keelepruugis "Maarjamäe pähn") on pärn Põlva maakonnas Räpina vallas Linte külas Läsa talu alal Linte Maarjamäel.
Puu rinnasümbermõõt on 385 cm ja kõrgus 19 m.
Viited.
Pesanäkk

Pesanäkk ("Anthrenus scrophulariae") on nahanäklaste sugukonda kuuluv mardikaline. Algselt oli tema elupaigaks Euroopa, Lähis-Ida ja Nearktis, kuid nüüd on levinud üle maailma. Pesanäki vastsed toituvad loomsest koest ja kahjustavad vaipu, villa, tekstiili ja ka näiteks muuseumieksponaate. Täiskasvanud toituvad nektarist ja õietolmust.
Kirjeldus.
Täiskasvanud pesanäkk on ovaalse kujuga ja 2,5–3,8 mm pikkune. Tema pea on must ja enamasti eesrindmikuga varjatud. Tal on 11 segmendilised tundlad, millest 3 viimast moodustavad nuia. Kattetiivad ja rindmik on samuti mustad ning kaetud valgete ja punakate või oranžide soomustega.
Emane pesanäkk muneb 30–60 muna, mis kooruvad 10–20 päeva pärast. Munad on väikesed, valget värvi ja kinnituvad pindadele.
Vastsed on pruuni värvi. Viimases arengujärgus on vastne 2,5–5,5 mm pikkune, punakas-pruuni värvi ja kaetud tumedate karvadega.
Elutsükkel.
Täiskasvanud pesanäkid toituvad õietolmust ja nektarist. Looduses munevad emased näiteks loomade pesadesse, mesilastarudesse ja surnud loomade peale. Sisetingimustes munevad riietele, vaipadele, muuseumisäilikutele ja muudele loomset või taimset päritolu esemetele.
Pesanäki vastsete toit on loomset päritolu. Nende areng kestab toatemperatuuril 66 päeva, mille jooksul nad läbivad 6 arengujärku ja seejärel nukkuvad. Nukuna veedavad nad 7–15 päeva. Valmik puhkab vastse nahas umbes 18 päeva ja muutub alles siis aktiivseks, et toituda ja paarituda.
Majanduslik tähtsus.
Pesanäki vastsed hävitavad muuseumieksponaate, tekstiile, vaipu, kangaid, tekitades neisse auke. Lisaks võivad nad põhjustada dermatiiti, kui inimese nahk puutub kokku vastsekestadega.
Beechcraft Super King Air 350ER

Beechcraft Super King Air 350ER on kahe turbomootoriga lennuk, mille tootja on Ameerika Ühendriikide ettevõte Beechcraft. 350ER on eriotstarbeline lennuk, mis on valitsusele, sõjaväele ja äriklientidele kättesaadav sellisteks eriotstarbelisteks toiminguteks nagu õhu-uuringud, kiirabilennud, lennujuhtimine ja järelevalve.
Beech Super King Air 350ER on alates selle loomisest olnud eriline lennuk nii kõrge sertifitseerimiskategooria kui ka mahutavuse poolest, nt suur kaubalaadimise ala, avar kabiin. Laiendatud ulatusega ER versioon on loodud selleks, et lennata ainulaadse missiooni eesmärgil.
Ajalugu.
Mudelite 200- ja 300-seeriaid turustati esialgu Super King Airi nime all, aga 1996. aastast alates ei kasutatud nimes enam sõna “super". Kingi lennuliin seati kokku King Airi mudeliseeriatega 90 ja 100.
1988. aastaks oli Beechcraftil selge soov vahetada välja mudelid 300. Vana mudeli kere oli tehtud peaaegu kolme meetri pikkuseks, millele lisandus kaks kokpitiakent mõlemal küljel.
13. juunil 2005 teatas Beechcraft, et arendab King Air 350ER versiooni, mis on samaväärne 200-seeria varasema mudelitega 200T ja B200T. Täiendused hõlmasid MTOW-i suurenemist 16 500 naela (7430 kg) võrra. 11. novembril 2007 teatas Hawker Beechcraft, et 350ER on FAA poolt sertifitseeritud.
Beechcraft teatas 6. märtsil 2007, et Iraagi õhujõud tellisid viis King Air 350ER-i, nende tarne algas 2007. aasta lõpus. Hawker Beechcraft esitles lennukit King Air 350ER 2007. aastal Paris Air Show'l ja Royal Internationalil. Võrreldes King Air 350ER-i välimust standardse B300 mudeliga, on peamised erinevused visuaalselt tajutavad peamiselt kere kõhupalli ja laiendatud mootorikäru juures.
Interjöör.
King Air 350ER pakub paindlikku, konfigureeritavat interjööri, muutes need võrdselt võimekaks nii reisijateveoks, lastiveoks kui ka kiirabiveoks või muudeks missioonideks.
Eripära.
King Airi lennukitel kasutatakse Rockwell Collins Pro Line Fusioni süsteemi, mis arvestavad piloodi suurt töökoormust. Selles süsteemis on lihtsustatud ühe piloodiga käitamine, mis on loodud piloodi väsimuse ja ökonoomika vähendamiseks. Pro Line Fusions moderniseeritud keskkonsool pakub alternatiivset sisestamismeetodit paindlikuks juhtimiseks.
350ER uus laiendatud kütuseseade on täielikult automatiseeritud. Kui midagi peaks valesti minema kütuse automaatsele ülekandmisele mootoritesse, saab piloot süsteemi tühistada, et tagada pidev vool. Pratt &amp; Whitney PT6A-60A turbopropelleri mootorid – nagu tavalisel 350-l – on end väga hästi tõestanud ja kvalifitseeruvad remontimiseks 3600-tunnise ajaga. 
Tehnilised andmed.
350ER maksimaalne stardimass on 16 500 naela, mis on 1500 naela suurem kui tavalisel standardsel King Air 350-l. See lisapidurduskaal lubab 350ER-il tankida lennukile 1581 naela kütust, mille kogumaht on 5192 naela.
Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee

Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee on tegutsev 33 kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudteeliin Lätis Alūksne ja Gulbene vahel. Liini haldab SIA "Gulbenes-Alūksnes bānītis", mis omakorda kuulub Läti raudteele.
Ajalugu.
Valga–Mõniste–Ape–Alūksne–Gulbene raudtee oli üks esimesi kitsarööpmelisi raudteeliine Liivimaal. Esimesed plaanid tehti aastal 1890. Valga–Pļaviņase raudtee ise avati aastal 1903.
Aastal 1916. ehitati Pļaviņase–Gulbene lõik sõjalisel otstarbel laiarööpmeliseks. Kitsarööpmelise raudtee lõppjaamaks jäi seejärel Gulbene. Allesjäänud Gulbene–Valga liinil oli kaubavedude maht väga väike ja 1918. aastal Liivimaa Juurdeveoraudtee Selts pankrotistus.
Raudtee võeti kasutusele taas Vabadussõja ajal, mil seda kasutasid Eesti soomusrongid ja sõjaväeešelonid. Reisiliiklus taastati Alūksne ja Gulbene vahel 1920. Teise maailmasõja ajal rajati Gulbenesse depoo. Aastaks 1945 oli raudtee muutunud kasutuskõlbmatuks, kuna Gulbene raudteesõlm oli pommituslennukitele tähtsaks sihtmärgiks ja taanduvad Saksa väed lasid õhku sealse depoo; liiklus sellel raudteel taastati taas aasta 1945 viimastel kuudel.
Gulbene–Alūksne kitsarööpmeline raudtee tekkis 1. jaanuaril 1973, mil suleti liiklus Lätis Eesti piiri lähedal paikneva Ape ja Alūksne raudteejaama vahelisel teel, mis peatselt demonteeriti (Alūksnes paiknenud Nõukogude sõjaväeosa jaoks polnud senist kivisöe ümberlaadimispunkti enam vaja). 1984. aastal võeti säilinud Alūksne–Gulbene raudteelõik tehnikamälestisena kaitse alla.
1987. aasta alguses suleti raudtee tehnilisel põhjusel. Aasta lõpuks liiklus taastati. 1988. aastal võeti kasutusele kaks uut TU7A tüüpi vedurit numbritega 2994 ja 3018.
Aastal 2002 loodi raudtee paremaks haldamiseks Läti Raudteele alluv sihtasutus Gulbenes-Alūksnes bānītis. Sellele kuuluvad üks auruvedur, kaks diiselvedurit TU7A, kaks vanemat diiselvedurit TU2, mis pärinevad Riia lasteraudteelt, seitse reisivagunit, viis kaubavagunit ja üks lumesahk.
2005. aastal toodi liinile Lavassaare raudteemuuseumis restaureeritud auruvedur Kc4-332. See sai omale Škoda poolt Plzeňis valmistatud vagunid ja aastal 2006 alustas liinil diiselrongide kõrval tegutsemist ka aururong Marisa.
Aastast 2010 on mitmed peatused sellel raudteel nõudepeatused. Ka vähendati rongiliiklust, nii Gulbenest kui ka Alūksnest väljub päevas kaks rongi.
Peatused.
Tärniga on märgitud nõudepeatused.
Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool

Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool (lühemalt Ehitus- ja Kergetööstuskool) oli kutsekool Tartus, mis tegutses 1956–2002. 
Kool asus aadressil Vanemuise tänav 35 ja Kopli tänav 1.
Linnakutsekool nr 16 võeti õppima vähemalt 15-aastasi noormehi mööblitisleri, puusepa, müürsepa-monteerija, armeerija-betoneerija ja santehniku erialale. Õppeaeg oli I–2 aastat.
Aastal 2002 liideti Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool, Tartu Teeninduskool, Tartu Tööstuskool ja Tartu Õppekeskus Tartu Kutsehariduskeskuseks.
Kooli nimed.
Kool on kandnud järgmisi nimesid:
Linnakohus

Linnakohus on linnas asuv kohus, kus arutatakse tsiviil-, kriminaal- ja väärteoasju. Eestis on see olnud esimese astme kohus.
Sutherland (LAV)

Sutherland on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas Karoo Hooglandi vallas.
Sutherland asub Roggeveldi mäestikus, keskmiselt 1450 meetri kõrgusel merepinnast.
Sutherland on asutatud 1858. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sutherlandi elanikest värvilisi 78,24%, valgeid 12,69%, mustanahalisi aafriklasi 7,97%, India või Aasia päritolu inimesi 0,81% ja teisi 0,28%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,90% ja inglise keelt 1,91%.
Tartu Raadi Gümnaasium

Tartu Raadi Gümnaasium (ka Raadi Gümnaasium) oli venekeelse õppekeelega gümnaasium Tartus Ülejõe linnaosas. Kool liideti 2002. aastal Tartu Puškini Gümnaasiumiga.
Tartu Puiestee kool

Tartu Puiestee kool (ka Puiestee kool) oli erivajadusega lastele mõeldud venekeelse õppekeelega kool Tartus. Kool suleti 31. augustil 2002. Vaimupuudega lapsed võisid seejärel õppima minna Tartu Kroonuaia kooli ja õpiraskustega lapsed Tartu slaavi gümnaasiumi.
Tartu spordikool

Tartu spordikool oli spordikool Tartus. Kool tegutses 1945–2000.
Kooli nimed.
Kool kandis järgmisi nimesid:
Tartu Teeninduskool

Tartu Teeninduskool oli kutsekool Tartus. Kool tegutses aastatel 1984–2002.
Kool alustas tegevust 1. septembril 1984 nime all "kutsekool nr 44". 1992 nimetati kool ümber "Tartu Toidutööstus- ja Teeninduskooliks". 1998 nimetati kool ümber Tartu Teeninduskooliks. Kool lõpetas tegevuse 31. augustil 2002, kui Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool, Tartu Teeninduskool, Tartu Tööstuskool ja Tartu Õppekeskus liideti Tartu Kutsehariduskeskuseks.
Tartu Tööstuskool

Tartu Tööstuskool oli kutsekool Tartus. Kool tegutses 1926. aastast ja aastail 1944–2002.
Tartu Linna Tööstuskool asutati juba 1926. aastal, kui 1925. aasta lõpul võttis Riigikogu vastu Tööstuslikkude koolide seaduse, mille põhjal muudeti Tartu Puu- ja Rauatöökool 01. augustil 1926 Tartu Linna Tööstuskooliks.
1944. aastal taasavati Tööstuskool nr.12, mis 1949. aastal nimetati Eritööstuskooliks nr 12. Eritööstuskooli õppekorpus ja töökojad asusid Leningradi maantee 2, ühiselamu ja söökla Pirogovi 3 (tänapäeval Munga tänav), võimla ja mõned erialaklassid Vanemuise tänav 35
Aastal 2002 liideti Tartu Ehitus- ja Kergetööstuskool, Tartu Teeninduskool, Tartu Tööstuskool ja Tartu Õppekeskus Tartu Kutsehariduskeskuseks.
Kooli nimed.
Kool kandis järgmisi nimesid:
Douglas (LAV)

Douglas on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Pixley ka Seme ringkonnas, Siyancuma valla halduskeskus.
Douglas asutati misjonijaamana 1848. aastal, linnaõigused sai 1867. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Douglase elanikest värvilisi 58,28%, mustanahalisi aafriklasi 32,12%, valgeid 7,98%, India või Aasia päritolu inimesi 0,76% ja teisi 0,86%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 93,12%, tsvana keelt 2,26% ja inglise keelt 1.53%.
Fraserburg

Fraserburg on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Põhja-Kapimaa provintsis Namakwa ringkonnas.
Esimesed eurooplastest asunikud saabusid piirkonda 1759. aastal. Fraserburg on rajatud 1851. aastal, linnaõigused sai 1862. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Fraserburgi elanikest värvilisi 84,75%, valgeid 9,51%, mustanahalisi aafriklasi 4,79%, India või Aasia päritolu inimesi 0,63% ja teisi 0,30%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 95,73% inimesi, koosa keelt 1,27% ja inglise keelt 0,99%.
Longituuduuring

Longituuduuring ehk pikilõikeuuring (ka pikiuuring) on uuringutüüp, mille puhul tehakse kordusmõõtmisi kindlate ajavahemike tagant ühtede ja samade indiviidide hulgas. 
Esimeseks longituuduuringuks võib pidada aastatel 1918–1920 Thomase ja Znaniecki tehtud klassikalist uuringut, kus nad analüüsisid maapiirkondadest pärit poola immigrantide kohanemist linnastunud USA ühiskonnas. Tüüpiliselt kogutakse ja analüüsitakse longituuduuringutes kvalitatiivseid ja/või kvantitatiivseid andmeid inimeste saavutuste, käitumise, tervise, hoiakute ja väärtuste kohta, et kaardistada nende muutumist ja arengut ajas. Longituuduuringuid kasutatakse sageli sotsiaalteadustes, psühholoogias ja arstiteaduses. Sotsiaalteadustes on longituuduuringute laiemaks eesmärgiks sotsiaalsete nähtuste ning nende arengu põhjalik uurimine ja analüüsimine sotsiaalse keskkonna kontekstis. 
Longituuduuringu eelised.
Võrreldes läbilõikeuuringutega (andmeid kogutakse kindlal ajal eri indiviididelt) on longituuduuringutel (andmeid kogutakse eri ajal samadelt indiviididelt) mitmeid olulisi eeliseid, sh (a) mingi fenomeni või näitaja kasvu, arengu ja muutuste kaardistamine läbi aja ning (b) mingite näitajate pikaajaliste mõjude väljaselgitamine. Longituuduuringute tugevuseks võib lugeda võimalust aja vältel läbi viia kordusuuringuid, kasutades selleks mitmesuguseid uurimismeetodeid (kordusintervjuud ja osalusvaatlused, dokumentide analüüs, ankeetküsitlused jne). Selline pidev interaktsioon uuringus osalejatega võib aidata kaasa uurija-uuritava usaldusväärse koostöö ja suhte loomisele, mis omakorda suurendab võimalust, et analüüsi jaoks luuakse rikas ja põhjalik andmestik. 
Longituuduuringu puudused ja kriitika.
Peamisteks longituuduuringu puudusteks võib lugeda raha- ja ajakulu. Kuna longituuduuringu eesmärgiks on uurida ühtesid ja samu inimesi teatud aja tagant (mõnikord isegi aastate tagant), võib kõikide nende indiviididega regulaarselt kontaktis olemine keeruliseks kujuneda. Longituuduuringu puhul on loomulik, et mida aeg edasi, seda vähem respondente uuringusse alles jääb – osa neist kaovad ära ka surmade või väljarände tõttu. Sageli peavad uurijad motiveerima ja veenma uuringus osalejaid, et nende uurimine läbi aastate on vajalik ning panustab tagasi ühiskonda. Isegi kui see õnnestub, võib tekkida probleem kontakti hoidmisega ning respondentide motivatsioon võib aja jooksul langeda. Isegi kui koostöö on ka aja vältel edukas võib respondentide seas esineda Hawthorne'i efekt – respondendid võivad aja jooksul hakata kohandama enda vastuseid või käitumist vastavalt sellele, mis nad arvavad, et uurijad neilt ootavad. 
Lisaks võib longituuduuringu puuduseks pidada asjaolu, et uuringu alguses oluliseks peetud andmed võivad vananeda, samas kui praegu olulised andmed ei pruugi olla kogutud või korralikult kodeeritud. Ühtlasi võib probleemiks kujuneda uurimismeeskonna liikmete vahetumine, kuid selle vastu aitab tavaliselt põhjalik dokumentatsioon ja uute inimeste väljakoolitamine.
Tõramaa

Tõramaa oli küla Pärnumaa ja Viljandimaa piiril. Küla kaotati 1977, mil enamik alast liideti Tipu ja mõned talud Riisa külaga.
Veel umbes aastal 1900 oli Tõramaa talude rühmana.
Kauksi järv

Kauksi järv (ka Vanaküla järv) on järv Põlva maakonnas Põlva vallas. Järve pindala on 11,3 ha. Järvest saab alguse Lutsu jõgi.
Dornum

Dornum on küla ja vald Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Aurichi kreisis.
Vald asub Põhjamere rannikul, ligikaudu 15 km Nordenist idas ja 20 km Aurichist põhjas. Valla pindala on 69,32 km². 31. detsembril 2015 elas seal 4636 inimest.
Vallaosad.
Dornumi vallas asuvad: Neßmersiel, Dornumersiel, Nesse, Roggenstede, Westerbur, Westeraccum, Schwittersum.
Tuntud paigad.
Dornumis on luterlik Püha Bartholomäuse kirik. Kirikus on Gerhard von Holy ehitatud orel. Orelit peetakse rahvuslikuks aardeks. Dornumis on ka ainus säilinud sünagoogihoone Ida-Friisimaal.
Europipe I ja II gaasi vastuvõttev terminal asub Dornumis. Gaas saadetakse siit läbi 48 km torujuhtme Emdenisse kvaliteedi ja mahu mõõtmiseks. Sealt suunatakse gaas klientide gaasivõrgustikku. Tšehhi ja Austria saavad gaasi Europipe II kaudu Dornumist.
Tuntud elanikud.
Miene Schönberg (hiljem tuntud kui Minnie Marx), sündis Dornumis aastal 1865; ta oli Marxi-vendade ema. Tema vend Al Shean sündis aastal 1868 samuti Dornumis.
Madliena kirikumõis

Madliena kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Sissegal-Altenwoga", läti keeles "Madlienas mācītājmuiža") oli kirikumõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas. 
Mõisas on sündinud baltisaksa maalikunstnik Karl Huhn.
Aderkaši mõis

Aderkaši mõis (saksa keeles "Fistehlen", läti keeles "Aderkašu muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Taurupe vallas Aderkaši külas.
Lakstene mõis

Lakstene mõis (saksa keeles "Hohenheyde", läti keeles "Lakstenes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Taurupe vallas Lakstene külas.
Laubere mõis

Laubere mõis (saksa keeles "Laubern", läti keeles "Lauberes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Laubere vallas Krodzinieki külas.
Taurupe mõis

Taurupe mõis (saksa keeles " Taurup, Trauen, Tauren", varem "Astrau" ja "Asterow", läti keeles "Taurupes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Taurupe vallas Taurupes. 
Taurupe mõisa hoonetekompleks (sealhulgas häärber, ait, park, teenijate maja ja Valge Maja nimeline mõisavalitseja maja) on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Lembit Kandrov

Lembit Kandrov (24. detsember 1937 Ordžonikidze krai, NSV Liit – 30. märts 2017 Haapsalu) oli eesti poksija.
Poksijana.
Poksis aastatel 1952–1967 Pärnu Spartakis (treener Hugo Soasepp) ja Tallinna Spartakis (treener Evald Seepere). Ta osales kokku 133 kohtumisel, millest võitis 121 kohtumist.
Ta oli kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1954 ja 1955 Eesti NSV noortemeister.
Ta oli Eesti NSV meister kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aastal ning sai Eesti NSV meistrivõistlustel aastatel 1963 ja 1966 III koha.
Hilisem elukäik.
Ta lõpetas Haapsalu Õhtukeskkooli 1979. aastal.
Ta tegutses hiljem ettevõtjana rahvameditsiini ja ravitsemise alal.
Ta kandideeris üksikkandidaadina IX Riigikogu valimistel valimisringkonnas nr 5 (Harju ja Rapla maakond), kuid sai vaid 19 häält ega osutunud valituks.
Isiklikku.
Ta oli pärit Kaukaasia eesti asunikest, kuid tema sünnikoht pole täpselt teada.
Plātere mõis

Plātere mõis (saksa keeles "Weißensee", läti keeles "Plāteres muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas Plāteres. Mõisa häärber põletati 1905. aastal maha.
Zādzene mõis

Zādzene mõis (saksa keeles "Saadsen", läti keeles "Zādzenes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas Zādzenes.
Lielāmuiža mõis

Lielāmuiža mõis (saksa keeles "Essenhof", läti keeles "Lielāmuiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Madliena vallas Lielāmuižas.
Ķeipene mõis

Ķeipene mõis, ka Jaunķeipene (saksa keeles "Kaipen", ka "Neu-Kaipen", läti keeles "Ķeipenes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Madliena kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Ķeipene vallas.
Meediauuringud

Meediauuringud on teadusharu, mis keskendub meedia (varem peamiselt massimeedia, tänapäeval erinevad digitaalse meedia vormid) vormidele ja tehnoloogiale, sisule, institutsionaalsetele vormidele ja turgudele ning kasutusele ja auditooriumitele. Meediauuringud toetuvad nii sotsiaal- kui ka humanitaarteadustele, domineerivad suuremad lähenemised on kommunikatsiooniteadused ning uusmaterialistikud lähenemised meediale (nt meedia arheoloogia). 
Meediauurijad võivad kasutada ka teooriaid ja meetodeid, mis lähtuvad kultuuriuuringutest, retoorikast (sh digitaalsest retoorikast), filosoofiast, semiootikast, psühholoogiast, politoloogiast, poliitilisest ökonoomiast, majandusteadusest, sotsioloogiast, antropoloogiast, kunstiajaloost ja -kriitikast, filmiteooriast, uusmaterialismist, feministlikust teooriast ja andme- ning võrguteadusest ning informatsiooniteooriast.
Ajalugu.
Meediauuringud said alguse uurijate huvist meedia ja kultuuri seoste vastu 1920. ja 1930. aastatel, mil inimesed hakkasid üha enam tarbima massimeedia eri vorme: raadiot kuulama, ajalehti ja ajakirju lugema, hiljem ka telerit vaatama.
Meediauuringud on arenenud välja sotsioloogiast ja keeleteadusest. Thornhami ja O'Sullivani järgi võtsid meediauuringud sotsioloogialt üle fookuse sotsiaalse tootmise ja tarbimise mustritele ning nende seosele võimu ja ideoloogiaga, lisaks empiirilised uurimisvõtted. Keeleteadusest võeti üle rõhuasetus tekstianalüüsi oskustele ja meetoditele. Sotsioloogid ei hinnanud esialgu meediauurijaid, uskudes, et nende uuritavad objektid ja nähtused ei ole piisavalt tõsised, et neile üldse tähelepanu pöörata (näiteks sotsioloogide huviorbiidis olid probleemid nagu kuritegevus, vaesus, rassisuhted ja perekondlikud probleemid). Sotsioloogide huviorbiiti kerkisid meedia ja ühiskonna vahelised seosed 1950.–1960. aastatel, mil hariduspsühholoogid näitasid üles üha suuremat muret televisiooni mõju suhtes lastele ja peresuhetele. Viimase 50 aasta jooksul on meediauuringute teadusharu jõudsalt arenenud, näiteks Nordenstreng väidab, et rohkem kui ükski teine akadeemiline teadusvaldkond (kui arvutiteadused ja biomeditsiin välja arvata).
Meediauuringud Eestis.
Eestiski tehakse mitmesuguseid kvalitatiivseid ja kvantitatiivseid meediauuringuid. Kaheks peamiseks akadeemiliseks keskuseks on Tartu Ülikooli ühiskonnateaduste instituut ning Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituut. Tartu Ülikoolis läbiviidavad uuringud lähtuvad peamiselt sotsiaalteadustest, ennekõike meediasotsioloogiast, keskendudes meediakasutusele ning ajakirjandusinstitutsioonide toimimisele. Tallinna Ülikoolis lähtutakse enam humanitaarteaduslikest ja majandus- ning juhtimisteaduslikest lähenemistest, arendatakse andmeteaduslikke uurimismeetodeid ning keskendutakse rohkem audiovisuaalsetele meediavormidele.
Süsteemsemaid meediauuringuid teostatakse ka Eesti Rahvusringhäälingu turundusosakonnas. Uuringuettevõtte Kantar Emor tehtavate meediauuringute hulka kuuluvad brändiuuring; interneti uuring, meediapäeva uuring; trükimeedia loetavuse uuring; raadioauditooriumi päevikuuring; Eesti teleauditooriumi mõõdikuuring ning reklaamikulutuste uuring.
Dildo

Dildo on enamasti kummist või silikoonist valmistatud ja tavaliselt peenise kujuga seksmänguasi.
Harutjun Therzjan

Harutjun Therzjan (armeeniapäraselt Հարություն Թերզյան; läbi vene keele ka "Arutjun" või "Arutjan" ning "Terzjan" või "Terezjan"; 31. detsember 1934 Bhatras, Prantsuse Süüria mandaatmaa; tänapäeval Idlibi provints, Idlibi kubermang, Süüria – 9. märts 1989 Tallinn) oli eesti poksija.
Poksis Tallinna Kalevis (treener Raimond Turja) ning Nõukogude relvajõududes Tallinnas. 
Ta oli kukk-kaalus (kuni 54 kg) kokku neljakordne Eesti NSV meister aastatel 1954–1957.
Tegutses hiljem poksikohtunikuna (sai 1974. aastal Eesti NSV vabariikliku kategooria).
Libadu

Libadu oli küla Harjumaal, ajalooliselt Valtu mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Juula ja Väljataguse küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Rapla kihelkonda.
Külast on teateid alates 1241 (Lepat).
19. sajandiks oli küla arvatavasti hääbunud. 19. sajandi II poolel moodustus endise küla alale Väljataguse. 1977-1997 oli Libadu Väljataguse ja Juula küla ühisnimi. Seejärel löödi need külad lahku.
Põllussaare

Põllussaare oli küla Pärnumaal. Küla jääb tänapäeval Eidapere aleviku alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Eidapere alevikuga.
Põllussaare oli küla staatuses alates umbes 1939. Varem nimetati seda ala nimega Eidapere II.
Kaasmaru

Kaasmaru oli küla Tartumaal, ajalooliselt Tähtvere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Nõgiaru küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Nõo kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil see liideti Nõgiaru külaga.
Külast on teateid arvatavasti alates 1627 (Kasamah Kulla).
Leetsi

Leetsi oli küla Tartumaal, ajalooliselt Tähtvere mõisa alal. Küla jääb tänapäeval Ilmatsalu ja Kardla küla alale. Kihelkondlikult kuulus küla Nõo kihelkonda. Küla kaotati 1977, mil osa alasid liideti Ilmatsalu ja osa Kardla külaga.
Külast on teateid alates 1627 (Leetzi Kuella).
Tiksoja

Tiksoja oli küla Tartumaal. Küla jääb tänapäeval Tähtvere küla alale. Küla kaotati 1977, mil see liideti Tähtvere külaga.
Külast on teateid alates 1922 (Kandi).
Levitatsioon

Levitatsioon on õhus hõljumine. See saab toimuda ainult gravitatsiooni tasakaalustava jõu toimel.
Rauno Gutman

Rauno Gutman (esinejanimega Rau Gutman; sündinud 1. augustil 2001) on eesti laulja. 
Ta osales telesaate "Eesti otsib superstaari" seitsmenda hooaja saadetes ning saavutas kokkuvõttes 9. koha. 
Tema debüütsingel Better U ilmus 15. augustil 2020. 
Tema vanaisa oli näitleja Robert Gutman.
Ghil'ad Zuckermann

Ghil'ad Zuckermann (sündinud 1. juunil 1971 Tel Avivis), (D.Phil., Oxfordi Ülikool; Ph.D., Cambridge'i Ülikool) on keeleteadlane, Adelaide’i ülikooli professor, polüglott.
Valdeko Viru

Valdeko Viru (13. märts 1925 Pärnu – 5. jaanuar 2006 Tartu) oli eesti dirigent ja helilooja.
Aastatel 1939–1943 õppis ta Tallinna konservatooriumis klaverit Aino Kõrbi ja Artur Lemba juhendamisel. 1944. aastal lõpetas Viljandi 2. Gümnaasiumi. 1949. aastal lõpetas Tartu Muusikakooli muusikateooria ja kompositsiooni erialal Johannes Bleive klassi. 1967. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi kompositsiooni erialal Eugen Kapi klassi.
Aastatel 1944–1946 töötas Viljandis Ugala teatri orkestris ning Viljandi kultuurimajas naiskoori juhina ja klaverisaatjana.
Töötas aastaid Vanemuise teatris, 1946–1950 ja 1967–1969 kontsertmeistrina, 1950–1958 koormeistrina, 1958–1967 muusikaala juhatajana, 1969–1991 dirigendina. Aastatel 1966–1996 oli ta ühtlasi Tartu Muusikakooli muusikateoreetiliste ainete õpetaja.
Ta on kirjutanud koorimuusikat, sümfoonilist muusikat ning instrumentaal- ja vokaalkammermuusikat.
Isiklikku.
Tema vend oli Atko-Meeme Viru.
Tartu ülikooli raamatukogu humanitaarraamatukogu

Tartu ülikooli raamatukogu humanitaarraamatukogu (lühemalt Humanitaarraamatukogu) oli Tartu ülikooli raamatukogu allüksusi, mis asus aadressil Jakobi tänav 1 (Tartu ülikooli kirik). Raamatukogu suleti 2006.
1956 muudeti kirikusaal raamatukoguks ja jagati raudbetoonist vahelagedega neljaks korruseks. Hoonet kasutati Tartu riikliku ülikooli õpperaamatukoguna, mis kandis hüüdnime Tuubikum. 1981 kolis Tuubikum vastvalminud raamatukoguhoonesse aadressil W.Struve tänav 1. Tühjaks jäänud ruumidesse viidi peahoones asunud ajaloo- ja keeleteaduskonna raamatukogu, mis hiljem nimetati ümber humanitaarraamatukoguks.
Munakivitee

Munakivitee on munakivisillutisega tee.
Tuntud munakiviteede sekka kuuluvad Eestis näiteks Võiküla munakivitee, Soonda küla munakivitee ja Levala küla munakivitee, mis on arvatud kultuurimälestisteks.
Võiküla munakivitee

Võiküla munakivitee on munakivitee Saare maakonnas Muhu vallas Kuivastu külas. Tee on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Tee algab Kuivastu sadama lähedalt. Tee pikkus on 3 km ja laius 8 m.
Tee on ehitatud vahetult enne I maailmasõda, et transportida relvastust, rannapatarei nr 32-le, Võiküla ja Rässa küla vahel
ja rannapatarei nr 36-le Võiküla lähedal;. Tee oli osa Peeter Suure merekindluse kaitsepositsioonide Väinamere positsioonist (Monzunskaja pozitsija).
Moodle

Moodle ("Modular Object-Oriented Dynamic Learning Environment –" 'modulaarne objektorienteeritud õppekeskkond') on veebipõhine õpihaldussüsteem, mille lõi Austraaliast pärit Martin Dougiamas. Võimalus töötada WebCT programmiga ajendas Dougiamasi looma alternatiivset õppimisvõimalust. 2002. aastal tuli ta välja Moodle 1.0 versiooniga.
E-õpe.
E-õpe on õppevorm, mida viiakse täielikult või osaliselt läbi veebi vahendusel. Täieliku veebipõhise õppe puhul toimub kogu õppetöö veebi kaudu. Veebipõhise õpikeskkonna kaudu laaditakse üles õppematerjalid, suheldakse õpetajaga ning toimub hindamine. Osaliselt veebipõhise õppe puhul toimub alla 25% õppest auditoorselt. Auditoorne õpe veebipõhise toega eeldab üle 25% auditoorset õpet, kuid muu toimub siiski veebipõhiselt (koduste tööde esitamine, õppematerjalide üleslaadimine). Auditoorses õppes, mida toetavad e-õppe vahendid, on e-õppe osakaal väga väike, enamus õppest toimub auditoorselt. Üks e-õppe vorme on näiteks see, kui õppejõud kasutab loengus tehnoloogilisi abivahendeid.
E-õpe Eestis.
Eestis võeti e-õpe esialgu kasutusele ülikoolides, kuid õige pea hakati seda kasutama ka gümnaasiumides ja põhikoolides.
Moodle Eestis.
Moodle võeti Eesti ülikoolides kasutusele 2000. aastal. Tartu Ülikoolis kasutatakse oma ülikooli keskset Moodle'i keskkonda. Sellest ajast on Moodle'i kasutamine järjest suurenenud. 2000. aastal oli Moodle'i keskkonnas kõigest 28 kursust, 2016. aastaks kasvas see arv peaaegu 4000 kursuseni.
Küsimuste tüübid.
Moodle'is kasutatavate küsimuste tüübid:
Eduard Pitšugin

Eduard Anatoljevitš Pitšugin (vene keeles Эдуард Анатольевич Пичугин; sündinud 27. septembril 1972 Donetski oblastis Ukraina NSV-s) on vene filmiprodutsent, filmindustegelane ja ettevõtja.
Haridus.
Pitšugin on lõpetanud Peterburis Možaiski-nimelise Sõjalise Inseneri- ja Kosmoseakadeemia, seejärel ka Venemaa Siseministeeriumi Peterburi Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna ning Peterburi Riikliku Inseneri- ja Majandusülikooli rahanduse ja krediidi erialal.
2009. aastal kaitses ta väitekirja "Rahavoogude juhtimine filmilevi ettevõtetes" ja sai majanduskandidaadi kraadi.
Töö ja looming.
Ta on 2012. aastast Lenfilmi peadirektor. Ühtlasi on Pitšugin Peterburi Kino ja Televisiooni Riikliku Instituudi majandus- ja sotsiaalprotsesside juhtimise kateedri professor.
Ta on Venemaa Produtsentide Gildi juhatuse liige. 2013. aastast on Pitšugin Jakutski rahvusvahelise filmifestivali president. 
Pitšugin on produtseerinud mitu mängufilmi, sealhulgas sõjafilmi "Kolm päeva kevadeni" ("Три дня до весны"), mille eest sai ta koos filmi lavastajaga 2017. aastal Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse loomepreemia.
Poliitiline tegevus.
Ta kuulub poliitilise partei Ühtne Venemaa ridadesse.
Eesti arhiivide loend

"Siin on loetletud Eestis olevaid ja olnud arhiive, samuti väliseesti arhiive.
Kirik (institutsioon)

Kirik on kristlikke kogudusi ühendav organisatsioon või koguduseliit.
Nimetus.
Sõna "kirik" on eesti keelde tulnud nähtavasti saksa keele kaudu (&lt;saksa "Kirche"). Paljudes keeltes on see sõna sarnane ning on saanud kõla kreekakeelsest sõnast "kyriakon" (&lt;kreeka "kyrion)" – 'jumalale kuuluv' (vt 1Kr 11:20; Ilm 1:10).
Kirik kui institutsioon.
Kuigi sõna kasutatakse peamisel antiikajal välja kujunenud kristliku organisatsiooni kohta, oli tollal palju rühmitusi, millest kujunesid erinevad kirikud. 300. aasta paiku oli jäänud viis kirikut: hellenistlik kirik, kristlik kirik, iraani kirik (mazdaism), juudi kirik (rabide judaism) ja manilaste kirik. Kõik teised rühmitused (nt juudakristlased, mandalased, kaldealased, markionlased) ei suutnud kiriku organisatsiooni luua (/säilitada) ja liitusid suurte kirikutega või murenesid arvututeks sektideks, mida tänapäeval nimetatakse gnostitsismiks.
Kolme esimese kristliku sajandi jooksul oli kristlus konkurentsis teiste kirikutega. Hellenistlikul ajal võtsid kristlased hajalajuutluselt üle institutsiooni, mida nimetatakse kirikuks. Kirikul olid oma seadused ja kohtud, oma võimuhierarhia ja käsuliin.
Kristlased kasutavad mõnikord sõnu "sünagoog" ja "mošee" selleks, et tähistada juutide või moslemite usulisi institutsioone, kuid need mõisted pole selleks sobivad. Nii tehes vaid kantakse kristlikke mõisteid üle mittekristlikele religioonidele. Juudi või moslemi jaoks on sünagoog või mošee ainult hoone, jumalateenistuste ja usuliste õpingute koht, ning ei midagi enamat. Kuni nüüdisajani, kristlike normide ja kristliku mõju levikuni, polnud kumbki hoone kunagi oma järgijate jaoks olnud usuliseks institutsiooniks kristlikus mõttes. Sama võib öelda ka teiste religioonide templite kohta.
Sõna "kirik" eelkäija jõudis keldi kristlaste poolt Inglismaale ja sealt Kesk-Euroopasse. Saksa keeles hakkas "Kirche" tähendama kristlikku usulist kogudust.
Kristlikus (oikumeenilises) teoloogias on kirik organisatsioon või koguduste liit, mille liikmeks saadakse läbi ristimise. Ajaloos on kirikust, kultuuriliste ja poliitiliste vastuolude tõttu, välja kasvanud eri koolkonnad ehk "kirikud".
Tänapäeval on kirikud erinevate riituste (kultuste) ja õpetuslike arusaamadega organisatsioonid või koguduste ühendused, mis tihti sõltuvad sellest, millises maailma osas on koguduste areng toimunud.
1.
Leenart Strastin

Leenart Strastin (2. oktoober 1941 Kaarepere vald, Tartumaa – 20. detsember 1994 Viljandi) oli eesti poksija.
Ta lõpetas 1961. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1969. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia põllumajanduse mehhaniseerimise teaduskonna.
Poksijana.
Poksis aastatel 1954–1967 Tartu Kalevis ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia spordiklubis Erich Lukini, Evald Lillo ja Vello Kade juhendamisel. Ta osales kokku 74 kohtumisel, millest võitis 57 kohtumist. 
Ta oli I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) kahekordne Eesti NSV meister aastatel 1965 ja 1966.
Turukapitalisatsioon

Turukapitalisatsioon (turukapital) on börsil noteeritud firma väljastatud aktsiate turuväärtuste summa. Turukapitalisatsioon võrdub aktsia hind korrutatud aktsiate arvuga.
Laur (eesnimi)

Laur on eesnimi.
Nime Laur nimepäev on 10. august.
2018. aasta 1. jaanuari seisuga on eesnimi Laur 234 mehel. Laur on populaarsuselt 405. mehenimi Eestis.
Kõige populaarsem on eesnimi Laur Saare maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 4,71.
Viie Kooli Võistlus

Viie Kooli Võistlus (ka Viie Kooli Kohtumine) on iga-aastane reaalainete võistlus, kus võistlevad Hugo Treffneri Gümnaasiumi, Viljandi Gümnaasiumi, Nõo Reaalgümnaasiumi, Miina Härma Gümnaasiumi ja Tartu Tamme Gümnaasiumi õpilased. Võisteldakse matemaatikas, füüsikas ja keemias. Iga kooli võistkonnas on maksimaalselt 20 õpilast. Igas aines võistleb igast koolist 10 õpilast. Parimatele osalejatele ja nende juhendajatele on välja pandud stipendiumid.
Ajalugu.
Esimene viie kooli võistlus toimus 1965/1966. õppeaastal. Sellest võtsid osa Tartu 1. Keskkool, C. R. Jakobsoni nimeline Viljandi 1. Keskkool ja Nõo Keskkool. Hiljem liitusid Tartu 2. Keskkool ja Tartu 5. Keskkool. Alates 2012/2013. õppeaastast osaleb väljaspool ametlikku arvestust ka Ida-Virumaa koolide segavõistkond.
Õppeaastate 1965/66 kuni 1983/84 võistluste matemaatikaülesanded on avaldatud brošüürina.
Toimunud võistlused.
2020.
2020. aasta võistlus toimus 9.-10. jaanuaril Nõo Reaalgümnaasiumis.
2018.
2018. aasta võistlus toimus 11.–12. jaanuaril Viljandi Gümnaasiumis. Võistlust sponsoreeris Nortal AS, Viru Keemia Grupp, Cleveron AS ja AS Vestman Energia. Stipendiumifondi suurus oli 8400 eurot. Iga kooli ühele juhendanud õpetajale määrati stipendium 800 eurot ning võistkonna liikmetele stipendium kokku 600 eurot. 
Toimus meeskonnavõistlus, kus tuli ehitada Rube Goldbergi masin. Meeskonnavõistlusel jagasid esimest kohta HTG ja MHG võistkonnad. Kolmanda koha sai VG võistkond. 
2017.
2017. aasta võistlus toimus 12.–13. jaanuaril Miina Härma Gümnaasiumis. Võistlust toetas Nortal AS ja Viru Keemia Grupp. 
Toimus meeskonnavõistlus, kus tuli ehitada kõlar .
2016.
2016. aasta võistlus toimus 14.–15. jaanuaril Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Võistlust toetas Nortal AS, Viru Keemia Grupp ja SA Viljandi Hariduse Arengufond. 
2015.
2015. aasta võistlus toimus 15.–16. jaanuaril Tartu Tamme Gümnaasiumis. Võistlust toetas Nortal AS, Viru Keemia Grupp ja Skype. 
2014.
2014. aasta võistlus toimus 15.–16. jaanuaril Nõo Reaalgümnaasiumis. 
2013.
2013. aasta võistlus toimus 9.–10. jaanuaril Hugo Treffneri Gümnaasiumis.
Marta (kalakajakas)

Marta (sündinud 3. juunil 1981 Kakrarahul; surnud 2015 või 2016) oli emane kalakajakas, 2015. aasta seisuga teadaolevalt maailma kõige pikaealisem oma liigi esindaja. Ta elas 34-aastaseks.
Päritolu.
Marta isa sündis 1973. aastal Kakrarahul ja elas 16-aastaseks. Marta isapoolne vanaisa ja vanaema pesitsesid Kakrarahul 15 aasta vältel, aastatel 1966–1980. Marta ema päritolu pole teada, sest tavaliselt suunduvad kalakajakate emaslinnud pesitsema sünnikohast kaugemale.
Paarisuhted ja pesitsemine.
Marta pesitses Kakrarahul kokku 33 kevadel. Tema esimene paarisuhe kestis seitse aastat, kuni kaaslase surmani. Marta teine kooselu kestis vaid aasta, tema tollane partner suri viis aastat peale lahkuminemist 24-aastaselt. Marta kolmas ja viimane kooselu kalakajakas Oskariga (sündis 24. mail 1989 samuti Kakrarahul) kestis 21 aastat, kuni Marta surmani.
Järglased.
2015. aasta kevadel oli Martal loendatud kümme last (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul viis: kolm isaslindu ja kaks emaslindu), üheksa lapselast (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul kaheksa lindu) ja kaks lapselapselast (kellest 2014. aastal pesitses Kakrarahul üks lind), kes on kunagi Kakrarahul pesitsenud.
Talvitumine.
Marta veetis talved Lõuna-Inglismaal, kus kohalikud linnuvaatlejad teda mitmel aastal märkasid. 2012. aastal, kui Marta ja Oskari munad tormi tõttu kahjustada said ja pesitsemine ebaõnnestus, nähti Martat Inglismaal juba 19. juunil.
Viimane pesitsemine.
Viimast korda nähti Martat Kakrarahul pesitsemas 2015. aasta kevadel. Marta munes siis kolm muna, kuid neist ei koorunud ühtegi poega.
2016. aasta kevadel Marta oma pesitsuspaika Kakrarahule enam ei tulnud. Marta saabumata jäämise järel leidis Oskar endale uue, nelja aasta vanuse pesitsuskaaslase.
Ornitoloogilised vaatlused.
Marta elukäiku jälgis teadur Kalev Rattiste, kes Marta 1981. aastal Kakrarahul koorumise järel rõngastas.
Pikaajalisi uuringuid, milles individuaalsete kalakajakate vanus selguda võiks, on väljaspool Eestit väga vähe tehtud. Seepärast on Eesti teadlaste kindlaks tehtud Eesti vanimad kalakajakad sageli ka "maailma vanimad kalakajakad". Enne Martat oli teadaolevalt maailma pikima elueaga kalakajakas Taanis elanud lind, kelle vanuseks loetakse 33 aastat ja 8 kuud.
Meediakajastus.
Martast on eetrisse läinud saatelõik Eesti Televisiooni saates "Ringvaade", temast on kirjutanud väljaanded Lääne Elu, Läänlane, Delfi Lemmikloom, Maaleht, Õhtuleht, ERR Novaator, Postimehe Maaelu jt.
Tõnu Veeremaa

Tõnu Veeremaa (sündinud 24. detsembril 1944) on Eesti teisitimõtleja ja poliitik. 
Ta on sünni poolest eestlane, kuid tema esivanemad olid Tsaari-Venemaa alamad, peab ta ennast jätkuvalt Venemaa kodanikuks. Veeremaa on poliitiliselt väga aktiivne. Parteide nimekiri, "kuhu kodanlikud parteikaabakad" teda olevat "sundkorras ja vabatahtlikult kandnud, välja visanud ja koos varastatud parteiga lahkunud,“ on järgmine: ERSP, Isamaaliit, IRL, Keskerakond, RÜE, Eestimaa Ühendatud Vasakpartei. Ta osales EÜV nimekirjas ka 2015. aasta Riigikogu valimistel ja sai Lääne-Viru ringkonnas 17 häält. Helsingin Sanomat on nimetanud Veeremaad "Eesti putinistiks".
Brieži mõis (Suntaži kihelkond)

Brieži mõis (saksa keeles "Bresemoise", ka "Breesche" ja "Fresenhof", läti keeles "Briežu muiža") oli rüütlimõis, hiljem Suntaži karjamõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Suntaži vallas.
Ozoli mõis (Suntaži kihelkond)

Ozoli mõis (saksa keeles "Absenau", läti keeles "Ozolu muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Suntaži vallas.
Sidgunda mõis

Sidgunda mõis (saksa keeles "Siggund", läti keeles "Sidgundas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Mālpilsi piirkonnas Sidgunda vallas.
Kastrāne mõis

Kastrāne mõis (saksa keeles "Kastran", läti keeles "Kastrānes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Suntaži vallas Upespilsi külas.
Marianna Skrõbõkina

Marianna Skrõbõkina (vene keeles Марианна Скрыбыкина; sündinud 1980. aastal) on jakuudi filmiprodutsent.
Ta on 2016. aasta veebruaris Jakuutias linale jõudnud detektiivfilmi "Minu tapja" ("Сайсары куолге") produtsent. Film pälvis 2016. aasta augustis Jakutski Rahvusvahelise Filmifestivali põhikonkursil peaauhinna "Kuldsed Lumeprillid". Kaks kuud varem näidati filmi Moskva rahvusvahelise filmifestivali konkursivälises programmis (konkursiprogrammis saavad osaleda vaid need filmid, mis suurele ekraanile pole veel jõudnud)
Skrõbõkina rajas 2011. aastal filmistuudio ART Doydu jakuudi filmitootmise edendamiseks. ART Doydu teostab filmitootmise kõik tsüklid: alustades stsenaariumi kirjutamisest, filmi produtseerimine (filmipaikade otsimine ja valimine, "casting", filmivõtete tehniline varustamine) ja lõpetades järelprodutseerimisega (filmi montaaž, helindamine, arvutigraafika jm). Auhinnatud "Сайсары куөлгэ" ('Saisarõ järve ääres'; filmirežissöör Kostas Marsan) oli stuudio kuues film ja esimene Jakuutias toodetud film, mis pääses üleriigilisse filmilevisse.
Vatrāne mõis

Vatrāne mõis (saksa keeles "Wattram", läti keeles "Vatrānes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Ķeipene vallas.
Suntaži kirikumõis

Suntaži kirikumõis (saksa keeles "Pastorat Sunzel", läti keeles "Suntažu mācītājmuiža") oli kirikumõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Suntaži vallas.
Kristo Galeta

Kristo Galeta (sündinud 9. aprillil 1983) on Eesti kergejõustiklane (kuulitõukaja).
Ta püstitas kuulitõukes Eesti rekordi, kui tõukas 20. juulil 2019 Pärnus 20.76. Sellega ületas ta Heino Sillale 30 aasta kuulunud rekordi 23 sentimeetriga.
Ķeveļmuiža mõis

Ķeveļmuiža mõis (saksa keeles "Kewel", läti keeles "Ķeveļmuiža") oli rüütlimõis, hiljem Suntaži karjamõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Ogre piirkonnas Suntaži vallas.
Tallinna linna Johan Pitka stipendium

Tallinna linna Johan Pitka stipendium on stipendium, mida Tallinn annab Eesti Mereakadeemia üliõpilastele, et toetada nende õppetööd ja teadustegevust. Stipendiumi suurus on 640 eurot ja seda määratakse kord aastas.
Stipendiumi antakse välja alates 2009. aastast.
Vecbaldiņi mõis

Vecbaldiņi mõis (saksa keeles "Baldwinshof", läti keeles "Vecbaldiņu muiža") oli rüütlimõis, hiljem Suntaži karjamõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas.
Smerle mõis

Smerle mõis (saksa keeles "Smerle") oli rüütlimõis, hiljem Kastrāne karjamõis Liivimaal Riia kreisis Suntaži kihelkonnas.
Kostas Marsan

Kostas Marsan, kodanikunimega Konstantin Viktorovitš Danilov (vene keeles Костас Марсан; Константин Викторович Данилов; sündinud 1976), on jakuudi filmilavastaja.
Ta lõpetas 1998. aastal Ammossovi-nimelise Kirde Föderaalülikooli ajalooteaduskonna ja 2005. aastal Moskvas Kõrgemate Stsenaristide ja Režissööride Kursuste režiiteaduskonna.
Marsan on 2016. aasta veebruaris Jakuutias linale jõudnud detektiivfilmi "Сайсары куөлгэ" ('Saisarõ järve ääres'; produtsent Marianna Skrõbõkina) režissöör. Film pälvis 2016. aasta augustis Jakutski rahvusvahelise filmifestivali põhikonkursil peaauhinna "Kuldsed Lumeprillid". 
2020. aastal valmis triller "Itšši".
Research in Estonia

Research in Estonia on bränd, mille alt viib alates 2012. aastast SA Eesti Teadusagentuur läbi Eesti teadust rahvusvaheliselt tutvustavaid tegevusi. 
Research in Estonia tegevuste aluseks on „Eesti teaduse rahvusvahelise tutvustamise strateegia 2016–2022". Selle alusel on teaduse rahvusvaheliste tegevuste läbiviimisel visiooniks see, et aastaks 2022 on Eesti rahvusvaheliselt tuntud tugeva ja uuendustele avatud teadusriigina. Sellest tulenevalt on Research in Estonia aidata kaasa, et: 
Kõige olulisem infokanal rahvusvahelistele huvirühmadele info vahendamiseks on veebileht researchinestonia.eu, mis tutvustab teadusvaldkondi läbi lühikese iseloomustuse valdkonna tegevuse kohta Eestis. See annab ülevaate Eesti teadusastustest, teaduse rahastusest jm. Lisaks kodulehele kasutatakse ka sotsiaalmeediat. 
Research in Estonia tegevusi rahastatakse Euroopa Regionaalarengu Fondist.
Nikita Aržakov

Nikita Aržakov (vene keeles Никита Иннокентьевич Аржаков; sündinud 10. septembril 1962 Ožoginos Abõi rajoonis Jakuudi ANSV-s) on jakuudi filmilavastaja.
Ta on 1992. aastast Jakuutia rahvusliku filmistuudio Sahhafilm pearežissöör.
Aržakov lõpetas 1985. aastal Štšepkini-nimelise Kõrgema Teatrikooli näitekunsti alal ja 2004. aastal Kõrgemate Stsenaristide ja Režissööride Kursuste režii alal.
Ta on Venemaa Filmilavastajate Gildi liige.
Eesti Lipu Selts

MTÜ Eesti Lipu Selts on Eesti selts, mis tegeleb Eesti lipu, vapi ja hümniga seonduvaga. Põhikirja järgi on seltsi eesmärgid järgmised:
Selts asutati 30. mail 2004 Tartus.
Riigikantselei heraldikanõukogu

Riigikantselei heraldikanõukogu oli Riigikantselei juures tegutsenud sümboolikaga (sh heraldikaga) tegelenud nõukogu. 
Nõukogu asutati 1992 nime all Eesti vabariigi heraldikanõukogu.
Nõukogu esimees oli Ivo Manfred Rebane. 
Tänapäeval tegeleb sümboolikaga Riigikantselei valitsuse kommunikatsioonibüroo.