The Mother of All Demos

"The Mother of All Demos" (otsetõlkes 'kõigi demode ema') oli murranguline arvutidemonstratsioon, milles Douglas Engelbart esitles Augmentation Research Centeri arenguid Association for Computer Machinery ja Elektri- ja Elektroonikainseneride Instituudi (ACM/IEEE) ühisel arvutikonverentsil San Franciscos 9. detsembril 1968.
Demonstratsioon tutvustas terviklikku arvuti riist- ja tarkvarasüsteemi oN-Line System ehk NLS. 90-minutiline esitlus demonstreeris esmakordselt paljusid tänapäeva personaalarvutite tunnuseid: aknaid, hüperteksti, graafikat, efektiivset navigeerimist ja käskude sisestamist, videokoosolekut, arvutihiirt, tekstitöötlust, dünaamilist linkimist, versioonihaldust ning reaalajalisel koostööl põhinevat tekstiredaktorit. Engelbarti esitlus oli esimene, mis avalikult demonstreeris kõiki neid elemente ühes ainsas süsteemis. Demonstratsioon avaldas suurt mõju arvutitehnika arengule ning selle järel sündisid Xerox PARC-is 1970. aastate esimesel poolel mitmed sarnased projektid. Selle ideed ja tehnoloogiad suunasid Apple'i Macintoshi ja Microsoft Windowsi operatsioonisüsteemide arengut 1980. aastatel ja 1990. aastatel.
Taust.
Suur osa Engelbarti filosoofiast, mis viis tema Augmentation Research Centeri (ARC) ja oN-Line Systemi loomiseni, tulenes teise maailmasõja ja varajase külma sõja "teaduskultuurist". Üks tähtis inspiratsiooniallikas Engelbartile oli artikkel "As We May Think", mille oli kirjutanud Vannevar Bush ajakirjale The Atlantic. Engelbart sattus artiklit lugema 1946. aastal, kui ta töötas Filipiinidel Ameerika Ühendriikide mereväe radaritehnikuna. Engelbart uskus, et selleks et ühiskond saaks õigesti kasutada sõja jooksul õpitud teadmisi, on vaja neid teadmisi paremini hallata ja reguleerida.
Oma raamatus "From Counterculture to Cyberculture" ("Kontrakultuurist küberkultuurini") tõstab Fred Turner Engelbarti vaate esile, viidates tehnoloogia soovimatutele kõrvalmõjudele sõjajärgses maailmas:
See viis mõtteni, et lisaks matemaatiliste arvutuste läbiviimisele on arvutitel potentsiaal võimendada inimmõistust.
Demonstratsioon.
Engelbart komplekteeris 1960. aastate alguses tiimi arvutiinseneridest ja programmeerijatest tema poolt juhitud Augmentation Research Centeris, mis asus Stanfordi ülikooli Stanfordi uurimisinstituudis (ingl k "Stanford Research Center"). Tema idee oli vabastada informaatika selle rollist pelga arvutusmasinana ning teha sellest tööriist side pidamiseks ja teabe leidmiseks. Ta tahtis muuta Vannevar Bushi püstitatud idee Memexi masinast reaalsuseks, milles üks inimene võiks interaktiivselt kasutada masinat, et oma teadmisi "augmenteerida".
NASA ja ARPA toega pani tema tiim kuue aastaga kokku kõik elemendid, mis võiks sellise arvutisüsteemi tegelikkuseks muuta. ARPA direktori Robert Taylori tungival soovil sai NLS oma esimese avaliku etteaste teha 1968. aasta Fall Joint Computer Conference'il San Francisco linna Civic Auditoriumis.
Konverentsiettekanne kandis pealkirja "A research center for augmenting human intellect" ('uuringukeskus inimintellekti augmenteerimiseks'). Auditooriumis oli esitlust tunnistamas umbes 1000 arvutiprofessionaali, kelle hulka kuulusid ka Alan Kay, Charles Irby, Andy van Dam ja Bob Sprouli.
Engelbart demonstreeris NLS-i pakutavaid võimalusi koos oma geograafiliselt hajutatud tiimiga, ning Bill English juhtis esitluse tehnilisi elemente. Esitlus kasutas Eidophori videoprožektorit, mis kuvas NLS-i videoväljundi 6,7-meetrisele ekraanile, et publik näeks Engelbarti tegevust. Andmevahetus Civic Auditoriumis asuva tööjaama klaviatuuri ja Menlo Parki peakontoris asuva SDS-940 arvuti vahel toimus üle rendiliini (privaatseks kasutamiseks renditud telefoniliin), mille otstes asus kaks modemit, mille ARC-i teadlased olid oma kätega ehitanud. 1200-baudine ehk 1,2-kilobitine ühendus oli tol ajal ja ka järgneval kümnel aastal kiire ühendus.
Kahesuunalise videovoo loomiseks kasutati kahte mikrolaineühendust. Englishi käsutuses oli videolüliti, millega ta sai valida, millist pilti suurel ekraanil kuvada. Menlo Parki kaameraoperaator oli tol ajal arvutitehnikale võõras Stewart Brand, kes andis Engelbartile ja tiimile nõu selle kohta, kuidas esitlust läbi viia.
90-minutilise esitluse vältel kasutas Engelbart oma arvutihiire prototüüpi, et ekraanil ringi liikuda, teksti valida ja akende suurust muuta. See oli esimene kord, kui teksti redigeerimiseks mõeldud integreeritud süsteemi avalikult esitleti.
Erinevatel hetkedel ilmusid ekraanile tema kolleegid Jeff Rulifson ja Bill Paxton, et aidata redigeerida teksti, olles ise ARC-i peakontoris. Teksti toimetamise ajal nägid nad teineteise ekraani, rääkisid omavahel ja ka nägid üksteist. Engelbart demonstreeris, et allajoonitud teksti peale klõpsamise korral saadab süsteem kasutaja teisele leheküljele, mis oli näide hüpertekstist.
Demonstratsiooni lõppedes teenis Engelbart publikult kestva aplausi. Süsteemi edasiseks demonstreerimiseks võisid kohalviibijad NLS-i tööjaamadega tutvuda teises ruumis, kus nad võisid Engelbartilt ka küsimusi küsida. Fred Turner märkis oma raamatus ära, et üks suur osa NLS-i süsteemist on niinimetatud "bootstrapping"'u filosoofia, milles iga järkjärguline eksperimentaalne versioon NLS-ist annaks tagasisidet süsteemile endale, hõlbustades selle evolutsiooni (ning eeldatavasti selle täiustumist).
Mõju.
Enne esitlust pidas suur osa arvutiteaduse kogukonnast Engelbarti "segaseks". Pärast esitlust kirjeldas Chuck Thacker Engelbarti demonstratsiooni kui "mõlemast käest välgunoolte välja laskmist". Van Dam oli 1967. aastast töötanud sarnase süsteemi kallal ning imestas, et NLS oli nõnda kaugele arenenud. Pärast Engelbarti küsitlemist väitis van Dam, et NLS-i demo oli kõige võimsam asi, mida ta oli eales näinud. Van Dam jätkas oma karjääri ühe 1970. aastate tähtsama arvutigraafika õpetlasena. See-eest oli demonstratsiooni tegelik mõju arvutiteaduse arengule tol ajal piiratud: 
1970. aastate alguses läks enamik Engelbarti tiimi töötajatest mujale tööle – paljud neist Xeroxi Palo Alto uuringukeskusse (PARC). Nende hulgas oli Bill English, kes jätkas tööd arvutihiire täiustamisel. PARC-i läks ka Engelbarti endine NASA ja ARPA toetaja Robert Taylor. Demonstratsioonil viibinud Alan Kay disainis PARC-is objektorienteeritud arvutikeskkonna Smalltalk.
1973. aastaks oli Xerox Altost saanud NLS-i terminaliga sarnanev täiskomplektne personaalarvuti, aga palju väiksem ja viimistletud väljanägemisega. Alto hiirepõhine kasutajaliides mõjutas Steve Jobsi ja Apple'i Macintoshi arvuti ja operatsioonisüsteemi arengut. Microsoft Windows järgis Macintoshi disaini ja võttis sarnaselt NLS-ile ja Altole samuti kasutusele mitme nupuga hiire.
Esitlus oli Engelberti karjääri tipphetk, mille järel jäädi teda 1970. ja 1980. aastatel mäletama kui hiire ja hüperteksti leiutajat, mida Apple ja Microsoft kuulsalt üle võtsid. Demo 30. juubelil 1998. aastal pidas Stanfordi ülikool konverentsi Engelbarti visiooni mõjust arvutile ja veebile. Demo 40. juubelil tunnistati seda üheks arvutite ajaloo tähtsaimaks.