Lüps

Lüps ehk lüpsmine on protsess, mille käigus eemaldatakse piim lüpsiloomade (piimalehmade, kitsede, lammaste või teiste imetajate) udaratest. Seda tehakse kas käsitsi või masinatega, ning see on oluline osa piimakarjakasvatusest. 
Lüps koosneb mitmest etapist, mida loomade heaolu tagamiseks tuleb hoolikalt järgida. Enne lüpsi algust on oluline udara ettevalmistus – nisade puhastamine mustusest ja eellüps, kus igast udaraveerandist lüpstakse mõned piimajoad eellüpsinõusse, aidates kaasa udara sõõrdumisele. Sõõrdumine on tingimatu refleks, mis on seotud sisenärvisüsteemiga ja käivitab piima eritamise protsessi füüsilise stiimuli korral. 
Lüpsi kestus on olenevalt loomast 3–7 minutit, mille järgselt tuleb nisad desinfitseerida, et vältida udarahaiguste teket. Vigase lüpsitehnika puhul on potentsiaalseteks ohtudeks looma haigestumine udarapõletikku, udarakoe vigastuste tekkimine ja piima kvaliteedi langemine. Lüpsikoha ja -varustuse puhtus on ülioluline piima kvaliteedi ja hügieeni tagamiseks. Lüpsmine toimub rahulikus keskkonnas, sest stress võib häirida piima eritumist. 
Pärast lüpsmist piim filtreeritakse, et eemaldada võimalikud mustuseosakesed, ning jahutatakse kiiresti, et vältida riknemist ja bakterite kasvu. 
Traditsiooniliselt on lüpstud käsitsi. See meetod nõuab rohkem füüsilist tööd ja aega kui masinlüps, mistõttu on see eelkõige levinud väikestes karjades, kus lüpsiseadmete kasutamine ei ole majanduslikult otstarbekas.
Masinlüps on tehnoloogiline protsess, mille abil kogutakse lehmade piima mehaaniliste vahendite abil. Masinad on loodud rakendama pidevat vaakumit nisade otstele, et piima välja imeda ja juhtida see sobivasse anumasse, samal ajal pakkudes kogu nisale perioodiliselt välist survet, et säilitada vereringet. 
Lüpsimasin on üles ehitatud torustikusüsteemile, mis ühendab erinevad komponendid, tagades õhu ja piima liikumise. Lüpsimasin koosneb viiest põhikomponendist: 
Masinlüpsi alamliikide hulka kuulub ka täielikult mehhaniseeritud robotlüps. Robotlüps ehk automaatne lüpsisüsteem on tänapäevane tehnoloogiline lahendus, mis võimaldab lüpsta lehmi ilma inimese otsese sekkumiseta. Tegemist on süsteemiga, mis automaatse tehnika abil tuvastab iga lehma individuaalselt, kohandades lüpsiprotsessi vastavalt tema vajadustele ja piimatoodangule.
Robotlüpsiseadmed võeti kasutusele 20. sajandi alguses, kuid laiemalt levisid need alles hiljem, kui tehnoloogia arenes ja talupidamised moderniseerusid. Tänapäeval kasutatakse lüpsiroboteid eelkõige lüpsilehmade puhul, kuna need võimaldavad tõhusamat, sagedasemat ja loomale vähem stressi tekitavat lüpsmist.
Lehmade õpetamine iseseisvalt robotisse sisenema võtab aega umbes 3–4 nädalat. Selleks et loomi meelitada ja harjutada, antakse neile robotis olles sööta, mis motiveerib neid süsteemi sagedamini külastama . Robot puhastab automaatselt nisad, paigaldab nisakannud ning jälgib samal ajal nii piima kvaliteeti kui ka lehma tervist. Pärast lüpsi eemaldab robot ise nisakannud ja puhastab nisad antiseptilise vahendiga, enne kui lehm lahkub.
Keskmiselt suudab üks lüpsirobot teenindada 55–65 lehma 24 tunni jooksul, võimaldades igal loomal mitmekordset lüpsi päevas vastavalt tema vajadusele ja piimatootlikkusele.