Helmi Mäelo

Helmi Mäelo (aastani 1923 Helmi-Rosalie Pett, 1923–1924 Helmi Mühlberg; 13. aprill 1898 Uderna vald, Tartumaa – 17. juuli 1978 Stockholm) oli eesti kirjanik ja ühiskonnategelane, Eestis emadepäeva tähistamise algataja.
Elukäik.
Ta õppis Uderna ministeeriumikoolis ja Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi Tütarlaste Gümnaasiumis Tartus, mille lõpetas 1919. aastal. Aastail 1920–1923 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, ent kui ta valiti 1923. aastal vastloodud Eesti Naiste Karskusliidu sekretäriks, jättis ta ülikooli pooleli. Ta oli ENÜS-i Ilmatar ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige ning aastatel 1924–1940 Karskusliidu peasekretär.
Aastail 1923–1924 oli ta ajakirja Naiste Töö ja Elu peatoimetaja. Tema ja Helmi Põld olid ajakirja Eesti Naine asutajad ning Mäelo oli aastail 1924–1940 ajakirja Eesti Naine esimene peatoimetaja. Aastail 1933–1937 oli ta Eesti Naise lisaväljaande Väikeste Sõber toimetaja. Aastail 1937–1940 Välis-Eesti Ühingu juht.
Mäelo algatusel hakati 1923. aastal Eestis tähistama emadepäeva, enne oli ta seda tähistanud 1922. aastal Udernas. 14. veebruaril 1934 nimetas Tartu linnavolikogu tema ettepanekul Maarjamõisa tänava Julius Kuperjanovi tänavaks. Mäelo oli ka hiljem Tartu linnavolikogu liige.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale ja siirdus hiljem Rootsi. Seal oli ta aastail 1960–1975 Balti Humanistliku Ühingu sekretär.
Helmi Mäelo kuulus Välismaisesse Eesti Kirjanike Liitu, Eesti PEN-klubisse ja Rootsi Kirjanike Liitu. Ta oli Eesti Komitee ja Soome Naiste Karskusliidu auliige. Kodumajanduskoja liige.
Ta on maetud Stockholmi Metsakalmistule.
Looming.
Mäelo on kirjutanud 13 romaani. Tema peateos on pentaloogia "Oma veri" (1965). Temalt ilmus ka noorsoo- ja populaarteaduslikke raamatuid ning karskus- ja kasvatusteemalisi brošüüre. 
Helmi Mäelo on jätnud sügava jälje Eesti memuaristikasse. 1959. aastal ilmus paguluses tema autobiograafia I osa "Talutütar". Raamat jutustab Mäelo lapsepõlvest enne Eesti Vabariiki, muuhulgas leiab teosest pildikesi Uderna koolist ja Tartu üliõpilaselust. Järgmisena avaldatud "Elutegevuses" (1961) on mälestused noorusest ning aktiivsest karskus- ja rahvaharidustööst Eesti Vabariigi aastatel. Eluloosari jätkus teosega "Võõrsil" (1974), mis käsitleb põgenemist Rootsi ja pagulaspõlve esimesi aastaid. Kolmas osa, "Sammud edasi", ilmus 1975. aastal Lundis. Raamatus tutvustab Helmi Mäelo oma tegevust Rootsis pagulasena. Kajastamist leiab ka periood, mil Helmi Mäelo kirjutas teose "Eesti naine läbi aegade".
Helmi Mäelo tähtsaim populaarteaduslik teos "Eesti naine läbi aegade" ilmus 1957. aastal Lundis (hiljem ka 1999. aastal Eestis). See on tänini kõige terviklikum ülevaade Eesti naisajaloost, mis sisaldab naisajaloo periodiseeringut ning paljude tuntud naiste eluloolisi andmeid ja lühitutvustusi.
Isiklikku.
Tema vend oli sõjaväelane ja muusik Kristjan Pett (1915–2016).
Ta abiellus 29. septembril 1923 Bernhard Mühlbergiga. Esialgne perekonnanimi Mühlberg eestistati 1924. aastal Mäeloks, abiellumise ajal polnud veel Bernhardi perekonnanime eestistamise taotlust rahuldatud. 
Nende tütar on Marja Jaanivald ning pojad olid Olev Mäelo ja Meemo Mäelo. 
Mälestuse jäädvustamine.
17. augustil 2015 paigaldati Tartus Peeter Põllu parki Helmi Mäelo mälestuspink. Pingi paigaldamise algatanud sugulaste sõnul oli see õpilase ja õpetaja sümboolne taaskohtumine, kuna Mäelo õppis Peeter Põllu juhitud koolis ning kujutas kunagist direktorit hiljem ka romaanis "Teras".