tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reka jõgi

Reka on jõgi Horvaatias ja Sloveenias. Jõgi voolab läbi Karsti platoo. Jõe maapealse osa pikkus on 54 km (sellest Lätis 46 km) ja valgla on 365 km².
Reka algab Klane lähistelt Slovenski Snežniku mäelt merepinnast 720 meetri kõrguselt. Horvaatia aladel kannab see ka nime "Vela Voda". Jõgi voolab loodesse Sloveenia territooriumile, kus see ülemjooksul kannab ka nimetust "Velika voda" (samatähenduslik Vela Vodaga, tähendab suurt vett). Sloveenias asuvad jõe ääres Ilirska Bistrica ja Prem. Škocjani küla lähistel merepinnast 271 meetri kõrgusel kaob Reka maa alla.
Edasi läbib jõgi Škocjani koopaid. Koobastes asub maailma suurimate hulka kuuluv maa-alune kanjon, mille jõgi on lubjakivisse uuristanud. Kanjoni lõpus on sifoon, mis ei suuda suurvee ajal kogu jõevett läbi lasta, nii võib veetase koopas tõusta enam kui 100 meetri võrra. 160 meetri sügavusel kaob jõe vesi maa-aluses järves ja edasi pole selle kulg jälgitav.
Reka jõe vesi tõuseb taas maapinnale 38 kilomeetrit eemal, pannes aluse Timavo jõele. Siiski pole see ainus koht, kus Reka vesi maapinnale tõuseb - vesi ilmub nähtavatele ka teistes Trieste ja Monfalcone vahelistes allikates; samuti panevad Timovale kahe kolmandiku ulatuses aluse teised veeallikad.
Astana palee

Astana palee oli ajalooliselt 1878. aastast saadik Sulu sultanaadi valitseja ametlik residents. Palee asus Sulu saarel.
Mohammed Mahakuttah Abdullah Kiram

Mohammed Mahakuttah Abdullah Kiram oli Sulu sultan, kes valitses 1974–1986. Ta oli viimane Sulu sultan, keda ametlikult tunnistas Filipiinide valitsus.
Ta oli Mohammed Esmail Kiram I (Sulu sultan aastatel 1950–1974) vanim poeg. 
Tema vanim poeg on Muedzul Lail Tan Kiram (sündinud 1966), kes krooniti isa sultaniks kroonimise päeval kaheksa-aastaselt kroonprintsiks.
Bojkovice

Bojkovice (saksa keeles "Bojkowitz") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Uherské Hradiště ringkonnas. Linn asub Bílé Karpaty mägedes Olšava jõe kaldal merepinnast 280 meetri kõrgusel. Linna läbib raudtee.
Vaatamisväärsusteks on koduloomuuseum, Nový Světlovi loss ja aastail 1651–1656 ehitatud kirik.
Ajalugu.
Piirkonda on esimest korda kirjalikult mainitud aastal 1086, mil Bojkovice talud sai endale Rajhradi klooster. Asulana on Bojkovicet esimest korda kirjalikult mainitud siiski aastal 1362, mil selle sai oma valdusse Aleš Sternberkist. Algaastatel rüüstasid asulat nii tatarlased kui ka kumaanid. Aastal 1421 sai Bojkovicest alev. Šternberkide järgi on Bojkovice saanud ka omale tähekujulise vapi. Aastal 1466 rajati Bojkovice juurde kindlus.
Aastal 1936 rajas Vítězslav Kyšer linna juurde sõjatehase. Pärast Tšehhi alade hõivamist võtsid selle kasutusele sakslased. Teise maailmasõja järel tehas natsionaliseeriti. Aastast 1969 tegutseb see nimega Zeveta Bojkovice.
Linn sai Bojkovicest aastal 1965.
Transilvaania kindluskirikuga asulad

Transilvaania kindluskirikuga asulad (prantsuse "Sites villageois avec églises fortifiées de Transylvanie", inglise "Villages with Fortified Churches in Transylvania", rumeenia "Sate cu biserici fortificate din Transilvania") on UNESCO maailmapärandi objekt nr 596 Rumeenias (Transilvaanias). 
Transilvaanias on üldse umbes 150 kindluskirikut. Maailmapärandi objekt koosneb seitsmest asulast ja sealolevast kindluskirikust:
Objekt kanti UNESCO maailmapärandi nimistusse 1993. aastal kui "Biertan ja selle kindluskirik" (prantsuse "Biertan et son église fortifiée", inglise "Biertan and its fortified Church"). 1999. aastal laiendati objekti: Biertani objekti pindala suurendati ning lisati kuus kindluskirikuga asulat.
Umihana Čuvidina

Umihana Čuvidina (1794–1870), oli Bosnia luuletaja, esimene Bosnia naispoeet, kelle luuletused on tänapäevani säilinud.
Elulugu.
Umihana sündis aastal 1794 tänapäeva Bosnia ja Hertsegoviina aladel Sarajevos. Tema vanemad olid bosnialastest restoraniomanikud.
Aastal 1813 kihlus ta Mujo Čamdži-bajraktari nime kandva mehega; see langes aga Esimese Serbia ülestõusu mahasurumisel. Umihana otsustas seepeale mitte kunagi abielluda; ühtlasi asus ta oma kihlatust ja tema kaassõduritest luuletusi kirjutama. Umihana lõi oma teosed lauldes esitamiseks – need on osa sevdalinkast, mis on üks Bosnia rahvamuusika vorme. Ainus teos, mis täiel määral on säilinud ja mille autorsuses ei kahelda, on "Sarajlije iđu na vojsku protiv Srbije".
Umihana suri aastal 1870 Sarajevos, tema haua asukoht on teadmata.
Mälestamine.
Aastal 1970 avati Sarajevos Umihana nime kandev algkool (Umihana Čuvidina Osnovna Škola).
Aastal 2011 eraldasid Sarajevo linnavõimud 80 000 konverteeritavat marka luuletaja kodumaja ja selle ees oleva tänava rekonstrueerimiseks.
Teoseid.
Ainus täielikult säilinud teos, mille autorsus on kindel, on 79 värsiga teos "Sarajlije iđu na vojsku protiv Srbije" (Sarajevo mehed lähevad sõtta Serbia vastu). Teisi tuntumaid poeeme:
Acciaroli

Acciaroli on küla ja osavald Itaalias Salerno provintsis Pollica vallas.
Küla on tuntud kui pikaealisuse piirkond – seal on erakordselt palju rohkem kui 100-aastaseks elanud inimesi (umbes 300), kusjuures 20 protsenti neist on enam kui 110-aastased. Selline pikaealisus püsib hoolimata asjaolust, et paljud Acciaroli eakad suitsetavad või on ülekaalulised. 
Acciaroli saja-aastastel inimestel on teadaolevalt väga madal südamehaiguste ning Alzheimeri tõve määr.
Dariga Nazarbajeva

Dariga Nazarbajeva (kasahhi Дариға Нұрсұлтанқызы Назарбаева; sündinud 7. mail 1963 Temirtaus) on Kasahstani jurist ja poliitik, riigi esimese presidendi Nursultan Nazarbajevi tütar. 
Alates 20. märtsist 2019 2. maini 2020 oli ta Kasahstani parlamendi senati esimees.
Elulugu.
Dariga sündis aastal 1963 tänapäeva Kasahstani alal Temirtaus. Tema isa on president Nursultan Nazarbajev. Ta õppis Moskva ülikoolis ja Kasahstani Riiklikus Ülikoolis.
Kodumaal juhatas ta riiklikku uudisteagentuuri Хабар. Aastal 2003 moodustas ta partei, mil nimeks Асар (Ühtsus). Aastal 2006 liitus partei teise parteiga, mil nimeks Отан (Isamaa, praegu kannab nime Nur Otan). 
3. aprillil 2014 sai temast parlamendi alamkoja Mazhilise aseesimees.
11. septembril 2015 sai temast peaministri asetäitja. 
Dariga oli abielus endise asevälisministri Rahhat Älijeviga, kes hiljem pages riigist. Aastal 2007 nad lahutati. Älijevi väitel lahutati nad Nursultan Nazarbajevi käsul ja ilma tema nõusolekuta. Neil sündis kaks poega – Nurali ja Aisoultan – ning tütar Venera. Aastal 2003 sai temast vanaema, kui Nuralil sündis tütar Laura.
Dariga on ka harrastuslaulja. Ta soovis konservatooriumis laulmist õppida, ent isa käsul jättis need õpingud pooleli.
Die Biene

Die Biene (eesti keeles 'mesilane') oli Rakveres (Wesenberg) välja antud saksakeelne mesinduse kuukiri. Ajakirja väljaandja ja toimetaja oli Harry Friedrichs.
Ajakirja Die Biene ilmus 1925. aastal üks number.
Mars Express

Mars Express on Euroopa Kosmoseagentuuri (ESA) kosmosesond, mille eesmärgiks on uurida Marssi ja see on ESA esimene planeetidevaheline missioon. "Express" viitas algselt kiirusele ja efektiivsusele, millega sond ehitati, kuid hiljem lisandus sellele ka aeg, millega sond jõudis Maalt Marsi orbiidile. Sondi reisi Marsile lühendas tunduvalt asjaolu, et see startis ajal, kui Marsi ja Maa vaheline kaugus oli viimase 60 000 aasta väikseim. 
Kosmosesond Mars Express koosneb kahest osast: satelliidist Mars Express ja maandurist Beagle 2, mis laskus Marsi pinnale detsembris 2003. Maandur ei hakanud Marsi pinnal tööle, kuid satelliit on funktsioneerinud 2004. aasta algusest. Mars Express kaardistab Marsi pinda ja mineraale ning Marsi atmosfääri ringlust ja koostist.
Kuna sond on olnud oodatust tunduvalt töökindlam ja saadetud info väga väärtuslik, on ESA sondi missiooni pikendanud 6 korda ja see on NASA 2001 Mars Odyssey järel vanim teenistuses olev Marssi uuriv kosmosesond.
Sighișoara ajalooline kesklinn

Sighișoara ajalooline kesklinn (prantsuse keeles "Centre historique de Sighișoara", inglise keeles "Historic Centre of Sighișoara", rumeenia keeles "Centrul Istoric Sighișoara", ungari keeles "Segesvár történelmi központja") on UNESCO maailmapärandi objekt nr 902 Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Mureși maakonnas Sighișoara linnas. 
Maailmapärandi objekt on 12. sajandil Saksimaa väljarändajate (hiljem tuntud kui Transilvaania sakside) poolt asutatud ja 14.–18. sajandil välja ehitatud kindluslinn (ladina keeles "Castrum Sex"), millel oli sajandite jooksul oluline osa Kesk-Euroopa sõjanduses ja kaubanduses. Praegu on keskaegne kindluslinn Sighișoara ajalooline keskus.
Objekti pindala on 33 ha (umbes 30% Tallinna vanalinna pindalast) ja selle kaitsetsooni pindala on 145 ha. Objekt kanti maailmapärandi loendisse 1999. aastal.
Sighișoara ajalooline kesklinn on ka Rumeenia kultuurimälestis nr MS-II-a-A-15805.
MAVEN

Mars Atmosphere and Volatile EvolutioN Mission (MAVEN) on NASA kosmosesond, mille eesmärgiks on uurida Marsi atmosfääri ja teha kindlaks, vee ja tiheda atmosfääri kadumise põhjused.
MAVEN startis Marsile 18. novembril 2013 ja saabus Marsi orbiidile 22. septembril 2014.
5. novembril 2015 teatas NASA MAVENi andmetele tuginedes, et Marsi atmosfääri kadumine suureneb tunduvalt päikesetormide ajal ja seetõttu arvatakse, et Marsi atmosfääri kadumise taga on päikesetuuled.
Kiilankur

Kiilankur (inglise keeles "wedge anchor") on kinnitusvahend detailide kiireks ja tugevaks kinnitamiseks betooniga või muu kivimipõhise materjaliga.
Kiilankrud on enamasti valmistatud roostevabast või tsingitud terasest, harvemal juhul süsinikterasest. Kiilankru paigaldamiseks puuritakse auk. Koonuseline ankrutipp hakkab ankru pingutamisel liikuma puuritud ava seina ja ankru vahele ning tekkiv hõõre ei lase ankrul avast väljuda. Puuritud auk peab olema kiilankruga samas läbimõõdus.
Levinumad kasutuses olevad mõõtmed: M6, M8, M10, M12, M16 ja M20.
Türgi Kurdistan

Türgi Kurdistan (kurdi keeles "Bakurê Kurdistanê") on tingliku nimetusega piirkond ida- ja kagu-Türgis, mis on asustatud kurdidega.
Türgi Kurdistani mitteametlik pealinn on Diyarbakır.
Albaania vürstkond (keskaegne)

Albaania vürstkond (1368–1392) oli pärast Albaania kuningriigi lammutamist Karl Topia poolt moodustatud vürstkond. Vürstkond käis Topia ja Balša perekondade vahel käest kätte aastani 1392, kui Durrësi annekteeris Veneetsia vabariik.
Ajalugu.
Aastal 1358 tõusis Karl Anjou dünastia võimu vastu ning tõrjus nad Epeirosest ja Albaaniast välja kuni Durrësini. Ta valitses aastatel 1358 kuni 1368 paljude Kesk-Albaania osade üle ja kutsus end "Princeps Albaniae".
Aastast 1362 püüdis Karl end sisse seada Durrësis, mis oli hertsoginna Giovanna valduses. Esimene, kindlasti edutu piiramine kestis aprillist 1362 maini 1363. Siis tõmbas Topia oma väed tagasi, mis olid haiguste tõttu nõrgenenud. Alles aastal 1367 suutis Karl Durrësi vallutada, olles vahepeal saavutanud veneetslaste vaikiva nõusoleku oma kavale teha tähtis sadam oma residentsiks. 
Karl saavutas Durrësis kontrolli aastal 1368, mis oli sealse Anjou kuningriigi viimane jäänuk. See sündmus põhjustas Albaania kuningriigi lõpu.
Balša II tegi neljanda katse vallutada Durrës, tähtis äri- ja strateegiline keskus, mida valitses rivaal Karl Topia. Aastal 1382 alustas Balša II sõda ja hõivas Durrësi. Aastal 1385 pöördus võidetud Karl Topia Murad I poole abi saamiseks rivaali Balša vastu Zeta vürstkonnast. See oli võrdne Osmanite riigi kutsumisega Albaaniasse, et aidata tal võita oma Balša rivaale. 
See katse põhjustas Hayreddin paša juhitud Osmanite väe kiire marsi Albaaniasse piki Via Egnatiat. Osmanite vägi haaras Balša ümber, tekitades raskeid kaotusi Balša II väele. Balša II ise tapeti aastal 1385 Savra lahingus (serbia: "Saurijsko Polje") Lushnja lähedal, mis lõpetas Balša perekonna valitsemise Durrësis. Aastal 1392 langes Albaania vürstkond Veneetsia vabariigi kätte.
Airy-0

Airy-0 on Marsi kraater, mille järgi määrati Marsi algmeridiaan. Kraater on umbes poole kilomeetri laiune ja asub Sinus Meridianis. Kraater valiti välja kosmosesondide Mariner 6 ja 7 saadetud piltide abil.
Airy-0 nimetati Briti astronoomi George Biddell Airy auks, kes 1850. aastal ehitas Greenwichi teleskoobi, mille järgi määrati Maa algmeridiaan.
Skopje Ohridi Püha Klimenti kirik

Skopje Ohridi Püha Klimenti kirik (makedoonia keeles Црква „Св. Климент Охридски") on Makedoonia Õigeusu Kiriku Skopje piiskopkonna katedraal Põhja-Makedoonias Skopje linnas Centari linnaosas. Kirik asub aadressil бул. Св. К. Охридски бб.
Kirikuhoone.
Brutalistlik hoone on rotund mõõtmetega 36 m × 36 m. Kirik koosneb vaid kuplitest ja kaartest. Keskmise kupli pindala on 650 m². Peakirik on pühitsetud Ohridi pühale Klimentile ja alumine kirik Jumalaemale. Üks kiriku kabeleist on pühitsetud Helenale ja Constantinusele, teine aga pühale Minale. Kirik mahutab kuni 6000 inimest.
Keskmise kupli all on 3,5 meetri kõrgune peapiiskopi troon. Ikonostaasis asuvad ikoonid maalisid Gjorgji Danevski ja Spase Spirovski, kirikus asuvad freskod maalis Jovan Petrov. Kristust ja prohveteid kujutaval freskol on prohveteid kujutatud ebatraditsiooniliselt istuvas asendis (tavapäraselt on neid kujutatud seisvatena).
Kirikuhoovis asub 45 meetri kõrgune kellatorn. Seal paiknevad kolm Austrias valatud kella - esimene neist on 1000, teine 500, kolmas aga 300 kilogrammi raskune. Kirikuhoovis asub ka purskkaev, mille rajas kingitusena kohalik islamiusuliste kogukond. Samuti asub kiriku juures mälestussammas Dositheos II auks.
Ajalugu.
Katedraali ehitus algas aastal 1972. Arhitekt oli Slavko Brezovski. Hoone pühitseti sisse 12. augustil 1990, kiriku nimipühaku Ohridi püha Klimenti 1150. sünniaastapäeval. Hoone valmis järgmisel aastal.
Kärt Kross

Kärt Kross-Merilo (sünninimi Hansberg, 1988-2016 Kross; sündinud 1. jaanuaril 1968) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1986. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja õppinud Eesti Humanitaarinstituudis.
Ta on mänginud telesarjades "Kelgukoerad", "Brigaad 3", "Kartulid ja apelsinid" "Armastus" ning filmides "Ameerika mäed", "Lammas all paremas nurgas", "Tants aurukatla ümber", "Saja aasta pärast mais", "Puud olid ...", "Waba Riik". 
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1988-2016 abielus Märten Krossiga, neil on kaks tütart ja poeg.
Lõõtsavägilased

Lõõtsavägilased on 2014. aastal loodud eesti rahvamuusikaansambel.
Ajalugu.
Lõõtsavägilaste alguseks saab lugeda seda, kui Untsakatest tuntud Margus Põldsepp pani 2013. aasta detsembris kokku enda juures lisapillina lõõtsa õppinud õpilaste (Andres Eelmaa, Rasmus Kadaja, Tobias Tae) ansambli. Ansambel tehti mõttega, et õpilased saaksid kogemuse ja tunnetuse, kuidas on ansamblis mängida. Ootamatult hakkas ansambli tegevus aga nii kiiresti edasi arenema, et väike projekt kasvas suureks. 29. jaanuaril 2014 tegid Lõõtsavägilased oma esimese proovi Karksi-Nuia Muusikakoolis. Esimesel aastal kandis ansambel nime Karksi-Nuia Muusikakooli Lõõtsaansambel, kuid suvel muudeti nimi Lõõtsavägilasteks.
Esimesed pool aastat õpiti ainult pillilugusid, kuid seejärel hakati rohkem rõhku panema laulumisele. Esimestel aastatel võis laval näha ainult nelja lõõtspilli, kuid 2017. aastal vahetas ansambli solist Andres Eelmaa oma põhipilli basskitarri vastu, et anda ansamblile juurde rohkem kõlavärvi. 2019. aasta jaanuaris liitus ansambliga Ott-Mait Põldsepp, kes mängib kitarri ja mandoliini.
Lõõtsavägilased mängivad põhiliselt rahva- ja pärimusmuusikat. Üheteistkümne aasta jooksul on ansambel andnud juba üle 800 kontsert-esinemise.
Samuti on Lõõtsavägilased esinenud kõikidel suurematel folkfestivalidel üle Eesti ning teinud koostööd näiteks Untsakate, Zetode, Jaan Pehki, Hardi Volmeri ja Metsatölluga.
Lõõtsavägilased on võitnud 2015. aastal Etnokulbi ("Uustulnuk pärimusmuusikas"), Viljandimaa Kultuurkapitali aastapreemia 2015, ERRS Lokulaua 2015. aastal ning 2018. aastal Raadio Elmari aasta loo auhinna looga "Kui laubä õhta jõudis".
Diskograafia.
Albumid
Singlid
Valea Viilori kindluskirik

Valea Viilori kindluskirik (rumeenia "Biserica evanghelică din Valea Viilor") on kindluskirik Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sibiu maakonna Valea Viilori vallas Valea Viilori asulas. 
Kiriku ehitasid 14. sajandil Transilvaania saksid gooti stiilis basiilikana. Arheoloogilistel kaevamistel 1970. aastal leiti kiriku põhjaküljelt mingi varasema kiriku jäänused, kuid sellest pole midagi rohkemat teada. 15. sajandi lõpu ja 16. sajandi alguse ehitustöödega sai kirik tänasega sarnase väljanägemise ja mahu.
Barokne altar on pärit 1779. aastast (meister Stephan Folbarth) ja kantsli kõlaräästas 1746. aastast. Liivakivist ristimiskivi on pärit 16. sajandi I poolest. Üks kirikupink aastast 1528 esindab stiililist üleminekut gootikalt renessansile. Orel (meister Melchior Achs) on pärit aastatest 1807–1808, oreliprospekt on kullatud 1826. aastal.
Kirikuhoone pealöövi lael on kaitsekorrus, kooritornil on isegi kolm kaitsekorrust. Ka kirikuhoone põhja- ja lõunasissepääs on tugevdatud kaitseehitistega (langevõre jms). Kooris asub kaev. Kiriku ansamblisse kuuluvad ka välised kindlusehitised (ringmüür, neli torni, sealhulgas üks väravatorn jpm), mis kokku moodustavad linnuse.
Kirik on pühitsetud Peetrusele. 1939. aastal oli luteri koguduses 928 inimest, 2004. aastal aga ainult 20 inimest.
Kiriku ansambel (rumeenia "Ansamblul bisericii evanghelice fortificate") on Rumeenia kultuurimälestis nr SB-II-a-A-12582.
Valea Viilori kindluskirik ja seda ümbritsev hiliskeskaegne asula on UNESCO maailmapärandi osa Rumeenias asuvast pärandist ja selle objektist nr 596.
Pildid.
Fotod: Robert Treufeldt, 19. mai 2011
Karl August von Bergen

Karl August von Bergen (ka Carl August von Bergen; 11. august 1704 Frankfurt Oderi ääres – 7. august 1759 Frankfurt Oderi ääres) oli saksa anatoom ja botaanik.
Tema järgi on nimetatud bergeenia.
Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet

Tallinna Sotsiaal- ja Tervishoiuamet on Tallinna linna ametiasutus, mis asub aadressil Endla 8. 
Ameti tegevusvaldkonnad on Tallinna linnas sotsiaalhoolekande koordineerimine ja korraldamine ning Tallinna elanike haiguste ennetamisele ja tervise edendamisele suunatud tegevuse korraldamine ja koordineerimine. Ameti juhataja on Raimo Saadi.
Amet täidab järgmisi ülesandeid:
Valli baar

Valli baar on baar Tallinnas aadressil Müürivahe 14
Valli baari sisekujundus on tõenäoliselt loodud 1970. aastate algul ning see on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Valli baarist ja selle külastajatest on 2008. aastal valminud Peeter Sauteri ja Manfred Vainokivi dokumentaalfilm "Valli baar".
Bergeenia

Bergeenia ("Bergenia"), badaan, on kivirikuliste ("Saxifragaceae") sugukonda kuuluv püsilill. Bergeenia on saanud nime saksa botaaniku Karl August von Bergeni järgi.
Bergeenia levinumad liigid on südajalehine bergeenia ("Bergenia cordifolia") ja kahelehine bergeenia ("Bergenia crassifolia"), millel on mitmeid sorte.
Ellen Tamm

Ellen Tamm (neiuna Ellen Linno; 30. detsember 1927 – 25. veebruar 2018) oli eesti ehtekunstnik ja kunstipedagoog.
Ta lõpetas aastal 1945 Tallinna 10. Keskkooli. Aastal 1948 astus ta Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, kuid lõpetas aastal 1954 ERKI metallehistöö erialal.
Ta töötas aastatel 1954–1957 Tallinnas Kunstsarvetehases. Aastatel 1957–1983 töötas ta ERKI-s õppejõuna ja aastatel 1983–1989 meistrina.
Clash Royale

"Clash Royale" on mobiiltelefonis mängitav strateegiamäng, mille tootis ja 2. märtsil 2016 avaldas Supercell. Mäng sarnaneb mänguga "Clash of Clans". 
Maailma esimene "Clash Royale" turniir toimus Soomes Helsingis.
Clash Royale on kaardimäng, kus tuleb rünnata oma võitlejatega vastase torne. Mängus saab avada uusi võitlejaid avades kirste. Mängu eesmärk on saada võimalikult palju karikaid, neid saab mänge võites
Kató Lomb

Kató Lomb (sünninimega Katalin Szilárd; 8. veebruar 1909 Pécs – 9. juuni 2003 Budapest) oli ungari polüglott, tõlk ja tõlkija. Ta oli üks maailma esimesi sünkroontõlke.
Eesti keeles on ilmunud tema raamat "Kuidas ma keeli õpin ehk kuutteist keelt oskava tõlgi märkmed" (originaalis "Így tanulok nyelveket. Egy tizenhat nyelvű tolmács feljegyzései", ungari keelest tõlkinud Sander Liivak; Tallinn: Verb, 2016).
Iisaku soon

Iisaku soon (ka "Soone oja") on vooluveekogu Tallinnas Nõmme, Mustamäe ja Haabersti linnaosas. Soon on 4,6 km pikk, valgala pindala 4,7 km².
Iisaku soon algab Mustamäe jalamil kasvavast Rõõmuallika metsast ja suubub kagust Harku järve. Lahtise sängina esineb soon ülemjooksul kuni Mäepealse tänavani, keskjooksul Kadaka tee ja Iva tänava lõpuosa vahel, mujal on kanaliseeritud.
Iisaku soon oli piiriks Haabersti ja Harku mõisa vahel.
Iisaku soone nimes esinev liigisõna "soon" märgib väikest oja. Varasem ametlik "Soone oja" oli nimetatud alamjooksul asunud Soone talu järgi. Iisaku soone järgi on nime saanud Soone talu alamjooksul ja Soone tänav (22.04.1960) ülemjooksul.
Rõõmuallika lähedal suubub Iisaku soonde Allikakraav.
Bioterrorism

Bioterrorism on viiruste, bakterite või teiste bioloogiliste vahendite tahtlik levitamine eesmärgiga tappa või nakatada inimesi, loomi või taimi.
Bioterrorismi jaoks sobilikud patogeenid või toksiinid on tihti leitavad loodusest, kuid neid on võimalik muuta ravimitele vastupidavamaks ning panna kiiremini ja hõlpsalt levima. Bioloogilised toimeained levivad läbi õhu, vee, toidu ning inimeselt või loomalt inimesele. Patogeenide tuvastamine võib olla väga keeruline, kuna need võivad mitu tundi või päeva soikunud olekus olla.
Bioterrorismi vahendite kategooriad.
Vahendeid on USA Haiguste Kontrolli ja Tõrje Keskus kategoriseerinud järgmiselt.
Kategooria A.
Kõrgeima prioriteediga organismid või toksiinid on ohuks rahvuslikule julgeolekule ja elanikkonnale, sest need kanduvad kergelt inimeselt inimesele, suremus on väga suur ja need põhjustavad rahva seas suurt ärevust.
Kategooria B.
Järgmised vahendid levivad kergelt. Haigused on mõõdukalt nakkavad ja suremus on suhteliselt väike.
Kategooria C.
Selle kategooria vahendite hulka kuuluvad suureneva tähtsusega patogeenid, mida võib olla kerge leida, toota ja levitada. Need võivad põhjustada suurt suremust ja kahju tervisele.
Europass

Europass on Euroopa Liidu veebipõhine keskkond, mis lihtsustab kodanikel oma oskuste ja kvalifikatsiooni kirjelduse koostamist eesmärgiga hõlbustada kodanike mobiilsust Euroopa majandusruumis. Abiks on ka CV, keelepassi ja õpirände tunnistuse materjalid.
Konstantinoopoli piiramine

Konstantinoopoli piiramine leidis ajaloos aset mitmel korral, ainult kaks neist (1204. ja 1453. aastal) olid edukad.
Teadaolevad Konstantinoopoli piiramised:
Mäžit Gafuri

Mäžit Gafuri (baškiiri keeles "Мәжит Ғафури"; 8. juuli / 20. juuli 1880 Zilim-Karanovo Ufa kubermang – 28. oktoober 1934 Ufa) oli baškiiri ja tatari kirjanik. 
Ta on baškiiri ja tatari kirjanduse ja poeesia klassik, folklorist ja dramaturg.
Ta sündis aastal 1880 Zilim-Karanovo külas Sterlitamaki maakonnas Ufa kubermangus (praeguse haldusjaotuse järgi Gafuriiski rajoonis Baškortostanis) kooliõpetaja perekonnas viienda lapsena. Algõpetuse sai ta oma isa käest. Aastal 1893 saatis isa ta õppima naaberkülla Utjaševosse koraanikooli. Sama aasta detsembris isa suri, pool aastat hiljem suri ka ema; kuid seoses vanemate surmaga ei kadunud tal õpihimu. Aastal 1896 üritas ta õppima asuda Ufasse Gusmania medresesse, kuid see jäi katki vaid majanduslikel põhjustel. Aastatel 1898–1904 õppis ta Troitskis Rasulia medreses Zaynulla Rasulevi õpilasena. Aastatel 1904–1906 õppis ta Kaasanis Muhammadia medreses, aastatel 1906–1908 õppis ta Ufas Galia medreses.
Isiklikku.
Ta oli abielus ja tal on kaks poega. Tema pojapoeg Raif Gafuri on astrofüüsik.
Fadil Ferati

Fadil Ferati (10. mai 1960 Istog – 30. jaanuar 2010 Istog) oli Kosovo poliitik, ta on olnud Kosovo Demokraatliku Liidu aseesimees. Lisaks oli ta aastatel 1999–2010 Istogi linnapea.
Ta sündis aastal 1960 Istogis. Istogis lõpetas ta ka keskkooli. Seejärel lõpetas ta aastal 1985 Priština ülikooli majandusteaduskonna.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta aastatel 1988–1990 Istogi eraettevõtetes raamatupidajana. Aastast 1989 oli ta ka Kosovo Demokraatliku Liidu liige.
Tiszaújváros

Tiszaújváros (1970. aastani Tiszaszederkény, 1970–1991 Leninváros) on linn Ungaris Borsod-Abaúj-Zempléni komitaadis, Tiszaújvárosi kreisi keskus. Asub Tisza jõe ääres Miskolcist 35 km kagu pool.
22. aprillil 1970 nimetati linn Lenini 100. sünniaastapäeva puhul Leninvárosiks (Lenini linnaks).
Šaľa

Šaľa (ungari "Vágsellye", saksa "Schelle") on linn Slovakkias Nitra maakonnas, Šaľa ringkonna halduskeskus.
Rahvastik.
18% linna elanikest on ungarlased.
Kobilje vald

Kobilje vald (ungari "Kebeleszentmárton") on vald Sloveenia idaosas, Ungari piiri ääres. Vald hõlmab vaid ühe küla, Kobilje.
Koibljet on kirjalikult esmamainitud 1208. aastal kujul Kebele, 1627. aastal hävitasid küla türklased. 1910. aastal oli küla 1109 elanikust 95% ungarlasi. 2002. aastal elas külas vaid 11 ungarlast.
Spitak

Spitak on linn Armeenia põhjaosas Lori maakonnas. 
Linn sai tugevasti kannatada 1988. aasta maavärinas.
Aspindza

Aspindza (gruusia ასპინძა) on alev Gruusias Samtshe-Džavahhethi piirkonnas, Aspindza rajooni keskus. Asub Kura jõe ääres.
2014. aastal oli Aspindza elanike arv 2793.
Qara Qarayev

Qara Əbülfəz oğlu Qarayev (5. veebruar 1918 Bakuu – 11. veebruar 1982 Bakuu) oli aserbaidžaani helilooja. 
Qarayev kirjutas üle 100 muusikateose, nende seas ballette, oopereid, sümfooniaid ja kammerteoseid.
Arbanasi

Arbanasi on küla Bulgaarias Veliko Tǎrnovo piirkonnas. Asub 4 km kaugusel Veliko Tarnovo linnast.
Küla on tuntud rikka ajaloo ja paljude ajaloomälestiste poolest.
Smólikas

Smólikas (uuskreeka "Σμόλικας") on mägi Kreekas, Píndose kõrgeim tipp. 
Selle kõrgus on 2637 meetrit ja on seega Olümposes asuva Mýtikase järel Kreeka kõrguselt teine mägi.
Perućica

Perućica (serbia Перућица) on üks viimaseid ürgmetsi Euroopas. See asub Bosnias ja Hertsegoviinas Montenegro piiri lähedal. See on osa Sutjeska rahvuspargist.
Seal asub kõrgeim mõõdetud harilik kuusk kõrgusega 63 meetrit.
Hradec nad Moravicí

Hradec nad Moravicí (saksa keeles "Grätz") on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Opava ringkonnas.
1910. aasta rahvaloenduse andmetel oli Hradec nad Moravicís 329 elanikku, kellest 169 (53,8%) oli saksa emakeelega ja 144 (45,9%) tšehhi emakeelega.
Hradec nad Moravicí vanalinn koos lossikompleksiga on alates 1. septembrist 2003 ajalooline linnakaitseala.
Emil Jellinek

Emil Jellinek (6. aprill 1853 – 21. jaanuar 1918) oli Austria ettevõtja ja diplomaat, kes lõi 1902. aastal Mercedese kaubamärgi oma tütre nime järgi. Ta oli ka esimese kaasaegse auto Mercedes 35 hp tellija.
2. aprillil 1900 tellis Jellinek Daimler Motoren Gesellschaftilt endale 550 000 kuldmarga eest 36 võidusõiduautot, mille ta nimetas Mercedeseks oma tütre järgi. 1901. aastal saatis ta kuus autot Pau Grand Prixle, kus autod aga ebaõnnestusid. Kuid märtsis toimunud Nice-La Turbie mäkketõususõidul olid autod vägagi edukad - juhtisid kogu võistluse aja, saavutasid keskmise kiiruse 51.4 km/h, mis oli 20 km/h kiireim senisest rekordist, ja tippkiiruse 86 km/h. Autod olid nii edukad, et Prantsuse autoklubi president Paul Meyan märkis: "Me oleme jõudnud Mercedese-ajastusse."
Autod hakkasid Mercedese nime kandma 23. juunil 1902, ametlikult registreeriti Mercedes kaubamärgina 26. septembril 1902.
Belasitsa

Belasitsa (makedoonia ja bulgaaria keeles "Беласица"; kreeka keeles "Μπέλλες") on mäeahelik Kreekas, Põhja-Makedoonias ja Bulgaarias.
Mäeahelik on umbes 60 km pikk ja 7–9 km lai ning asub Dojrani järvest kirdes. 
Belasitsa kõrgeim mäetipp on Radomir (Kalabak) 2029 m kõrge. Mujal on ahelik 300–1900 m kõrgusel merepinnast. 
Kolme riigi piirid kohtuvad Tumba mäetipul. 
Piirkonna kliimale avaldab tugevat mõju Vahemeri.
Marhanets

Marhanets (ukraina keeles "Марганець") on linn Ukrainas Dnipropetrovski oblastis. Asub Kahhovka veehoidla paremal kaldal.
Linn loodi 1938. aastal mitme töölisasula liitmise teel.
Saiga

Saiga ("Saiga tatarica") on kriitilises seisundis antiloobiliik, mille algne levila hõlmas Euraasia stepialasid Karpaatidest ja Kaukasusest Mongooliani. Tänapäeval on säilinud vaid üks alamliik ("S. t. tatarica") Venemaal Kalmõkkias ja Kasahstanis kolmes piirkonnas.
Kuigi aastatuhande alguseks oli saigade populatsioon vähenenud 20 000 isendile, siis pärast 2009. aastal kehtestatud küttimiskeeldu hakkas see saigade arvukus Kasahstanis väga jõudsalt suurenema. 2015. aastaks oli saigasid seal hinnanguliselt kuni pool miljonit isendit, kellest ligikaudu 200 000 hukkus nasaalbakteriepideemia tõttu, mille põhjustas erakordselt soe ja niiske aasta. Järelejäänud 200 000 – 300 000 isendist sai vaid seitsme aastaga 2022. aasta loenduse hinnangul 1,3 miljoni isendi suurune asurkond. 2023. aastal räägivad Kasahstani keskkonnaspetsialistid, et tõenäoliselt on loomi juba mitu miljonit ning nad põhjustavad suurt kahju põllumajandussektorile ja loomapidajatele. Nende antiloopide arvukuse piiramise moratoorium kehtib kuni 2024. aastani, kuid Kasahstani ökoloogiaministri Zulfia Suleimanova sõnul on probleem mastaapne, ning juba 2023. aastal algab põhjalik teaduslik uurimistöö, kuidas nende loomade arvukust oleks kõige otstarbekam piirata.
Kaş

Kaş on linn Türgis Antalya provintsis. 
Linn asus Lüükias ja selle lüükiakeelne nimi oli Habesos.
Dečani klooster

Dečani klooster (albaania keeles "Manastiri i Deçanit"; serbia keeles "Манастир Високи Дечани") on suur õigeusu klooster Kosovos, 12 km Peći linnast lõuna pool. 
Selle peakirik on Balkani suurim keskaegne kirik. Ehitis on Serbia Bütsantsi arhitektuuri väljapaistev näide, ehitatud Raška koolkonna stiilis; kirikus on hästi säilinud Bütsantsi freskod.
Aastast 2004 on klooster UNESCO maailmapärandi objekti Kosova keskaegsed mälestusmärgid koosseisus UNESCO maailmapärandi nimistus.
Pančevo

Pančevo on linn Serbias Vojvodinas Lõuna-Banati ringkonnas, samanimelise valla keskus. Asub Temesi Doonausse suubumiskoha läheduses.
Ğäziz Älmöxämmädev

Ğäziz Älmöxämmädev (baškiiri: Ғәзиз Сәлих улы Әлмөхәмәтов, tatari Газиз Салих улы Әлмөхәммәдев; vene: Гази́з Сали́хович Альмухаме́дов; 1895–1938) oli baškiiri rahvusest laulja ja helilooja, kes tegutses peamiselt Kaasanis ja Ufas.
1929. aastal pälvis ta esimese lauljana Baškiiri ANSV rahvakunstniku nimetuse.
Ta vangistati 1937 ja suri 1938. Älmöxämmädev rehabiliteeriti 1957. aastal.
Covasna

Covasna (ungari Kovászna) on linn Rumeenias Transilvaanias Covasna maakonnas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Covasna elanikest ungarlasi 62,82%, rumeenlasi 31,17% ja mustlasi 3,16%. Rahvus oli teadmata 2,65%-l elanikest.
Linn on tuntud kui 1000 allika linn seal asuvate mineraalveeallikate tõttu.
Fundamento de Esperanto

"Fundamento de Esperanto" ("Esperanto alused") on L. L. Zamenhofi kevadel 1905 ilmunud raamat, millest tehti 9. augustil 1905 esperanto keele ametlik allikas Boulogne'i deklaratsiooni neljandas artiklis esimesel Esperanto maailmakongressil Boulogne-sur-Meris Prantsusmaal. 
Raamatut peetakse esperanto ülimaks autoriteediks ja seda pole hiljem muudetud. Sellele on hiljem tehtud ametlikke lisandusi, mida on kokku üheksa (neist viimane märtsis 2007).
Raamat koosneb neljast osast. Grammatika ja sõnaraamatu osa on kirjutatud prantsuse, inglise, saksa, vene ja poola keeles.
Dolgaanid

Dolgaanid on turgi rahvas, mis asustab Krasnojarski krai põhjaosa. 2010. aasta rahvaloenduse andmetel oli Venemaal dolgaane 7885. Neist 5517 elas Taimõri autonoomses ringkonnas.
Dolgaanid räägivad dolgaani keelt, mida peetakse sageli jakuudi keele murdeks.
Marmaatia

Marmaatia (ungari "Máramaros", rumeenia "Maramureș", ukraina "Мармарощина", russiini "Мараморош", saksa "Maramuresch" või "Marmatien", ladina "Marmatia", türgi "Marmaroş") on ajalooline piirkond Euroopas Ukraina edela- ja Rumeenia loodeosas.
Ajalugu.
Marmaatia ala on kuulunud Ungari kuningriigi alla Máramarosi komitaadina. Pärast Mohácsi lahingut 1526. aastal langes ala Osmanite riigi erinevate osade ja Transilvaania vürstkonna alla.
Pärast Osmanite riigi tagasilöömist Viini all on Marmaatia ala 17. sajandi lõpust alates olnud Habsburgide valitsemise all oleva Ungari osa. 1867. aastal sai see Ungari kuningriigi osaks.
1918. aastal okupeeris Rumeenia kuningriik Marmaatia lõunaosa ning Trianoni rahuga 1920. aastal sai see Rumeenia osaks. Põhjaosa määrati Tšehhoslovakkiale ning see moodustas idaosa (tšehhi ja slovaki "Podkarpatská Rus"). 1938. aastal sai see ala Tšehhoslovakkia koosseisus autonoomia (ukraina "Карпатська Україна"). Kui 14. märtsil 1939 tekkis iseseisev Slovakkia, kuulutati ka Karpaatia-Ukraina iseseisvaks. Järgnevate päevade sõjas okupeeris Ungari kogu Karpaatia-Ukraina, sealhulgas siis ka Marmaatia põhjaosa ning annekteeris selle. 
Teise maailmasõja aegsete Balkani riikide piiride ümberkorraldamisega anti ka Marmaatia lõunaosa Teise Viini arbitraažiga 1940. aastal Ungarile ning seega oli terve Marmaatia uuesti Ungari all. 
1944. aastal vallutasid Nõukogude Liidu väed Marmaatia. Esialgu anti põhjaosa Tšehhoslovakkiale tagasi, kuid juba 1944. aasta lõpul annekteeris Nõukogude Liit selle. Nõukogude-poolse surve avaldamisega Tšehhoslovakkiale vormistati 29. juunil 1945 ala üleminek Nõukogude Liidule. Lõunaosa anti Pariisi konverentsi otsustega ametlikult 1947. aastal uuesti Rumeeniale.
Ajalooliselt on Marmaatia keskus olnud Sighetu Marmației (ungari "Máramarossziget") linn. Marmaatia on küll olnud Transilvaania valitsemise all, kuid see pole kunagi kuulunud Transilvaaniasse, ehkki mõnikord ekslikult liigitatakse Marmaatia sinna.
Tänapäeva Rumeenia Marmaatia.
Marmaatia lõunaala moodustab tänapäeval Rumeenias umbes idapoolse osa Maramureși maakonnast. Suurim linn on Sighetu Marmației.
Tänapäeva Rumeenias loetakse Marmaatia mõnikord Transilvaania regiooni alla.
Tänapäeva Ukraina Marmaatia.
Marmaatia põhjaala moodustab tänapäeval Ukrainas umbes Taga-Karpaatia oblasti idapoolse osa. Suurim linn on Hust (ungari "Huszt").
Bardača

Bardača (serbia Језеро Бардача) on järv ja soostik Bosnias ja Hertsegoviinas Serblaste Vabariigis. Asub riigi põhjapiiril Banja Lukast 30 km kaugusel. Järve pikkus on 5,5 km, laius 1,7 km ja maksimaalne sügavus 2,5 m.
Järv ja soostik kuuluvad loodusparki.
Bardača on Ramsari märgala.
Kaidi Kivioja

Kaidi Kivioja (sündinud 23. veebruaril 1993 Rakveres) on eesti triatleet.
Ta esindas Eestit 2016. aasta suveolümpiamängudel ning saavutas triatlonis 44. koha.
Koúklia

Koúklia (kreeka keeles "Κούκλια", türgi keeles "Kukla") on küla Küprosel Küprose saare edelaosas Paphose ringkonnas.
Enne 1974. aastat oli Koúklia segaküla, kus elasid nii kreeklased kui ka türklased. 1974. aastal põgenesid türklased saare põhjaossa.
Mala Rijeka viadukt

Mala Rijeka viadukt on 498,8 meetri pikkune sild Belgradi–Bari raudteel Montenegros. 
Viadukt asub 198 meetri kõrgusel oru põhjast mõõdetuna ning toetub 137,5 meetri kõrgustele sammastele. See on Euroopa kõrgeim raudteesild.
Slavamir Adamovitš

Slavamir Genrõhhavitš Adamovitš (valgevene keeles "Славамір Генрыхавіч Адамовіч"; sündinud 8. märtsil 1962 Unežma külas Arhangelski oblastis) on valgevene luuletaja ja ühiskonnategelane.
Ta sündis Unežma külas Onega rajoonis Arhangelski oblastis. Kui ta oli väike, asusid ta vanemad ümber Budslavisse Mjadzeli rajooni Minski oblastisse. Budsłaŭs lõpetas ta aastal 1977 põhikooli ja aastal 1979 Sviris 17. kutsekooli. Seejärel töötas ta Kasahhi NSV-s ja Budsłaŭs. Aastatel 1980–1982 viibis ta ajateenistuses Nõukogude armees. Pärast ajateenistust töötas ta raudteel ja Kirovi-nimelises tööpingitehases Minskis. Aastal 1992 lõpetas ta Valgevene Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna. 
Aastatel 1991–1995 töötas ta ajalehes Настаўніцкая газета ('õpetajate leht'). 
Ta on aastast 1999 Valgevene Kirjanike Liidu liige.
Ta oli aastal 1993 partei BNF asutajaliige, aastal 1994 lõi ta paremradikaalse grupi "Parempoolne revanš". Samuti kuulus ta Õllesõprade Parteisse.
4. aprillist 1996 kuni 7. veebruarini 1997 oli ta vahi all, kuna novembris 1995 kirjutas ta luuletuse "Убей президента" ('tapa president'). Teda süüdistati üleskutsetes riigikukutamisele, poliitilise süsteemi muutmisele, ebaseaduslikule piiriületamisele ja külmrelva ebaseaduslikuks kandmiseks. Aastal 1997 opositsiooni tänavamiitingute ajal õmbles ta endal suu avalikult kinni.
Aastal 2000 emigreerus ta USA-sse ja töötas seal ehitajana. Aastal 2003 emigreerus ta Norrasse, kus palus poliitilist varjupaika (ta elas Bodøs). Mais 2009 andis ta dokumendid Rootsi Valgevene saatkonda, et saada dokumente tagasipöördumiseks Valgevenesse. Juulis 2009 oli ta tagasi Valgevenes.
Eugène Aisberg

Eugène Aisberg (10. september 1905 Odessa – 4. oktoober 1980 Pariis) oli ukraina päritolu prantsuse esperantist. 
Lisaks oli ta aimekirjanik. Eesti keeles on temalt ilmunud elektroonikaalane sari "...see on imelihtne".
Ta sündis 1905. aastal Odessas. 
Aastal 1919 õppis ta selgeks esperanto. Aastal 1925 asutas ta koos Pierre Corret'ga esperantokeelse raadiotehnikaajakirja Internacia Radio-Revuo, kus ta avaldas oma populaarsed raadiotehnikaartiklid. Need raamatud (mis eesti keeles ilmusid pealkirjaga "...see on imelihtne") on avaldatud 20 keeles. 
Ta oli üks rahvusvahelise elektrooniline perioodika kirjastajate organisatsiooni UIPRE ("Union International de la Presse Electronique") asutajaid.
Tallinna kunstikogu

Tallinna kunstikogu on Tallinna Linnavalitsusele kuuluv kunstikogu. Kunstikogu asutati 12. detsembril 1997.
Kunstikogusse kuuluvad sinna ostetud või kingitud teosed. Neid eksponeeritakse Tallinnas avalikes hoonetes.
Roosikrantsi 3

Maja Tallinnas Roosikrantsi 3 on elamu Tallinna Kesklinna linnaosas Roosikrantsi tänaval. 
Maja kuulub korp! Sakalale ja seal tegutseb korp! Sakala Tallinna osakond.
Hoone on ehitatud 1878. aastal ja selle arhitekt oli Rudolf von Knüpffer. Hoone on tunnistatud kultuurimälestiseks.
Tallinna Pelgulinna Rahvamaja

Tallinna Pelgulinna Rahvamaja oli kuni 2020. aastani Tallinna Kultuuriameti hallatav asutus Põhja-Tallinna linnaosas Tallinnas aadressil Telliskivi 56. 
Rahvamaja asutati aastal 1948, see asus aadressil Niine 11 ja kandis Kalinini Rajooni Kultuurimaja nime. 1957. aastal kolis see Telliskivi tänava asukohta. 1990. aastal nimetati kultuurimaja ümber Pelgulinna Rahvamajaks. 2020. aastast tegutseb rahvamaja hoones Tallinna Rahvaülikooli Pelgulinna maja.
Hoone ajalugu.
1931. aastal omandas Seitsmenda Päeva Adventistide Koguduste Eesti Liit aadressil Telliskivi 56 maa suurusega 1009,35 m² ja ehitas sinna palvela.
1940. aasta lõpus palvela natsionaliseeriti. Tallinna Linna TSN otsusega nr 72 14.02.1950 anti endise palvela hoone Tallinna Keskraamatukogule. 1957. aastal kolis Kalinini Rajooni Kultuurimaja Telliskivi 56 asuvasse hoonesse ja jätkas seal tegevust. Rahvamaja nimetati 1990. aastal ümber.
Vabariigi Valitsus otsustas oma korraldusega nr 497k 19. maist 1995 Tallinnas aadressil Telliskivi 56 asuvat õigusvastaselt võõrandatud vara õigusjärgsele omanikule mitte tagastada. 1996. aastal otsustas ka Riigikohus lugeda Telliskivi 56 hoone tagastamisele mittekuuluvaks.
Kultuuriöö

Kultuuriöö oli aastatel 2015–2020 augusti viimase laupäeva õhtul toimunud festival Tallinnas. Festivali raames toimusid tasuta kontserdid, ekskursioonid, õpitoad, näitused, etendused, kinoseansid ja muud kultuuriüritused. Eriüritusteks olid avatud muuseumid ja galeriid ning muud kultuuriasutused.
Esimene kultuuriöö toimus 29. augustil 2015 Tallinna Kultuuriameti eestvedamisel ja koostöös Tallinna Linnamuuseumi, Tallinna Filharmoonia, Eesti Tarbekunsti- ja Disainimuuseumi, festivali „Tallinna tornid“ ja kaasaegse tsirkuse festivaliga Circus Tree.
Raidkivimuuseum

Raidkivimuuseum (inglise keeles "Carved Stone Museum", vene keeles "Mузей резных камней"), ka Tallinna Linnamuuseumi Raidkivimuuseum, on Tallinna Linnamuuseumi allüksus Tallinna ajaloolisse kaitsekompleksi kuuluvas Ingeri bastionis, kus eksponeeritakse Tallinna Linnamuuseumi raidkivikogu.
Raidkivimuuseum paikneb 17. sajandi lõpust pärit Ingeri bastioni käigu seni suletud olnud osas ning kuulub ühte kompleksi Kiek in de Köki ja bastionikäikude muuseumiga.
Ekspositsioon.
Bastionikäigus eksponeeritakse seni hoidlates varjul olnud dekoratiivseid Tallinna raidkivifragmente: portaale, dekoratiivseid sambaid, peremärkide ja sümbolitega etikukive, reljeefidega aknapalesid alates 15. sajandist. Väljapaneku hulgas on ka hauakive 20. sajandi 1950. aastatel likvideeritud Kopli kalmistult.
Üle kahesaja raidkivi koondav väljapanek kannab pealkirja "Varemete linn" ning sisaldab niinimetatud teemakambreid, näiteks raidkivide galeriid "Paradiisiaed" ning "Sammastesaali", "Surmasaali" ja "Päikesesaali". Ideekavandi autorid on Risto Paju ja Jaagup Roomet, sise- ja ehitusprojekti autorid sisearhitekt Maarja Varkki ja arhitekt Helle-Triin Hansumäe.
Avamine.
Pärast 2012. aastal alanud põhjalikku puhastus- ja kuivendustööd avati raidkivimuuseum 13. mail 2016.
Galina Kruberg

Galina Kruberg (15. detsember 1923 Tallinn – 17. juuli 2013 Toronto) oli Kanada keeleteadlane (slavist).
Ta lõpetas 1941. aastal Tallinna 4. Keskkooli. Suure põgenemise ajal 1944. aastal läks ta Saksamaale. Aastatel 1944–1949 õppis Viini Ülikoolis ja lõpetas selle 1949. aastal slavistina. Pärast seda kolis Kanadasse.
Aastatel 1955–1958 õppis McMasteri Ülikoolis ja lõpetas selle bakalaureusekraadiga slavistina. Aastatel 1958–1961 õppis Toronto Ülikoolis ja lõpetas selle 1961. aastal magistrikraadiga samuti slavistina. 
Ta oli Eesti Naisüliõpilaste Seltsi liige.
Ta oli aastatel 1962–1989 Toronto Ülikoolis vene keele õppejõud.
Inseneripataljon

Inseneripataljon oli Eesti Rahvaväe väeosa (pataljon), mis osales ka Eesti Vabadussõjas.
Pataljon moodustati 21. novembril 1918. aastal Eesti Rahvaväe koosseisus. Pataljoni ülemaks valiti kapten Voldemar Rieberg. Pataljoni koosseisus moodustati 1. sapöörirood ja hiljem ka 2. sapöörirood.
1. sapöörirood sõdis Vabadussõjas Narva rindel ja kuulus siis 1. diviisi koosseisu.
2. sapöörirood sõdis Vabadussõjas Lõunarindel ja kuulus siis 2. diviisi koosseisu.
1918. aasta 21. novembril loodi Inseneripataljoni juurde õhuväe lendurite poolrood, kuid 20. veebruaril 1919 viidi poolrood üle Sõjaväe Peastaapi ja temast sai Lennuväesalk.
Pärast Vabadussõja lõppu koondati sapööriroodud taas Inseneripataljonina Nõmmele.
1924. aastal moodustati Inseneripataljoni baasil Pioneerpataljon ja Sidepataljon.
Kinoteater

Kinoteater on teatrit tegev sõprade rühmitus, mille algse tuumiku moodustasid Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 25. lennus lõpetanud Paavo Piik, Diana Leesalu ja Henrik Kalmet ning Paul Piik ja Alari Rammo. 
Kinoteater alustas 2011. aastal tegevust püstijalakomöödiaga "Püstijalukomöödia". Repertuaari on kuulunud nii meelelahutuslikke kui ka harivaid lavastusi, aga ka teatrieksperimente ("Manifestide" sari).
Tallinna Raamat

"Tallinna Raamat" oli Tallinna Linnavalitsuse väljaantav raamatusari aastatel 2004–2018, mis tutvustas Tallinna ajalugu ja kultuuri.
"Tallinna Raamatu" väljaandmiseks oli moodustatud Tallinna Linnavalitsuse juures alatise komisjonina "Tallinna Raamatu" kolleegium, mis tegi linnavalitsusele ettepanekuid "Tallinna Raamatu" sarjas Tallinna kultuuri ja ajaloo jäädvustamise seisukohast oluliste teoste kirjastamiseks ja välja antavate teoste valikuks. "Tallinna Raamatu" kolleegiumi tegevus lõpetati jaanuaris 2018.
"Tallinna raamatu" põhimääruse kohaselt võis sarjas välja anda kirjanduse, kunsti, ajaloo ja ka memuaristika valdkonda kuuluvaid teoseid. "Tallinna raamatu" sarjas on kokku ilmunud 12 raamatut, aktiivseim kirjastustegevus jäi aastatesse 2004–2008, mil anti välja 11 raamatut.
Candace Pert

Candace Beebe Pert (26. juuni 1946 Manhattan, New York – 12. september 2013 Potomac, Maryland) oli eesti juurtega Ameerika Ühendriikide neuroteadlane.
Ta on esinenud filmis "What the BLEEP Do We Know".
Motiș (Sibiu)

Motiș (ungari "Mártontelke", saksa "Mortesdorf") on asula Transilvaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sibiu maakonna Valea Viilori vallas.
Lennuväerügement

Lennuväerügement oli Eesti õhuväe väeüksus. 
Eesti lennuväeüksus moodustati 21. novembril 1918 Inseneripataljoni juures lennu-poolrooduna. 
20. veebruaril 1919 viidi poolrood üle Sõjaväe Peastaabi alluvusse ja temast sai "lennuväesalk". Septembris 1919 nimetati lennuväesalk ümber "lennuväeks". 
1. augustil 1920 korraldati lennuvägi ümber "lennurooduks". 
1. juunil 1921 korraldati lennurood ümber "lennuväeks". 
15. märtsil 1924 nimetati lennuvägi ümber lennuväerügemendiks. Rügement läks 1928. aastal Õhukaitse alluvusse ja 1. juulil 1930 jagati üksikuteks lennuväedivisjonideks.
Regulaarvägi

Alalisvägi (sünonüüm regulaarvägi, harvemini "regulaarsõjavägi", vananenud terminiga "kaadriarmee") on riigi ametlik (inglise "official") relvajõud, mille eesmärk on riiki rahu- ja sõjaajal kaitsta. 
Regulaarväe moodustavad tegevteenistuses olevad sõjaväelased ja sõjaajal võidakse väkke võtta ka reservväelasi. Regulaarväe alla ei käi näiteks vabatahtlikud ja eraviisilised sõjalised rühmitused või palgasõdurid.
Eesti regulaarväe ametlik nimetus on Eesti kaitsevägi.
Väejooks

Väejooks (ka "deserteerimine, deserteerumine, pagu") on väeosast vm teenistuskohast omavoliline lahkumine, ka vastase väeossa üleminemine. 
Väejooksu läinud sõjaväelast nimetatakse väejooksikuks ehk desertööriks (prantsuse sõnast "déserteur").
Motiș (Sălaj)

Motiș (ungari "Mutos") on asula Krisaanias, tänapäeva haldusjaotuse järgi Rumeenias Sălaji maakonna Cehu Silvaniei vallas.
Jaan Aarik

Jaan Aarik (sündinud 1. jaanuaril 1951 Lääne-Virumaal) on eesti füüsik, Eesti Teaduste Akadeemia liige alates 2013. aastast.
Elulugu.
Ta lõpetas 1969. aastal Rakvere 1. Keskkooli ja 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ). 1994. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis füüsikamagistri kraadi väitekirjaga "Investigation of kinetic phenomena in atomic layer epitaxy" ja sai samas 2007. aastal doktorikraadi rakendusfüüsikas väitekirjaga "Titaan, tsirkoonium ja hafniumdioksiidide aatomkihtsadestamine: kasvumehhanismid ja õhukeste kilede omadused". 
Ta oli 1974–1986 ja 1990–1992 TRÜ/TÜ füüsikainstituudi noorem- ja vanemteadur, 1986–2001 Tartu Ülikoolis juhtivinsener, vanemteadur, sektorijuhataja ja teadur, 2002–2009 füüsika instituudi erakorraline teadur ja vanemteadur, 2008–2019 kiletehnoloogialaboratooriumi juhataja ning 2009–2019 tahkisetehnoloogia professor. Alates 2019 jätkab emeriitprofessorina. 1994–1995 töötas ta Tampere Tehnikaülikoolis teadurina.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti J. Aarik 2013. aastal täppisteaduste alal ning ta kuulub astronoomia- ja füüsika osakonda. Aastatel 2016–2019 oli ta üliõpilaste teadustööde riikliku konkursi hindamiskomisjoni liige, 2016–2022 Eesti Vabariigi teaduspreemiate komisjoni liige ning 2019–2021 L’Oreali Balti stipendiumiprogrammi „Naised teaduses“ Eesti hindamiskomisjoni esimees. 
Teadustöö.
Jaan Aariku peamised uurimisalad on olnud optoelektroonika (pooljuhtlaserid ja fototajurid), tahkisetehnoloogia ja pinnanähtused, sh optilises sides kasutatavate valgust genereerivate ja valgustundlike pooljuhtseadmete – dioodlaserite ja fotodioodide – arendamine, selleks vajalike seadiste, mõõtmismeetodite ja valmistamistehnoloogiate arendamine; aatomkihtsadestamise metoodika aparatuuri ja tehnoloogia arendamine ning selle rakendamine õhukeste kilede ja erinevate nanostruktuuride valmistamiseks. Ta on teinud teadus-arendusalast koostööd nii Eesti ettevõtetega (Evikon MCI OÜ, Clifton AS jt) kui ka suurte rahvusvaheliste tööstusettevõtetega (Coherent Inc, Samsung SDI, Qimonda GmbH, Linde GmbH jt). Tal on 2 autoritunnistust.
Teoseid.
Ta on avaldanud üle 200 teaduspublikatsiooni. 
Isiklikku.
Jaan Aarik on põllutöölise poeg.
Viktor Abramov

Viktor Abramov (sündinud 29. novembril 1956) on eesti matemaatik, Tartu Ülikooli geomeetria- ja topoloogiaprofessor.
Ta lõpetas aastal 1974 Tallinna 15. Keskkooli ja aastal 1981 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatikateaduskonna.
Krakės

Krakės on alev Leedus Kėdainiai rajoonis, Krakėse valla halduskeskus. Alev asub Smilgaitise jõe kaldal.
Krakėses on gümnaasium, kultuurimaja ja raamatukogu. Alevis on saekaater. Vaatamisväärsusteks on 1907. aastal valminud katoliku kirik ja 1645. aastal valminud Katariina kloostri hoonetekompleks.
Ajalugu.
Krakėst on esimest korda kirjalikult mainitud XIV sajandil. 1421. aastal läks sealne mõis Žemaitija piiskoppide valdusse, jäädes nende omandusse aastani 1842. XV sajandi lõpus ehitati asulasse kirik. Aastail 1565 ja 1569 asula põles.
Aastal 1579 mainiti asulat esimest korda kui alevit. Aastal 1615 rajati sinna klooster, mis tegutses aastani 1945. Selle puidust peahoone on maha põlenud, aga säilinud on kloostrile kuulunud koolimaja.
Aastal 1863 toimus alevi juures lahing ülestõusnud leedulaste ja tsaariarmee vahel. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimi Кроки. Aastal 1907 valmis vana kirikuhoone asemele uus. Alev põles ka aastail 1863 ja 1914. XX sajandi alguses kasutati alevi kohta leedu keeles nimekuju "Krakiai", tänapäevast nimekuju hakati kasutama aastal 1926.
2. septembril 1941 hukkasid Saksa okupatsioonivõimud alevi läheduses 1125 alevi ja selle ümbruskonna juuti. Pärast sõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Krakės kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1997 avati klooster taas.