Hiphoptants

Hiphoptants on hiphopinimelise muusikastiili järgi tantsitav tants, mis kujunes välja eeskätt Põhja-Ameerika suurlinnade tänavatel. See tants võib sisaldada keerulisi akrobaatilisi trikke, kuid lisaks liigutustele peetakse oluliseks ka tantsija hoiakut ja suhtumist. Levinud on kahe tantsija duellid, kus võisteldakse osavuses ja väljendusrikkuses.
Hiphoptantsu on kokku sulatatud palju stiile. On tavaks eristada niinimetatud vana kooli ("old school") ja uue kooli ("new school") hiphoptantsu.
Vana koolkond pärineb 1970. aastatest. Vana kooli stiilide hulka kuulub New Yorgist pärinev püsti tantsitav "top rockin'", mille inspireerijaks olid "Brooklyn uprocking", "lindy-hop", salsa ja paljud afrokariibi tantsud, aga ka idamaised võitluskunstid ja "capoeira". "Brooklyn" "uprockingist" pärineb näiteks "jerking". Kuigi põhilised liikumised on kujunenud traditsioonilisteks, on selles tantsus palju ruumi improvisatsioonilisele ja võistluslikule elemendile. Tantsuduellide käigus lisandus püstiosale põranda lähedal kükkis ja lamangus ning kätele toetudes tantsitav osa, mis sisaldas ka efektsetesse poosidesse tardumist (näiteks "chair freeze", "baby freeze"). Üleminek püstiasendist põrandale sai nimetuseks "drop" ja selle eri stiilideks kujunesid näiteks "front swipe", "back swipe", "dip" ja "corkscrew". Efektsetest poosidest kujunesid uued liikumised, nii tekkisid "chair freeze"'i põhjal "floor track", "back spin", "windmill" jt. 1980. aastate alguseks olid välja kujunenud nn "power moves" rohkete pöörlemiste ("floats", "pencils" jt) ja keerulise akrobaatikaga, mis ei järginud tingimata muusika rütmi. Nii sündis breik ehk "b-boying". Breik oli algselt kõige intensiivsema trummirütmiga osa helisalvestisest, millele tantsijad reageerisid kõige energilisemate ja väljendusrikkamate liigutustega. DJ-d (esimeste hulgas Kool Herc) hakkasid kahelt plaadilt muusikat kokku miksima nii, et breigi osa sai pikem ja võimaldas pikemat ning keerukamat tantsu. Kool Hercilt pärineb ka termin "b-boy/b-girl", kus b tähistab breiki.
Los Angelesest pärineb selline liikumine nagu "locking," mille leiutas Don Campbell, lisades kohalikule rahvalikule tantsule "funky chicken" keha ja käte plastilised jõnksud. Campbelli grupp The Lockers tõi kasutusse sellised liikumised nagu "lock, points, skeeters, scooby doos, stop n'go, which-away, fancies". Jäsemete kiire liikumine vaheldus järskude pausidega. Sam Soloman tõi kasutusele "popping"u, mis on järsk lihaste kokkutõmme käsivarrel, kaelal, rinnal ja jalgadel, luues mulje kiirest tõmblusest. Sama üldnimetuse alla mahuvad ka "boogaloo, strut, dime stop, wave, tick, twisto-flex, slides". New Yorgis sai sellise tantsu hüüdnimeks "electric boogie", Los Angeleses "pop-locking", Richmondis "roboting", San Franciscos "Chinese strut".
Algselt kujutasid "boys/girls", "Brooklyn uprockers" ja "lockers" endast eri tantsustiile erineva muusika, riietusstiili ja terminoloogiaga. Ühiseks jooneks oli improvisatsiooniline ja võistluslik element ning tantsimine pealtvaatajate/võistlejate ringi keskel.
Seoses hiphopmuusika muutumisega alates 1990. aastatest on uue koolkonna hiphoptants aeglasem ja intensiivsem ega sisalda breiktantsule iseloomulikke kätele ja peale toetudes tehtavaid efektseid akrobaatilisi trikke, vaid keskendub musikaalsusele ja väljendusrikkusele. Uue koolkonna stiilide hulka kuuluvad nt "krump, harlem shake, chicken noodle soup, snap dance, c-walk, crip walk, blood walk, clown walk, jigging, tone wop, freaking, hyphy, hill toe, booty popping, 1-2 step, shoulder lean, chicken head, motorcycle, throwin' brows, gettin' crunk, snap to it, lean back, neck snap, get your eagle on, walk it out, willie bounce, diddy shuffle, a-town stomp" jne.
Hiphoptantsu samme ("windmill, 1990, wap, running man, Roger Rabbit, Robocop, strobing, King Tut, glide, float, slip&amp;slide, Wu Tang, LA Walk" jne) on kümneid, võib-olla ka sadu, need tekivad, levivad ja vajuvad unustusse tänavatel ja klubides, osalt ka muusikavideotes.
Tantsustuudiod ja spordiklubid õpetavad hiphoptantsu nimetuse all tantsu, mis sisaldab hiphopi tüüpilisi samme ja liigutusi, kuid milles puudub tänavatantsule iseloomulik improvisatsiooniline ja emotsionaalne element.
Rahvusvaheline Tantsuorganisatsioon IDO korraldab hiphoptantsuvõistlusi.