tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kazimierz Lipień

Kazimierz Lipień (6. veebruar 1949 Jackow, Poola – 12. november 2005 New York) oli Poola maadleja. Ta võistles klassikalises stiilis kergekaalus.
Ta on tähelepanuväärne selle poolest, et elu 16 suurvõistluselt tõi ta 14 medalit.
Tema kaksikvend on 1980. aasta olümpiamängude hõbemedalivõitja Józef Lipień.
Sportlaskarjäär.
Lipień oli 164 cm pikk. Tema võistluskaal oli 72 kg.
Tema spordiklubi oli MKS Jelenia Góra/Wisłoki Dębica ja treener oli Czesław Korzen.
1971. aasta maailmameistrivõistlustel Sofias saavutas Lipień hõbemedali Bulgaaria maadleja Georgi Markovi järel ning Jaapani maadleja Hideo Fujimoto ja Ungari maadleja László Réczi ees.
1972. aasta Euroopa meistrivõistlustel Poolas Katowices saavutas Lipień pronksmedali Markovi ja Soome maadleja Martti Laakso järel.
1972. aasta suveolümpiamängudel Münchenis saavutas Lipień pronksmedali Markovi ja Saksa DV maadleja Heinz-Helmut Wehlingi järel.
1973. aasta Euroopa meistrivõistlustel Helsingis saavutas Lipień hõbemedali NSV Liidu maadleja Nelson Davidjani järel ja Norra maadleja Harald Hervigi ees.
Sama aasta maailmameistrivõistlustel Teheranis saavutas Lipień kuldmedali NSV Liidu maadleja Anatoli Kavkajevi ja László Réczi ees.
1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Madridis jäi Lipień 6. kohale. Medalid võitsid Kavkajev, Markov ja Rumeenia maadleja Ion Păun, Lipieni edestasid ka László Réczi ja Roland Werner Saksa DV-st.
Sama aasta maailmameistrivõistlustel Katowices kaitses Lipień tiitlit Kavkajevi ja Réczi ees.
1975. aasta Euroopa meistrivõistlustel Saksa FV-s Ludwigshafen am Rheinis saavutas Lipień kuldmedali Kavkajevi ja Bulgaaria maadleja Stojan Lazarovi ees.
Sama aasta maailmameistrivõistlustel Minskis tuli Lipień teiseks Davidjani järel ja Réczi ees.
1976. aasta Euroopa meistrivõistlustel Leningradis kaitses Lipień meistritiitlit Păuni ja Suren Nalbandjani ees.
1976. aasta suveolümpiamängudel Montrealis saavutas Lipień olümpiavõidu Davidjani ja Réczi ees. Esikolmiku vahel tekkis surnud ring ja omavaheline järjestus pandi paika kaotuspunktide arvu järgi. Păun sai 5., kreeklane Migiakis 7. ja Lazarov 8. koha, Nalbandjan võitis pisut raskema, I kergekeskkaalu.
1977. aasta Euroopa meistrivõistlused jäid Lipienil vahele. Maailmameistrivõistlustel Rootsis Göteborgis sai Lipień hõbemedali Réczi järel ning Păuni ja Davidjani ees.
1978. aasta Euroopa meistrivõistlustel Sofias saavutas Lipień kolmanda kulla Păuni ja Ungari maadleja Tomas Tóthi ees.
Sama aasta maailmameistrivõistlustel Mexicos pälvis Lipień hõbemedali NSV Liidu maadleja Boriss Kramarenko järel ning Rootsi maadleja Lars Malmkvisti ja Bulgaaria maadleja Ivan Saikovi ees.
1979. aasta Euroopa meistrivõistlustel Bukarestis tuli Lipień pronksmedalile Kreeka maadleja Stylianos Migiakise ja Ungari maadleja Tomas Tóthi järel.
1980. aasta suveolümpiamängudel Moskvas jäi Lipień 6. kohale. Medalid võitsid Migiakis, Ungari maadleja István Tóth ja Kramarenko. Teda edestasid ka Jugoslaavia maadleja Ivan Frgić, kes eelmistel olümpiamängudel oli ühe kaalu võrra kergemas, sulgkaalus pälvinud hõbemedali, ja Bulgaaria maadleja Panajot Kirov. Pärast olümpiamänge lõpetas Lipien sportlaskarjääri.
Põlemissoojus

Põlemissoojus on soojushulk (energiahulk), mis vabaneb aine põlemisel.
Ainet iseloomustav põlemissoojus ehk põlemisentalpia ehk eripõlemissoojus on soojushulk, mis eraldub kindla hulga aine täielikul põlemisel standardtingimustel. Seda mõõdetakse džaulides ühe mooli aine kohta (kJ/mol) või ühe kilogrammi aine kohta (kJ/kg) või gaaside korral mahuühiku kohta (kJ/m3). Soojushulga iseloomustamiseks kasutatakse džauli asemel ka kalorit (cal või kcal). Kokkuleppeliselt on kalori väärtuseks defineeritud 4,1868 J.
Põlemisreaktsiooni soojusefekt (entalpia muutus) -"ΔH"o on:
"ΔH"o = "ΔH"oproduktid - "ΔH"olähteained
Eksotermilises reaktsioonis on produktide entalpia väiksem kui lähteainete oma ja "ΔH"o on negatiivne. 
Põlemissoojust määratakse harilikult kalorimeetri abil. Kütuste põlemissoojust nimetatakse kütteväärtuseks. Toiduainete energiasisaldust nimetatakse kalorsuseks.
Peeter Kuutma

Peeter Kuutma (sündinud 8. aprillil 1938) on eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik.
Kuutma lõpetas 1966. aastal Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis tekstiili eriala. Pärast seda hakkas ta näitustel osalema ning asus tööle kunstnikuna tekstiilivabrikus Punane Koit (1967–1987), kavandades paralleelselt ka Kunstitoodete Kombinaadile ARS. 1960.–1980. aastatel tegeles Kuutma nii trükitud, maalitud kui ka žakaarkangaste kavandamisega. Samal ajal algas kunstniku tihe koostöö sisearhitektidega, ta lõi kaasa mitmete sel ajal üle Eesti ümber kujundatud ja/või loodud avalike interjööride kujundamisel. 
Tema kavandatud on näiteks tekstiilid restoranidele Gloria (1968), Rae (1970. aastad), Kevad (1973 ja 1980), Kalinka (1978), Kungla (1980), baarile Regatt (1979) jne, lavaeesriided Ugala teatrile (1981), Eesti Draamateatrile (1983), Vene Draamateatrile (1984) ning Endla teatrile (1986). 
Vaipu hakkas Peeter Kuutma kujundama 1970. aastate lõpus, olles keskendunud just põimetehnikale. Lisaks näitusetöödele jätkus selleski plaanis töö sisekujundajatega. Monumentaalsete tellimustöödena valmisid 1980. aastatel Tallinna Postimaja nõupidamiste saali „Sidevaip“ (1985, 3x7 m) ja Haljala Rahvamajas siiani eksponeeritav „Virumaa valgus“ (1988, 3,5x7,5 m), 1995. aastal valmis Narva Linnavolikogu koosolekute ruumi „Narva – mälestuste linn“ (2x5 m). 
Riigi esindushoonete suuremahuliste renoveerimisprojektide tarvis on Kuutma kavandanud Leila Pärtelpoja juhtimisel Toompea lossi Riigikogu põrandavaibad ning taasloonud koostöös sisearhitekt Juta Lemberiga Vabariigi Presidendi Kantseleisse kaks vaipa – vabariigi algusaastatel kavandatud Aarne Mõttuse vapivaiba ja Adamson-Ericu 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel edukalt eksponeeritud flossatehnikas vaiba. 
Loomingule lisaks on Peeter Kuutma olnud pidevalt tegev organisaatori ja õpetajana. Ametnikutöö sai alguse Kunstnike Liidu juhatuse sekretärina. 1987–1994 oli Kuutma Kultuuriministeeriumi kujutava kunsti osakonna peaekspert, üheks tööülesandeks kujunes ka Estonia Talveaia näituste korraldamine, mis kestis ligi 20 aastat. Töö Tallinna Kunstikoolis joonistamise ja kompositsiooni õpetajana algas 1994. aastal ning kestab siiani.
Peeter Kuutma kuulub rühmitusse Vaba Tahe, mille põhiideeks on põimevaiba traditsioonide säilitamine.
Teekond maailma lõppu

"Teekond maailma lõppu" on Mehis Heinsaare novell.
Novelli peategelane on Tartu Karlova Gümnaasiumi geograafia ja ajaloo õpetaja Naatan Vaeras, kes saab päranduseks laeva.
Novell ilmus Heinsaare jutukogus "Rändaja õnn" 2007. aastal.
Centro Federal de Educação Tecnológica de Minas Gerais

Centro Federal de Educação Tecnológica de Minas Gerais (CEFET-MG) on tehnikakõrgkool Brasiilias Minas Geraisi osariigis.
Molberti tänav

Molberti tänav on tänav Tartus Ihastes.
Tänav algab Endel Kõksi tänavalt ja suundub kirdesse, ristudes E. Wiiralti, Lõuendi, Pintsli, Akvarelli, Pliiatsi, Tempera, Pastelli tänavaga ning lõpeb Sangviini tänaval. Tänava pikkus on umbes 460 meetrit.
Lõuendi tänav

Lõuendi tänav on tänav Tartus Ihastes.
Tänav algab Molberti tänavalt, kulgeb üldiselt itta, teeb kaks väikest käänakut ning lõppeb Kasesalu teel, olles 240 meetri pikkune. Hooned paiknevad vaid ühel pool tänavat.
Lammi tänav

Lammi tänav on tänav Tartus Ihastes.
Tänav algab Kalda tee ja Mõisavahe tänava kohtumiskohas, kulgeb algul lõunasse, pöörab siis kagusse ning lõpeb, ristudes Nõlvaku tänavaga.
Tänav on umbes 1250 meetrit pikk.
Nõlvaku tänavaga piirneb Anne looduskaitseala.
Minas Geraisi Föderaalülikool

Minas Geraisi Föderaalülikool (Universidade Federal de Minas Gerais, UFMG) on Brasiilia ülikool, mis asub Minas Geraisi osariigi pealinnas Belo Horizontes.
See on asutatud 7. septembril 1927.
Feira de Santana Riiklik Ülikool

Feira de Santana Riiklik Ülikool (Universidade Estadual de Feira de Santana, UEFS) on Brasiilia ülikool, mis asub Bahia osariigis Feira de Santanas.
Bahia Föderaalülikool

Bahia Föderaalülikool ("Universidade Federal da Bahia", UFBA) on ülikool Brasiilias Bahia osariigis Salvadori linnas.
Ülikool on asutatud aastal 1946.
Side Eestiga.
2022. aasta sügisest töötab selles ülikoolis külalisõppejõuna Jaan Valsiner.
Tallinn, I'm Famous

"Tallinn, I'm Famous" (tõlkes "Tallinn, olen kuulus") oli Tallinna TV korraldatud muusikaprodutsentide võistlus, kus iga produtsent üritas luua oma käe alla võetud lauljatest staare. Lauljatest võitis võistluse Stefania Airapetjan, kes kuulus produtsent Tõnu Laikre tiimi.
Saatesari jõudis ekraanidele 2011. aasta sügisel, võistluse finaalsaadete salvestused toimusid klubis Arena 3 ja superfinaal 22. detsembril Salme kultuurikeskuses. Produtsentideks olid Ivar Must, Andrei Hartšenko ja Tõnu Laikre.
Formaat.
Saatesse pääsemiseks tuli läbida mitu vooru. Esimesse võisid kohale minna kõik soovijad. Teise vooru pääses edasi 44 lauljat, kes pidid läbima näitlemise, lavakunsti ja laulmise töötoa ning seejärel astusid gruppides žürii ette tantsuga ja igaüks eraldi oma "a cappella" laululõiguga. Neist pääses edasi 15 paremat, kes pidid järgmiseks päevaks valmistama ette vabalt valitud loo fonogrammi saatel. Neist pääses pingelise võistluse järel edasi 9 paremat. Ülejäänud kuuel lauljal oli siiski võimalus finaali saada: nad pandi nädalaks hääletusele ja neist pääses edasi kolm lauljat.
Saate eelvooru kohtunikud olid Andrei Hartšenko, Sofia Rubina ja Vladimir Vysotski.
Teatrivooru kohtunikud olid Andrei Hartšenko, Vladimir Vysotski ja Tõnu Laikre, keda ühel teatrivooru päeval asendas tema abikaasa Piret Laikre.
Finaalsaadete kohtunikeks olid peamiselt Lauri Viikna, Meelis Eskola ja Adolf Käis. Asenduskohtunikena tegid üksikutes saadetes kaasa Ivo Linna, Mia (Kersti Kukk), Silvi Vrait, Olga Sinjakova ja Kirill Vlassov.
Finalistid.
Ivar Musta tiimi pääsesid otse Mariel Aim, Margit Viirma, Jekaterina Kolpakova ja hilisema hääletusega Julia Kuusmets. Andrei Hartšenko tiimi pääsesid otse Nois Niin, Anett Tamm, Julia Pavlova ja hiljem Artur Kazarjan. Tõnu Laikre tiimi pääsesid otse Janek Valgepea, Stefania Airapetjan, Stefan Airapetjan ja hiljem Inga Tislar.
Superfinaali pääses igast tiimist üks laulja. Ivar Musta tiimist pääses edasi Margit Viirma, Andrei Hartšenko tiimist Nois Niin ja Tõnu Laikre tiimist Stefania Airapetjan.
Saate võitis Stefania Airapetjan, kes sai auhinnaks plaadilepingu Wolk Recording Studioga Lätist.
Pärast superfinaali ilmus ka finalistide ühine album "Tallinn, olen kuulus – esimese hooaja kogumik".
Farhat Mustafin

Fargat Mustafin (tatari Фәрхәт Мостафин; sündinud 7. septembril 1950) on tatari rahvusest endise NSV Liidu maadleja.
Ta on kolmekordne NSV Liidu meister Kreeka-Rooma maadluses (1972, 1973, 1974).
1974. aastal võitis ta Nikola Petrovi maadlusturniiri Bulgaarias.
1976. aasta olümpiamängudel võitis ta pronksmedali, mis oli NSV Liidu maadlejatest kõige kehvem tulemus.
Pärast tippsportlaskarjääri töötab treenerina.
Tema tütar Alija Mustafina on kahekordne olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister riistvõimlemises.
Aleksei Šumakov

Aleksei Šumakov (vene Алексей Васильевич Шумаков; sündinud 7. septembril 1948) on endise NSV Liidu maadleja.
1976. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali.
Ta on kahekordne NSV Liidu meister Kreeka-Rooma maadluses – 1972. ja 1979. aastal.
1972. aastal saavutas Ivan Poddubnõi mälestusvõistlustel kolmanda koha.
Krasnojarskis korraldatakse alates 1983. aastast temanimelist noorteturniiri maadluses.
Alik Tseiko

Alik Tseiko (sündinud 8. oktoobril 1982) on eesti maadleja ja vabavõitleja. 
Ta on lõpetanud 2001. aastal Audentese Erakooli.
Tema profikonto MMAs on 9–6–1 (9 võitu, 6 kaotust ja 1 viik).
Alustas sportliku vabavõitlusega 2009. aastal.
Enne profikarjääri algust pidas Soomes ühe amatöörmatši, alistades teises raundis nokaudiga soomlase Lauri Rusama.
2011. aastal sõlmis viieaastase lepingu maailma ühe suurema võitlusspordi klubiga American Top Team. 2014. aastal naasis finantsprobleemide tõttu kodumaale ja hakkas treenima Tallinna klubis 3D-Treening.
Saavutused Kreeka-Rooma ja vabamaadluses.
Eesti meistrivõistlused.
2001. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 76 kg – 3. koht.
2002. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 84 kg – 2. koht.
2002. aastal Eesti meistrivõistlused vabamaadluses kehakaalus 84 kg – 2. koht.
2005. aastal Eesti meistrivõistlused absoluutkaalus 2. koht.
2006. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 5. koht.
2007. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 5. koht.
2008. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 3. koht.
Ta on 2009. aasta Eesti meister Kreeka-Rooma maadluses kaalus 96 kg. 
2010. aastal Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 3. koht.
2012. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses kehakaalus 96 kg – 10. koht
2012. aasta Eesti meister vabamaadluses kehakaalus 96 kg.
Rahvusvahelised võistlused.
Põhjamaade meistrivõistlused
2001. aastal – 4. koht (juuniorid)
Kristjan Palusalu mälestusvõistlused 
2008. aastal – 8. koht.
2011. aastal – 9. koht.
2008. aastal Euroopa meistrivõistlused vöömaadluses – 2. koht ja 3. koht.
Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
2002. aasta – Subotica kehakaalus 76 kg – 18. koht (juuniorid);
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
2001. aasta – Taškent kehakaalus 76 kg – 36. koht (juuniorid);
Sven Kinnunen

Sven Kinnunen (23. veebruar 1930 Tallinn – 8. oktoober 2009
Saltsjö-Duvnäs, Nacka, Rootsi) oli eesti päritolu Rootsi tehnikateadlane.
Ta sündis Tallinnas ja kasvas üles Pärnus, kuni ta perekond 1944. aastal Rootsi põgenes. 
Seal lõpetas ta 1951. aastal Gävle tehnikagümnaasiumi insenerieksamiga ja 1955. aastal Stockholmi Kuningliku Tehnikainstituudi (KTH). 1958. aastal kaitses ta litsentsiaaditöö ja sai 1963. aastal samas doktorikraadi.
1973. aastal sai ta ehitusstaatika professori koha. Professuuri kõrval töötas ta ka KTH prefekti ja dekaanina ning tegi betooniuuringuid.
Rootsi Betooniühing ("Svenska Betongföreningen") andis 1998. aastal talle uurimistöö eest kuldmedali. 70. sünnipäeva puhul pühendati talle 2000. aastal rahvusvaheline konverents.
Ta oli rahvusvahelise organisatsiooni Comité Euro-Internationale du Béton (CEB) ja Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis liige.
1999. aastal osales ta rahvusvahelise komisjoni liikmena Eesti ehitusalase kõrghariduse rahvusvahelises akrediteerimises.
Isiklikku.
Tema isa oli ehitusinsener Joonas Kinnunen.
Dreek Stuudio

Dreek Stuudio on kaasaegse tantsu- ja teatristuudio, mis tegutseb Tallinnas.
Läbivaks jooneks on erinevate kunstide sümbioos – teater, tants, liikumine, muusika, video jms. 
Stuudio on esinenud teatri- ja tantsufestivalidel üle Eesti. Vabariiklikul festivalil Koolitants on tuldud laureaadiks 8 korral. Lavastus "Õde ja Tõigus" pärjati vabariiklikul teatrifestivalil Saaremaa Miniteatripäevad festivali Grand Prix ja parima lavastaja preemiaga. 
Alates 2010. aasta sügisest on stuudiotegevus suunatud kõikidele vanuserühmadele: vanusekontseptsiooniks on 7–107.
Stuudio juhendaja ja asutaja on vabakutseline koreograaf ja lavastaja Renate Keerd.
Momir Petković

Momir Petković (serbia Момир Петковић; sündinud 21. juulil 1953) on serbia rahvusest endise Jugoslaavia maadleja ja treener.
Ta võitis 1976. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali ja 1984. aasta suveolümpiamängudel saavutas neljanda koha.
Noorsoo Euroopa meistrivõistlustel 1970. ja 1972. aastal saavutas ta 2. koha. Ta on neljakordne Jugoslaavia meister maadluses.
1986. aastal emigreerus ta perega Ameerika Ühendriikidesse, kus temast sai 1992. aastal New York Athletic Clubi maadlustreener. 2000. aastal alustas ta tööd Ameerika maadluskoondise juures. Tema treeneriks oleku ajal võitis Rulon Gardner 2000. aasta suveolümpiamängudel 13 aastat võitmatuna püsinud Aleksandr Karelinit. Samadel olümpiamängudel võitis hõbemedali Matt Lindland ja pronksi Garrett Lowney. Meeskondlikult oli Ameerika Ühendriikide koondis kolmas, mida loetakse siiani koondise parimaks saavutuseks. 
Ta on treeninud ka vabavõitlejaid – B.J. Penni ja Matt Lindlandi.
Santa Catalina saar (Colombia)

Santa Catalina on saar Colombias San Andrés, Providencia y Santa Catalina departemangus Providencia saarest põhjas.
Santa Catalina on suuremast Providencia saarest eraldatud 150 meetri laiuse väinaga. Saare pindala on 1 km², maksimaalne kõrgus 133 meetrit merepinnast.
Vitali Konstantinov

Vitali Konstantinov (vene Виталий Викторович Константинов; sündinud 28. märtsil 1949 Moskvas) on endise NSV Liidu Kreeka-Rooma maadleja.
Ta võitis 1976. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali. 1972. aasta suveolümpiamängudel tal nii hästi ei läinud – ta kaotas itaallasele Giuseppe Bognannille.
Ta on neljakordne NSV Liidu meister Kreeka-Rooma maadluses – 1976, 1977, 1979, 1980.
1976. ja 1979. aastal võitis ta Nikola Petrovi maadlusturniiri Bulgaarias.
1980. aastal võitis ta kõik katsevõistlused, millel sai kvalifitseeruda Moskva olümpiamängudele saadetavasse NSV Liidu koondisse, kuid viimasel hetkel pandi meeskonda hoopis Šamil Serikov. Sellise ootamatu käigu põhjustas Leonid Brežnev, kes Kasahhi NSV 60. aastapäeva puhul käskis olümpiakoondisse panna ka ühe kasahhi maadleja.
Pärast aktiivset sportlaskarjääri töötas treenerina.
Owariki

Owariki ehk Owa Riki (endise nimega "Santa Catalina") on Saalomoni Saartele kuuluv saar Vaikses ookeanis.
See väike korallsaar on umbes 3 km pikk ja 2 km lai. See asub Makira saarest 7,5 km kaugusel idas ning Owaraha saarest 2,5 km kaugusel lõunas. Maksimaalne kõrgus on 97 meetrit merepinnast. Saarel on kolm küla: Naparaomafal, Mwamwako ja Raghapu.
Saart külastas ning kohalikku kultuuri uuris 1932. aastal Austria antropoloog ja fotograaf Hugo Bernatzik.
Stella Kalkun

Stella Kalkun (sündinud 21. veebruaril 1989) on eesti tekstiilikunstnik.
Eesti Tekstiilikunstnike Liit tunnistas ta 2011. aasta nooreks tekstiilikunstnikuks.
Anna (eesnimi)

Anna on naisenimi. Lääne kultuuriruumis oli see enne 20. sajandit üks kõige levinumatest naisenimedest.
Läti.
Lätis oli 2021. aasta 30. juuni seisuga eesnimi Anna 21 065 inimesel.
Eesti.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 17. juuni 2012 seisuga 8752 Anna-nimelist inimest. 1995. aastal oli Rahvastikuregistris 12 265 Annat.
Ameerika Ühendriigid.
Alates 1880. aastast, mil vastavat statistikat pidama hakati, oli Anna kuni 1899. aastani igal aastal Mary järel populaarsuselt teine tüdrukutele pandud eesnimi. Seejärel hakkas nime populaarsus pikkamööda langema: Anna langes 1909 välja levinuimate tüdrukunimede esiviisikust, 1921 esikümnest, 1930 esikahekümnest ja 1940 esiviiekümnest. Kõige madalam oli 1971 saadud 106. koht. Seejärel hakkas nimi jälle populaarsemaks muutuma ja kuulub alates 1990 taas 50 levinuima tüdrukunime sekka. Kõrgeim koht on olnud 2001. aastal saadud 19. koht.
Anne-Grete Strøm-Erichsen

Anne-Grete Hjelle Strøm-Erichsen (sündinud 21. oktoobril 1949 Bergenis) on Norra poliitik, tervishoiuminister aastatel 2009–2012. Ta on Norra Töölispartei liige.
Ta oli Bergeni linnapea 1999–2000 ja linnavolikogu esimees 2000–2003.
2005 valiti ta Norra parlamenti. Oktoobris 2005 nimetati ta Jens Stoltenbergi valitsuse kaitseministriks. Pärast 2009. aasta parlamendivalimisi asus ta tervishoiuministri kohale.
Metsaneenetsi keel

Metsaneenetsi keel on samojeedi keelte hulka kuuluv keel või neenetsi keele murderühm, mida kõnelevad metsaneenetsid, kes elavad Handi-Mansimaal. Metsaneenetsi keel on väga ohustatud keel.
Florian Siegl järeldas aastatel 2006–2011 tehtud välitööde põhjal, et metsaeenetsi keele võimalikke oskajaid oli nelikümmend, kellest häid oskajaid oli kümmekond.
Metsaneenetsi tähestik.
Metsaneenetsi tähestik on samasugune nagu tundraneenetsi tähestik.
Fonoloogia.
Rõhulistes silpides eristatakse pikki ja lühikesi vokaale, rõhututes silpides eristust ei ole. Pikad vokaalid esinevad sagedamini kui lühikesed, kuid ühesilbilistes sõnades on vokaal alati lühike.
Konsonantfoneeme on 24. Helilisus ei ole tähendust eristav, kuid palatalisatsioon on.
Ortograafia.
Kirjutatakse mugandatud kirillitsas.
Rudolf Riives

Rudolf Riives VR II/3 (18. juuni 1890 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 23. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti sõjaväelane (kapten, 1933) ja poliitik (I Riigivolikogu liige). 
Rudolf Riives õppis Tartu linnakoolis, Tallinna Õhtugümnaasiumis ja hiljem Peterburis. Esimese maailmasõja alguses mobiliseeriti Vene keisririigi sõjaväkke, kus lõpetas Irkutski lipnike kooli, võttis pärast seda sõjast osa Rumeenia rindel. 
1918. aasta algul saabus tagasi Eestisse, kus astus Eesti rahvaväkke. 1918. aasta juunis alustas Kaitseliidu organiseerimist Kambjas selle ülemana. Kuperjanovi partisanide pataljoniga osales Vabadussõjas, teenis mitmesugustel kohtadel, lõpetades teenistuse sõjaväes Kuperjanovi partisanide polgu ülema abina. Vabadussõjas osutatud vahvuse eest anti Vabadusrist II/3. 
Pärast Vabadussõda asus tööle põllupidajana oma isatalus Ropka vallas Reola-Pikal. Kuulus Maapanga nõukokku, oli „Lihaekspordi" asemikekogu liige, Punasekarja tõuseltsi abiesimees, Tartu majandusühisuse revisjonikomisjoni esimees. Oli Kaitseliidu Kambja malevkonna pealik, Tartumaa maleva juhatuse liige.
Hukati nõukogude okupatsioonivõimude poolt.
Austria Elisabeth

Austria Elisabeth (poola keeles "Elżbieta Rakuszanka/Elżbieta Austriaczka/Elżbieta Habsburżanka", ungari keeles "Erzsébet"; 1436 - 30. august 1505) oli Poola-Leedu kuninganna.
Tema isa oli Saksa kuningas Albrecht II ja ema Saksa-Rooma keisri Sigismundi tütar Elisabeth.
10. märtsil 1454 abiellus ta Poola kuninga Kazimierz IV-ga. Neli nende poegadest said kuningaks. Pärast oma lastetu venna Ladislaus Postumuse surma 1457. aastal hakkas Elisabeth koos oma perega nõudlema Böömimaa ja Ungari trooni. Tema vanim poeg sai lõpuks mõlemad. Nooremad pojad said Poola ja Leedu valitsejateks.
Lapsed:
Erwin Kreuzer

Erwin Kreuzer (24. veebruar 1878 Berliin – 20. august 1953 Bonn) oli saksa vanakatoliku vaimulik.
Ta õppis aastail 1897–1900 Bonni ülikoolis usuteadust, ordineeriti 1. aprillil 1900, oli Kempteni ja Freiburgi koguduste preester. 20. märtsil 1935 valiti ta viiendaks Saksa vanakatoliiklaste piiskopiks ja ordineeriti 8. mail 1935.
Matthias Ring

Matthias Franz Johann Ring (sündinud 22. veebruaril 1963 Wallenfelsis) on saksa vaimulik, alates 2010. aastast saksa vanakatoliiklaste piiskop.
Aastail 1982–1982 (lõpetas) õppis ta Bambergi ülikoolis ja Bonni ülikoolis usuteadust, dr. theol. 2006. 
Ta ordineeriti 13. mail 1989 preestriks, teenis Regensburgi ja Passau kogudusi. Aastail 2000–2005 oli Matthias Ring Bonni ülikooli vanakatoliikliku seminari teaduslik kaastööline Bonni vanakatoliikliku kiriku piiskopliku seminari direktor. 7. novembril 2009 valiti ta Mannhaimis kümnendaks saksa vanakatoliiklaste piiskopiks ja ordineeriti 20. märtsil 2010 Karlsruhes.
Saeveski

Saeveski (kõnekeeles ka saekaater) on saetööstuse ettevõte või ehitis, kus palkidest või pakkudest saetakse laudu ja valmistatakse muud puitmaterjalitoodangut.
Thomas Mayne Reid

Thomas Mayne Reid (4. aprill 1818 – 22. oktoober 1883) oli iiri-ameerika seiklusromaanikirjanik.
Ta sündis Põhja-Iirimaal väikeses külas vaimuliku peres. Isa soovis, et ka pojast saaks vaimulik, ning saatis ta 1834. aastal Belfasti kooli. Poiss õppis seal neli aastat, kuid ei leidnud motivatsiooni õpingute korralikuks lõpetamiseks. Ta pöördus tagasi kodukülla, kus hakkas töötama kooliõpetajana.
1839. aasta detsembris asus ta laeva Dumfriesshire pardale, mis sõitis New Orleansi USA Louisiana osariigis, jõudes kohale 1840. aasta jaanuaris. Varsti pärast seda leidis ta tööd teraviljavahendaja juures. Ta jäi New Orleansi kuueks kuuks, seejärel siirdus Tennessee osariiki. Nashville'i lähedal õpetas ta Dr. Peyton Robertsoni lapsi. Pärast tööandja surma asutas ta Nashville'is erakooli, mis küll kaua ei tegutsenud.
1842. aasta sügisel kolis Reid Pittsburghi Pennsylvanias, kus alustas kirjanikukarjääri. Ta kirjutas proosat ja luuletusi linna ajalehele varjunime The Poor Scholar ('vaene õpetlane') all, samas töötades lehekandjana. Järgmise aasta kevadel läks ta Philadelphiasse, kuhu jäi kolmeks aastaks. Selle aja jooksul töötas ta ajakirjanikuna ning aeg-ajalt avaldati tema luuletusi ajakirjades. Philadelphias kohtus ta ka Edgar Allan Poega.
Kui 1846. aastal algas Ameerika-Mehhiko sõda, töötas Reid NewPortis Rhode Islandil korrespondendina New York Heraldile. Sellel ajal hakkas ta lisaks senisele varjunimele kasutama nime Ecolier. 1846. aasta novembris liitus ta vabatahtlike jalaväelastega ning järgmise aasta jaanuaris lahkus rügement laevaga New Yorgist. Reid jätkas New Yorgi ajalehele kaastöö saatmist. 1847. aasta 13. septembril sai ta lahingus raske puusahaava. Vapruse eest ülendati ta hiljem nooremleitnandist leitnandiks. 1848. aasta juulis naasis ta koos oma rügemendiga New Yorki.
Tema esimest näidendit "Love's Martyr" mängiti sama aasta oktoobris New Yorgis viiel õhtul. Järgmise aasta juunis avaldas ta oma armeeteenistuste mälestused raamatus "War Life".
Kui ta sai teada revolutsioonilainest Euroopas, tahtis ta vabatahtlikuna appi tõtata ning võttis suuna Inglismaale. Kuid pärast Atlandi ookeani ületamist muutis ta meelt ning siirdus koju, Põhja-Iirimaale. Varsti läks ta Londonisse ning avaldas 1850. aastal oma esimese romaani.
François de Bovet

François de Bovet (21. märts 1745 – 6. aprill 1838) oli prantsuse vaimulik.
Ta oli alates 1789. aastast Sisteroni piiskop ja alates 1817. aastast Toulouse'i peapiiskop.
Kärbeskaal

Kärbeskaal on kaalukategooria mitmel spordialal:
Belgia frank

Belgia frank (lühend BEF) oli Belgias käibiv valuuta kuni aastani 2002, kui mindi üle eurole. Üks frank jagunes sajaks santiimiks.
Mündid olid vääringutes 1, 5, 10, 20 ja 50 franki ning 50 santiimi. Paberrahad olid vääringutes 100, 200, 500, 1000, 2000 ja 10 000 franki.
Aasimine

Aasimine ehk nöökamine on heatahtlik mänguline või naljatlev kritiseerimine.
Aasimine on veidi sissevedav väike nali, millega aasija juhib tähelepanu mingile aasitava iseäralikule joonele.
Meistriliiga 2012

Meistriliiga 2012 oli Eesti jalgpalli kõrgliiga Meistriliiga 22. hooaeg, mis algas 10. märtsil 2012 ja lõppes 3. novembril 2012. Tiitlikaitsja oli Tallinna FC Flora, kes võitis oma üheksanda meistriliiga tiitli eelneval hooajal (Meistriliiga 2011). Meistriks tuli Nõmme JK Kalju.
Liigatabel.
Meistriliiga üleminekumängud.
Hooaja lõpus osalevad Meistriliiga 9. koht ja Esiliiga 2. koht üleminekumängudel, mille võitja mängib järgmisel hooajal Meistriliigas ning kaotaja Esiliigas.
" Tallinna Kalev säilitas oma koha Meistriliigas, võites kahe mängu kokkuvõttes 3:1"
Mängutulemused.
Iga meeskond mängib kõikide vastastega 4 korda, kaks korda kodus ja kaks korda võõrsil, kokku 36 mängu.
Hooaja esimene pool.
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
Hooaja teine pool.
Jalapeño

Jalapeño (hääld. "hala-pen-jo") on hariliku paprika kibedaviljaline sort. Taime vili on jalapeno.
Seda kasvatatakse peamiselt Mehhikos, eelkõige Veracruzi osariigi põhjaosas Papaloapani jõe ümbruses ning Chihuahua osariigis Deliciase piirkonnas, vähem ka Jalisco, Nayariti, Sonora, Sinaloa ja Chiapase osariigis; kokku umbes 160 ruutkilomeetril.
Sordile andis nime Veracruzi osariigi linn Xalapa, kus seda traditsiooniliselt kasvatati, kuid praegu enam kaubanduslikus koguses ei viljelda. Jalapeñot kasvatatakse ka Ameerika Ühendriikides Texases ja New Mexicos.
Jalapeño taim on rohttaim, mis kasvab 60–90 cm (harvem kuni 120 cm) kõrguseks. Tal on püstine puitunud vars, millest hargnevad peenemad oksad. Lehed on tumerohelised, umbes 7,5 cm pikkused ja 5 cm laiused. 
Taime õied on enamasti valged, kuid on ka violetjate õitega teisendeid. Viljad on rippuvad. Vili valmib 70–80 päevaga. Vili on paljuseemneline kolmekambriline ebamari. Küps vili on 5–9 cm pikkune ja umbes 2 cm läbimõõduga. Üks taim võib anda umbes 30 vilja, väga heades tingimustes ka üle 120 vilja. Toored viljad on tavaliselt tumerohelised, kuid on ka teisendeid, mille viljad on tumevioletsed, mustad või valged. Küpsedes värvuvad viljad alati erkpunaseks. Vili on mahlane ja paksu viljalihaga. Küpsemise käigus tekivad viljadele pikisuunalised koorikusarnased triibud ja peened praod, mida peetakse Mehhikos tihti kvaliteedi märgiks. Jalapeno on erinevalt paljudest teistest tšillipipardest ümaratipuline.
Žaksõlõk Üškempirov

Žaksõlõk Üškempirov (kasahhi Жақсылық Үшкемпіров; vene Жаксылы́к Ушкемпи́ров; sündinud 6. mail 1951 – 2. august 2020) oli kasahhi rahvusest Nõukogude Liidu maadleja.
Ta võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses.
Ta oli esimene kasahhi maadleja, kes võitis olümpiamängudel kuldmedali.
Ta oli kahekordne NSV Liidu meister Kreeka-Rooma maadluses.
Ta võitis 1975. aastal NSV Liidu rahvaste spartakiaadil esikoha.
Almatõs peetakse temanimelist jalgpalliturniiri.
Konstantin Folker

Konstantin Folker VR II/3 (14. september 1894 Riia – 25. jaanuar 1960 Augsburg) oli Eesti politseinik.
Ta osales Vabadussõjas allohvitserina, teenis iseseisvusajal Tartus poliitilise politsei assistendina. Eesti Võitlejate Ühingu Saksamaal liige.
René Tasmuth

René Erich Tasmuth (16. veebruar 1928 Tallinn – 23. veebruar 2008 Tallinn) oli eesti vaimulik.
Ta omandas alghariduse Tallinna I algkoolis ja lõpetas aastal 1946 Tallinna 2. Keskkooli. Seejärel käis ta leeris Tallinna Toompea Kaarli koguduses ja asus õppima Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonda, kus õppis kaks semestrit. Aastal 1947 asus ta õppima Usuteaduse Instituudis (siis veel Usuteaduse Kõrgema Katsekomisjoni nime all). Ta alustas ajalooliste ainetega oma kodukoguduse õpetaja magister Lembit Tedderi juhendamisel. Ordineeriti 23. augustil 1951 aseõpetajaks, õpetajaõigused sai ta pärast Usuteaduse Instituudi lõpetamist, aastal 1960.
Ta oli aastatel 1951–1956 (määrati 15. märtsist 1951) Vändra Martini koguduse õpetaja ja Tori koguduse hooldajaõpetaja. Aastatel 1956–1962 (määrati 1. juunist 1956) teenis ta praost Albert Roosvalti abilisena Pärnu Eliisabeti kogudust. Ta vabastati Pärnust 1. juulist 1962 tervislikel põhjustel ja arvati ajutiselt reservi. Aastatel 1963–1966 oli ta (määrati 15. septembrist 1963) Jõelähtme Püha Neitsi Maarja koguduse õpetaja, kust ta 1. detsembrist 1966 taas tervislikel põhjustel vabastati. 1. jaanuarist 1967 määrati ta õpetajaks Nõmme Rahu koguduse filiaali, Harku tänava palvelasse, mis saigi tema elutööks. Lisaks oli ta aastaid ka Tallinna praostkonna mitteametlik vikaarõpetaja, kelle teeneid asendajana kasutati kõigis pealinna kogudustes. Ametlikult jäi ta 31. märtsist 1992 pensionile, kuid ta jätkas Jumala Sõna kuulutamist. Ta oli väga mõjukas jutlustaja ja kuulutaja, kes oskas palju näiteid tuua. Tavaline õpetajatöö, kus surnuid maetakse ja ristimistalitusi peetakse, ei olnud talle eriti omane. Tema üheks kaasakiskuvaks harrastuseks oli male, ta äratas huvi selle vastu ka pojas.
Isiklikku.
Tema poeg Randar Tasmuth on eesti vaimulik ja teoloog. Tema tädipoeg (isa õepoeg) Helmut Rüdmik (1923–1998) oli E.E.L.K. Toronto Peetri koguduse õpetaja.
Velika Gorica

Velika Gorica on Horvaatia Zagrebi maakonna suurim linn.
Linn asub 16 km Zagrebist lõunas. 
Esimest korda mainiti asulat 1228. aastal. 20. sajandil kasvas see 3000 elanikuga külast suureks ja tähtsaks linnaks. Kuni 1995. aastani oli Velika Gorica osa Zagrebist, siis sai iseseisva linna õigused. 2011. aastal elas linnas 31 000 inimest.
Linnas on neli põhikooli ja üks keskkool, lisaks ka rakendusteaduste instituut.
Sadenemine

Sadenemine on lahuses, suspensioonis või segus mittelahustuvate ja lahustist suurema tihedusega osakeste (aatomite või molekulide) langemine sademena põhja.
Katrin Pere

Katrin Pere (sündinud 5. jaanuaril 1952 Tallinnas) on eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik.
1972–1977 õppis ta Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis kunstilise tekstiili erialal. 1977–1980 samas kunstilise tekstiili ja kostüümi ning üldmaali kateedri õppejõud. 1980. aastast joonistuskateedri õppejõud.
Looming.
Osalenud näitustel Eestis ja välismaal. 2012. aastal valiti ta aasta tekstiilikunstnikuks näitusega “1+1 Katrin Pere ja Annika Teder” Tallinna Kunstihoone galeriis (13.01.2012–5.02.2012). Katrin Perel olid väljas vaibad – tekstiilpannood, mida ta on määratlenud kui heleda ja tumeda vastandust: heleda poolt kannab värv, tumeda poolt kujund ning kolmemõõtmeline vorm. Teostes on see orgaaniliselt seotud elupõhiväärtustega – isatalu, armastuse, laste sündimise ja suureks kasvamise, ema surilina sättimisega, argielu tillukesed detailid, mis teevad elu elamisväärseks.
Katrin Pere pannood on tema visualiseeritud emotsioonid – nende suhe värvi, pinna, struktuuri ja vormiga. Materjalina on kunstnik kasutanud tekstiilikiudu, paberit, terastrossi, puutikke, naelu, nõõpnõelu, looduslikku kivi, linnusulgi.
Isiklikku.
Tema abikaasa on arhitekt Peeter Pere, neil on neli last; poeg Pärtel-Peeter Pere on munitsipaalpoliitik.
Ene Pars

Ene Pars (sündinud 29. märtsil 1952 Järva-Jaanis) on eesti tekstiilikunstnik.
Elukäik.
Ene Pars õppis aastatel 1970–1975 Tallinna Pedagoogilises Instituudis joonistamist, joonestamist ja tööõpetust.
Aastatel 1979–1993 töötas ta kunstnikuna Tallinna Laustekstiili Teadus-Tootmiskoondises Mistra. 1991–2014 oli ta tegev Eesti Lapitöö Seltsis näituste kuraatorina. 1993–2007 oli Ene Pars Ene &amp; Anni Lapitööde (1995. aastast MTÜ Katariina Gild lapitöökojas) juhataja. 2008. aastast jätkab ta tööd samas gildis Ene Pars Disain OÜ juhatajana.
Liikmesus.
Ene Pars kuulub Eesti Tekstiilikunstnike Liitu ja oli selle juhataja aastatel 2011–2013. Ta kuulub ka Eesti Kunstnike Liitu, Eesti Lapitöö Seltsi ja MTÜ-sse Katariina Gild.
Ragne Veensalu

Ragne Veensalu (18. november 1986 – 29. oktoober 2024) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 2011. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (8. lend). töötas aastatel 2011–2015 Von Krahli Teatris. 
Ta oli kultuurifestivali SÄRIN üks korraldajatest ning Raplas tegutseva kultuuriklubi Baas tegevjuht. 
Samuti oli ta näitlejana tegev teatrirühmituses Vaba Vanker.
Looming.
Teatrirollid Von Krahli Teatris.
2012
2011
2010
Isiklikku.
Ragne Veensalu elukaaslane oli muusik Ragnar Toompuu, neil on kaks poega.
Ta suri 29. oktoobril 2024 raske haiguse tagajärjel.
Vesinikioon

Vesinikioon on termin, millega tähistatakse vesiniku kõikvõimalikke ioone. Üldiselt võib eristada negatiivse ja positiivse laenguga vesinikioone.
Tihti peetakse vesinikiooni all aga silmas just kergeima isotoobi katiooni 1H+ ja mõistet "vesinikioon" kasutatakse vaheldumisi mõistega "prooton". 
Vesilahustes liitub vesinikioon vee molekuliga ja moodustub H30+-ioon (hüdrooniumioon).
Katioonid.
Vesiniku katioonid saadakse vesiniku aatomist elektroni eemaldamisel, mis jätab alles vastava isotoobi aatomituuma:
Anioonid.
Vesiniku anioonid saadakse vesiniku aatomile elektronide lisamisel. Sel on kolm isotoopi:
András Sike

András Sike (sündinud 18. juulil 1965) on endine Ungari maadleja.
Ta on Kreeka-Rooma maadluses 1988. aasta suveolümpiamängude võitja kehakaalus kuni 57 kg.
Ta võitis Euroopa noorsoo meistrivõistlustel 1984 hõbemedali ja noorsoo maailmameistrivõistlustel 1983. aastal pronksmedali.
1992. aasta suveolümpiamängudel võitis ta kaks esimest matši, siis kaotas seljaga hilisemale hõbemedali võitjale Rifat Yildizale ja punktidega 0–1 kuubalasele William Larale. Ta sai lõpuprotokollis 10. koha.
Ta on kuuekordne Ungari meister maadluses – 1985, 1986, 1988, 1991, 1992 ja 1993.
Pärast sportlaskarjääri lõppu töötas maadlusklubis "FTC Budapest".
2001. aastal tunnistas kohus ta süüdi kinnisvarapettuses ja määras talle 18-kuulise tingimisi vanglakaristuse.
Ferenc Kocsis

Ferenc Kocsis (sündinud 8. juulil 1953) on endine Ungari maadleja.
Ta on tunnistatud Ungari parimaks maadlejaks 4 korda – 1978, 1979, 1980, 1983.
Ta on võitnud Ungari meistrivõistlused kaheksal korral – 1973, 1975, 1976, 1977, 1978, 1979, 1980 ja 1981. aastal.
Kocsis töötas pärast sportlaskarjääri lõppu maadlustreenerina.
Ta on abielus Gabriella Szaboga, kes on Euroopa meister lauatennises.
Salme Ekbaum

Salme Ekbaum (aastani 1941 Salme Neumann; 8. oktoober / 21. oktoober 1912 Kiini talu, Aidu vald – 10. september 1995 Toronto) oli eesti kirjanik ja luuletaja. 
Ta lõpetas 1931. aastal Viljandi Eesti Haridusseltsi Tütarlaste Gümnaasiumi. 1936. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonna farmaatsia erialal. 
Üliõpilasena praktiseeris ta Viljandi ja Abja-Paluoja apteegis, pärast ülikooli lõpetamist töötas Võhma apteegis. 
Aastatel 1937–1939 oli ta haiglaravil. Edaspidi töötas ta farmatseudina Kuressaare, Karuse ja Tallinna Tõnismäe apteegis.
1944. aastal põgenes ta Rootsi, aastatel 1945–1949 töötas Stockholmis apteekrina. 
1949. aastal siirdus koos mehega Kanadasse, elas Torontos ja oli kutseline kirjanik. Ta kirjutas proosat, näidendeid ja luulet.
Ta suri 10. septembril 1995 Torontos ja maeti 14. oktoobril Paistu kalmistule.
Mälestuse jäädvustamine.
Aastatel 2003–2011 andis Paistu vald kirjanikest õdede Salme Ekbaumi ja Minni Nurme mälestuseks välja koduluulepreemiat.
Isiklikku.
Kirjanik Minni Nurme oli tema õde. Tema abikaasa oli põllumajandus-, ühiskonna- ja pangandustegelane Artur Ekbaum.
Kärt Hellerma

Kärt Hellerma (sünninimi Kärt Tõnisson; sündinud 9. novembril 1956) on eesti ajakirjanik, kirjanduskriitik ja kirjanik.
Ta õppis aastatel 1964–1972 Tallinna 28. 8-klassilises koolis, 1972–1975 Tallinna 32. Keskkoolis ja 1976–1981 Tartu Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonna ajakirjanduse osakonnas.
Ta on töötanud ajakirja Noorus publitsistikatoimetajana (1981–1990), mitme ajalehe kultuuritoimetajana (Eesti Elu 1990–1992, Hommikuleht 1993–1995, Eesti Päevaleht 1995–1996, Postimees 1996–1997) ja toimetanud Eesti Televisiooni saatesarja "Valguse märk" (1998–1999). Seejärel on ta olnud põhiliselt vabakutseline kirjanik ja kriitik ning toimetanud raamatuid.
Kärt Hellerma on alates 2002. aastast Eesti Kirjanike Liidu liige.
Isiklikku.
Tema isa oli arheoloog Evald Tõnisson ja õde on astrofüüsik Mirt Gramann.
Tema pojad on Joonas Hellerma ja Juhan Hellerma.
Kuru tänav

Kuru tänav on mitme tänava nimi:
Kuru tänav (Tartu)

Kuru tänav on tänav Tartus Karlova linnaosas.
Tänav algab Tähe tänavalt ja on umbtänav, kuid tal on läbikäik, mis ühendab teda Tehase tänavaga.
Tänava pikkus on umbes 260 meetrit.
Tänav on nimetatud Tartu linnavolikogu otsusega 24. septembrist 1923.
Navlja

Navlja on alev Venemaal Brjanski oblastis, Navlja rajooni keskus. Asub Navlja jõe ääres.
Navlja on asutatud 1904. aastal raudteejaama juurde. Alev aastast 1938.
Aune Taamal

Aune Taamal (sündinud 25. novembril 1963) on eesti tekstiilikunstnik.
Ta kuulus 2011. aasta tekstiilipreemiate žüriisse. 
Elukäik.
Aune Taamal on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli. 1993. aastal lõpetas ta Tallinna Kunstiülikooli tekstiili erialal.
Liikmesus.
Ta on aastast 1994 nii Eesti Kunstnike Liidu kui ka Eesti Tekstiilikunstnike Liidu liige. 1996. aastast on Aune Taamal ka Stuudio 22 liige.
Veekindlus

Veekindlus on objekti või materjali omadus olla vastupidav vee toimele või vett mitte läbi lasta. 
Selliste omadustega materjali nimetatakse veekindlaks materjaliks.
Alküülkloriidid

Alküülkloriidid ehk kloroalkaanid on orgaaniliste ühendite klass, mida võib vaadelda tuletatuna alkaanidest, nii et üks või enam vesiniku aatomit on asendatud kloori aatomi(te)ga, see tähendab sisaldavad vähemalt ühe süsinik-kloor kovalentse sideme (C–Cl).
Sõluvalt sellest, kas kloori aatom asub ühe, kahe või kolme alküülrühmaga (R) seotud süsiniku aatomi juures, liigitatakse alküülkloriidid primaarseiks (RCH2Cl), sekundaarseiks (R2CHCl) ja tertsiaarseiks (R3CCl). Kloroalkaanid on küllastunud ühendid, näiteks etüülkloriid (CH3CH2Cl), metüleenkloriid (CH2Cl2), kloroform (CHCl3), "tert"-butüülkloriid ((CH3)3CCl), klorotsükloheksaan (C6H11Cl) jt
Kuna halogeeni aatom on elektronegatiivsem kui süsiniku aatom, siis C–Cl side on polariseeritud, nii et kloori aatomil on osaline negatiivne laeng ja süsiniku aatomil on osaline positiivne laeng.
ROH + HCl → RCl + H2O
Alküülkloriidide saamine.
Laboris on kasutusel alkoholide reaktsioon tionüülkloriidiga (SOCl2), fosfortrikloriidiga (PCl3), või fosforpentakloriidiga (PCl5):
ROH + SOCl2 → RCl + SO2 + HCl
3 ROH + PCl3 → 3 RCl + H3PO3
ROH + PCl5 → RCl + POCl3
H2C=CH2 + HCl → CH3CH2Cl
Alküülkloriidide kasutamine.
Alküülkloriide kasutatakse ulatuslikult keemiatööstuses, olmekeemias, keemialaborites jm. Näiteid: kloroetaani C2H5Cl kasutati tetraetüülplii tootmiseks; diklorometaan CH2Cl2 ja 1,2-dikloroetaan ClCH2CH2Cl on kasutusel solventidena; kloroform CHCl3 on tuntud kui anesteetik ja kasutatakse tefloni (polütetrafluoroeteen) tootmisel.
Analoogidest.
Kui kloori aatom asetseb küllalt kaugel mingist teisest molekulis sisalduvast funktsionaalrühmast, siis reeglina C–Cl side näitab kloroalkaanidele sarnaseid omadusi. Teatud juhtudel esineb kaugemal, kuid sobivas asendis oleva rühma intramolekulaarne mõju, mida nimetatakse naaberrühma osalemine. Märgatavad erinevused keemilistes omadustes esinevad, kui kloori aatomi vahetus läheduses on mingi funktsionaalne rühm, näiteks vinüül-, allüül-, bensüül-, arüül- ja atsüültüüpi kloriidid, ka alkoksüklorometaanide jt, mis rangelt võttes ei kuulu alküülkloriidide klassi.
Kondiiter

Kondiiter ehk suhkrupagar on inimene, kes valmistab kondiitritooteid ehk magusaid küpsetisi ja maiustusi: torte, kooke, keekse, küpsiseid, šokolaadi- ja martsipanmaiustusi.
Georg Stude

Georg Johann Stude (15. märts/27. märts 1839 Narva – 30. detsember 1919 Tallinn) oli Eesti kondiiter.
Tema vanemad olid Johann Georg Stude ja Elisabeth Stude (Schultz). Tema isa Johann Georg Stude oli Narvas pagar. Georg Johann tegutses kondiitrina juba Narvas.
16. mail 1864 ostis Stude Tallinnas Pikal tänaval Conrad Raeperile kuulunud kondiitriäri. 1876. aastal ostis ta ära ka kahekorruselise naabermaja Pika ja Pühavaimu tänava nurgal ning lasi need kaks maja ümber ehitada üheks suureks. Ehitustööd kestsid kõigest kolm kuud. Uued suured tootmis- ja kaupluseruumid võimaldasid arendada ja laiendada tootevalikut. Rahva seas pälvisid erilist tähelepanu maalitud martsipanist kujukesed. Stude äri võib pidada Maiasmoka kohviku alguseks.
Studelt telliti maiustusi nii Vene tsaari õukonda Peterburis kui ka mujale Venemaale ja Lääne-Euroopasse. Tunnustusena saadi auhindu mitmetelt näitustelt.
1912. aastal võttis ärijuhtimise üle poeg Georg Ferdinand Stude (10. juuni/22. juuni 1867 Tallinn – 11. september 1933 Tallinn).
Martsipan

Martsipan (vanemas kirjaviisis ka "marzipan") on toiduaine ja maiustus, mis koosneb peamiselt tuhksuhkrust ja mandlijahust. 
Martsipani süüakse sellisena ehk valmistatakse nii koduköögis kui ka kondiitritööstustes söödavaid kujukesi, kompvekke, lisatakse küpsetistele. Mitmes riigis (näiteks Hispaanias, Itaalias, Saksamaal, Norras, Hollandis, Belgias, Ladina-Ameerika riikides) on martsipanist valmistatud kujukesed tavapäraseid jõulu- ja uusaastamaiustusi.
Ajaloolist.
Esimene säilinud kirjalik martsipaniretsept pärineb arvatavasti Pärsiast. Pärsia arst Abu-Bakr Mohammad Ibn-Zakariya al-Razi (865–925) ülistas martsipani eeskätt kui ravimit (tänapäeval seostatakse soodsat biotoimet eelkõige mandlites sisalduva letsitiiniga). 
Vanemates eestikeelsetes kokaraamatutes on see maiustus vanas kirjaviisis "marzipan".
Tallinnas hakati martsipani valmistama keskajal, esimene kirjalik ülestähendus aastast 1441. Päritoluriigiks on väidetud ka Hollandit ja Hispaaniat.
Thengiz Gudava

Thengiz Gudava (gruusia keeles თენგიზ გუდავა, vene keeles "Тенгиз Зурабович Гудава"; 28. november 1953 Samtredia – 16. aprill 2009 Praha) oli gruusia ajakirjanik ja inimõiguste aktivist. Ta pagendati Nõukogude Liidust 1987. aastal ning töötas 17 aastat Vabadusraadio heaks.
Ta lõpetas Moskva meditsiiniinstituudi biofüüsika alal. Koos oma vennaga Eduardiga liitus ta dissidentliku liikumisega. Nad moodustasid rokkbändi Phantom, millega suunasid inimeste tähelepanu inimõiguste probleemidele.
1982. aastal ta arreteeriti ning hoiti aasta aega uurimiseks kinni, misjärel määrati talle 7 aastat vangistust ja 3 aastat pagendust nõukogudevastase tegevuse eest. Vend Eduard protesteeris 1985. aasta novembris avalikult tema karistuse vastu ning talle määrati 4 aastat vanglakaristust. Vennad vabastati 1987. aastal tingimusel, et nad lahkuvad Nõukogude Liidust. 
Ta läks Münchenisse ja 1995. aastal Prahasse. Ta tegi koostööd nõukogude dissidentidega ning kirjutas Nõukogude Liidu poliitiliste, majanduslike ja kultuuriliste probleemide teemadel.
2004. aastast oli ta vabakutseline ajakirjanik. Ta on kirjutanud ka luulet ja kaks romaani (2003, 2008).
20. aprillil 2009 teatas Vabadusraadio tema surmast Prahas "segastel asjaoludel". Teate järgi oli Gudava 15. aprilli õhtul lahkunud oma korterist, et osta sigarette, ning siis teadmata kadunud. Teadvusetu mehe leidis möödasõitja 20-minutilise sõidu kaugusel Gudava kodust. Gudava suri teel haiglasse. Politsei leidis ta laiba surnukuurist ning nimetas surmapõhjuseks autoõnnetuse, kuid ei selgitanud täpsemaid asjaolusid.
Gennadi Korban

Gennadi Korban (vene Геннадий Владимирович Корбан; sündinud 1. veebruaril 1949) on endise Nõukogude Liidu Kreeka-Rooma maadleja, olümpiavõitja.
Ta alustas maadlustreeninguid 1962. aastal.
Korban võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali Kreeka-Rooma maadluses.
Ta oli Eesti maadlejate Avo Talpase ja Olev Kiirendi konkurent Nõukogude Liidu maadlusvõistlustel.
Nõukogude Liidu meistrivõistlused.
1977. aasta – 3. koht (2. koht – Avo Talpas);
1979. aasta – 1. koht;
1980. aasta – 1. koht;
1981. aasta – 3. koht;
1982. aasta – 2. koht;
1983. aasta – 1. koht;
1991. aastast elab ta Saksamaa Liitvabariigis, kus veel 40-aastaselt maadles Saksamaa Bundesliga maadlusklubis KSV Köllerbach.
Engelsis peetakse temanimelist ülevenemaalist maadlusturniiri õpilaste vanuseklassis.
Karl Shuker

Karl P. N. Shuker (sündinud 1959. aastal) on briti zooloog ja kirjanik. Peale kirjutamise töötab ta ka konsultandina zooloogia alal, esineb raadios ja televisioonis ning reisib maailmas ringi. Ta spetsialiseerub krüptozooloogiale ja on selle üks tänapäeva väljapaistvaimaid esindajaid.
K. Shuker õppis zooloogiat Leedsi Ülikoolis ning zooloogiat ja võrdlevat füsioloogiat Birminghami Ülikoolis. Ta on kirjutanud 17 raamatut ja olnud paljude raamatute kaasautor. Lisaks sellele on ta kirjutanud ka sadu artikleid ajakirjadele. Samuti on ta Guinnessi rekordite raamatu zooloogia osa konsultant. Laiale publikule on ta tutvustanud palju varem tundmatuid krüptiide. 2005. aastal nimetati tema järgi uus rüüloomade liik – "Pliciloricus shukeri".
Georgi Rajkov

Georgi Rajkov (bulgaaria Георги Райков; 18. oktoober 1953 – 12. august 2006) oli Bulgaaria maadleja.
Ta oli olümpiavõitja ja kahekordne Euroopa meister Kreeka-Rooma maadluses.
Tema peamine konkurent oli NSV Liidu maadleja Nikolai Balbošin kellele ta tiitlivõistlustel korduvalt kaotas.
2006. aastal suri infarkti tagajärjel.
Arvo Tinni

 
Arvo Tinni (17. juuni 1935 Keila – 17. jaanuar 2023) oli eesti päritolu Austraalia teeinsener. 
Arvo Tinni elutee sarnaneb teiste eesti sõjapõgenike omaga: algul transiitlaager Saksamaal, siis väljarändamine Austraaliasse. 
1950. aastal, vaevu 15-aastaselt ja umbkeelsena uuel kodumaal Austraalias maabunud Arvo töötas end tippu, aga jäi selle käigus Eesti patrioodiks. 
1959. aastal lõpetas ta Uus-Lõuna-Walesi Ülikooli tsiviilinsenerina. 
1959. aastast töötas Arvo Tinni teedeehituses. Aastatel 1960–1990 Uus-Lõuna-Walesi osariigi Maanteeametis, sealhulgas 1985–1990 peainsenerina. 1990. aastal asutas ta oma ettevõtte Tinni Management Consulting. Aastatel 1995–2011 nõustas ettevõtet Abigroup Contractors Pty Ltd. 
Ta rajas mitmeid unikaalseid objekte, kiirteid, sildu ja ehitisi. Üks keerulisemaid ja mastaapsemaid tema juhitud projekte oli Warringah' kiirtee Põhja-Sydneys. Tinni ise ei nimetanud end teeinseneriks, vaid betoonimeheks, sest betoon oli tema sõnul parim ja tänuväärseim materjal teede ja sildade ehitusel. 
Üks Tinni viimaseid ja tähelepanuväärsemaid töid on 40 kilomeetrit pikk monoliitne betoontee. See tähendab, et tee on üks terviklik ja katkematu betoonlint, mille laius on 12 meetrit ja pikkus 40 kilomeetrit. 2005. aastal valminud neljarealine Sydney ringtee osa M7 on ühtlasi ka kõige suurem ja kallim taristu, mille rajamises Tinni osales; selle ehitusmaksumus oli ligi kaks miljardit dollarit. Tähelepanuväärseks teeb aga M7 mitte ainult hind, vaid et teist temasugust põhimõtteliselt maailmas pole. Teelõigul M7 on 144 silda ja 38 viadukti ning see kulmineerub Austraalia keerukaima liitumisega järgmise kiirteega.
Tinn oli Austraalia Betoonteede Ühingu asutajaliige ja endine direktor, Rahvusvahelise Betoonteede Assotsiatsiooni liige ja Eesti Betooniühingu auliige.
Isiklikku.
Tema teine abikaasa (aastast 2000) oli Malle Tohver Tinni.
Arvo Tinni lemmikütlus oli: "Inseneridel ei ole probleeme – on ainult väljakutsed!"