Ringmajandus

Ringmajandus (ingl. "circular economy") on normatiivne majandusmudel, mis seab esikohale ressursside jätkusuutliku kasutuse. Ringmajandust kirjeldatakse sageli vastandudes tänapäeval üldlevinud, eelkõige pärast tööstusrevolutsiooni arenenud maailmas levinud nn "lineaarsele majandusmudelile", mis seisneb erinevate nn taastumatute toorressursside (maavarad, õhk, vesi jne) hankimisel keskkonnast (nt kaevandamisel), ümbertöötamiseks tooteks ja pärast selle ärakasutamist äraviskamises.
Ringmajandus kirjeldab, kuidas pidevale majanduskasvule orienteeritud majandus viib ühelt poolt ressursside paratamatule lõppemisele – näiteks ennustatakse peatset naftatootmise tippu, värske vee varud ammenduvad, ja ahela lõpust tekitatakse aina kasvav kogus jääke, mis koormavad keskkonda, muutes mitte vaid inimeste vaid kõikide elusorganismide eksistentsi maal aina keerulisemaks, kui mitte võimatuks. Kõige laiemat mõju omavaks jääkproduktiks on kasvuhoonegaasid, mille liigse koguse kuhjumise tulemus atmosfääris ning maailmameres on globaalne kliima soojenemine ja kliimakatastroof. 
Tagastuslogistika aitab suurel määral kaasa ringmajanduse põhimõtete elluviimisele. Võib öelda, et kaupade ja pakendite tagastamine ja nende taasvääristamine on ringmajanduse toimimise lahutamatuteks eeldusteks. Ringmajandus on alternatiiv valitsevale lineaarsele „võta-tee-viska ära“ tootmise ja tarbimise majandusmudelile, mis vajab suurt kogust võrdlemisi odavat materjali ja sisendit ning toodab samas palju kasutuid jäätmeid. 
Ühiskonnad ja riigid on teel lineaarsest majandusest taaskasutusmajandusse ja taaskasutusmajandusest edasi ringmajandusse. Traditsioonilise lineaarse majanduse tingimustes kasutati varem jäätmetest keskmiselt kõigest 10%, millest 2% leidis uuskasutuse ja 8% läbis kasutusringluse tsükli. Ülejäänud 90% kas ladestati prügilasse või põletati energia tootmise eesmärgil. 
Kui aastasadu eksisteerinud lineaarses majanduses tekkis palju kasutamist mitteleidnud materjalijäätmeid, siis taaskasutusmajanduse mudelis võetakse paljud materjalid, läbi töötlemise ja väärindamise uuesti ringlusesse ning valmistatakse neist uusi tooteid. Ennast taastootev ringmajandus hoiab tooted, komponendid ja materjalid jätkuvalt kõige suurema kasuliku väärtuse juures. See pakub uusi võimalusi ettevõtetel paremini konkureerida ressursside vähenemise tingimustes ning pakkuda süsteemset jäätmete vältimist ja vähendamist. Ringmajanduse eesmärk on hoida 95% materjalidest korduv-, ring- ja taaskasutuses. Üleminek ringmajandusele vajab muudatusi kogu toote väärtusahelas alates toote disainist kuni uute ärimudelite ning tarbimisharjumusteni. See vajab täielikku süsteemimuutust ja innovatsiooni mitte ainult tehnoloogiates, vaid ka majandussüsteemis, ühiskonnas, finantstegevustes ja seadusandluses. 
Ringmajanduses lähtutakse järgmistest põhimõtetest:
Ringmajanduses on rõhk mittebioloogiliste ressursside ja materjalide taaskasutusel ja korduvkasutusel. Toodete kogumine olelusringi lõpus ja materjalide eraldamine võimaldab neid kasutada uute toodete valmistamiseks. Ringmajandus vajab uuenduslikke disaini- ja tootmismeetodeid, korralduslikke süsteeme (tagastuslogistika) ja uute ärimudelite väljatöötamist. Ringmajanduses muutub vajaduste rahuldamine teenuste abil ajapikku tähtsamaks kui toodete omamine. 
Üleminek ringmajandusele vajab muudatusi kogu toote väärtusahelas alates toote disainist kuni uute ärimudelite ning tarbimisharjumusteni. See vajab täielikku süsteemimuutust ja innovatsiooni mitte ainult tehnoloogiates, vaid ka majandussüsteemis, ühiskonnas, finantstegevustes ja seadusandluses. 
Ringmajandus vajab uuenduslikke disaini- ja tootmismeetodeid, korralduslikke süsteeme (nt tagastamise logistika) ja ärimudeleid. Ringmajanduses muutub vajaduste rahuldamine teenuste abil tähtsamaks kui toodete omamine.
Ringmajanduse käsitlused laienevad ka teenustele – neid tuleb osutada ja tarbida, tuginedes samadele põhimõtetele: säästlikult, tekitamata jäätmeid jne.
Ringmajanduse mudel.
Üldine loosung on "Kõik, mis loodusest võetakse, peab jääma kasutusse võimalikult pikaks ajaks".
Ringmajanduse mudelis
Näide. Ringmajandusmudelis ei osta inimesed endale koju pesumasinat, vaid see renditakse teenuseosutajalt. Pesumasinad on toodetud kallimatest materjalidest ja nende eluiga ületab kordades tänaste populaarseimate 300–500-euroste pesumasinate eluiga. Kui toode on moraalselt või tehniliselt vananenud vahetab teenuseosutaja selle välja. Vajadusel see pesumasin hooldatakse või remonditakse ja suunatakse edasi kolmandatesse maadesse, kus elanikkond on hinnatundlikum. Pärast masina eluea lõppu see demonteeritakse ja materjalid suunatakse taaskasutusse. Juba pesumasinat disainides on arvestatud selle konstruktsiooni ja materjalidega nii, et neid oleks võimalik hiljem maksimaalselt taaskasutada.
Ringmajanduse vajab toimimiseks paljude osapoolte panust. See tähendab, et ringmajanduse toimimist toetab seadusandlus, haridus- ja teadusvaldkond, investorid, materjalide tootjad, toodete tootjad, teenuse osutajad, jäätmekäitlejad ja loomulikult kõige olulisem osapool tarbija, kes peab muutma oma seniseid tarbimisharjumusi.
Seosed majanduse ja muude teadustega.
Traditsioonilise majandusteaduse mikroökonoomika mõistes on ringmajandus normatiivne reeglistik, mille eesmärk on neutraliseerida täielikult majanduse negatiivsed välismõjud keskkonnale.
Muude majanduse valdkondadega ja probleemidega nagu näiteks heaolu jaotus, sotsiaalne võrdlus, rahandus, intressid, väliskaubandus jne ringmajandus otseselt ei tegele, samas selle printsiibid võivad puudutada paljusid neid valdkondi. 
Ettevõtlussektori ja teaduse koostööna investeeris 2020. aastal keskkonnasõbralik ettevõte Ragn-Sells ligikaudu ühe miljoni euro põlevkivi põlemismaterjalide uurimistöödesse Eestis, mis on kooskõlas Euroopa Liidu järjekindla plaaniga lõpetada loodusvarade raiskamine, et laialdasemalt transformeeruda ringmajandusse.