tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksander Vardi

Aleksander Vardi (kuni 8. augustini 1940 Aleksander Bergman; 4. september 1901 – 18. juuni 1983) oli eesti impressionistlik maalikunstnik.
Aastatel 1919–1925 õppis Vardi Tartus Kunstiühingu Pallas kunstikoolis Konrad Mäe ning Ado Vabbe juures, 1925–1929 täiendas ta end Pariisis. Töötas mõned aastad Tartus vabakunstnikuna ning valiti 1932. aastal teater Endla dekoraatoriks. 1934. aastal valiti ta Kõrgema Kunstikooli Pallas õppejõuks. 1947. aastal anti Vardile professorikutse. Aastatel 1951–1956 oli Vardi kustutatud Eesti NSV Kunstnike Liidu liikmete hulgast. Teda on peetud Eesti väljapaistvaimaks ja stiilipuhtaimaks impressionistiks.
Aseri fosforiidimaardla

Aseri fosforiidimaardla on fosforiidimaardla, mis asub Ida-Viru maakonnas Jõhvi, Viru-Nigula ja Lüganuse vallas. Maardla pindala on 12 206 ha.
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 1,3 m ja geoloogiliselt pärineb see kiht Ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademest. Fosforiidiks on maardlas nn oobolusliivakivi. Maardla katendi paksus on 1–34 m, olles väiksem maardla põhjaosas ja paksem lõunaosas.
Maardla alale jääb mitu kaitseala, nt Ontika maastikukaitseala.
Maardlast pole Eestis kaevandatud
Rakvere fosforiidimaardla

Rakvere fosforiidimaardla on fosforiidimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Rakvere ja Vinni vallas. Peale fosforiidi on maardlas ka muid maavarasid (kompleksne maardla). Maardla pindala on 14 235 ha. 
Tootsa kihi paksus on 3,1–7,6 m ja geoloogiliselt pärineb see kiht Ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademest. Fosforiidiks on maardlas nn oobolusliivakivi. Maardla katendi paksus on 42–210 m, olles väiksem maardla põhjaosas ja paksem lõunaosas.
Toolse fosforiidimaardla

Toolse fosforiidimaardla on fosforiidimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Rakvere, Haljala ja Viru-Nigula vallas.. Peale fosforiidi on maardlas ka teisi maavarasid (kompleksne maardla). Maardla pindala on 10 110 ha. 
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 2,8 m ja geoloogiliselt pärineb see kiht Ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademest. Fosforiidiks on maardlas nn oobolusliivakivi. Maardla katendi paksus on 5 – 55 m, olles väiksem maardla põhjaosas ja paksenedes lõuna suunas.
Rachel de Queiroz

Rachel de Queiroz (17. november 1910 Fortaleza, Ceará – 4. november 2003 Leblon, Rio de Janeiro) oli Brasiilia kirjanik ja ajakirjanik.
1977. aastal sai ta esimese naiskirjanikuna Academia Brasileira de Letras liikmeks.
Tsitre fosforiidimaardla

Tsitre fosforiidimaardla on fosforiidimaardla, mis asub Harju Viru maakonnas Kuusalu vallas. Maardla pindala on 1106 ha. 
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 1,7 m ja geoloogiliselt pärineb see kiht Ordoviitsiumi ladestu Pakerordi lademest. Fosforiidiks on maardlas nn oobolusliivakivi. Maardla katendi paksus on 7 – 32 m. 
Eestis maardlast pole kaevandatud, ehkki hüdrogeoloogilised tingimused on kaevandamiseks soodsad.
Metauro

Metauro (ladinakeelsed nimed "Metaurus" ja "Mataurus") on jõgi Itaalias Marche maakonnas. Oma kogupikkuse (121 km, sh jõe Meta nime kandev haru, ilma milleta oleks kogupikkus 110 km), keskmise vooluhulga (umbes 21 m³/s) ja valgala pindala (1325 km²) poolest on Metauro Marche maakonna tähtsaim jõgi.
Metauro saab alguse mitmetest Alpe della Luna, Monte Nerone (1526 m) ja Monte Catria (1702 m) vahel umbes 50 km ulatuses paiknevatest allikatest ja veekogudest. Peamisteks allikateks on Meta ja Auro mägiojad, mille nimedest on tuletatud jõe nimi Metauro. 
Metauro suubub Aadria merre Fano linnast kagus.
Lisajõgedest on tähtsaim Candigliano, millest voolab Metaurosse aastas keskmiselt 13,6 m³/s, mis on enam kui 2/3 jõe kogu vooluhulgast. 
Lahingud.
Antiikajal peeti Metauro kallastel kaks lahingut:
Jõega seotud pidustused.
Iga aasta septembris peetakse "Metauro jõe festivali".
Marco Reus

Marco Reus (sündinud 31. mail 1989 Dortmundis) on Saksamaa jalgpallur. Ta mängib Saksamaa klubis Dortmundi Borussia ründava poolkaitsjana. Saksamaa jalgpallikoondisse kuulub Reus 2011. aastast.
Aastatel 2009–2012 mängis Marco Reus Mönchengladbachi Borussias. Bundesliga hooajal 2011–2012 lõi ta 18 väravat ja andis 8 resultatiivset söötu, aidates klubil jõuda UEFA Meistrite Liiga eelringini.
Suvel 2012 asus Reus Dortmundi Borussiasse, mille jalgpalliakadeemias ta mängis aastatel 1996–2006.
Aastatel 2012 ja 2019 on ta valitud Saksamaa aasta jalgpalluriks.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Saksamaa rahvuskoondises tegi Reus 7. oktoobril 2011 mängus Türgi vastu. Esimese värava lõi ta rahvuskoondises 27. mail 2012 sõprusmängus Šveitsi vastu.
Ta kuulus Saksamaa koondisse 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ukrainas ja Poolas. 22. juunil toimunud veerandfinaalimängus lõi ta värava Kreekale. Poolfinaalis kaotati Itaaliale ning jäädi jagama 3.–4. kohta.
2014. aasta maailmameistrivõistlustest ja 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustest jäi ta vigastuste tõttu eemale.
2018. aasta maailmameistrivõistluste teises alagrupimängus lõi ta värava Rootsi vastu.
Maardu graniidimaardla

Maardu graniidimaardla on kristalliinse ehituskivi maardla, mis asub Harju Viru maakonnas Jõelähtme vallas. Maardla pindala on 1916 ha. 
Tootsa kihi paksus on 155 m ja geoloogiliselt pärineb see graniidikiht protesoikumist. Maardla katendi paksus on kuni 160 m. 
Maardla graniiti saab kasutada näiteks ehituskiviks ja killustiku valmistamiseks.
Maardlast pole kaevandatud.
Enel

Enel S.p.A. (akronüüm sõnadest Ente Nazionale per l'Energia Elettrica) on Itaalia energeetikaettevõte.
Enel toodab, jaotab ja müüb elektrienergiat ning gaasi Euroopas, Põhja-Ameerikas ja Ladina-Ameerikas.
Tallinna-Saku liivamaardla

Tallinna-Saku liivamaardla on liivamaardla, mis asub Harju maakonnas Saku vallas. Maardla pindala on 1039 ha. 
Tootsa kihi paksus on 2,6 – 19,8 m ja geoloogiliselt on see Kvaternaari ajastu liiv. Maardla katendi paksus on kuni 0,8 m. 
Maardla liiva saab kasutada ehitusmaterjalina.
Maardlast on Eestis liiva ka kaevandatud (nt 2002)
Kaku liivamaardla

Kaku liivamaardla on liivamaardla, mis asub Võru maakonnas Võru vallas. Maardla pindala on 17 ha. 
Tootsa kihi paksus on kuni 15,6 m ja geoloogiliselt on see devoni ladestu Amata lademe pude liivakivi. Maardla katendi paksus on kuni 0,5 m. 
Maardla liiva saab kasutada näiteks värvilise klaasi valmistamiseks.
Maardlast on ka kaevandatud (nt 2002).
Pannjärve liivamaardla

Pannijärve liivamaardla on liivamaardla, mis asub Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Maardla pindala on 209 ha.
Tootsa kihi paksus on 25 m ja geoloogiliselt on see kvaternaari ajastu suure kvartsisisaldusega liiv. Maardla katendi paksus on kuni 0,5 m.
Maardla liiva saab kasutada ehitusmaterjalina.
Karinu lubjakivimaardla

Karinu lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Järva maakonnas Järva vallas. Maardla pindala on 130 ha. 
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 3–4,4 m ja geoloogiliselt on see siluri ladestu Juuru lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 6 m. 
Maardla lubjakivi saab kasutada näiteks lubja ja killustiku valmistamiseks.
Maardlast on ka kaevandatud (nt 2002).
Enel (eesnimi)

Enel on eesti naisenimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Enel 120 naisel. Enel oli levikult 698. naisenimi.
Kunda lubjakivimaardla

Kunda lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Maardla pindala on 2382 ha. 
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 9,5 m, millest 3,0 m on ehitus- ja 6,5 m tsemendilubjakivi. Geoloogiliselt on see tootus kiht Ordoviitsiumi ladestu Kunda, Aseri, Lasnamäe ja Uhaku lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 5 m. 
Maardlast on Eestis kaevandatud (nt 2002. aastal) nii tsemendi- kui ka ehituslubjakivi
Metsla lubjakivimaardla

Metsla lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Järva maakonnas Järva vallas. Maardla pindala on 46 ha. 
Tootsa kihi paksus on 2,2–5,9 m ja geoloogiliselt on see siluri ladestu Juuru lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on keskmiselt 3 m. 
Maardla lubjakivist saab toota näiteks ehituslupja.
Raskete mäetehniliste olude tõttu maardlast ei kaevandata.
Ungru-Sepaküla lubjakivimaardla

Ungru-Sepaküla lubjakivimaardla on endine üleriigilise tähtsusega lubjakivimaardla, mis asub Lääne maakonnas Haapsalu linnas. Maardla pindala on 32 ha. 
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 4,9 m ja geoloogiliselt on see Siluri ladestu Raikküla lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 2,5 m. 
Maardla lubjakivi saab kasutada ehituskivina ja -killustikuna.
Maardlast on Eestis ka kaevandatud (nt 2002)
Vasalemma lubjakivimaardla

Vasalemma lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Maardla pindala on 660 ha. 
Maardlal eristatakse kahte osa, mida nimetatakse vastavalt Padise Paemurrud nr 1 ja Padise Paemurrud nr 2. Paemurdudes nr 1 on tehnoloogiline lubjakivi (tootsa kihi paksus keskmiselt 9,1 m) ja Paemurdudes nr 2 ehituslubjakivi (tootsa kihi paksus 9,3 m). Geoloogiliselt on need tootsad kihid Ordoviitsiumi ladestu Oandu ja Keila lademe lubjakivid. Maardla katendi paksus on kuni 8 m. 
Padise Paemurdudest nr 2 on Eestis ka kaevandatud (nt 2002)
Tartu kõrgkoolid

Tartu linnas asuvad mitmed ülikoolid või nende filiaalid.
John Banville

William John Banville (sündinud 8. detsembril 1945 Wexfordis Iirimaal) on iiri kirjanik ja stsenarist. Ta kasutab ka pseudonüümi Benjamin Black.
Banville on võitnud mitu mainekat kirjandusauhinda ning teda on mitmel korral peetud Nobeli kirjandusauhinna pretendendiks.
Aavere lubjakivimaardla

Aavere lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Maardla pindala on 87 ha. 
Tootsa kihi paksus on kuni 5 m ja geoloogiliselt on see siluri ladestu Juuru lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 2,4 m. 
Maardla lubjakivi saab kasutada näiteks lubja valmistamiseks.
Sellest maardlast ei kaevandata.
Harku lubjakivimaardla

Harku lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Harku ja Saue vallas. Maardla pindala on 249 ha. 
Tootsa kihi paksus on 3,3–10,0 m ja geoloogiliselt on see ordoviitsiumi ladestu Kunda, Aseri, Lasnamäe ja Uhaku lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 1,5 m. 
Maardla lubjakivi saab kasutada näiteks ehituskillustiku valmistamiseks.
AS Harku Karjäär kaevandab maardlas 54 hektaril ning on esitanud taotluse senise kaevandusala laiendamiseks 27 hektari võrra. Samuti on neil üks 14- ja üks 19-hektariline kaevandusala. 7 hektarit karjääri kuulub ka ettevõttele AS Balti Kivi.
Kuni 2007. aastani oli kasutusel ka Astangut läbinud Hiiu – Harku karjääri raudtee.
Viited.
Tronto

Tronto (ladinakeelsed nimed "Truentum" ja "Truentus"; ascoli murdes "Truntë") on jõgi Itaalias Lazio, Marche ja Abruzzo maakonnas.
Jõe läte on Laga mägedes asuva Laghetta mäe nõlval, umbes 2400 meetri kõrgusel merepinnast. Tronto suubub Aadria merre mööda San Benedetto del Tronto ja Martinsicuro vahelist piiri.
Tronto keskmine vooluhulk on 17 m³/s, sügisesel vihmaperioodil võib vooluhulk olla kuni 1500 m³/s.
Liitiumpolümeeraku

Liitiumpolümeeraku ehk lühemalt Li-polümeeraku (ka Li-Po aku) on liitiumioonaku edasiarendus (kasutusel 1997. aastast). Sellel akul on nagu lähtetüübilgi negatiivne elektrood liitiumist (grafiidi kristallivõretasandite vahel) ja positiivne elektrood metallide oksiidist LiCoO2 või LiMn2O4. Ka tööpõhimõtte poolest on need akutüübid sarnased.
Olulise erinevusena on Li-polümerakus vedela elektrolüüdi asemel kasutusel polümeermaterjalist (polüetüleenoksiidist) kile, milles sisaldub liitiumi ioone juhtiva aine osakesi geelina. Elektroodimaterjalid paiknevad õhukese kihina metallfooliumil. Niisugustest elemendikihtidest on kokkurullimise või voltimise teel võimalik valmistada iga toidetava seadme jaoks sobiva kuju ja mõõtmetega aku. Li-polümeerakud on ühtlasi kerged ja energiamahukad (erivõimsus kuni 7,5 kW/kg). Nende omaduste pärast on polümeerakud peamiseks energiaallikaks eriti kaasaskantavais seadmeis, nagu telefonid, tahvel- ja sülearvutid, samuti ka mudelsõidukites.
Laadimine.
Li-polümeeraku laadimine toimub samal meetodil kui liitiumioonaku puhul. Kiirlaadimine (nt vooluga 2C või rohkem lühendab üldisel aku kasutusiga ja seejuures seda enam, mida suurem on C-arv. Mõistagi tohib kasutada üksnes seda laadimisseadet, mis vastava akutüübi jaoks on ette nähtud. Ainult siis on välditud ülelaadimine, mille tagajärjel võib aku isegi lõhkeda. Liitiumakudele ei sobi niisugune nõrga vooluga laadimise režiim nagu NimH-akude puhul, sest isega 0,1C-vooluga ülelaadimine rikub aku.
Tühjendamine.
Li-polümeerakule on ohtlik sügav tühjakslaadimine, kui elemendi pinge langeb alla 3,3 voldi. Pingel 3 V võib aku olla juba ületühjendamise tõttu kahjustatud, mis avaldub tema mahutavuse vähenemises ja pinge alanemises. Alla 3,0 voldi tühjenenud akut pole enam võimalik laadida. Kuigi ülemäärast tühjendamist peab ära hoidma aku sisemine kaitselülitus ja ka akust toidetav seade, tuleb aku pinget siiski aeg-ajalt kontrollida. Näiteks võib aku pinge ka isetühjenemise tõttu ohtlikult madalale langeda. Samuti võib mõningal määral energiat kulutada ka väljalülitatud seade, millega aku on ühendatud.
Igati tuleb vältida aku väljundklemmide lühistamist, sest selle tagajärjeks on aku purunemine ja süttimine. Seepärast tuleb akut hoida ja transportida spetsiaalses mittesüttivas ümbrises.
Kui akut pikemat aega ei kasutata, on soovitatav teda hoida umbes pooleni laetult.
Akut, mille kest on vigastatud, muljutud või pundunud, ei tohi edasi kasutada; selline aku võib teatud tingimustel süttida, eriti laadimisel.
Livenza

Livenza ([liˈvɛnʦa], ladinakeelne nimi "Liquentia"; veneetsia keeles "Łivensa"; friuuli keeles "Livence", lääne-friuuli murdes "Lighintha") on jõgi Itaalias Veneto ja Friuli-Venezia Giulia maakonnas.
Jõe lätted asuvad Polcenigos ja Canevas, suue Porto Santa Margheritas.
Livenza keskmine vooluhulk on 85 m³/s. Jõgi on peaaegu kogu pikkuses laevatatav, selle laius Portobuffolést kuni Aadria mereni on 10 kuni 30 meetrit.
Jõe kallastel asub palju omavalitsusüksusi, näiteks Polcenigo, Caneva, Fontanafredda, Sacile, Gaiarine, Brugnera, Portobuffolé, Prata di Pordenone, Pasiano di Pordenone, Meduna di Livenza, Motta di Livenza, San Stino di Livenza, Torre di Mosto ja Caorle.
Mandala (romaan)

"Mandala" on 2012. aastal ilmunud Tõnu Õnnepalu autobiograafiliste sugemetega romaan. 
Romaani keskmes on Kirjanik/Metsavaht (kelles võib leida rohkelt viiteid autorile endale), kes asub elama nn Kollasesse majja – mõisa kõrvalhoonesse, kus ta seltsilisteks on kaks kassi (nn Kirjaniku periood, ideeliseks eeskujuks Esna mõis Järvamaal), ning hiljem siirdub elama saarele üksikusse nn Kärbse majja (nn Metsavahi periood, eeskujuks maja Hiiumaal). Üksildase peategelase ja tema kasside kaudu avaneb mõtisklus minevikust, olnust, mida kannab romaani läbiv väljend "on, nagu on" ("oli, nagu oli"). Erinevalt varasematest romaanidest on see kirjutatud kolmandas isikus. 
"Mandalal" on rohkelt kokkupuutepunkte "Paradiisiga" (2009).
Mindy McCready

Malinda Gayle McCready (30. november 1975 – 17. veebruar 2013) oli ameerika kantrimuusika laulja.
Mindy McCready leiti surnuna oma kodust, kus ta oli ilmselt sooritanud enesetapu.
Artur Vahter

Artur Vahter (23. veebruar 1913 Kalvi vald, Virumaa – 12. august 2004 Tallinn) oli eesti muusikateadlane, dirigent ja muusikapedagoog.
Elulugu.
Artur Vahter õppis 1920. aastatel Koila koolis. 1932. aastal lõpetas ta Rakvere Õpetajate Seminari ja 1941. aastal Eesti NSV Tallinna Konservatooriumi koolimuusika erialal.
Aastatel 1932–1940 töötas Artur Vahter õpetajana Narvas. 1941. aastal, mobiliseerituna Punaarmeesse, saadeti ta algul metsatöödele Venemaa põhjaossa Ivdelisse. Kui loodi Eesti rahvuskorpus, sai temast korpuse kapellmeister kuni demobiliseerimiseni 1946. aasta augustis.
Aastatel 1946–1957 oli Artur Vahter Riikliku Akadeemilise Meeskoori (RAM) dirigent Gustav Ernesaksa kõrval. Aastatel 1959–1963 dirigeeris ta Eesti Raadio segakoori (peadirigent Jüri Variste). Samal ajal oli Vahter Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikaajaloo ning dirigeerimise õppejõud ja aastatel 1949–1966 muusikateaduse kateedri juhataja. 1966–1971 töötas ta muusikapedagoogika kateedri juhatajana Eduard Vilde nimelises Tallinna Pedagoogilises Instituudis. Kui kateeder viidi üle Tallinna Riiklikku Konservatooriumi, jätkas ta kateedrijuhatajana tööd kuni 1983. aastani. 1962. aastast oli ta dotsent ja 1968. aastast professor. 
Muusikateadlasena oli Vahter Eesti Heliloojate Liidu liige.
Artur Vahter suri 12. augustil 2004 Tallinnas ja ta maeti 21. augustil 2004 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Aastast 1944 oli Artur Vahter abielus Salme Vahteriga (neiuna Maripuu, 1925–2010). Neil oli kaks poega: muusik Tauno Vahter (1946–2018) ja kunstnik Kuulo Vahter (sündinud 1954). Arturi vend oli õigusteadlane ja poliitik Leonhard Vahter (1896–1983).
Kuulo Vahter

Kuulo Vahter (sündinud 13. augustil 1954 Tallinnas) on eesti kunstnik, karikaturist, šaržimeister, portretist ja laulja.
Elulugu.
Kuulo Vahter lõpetas aastal 1972 Tallinna 10. Keskkooli. Kunstihariduse sai ta Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas 1980. aastal graafika erialal. 
Töötas kirjastuses Perioodika ja huumoriajakirjas Pikker kunstilise toimetajana. 12 aastat (1987–1999) laulis kutselise lauljana I tenorit Eesti Rahvusmeeskooris.
Looming.
Kuulo Vahter on aastast 1998 vabakutseline kunstnik. Kõige rohkem on ta maalinud ja joonistanud portreesid ja šarže. Portreejoonistuste arv on üle 50 000. Karikatuure on teinud juba aastast 1967, kui oli 13-aastane. Neid on avaldatud paljudes ajalehtedes ja ajakirjades nii Eestis kui ka välismaal.
Ta on Tallinna Islandi väljakule plaanitud vastupanuliikumise monumendi konkursil võitnud töö "Murtud müür" idee autor. Kaasautor oli klaasikunstnik Ivo Lill, arhitekt Ain Rööpson.
Võttis osa Vabadussõja võidusamba konkursist, kus osales tööga "Triumfikaar". See oli jääd meenutavast klaasist, seestpoolt valgustatud monument.
Isiklikku.
Kuulo Vahteri isa Artur Vahter (1913–2004) oli muusikateadlane, dirigent ja muusikapedagoog, Tallinna Riikliku Konservatooriumi professor. Vend oli muusik ja muusikapedagoog Tauno Vahter (muusik). Abikaasa Aleksandra Kurvits-Vahter on filoloog.
Vikitsitaadid

Vikitsitaadid (inglise keeles Wikiquote) on Wikimedia projektiperre kuuluv tsitaate koondav vikiprojekt, mida koostavad vabatahtlikud kaastöölised. Projekti haldab ja selle omanik on Wikimedia Foundation, projekt töötab MediaWiki tarkvaral ning asub aadressil wikiquote.org.
Vikitsitaadid põhineb Daniel Alstoni ideel, mille algselt teostas Brion Vibber. Selle eesmärk on koguda tsitaate silmapaistvatelt inimestelt, raamatutest ja filmidest, vanasõnu jms, andes iga tsitaadi päritolu kohta ka konkreetse viite. Ehkki veebis on arvukalt tsitaadikogumikke, on Vikitsitaadid üks väheseid, mis põhineb vabatahtlike koostööl. Vikitsitaatide leheküljed on lingitud asjakohastele Vikipeedia artiklitele (ja vastupidi).
Eri keeleversioonid.
Algselt loodi projekt vaid inglise keeles, 2004. aasta juulis laienes see ka teistesse keeltesse. 16. veebruari seisuga 2013 oli Vikitsitaatide keeleversioonide esikümme järgmine: inglise Vikitsitaatides oli 21 762 artiklit, poola keeles 20 857 artiklit, itaalia keeles 16 126 artiklit, vene keeles 9725 artiklit, prantsuse keeles 7827 artiklit, saksa keeles 6919 artiklit, portugali keeles 6635 artiklit, hispaania keeles 5810 artiklit, slovaki keeles 4853 artiklit ja tšehhi keeles 4723 artiklit. 
2019. aasta 2. veebruari seisuga oli Vikitsitaatidel 90 keeleversiooni, kuid 14 neist koosnes vaid abilehtedest (0 artiklit). Esiviisiku moodustasid inglise keel (33 372 artiklit), itaalia keel (30 725), poola keel (23 903), vene keel (12 356) ja tšehhi keel (9181). Kokku oli enam kui tuhande artikliga keeleversioone 35 (sh korea keeles täpselt 1000 artiklit). Eesti keel oli 802 artikliga 38. kohal, jaapani (889) ja ladina (682) vahel.
2020. aasta detsembris oli Vikitsitaatidel 67 aktiivset keeleversiooni, milles oli kokku 243 105 artiklit ja tegutses 1781 kaastöölist.
2021. aasta 31. detsembri seisuga olid Vikitsitaatide artikliarvult kümme suurimat keeleversiooni järgmised: itaalia (42 118 artiklit), inglise (41 660), poola (24 679), vene (14 608), tšehhi (11 180), eesti (8870), farsi (8828), portugali (8046), saksa (7866) ja ukraina (7556).
Eestikeelne.
Eestikeelsetes Vikitsitaatides oli 16. veebruaril 2013 kokku 564 artiklit, sellega jäi eesti keeleversioon 37. kohale. Kasutajaid oli 1250, aktiivseid kasutajaid 10. 
2. veebruaril 2019 oli eesti Vikitsitaatides artikleid 802 (suuruse üldarvestuses 38. koht), kasutajaid 2632, aktiivseid kasutajaid 9, administraatoreid 0.
Esimesed 1000 tsitaadilehekülge täitusid 6. märtsil 2020. Sama aasta oktoobris ületas tsitaadilehekülgede arv 2000 piiri ning sellega oli eestikeelne projekt Vikitsitaatide keeleversioonide seas 27. kohal.
Alates 7. maist 2020 on Vikitsitaadid esindatud Twitteris, kuhu postitatakse päeva tsitaati, esimene Twitterisse postitatud tsitaat pärines poola kirjanikult Władysław Stanisław Reymontilt.
31. detsembril 2021 jõuti 8800 tsitaadileheküljeni. 2021. aasta lõpu seisuga on eestikeelsed Vikitsitaadid artiklite arvult kõigi keeleversioonide seas 6. kohal.
2024. aastal külastati Vikitsitaatide eestikeelset versiooni 1,45 miljonit korda.
Pihkva–Riia raudtee

Pihkva–Riia raudtee Venemaa keisririigis 1889. aastal valminud raudtee, mis ühendas Venemaa sisekubermangud Läänemere kubermangudes asunud sadamatega. Tegemist oli Venemaa keisririigile kuuluva raudteega.
Pihkva-Riia raudteeliin ehitati hargnemisena Peterburi–Varssavi raudteeliinist ja seetõttu loeti liini algpunktiks Venemaa keisririigis riigi pealinna Peterburi. Raudteeliiniga seoses ehitati Pihkvasse esimene alaline sild (Riia sild) üle Velikaja jõe. Raudtee osaks oli ka Valga ja Tartu vaheline harutee.
Ehitustöid alustati aastal 1886. Ehituse juhataja oli insener Peter Friedrich von Götte. Ehitus algas Riiast, Pihkvast ja Tartust ühel ajal. Pihkva–Riia raudtee algas Pihkvast ja suundus Petseri, Võru, Valga, Volmari ja Võnnu kaudu Riiga. Tartust liiniharu läks Tartust otse Valka ja liitus seal teega, mis Pihkvast Võru kaudu Valka suundus. Aastal 1887 algas rongiliiklus Valga ja Tartu vahel, järgmisel aastal aga Tartu ja Riia vahel. Kõige hiljem valmis tehniliselt keerukaim lõik Valga ja Pihkva vahel.
1893. aastal riigistati Eestimaa kubermangu Balti raudtee ja liideti Pihkva–Riia raudteega. Tekkinud ettevõte kandis nime Balti ja Pihkva–Riia raudtee (vene keeles Балтийская и Псково-Рижская железная дорога), millele kuulusid järgmised raudteeliinid:
1907. aastal moodustati Balti ja Pihkva–Riia raudtee ning Peterburi–Varssavi raudtee ühendamisel Looderaudtee (vene keeles Северо-Западные железные дороги).
Pihkva–Riia raudteest jäi Eesti Vabariigi territooriumile Valga–Irboska lõik.
Võhmuta lubjakivimaardla

Võhmuta lubjakivimaardla on lubjakivi maardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Maardla pindala on 49 ha.
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 4,6 m ja selles on siluri ladestu Tamsalu kihistu lubjakivi. Maardla katendi paksus on umbes 9 m. 
Maardla lubjakivi saab kasutada näiteks paberitööstuses ja lubja tootmiseks.
Väo lubjakivimaardla

Väo lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Rae vallas. Maardla pindala on 487 ha. 
Tootsa kihi paksus on maksimaalselt 6,7 m ja geoloogiliselt on see ordoviitsiumi ladestu Lasnamäe lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 4,5 m. 
Väo lubjakivikarjäär koosneb kahest lahustükist ja asub kinnistutel Peterburi tee 94, Peterburi tee 94h, Peterburi tee 94j, Paneeli tänav 1, Paneeli tn 9 ja Betooni tänav 51 ja Peterburi tee 94c.
Maardla lubjakivi saab kasutada näiteks killustiku valmistamiseks.
Maardlast on kaevandatud (nt 2002).
Kaevandamisel tekkinud Väo karjäär on Väo kihistu stratotüübiks. Kuna karjääris kaevandatakse, on sealne läbilõige aktiivselt uuenev.
Mullutu-Suurlahe meremudamaardla

Mullutu-Suurlahe meremudamaardla on meremudamaardla, mis asub Saare maakonnas Kaarma vallas paiknevas Mullutu-Suurlahes. Maardla pindala on 106 ha.
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 1,2 m ja geoloogiliselt on see kolotseeni ladestiku meremuda. Lasundi maksimumpaksus on üle 2 meetri. 
Mullutu Suurlaht on suurima meremuda ravimuda varuga (919 000 tonni) maardla.
Maa-ameti Maardlate kaart
Eesti põlevkivimaardla

Eesti põlevkivimaardla on põlevkivimaardla, mis asub Ida-Viru ja Lääne-Viru maakonnas. Maardla on jagatud 23 kaeve- ja uuringuväljaks. Maardla pindala on 1695 km2, koos juba kaevandatud ala ja prognoosalaga 3000 km2.
Tootsa kihi paksus on 1,4–2,9 m ja geoloogiliselt on see ordoviitsiumi ladestu Kukruse lademe Kiviõli kihistiku 7 kukersiidikihti, mille vahel on 6 lubjakivikihti. Maardla katendi paksus on mõnest meetrist kuni üle saja meetrini.
Maardla põlevkivi kasutatakse peaasjalikult soojusenergia tootmiseks (82%), vähem muuks otstarbeks, näiteks keemiatööstuse tarbeks.
Maardlas alustati kaevandamist 1918. aastal ja 2002. aastaks oli kaevandatud kokku ligi 940 mln tonni põlevkivi. Praegu kaevandab maardlast Enefit Kaevandused.
Eleriin Haas

Eleriin Haas (sündinud 4. juulil 1992) on Eesti kõrgushüppaja.
Tema isiklik rekord välistingimustes on 1.94 (Zürichi EM 2014) ja siserekord 1.90.
Heinrich Hertz (vaimulik)

Heinrich Hertz (ka Heinrich Härtz ja Heinrich Harz; 1678 Käkisalmi – 19. detsember/30. detsember 1732) oli Eesti vaimulik.
Ta sündis Käkisalmis, kus tema isa Reinhold Hertz oli kooli rektoriks. Hiljem oli isa pastoriks Jaakkima koguduses (asub Laadoga ääres). Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 29. juunil 1698). Pärast ülikooli lõpetamist oli ta välivaimulikuks Liivimaal.
Ta oli aastatel 1710–1732 Paistu Maarja koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1711–1714 Helme Maarja kogudust.
Isiklikku.
Heinrich Hertz oli kaks korda abielus. Tema esimese abikaasa Maria isa Andreas Stålfot oli Rõngu, Puhja ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Tema teise abikaasa Agnetha Sophia isa Heinrich Arrhias Nicolai oli Halliste ja Karksi Peetri koguduse õpetaja. Tema väimees oli Otepää Maarja koguduse õpetaja Johann Christoph Clare.
Arumetsa savimaardla

Arumetsa savimaardla on savimaardla, mis asub Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Maardla pindala on 26 ha. 
Tootsa kihi paksus on üle 11,4 m ja geoloogiliselt on see Devoni ladestu Burtnieki lademe savi. Maardla katendi paksus on keskmiselt 1,0 m. 
Maardla savi saab kasutada näiteks ehituskeraamikatoodete valmistamiseks.
Ehkki mäetehnilised olud on üsna keerulised, on sellest maardlast Eestis savi kaevandatud (nt 2002).
Aseri savimaardla

Aseri savimaardla on savimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Maardla pindala on 39 ha. 
Tootsa kihi paksus on üle 15 m. Geoloogiliselt on see kambriumi ladestu Lontova ja Lükati kihistu savi. Maardla katendi paksus on keskmiselt 2 m. 
Maardla savi saab kasutada näiteks telliste tootmiseks.
Maardlast on savi ka kaevandatud (nt 2002).
Joosu savimaardla

Joosu savimaardla on savimaardla Põlva maakonnas Põlva vallas.
Tootsa kihi paksus on 7–13 m ja geoloogiliselt on see Devoni ladestu Burtnieki lademe savi. Maardla pindala on 25 ha, maardla katendi paksus on maksimaalselt 9 m.
Joosu maardla savi kuulub rasksulava savi kategooriasse, savi sulamistemperatuur on 1530–1750 kraadi.
Joosu maardla savi on kasutatud 1920. aastatest telliste, šamottkivide, keraamika ja portselani tootmiseks. Nõukogude perioodil kasutasid Joosu savi tellisetehas Võrukivi ja Tallinna Ehituskeraamika Tehas.
Tagatisraha on täielikult ammendatud. Karjäär on täitunud veega, tekkinud järve nimetatakse Savijärveks.
Kallavere savimaardla

Kallavere savimaardla (ka: Ülgase savimaardla) on savimaardla, mis asub Harju maakonnas Jõelähtme vallas. Maardla pindala on 36 ha. 
Tootsa kihi paksus on 15–25 m ja geoloogiliselt on see Kambriumi ladestu Lontova kihistu aleuriitsavi. Maardla katendi paksus on maksimaalselt 3 m. 
Maardla savi saab kasutada näiteks telliste valmistamiseks.
Maardlast on savi kaevandatud (nt 2002).
Kunda savimaardla

Kunda savimaardla on savimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Kunda linnas. Maardla pindala on 81 ha. 
Tootsa kihi paksus on keskmiselt 34,1 m ja geoloogiliselt on see Kambriumi ladestu Lontova kihistu savi. Maardla katendi paksus on maksimaalselt 3,7 m. 
Maardla savist on valmistatud portlandtsemendiklinkrit.
Küllatova savimaardla

Küllatova savimaardla on savimaardla, mis asub Võru maakonnas Setomaa vallas. Maardla pindala on 36 ha. 
Tootus kiht on geoloogiliselt devoni ladestu Gauja lademe savi. 
Maardla savi saab kasutada näiteks telliste valmistamiseks.
Ehkki maardla mäetehnilised olud on head, siis maardlast ei kaevandata.
Mäemari keel

Mäemari keel (varem ka "läänemari keel"; ) on soome-ugri keel, mida kõneldakse Venemaa Föderatsioonis, Marimaal Mäemari, Jurino ja Kilemarõ rajoonis. Selle lähim sugulane on niidumari keel, ehkki need kaks ei ole vastastikku mõistetavad.
Mäemari kirjakeeles kasutatakse mäemari kirillitsat. Marimaal kuulub mäemari keel ametlike keelte hulka koos vene ja niidumari keelega. ISO standardis on mäemari keelekood "mrj".
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli mäemari keele kõnelejaid 36 822, neist Marimaal 18 056 (49%). 2010. aastal oli neid 23 062.
Mäemari keeles ilmuvad ajalehed Жерӓ ja Йӓмдӹ ли! ning kirjandusajakiri У сем. Mäemari raadio edastab programmi kohaliku aja järgi 14.00-15.00 ja 18.00-19.00.
Niidumari keel

Niidumari keel (varem ka "idamari keel" või "tšeremissi keel"; ) on soome-ugri keel, mida kõneldakse Venemaa Föderatsioonis Marimaal. Selle lähim sugulane on mäemari keel, ehkki need kaks ei ole vastastikku mõistetavad.
Niidumari kirjakeeles kasutatakse niidumari kirillitsat. Marimaal kuulub niidumari keel ametlike keelte hulka koos vene ja mäemari keelega. ISO standardis on niidumari keelekood "mhr".
2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli niidumari keele kõnelejaid 460 000.
Taraškievica

Taraškievica ehk valgevene klassikaline ortograafia (valgevene keeles "тарашкевіца", "клясычны правапіс") on valgevene keele kirjaviis.
See põhineb tänapäeva valgevene kirjakeele normil, mille esimesena määratles 1918. aastal Branisłaŭ Taraškievič ja mis oli Valgevenes ametlikult kasutusel kuni valgevene õigekirjareformini 1933. aastal. 1933. aastast on "taraškievica"'t kasutatud välismaal elavate valgevenelaste seas ning Valgevenes üksnes mitteametlikult.
Nimetus "taraškievica" rõhutab selle kirjaviisi lähedust Branisłaŭ Taraškieviči tööle ning võib pärineda ajast enne Teist maailmasõda.
1994. aasta paiku võttis kirjaviisi teise nimetuse "klassikaline kirjaviis" kasutusele Vincuk Viačorka, tänapäevase "taraškievica" edendaja ja looja.
2005. aastal, mil avaldati "Valgevene klassikaline ortograafia", normiti tänapäevane "taraškievica". 2007. aastal määras Internet Assigned Numbers Authority "taraškievica"'le omaette allkeelekoodi (täiskood on "be-tarask", kus "be" tähistab valgevene keelt).
Sile

Sile (veneetsia keeles "Sil" ['sil] või "Siłe" ['sie]) on jõgi Itaalias Veneto maakonnas.
Jõe läte asub Treviso provintsis Casacorbas (Vedelago), umbes 15 km kaugusel Trevisost. Jõgi suubub Aadria mere Venezia lahte Veneta laguuni juures .
Ellamaa turbamaardla

Ellamaa turbamaardla on turbamaardla, mis asub Harju maakonnas Saue vallas. Maardla pindala on 913,12 ha. 
Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul 1,9 m ja vähelagunenud turba puhul 1,1 m. Peale turba on maardlas ka 0,6–3,7 m paksuselt järvemuda.
Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada näiteks kütteks, vähelagunenud turvast näiteks aiandusturbaks.
Endla turbamaardla

Endla turbamaardla on turbamaardla, mis jääb mitme maakonna territooriumile: Järva maakonnas (Järva vallas), Jõgeva maakonnas (Jõgeva ja Põltsamaa vallas) ja Lääne-Viru maakonnas (Väike-Maarja vallas). Maardla pindala on 18 075 ha.
Tootsa kihi moodustab nii hästilagunenud kui ka vähelagunenud turvas.
Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada näiteks kütteks, vähelagunenud turvast aiandusturbaks, jne.
Epu-Kakerdi turbamaardla

Epu-Kakerdi turbamaardla on turbamaardla, mis jääb Harju, Järva ja Rapla maakonna territooriumile. Maardla pindala on umbes 25 000 ha. Maardla territooriumile jääb 9 sood.
Lavassaare turbamaardla

Lavassaare turbamaardla on turbamaardla, mis asub Pärnu maakonnas. Maardla pindala on 19 746 ha. 
Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul keskmiselt 2,7 m ja vähelagunenud turba puhul 3,4 m. 
Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada näiteks kütteks, vähelagunenud turvast näiteks aiandusturbaks.
Puhatu turbamaardla

Puhatu turbamaardla on turbamaardla, mis asub Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linnas ning Alutaguse ja Jõhvi vallas. Maardla pindala on 21 064 ha. 
Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul keskmiselt 2,9 m ja vähelagunenud turba puhul 1,7 m. 
Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada näiteks kütteks ja vähelagunenud turvast aiandusturbaks.
Mariel Aim

 
Mariel Aim (sündinud 20. augustil 1994 Elvas) on eesti poplaulja.
2011. aastal võttis ta osa Tallinna Televisiooni telesaatest "Tallinn, I'm Famous". Ta pääses saates Ivar Musta tiimis finaali.
2012. aasta alguses valmis tal koostöös W.L.T-ga (kodanikunimi Taavo Mägi) lugu "Öised teed" , mis on tuntud Cyndi Lauperi loo "Time After Time" kaverlugu.
Sama aasta augustis alustas ta koostööd produtsent Tõnu Lindretiga, kellega koos valmis neil kolm lugu.
Oktoobris 2012 valmis tal koostöös Dünastiaga lugu "Su peol on vabadus". Juunis 2014 avaldati singel "Suvetuules" .
Alates 2019. aastast tegutseb Mariel pop-rock'i bändis Tidal Dunes, kellega koos avaldati aprillis 2020 esimene singel "Drag Race" .
Juunis 2020 avaldas Mariel kaveri ja video loole "Toxic" , mis originaalis kuulub Britney Spearsi repertuaari.
Sangla turbamaardla

Sangla turbamaardla on turbamaardla, mis asub Tartu maakonnas. Maardla pindala on 12 124 ha. 
Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul 2,2 m ja vähelagunenud turba puhul 1,5 m. 
Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada näiteks kütteks, vähelagunenud turvast näiteks aiandusturbaks.
Prokuratuur (Eesti)

Prokuratuur on Justiitsministeeriumi hallatav valitsusasutus, mis osaleb kuritegude tõkestamiseks ja avastamiseks vajaliku jälitustegevuse planeerimises, juhib kohtueelset kriminaalmenetlust, tagades selle seaduslikkuse ja tulemuslikkuse, esindab kohtus riiklikku süüdistust ning täidab muid seadusega prokuratuurile pandud ülesandeid. 
Prokuratuur on oma seadusest tulenevate ülesannete täitmisel sõltumatu ja tegutseb, lähtudes prokuratuuriseadusest, muudest seadustest ning nende alusel antud õigusaktidest.
Ajalugu.
Eesti Vabariigi Prokuratuur moodustati 18. novembril 1918 vastu võetud määrusega ajutiste kohtute sisseseadmise kohta, millega loodi ka Eesti Vabariigi prokuröri ametikoht Kohtuministeeriumi alluvuses. Ajutise Valitsuse otsusel määrati Eesti Vabariigi prokuröriks Jaan Teemant, kes oli selles ametis kuni 8. maini 1919.
1920. aasta aprillis kaotati Vabariigi prokuröri amet ja moodustati eraldi Kohtupalati Prokuratuur ja Riigikohtu Prokuratuur. Riigikohtu prokuratuur oli peamiselt seaduslikkuse kaitsja ja arvamuse avaldaja. Kohtukoja prokuratuuri töö sisuks oli süüdistuse esitamine ja selle toetamine. Riigikohtu prokuratuur esines sisulise prokuratuurina ainult neil kordadel, kui Riigikohus lahendas sisuliselt mõnda konkreetset kohtuasja.
Eesti Vabariigi kohtud ja nende juures asuvad prokuratuurid likvideeriti pärast Eesti okupeerimist, 1940. aastal. 23. oktoobril 1940 moodustati Eesti NSV Prokuratuur.
Eesti Vabariigi prokuratuurisüsteem taastati Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidiumi 1991. aasta 27. augusti otsusega «Eesti Vabariigi Prokuratuuri lahutamise kohta NSV Liidu Prokuratuurist» moodustati Eesti Vabariigi Prokuratuur. Aastatel 1991–1993 oli Eesti Vabariigi peaprokurör Leo Urge.
1993. aasta Prokuratuuri seadusega määratleti Prokuratuur kui täidesaatva riigivõimu asutus, mis kuulus justiitsministri valitsemisalasse iseseisva ameti staatuses.
Prokuratuuri ülesandeks oli:
Prokuratuur koosnes Riigiprokuratuurist ning maa- ja linnaprokuratuuridest.
Eesti territoriaalsed prokuratuuriasutused asusid:
1. juulil 2004 kaotati maa- ja linnaprokuratuurid ning nende asemel moodustati neli ringkonnaprokuratuuri:
Prokuratuuri ülesanded.
Prokuratuuri ülesanded vastavalt Prokuratuuri põhimäärusele:
Organisatsioon.
Prokuratuur on kaheastmeline, mis on jaotatud riigiprokuratuuriks ja temale alluvateks neljaks piirkondlikuks ringkonnaprokuratuuriks.
OÜ Talmar &amp; Põhi

Talmar &amp; Põhi on 1993. aastal Raul Talmari ja Heiki Põhi loodud muusikakirjastus.
Kirjastus on välja andnud noote ja kirjastanud muusikaraamatuid, näiteks Toomas Siitani õpiku "Õhtumaade muusikalugu" (1999; koos kirjastusega Avita) ja koorilaulukogumiku "Vanad head jõululaulud" (2004).
Talurahva Kuulutaja

Talurahva Kuulutaja oli 1824–1889 paljude nimede all Tartus ilmunud leht, mille peasisu moodustasid Lõuna-Eesti ametlikud kuulutused.
Nimekujusid.
Leht on kandnud järgmisi nimesid:
Talveöö unenägu

Talveöö Unenägu on aastast 2000 Tallinna Linnateatri korraldatav rahvusvaheline teatrifestival.
Festival toimub biennaalina detsembri viiel viimasel päeval.
Tammsaare Teater

Tammsaare Teater on aastast 1947 Tallinnas tegutsev teater.
Aastatel 1947–1991 ja 1994–1996 kandis teater nime A. H. Tammsaare nimeline Rahvateater. 1991. aastal ühines teater nukurahvateatriga Käpik ja aastatel 1991–1994 tegutseti koos nime Toomteater all. 1996. aasta jaanuaris sai Toomklubi endale sooja ja ruumika kodu Vene tänaval, kuhu sai kolida ka teater. Alates 1996. aasta märtsist kandis teater jälle nime A. H. Tammsaare nimeline Teater. Aastast 2011 tegutseb teater mittetulundusühinguna Tammsaare Teater.
Teater ja Muusika

Teater ja Muusika oli 1941. aasta jaanuarist juunini Tallinnas ilmunud ajakiri (lava- ja muusikakunsti ning -kirjanduse ajakiri). Ajakirja vastutav toimetaja oli Paul Rummo ja tegev toimetaja Woldemar Mettus.
Ajakiri loodi seetõttu, et asendada Nõukogude võimu kinni pandud samateemalisi ajakirju Teater ja Muusikaleht. 
Kord kuus ilmus 6 numbrit, kokku 288 lehekülge, trükiarvuga algul 5000, hiljem 3000, üksiknumbri hinnaga 1 rubla ja 50 kopikat. Väljaandja oli ENSV Kunstidevalitsus, kirjastaja RK Pedagoogiline Kirjandus. Toimetusel oma aadress puudus, kaastööd paluti saata Woldemar Mettusele "Kommunisti" toimetuses Pikk tänav 2. Samal aadressil (Trükikoda Kommunist) ajakirja ka trükiti. Viimane number anti trükkimisele 24. juunil 1941. 
Esimene number algab Johannes Semperi saatesõnaga, kus on muuuhulgas öeldud: "Siin tuleb kiiresti appi tõtata ja kõik jõud tööle panna, et meie helikunstnikud, näitlejad, kunstnikud ja kirjanikud aegsasti ja põhjalikult teadlikuks saaksid käesoleva ühiskondliku murrangu suurusest, proletariaadi diktatuuri ülesandeist, kõigest sellest, mida õpetab marksism-leninism ja mis annab kätte õige perspektiivi väiksemategi üksikasjade vaatlemisel. Alles siis, kui põhjalikult tuntakse ühiskondliku arengu seadusi, kui eneses elavaks on muudetud kommunismi kõrged ideaalid, alles siis, kui iga näitleja, iga laulja, iga orkestriliige teadlikuks saab oma ülesandest sotsialistlikus ühiskonnas ja kui ta seoses sellega tunneb eneses uut, julget, rõõmsat elurütmi, võib tekkida uus kunst, mis sütitab ja elu mõtestab." Mida nõukogude võim teda teenivale ja talle meelepärasele loovisiksusele anda võib, on samas esitatud 90-aastase kasahhi rahvalauliku Džambul Džabajevi sõnadega: "Ma laulsin, nagu oleksin noor mees. ... Mu kuldsed unelmad on täitunud. Stalin ise on minust kuulnud. Nüüd ma kannan siidrüüsid ja elan valges jurtas. Mul on suurepärane kõrb hobune ja rikkalikult kullaga panustatud sadul. Ma käisin Moskvas, linnas, mis on veel imepärasem kui legendaarne Gulistan, ja tervitasin seal Stalinit. Nõukogude valitsus austas mind mu laulude pärast ja annetas mulle Punalipu ordeni." Peale kohustuslike propagandapalade sisaldab ajakiri ka objektiivseid artikleid maailma (ka vene) kultuuripärandist, teoreetilistest küsimustest ning arvustusi ja intervjuusid kaasaegse eesti teatri- ja muusikaelu kohta. 
Ajakiri on austavalt ära märgitud järgnenud Saksa okupatsiooni ajal välja antud Eesti raamatukauplustest ja avalikest raamatukogudest kõrvaldamisele kuuluva kirjanduse nimestikus.
Välislink.
[Kategooria:Eesti NSV ajakirjad]]
Tehnika Ajakiri

Tehnika Ajakiri oli igakuine ajakiri, mis ilmus Tallinnas aastatel 1930–1940.
Ajakiri jätkas 1922–1927 ilmunud ajakirja Eesti Raudtee ja 1928–1929 ilmunud ajakirja Tee ja Tehnika järjepidevust. 
Ajakirjas kajastati muu hulgas ehituse, energeetika, materjaliteaduse, teede temaatikat.
Aastatel 1936–1940 ilmus ajakirja lisaväljaanne Insenerikoja Teated.
The Murphy Band

The Murphy Band oli aastatel 1925–1929 tegutsenud Eesti esimene kutseline džässorkester.
Orkestrisse kuulusid algul Kurt Strobel (trummid), Rolf Eichwald (viiul) ja Konstantin Paalse (bandžo), kellega aastal 1925 ühinesid Wolfgang Pachla (klaver; samal aastal vahetas ta välja Victor Compe), Eugen Allas (bandžo, hiljem saksofon) ja Jakov Zahharov (trompet). Orkestrit juhtis Victor Compe.
Ansambel esines muu hulgas mitmes Saksamaa linnas.
Aastal 1929 lahkusid ansamblist Kurt Strobel ja Konstantin Paalse, mistõttu ansambli juht Victor Compe korraldas ansambli ümber, pannes talle uueks nimeks The Estonia Dance Orchestra.
Kuld-nõelköis

Kuld-nõelköis ("Epipremnum aureum") on võhaliste sugukonda kuuluva nõelköie perekonda kuuluv ronitaimeliik. Kuld-nõelköis on rahvapäraselt tuntud kui Tarzani köis (ka kujul "tarsaniköis" ja "tarzaniköis").
Kuld-nõelköis on igihaljas liaan, mis looduses kasvab kuni 20 meetri kõrguseks. Lehed võivad olla peaaegu üleni rohelised, aga ka mitmesuguses suuruses kollaste triipude ja laikudega. Noortel taimedel on lehed väikesed ja südamekujulised. Troopikas kasvavatel vanadel taimedel on lehed hiigelsuured ja sulgjate lehehõlmadega. Kuld-nõelköis on populaarne toataim. Ta on leplik ja vähenõudlik taim ning tõhus õhupuhastaja. Tubase potitaimena kasvaval nõelköiel lõhestunud lehti, nagu looduses, peaaegu kunagi ei moodustu.
Nils Muižnieks

Nils Muižnieks (sündinud 31. jaanuaril 1964 Los Angeleses) on läti politoloog ja inimõigusaktivist. Ta oli 2012–2018 Euroopa inimõigustevolinik.
Muižnieks sündis läti põgenike perekonnas. Ta õppisPrincetoni ja Berkeley Ülikoolis politoloogiat. Tema doktoriväitekirja pealkiri oli "The Baltic popular movements and the disintegration of the Soviet Union".
1994–2002 oli ta Läti inimõiguste ja rahvusuuringute keskuse direktor. 2002–2004 oli ta Läti integratsiooniminister. 2004 kandideeris ta Läti Esimese Partei nimekirjas Euroopa Parlamenti. Seejärel töötas ta Euroopa Rassismi ja Sallimatuse Vastase Komisjoni liikme (2005–2010) ja esimehena (2010–2012). Jaanuaris 2012 valiti ta Euroopa Komisjoni inimõigustevoliniku kohale ning ta asus ametisse 1. aprillil.
2020. aastast töötab ta Amnesty Internationali Euroopa haru direktorina.
Isiklikku.
Nils Muižnieks on abielus, tal on kaks tütart.
Ta räägib emakeelena nii läti kui ka inglise keelt.
TOM

TOM on võib tähendada järgmist:
Tom on võib tähendada järgmist:
Toomapojad

Toomapojad oli aastatel 1966–1973 tegutsenud Eesti biitmuusikaansambel. Ansambel on ka hiljem esinenud festivalidel ja kontsertidel.
Ansambli koosseisu kuulusid teiste seas Aare Kreilis (solist), Jaan Loot ja Toivo Tasa.
Ansambli repertuaaris oli Eesti rahvalikke laule, biit-, rokkmuusika palasid.
Ansambli tuntuimad lood olid näiteks "Õrn ööbik", "Kullast süda" ja "Pilv puistab lund".
Tuisuline

Tantsuansambel Tuisuline on alates 1951. aastast tegutsev rahvatantsukollektiiv.
Kollektiiv moodustati Tallinna Tuletõrje Ühingu klubis, kui 29. detsembril 1950 tuli kokku viis tantsupaari. 
1963. aastal pälvis kollektiiv isetegevusliku rahvatantsuansambli nimetuse.
Ansambel viljeleb eeskätt eesti rahvatantse ja nende seadeid, kuid esitatud on ka valgevene, moldaavia ja läti tantse.
Hooajal 2016/2017 tegutsesid ansambli juures põhirühm, segarühm, algajate segarühm, naisrühmad (üks suuremate ja teine väiksemate kogemustega naistele) ja lasterühm koostöös Tallinna Saksa Gümnaasiumiga.
Rahvariided.
Tuisuline on tantsinud mitme kihelkonna rahvariietes.
Praegu kasutab segarühm Salme Valgemäe sünnikoha järgi valitud Malvaste rahvariideid (Reigi kihelkond, Hiiumaa).
Naisrühmale on valmistatud Ott Valgemäe sünnikoha Läänemaa järgi Martna kihelkonna rahvariided.
Segarühm kasutab Monika Tominga kodukandi Raplamaa rahvariideid.
Osalemine tantsupidudel.
Tantsuansambel-Rahvakollektiiv (76), juhendajad Ene Jakobson, Salme Valgemäe, Ott Valgemäe, assistent Piret Lett
D-segarühm (16), Ott Valgemäe
D-segarühm (18), juhendajad Mai-Liis Riimaa ja Monika Tomingas
1.-2 kl rühmas segarühma poisid (6), juhendaja Mai-Liis Riimaa
B-rühmas põhirühma mehed (6), juhendaja Monika Tomingas
E-rühmas noorterühma mehed (8), juhendaja Liisa Laine
N2 rühmas kogemustega naisrühma naised (12), juhendaja Monika Tomingas
N5 rühmas algajate segarühma naised ja algajate naisrühma naised (16), juhendaja Monika Tomingas
TriaLogos

TriaLogos on aastast 1998 toimuv rahvusvaheline kultuuridialoogi festival.
Festivali eesmärke on Vene ja Lääne-Euroopa kultuuriruumide vahel luua dialoogifoorum, samuti püütakse otsida kultuurilise mitmekesisuse säilitamise võimalusi, tegeldakse rahvuskultuuride kestvuse temaatikaga.
Festivali kultuuridialoogid toimuvad nii intellektuaalsel, kunstilisel kui ka religioossel tunnetustasandil.
Festivali korraldajad on:
Toronto Eesti Täienduskoolid

Toronto Eesti Täienduskoolid (inglise keeles "Toronto Estonian Supplementary Schools") on Torontos tegutsev õppeasutus, kus õpetatakse eesti lapsi ja noori. Asutus koosneb algkoolist, keskkoolist ja gümnaasiumist, eraldi antakse ka eesti keele kursuseid.
Kool sai alguse 1949. aastal St. Johni kiriku ruumides avatud algkoolist, mida juhtis sealne Peetri koguduse õpetaja Oskar Puhm. Aastast 1960 tegutseb algkool Toronto Eesti Majas. Aastal 1964 avas kool ka keskkooli ja aastal 1982 gümnaasiumi.
Aastal 2003 oli alg-, keskkoolis ja gümnaasiumis vastavalt 82, 52 ja 13 õpilast, keelekursustel käis 2003. aastal 27 inimest.
Uudisleht

Uudisleht oli aastatel 1927–1940 Tallinnas ilmunud leht, mis kajastas kõmulisi teemasid.
Ajaleht ilmus esimestel aastatel nädalas korra, 1928. aastast kaks korda nädalas, 1931. aastast kolm korda nädalas, 1933. aastast neli korda nädalas, 1933. aasta lõpust viis korda nädalas ja aastal 1940 ilmus iga päev (päevaleht). Toimetus asus Tallinnas, Rataskaevu 9. Väljaandja oli J. Loosalu, toimetuse juhataja T. H. Treufeldt ja vastutav toimetaja A. Peterson. Karikatuure joonistasid Oskar Veldemann ja Jaan Jensen.
Ajalehel oli mitu tasuta kaasannet, näiteks Noorte Uudisleht ja Koduleht.
Mecheleni rüüstamine

Mecheleni rüüstamine oli sündmus Kaheksakümneaastase sõja (1568–1648) ajal, kui Hispaania sõdurid ründasid 2. oktoobril 1572 Mecheleni linna Flandrias ja rüüstasid selle.
1522. aastal sõlmis Saksa-Rooma keiser Karl V oma noorema venna, ertshertsog Ferdinandiga jagamislepingu, millega Habsburgid jagunesid Austria ja Hispaania haruks. 1549. aasta Pragmaatilise sanktsiooniga kuulutas Karl Seitseteist provintsi ühendatuks ja jagamatuks Habsburgide valduseks. Oma tagasiastumisel jättis ta Hispaania pärandi oma ainsale elusolevale pojale Felipe II-le.
Aragoni ja Kastiilia kuninga (1556–1598), Burgundia hertsogi (1555–1598) ja Milano hertsogi (1554–1598) Felipe despotism ja tema karmid vastureformatsioonimeetmed põhjustasid Hollandi mässu peamiselt kalvinistlikes Hispaania Madalmaade provintsides, mis viis Kaheksakümneaastase sõja puhkemiseni aastal 1568. 
Mecheleni rüüstamine.
Kui linna garnisoniülem kuulis Hispaania sõdurite lähenemisest linnale, otsustas ta oma meestega linnast lahkuda. Peamiselt katoliiklik elanikkond tervitas hispaanlasi alistumise märgiks, aga hispaanlaste juht Fadrique Álvarez de Toledo sellest ei hoolinud. Tema mehed asusid linna rüüstama. Elanikke hakati tapma ja nende vara röövima. Naised ja tüdrukud vägistati. Sõdurid laamendasid linnas kolm päeva ja hiljem raporteeriti kuningas Felipe II-le, et "ühtki naela ei jäetud seina".
Tagajärjed.
Mecheleni rüüstamisel oli mõneks ajaks soovitud mõju. Kõik linnad, kuhu järgmiseks mindi, ei osutanud vastupanu. Ainuke erand hilisemates rüüstejuhtumites oli Antwerpeni rüüstamine, mida ei korraldanud väejuhid, vaid rahulolematud sõdurid.