tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Miksiit

Miksiit on haruldane vaske, vismutit ja arseeni sisaldav mineraal valemiga BiCu6(AsO4)3(OH)6·3(H2O). Kristallistruktuur on heksagonaalne, tüüpiline kuju on kiirjalt paiknevate nõeljate prismadena ja massiivsete tükkidena muus kivimis. Värvus varieerub valgest kuni rohelise ja sinise erinevate toonideni. Mineraali kõvadus Mohsi astmiku järgi on 3,5–4 ja eritihedus 3,8. Murd on ebaühtlane ja iseloomulik on klaasiläige.
Miksiit on üks vasemaagi sekundaarsetest mineraalidest, mis esineb vaselademete oksüdeerunud osas. Koos miksiidiga võivad esineda vismutiit, smaltiit, ehe vismut, atelestiit, erütriin, malahhiit ja bariit.
Mineraali avastas ja kirjeldas 1879. aastal Jáchymovi lähedal Tšehhis kaevandusinsener Anton Mixa.
Värvipigmendina.
Miksiidi erandlik kasutus värvipigmendina avastati 2015. aastal Washingtonis Rahvusgaleriis asuva Giotto di Bondone 14. sajandil (1320–1330) loodud temperas tahvelmaali pigmentide spektroskoopilisel analüüsil. Maalil polnud sinises värvis kasutatud sellele ajaperioodile väga iseloomulikku ultramariini, mis annab soojema säravsinise tooni, vaid asuriiti, mis andis jahedama-rohekama tonaalsuse. Kokkuvõttes peeti tõenäolisemaks, et miksiit oli pigem juhuslikult kui eesmärgipäraselt lisatud pigment, siiski oli selle kogus piisav, et lisandi värv mõjutaks sinise tonaalsust, mis oli teadlikult valitud külmema tooniga.
Ismā‘īl Hanīyah

Ismā‘īl Hanīyah (29. jaanuar 1963 – 31. juuli 2024) oli Palestiina poliitik, Gaza sektoris võimul olnud Ḩamāsi poliitiline juht. Ta oli kuni surmani Ḩamāsi Poliitbüroo direktor. 
Haniyeh sündis aastal 1962 / 1963 al-Shati põgenikelaagris Araabia Ühendvabariigi poolt okupeeritud Gaza sektoris. Ta õppis Gaza Islamiülikoolis, kus ta tutvus Ḩamāsi ideedega. Aastal 1987 lõpetas ta ülikooli bakalaureusekraadiga araabia kirjanduses. Hanīyah'st sai Ḩamāsi piirkondlik juht aastal 1997 ning ta tegi organisatsioonis kiiret karjääri. 
Ta oli 2006. aasta valimistel võiduka Hamasi nimekirja esinumber ning seega sai temast märtsis 2006 Palestiina Rahvusliku Omavalitsuse peaminister. President Maḩmūd ‘Abbās vabastas ta 14. juunil 2007 ametist. Käimasoleva Fatahi-Hamasi konflikti tõttu ignoreeris Haniyya presidendi käsku ning jäi Gaza sektoris võimule. 
Haniyya oli Hamasi juht Gaza sektoris aastatel 2006–2017 kui ta asendati Yaḩyá as-Sinwāriga. Mais 2017 valiti ta Khaled Mashali asemel Hamasi Poliitbüroo juhiks ning ta kolis Gazast Katari. 
Haniyeh tapeti 31. juulil 2024 tema residentsis Teheranis Iraanis. Rünnakus hukkus ka üks tema ihukaitsja.
Heinrich Johann von Schreiterfelt

Heinrich Johann von Schreiterfelt (suri 4. aprillil 1734), Liivimaal tuntud kui Heinrich Johann von Schreiterfeld oli Schreiterfeldide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane (kapten), kes osales Põhjasõjas. Kompaniiülem.
Elulugu.
Päritolu ja haridus.
Põlvnes Vestfaalist pärit ja Rootsis 1676. aastal aadeldatud suguvõsast. Teme isa oli Rootsi ohvitser Johann Christoph von Schreiterfeld (1632−1696), ema Kuramaalt pärit Hedwig Gamper. 1679. aasta 8. juulil (vkj) immatrikuleeriti ta koos vend Gustav Carliga Riia lütseumi.
Sõjateenistus.
Alustas sõjaväekarjääri Riia kubernerirügemendis, kus oli alamlipnik. 1688. aastal ülendati ta selles väeosas lipnikuks. 
Põhjasõja puhkemise järel teenis Gustav Ernst von Albedyhli (1655−1721) värvatud Liivimaa tragunirügemendis, kus sai kapteni aukraadi. 1701. aastal kevadel juhtis ta väeosa omanimelist kompaniid. Läks sama aasta 23. novembril erru. 
Hilisem tegevus ja surm.
Pärast erustumist sai temast põllumees. Oma elu viimastel aastatel oli tema elukohaks Väike-Salatsi kihelkond. 1724. aastal on teda nimetatud Pantene mõisnikuna. Samal ajal oli tema majandada ka Ate pandimõis. Suri 1734. aasta 4. aprillil (vkj) ja maeti sama kuu 21. päeval.
Tuliriisikas

Tuliriisikas ("Lactarius pyrogalus") on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.
Seen on põletavalt kibeda maitsega.
Fillièvres

Fillièvres on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Fillièvres asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D340 ääres.
Maiga Varik

Maiga Varik (sündinud 11. juulil 1934) on eesti tõlkija ja toimetaja. 
Ta töötas aastail 1957–1962 tõlkijana ajalehes Edasi, 1962–1999 toimetajana kirjastuses Eesti Raamat (algselt Eesti Riiklik Kirjastus) ning seejärel toimetajana ajakirjas Looming.
Ta on tõlkinud peamiselt vene keelest (Tšõngõz Ajtmatov, Mihhail Bulgakov, Vladislav Hodassevitš, Maksud Ibrahimbäjov, Valentin Katajev, Viktor Pelevin, Aleksandr Solženitsõn, Arkadi ja Boriss Strugatski, Jevgeni Zamjatin jt), aga ka serbia keelest (Milorad Pavić).
Maiga Varik võrdleb toimetamist ja tõlkimist näitlejatööga: "Kumbki amet ei soodusta enese maksmapanekut, vaid just seda, et lähed teisega kaasa, autori mõttemaailma sisse. See on nagu teatris osasse sisseelamine." Toimetajana on ta juhindunud põhimõttest parandada "nii vähe kui võimalik, nii palju kui vajalik".
Tema tütar on tõlkija Aet Varik.
Rahvuskivi

Rahvuskivi on rahvussümboliks valitud kivi.
Eesti rahvuskivi on paekivi.
Soome rahvuskivi on graniit.
Erkki Karo

Erkki Karo (sündinud 30. märtsil 1983) on eesti sotsiaalteadlane.
Haridus.
Omandas avaliku halduse bakalaureusekraadi Tartu Ülikoolis 2005 ja doktorikraadi Tallinna Tehnikaülikoolis 2011. Oli külalisüliõpilane Maastrichti Ülikoolis 2004–2005, Islandi Ülikoolis 2006, University College London'is 2009, Leuveni Katoliiklikus Ülikoolis 2006–2007 ja 2010 ning järeldoktor Tokyos 2015–2016.
Töökäik.
Oli Tartu Ülikooli riigiteaduste instituudis erakorraline assistent 2005–2006. Aastast 2007 töötab Tallinna Tehnikaülikooli Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudis (kuni 2013 avaliku halduse instituut): assistent 2007–2008, teadur 2009–2015, vanemteadur 2015–2018, kaasprofessor tenuuris 2018–2023, alates 2023 täisprofessor tenuuris; instituudi direktor aastast 2017.
Teadustöö.
Põhilised uurimisvaldkonnad: teadus- ja tehnoloogiapoliitika, rohepöördega seotud innovatsiooni ja riigivalitsemise protsessid.
Fresnoy

Fresnoy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Fresnoy asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D109 ääres.
Galametz

Galametz on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Galametz asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D340 ääres.
Brett McGurk

Brett H. McGurk (sündinud 20. aprillil 1973) on Ameerika Ühendriikide diplomaat, advokaat ja õppejõud. 
Ta on riikliku julgeoleku tippametikohtadel töötanud nii George W. Bushi, Barack Obama ja Donald Trumpi presidentuuri ajal. 2021. aastast töötab ta president Joe Bideni nõunikuna ning on Riikliku Julgeoleku Nõukogu koordinaator Lähis-Ida ja Põhja-Aafrika küsimustes.
Oktoobris 2015 nimetas Barack Obama ta presidendi erisaadikuks Islamiriigi-vastase koalitsiooni juures. Ta töötas seal, kuni Donald Trump otsustas detsembris 2018 väed Süüriast välja viia.
Ta on olnud ka nõunik Iraagi ja Iraani asjades. Aastatel 2014–2016 juhtis ta salajasi kõnelusi, mis viisid vangide vahetamiseni ja nelja ameeriklase vabastamiseni Iraanist. Enne seda oli ta George W. Bushi ajal presidendi erinõunik Iraagi ja Afganistani asjades ning Barack Obama ajal Ameerika Ühendriikide suursaadik Iraagis.
Yoav Gallant

Yoav Gallant (heebrea keeles יוֹאָב גָּלַנְטְ‎; sündinud 8. novembril 1958) on Iisraeli poliitik ja erukindral, aastast 2022 Iisraeli kaitseminister. Ta on Likudi erakonna liige.
Gallant on olnud Iisraeli Kaitsejõudude Lõunaväejuhatuse ülem. Jaanuaris 2015 liitus ta Kulanu erakonnaga. Ta valiti parlamenti ja temast sai ehitusminister. Ta liitus Likudiga 2018. aasta lõpus. Varem on ta olnud ka alija- ja integratsiooniminister ning haridusminister.
Linda Targo

Linda Tinnu Targo (29. mai 1928 Tartu – 5. aprill 2021) oli eesti tõlkija ja toimetaja. 
Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogina ja töötas pikka aega toimetajana kirjastuses Eesti Raamat (algselt Eesti Riiklik Kirjastus). 
Ta tõlkis kirjandust vene ja inglise keelest, teiste hulgas Walter Scotti romaani "Rob Roy" ja Kenneth Grahame'i "Tuulesahin pajudes". Tema tõlgete hulgas on palju laste- ja noorsookirjandust. 
Targo oli Eesti Keeletoimetajate Liidu auliige. 
Viited.
Michael Kurilla

Michael Erik Kurilla (snd 16. mail 1966) on Ameerika Ühendriikide sõjaväelane (kindral), alates 1. aprillist 2022 Ameerika Ühendriikide Keskväejuhatuse ülem. Varem on ta olnud XVIII õhudessantväekorpuse ülem ning Keskväejuhatuse staabiülem.
Iisraeli õhuvägi

Iisraeli õhuvägi (heebrea keeles זְרוֹעַ הָאֲוִיר וְהֶחָלָל, "Zroa HaAvir VeHahalal"; inglise keeles "Israeli Air Force", IAF) on Iisraeli Kaitsejõudude õhu- ja kosmosevägi. See asutati 28. mail 1948, kaks nädalat pärast Iisraeli iseseisvusdeklaratsiooni väljakuulutamist. Iisraeli õhuväe ülem on 2024. aasta seisuga "aluf" Tomer Bar.
Iisraeli õhuvägi asutati tuginedes annetatud ja riigistatud eralennukeid ning teisest maailmasõjast üle jäänud sõjalennukeid. Hiljem hangiti veel sõjalennukeid, nagu Boeing B-17 Flying Fortress, Bristol Beaufighter, de Havilland Mosquito ja P-51 Mustang. Iisraeli õhuväel oli tähtis roll 1956. aasta Suessi kriisis kui operatsiooniga Kadesh lennutati Mitla mäekurusse dessantväelasi. Aastal 1967 toimund kuuepäevase sõja esimesel päeval õnnestus Iisraeli õhuväel hävitada suur osa vaenlaste õhuvägedest ning ülejäänud sõjaks õhuülekaal saavutada.
Veidi pärast kuuepäevase sõja lõppu alustas Egiptus nn kurnamissõja, mille käigus pommitas Iisraeli õhuvägi sihtmärke sügaval vaenlase territooriumil. Aastal 1973 puhkes Yom Kippuri sõda ning Egiptuse ja Süüria vägede edusammud sundisid Iisraeli õhuväge hülgama üksikasjalikke plaane vastase õhutõrje hävitamiseks. Hoolimata vastase raketirünnakutest ja õhutõrjest suudeti pakkuda maaväele piisavalt tuge, et sõja kulg Iisraeli kasuks pöörata.
Pärast Yom Kippuri sõda on enamik Iisraeli õhuväe õhukitest saadud Ameerika Ühendriikidelt, nende hulka kuuluvad näiteks Douglas A-4 Skyhawk, McDonnell Douglas F-4 Phantom II, McDonnell Douglas F-15 Eagle, General Dynamics F-16 Fighting Falcon ja Lockheed Martin F-35 Lightning II. Iisraelis on toodetud lennukeid IAI Nesher ja IAI Kfir. Juunis 1981 kasutati hävitajaid F-15 ja F-16, et operatsiooniga Opera hävitada Iraagi tuumarajatised. Juunis 1982 hävitati operatsiooniga Mole Cricket 19 Süüria õhutõrje Liibanonis. Oktoobris 1985 pommitati kättemaksuks Küprosel toimunud terrorirünnaku eest Palestiina Vabastusorganisatsiooni peakorterit Tunises. Aastal 1991 viidi läbi operatsioon Saalomon, millega toodi Etioopiast Iisraeli seal elanud juudid. Aastatel 1993 ja 1996 viidi Ḩizb Allāhi vastu läbi operatsioonid Vastutus ja Viihma Viinamarjad. Aastal 2007 hävitati operatsiooniga Orchard väidetavad Süüria tuumareaktorid. Veel on osa võetud 2006. aasta Iisraeli-Liibanoni konfliktist, operatsioonist Sulatina, 2012. aasta Gaza sõjast, 2014. aasta Gaza sõjast, 2021. aasta Iisraeli-Palestiina kriisist ja Iisraeli sissetungist Gaza sektorisse.
Aet Varik

Aet Varik (ametlikult Aet Ringborg; sündinud 28. detsembril 1967) on eesti tõlkija. 
Ta on tõlkinud peamiselt inglise keelest ilukirjandust (Julian Barnes, Michel Faber, E. M. Forster, Kazuo Ishiguro, Hanif Kureishi, David Herbert Lawrence, David Lodge, David Malouf, Patrick McCabe, David Mitchell, Terry Pratchett, Anuradha Roy, Salman Rushdie, Paul Scott, Manil Suri, David Foster Wallace, Evelyn Waugh) ning mõtte- ja teaduskirjandust (Gregory Bateson, Carlo Ginzburg). Vähemal määral on ta tõlkinud rootsi keelest (Kerstin Ekman, Jonas Hassen Khemiri, Lotta Olsson).
Ta on Eesti Kirjanike Liidu liige.
Isiklikku.
Aet Varik on Maiga Variku tütar.
Collybiopsis

Collybiopsis on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Yoon Suk-yeol

Yoon Suk-yeol (korea keeles 윤석열; sündinud 18. detsembril 1960 Soulis) on Lõuna-Korea poliitik ja jurist, aastatel 2022–2024 Lõuna-Korea president. 
Ta on Rahva Võimu Partei liige. President Moon Jae-ini ametiajal oli ta aastatel 2019–2021 Lõuna-Korea peaprokurör.
Yoon on pärit Soulist ning lõpetanud Souli Ülikooli. Kui ta oli Souli piirkonnapeaprokuratuuri juht, oli tal võtmeroll ekspresidentide Park Geun-hye ja Lee Myung-baki võimu kuritarvitamises süüdi mõistmises. Juulis 2019 nimetas president Moon Jae-in ta riigi peaprokuröriks. Yooni juhtimisel uuris peaprokuratuur Mooni valitsuse mõjukat liiget Cho Kuki, kes oli sunnitud astuma justiitsministri kohalt tagasi. Yooni ja Mooni vastuolud tõid kaasa Yooni tagasiastumise märtsis 2021 ning tema populaarsuse konservatiivsete valijate seas 2022. aasta valimistel.
Yoon teatas presidendiks kandideerimisest juunis 2021. Juulis liitus ta parempoolse Rahva Võimu Parteiga ning novembris esitas erakond ta kandidaadiks. Teda on peetud sotsiaalselt konservatiivseks ning majanduslikult liberaalseks, tema valimislubaduste seas olid majanduslike regulatsioonide lõdvendamine ning Soolise võrdõiguslikkuse ja perekonnaasjade ministeeriumi likvideerimine. Yoon võitis 9. märtsil 2022 toimunud valimistel napilt Demokraatliku Partei kandidaati Lee Jae-myungi ning asuts ametisse 10. mail 2022. 
Juulis 2023 väisas ta Leedus toimunud NATO tippkohtumist ning pärast seda suundus Ukrainasse, kus külastas Butšat ja Irpinit. Tema valitsusajal peeti esimene Lõuna-Korea ja Vaikse ookeani saarte tippkohtumine (2023) ning esimene Lõuna-Korea ja Aafrika tippkohtumine (2024). Ta on käinud välja idee korraldada ka Lõuna-Korea ja Kesk-Aasia riikide tippkohtumine.
Oktoobris 2023 kohtus ta Soulis president Alar Karisega.
3. detsembril 2024 kuulutas ta riigis ootamatult välja erakorralise sõjaseisukorra, süüdistades opositsiooni riigivastases tegevuses. Politsei ja sõjaväe piiramisrõngasse kogunenud parlament aga nõudis otsuse tagasivõtmist. Hilisõhtul teatas president, et tühistab sõjaseisukorra. 
Lõuna-Korea parlament otsustas 14. detsembril 2024, et president Yoon Suk Yeol tuleb 3. detsembril väljakuulutatud sõjaseisukorraga kaasnenud segaduse tõttu ametist vabastada.. Otsuse poolt hääletas salajasel hääletusel 204 saadikut 300-st, nende seas 12 presidendi enda partei esindajat ja kogu opositsioon. Presidendi volitused peatati, ehkki tal on võimalus otsus edasi kaevata.
19. jaanuaril 2025 ta arreteeriti süüdistatuna mässu korraldamises ja võimu kuritarvitamises.
Gouy-Saint-André

Gouy-Saint-André on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Gouy-Saint-André asub umbes 16 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D137 ääres.
Huviväärsusi.
1130. aastal valisid premonstraatlastest mungad Canche'i ja Authie jõe vahelisel lavamaal koha endile kloostri ehitamiseks. Kirikut alustati 1156. aastal ja see pühitseti sisse 1220. aastal. Seda ümbritsesid paljud hooned ning sellel oli suur torn, ait ja kaks ristikäiku. 16. ja 17. sajandi vaenutegevus põhjustas palju kahju. 18. sajandi algusaastatel rekonstrueeriti kirikuhoone, ülejäänud kloostriga tehti seda 1751. aasta paiku Dom Ignace Crépini juhtimisel arhitekt Arrageois Merville'i juhendamisel. 
Pärast revolutsiooni jäid püsti vaid kloostrikirik ja põllumajanduslikud kõrvalhooned. Seejärel muutis markii de Riencourt selle lossiks. Taluhooned ehitati aastatel 1752–1755 arhitekt Claude Brunioni juhatusel ja neid laiendati kuni 1784. aastani. Praeguste hoonete fassaadid on arhitektuurselt erakordsed telliste ja kividega.
Briti väed põletasid lossi 1918. aastal kogemata maha.
Peavärava kohal oleval kolmnurksel frontoonil on kloostri ja Amiensi piiskopi käed. See on tüüpiline selle perioodi klassikalisele arhitektuuristiilile.
Räpina Jack

Räpina Jack on eestikeelne rokkmuusikat viljelev bänd.
Bändi kuuluvad terase ütlemise ja rafineeritud riimidega jutumees, ansamblist Bombillaz tuntud Kill Kaare ehk KillBaba ning peenelt arrogantse esinemislaadiga uljas kitarrikangelane Hain Hoppe ehk Hash.
Nende muusikast leiab bluusi, "rock‘n‘roll"‘i, kantrit, folki ning törtsuke isegi "reggae"‘t ja hiphoppi. 
Kill Kaare ja Kaisa Lingi kirjutatud laul "Tule" pääses lauluvõistluse Eesti Laul 2025 finaali. Laulu esitab solist Kaisa Ling koos ansambliga Räpina Jack.
Monica Vitti

Monica Vitti (kodanikunimi Maria Luisa Ceciarelli; 3. november 1931 Rooma – 2. veebruar 2022 Rooma) oli itaalia näitleja.
Ta tegi oma kuulsamad rollid Michelangelo Antonioni filmides 1960. aastatel koos selliste näitlejatega nagu Marcello Mastroianni, Alain Delon, Richard Harris, Terence Stamp ja Dirk Bogarde.
Vitti võitis parima näitlejannana viis David di Donatello auhinda ja seitse Itaalia Kuldgloobust ("Globo d'oro"), lisaks Itaalia Elutöö Kuldgloobuse ("Globo d'oro alla carriera", 2000) ning Veneetsia filmifestivali Elutöö Kuldlõvi (1995).
Pärast tema surma nimetas Itaalia kultuuriminister Dario Franceschini teda Itaalia kino kuningannaks.
Karjäär filminäitlejana.
Pärast väiksemaid rolle mõnes komöödiafilmis sai Vitti kokku režissöör Michelangelo Antonioniga. Lisaks professionaalsele koostööle said neist mõneks ajaks ka elukaaslased. Vitti mängis naispeaosi Antonioni kuulsas tetraloogias: piinatud Claudiat filmis "L'avventura" (1960), võrgutajast Valentinat filmis "La notte" (1961), mõistatuslikku Vittoriat filmis "L'eclisse" (1962) ja neurootilist Giulianat filmis "Il deserto rosso" (1964).
Režissöör Mario Monicelli komöödiast "La ragazza con la pistola" (1968) sai alguse Vitti populaarsus avalikkuse silmis ning see suunas suuresti näitlejanna edasist karjääri.
Ingerimaa tragunirügement

Ingerimaa tragunirügement (rootsi k. "Ingermanländskt dragonregement") oli 1700–1710 ning edaspidi teise nime all tegutsenud Rootsi ratsaüksus, mis võttis osa Põhjasõjast. Üksuse esimene juhataja oli ratsaväekindral Otto Vellingk. 
Üksuse teenistusajalugu.
Idee tragunirügemendik loomiseks tõi esimest korda välja Otto Vellingk, kes oma 21. aprilli kirjas rkj Karl XII-le rõhutas Ingerimaa kaitseks vajaminevate vägede puudust. Selle lahendamiseks pakkus ta moodustada Soome ratsarügementidest võetavate sõdurite pealt uue tragunirügemendi, mis peaks tegutsema ka rahuajal. Kuningas oli sellele vastu, kuid juuli alguseks oli rügemendi moodustamisega juba algust tehtud.
1702. aastaks oli Vellingki juhitud üksuses 380 meest. 1706. aastal sai rügemendi järgmiseks juhatajaks ooberst Jürgen Hastfer, kelle eest juhtis rügementi ooberstleitnant Heinrich Otto von Brakel, kelle käe all oli üksuses 1708. aastal 560 meest. Samal aastal osales rügement Georg Lybeckeri sõjakäigul Ingerimaal. Osa üksusest langes Viiburi piiramise järel vangi.
Ülejäänud tragunirügementi asus juhtima Heinrich Otto von Brakel, kelle järgi kutsuti üksust ka Brakeli tragunirügemendiks. Selleks ajaks oli rügement ainuke, Läänemereprovintsides moodustatud üksus, mis polnud hävinud. Brakeli surma järel võttis rügemendi üle Anders Boije, kes juhatas seda kuni 1716. aastani. Viimaseks rügemendiülemaks oli Joachim Georg von Ganschou, kelle all taganes üksus Soomest Rootsi. 1719. aastal liideti tragunirügement Soome maatragunirügemendiga.
Håkan Holmberg

Håkan Olof Holmberg (12. mai 1951 Örnsköldsvik – 24. august 2020 Uppsala) oli Rootsi ajaloolane, ajakirjanik ja poliitik.
Ta oli Baltimaade iseseisvuse toetuseks korraldatud esmaspäevamiitingute algatajate hulgas.
Otto Reinhold von Hammelstierna

Otto Reinhold von Hammelstierna (suri 1719) oli Rootsi sõjaväelane (major), kes osales Põhjasõjas.
Otto Reinhold von Hammelstierna oli 1679. aastal Campenhauseni rügemendis lipnik. 1701. aastal oli ta leitnant Nierothi jalaväerügemendis. Samal aastal viidi ta üle Albedyhli tragunirügementi, kus ta sai kapteniks. 1704. aastal ülendati ta majoriks. 1708. aastal võttis ta osa Lesnaja lahingust, mille järel ta vangi langes. 
Otto Reinhold von Hammelstierna suri 1719. aastal Kaasanis.
Juur-metskõrges

Juur-metskõrges ("Gymnopus fusipes") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Seen kasvab tamme juurtel, Eestis ei esine. Seen sai uue nime aastal 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuulusid Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.
Ristikheina Kohvik

Ristikheina Kohvik on Eesti ettevõte. Esimene Ristikheina Kohvik avati 2014. aasta novembris Pelgulinna Ristiku 57 aadressile. Tänaseks on kohvikuid Tallinnas neljas asukohas: Pelgulinnas, Ülemiste ja Kristiine ostukeskustes ning Balti Jaama Turu toidutänaval. Peamiseks tegevusalaks on toitlustus. Ettevõte kuulub kolmele tallinlasele.
Ristikheina Kohviku juhatusse kuuluvad elukaaslased Meelika Nõmme ja endine jalgpallur Jarmo Ahjupera ning toitlustusvaldkonnas aastakümneid tegutsenud Sandra Veeremaa. 
Ettevõtte loomise idee tekkis, kui Meelika ja Jarmo elasid viimase jalgpallikarjääri ajal Ungaris, kus elurajoonides oli palju pagarikodasid. Kui paar Eestisse tagasi kolis ja Pelgulinnas elama hakkas, jäi neile silma Ristiku ja Timuti tänavanurgal endise leivapoe ruumid. Ühine tuttav viis Meelika ja Jarmo kokku Sandraga, kes oli 2014. aastal tuntud toidublogija ja kokaraamatu autor ning kokk-kondiiter erinevates restoranides.
2015. aasta mais avas Ristikheina Kohvik Pelgulinnas Kolde puiestee ristmikul kioski, kus pakuti hamburgereid, jäätist ja kergemat vahepala. Kiosk lõpetas tegevuse paari aasta möödudes. 2017. aasta maikuus avas Ristikheina Kohvik oma teise kohviku värskelt renoveerimise läbinud Balti Jaama Turu toidutänaval. 2017. aasta 11. novembris - kolm aastat peale esimese kohviku avamist - loodi kolmas kohvik-koogipood Tartu mnt 8 aadressile, mis sulges uksed enne korooniapandeemiat. 2020. aasta suvel avas Ristikheina Kohvik kaks uut kohvikut: Ülemiste keskuses ja Kristiine keskuses. Täna tegutsevad Tallinnas neli kohvikut: Pelgulinnas, Ülemiste ja Kristiine ostukeskustes ning Balti Jaama Turu toidutänaval. Eelmainitud Koogipood ja Kiosk on sulgenud uksed.
Ristikheina Kohvik müüb tooteid Kaubamaja Toidumaailmas ning Stockmanni toidupoes. Ettevõte on tuntud pulmatortide ja tellimuste poolest. Muidugi valmistatakse ka toitlustust soolaseks puhuks. Lisaks osaleb suurtes projektides koostöös TV3-ga ning teiste tuntud Eesti ettevõtetega.
Tristan Konso

Tristan Konso (sündinud 4. detsembril 2007) on eesti kergejõustiklane, U18 Euroopa meister kümnevõistluses (2024). 
Tristan Konso õpib Rakvere Riigigümnaasiumis. Tema treener on Alar Madilainen.
2024. aasta juulis tuli Konso 16-aastaselt kuni 18-aastaste Euroopa meistriks kümnevõistluses. Kuldmedali pälvis ta 7549-punktise kogusummaga (10,90 - 6.74 - 13.88 - 1.84 - 48,95 - 13,52 - 43.14 - 4.60 - 47.29 - 4.59,69), millega läks U18-vanuseklassis ka maailma hooaja edetabelit juhtima. Ühtlasi püstitas ta kümnevõistluse sees U18 Euroopa meistrivõistluste rekordi 110 m tõkkejooksus (13,52).
Engelbrecht von Vietinghoff (surnud 1709)

Engelbrecht von Vietinghoff (surnud 1709) oli Vietinghoffide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane (kapten), kes osales Põhjasõjas.
Engelbrecht von Vietinghoff sündis Liivimaal. 1693. aastal oli ta adjutant Pistohlkorsi jalaväerügemendis. Järgmisel aastal ülendati ta seal lipnikuks. 1700. aastal liitus ta Albedyhli tragunirügemendiga, kus edutati leitnandiks. 1703. aastal oli ta kapten Meijerfelti tragunirügemendis. 
Vietinghoff hukkus 1709. aastal veebruaris Ukrainas.
Grigny (Pas-de-Calais)

Grigny on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Grigny asub Hesdini metsa serval, u. 21 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D94E1 ääres.
Guigny

Guigny on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Guigny asub u. 22 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D134E1 ääres.
Korea Demokraatlik Partei

Korea Demokraatlik Partei (korea keeles 더불어민주당; kuni 2015 Uus Demokraatia Poliitiline Liit (새정치민주연합)) on liberaaltsentristlik Lõuna-Korea erakond. KDP on üks kahest riigi suurest parteist, selle põhiline konkurent on Rahva Võimu Partei.
Erakond moodustati 26. märtsil 2014 kui Demokraatlik Partei liitus Ahn Cheol-soo poolt moodustamisel olnud erakonnaga Uue Poliitilise Visiooni Partei. Detsembris 2015 muudeti nimi praegusele kujule. Aastal 2022 liitusid Demokraatliku Parteiga ka Avatud Demokraatlik Partei ja erakond Uus Laine.
Guisy

Guisy on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Guisy asub u. 16 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D113 ääres.
Huviväärsusi.
Legend räägib, et kaks aastat kestnud paguluses Prantsusmaal viibis Püha Canterbury Thomas tänapäevase valla territooriumil.
Püha Canterbury Thomase kirik pärineb 18. sajandist. Kell pärineb 1679. aastast ja on 1908. aastast kuulutatud ajaloomälestiseks. 16. sajandist pärit Becketi puukuju kuulutati ajaloomälestiseks 1911. aastal. Püha Joosepi ja Jeesus-lapse värvitud puuskulptuur ning 18. sajandi alguse karikas on samuti ajaloomälestisteks kuulutatud.
1974. aasta märtsis langes kirik suure varguse ohvriks, osa varastatud esemeid leiti lõpuks Belgiast. 2015. aasta aprillis esitati plaan kiriku restaureerimise 29 000 euro eest, sealhulgas kellatorni karkassi tugevdamine, hüdroisolatsioon ja katuse remont. Kavas oli remontida ka lööv.
Viis Silma

Viis Silma (inglise keeles Five Eyes, FVEY) on anglosfääri maade luureliit, kuhu kuuluvad Ameerika Ühendriigid, Austraalia, Kanada, Suurbritannia ja Uus-Meremaa. Need riigid on signaaliluure alal koostöö tegemiseks sõlminud ka UKUSA lepingu. Nimi "Five Eyes" võib viidata kitsamalt ka nende riikide luureagentuuridele.
FVEY sai alguse teise maailmasõja ajal, kui Briti ja Ameerika Ühendriikide koodianalüütikud pidasid salajasi ja mitteametlikke koosolekuid juba enne seda, kui Ameerika Ühendriigid sõjaga liitusid. Liit formaliseeriti 1946. aasta UKUSA lepinguga. 1960. aastatel loodi külma sõja ajal luuresüsteem ECHELON. Algselt kasutati ECHELON-i Nõukogude Liidu ja idabloki maade suhtluse jälgimiseks, kuid tänapäeval kasutatakse seda üle maailma. Sideühenduste jälgimise võimekust arendati edasi terrorismivastase sõja ajal, siis keskenduti peamiselt veebisuhtlusele.
FVEY tegevused on suuresti salastatud ning avalikkuses on korduvalt tekkinud debatt võimalike põhiõigusterikkumiste kohta. ECHELON-i süsteemi olemasolu sai laiemale üldsusele teatavaks 1990. aastate lõpus ning teemat käsitleti nii Euroopa Parlamendis kui vähemal määral ka Ameerika Ühendriikide Kongressis ja Suurbritannia parlamendis. Endine Ameerika Ühendriikide Riikliku Julgeolekuagentuuri partner Edward Snowden on Viit Silma kirjeldanud riigiülese luureorganisatsioonina, mis ei vasta oma liikmesriikide seadustele. 2010. aastatel tuli avalikkuse ette, et FVEY riigid on oma kodanikke jälginud ning omavahel andmeid jaganud, valitsuste sõnul oli tegevus legaalne.
Viis Silma on üks maailma ulatuslikumaid luureliitusid. Peale signaaliluure andmeid kogutakse ka sõjaväeluure, inimluure ja kosmoseluure valdkondades. Viis Silma on oma liikmesriikide luurestrateegia võtmeelement.
Ilukirjanduses.
Viit Silma on mainitud Hillary Clintoni ja Louise Penny poliitilises kriminaalromaanis "Hirmu paine all" (Postimehe Kirjastus, 2022).
BGM-109 Tomahawk

BGM-109 Tomahawk (inglise keelest "Tomahook") on Ameerika Ühendriikide iga ilmaga lastav reaktiivmootoriga alahelikiirusega pikamaatiibrakett. Seda lastakse laevadelt ja allveelaevadelt ning seda kasutavad peamiselt Ameerika Ühendriikide merevägi ja Suurbritannia kuninglik merevägi.
Tomahawk töötati 1970. aastatel välja Johns Hopkinsi Ülikooli Applied Physics Laboratorys Marylandi osariigis ning seda hakkas esimesena tootma General Dynamics. Hiljem on raketi tootmine liikunud mitmete ettevõtete vahel, muuhulgas on seda tootnud näiteks McDonnell Douglas, Hughes Aircraft Company ja Raytheon. Raketist on arvukalt mudeleid ning selle modulaarne ehitus võimaldab kanda mitmesuguseid lõhkepäid. Aastal 2023 võttis USA kasutusele , mis võimaldab Tomahawk rakette paigutada mobiilsetele laskeseadeldistele.
Édouard Drouyn de Lhuys

Édouard Drouyn de Lhuys (19. november 1805 – 1. märts 1881) oli Prantsuse diplomaat ja poliitik, mitu ametiaega teeninud Prantsuse välisminister. 
Ta sündis Pariisis ning sai hariduse Lycée Louis-le-Grandis. Ta oli pärit jõukast suguvõsast ning teda peeti heaks kõnemeheks.
Alexandre Colonna-Walewski

Alexandre Florian Joseph, Colonna-Walewski krahv (4. mai 1810 – 27. september 1868) oli Poolas sündinud Prantsuse poliitik ja diplomaat, Napoleoni vallaslaps.
Tema suurim saavutus oli kui ta osales oma nõo Napoleon III ajal välisministrina 1856. aasta Pariisi kongressil. Kongressiga lõpetati Krimmi sõda ning Pariisi mereõiguse deklaratsiooniga pandi alus tänapäevasele rahvusvahelisele mereõigusele.
Eesti taristuminister

Taristuminister on Vabariigi Valitsuse liige, kes juhib koos energeetika- ja keskkonnaministriga Kliimaministeeriumi. Taristuministri vastutusvaldkonnas on elukeskkond ja ringmajandus, merendus ja veekeskkond ning liikuvus.
Ministri nimetab ametisse ja vabastab ametist Vabariigi President peaministri ettepanekul. Minister astub ametisse ametivande andmisega Riigikogu ees. 25. märtsist 2025 on taristuminister Kuldar Leis.
Ministrite loend.
Erakonnad
Vaata ka.
Eesti teede- ja sideminister
FC Fredericia

FC Fredericia (taanikeelse täisnimega "Football Club Fredericia af 1991", lühemalt "FC Fredericia"; ka "FCF") on Taanis Fredericia linnas tegutsev jalgpalliklubi.
Klubi asutati 3. jaanuar 1991 pealisehitusena Fredericia fB ja Fredericia KFUM vahel.
2020. aastast on klubi peatreener Michael Hansen.
Reinhold Johann von Freymann

Reinhold Johann von Freymann (suri 20. juuli 1736) oli Freymannide Nursi harust pärit Rootsi ja Vene sõjaväelane, kes osales Põhjasõjas. Ta oli ka Korneti ja Nēķene mõisnik.
Reinhold Johann von Freymann sündis 1680. aastate paiku Johann von Freymanni peres. Reinhold Johann abiellus Gertruda Valßeriga.
Freymann teenis lipnikuna Hollandis, seejärel astus 1700. aastal kaptenina Albedyhli tragunirügementi. 1704. aastal ülendati ta majoriks. Viis aastat hiljem võeti ta Poltava lahingus vangi. Ta naasis vangistusest 1722. aasta juulis ning läks ooberstleitnandina erru. Hiljem astus ta Vene armee teenistusse ja sai seal kindralmajori auastme.
Reinhold Johann von Freymann suri 20. juulil 1736.
Gustav Georg von Albedyhl

Gustav Georg von Albedyhl oli Albedyhlide aadlisuguvõsast pärit Rootsi kapten, kes osales Põhjasõjas.
Elulugu.
Gustav Georg von Albedyhl teenis lipnikuna Hollandis. 1700. aastast teenis ta kaptenina Albedyhli tragunirügemendis. Järgmisel aastal lahkus ta sõjaväest.
Adolphe Thiers

Marie Joseph Louis Adolphe Thiers (15. aprill 1797 – 3. september 1877) oli Prantsusmaa poliitik ja ajaloolane. Ta oli riigi teine valitud president ning Prantsuse Kolmanda Vabariigi esimene president.
Thiers oli võtmetegelane 1830. aasta revolutsioonis, millega kukutati kuningas Charles X ning krooniti liberaalsem kuningas Louis-Philippe I. Samuti osales ta 1848. aasta revolutsioonis, millega kukutati Orléansi dünastia ning rajati Prantsusmaa Teine Vabariik. Aastatel 1836–1840 oli ta Prantsusmaa peaminister, osales Arc de Triomphe'i sissepühitsemisel ning organiseeris Napoleoni säilmete toomise Saint Helenalt Prantsusmaale. Algul ta toetas Louis-Napoleon Bonaparte'i (Napoleon III), kes oli president 1848–1852 ning keiser 1852–1871, kuid hiljem oli tema häälekas vastane. Kui Napoleon III võimule tuli, saatis ta Thiersi mõneks ajaks riigist välja. Naasnult oli Thiers opositsionäär.
Kui Prantsusmaa 1870. aasta Prantsuse-Preisi sõjas lüüa sai, valiti sõjale vastu olnud Thiers uue valitsuse juhiks ning ta sõlmis rahulepingu. Kui Pariisi kommuun 1871. aastal võimu haaras, andis Thiers sõjaväele käsu see maha suruda. Augustis 1871 nimetas parlament 74-aastase Thiersi vabariigi presidendiks. Tema peamine saavutus presidendina oli Saksamaa vägede enneaegne Prantsusmaalt väljasaatmine. Tema peamised oponendid parlamendis olid monarhistid ning vabariiklaste vasakpoolne leer. Ta astus tagasi 24. mail 1873 ning uueks presidendiks sai Patrice de Mac Mahon. 
Adolphe Thiers suri 1877. aastal ning tema matustest sai poliitiline üritus, mida juhtisid tema vabariiklastest poliitkaasvõitlejad Victor Hugo ja Léon Gambetta.
Ta oli ka märkimisväärne lähiajaloolane. Thiers kirjutas Prantsuse revolutsioonist 10 köidet, mis ilmusid aastatel 1823–1827, mida on peetud Bourbonide restauratsiooni kontekstis julgeks teoks. Ta kirjutas ka 24-köitelise teose Napoleoni valitsusajast (prantsuse keeles "Histoire du Consulat et de l'Empire"). 1834. aastal valiti ta Prantsuse Akadeemiasse.
Praha rahu

Praha rahu (saksa keeles "Prager Frieden") oli rahuleping, mille Preisi Kuningriik ja Austria Keisririik sõlmisid 23. augustil 1866 Prahas. See lõpetas koostoimes muude lepetega Austria-Preisi sõja. Leping oli Austriale leebe, kuna Otto von Bismarckil õnnestus kuningas Wilhelm I-st veenda, et tugev Austria on Preisimaa tuleviku jaoks tähtis.
Austria kaotas lõplikult Veneto, mille ta oli sama aasta oktoobri Viini lepinguga kaotanud Prantsusmaale, kes omakorda loovutas selle Itaaliale. Austria ei tahtnud piirkonda otse Itaaliale anda, kuna uskus, et oli sõjas itaallasi võitnud. Habsburgid jäeti Saksamaa asjadest lõplikult välja (n-ö Väike-Saksamaa) ning seega sai Preisimaast ainus saksa suurriik. Likvideeriti Saksa Liit, viis päeva varem sõlmitud lepinguga rajati sõjaline Põhja-Saksa Liit. Saksa lõunariigid pidid Preisimaale maksma reparatsioone.
Fireball (viski)

Fireball (inglise keeles 'tulekera') on Ameerika Ühendriikides toodetav alkohoolne jook. See koosneb Kanada viskist, kaneelimaitseainest ja magusainetest. Alkoholi mahuprotsent on 33%. 
Fireball töötati välja Kanadas 1980. aastate keskel ning välismaal oli see kaua vähe tuntud. 2018. aastal oli see aga üks Põhja-Ameerika suurema läbimüügiga viskisid ning levinud ka mujal maailmas.
Liivasõda

Liivasõda (araabia keeles حَرْبُ الرِّمَال, "Ḥarb ar-Rimāl") oli piirikonflikt Alžeeria ja Maroko vahel, mis leidis aset 1963. aastal. Kuigi sõjategevus toimus 25. septembrist 10. oktoobrini, sõlmiti rahuleping alles 20. veebruaril 1964. Sõda algas peamiselt Maroko valitsuse nõudmistest Alžeeriale kuulunud Tindoufi ja Béchari provintsides ning kahe riigi vahelised pinged kestsid veel mitu aastakümmet.
Sõda algas, kui Maroko väed 25. septembril 1963 üle piiri tungisid ning kolm piiriäärset linna okupeerisid. Alžeeria avas rinde põhja pool Ichi lähedal, Maroko hakkas liikuma Tindoufi suunas. Alžeeriasse jõudsid Kuuba abijõud, kes hakkasid tegema ettevalmistusi Ida-Marokosse tungimiseks, Maroko sõjavägi oli sunnitud valmistuma Tindoufi suunas uueks pealetungiks. Kumbki rünnak teoks ei saanud, kuna enne kuulutati välja vaherahu. Liivasõja tõttu korraldati ka Aafrika Ühtsuse Organisatsiooni esimene rahuvalvemissioon. Ametlik rahuleping sõlmiti 20. veebruaril 1964.
Tuuli Duneton

Tuuli Duneton (sündinud Tuuli Linnus; sündinud 1977) on Eesti riigiametnik, alates 2022. aasta veebruarist Kaitseministeeriumi kaitsepoliitika asekantsler.
Ta lõpetas 2000. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna prantsuse keele ja kirjanduse erialal.
Isiklikku.
Tema isa oli haridustegelane Tanel Linnus.
Toyota sõda

Toyota sõda (araabia keeles حرب التويوتا, "Ḥarb al-Tūyūtā"; prantsuse keeles "Guerre des Toyota") oli sõda aastatel 1986–1987 Liibüa ja Tšaadi vahel. See leidis aset Põhja-Tšaadis ning Liibüa-Tšaadi piiril ning see oli osa Liibüa-Tšaadi sõjast. Sõda on nime saanud Toyota-marki autode (peamiselt Hiluxi ja Land Cruiseri mudelid) järgi, mida Tšaadi sõjavägi kasutas liibüalaste rünnates ja põgenedes. Liibüa sai sõjas lüüa, Ameerika Ühendriikide allikate järgi kaotati kümnendik sõjaväest: hukkus 7500 sõdurit ning sõjatehnikat hävis või langes vaenlase kätte 1,5 miljardi $ väärtuses. Tšaadi poolel hukkus 1000 sõdurit.
Sõda sai alguse 1983. aastal kui Liibüa okupeeris Tšaadi põhjaosa. Liibüa juht Muammar Gaddafi keeldus tunnustamast Tšaadi presidendi Hissène Habré võimu ning andis sõjalist tuge opositsioonilise Rahvusliku Ühtsuse Üleminekuvalitsuse (GUNT) riigipöördekatsele. Võimupööre ebaõnnestus Prantsusmaa sekkumise tõttu, operatsioonidega Manta ja Épervier piirati Liibüa väed 16. põhjaparalleeli taha, kus oli harva asustusega kõrb.
Aastal 1986 hakkasid Tšaadi opositsiooniväed Liibüa vastu mässama ning Liibüa kaotas vabanduse Tšaadi territooriumil viibimiseks. Detsembris 1986 andis president Habre oma vägedele käsu ületada 16. paralleel, et Tibesti mägedes liibüalastega sõdivate GUNT-i sõduritega väed ühendada. Mõni nädal hiljem rünnati suurte jõududega ja hävitati Fadas asunud Liibüa sõjaväebaas. Järgnevate kuude jooksul kombineeris Tšaadi sõjavägi sissitaktikat konventsionaalse sõjaga, tekitas Liibüale suuri kaotusi ning vallutas tagasi peaaegu kõik okupeeritud alad. Relvarahu sõlmiti septembris 1987. Relvarahuga jäi Liibüa okupatsiooni alla Aouzou sektor, mis anti Tšaadile tagasi 1994. aasta Rahvusvahelise Kohtu otsusega.
Ludwig Dindorf

Ludwig August Dindorf (latiniseeritult Ludovicus Dindorfius; 3. jaanuar 1805 Leipzig – 6. september 1871 Leipzig) oli saksa klassikaline filoloog.
Ludwig Dindorfi isa oli keeleteadlane Gottlieb Immanuel Dindorf, tema vanem vend oli klassikaline filoloog Wilhelm Dindorf. Ta õppis klassikalist filoloogiat Leipzigi ülikoolis, kus keskendus Gottfried Hermanni mõjutusel kreeka tekstikriitikale. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta eraõpetlasena Leipzigis. 
Ta koostas mitme antiikautori teose tekstikriitilised väljaanded: Thukydides (1824), Xenophon (1824–1826), Hesiodos (1825) ja Euripides (1825), Diodoros (esmalt 1826, viimane korrigeeritud väljaanne 1867–1868), Johannes Malalas (1831), "Chronicon paschale" (1832), Pausanias (1845), Cassius Dio (1863–1865), Polybios (1866–1868) jt.
Wilhelm Dindorf

Karl Wilhelm Dindorf (latiniseeritult Guilielmus Dindorfus; 2. jaanuar 1802 Leipzig – 1. august 1883 Leipzig) oli saksa klassikaline filoloog.
Wilhelm Dindorfi isa oli keeleteadlane Gottlieb Immanuel Dindorf, tema noorem vend oli klassikaline filoloog Ludwig Dindorf.
Ta õppis klassikalist filoloogiat Leipzigi ülikoolis, kus kaitses ka magistri- ja doktorikraadi. Aastail 1828–1833 oli ta Leipzigi Ülikooli kirjandusloo erakorraline professor, kuid ta loobus sellest kohast, kui kaotas lootuse saada Christian Daniel Becki järglaseks kreeka ja ladina kirjanduse professori kohal. Seejärel töötas ta eraõpetlasena.
1846. aastal valiti ta Preisi Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks.
Ta koostas mitme antiikautori teose tekstiväljaanded, teiste hulgas avaldas ta Aristophanese komöödiaid, Aischylose, Euripidese ja Sophoklese tragöödiaid, Platoni, Isokratese, Athenaiose ja Homerose tekste.
Hesmond

Hesmond on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Hesmond asub u. 13 km Montreuil-sur-Merist idas tee D149E1 ääres ja Créquoise'i jõe orus.
Créquoise

Créquoise ([kʁekwaz]; pikardi: "Créquoése") on väike oja, mis voolab Lõuna-Boulonnais' ja Picardie lavamaalt Canche'i.
Oja saab alguse Créquys, läbib Torcy, Royoni, Lebiezi, Hesmondi, Offini ja Loison-sur-Créquoise'i ning suubub Beaurainville'i juures Canche'i. Kolm väikest lisajõge on Fosse du Corval, L'Embrienne ja le Surgeon.
Jenkinsi kõrva sõda

Jenkinsi kõrva sõda (inglise keeles "War of Jenkins' Ear"; hispaania keeles "Guerra del Asiento" ehk lepingusõda) oli sõda Suurbritannia ja Hispaania vahel aastatel 1739–1748. Suurem osa kokkupõrgetest leidis aset Uus-Granadas ja Kariibi merel ning enne aastat 1742. Jenkinsi kõrva sõda oli seotud aastatel 1740–1748 toimunud Austria pärilussõjaga. Nime "Jenkinsi kõrva sõda" võttis 1858. aastal kasutusele Briti ajaloolane Thomas Carlyle ning see viitab prikk Rebecca kaptenile Robert Jenkinsile, kelle kõrva Hispaania rannavalvurid aprillis 1731 väidetavalt maha raiusid.
Robert Jenkinsi vahejuhtumile Suurbritannias algselt ei reageeritud, kuid seitse aastat hiljem kasutasid Briti parlamendi opositsioonipoliitikud Lõunamere kompanii toetusel seda õigustamaks sõda Hispaaniaga. Briti võimud lootsid seeläbi parandada kaubandusvõimalusi Kariibi merel. Lisaks taheti säilitada hinnaline leping Asiento de Negros (hispaania keelest "Mustade leping"), millega Hispaania oli andnud brittidele loa müüa Hispaania Ameerikasse orje (seetõttu nimetatakse seda Hispaania ajalookirjanduses lepingusõjaks).
Briti 1741. aasta rünnak Cartagena de Indiasele oli nende jaoks hävitav (peamiselt nakkushaiguste tõttu) ning seda ei korratud. Kui välja arvata väiksemad kokkupõrked Floridas, Georgias ja Havannas, oli sõda 1742. aastaks suuresti lõppenud, kuid 1748. aastani jätkus Austria pärilussõda, mis lõppes Aacheni rahuga. Jenkinsi kõrva sõjaga ei õnnestunud Suurbritannial oma territoriaalseid ja majanduslikke eesmärke täita ning Hispaania kaitses oma Ameerika valduseid edukalt. Briti merendusajalukku läks Jenkinsi kõrva sõda tänud admiral George Ansoni ümbermaailmareisile.
Ämbrisõda

Ämbrisõda (itaalia keeles "Guerra della secchia rapita"; sõna-sõnalt: "Varastatud ämbri sõda") oli 1325. aastal toimunud sõda rivaalitsevate Bologna ja Modena linnriikide vahel. Konflikt leidis aset Emilia Romagna piirkonnas Itaalia põhjaosas. Ämbrisõda oli üks osa 300-aastasest gvelfide ja gibelliinide konfliktist. Sõja ainsa lahingu, Zappolino lahingu, võitsid Modena gibelliinid.
Sõja kohta on levinud müüt, et see puhkes, kuna modenalased varastasid Bologna kaevu juurest ämbri. Tegelikult võtsid modenalased ämbri trofeena kaasa pärast sõja lõppu ning ämbrisõja vallandas Modena, kui hõivas Bolognale kuulunud Monteveglio linnuse.
Pareiasaurus

Pareiasaurid ("põsesisalik") oli suur rühm herbivoorseid loomi, kes elasid Permi ajastul, umbes 298-252 miljonit aastat tagasi. Need roomajate eellased olid oma aja ühed suurimad maismaaloomad, ulatudes pikkuselt kuni 3 meetrini. Pareiasauridel oli jässakas keha, lühikesed jäsemed ja väike pea, mida kattis tugev luuline kest. Nende hambad olid lehekujulised ja sobisid hästi taimede närimiseks. Pareiasauride fossiile on leitud Euroopast, Aasiast, Aafrikast ja Lõuna-Ameerikast, mis näitab nende laialdast levikut Pangaea ülikontinendil. Kuigi pareiasaurid surid välja Permi ajastu lõpus toimunud massilise väljasuremise käigus, peetakse neid kilpkonnade eellasteks või lähisugulasteks, mis teeb nad oluliseks lüliks roomajate evolutsiooni mõistmisel.
Ragbi 2024. aasta suveolümpiamängudel

 
2024. aasta Pariisi suveolümpiamängude ragbi-7 turniirid toimuvad 24.–30. juulil Stade de France’il. Kakskümmend neli võistkonda (kaksteist võistkonda nii meeste kui naiste arvestuses) võistlevad üksteisega omavahel vastavatel turniiridel. Esmakordselt algasid ragbi-7 võistlused kaks päeva enne avatseremooniat meeste eel- ja veerandfinaaletappidega. Võistlustel tehakse 26. juulil toimuvaks avatseremooniaks paus, enne kui päev hiljem selguvad medalivõitjad. Naiste turniir peetakse 28.-30. juulini, mis kulmineeruvad kulla- ja pronksimatšidega.
Medalitabel.
Klassifitseerimise reeglid:1. Punktid; 2. Punktide vahe; 3. Väravate vahe.
Väljalangemise mängud.
Medali mängud.
&lt;section begin=MP /&gt;&lt;section end=MP /&gt;
Huby-Saint-Leu

Huby-Saint-Leu on endine vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Huby-Saint-Leu asub Hesdinist põhjas ja ei ole palju enamat kui selle eeslinn. Tee D928 Saint-Omeri möödub lähedalt.
1. jaanuaril 2025 liideti Huby-Saint-Leu vald Hesdin-la-Forêt' vallaga.
Ajalugu.
Sõjaväebaas Esimese maailmasõja ajal. Huby-St-Leus asub Briti kalmistu.
Incourt (Pas-de-Calais)

Incourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Incourt asub u. 32 km Montreuil-sur-Merist kagus tee D107 ääres.
Jaan Kärneri tänav

Jaan Kärneri tänav on tänav Elvas.
Tänav on osa ajaloolisest ühendusteest Otepää ja Puhja vahel, mis eksisteeris juba sajandeid enne Elva linna ja alevi teket. 1920. aastatel nimetati seda Pangodi teeks, 1930. aastatel aga Otepää teeks.
1931. aastal Otepää tee sillutati kivikillustikuga ja tasandati ning 1938. aastal asfalteeriti.
1938. aastal tegi Ülemaaline Eesti Noorsoo Ühendus Elva valitsusele ettepaneku nimetada alevis kolm tänavat tuntud kirjanike järgi. Otepää tee sooviti nimetada sealkandis (tegelikult Vaiksel tänaval) elanud Jaan Kärneri järgi, kes oli Elvat kujutanud mitmetes oma teostes. 1939. aastal otsustas Elva nüüd juba linnavolikogu ümber nimetada hulga tänavaid, teiste seas saigi Otepää tänav Jaan Kärneri tänavaks.
Aadressil Jaan Kärneri 2 asus ajalehe Uus Tee toimetus ja trükikoda. Aadressil Jaan Kärneri 3a asub Elva veetorn. Hoones Jaan Kärneri 4 elas kunstnik Eduard Kutsar ja seal on tegutsenud Eduard Kutsari majamuuseum. Hoones Jaan Kärneri 6 tegutses aastail 1908–1999 postkontor ja telegraafijaam. Hoonetes Jaan Kärneri 11 ning Jaan Kärneri 35 on elanud Jaan Kärner. Hoones Jaan Kärneri 12 tegutses palju aastaid toidukauplus "Jõe pood". Funktsionalistlikus kortermajas Jaan Kärneri 18 on elanud kirjanik Richard Janno ja poliitik Urmas Kruuse. Hoones Jaan Kärneri 20 on elanud kirjanik Richard Roht.
Tänaval on ka sild üle Elva jõe.
Samblaroheline

Samblaroheline on üks rohelistest värvitoonidest, mahe, pigem soojatooniline sambla värvust meenutav roheline värvus.
Värvinimetust kasutatakse tekstiilide, lõngade, mööbli ja sisekujunduse värvuse kirjeldamiseks.
Ajaloost.
Nii prantsuse kui ka inglise allikates on märgitud, et värvinimetus tuli moe kontekstis kasutusele 19. sajandil. Neis allikates ei kirjeldata värvitooni lähemalt, ent 1880. aastal leidub üks vihje värvijatele mõeldud tehnilises käsiraamatus "Le Moniteur de la papeterie":
""On divise les couleurs en : primitives, binaires, ternaires […] les couleurs binaires mixtes sont celles dans lesquelles une des couleurs primitives est en excès, ainsi : — Le vert d'eau avec bleu prédominant. — Le vert mousse avec jaune prédominant"." 
'Värvide jaotus on primaarvärvusteks, sekundaarvärvusteks ja tertsiaarvärvusteks (…) segatud sekundaarvärvused on sellised, milles üht primaarvärvustest on liias, nagu: — vesirohelises domineerib sinine. — samblarohelises domineerib kollane'.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com kirjeldab samblarohelist ("vert mousse") maheda ja pigem heleda rohelisena ning annab värvinäidisteks pastelsete roheliste toonivahemiku .
Prantsuskeelne värvinimetuste leht code-couleur.com annab samblarohelise vasteks sooja oliivrohelisega sarnaneva tooni .
Pantone värvikaardi toon 16-0532 "Moss" on mahe tuhm kollakasroheline .
RAL Classic värvivaliku toon 6005 "Moosgrün" on mirdirohelise taoline külm tumeroheline 
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamatus "Color: universal language and dictionary of names" on samblaroheline ("Moss Green") keskmine kollaroheline ("moderate yellow green") , keskmine oliivroheline või hallikas oliivroheline , "Moss", "Old Moss Green" ja "Light Moss Green" hele oliivroheline .
Veebivärv "Moss green" on heledam veidi kollakas tuhmroheline .