tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Homoloogiline rida

Homoloogiline rida on samasse aineklassi kuuluvate sarnaste omaduste ja struktuuriga keemiliste ühendite rida, mille liikmed erinevad naaberliikmest mingi kindla struktuurielemendi võrra. Orgaaniliste ühendite korral moodustavad homoloogilise rea sama aineklassi (sama funktsionaalrühmaga) ühendid, milles iga järgmine liige erineb eelmisest metüleenrühma –CH2– võrra, harvem mõne muu rühma võrra. Näiteks alkaanide homoloogilise rea üldvalemiga H(CH2)nCH3 (kus n = 0,1,2,3,4…) moodustavad metaan CH4, etaan CH3–CH3, propaan CH3–CH2–CH3, butaan CH3CH2CH2CH3 jne, mis erinevad naaberliikmest 14 massiühiku, s.t. CH2 võrra. Rea üksikut liiget nimetatakse "homoloogiks".
Samamoodi kujunevad mitmesuguste funktsionaalrühmadega (need määravad ühendite klassi põhiomadused) ühendite homoloogilised read.
Metüleenrühm on see lüli, mille võrra erinevad üksteisest enamuse homoloogiliste ridade naaberliikmed. Tihti kasutatakse eesliidet "homo-", mis näitab, et tegu on võrdlusühendi homoloogiga. Seda kasutatakse triviaalnimetuses, näiteks homosidrunhappe molekulis on üks metüleenrühm (-CH2-) rohkem kui sidrunhappe molekulis; samuti sisaldub homoallüülses rühmas üks metüleenrühm rohkem kui allüülrühmas puhul.
Homoloogilises reas esineb ainete omaduste reeglipärane muutumine; seejuures võib esineda reeglipärasusest kõrvalekaldeid, mille põhjuseks on enamasti funktsionaalrühmadega seotud vesiniksidemete moodustumine.
Homoloogilise rea moodustavad ka terpeenid (näiteks mono-, seskvi-, diterpeenid jne) ja terpenoidid, milles kordub lüli C5H8; silaanid üldvalemiga SinH2n+2; titaani, vanaadiumi ja molübdeeni oksiidid nagu VnO2n-1, kus 2&lt;n&lt;10.
Praktiliselt kõik sünteetilised polümeerid on polümeerhomoloogide segud, s.t. tegu on erineva polümerisatsiooniastmega (koosnevad erinevast arvust monomeeri lülidest) molekulidega.
Mihkli kogudus

EELK Mihkli Miikaeli kogudus on luterlik kogudus Mihklis.
Kogudus kuulub EELK Lääne praostkonda. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Kari Tynkkynen.
Jumalateenistused on iga kuu teisel ja neljandal pühapäeval algusega kell 14 Mihkli Miikaeli kirikus, lisaks on suviti kuu esimesel kolmapäeval palvetund Pikavere palvemajas ning augusti esimesel pühapäeval tähistatakse Pikavere palvemaja aastapäeva.
Koguduse pastorid ja kirikuõpetajad.
Vt
Muhu Katariina kogudus

EELK Muhu Katariina kogudus on luterlik kogudus Muhus.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda. 
Koguduse hooldajaõpetaja on Hannes Nelis. Juhatuse esimees on Mari Luup, organist on Koidula Vigla.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11.00 Muhu kirikus.
Koguduse vaimulikud.
vt.
Mustjala Anna kogudus

EELK Mustjala Anna kogudus on luterlik kogudus Mustjalas, mis kasutab Mustjala Anna kirikut.
Kogudus kuulub Saarte praostkonda.
Koguduse hooldajaõpetaja on Rene Reinsoo, organist Ülle Reinsoo, juhatuse esimees Helje Raaper.
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 11 Mustjala Anna kirikus.
Mustjala koguduse pastorid ja kirikuõpetajad.
vt.
Sundance'i filmifestival

Sundance'i filmifestival (inglise Sundance Film Festival) on Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis Park Citys toimuv filmifestival. Sõltumatu filmi festivali eesmärk on tutvustada andekaid noori filmitegijaid ning tõsta esile alternatiivseid ja väikese eelarvega mängu-, lühi- ja dokumentaalfilme.
Sundance'i eelkäija oli 1978. aastal Salt Lake Citys asutatud Utah/US Film Festival, mille korraldamise võttis 1985. üle Robert Redfordi ja tema sõprade poolt 1981. aastal loodud Sundance'i instituut. Esimene rahvusvaheline festival toimus 1985. aastal ja nüüd toimub see igal aastal jaanuaris. Aastatel 2006 ja 2007 toimus festival korraga kolmes Utah' osariigi linnas: Park Citys, Ogdenis ja Salt Lake Citys.
Instituut ja festival on nime saanud Robert Redfordi kehastatud Sundance Kidi tegelaskuju järgi filmis "Butch Cassidy and the Sundance Kid".
Filmifestivalil on esilinastunud sellised filmid nagu Steven Soderberghi "Seks, valed ja videolint" ("Sex, Lies, and Videotape"; 1989), Quentin Tarantino "Marukoerad" ("Reservoir Dogs"; 1992), Mike Newelli "Neli pulma ja üks matus" ("Four Weddings and a Funeral"; 1994), Ben Stilleri "Tegelikkus teeb haiget" ("Reality Bites"; (1994), Kevin Smithi "Poesellid" ("Clerks."; 1994), James Wani "Saag" ("Saw"), Paul Thomas Andersoni "Kibe käsi" ("Sydney"; 1996), Mary Harroni "Ameerika psühho" ("American Psycho"; 2000), Eric Bressi ja J. Mackye Gruberi "Liblikaefekt" ("The Butterfly Effect"; 2004) jpt.
Filmifestivali raames toimub ka võistlusprogramm, kus jagatakse auhindu järgmistes kategooriates:
2009. aasta detsembris valiti võistlusprogrammi Veiko Õunpuu film "Püha Tõnu kiusamine".
2023. aasta 27. jaanuaril sai Anna Hintsi dokumentaalfilm "Savvusanna sõsarad" dokumentaalfilmide võistlusprogrammi auhinnatseremoonial parima režissööri auhinna.
Harimkotan

Harimkotan (vene keeles Харимкотан, jaapani keeles 春牟古丹島) on Suur-Kuriilide Põhjarühma asustamata saar Venemaa idaosas. Kuulub Sahhalini oblasti koosseisu. Krenitsõni väin eraldab Harimkotani saart Onekotani saarest (15 km kirde pool) ja Severgini väin Šiaškotani saarest (29 km edela pool).
Saare pindala on 68 km², pikkus loodest kagusse 13 km, laius on 8 km. Saare moodustab kustunud Severgini vulkaani (1157 m) veepealne osa. 
Saarel on ojad ja järved. Kasvavad kääbusseedermännid, nõgudes kasvavad murakas ja kukemari. Ranna ääres kasvab lehtadru. Elutsevad rebased ja väikesed närilised. Rannikuäärses meres elutsevad viigerhüljes ja sivutš.
Severgini väin

Severgini väin (vene keeles пролив Севергина) on väin Vaikse ookeanis Venemaa idaosas, eraldab Harimkotani Šiaškotani saarest ning ühendab Ohhoota merd Vaikse ookeaniga. Väina laius 29 km.
Väin paikneb Sahhalini oblasti akvatooriumis.
Severgini väin on saanud nime vene keemiku ja mineraloogi Vassili Severgini järgi.
Saag (täpsustus)

Saag on tööriist materjalide lõikamiseks.
Lines, Vines and Trying Times

"Lines, Vines and Trying Times" on ameerika bändi Jonas Brothers neljas stuudioalbum. See ilmus aastal 2009.
Esimesel nädalal müüdi seda 247 000 eksemplari ja see oli Billboard 200 edetabelis esikohal.
Nycomed

Nycomed on rahvusvaheline ravimifirma. Korporatsiooni peakontor asub Zürichis.
Eestis asuvad Nycomedi tütarettevõtte (Nycomed SEFA AS) tootmishooned ja peakorter Põlvas, kus lisaks tootmisele asub ka regionaalne keskladu, kvaliteedi-, meditsiini- ja registreerimisosakonnad ning administratsioon. Müügi- ja turundusosakond asub Tallinnas. Tootmine toimub lisaks Eestile ka Norras, Taanis, Poolas, Soomes, Austrias, Belgias, Saksamaal ja Indias.
2011. aasta septembris omandas ettevõtte Takeda Pharmaceutical Company.
Tritsükliliste antidepressantide üleannustamine

Tritsükliliste antidepressantide üleannustamise sümptomaatika ja ravi on sarnane kõigil tritsüklilistel antidepressantidel.
Esmased sümptomid on kesknärvisüsteemi erutuse nähud:
Erutusnähud lähevad üle pidurdusseisundiks, mida iseloomustavad:
Ilmnevad ka nähud, mis on seotud muskariinretseptorite blokaadida:
Kaasuvad ka tõsised südametegevuse häired:
Ida-Aafrika Ühendus

Ida-Aafrika Ühendus (inglise keeles "East African Community", suahiili keeles "Jumuiya ya Afrika ya Mashariki") on kaheksat Ida-Aafrika riiki ühendav majandusliku koostöö organisatsioon.
Ühenduse asutasid 6. juunil 1967 Uganda pealinnas Kampalas Keenia, Tansaania ja Uganda tolliliiduna. Alates 1977. aastast koostöö katkes, kuid aastal 2000 see taastati. Aastal 2007 liitusid ühendusega ka Burundi ja Rwanda.
Ühenduse peakorter asub Tansaanias Arushas. Kõrgeim organ on kord aastas kogunev riigipeade konverents.
Liidu tegevuse eesmärk on majanduslik koostöö; kapitali, kaupade ja inimeste vaba liikumise kehtestamine; ühise valuuta kasutuselevõtt ning poliitiline integratsioon. 1. juulil 2010 alustasid ühenduse liikmesriigid üleminekut ühisturule.
2016. aastal liitus ühendusega Lõuna-Sudaan, 2022. aastal Kongo Demokraatlik Vabariik ja 2023. aastal Somaalia.
2023. aasta jaanuaris plaanis Ida-Aafrika Ühendus (EAC) järgmise nelja aasta jooksul emiteerida ühisraha. Organisatsiooni ministrite nõukogu peab otsustama Ida-Aafrika Rahainstituudi asukoha ja ühisraha emiteerimise teekaardi koostamise.
Aude'i jõgi

Aude'i jõgi on jõgi Prantsusmaal.
Jõgi algab Püreneedest ning suubub Narbonne'i lähedal Vahemerre.
Jõe pikkus on 224 km.
Aude'i jõe ääres asuvad Axat, Quillan, Couiza, Limoux ja Carcassonne.
Jõgi on andnud nime Aude'i departemangule.
Cirque de Gavarnie

Cirque de Gavarnie on tsirkusorg Püreneedes Püreneede rahvuspargi territooriumil.
Cirque de Gavarnie' kõrgeimad tipud ulatuvad 3000 meetrini. Mägedes on mitmeid koski, neist kõrgeim on Grande Caskade, mille kõrgus ulatub 400 meetrini.
Carl Johannes Masing

Carl Johannes Masing (ka Karl Johannes Masing; 9. oktoober 1811 Rakvere – 22. veebruar 1878 Peterburi) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1823–1831 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1832–1834 Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas. Ordineeriti õpetajaks 20. novembril 1835 Kuressaares.
Oli aastatel 1835–1860 Mustjala Anna koguduse õpetaja ja 1860–1878 Peterburi Mihkli koguduse õpetaja.
Masing oli agar haridustegelane oma kogudustes ja esines silmapaistvalt vaimuliku kirjanduse alal. Kirjutas õigeusku siirdumise vastase lendlehe.
Isiklikku.
Tema poeg Albert Ludwig Immanuel Masing (1839–1914) oli Peterburis luteri pastor (saksa-vene Maria koguduses), poeg Gotthilf Leonhard Masing oli slaavi keelte professor Tartu Ülikoolis, poeg Karl Reinhold Mihhail Masing oli Venemaa sõjaväelane, suurtükiväekindral, Woldemar "Ernst" Masing (1843–1915), meditsiinidoktor. Vend Ferdinand Magnus Masing oli luteri pastor Samaras ja hiljem Jämaja Kolmainu koguduses. Pojatütre mees (Gotthilf Leonhardi väimees) Hermann Johannes Ederberg oli Hargla ja Koeru koguduse pastor. Pojapoeg (Albert Ludwig Immanueli poeg) Johannes Konstantin Masing oli luteri pastor Peterburis (saksa-vene Maria koguduses).
Longonot

Longonot on uinunud kihtvulkaan Ida-Aafrika riftivööndis Keenia lõunaosas, umbes 13 km Naivasha järvest kagu pool ja umbes 60 km Nairobist loodes.
Vulkaani geograafilised koordinaadid on . Vulkaani kõrgus on 2776 meetrit.
Umbes 21 000 aastat tagasi toimunud võimsa purske tagajärjel moodustus 12 km pikkune ja 8 km laiune kaldeera, mille keskele tekkis hilisemate pursete tagajärjel uus koonus. Mäe tipus on umbes 1,8 km läbimõõduga kraater. Põhjaloodenõlval on hästi näha väiksem parasiitkoonus.
Longonot purskas viimati 1860. aastatel.
Vulkaani kaitseks on loodud Longonoti rahvuspark.
Aastal 2010 tehtud Euroopa Kosmoseagentuuri satelliitide eri aegadel tehtud radarikujutiste võrdlemisel selgus, et aastatel 2004–2006 tõusis Longonoti koonuse pind 9 cm võrra. See võib osutada taastekkinud vulkaanilisele aktiivsusele.
Ferdinand Magnus Masing

Ferdinand Magnus Masing (15. aprill 1815 Tallinn – 8. november 1887 Jämaja) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1831–1836 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikoolis usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1836–1840. Töötas aastatel 1841–1842 koduõpetajana Viimsis. Ordineeriti õpetajaks 12. augustil 1842 Tallinnas.
Oli aastatel 1842–1851 pastor Samara kubermangus Osinovkas. Aastatel 1851–1887 Jämaja Kolmainu koguduse õpetaja, hooldades aastatel 1875–1887 ka Anseküla Maarja kogudust.
Isiklikku.
Tema vend Carl Johannes Masing oli Mustjala Anna koguduse ja Peterburi Mihkli koguduse õpetaja.
Han-Tengri

Han-Tengri on püramiidikujulise tipuga mägi Tian Shanis Tengri-Tagi ahelikus Kasahstani, Kõrgõzstani ja Hiina piiril. 
Mäe kõrgus koos liustikuga on 7010 meetrit ja ilma liustikuta 6995 meetrit.
Han-Tengri on Džengiši (endine Pobeda; 7439 m) järel kõrguselt teine mäetipp Tian Shanis. Ta on Kasahstani kõrgeim tipp ning Kõrgõzstanis kõrguselt kolmas pärast Džengiši ja Lenini mäetippu (7134 m). 
Han-Tengri on maailma põhjapoolseim üle 7000 meetri ulatuv mäetipp. Tal on teistest sarnastest mägedest lühem vallutamiseks sobiv hooaeg, karmim ilmastik ja hõredam õhk.
Alpinism.
1987. aasta ekspeditsioonis oli kolm eestlast.
1987. aastal korraldati ametiühingute üleliiduline alpinistide ekspeditsioon Han-Tengrile. Ekspeditsioonist osavõtu põhitingimuseks oli varem kahe seitsmetuhandese tipputõusu kogemuse olemasolu. Kandidaate kogunes 86, kellest alles jäeti 46, nende seas Kalev Muru, Jaan Künnap ja Alfred Lõhmus (kõigil kolmel vähemalt viis tipputõusu varasemast perioodist).
Ekspeditsioon startis 15. juulil Prževalskist. Kui sekeldused piirilubadega lõpuks olid klaaritud (osavõtjad olid 40 Nõukogude Liidu linnast), oodati kaks nädalat kopterit, et lennata Lõuna-Engiltšeki liustikule. Baaslaager rajati otse Pobeda tipu vastas Lõuna-Engiltšeki liustiku paremale kaldamoreenile 4000 m kõrgusele. Pärast aklimatiseerumistõuse ja väliööbimist 5200 m kõrgusel enda kaevatud lumekoopas, jõudsid kõik ülespürgijad ka tipus ära käia. 
Kalev Muru ja Jaan Künnap jõudsid tippu lumesajus ja halva nähtavuse juures 8. augustil kella nelja paiku pärast lõunat. Sellesama lumesaju tõttu jõudsid nad tipust tagasi 6400 m kõrgusel asuvasse vahelaagrisse alles pool üks öösel. Alfred Lõhmus, kes oli sattunud teise tõusurühma, jõudis tippu ilusa ilmaga 10. augustil ja sai tipust üles võtta ilusad kaadrid.
2004. aasta maavärinast põhjustatud laviin.
5. augustil 2004 toimus Han-Tengril maavärina tagajärjel jää- ja lumelaviin. Laviin vallandus Tšapajevi nõlvalt 6000 meetri kõrguselt ja tabas 4700 meetri kõrgusel mägironijaid. Kokku hukkus 11 Tšehhi, Ukraina ja Venemaa alpinisti. 
Laviin puhkes varahommikul kell 4.30, mil mäge oli vallutamas umbes 50 alpinisti. Sel ajal oli mäel ka kümneliikmeline Eesti ekspeditsioon Jaan Künnapi juhtimisel. Eesti ekspeditsiooni liikmed jäid laviini alumisse ossa, kuid pääsesid õnnelikult ja organiseerisid laviini jäänute päästetöid. Nad päästsid tšehhi ja vene alpinisti elu ning aitasid päästetööle tõhusalt kaasa. Eesti grupis kaasa teinud alpinistist arst Boriss Slepikovski andis päästetuile kohapeal vajalikku esmaabi.
Jaan Künnap kommenteeris ETV saates "Aktuaalne kaamera", et "eestlased pääsesid laviinist napilt. Kümme minutit siia-sinna". Eesti grupis olid peale Künnapi ja Slepikovski Alar Sikk, Kristjan-Erik Suurväli, Priit Joosu, Priit Simson ja veel neli alpinisti. Et päästeteenistuse hinnangul oli mäe lõunakülg endiselt väga laviiniohtlik, loobusid eestlased 5. augustil tipu vallutamise üritustest ja naasid baaslaagrisse. Seekord jäi saavutatud tõusukõrguseks Han-Tengri mäel 6000 m.
Tapa Jakobi kogudus

Tapa Jakobi kogudus on EELK Järva praostkonna kogudus Tapal, mis kasutab Tapa Jakobi kirikut.
Koguduse hooldajaõpetaja on Jane Vain, diakon Vesse Seppel. Juhatuse esimees ja organist on Evely Traublum-Rambi. 
Jumalateenistused on igal pühapäeval algusega kell 14.00 Tapa Jakobi kirikus.
Ajalugu.
Tapa iseseisev luteri kogudus moodustati 1921. aastal, enne seda kuulusid Tapa (tollal alevi) luteriusulised Järva praostkonna Ambla Maarja kogudusse.
Tomáš Berdych

Tomáš Berdych (sündinud 17. septembril 1985 Valašské Meziříčís) on Tšehhi tennisist.
Tomáš Berdych jõudis poolfinaali 2010. aasta Prantsusmaa lahtistel meistrivõistlustel, kus ta jäi tulemusega 3:6, 6:3, 7:5, 3:6, 3:6 alla rootslasele Robin Söderlingile. 
2010. aasta Wimbledoni turniiril pääses ta finaali, alistades poolfinaalis Novak Đokovići 6:3, 7:6 (9), 6:3. Finaalis kohtus ta Rafael Nadaliga, kellele kaotas tulemusega 3:6, 5:7, 4:6.
Süstelahus

Süstelahus ("solutio pro injectionibus") on lahus, mis on ette nähtud parenteraalseks manustamiseks süstimise teel lihasesse, nahaalusi või nahasisesi, veeni, arterisse, liigeseõõntesse, elunditesse.
ERGO Kindlustus

ERGO on üks juhtivatest kindlustusseltsidest Baltikumis, pakkudes terviklikku valikut nii vara- kui elukindlustuslahendustest. Eestis, Lätis ja Leedus usaldab ERGO Grupi teenuseid, teadmisi ning finantsilist stabiilsust üle 640 000 kliendi. 
Baltikumis tegutsevad ERGO ettevõtted kuuluvad ERGO Gruppi – ühte suuremasse kindlustusgruppi Saksamaal ja Euroopas. Grupp on esindatud rohkem kui 30 riigis üle maailma keskendudes Euroopa ja Aasia turgudele. ERGO kuulub maailma ühte suurimasse, 1880. aastal loodud edasikindlustuskontserni Munich Re.
ERGO ajalugu Eestis.
Eestis alustasid ERGO-le õiguslikult eelnevad kindlustusseltsid tegevust 1990. aastal. ERGO kaubamärk jõudis Eestisse 2001. aastal.
Mölkky

Mölkky (soome hääldus: [ˈmølkːy]) on Soome viskemäng, mille leiutas ettevõte Lahden Paikka (endise nimega Tuoterengas) 1996. aastal. See meenutab sajandeid vana karjala juurtega viskemängu "kyykkä". "Mölkky" ei nõua aga nii palju füüsilist jõudu kui "kyykkä" ning sobib rohkem kõigile olenemata vanusest ja seisundist. "Mölkky" ei vaja erivarustust ning edu põhineb juhuse ja oskuste kombinatsioonil. 2016 aastal müüs Lahden Paikka kõik Mölkky õigused, mängude tootmine ja kaubamärgi Soome ettevõttele Tactic Games Oy. "Mölkky" on kaitstud kaubamärk. Kõik "Mölkky" mängud on toodetud Soomes Poris.
Mängureeglid.
Mängus on kaksteist nummerdatud kurikat ja kolmeteistkümnes kurikas ("mölkky"), millega visatakse kurikate pihta. Kui mängijal õnnestub pikali heita vaid üks kurikas, saab ta sellele märgitud punktid. Kui kukub rohkem kui üks, saab ta iga pikali läinud kurika eest ühe punkti. Võidab mängija, kes saab esimesena täpselt 50 punkti. "Lõhki läinud" mängija alustab uuesti 25 punkti pealt. Kui mängija kolme viskega ühtegi kurikat ei taba, kukub ta mängust välja.
Võistlused.
"Mölkky" mängijad on asutanud enam kui 250 ühingut. Rahvusvaheline Mölkky Organisatsioon on ühenduste katusorganisatsioon. Ametlikke liikmeid on 26 riigis. "Mölkky" Soome meistrivõistlusi korraldab Lahtis alates 1997. aastast Lõuna-Tavastia noorteklubide liit. Tampere tehnoloogiatudengid korraldasid 2001. aastal akadeemilised Mölkky maailmameistrivõistlused. Mängu ja selle subkultuuri edendamiseks on loodud Soome Mölkky Liit.2016. aasta oli esimene kord, kui Mölkky MM korraldati väljaspool Soomet. Turniir korraldati Prantsusmaal Le Rheus. Järgmisel, 2017. aastal korraldati see Prahas (Tšehhi), 2018. aastal Poris Soomes ja 2019. aastal Prantsusmaal Samoënsis. 2020 ja 2021 aastatel MM-i ei toimunud koroona pandeemia tõttu. 2022 augustis toimub MM taas Samoënsis. MM-il mängitakse Mölkkyt neljaliikmeliste võistkondadega, kes viskavad kordamööda vastasmeeskonna mängijatega.
Eestis.
Eestis on Mölkkyt mängitud aastast 2003. Mängu maaletoojad olid Aarne Kauber, Raimo Susi ja Märt Niinemägi. Sellest ajast alates on ala populaarsus üha kasvanud. Ka Eestis korraldatakse võistlusi ja käiakse Eestit välisvõistlustel esindamas. Peamised piirkonnad, kus mängitakse, on Saaremaa, Hiiumaa ja Harjumaa.
Eestis peetavate võistluste formaate on erinevaid, mängitakse nii üksi, kahekesi kui muid variatsioone. Eesti meistrivõistlusi on peetud alates aastast 2003 ja tulemused on alljärgnevad:
Lisaks on rahvusvahelistel meistrivõistlustel saavutatud järgnevad kohad:
ERGO Kindlustusgrupp

ERGO Kindlustusgrupp (inglise ERGO Insurance Group; saksa ERGO Versicherungsgruppe AG) on rahvusvaheline kindlustusvaldkonnas tegutsev kontsern. See teenindab 40 miljonit klienti enam kui 30 riigis. 19 miljardi euro suuruse preemiamahuga on ERGO Kindlustusgrupp üks suurematest kindlustusgruppidest Euroopa esmakindlustusturul. ERGO Kindlustusgrupi ainuomanik on maailma üks juhtivaid edasikindlustusseltsidest, 1880. aastal loodud Munich Re. Munich Re klientideks on enam kui 4000 kindlustusseltsi rohkem kui 160 riigis. 
Põhitegevus.
ERGO Kindlustusgrupp kuulub Saksamaa suurimate kindlustusettevõtete hulka. Kontserni tegevus hõlmab elukindlustust, ravikindlustust, vara-, sõiduki- ja õnnetusjuhtumikindlustust, õigusabikulude kindlustust, reisikindlustust ning finantsteenuste osutamist.
Kontserni põhitegevuseks on tööandja pensionikindlustus ning eraklientide ja keskmise suurusega eraettevõtete teenindamine. Euroopas on ERGO suurim ravi- ja õigusabikulude kindlustusandja; koduturul Saksamaal kuulub ERGO kõikides liikides turuliidrite hulka. 
Kaubamärgi muutus Saksamaal.
Väljaspool Saksamaad tegutseb ERGO Kindlustusgrupp enam kui 30 riigis. Välisfirmade osalus on koondatud peamiselt ERGO International AG alla. Ettevõte tegutseb esmajoones Lõuna-, Kesk- ja Ida-Euroopas ning Aasias. Kontsernil on 40 miljonit klienti, nendest Saksamaal 20 miljonit klienti.
Alates 2010. aasta teisest poolest hakkas ERGO Kindlustusgrupp pakkuma Saksamaal elu- ja kahjukindlustust ERGO kaubamärgi all. Lisaks koondatakse erinevate grupi ettevõtete ravikindlustus kaubamärgi DKV alla ja õigusabikulude kindlustus kaubamärgi D.A.S. alla. Reisikindlustuses jääb kasutusse kaubamärk ERV. Kaubamärgid Victoria ja Hamburg-Mannheimer kaovad kasutusest.
Ajalugu.
ERGO Versicherungsgruppe AG tekkis 1997. aastal Victoria Holding AG ja Hamburg-Mannheimer AG ühinemisel, viimase eelkäijaks oli Hamburg-Mannheimeri kontserni elukindlustusselts Hamburg-Mannheimer Versicherungs-AG. Alates 1. augustist 1997 tegutses Hamburg-Mannheimer AG holdingfirmana kontserni eesotsas. Oktoobrist 1997 on seltsi nimi ERGO Versicherungsgruppe AG.
Varasema börsil noteeritud Victoria Holding AG aktsionärid kiitsid 1. detsembril 1997 heaks seltsi kogu vara ERGO Versicherungsgruppe AG-le ülekandmise. Iga Victoria-nimeline aktsia oli võimalik vahetada kümneks ERGO esitajaaktsiaks. Victoria Holding AG kadus börsilt 2. veebruaril 1998 pärast tehingu lõpuleviimist. Tema kohale MDAXis asus samal päeval ERGO Versicherungsgruppe AG.
1. aprillil 2001 esitas enamusaktsionär Münchener Rück (nüüdne Munich Re) ERGO aktsionäridele vahetuspakkumise, mille raames oli võimalik vahetada kaks ERGO aktsiat ühe Munich Re aktsia pluss 18 euro suuruse sularahamakse vastu. Pärast pakkumise lõppemist 2001. aasta juulis lahkus ERGO Kindlustusgrupp aktsionäride arvu vähenemise tõttu MDAXist. 2010. aasta mais sai Munich Re'st ERGO Kindlustusgrupi ainuaktsionär.
Kloroform

Kloroform ehk triklorometaan on orgaaniline ühend keemilise valemiga CHCl3. See on värvitu lenduv, eetriga sarnaneva lõhnaga aine.
Üldandmed.
Kloroformi molaarmass on 119,37 g/mol. See on vees vähelahustuv. Tavatingimustel ei ole kloroform kergelt süttiv. Kloroformi keemistemperatuur on 62 °C ja sulamistemperatuur –63 °C.
Kasutamine.
Kloroformi kasutatakse laialdaselt tefloni ja õhukonditsioneeride jahutusvedelike sünteesimisel. Viimasel ajal on keskkonnaohu tõttu kloroformil põhinevate jahutusvedelike sünteesimine oluliselt vähenenud.
Varem on kloroform olnud laialt levinud anesteetikumina, kuid mürgisuse tõttu seda enam ei kasutata.
Ajalugu.
1831. aastal avastas aine ameeriklane Samuel Guthrie. 1832. aastal avastasid selle sõltumatult ka prantsuse keemik Eugène Soubeiran ja saksa keemik Justus von Liebig.
1834. aastal võttis prantsuse keemik Jean-Baptiste Dumas kasutusele termini "chloroform" ja pani kirja aine keemilise valemi (CHCl3).
1847. aastal võttis šoti arst James Young Simpson kloroformi kasutusele anesteesias.
Metüleenkloriid

Metüleenkloriid ehk diklorometaan on orgaaniline ühend, mida kasutatakse väga laialdaselt lahustina. Metüleenkloriidi keemiline valem on CH2Cl2.
Metüleenkloriid kuulub alküülkloriidide klassi. See on suurepärane solvent tänu lenduvusele ja võimele lahustada paljusid orgaanilisi ühendeid. 
Diklorometaani omadused: värvitu lenduv kergelt magusa lõhnaga vedelik; ei segune veega, kuid seguneb paljude orgaaniliste solventidega; tihedus 1,33 g/cm3, keemistemperatuur 39,6 °C, sulamistäpp –96,7 °C. Ühend on tervisele ohtlik eeskätt suure lenduvuse tõttu.
B8-vitamiin

B8-vitamiin ehk inositool on vitamiin, mida nimetatakse ka skleroosivastaseks vitamiiniks.
Saamine ja omastamine.
Inimene saab inositooli nii loomsetest kui ka taimsetest saadustest, samuti toodab seda soole mikrofloora. Seedekulglasse sattuv ja ka soole mikrofloora toodetav inositool imenduvad peensoolest.
Imendumist pärsivad liigne alkohol ja kohv. 
Kudedes võib ta esineda inositoolina, fosfolipiidide (fosfatidüülinositoolid) komponentidena ja inositoolfosfaatidena. Inositooli leidub rohkesti närvikoes.
Inositooli väljutatakse uriiniga 30–40 mg ööpäevas, diabeedi korral suureneb väljutatav hulk oluliselt.
Allikad: neerud, süda, kartul, mais, tsitrusviljad, oad, pähklid.
Biofunktsioonid.
Inositool on vajalik biomembraanides ja muudes struktuurides olevate fosfolipiidide (fosfatidüülinositoolid) sünteesil. Inositoolfosfaadid on olulised sekundaarsed vahendajad signaaliülekandes. Inositooli vajatakse juuste, luukoe ja seedetrakti limaskesta normaalseks arenguks. Inositool reguleerib ka kolesterooli metabolismi.
Defitsiit.
Defitsiidi kohta on väga vähe andmeid. See võib tekkida alkoholismi ja teatud antibiootikumide kasutamisel, kuna osa inositoolist toodab soole mikrofloora. 
Sulfoonamiidide kasutamine, ülemäärane diurees ja diabeet põhjustavad organismis inositooli sisalduse vähenemist.
Defitsiidi tunnused:
Kasutamine ja toksilisus.
Inositooli RDA ehk soovitatava ööpäevase koguse kohta andmed puuduvad. On kalkuleeritud, et ööpäevane toit peaks sisaldama 600–900 mg inositooli.
Inositooli manustamine on hädavajalik defitsiidile viitavate sümptomite korral. Selle oskuslik ja adekvaatne manustamine võib ravi ühe komponendina olla efektiivne alkoholismi, rasvumise, kiilaspäisuse, diabeedi ja muude haiguste korral. Inositooli adekvaatne manustamine on hädavajalik ka tippspordis. 
Inositooli tuleb manustada koos tiamiini, riboflaviini, pantoteenhappe, C-, E- ja B12-vitamiini ning koliiniga.
Inositooli toksilist toimet pole kirjeldatud.
Paul Eberhard vanem

Paul Eberhard (16. märts 1819 Sausti, Jüri kihelkond – 2. veebruar 1886 Kullamaa) oli Eesti vaimulik.
Õppis 1829–1836 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Aastatel 1836–1839 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Töötas koduõpetajana Eestimaa- ja Peterburi kubermangus. Ordineeriti 11. juunil 1843 Tallinnas pastoriks.
Oli aastatel 1843–1855 Moskva Mihkli kirikukoolis usuõpetajaks ja Moskva Mihkli koguduse adjunktpastoriks. Aastatel 1855–1886 oli ta (introdutseeriti 16. oktoobril 1855) Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, teenides ka Piirsalus (siis polnud veel iseseisvat Piirsalu kogudust). Sai Eestimaa Konsistooriumi assessoriks 24. detsembril 1866, oli 1878–1886 Maa-Lääne praostkonna praost. Oli aastail 1854–1858 Kuuda õpetajate seminari esimene inspektor.
Isiklikku.
Tema, poeg Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, poeg August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, poeg Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja.
Paul Eberhard noorem

Paul Eberhard (28. detsember 1865 Kullamaa – 4. veebruar 1929 Väike-Maarja) oli Eesti vaimulik.
Õppis Kullamaa erakoolis, 1881–1885 Tallinna kubermangugümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1886–1890. Oli prooviaastal Kuusalu, Rapla ja Mustjala Anna koguduses. Ordineeriti 3. novembril 1891 Tallinnas õpetajaks.
Oli 1891–1893 Eestimaa üldvikaar, 1893–1929 oli Väike-Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Isa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vend August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja.
Heinrich Barth

Johann Heinrich Barth (16. veebruar 1821 Hamburg – 25. november 1865 Berliin) oli saksa Aafrika-uurija, geograaf, arheoloog ja filoloog.
Õpingud ja noorusaastad.
Barth õppis Berliini ülikoolis, kus ta põhiained olid arheoloogia ja geograafia. Lisaks kuulas ta germanistika, ajaloo ja õigusteaduse loenguid. Juba õpingute ajal reisis ta Itaalias ja Sitsiilias. 1844. aastal lõpetas ta ülikooli doktorikraadiga. Kolm aastat hiljem, pärast naasmist uurimisreisilt läbi Põhja-Aafrika ja Lähis-Ida, sai tast Berliini ülikoolis geograafia eradotsent.
Barth oskas ladusalt prantsuse, hispaania, inglise, itaalia ja araabia keelt. Ta valdas ka mitmeid tamašeki keele murdeid, mauride kõneldavat araabia keele murret ning hausa, fula ja kanuri keelt.
Aafrika-reisid.
Esimese Aafrika-reisi tegi Barth aastatel 1845–1847 Marokosse, Alžeeriasse, Tuneesiasse ja Liibüasse. Ta rändas maitsi Tangerist Marokos läbi Põhja-Aafrika Egiptusesse. Egiptuse piiril teda rööviti ja ta sai haavata. Pärast paranemist Aleksandrias reisis ta läbi Palestiina, Süüria, Küprose ja Rhodese ning uuris teele jäänud muistiseid. Sel reisil oli ta peamiselt huvitatud vanade foiniiklaste, kreeklaste ja roomlastega seotud arheoloogilistest leidudest.
Barthi järgmine Aafrika-reis kestis kuus aastat. 1849. aastal tegi Briti valitsus misjonärile ja abolitsionistile James Richardsonile ülesandeks kaubandussidemete loomise Lääne-Aafrika sisealadel. 1850. aasta alguses alustas Barth koos Richardsoni ning geoloogi ja astronoomi Adolf Overwegiga Tripolist oma retke. Richardson ja Overweg aga surid vastavalt aastatel 1851 ja 1852 ning seejärel jäi ekspeditsiooni juhtimine Barthi ülesandeks. Barth uuris Tšaadi järvest lõuna poole jäävaid alasid ja Benue jõe ülemjooksu. Viimaks rändas ta Timbuktusse, kus elas kuus kuud. Ta rändas kuue aastaga kokku 16 000 km. Teel tagasi Tripolisse kohtas Barth teist saksa maadeuurijat Eduard Vogelit, kes oli teda otsima saadetud.
Pärast Aafrika-reise.
Aastatel 1855–1858 elas Barth Londonis, kus ta kirjutas viimasest reisist neljaandelise reisikirjelduse "Reisen und Entdeckungen in Nord- und Central-Afrika in den Jahren 1849 bis 1855". Üheaegselt nii saksa kui inglise keeles ilmunud teoses kirjeldab Barth üksikasjalikult külastatud maid, nende ajalugu, rahvaid ja maavarasid.
Hiljem reisis Barth veel Väike-Aasias, Hispaanias, Itaalias ja Alpides. 1863. aastal sai tast Berliini ülikooli geograafia professor ja Carl Ritteri järel Berliini geograafiaseltsi president. Kaks aastat hiljem suri Heinrich Barth 44-aastaselt.
Førde vald

Førde vald oli vald Norras Sogn og Fjordane maakonnas Sunnfjordis. Vald piirnes Põhjamerega Førdefjordeni sopi ääres ning ulatus sellest lõuna, kirde ja ida poole. Valla kirde- ja idaosa (Angedaleni ja Haukedaleni) vahele oli kiilutud Jølsteri valla lääneosa.
Valla pindala oli 590 km². Elanike arv oli 11 838 (2009).
Loodus.
Fjordist ida pool asetseb kõigepealt Holsendaleni org, seejärel Rørvikfjelli mägi (543 m), Haukedaleni org, Grovebreeni liustik, millel asetseb valla kõrgeim punkt (1636 m). Liustiku edelapoolsed harud on moodustanud eraldi liustiku Jostefonni. Holsedalenist voolab Førdefjordenisse Jølstra jõgi, Haukedalenist Dalsfjordenisse Gaula jõgi.
Valla endise ala kirdeosas on Kupefjelleti mägi (1287 m) ja Angedaleni org.
Orgude madalamad osad langevad laugjalt. Orupõhjad on laiad ja metsased. Orgudes on kruusa- ja liivaterrassid. Eriti lai org on Førde juures, kuhu on kuhjunud palju kruusa ja liiva. Orgude nõlvad on järsud.
Geoloogiline ehitus.
Aluspõhi koosneb gneissidest ning on mõjutatud Kaledoonia kurrutusest.
Haldusajalugu.
Aastal 1964 lahutati Førde vallast Førdefjordeni lõunakallas ning liideti Naustdali vallaga. Hiljem ei ole territoriaalseid muudatusi olnud.
2020. aastal liideti Førde vald Sunnfjordi vallaga.
Haldus.
Valla keskus oli Førde, mis asetseb Førdefjordeni sopi ääres.
Rahvastik.
Pärast Teist maailmasõda kasvas elanike arv oluliselt.
Asustus oli koondunud peamiselt Førdesse ning piki orgu kuni Moskogini. Asustust oli ka teistes orgudes ning hõredamalt fjordi ääres.
Galerase vulkaan

Galeras on tegev kihtvulkaan Colombia edelaosas Nariño departemangus.
Vulkaan asub umbes 10 km departemangu keskusest Pastost lääne pool. Selle geograafilised koordinaadid on .
Galerase kõrgus on 4276 meetrit.
Galeras on Colombia kõige aktiivsem vulkaan. Peamiselt andesiitne vulkaan on aktiivne olnud üle miljoni aasta. Hilises Pleistotseenis toimus kaks suuremat kaldeerat moodustanud purset. Kaldeera seinad on arvatavalt hüdrotermaalse tegevuse tagajärjel korduvalt kokku varisenud ning tekkinud on lääneküljelt avatud hobuserauakujuline kaldeera. Selle sisse on hilisemad pursked tekitanud uue koonuse, mis on veidi kaldeera seinast madalam.
Esimene registreeritud purse toimus 7. detsembril 1580. Pärast seda on teada mitukümmend purset. 14. jaanuaril 1993 hukkus vulkaani purske tagajärjel kuus vulkaani uurinud teadlast ja kolm turisti.
Viimati purskas Galeras 3. jaanuaril 2010. Evakueeriti umbes 8000 inimest.
Galeras

Galeras on linn ja vald Colombia põhjaosas Sucre departemangus.
Vallas elas 2005. aasta rahvaloenduse seisuga 17 251 inimest.
Pasto

Pasto on linn ja vald ("municipio") Colombia edelaosas, Nariño departemangu keskus.
Linn asub Galerase vulkaani jalamil; vulkaani kraatrist umbes 10 km ida pool. See asub 2527 meetri kõrgusel merepinnast.
Pasto elanike arv on 428 890 (2013, arvestuslik).
Linnas asub Nariño ülikool.
Pasto ümbruses tegeldakse põllumajandusega. Linnas on muu hulgas mööblitööstusettevõtteid.
Linna rajas 1537. aastal Hispaania konkistadoor Sebastián de Belalcázar. 1539 tõi Lorenzo de Aldana linna selle praegusesse asukohta.
Nariño departemang

Nariño departemang on 1. järgu haldusüksus (departemang) Colombias. See asub riigi edelaosas ning piirneb läänes Vaikse ookeaniga, lõunas Ecuadoriga, kirdes Cauca departemangu ja kagus Putumayo departemanguga.
Departemang loodi 1904. aastal. See on saanud nime Colombia riigitegelase Antonio Nariño järgi.
Nariño departemangu keskus on Pasto, mis asub Galerase vulkaani jalamil. Teised suuremad linnad on Tumaco ja Ipiales.
Departemang jaguneb 64 vallaks.
B13-vitamiin

B13-vitamiin on vesilahustuv ühend, mida nimetatakse ka oroothappeks. Tema bioaktiivne vorm on orotidiinmonofosfaat ehk OMP.
Saamine ja omandamine.
Toiduga saadud oroothape lõhustub seedekulglas. Oroothapet sünteesib inimorganism pidevalt ise aspartaadi ja karbomüülfosfaadi baasil. Seetõttu ei saa teda lugeda klassikaliseks vitamiiniks, ta on vitamiinilaadne ühend.
Biofunktsioonid.
Orotidiinmonofosfaat on vajalik kui eelühend pürimidiinnukleotiidide sünteesis. Oroothape mõjub ka mõnede ensüümide (nt ksantiini oksüdaas) aktiivsusele ning soodustab regeneratsiooniprotsesse. Oroothape aitab paremini vastu pidada tugevale füüsilisele koormusele ja tõhusamalt taastuda ning parandab maksafunktsioone. Soodustab ka naha regeneratsiooni.
Defitsiit.
Oroothappedefitsiidi kohta usaldusväärsed andmed puuduvad, kuna seda sünteesib inimorganism pidevalt ka ise.
Manustamine ja toksilisus.
Oroothapet saab kasutada süstevormidena. Regeneratsiooniprotsesside soodustajana on seda kasutatud lihaste düstroofia puhul. Ilmselt sobib oroothapet kasutada ka nende eakate inimeste puhul, kellel on probleeme regeneratsiooniprotsessidega.
Oroothappe väga vähese kasutamise tõttu puuduvad kindlad andmed tema toksilise toime kohta. Mitte mingil juhul ei või seda manustada aga meelevaldselt ja suvalistes annustes. Tema megadoosid võivad põhjustada sügava hüpotoonia ja muid probleeme (nt palavik).
1994. aasta Poola bussiõnnetus

1994. aasta Poola bussiõnnetus juhtus Poola transpordiettevõtte PKS bussiga, mis sõitis Gdański lähedal teelt välja vastu puud.
Õnnetus.
Õnnetus juhtus 2. mail 1994 kell 19.00. Pärast 20-minutist peatust Zawory depoos alustas 1983. aastal ehitatud autobuss Autosan H9-21 koos kahe reisijaga tagasisõitu Gdańskisse. Järgmises peatuses Chmieleniecis tuli peale veel reisijaid, Chmielno ja Kartuzy peatuses väga palju reisijaid. Leźno peatuses ühines veel kaheksa inimest.
Bussis oli 74 reisijat, kuigi oleks tohtinud olla 51 (39 istujat, 12 seisjat). 32 kilomeetrit pärast reisi algust ja 500 meetrit enne järgmist peatust Kokoszkis sõitis ülekoormatud sõiduk teelt välja vastu puud, kui bussijuht üritas mööda sõita ühest Jelczi veoautost. Kokkupõrge oli nii tugev, et puu tungis 4,2 meetri jagu bussi keresse. 
Kohapeal hukkus 25 reisijat, 3 inimest suri haiglas, 2 reisijat teel haiglasse ja veel 2 viis-kuus päeva pärast õnnetust. Bussijuht Jerzy Marczyński ja ülejäänud 42 reisijat jäid ellu.
1999. aastal lõpetati kohtuasi õnnetuse kohta. Õnnetuse vahetuks põhjuseks oli lõhkenud parempoolne esirehv, kusjuures leiti täiendavaid õnnetust soodustanud põhjusi:
Puu, mille otsa buss sõitis, saeti maha veebruaris 2008.
Yuppie

 
Yuppie [hääldus: japi] (ka pintsaklipslane) on ülikonda ja lipsu kandev edasipüüdlik mees. Sõna "yuppie" on ingliskeelne laensõna sõnadest ("young urban professional" 'noor linnas töötav professionaal').
L-karnitiin

L-karnitiin on vitamiinse toimega vesilahustuv ühend.
Saamine ja omandamine.
Inimene saab L-karnitiini loomse toiduga ja seda sünteesib ka meie organism, loomseteks allikateks on lamba-, sea-, veise- ja küülikuliha, kala, piim, õllepärm. Nagu pangaamhapegi on L-karnitiin vitamiinilaadne ühend ja mitte klassikaline vitamiin. Tema teatud varud on olemas skeletilihastes, aga ka maksas ja neerudes.
Biofunktsioonid.
L-karnitiini vajab rasvhapete energeetiline metabolism. L-karnitiin transpordib pikaahelalisi rasvhappejääke läbi sisemembraani mitokondritesse, kus rasvhapped oksüdeeritakse metaboolse energia tootmise eesmärgil. Eriti vajalik on see lihastes, kus kestva lihasetöö tingimustes toimub rohke rasvhapete lõhustamine. Transportides pikaahelalisi rasvhappeid mitokondritesse, väldib karnitiin lipiidide kuhjumist skeletilihastesse, südamelihasesse ja maksa. Ilmselt on L-karnitiini vaja ka mitmetes sünteesides metüülrühmade doonorina.
Defitsiit.
L-kanitiini defitsiiti reeglina ei teki, kuna inimorganism sünteesib seda ka ise. Süntees lähtub lüsiinist ning seda aktiveerivad C-, B3- ja B6- vitamiin ning raud. L-karnitiini defitsiit võib ilmneda vastsündinutel (eriti enneaegsetel), kellel L-karnitiini süntees on veel tagasihoidlik. Defitsiiti võib põhjustada ka korduv hemodialüüs.
Defitsiit tekib kindlasti juhul, kui inimesel on orgaaniliste hapete kuhjumisest tingitud atsiduuria. Sel puhul kulub rohkesti L-karnitiini kuhjunud hapete detoksikatsiooniks karnitiini vesilahustuvate estrite tekkimisega. L-karnitiini defitsiit ähvardab ka täistaimetoitlasi, juhul kui nende toidus pole pikemaajaliselt asendamatut aminohapet lüsiini.
L-karnitiini defitsiit tingib vabade rasvhapete taseme tõusu veres ja lipiidide kuhjumise lihastes.
Defitsiidi esmatunnusteks on nõrgad lihaste krambid.
Sügava defitsiidi tunnused:
Manustamine ja toksilisus.
Kuna inimorganism sünteesib ka ise L-karnitiini, pole tema ööpäevast vajadust võimalik täpselt hinnata. On leitud, et umbes 75% vajaminevast L-karnitiinist saadakse tavaolukorras normaalse toitumisega. On ka kalkuleeritud, et ööpäevane normaalne toit peaks sisaldama 150–300 mg L-karnitiini.
L-karnitiini oskuslik/adekvaatne manustamine võib olla üks komponent lihaste düstroofiliste muutuste, maksatsirroosi, hepatiidi, hüperlipeemia, dementsuse, nälguse, anoreksia, üldise kurnatuse jt haiguste efektiivses ravis. Selle oskuslik kasutamine on näidustatud ka sportlastele suurte lihasekoormuste puhul.
L-karnitiini peab kasutama koos vitamiinide B2, B3, B5 ja C-ga.
Toksilisust pole L-karnitiini puhul täheldatud ka üsna suurte oraalsete annuste puhul.
Uuemate uuringute tulemusena on L-karnitiini regulaarne tarbimine südamele kahjulik. Nimelt on regulaarselt L-karnitiini tarbivate inimeste soolestikku tekkinud bakterid, mis muudavad L-karnitiini südamehaigusi põhjustavaks ühendiks.
Prenüülrühm

Prenüülrühm on orgaanilises keemias molekuli osa, viit süsiniku aatomit sisaldav allüülset tüüpi rühm СН3–С(СН3)=СН–СH2–. Prenüülrühma isomeer on isopentenüülrühm СН2=С(СН3)–СН2–СH2–. Taolised rühmad esinevad paljudes looduslikes ühendites (näiteks terpenoidid) ja bioprotsesside intermediaatides.
Prenüülrühma homoloogid 
СН3–С(СН3)=СН–СH2[–CH2–С(СН3)=СН–СH2]n–
nagu geranüülrühm (n=1), farnesüülrühm (n=2), geranüülgeranüülrühm (n=3) jne, esinevad mitmetes bioaktiivsetes ühendites (näiteks pürofosfaadid, difosfaadid), mis on olulised elusorganismide metabolismi protsessides. Näiteks terpeenide biosüntees:
Varssavi kindralkubermang

Varssavi kindralkubermang (ka "Visla-äärne piirkond"; poola keeles "Kraj Przywiślański", vene keeles "Привислинский край") oli aastatel 1867–1918 Venemaa keisririigi koosseisus olnud Poola kümne kubermangu mitteametlik nimetus.
Tekkimislugu.
Venemaa Keisririigi koosseisus olnud Poola Kuningriigis (Kongressi-Poolas) toimunud 1863.–1864. aasta Jaanuariülestõusu tulemusena võttis Venemaa keiser Poola nominaalse iseseisvuse vähendamiseks ja venestamiseks ning poolakate iseteadvuse vähendamiseks ka Poolas suurt mõjuvõimu omanud katoliku kiriku tegevuse piiramiseks.
Varssavi kindralkubermangu valitsuskorraldus.
Pärast 1863. aasta ülestõusu tühistas keiser Aleksander II seni Poolas kehtinud põhiseaduse ja osalise iseseisvuse. Ta määras krahv Friedrich Wilhelm Rembert von Bergi esmalt Poola sõjavägede ülemjuhatajaks ning pärast ülestõusu mahasurumist ja rahuolukorra taastamist ka Poola Haldusnõukogu liikmeks, pärast ülestõusueelse nominaalse valitseja suurvürst Konstantin Nikolajevitši lahkumist Peterburisse ka Poola asehalduriks ("наместник"). Kindralkubermangu politseiülemaks määrati kindral Fjoror Trepov.
1864. aasta alguses moodustati Peterburis Poola asjade komisjon, mis koosnes viiest liikmest ning mille juhataja oli keiser Aleksander.
Poola iseseisva katoliku kiriku allutamine.
1864. aasta novembris allutati Poola Katoliku kirik Venemaa Keisririigi Siseministeeriumi komisjonile, mille juhiks määrati vürst Tšerkasski. samal aastal konfiskeeriti kõik Poolas asuvad katoliku kiriku varad ning enamus kloostreid suleti. 1865. aastal kehtestati katoliku kiriku uus põhikiri, mille kohaselt Poola jagati seitsmeks – Płocki, Lublini, Sandomierzi, Kielce, Augustówi, Kujawy ja Podlaasia piiskopkonnaks, katoliku kiriku vaimulikkond hakkas saama ülalpidamist riigikassast ja 1871. aastal allutati Poola katoliku kirik Keisririigi Siseministeeriumi välisusundite departemangu alluvusse. 1875. aastal aga likvideeriti Venemaa Keisririigi ja Poola Kuningriigi vahel seni veel formaalselt kehtinud personaalunioon ning asutati ka Vene Õigeusu Kiriku Holmi piiskopkond.
Haldusaparaadi muudatused.
1866. aastal kehtestati Poolas Venemaa Keisririigi kubermangu- ja maakonnakorraldus ning Poola territoorium jaotati senise 5 kubermangu asemel 10 kubermanguks ning 84 maakonnaks.
1867. aastal likvideeriti Poola Riiginõukogu ja 1868. aastal Poola haldusnõukogu ja Poola territooriumil tegutsenud valitsuskomisjonid (usuasjade ja hariduskomisjon, finantskomisjon ning siseasjade komisjon), selle ajani komisjonide pädevuses Poola territooriumil olnud küsimuste otsustamine viidi üle Keisririigi pealinnas Peterburis asuvate asutuste pädevusse.
1867. aastal taastati ka keisririigis kehtivad haridus ja õppeasutuste süsteem, taastati Varssavi õpperingkond ja elementaarkoolid, õpetajate seminaride ning erakoolide süsteem. 1869. aastal reorganiseeriti Varssavi kõrgem kool Varssavi ülikooliks.
1876. aastal kehtestati ka Poola õigussüsteemis Keisririigis kehtivad nõuded ning moodustati Venemaa Keisririigi õigussüsteemile omane kohtukorraldus (erandiks oli ainult vandemeeste süsteemi puudumine). Kehtima jäid Poola tsiviil-, äri- ja võlaõigusseadused.
August Eberhard

August Eberhard (6. mai 1856 Kullamaa – 26. jaanuar 1927 Mustjala) oli Eesti vaimulik.
Ta õppis aastatel 1871–1874 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1874–1878 Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Kullamaa ja Iisaku koguduses. Ordineeriti 7. septembril 1880 Tallinnas õpetajaks.
Oli aastatel 1880–1882 Põhja-Eesti vikaar, 1882–1886 Iisaku koguduse adjunktõpetaja ja 1886–1927 teenis ta Mustjala Anna kogudust.
Isiklikku.
Isa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vend Theodor Eberhard oli Juuru Mihkli koguduse õpetaja, vend Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja, poeg Johannes Eberhard oli Kadrina Katariina koguduse õpetaja, poeg Samuel Eberhard oli Kunda koguduse õpetaja.
Theodor Eberhard

Theodor Eberhard (26. märts 1847 Moskva – 13. mai 1881 Juuru) oli Eesti vaimulik.
Õppis aastatel 1862–1866 Tallinnas gümnaasiumis. Tartu Ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1867–1872. Ordineeriti 24. juunil 1873 õpetajaks.
Valiti 11. veebruaril 1874 Juuru Mihkli koguduse õpetajaks, introdutseeriti ametisse 28. aprillil 1874. Suri aastal 1881 kopsupõletikku.
Isiklikku.
Isa Paul Eberhard oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja, vend August Eberhard oli Mustjala Anna koguduse õpetaja, vend Paul Eberhard oli Väike-Maarja koguduse õpetaja.
Lenna (album)

"Lenna" on Lenna Kuurmaa 2010. aastal välja antud esimene sooloalbum. Selle esitluskontsert toimus 5. juunil 2010 Tallinnas Rock Cafés.
Plaat on salvestatud 2009. aasta oktoobrist kuni 2010. aasta maini Sonicmedia stuudios ja Lenna Kuurmaa kodu köögis.
Venemaa Keisririigi Kindralstaap

Venemaa Keisririigi Kindralstaap oli Venemaa Keisririigi Sõjaministeeriumile allunud sõjavägede keskne juhtimisorgan, mille ülesandeks oli Venemaa relvajõudude sõjaline ettevalmistamine, varustamine ja teabehanke korraldamine aastatel 1815–1917.
Ajalugu.
Kindralstaabi juhid:
Sõjaministeeriumi Kindralstaabi Peavalitsus, 1908–.
Peastaabi Peavalitsus tegeles:
Samuti tegeles Kindralstaabi Peavalitsus isikkoosseisu ettevalmistuse, keisririigi halduspiirkondades asuvate sõjaliste valitsusasutuste töö ja kindralkubermangude sõjakuberneride tegevuse juhendamisega.
Kindralstaabi organisatsioon.
Venemaa Keiserliku Armee Peastaabi sõjaväeluure ja vastuluure.
Venemaa Keisririigi Peastaabi Peavalitsuse ning Venemaa Keisri õukonna staabi sõjaväeluure ja vastuluure asutuste tööd juhendas kindralkortermeistri osakond. 
Venemaa sõjavägede juhtkonna sõjalise planeerimise toetuseks asutati info kogumiseks 1812. aastal keiser Aleksander I poolt Peastaabi 1. osakond, mille ülesandeks oli ka: 
XIX sajandil juhtis infokogumist Peastaabi Erilise Asjaajamise allosakond.
Kindralstaabi Vastuluureosakond ja tema allasutused.
Kindralstaabi ja Peterburi sõjaväeringkonna vastuluureosakonna vaheline tööjaotus oli järgmine:
Sõjaväeatašeed.
19. sajandi keskpaigas loodi riikide välisesinduste juures asuvates esindustes riigi sõjaväe esindajate – sõjaliste agentide ehk sõjaväeatašeede institutsioonid. Sõjaväeatašeede ülesanne oli koguda asukohariikide sõjaväe ja sõjalisest küljest tähtsust omavat majanduslikku informatsiooni avalikest allikatest ning isikliku suhtluse teel diplomaatilise korpuse liikmete seas.
Sõjaväeatašeed Skandinaaviariikides.
Krahv Aleksei Aleksejevitš Ignatjev, sõjaväeatašee (sõjaline agent) Taanis, Rootsis ja Norras aastail 1908–1912 ja Prantsusmaal 1912–1917; 
Esimese maailmasõja puhkedes omandasid Venemaa jaoks suurima tähtsuse Skandinaavia neutraalsetes riikides tegutsevad sõjalised ning sõjamereatašeed: Rootsis, Stockholm – polkovnik, Dmitri Kandaurov, sõjamereagent 1. järgu kapten, Vladimir Staševski; sõjamereagent Taanis Kristiaanias 2. järgu kapten, Boriss Bezkrovnõi; vanemleitnant Paul von Weimarn, kes asus Kristiaanias, kuid spetsialiseerus Norra olukorrale.