tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Endel Vooremaa

Endel Vooremaa (6. mai 1930 Kuressaare – 25. juuli 2022) oli eesti jääpurjetaja.
Purjetama hakkas 8-aastaselt, jääpurjetamist harrastas aastast 1944. Võitis jääpurjetamises DN-klassis MM-il 2 hõbedat (1974 ja 1978) ning EM-il 3 kulda (1971–73) ja 1 hõbeda (1977).
Sai NSVL meistrivõistlustel DN-klassis 1969–1979 kokku 7 kulda ja 3 hõbedat ning monotüüp XV klassis 1962 ja 1963 hõbeda. Tuli jääpurjetamises 1970, 1972, 1974 DN-klassis ja 1961 monotüüp XV klassis ning purjetamises 1963 Lendaval Hollandlasel ja 1968, 1970, 1975 klassis Folkboot Eesti meistriks. 
Meistersportlane jääpurjetamises (1961), suurmeister (1971), NSVL tnl msp (1973). Konstrueeris purjesid ja tegutses jääpurjetamistreenerina. 
Tema poeg on jääpurjetaja Vaiko Vooremaa. Tema abikaasa oli õpetaja ja rahvatantsujuht Ehalaine Vooremaa.
Eesti Näitused

Eesti Näitused (ametlikult: Eesti Näituste AS) on praegusel kujul aastast 1995 tegutsev ettevõte. Keskus peab ennast 1959. aastal asutatud "Eesti NSV Rahvamajanduse Saavutuste Näituse Direktsiooni" järglaseks.
Ettevõte haldab Tallinnas Pirita tee 28 asuvat Eesti Näituste messikeskust.
Ajalugu.
Keskuse ajalugu ulatub 1955. aastasse, mil asutati Vabariiklik Põllumajandusnäituse Direktsioon, mis 1959 reorganiseeriti "Eesti NSV Rahvamajanduse Saavutuste Näituse Direktsiooniks". Aastal 1990 moodustati Eesti NSV Rahvamajanduse Saavutuste Näituse Direktsiooni baasil riiklik aktsiaselts "Eesti Näitused". Aastal 1995 lõppes ettevõtte erastamine ja moodustati Eesti Näituste AS.
Eesti Piimaliit

Eesti Piimaliit on aastal 1989 asutatud liit, mis ühendab piimanduse valdkonnaga tegelevaid äriühinguid ja füüsilisi isikuid.
Põhikirja järgi on liidu eesmärgid järgmised: "piimandusalase tegevuse arendamine ja koordineerimine Eesti Vabariigis ning rahvusvahelistes piimandusalastes organisatsioonides".
Eesti Proovikoda

Eesti Proovikoda on AS-i Metrosert allüksus, mis on Eesti ainuõiguslik väärismetalliproovide tõendaja. Varem allus Proovikoda Eesti Rahandusministeeriumile, praegu on ta Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi osalusega äriühingu AS Metrosert allüksus.
Peale väärismetalliproovide tõendamise asutus ka kontrollmärgistab neid proove, samuti määrab ta ehtekive ja annab väärismetallide ja -kivide kohta konsultatsioone.
Eesti Rada

Eesti Rada on Saksamaal ilmuv väliseesti ajaleht, mis on praegu ühenduse Eesti Ühiskond Saksa Liitvabariigis (EÜSL) häälekandja. 
Eesti Rada on vanim järjepidevalt ilmuv väliseesti ajaleht, mis hakkas ilmuma juba 29. septembril 1945 Augsburgi põgenikelaagris, kui laagrisse tuli Ferdinand Kool, kelle ülesandeks oli korraldada laagri informatsioonisüsteemi. 
Algul ilmus ajaleht üks kord nädalas, hiljem juba kaks korda nädalas, tiraaž oli 3000, hiljem 6000 eksemplari. Seal ilmus ajaleht kuni 1950. aastani, seejärel kolis Geislingeni. Hiljem on Eesti Rada ilmunud ka Hamburgis. 1990. aasta keskpaiku toodi ajalehe trükkimine Eestisse.
Praegu ilmub Eesti Rada Kölnis, viimased kümme aastat on toimetaja olnud Karin Aanja.
Eesti Tuleviku-uuringute Instituut

Eesti Tuleviku-uuringute Instituut (ETUI) on aastal 1991 asutatud mittetulundusühing. Instituut oli aastatel 2009–2016 oli Tallinna Ülikooli alluvuses. Aastast 2024 jätkab instituut iseseisva mittetulundusühinguna.
Instituudi tegevusvaldkonnad on tulevikumõtlemise tutvustamine Eestis, tuleviku-uuringute metodoloogia ja metoodika, tulevikuseire, innovatsioon, loomemajandus.
Instituudi direktor on olnud Erik Terk.
Eesti Sõna

Eesti Sõna oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1941–1944 (Saksa okupatsiooni ajal) Tallinnas ja hiljem 1945. aasta aprillini Berliinis. 
Ajalehe esimene number ilmus 3. detsembril 1941, toimetus ja talitus asusid Tallinnas Pikk tänav 2. Ajalehe vahetu eelkäija oli Linna Teataja. Lehte andsid välja Haridusdirektoorium ja kirjastus Eesti Ajaleht. Esimestel aastatel oli päevalehe peatoimetaja Albert Kivikas, aastast 1943 August Oinas. 1944. aasta kevadest Elmar Järvesoo. Novembrist 1944 ilmus Berliinis (58 numbrit). Viimane number ilmus 14. aprillil 1945.
Erik Terk

Erik Terk (sündinud 28. mail 1952 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.
Terk lõpetas 1974. aastal TPI majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.
Ta töötas 1974–1978 TPI tööstuse juhtimise ja planeerimise kateedris teadurina ning 1978–1992 EMI-s juhtimiskonsultandina ja projektijuhina. 1989–1992 oli ta majandusministri asetäitja.
Ta on olnud alates 1992. aastast Eesti Tuleviku-uuringute Instituudi juht ning ajakirja The Baltic Review peatoimetaja 1992–?.
Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast. 
Ta on olnud Eesti Panga nõukogu liige, ajakirja European Planning Studies toimetuskolleegiumi liige, Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse esimees ja Eesti Kirimaleühingu asepresident.
John Thomas (kõrgushüppaja)

John Curtis Thomas (3. märts 1941 Boston – 15. jaanuar 2013 Brockton) oli USA kergejõustiklane, kõrgushüppaja.
Aastal 1960 püstitas John Thomas neli maailmarekordit: 30. aprillil Philadelphias ja 21. mail Cambridge'is hüppas ta 2,17 ja 24. juunil võistlustel Bakersfieldis hüppas ta tippmargiks 2,18. Nädalajagu hiljem Palo Altos peetud võistlustel hüppas ta 2,22. Samal aastal Roomas toimunud suveolümpiamängudel hüppas ta 2,14 ja võitis kõigest pronksmedali. Kuldmedali võitis tulemusega 2,16 Robert Šavlakadze ja hõbeda sama tulemusega Valeri Brumel. 
1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta tulemusega 2,18 Valeri Brumeli järel hõbemedali.
Eesti Richard Wagneri Ühing

Eesti Richard Wagneri Ühing on aastal 1990 Tallinnas asutatud ühing. 
Ühingu tegevus on suunatud Eesti ja Saksamaa kultuurisuhete tugevdamisele, samuti tutvustab ühing Eestis Richard Wagneri loomingut, korraldades selleks kontserte. 
Ühing on Rahvusvahelise Richard Wagneri Ühingu (RWVI) liige.
Eesti Richard Wagneri Ühingu stipendiaadid:
1991       Kristel Pappel
1992       Riina Kadaja (Airenne)
1993       Eda Zahharova
1994       Pirjo Levandi
1995       Villu Valdmaa
1996       Mati Vaikmaa, Loone Ots
1997       Martti Raide, Monika Sutt, Heili Vaus
1998       Pille Lill, Merle Jalakas
1999       Margus Pärtlas, Liis Kolle
2000       Helen Lepalaan, Olari Elts
2001       Alar Haak, Kalev Lehola
2002       Teele Jõks, Siiri Kodres
2003       Aivo Välja, Jaanika Rand-Sirp
2004       Urmas Põldmäe, Lauri Sirp
2005       Heli Veskus, Joel Ots
2006       Rauno Elp
2007       Katrin Vaikmaa, Karmen Puis
2008       Helen Lokuta, Maria Kallaste
2009       Priit Volmer
2010       Risto Joost, Annaliisa Pillak
2011       Mihhail Gerts, Pirjo Püvi
2012       Rene Soom, Simo Breede
2013       Maarja Kindel
2014       Auri Jürna
2015       Arete Teemets, Taavi Kull
2016       Kristel Pärtna
2017       Aule Urb
2018       Andres Kaljuste
2019       Kaspar Mänd
2020       Mehis Tiits (festival jäi ära)
2021       Raiko Raalik
Eesti Kitarriselts

Eesti Kitarriselts on aastast 1999 Tallinnas tegutsev mittetulundusühing.
Põhikirja järgi on seltsi eesmärk "teostada muusikahariduslikku tegevust, mis on suunatud kitarripedagoogika täiustamisele ning kitarri ja kitarrimuusika propageerimisele Eestis".
Selts korraldab Rahvusvahelist noorte kitarristide konkurssi "Tallinn".
Siire (lausekujund)

Siire ehk anžambmaan (prantsuse sõnast "enjambment" 'üleaste') on sageli tarvitatav lausekujund luules, misjuhul lahutatakse süntaktiline ühik värsirea piiril või kahe värsi vahel. Ütlus jätkub järgmisel värsireal või salmis.
Kasutus.
Siiret kasutatakse puändi edasilükkamiseks, et viivitada kavatsetud emotsiooni tekitamisega. Siire võib panna värsitähenduse vastanduma lausetähendusele, luues niiviisi sõnamängu, milles värsi algne mõte tuleb ümber hinnata tervikmõtte valguses.
Siiret võib kasutada ka värsirea katkestamiseks, et luua heakõla värsiridade lõpus või alguses. Nii on näiteks kirjutanud Willard Espy:
"The four eng-
"ineers"
"wore orange"
"brassieres"
Näiteid.
Catullus.
Ladinakeelses luules 1. sajandil eKr kasutas Catullus siiret oma tekstis "Ad Fabullum":
"Cenabis bene, mi Fabulle, apud me
"paucis, si tibi di favent, diebus,"
"si tecum attuleris "'bonam atque magnam"
"cenam non sine candida puella"
"et vino et sale et omnibus cachinnis."
Säilitades sõnade järjekorda, võiks tõlkida nii:
"Sa lõunatad hästi, mu Fabullus, minu juures
"mõne, kui jumalad soosivad sind, päeva pärast,"
"ja kui tood endaga hea ja suurepärase"
"lõuna mitte ilma ilusa neiuta,"
"ega veinita, tarkuseta ja naerulaginateta."
Fraas "si tecum attuleris bonam atque magnam / cenam" on siirdeks kolmanda ja neljanda rea vahel.
Shakespeare.
Inglise luuletaja ja näitekirjanik William Shakespeare kasutas siiret üha ulatuslikumalt, kui tema stiil ajaga arenes. Uurijad Goswin Köning ja Andrew Cecil Bradley on Shakespeare'i dateerimata loomingu puhul määranud eeldatavad loomisajad, lähtudes siirde kasutamise sagedusest.
""'Seesama aeg, mis kunstpeenelt voolib 
"kõik, mis on armas silmale ning hea,"
""'Ja poleks suve sulnist õiehingust"
"meil klaasis piiskadena vangis siis",
""'kas miski meenutaks kesk tuulte vingust"
"veel ilu, mille talv meilt ära viis?"
Näiteid eesti luulest.
"Käriseb vaikuselina.
"Rebendist pahiseb tuuli."
Kohutav rebijanina
"nuusutab, kus oled sina."
"Maigutab siniseid huuli".
"Kärin on pruun nagu rooste."
"Valge kui lubi on vaikus."
Kohkudes roostesest loost te
"kuulsite: toonelahooste"
"hirneid alt rebendist kaikus."
Andres Ehin "Kuratlik kopla"
"Me teeme, teeme ümber oma elu
"üht hiigelmüüri inimtihedat".
"Ka pikemad ei küüni üle ääre"
Jüri Üdi "Me teeme, teeme ümber oma elu"
Eesti Lauljate Liit

Eesti Lauljate Liit (lühend ELL) oli ühendus, mis tegutses aastatel 1921–1940.
Liit asutati Tallinna Meestelaulu Seltsi eestvõttel. Seltsi eesotsas olnud dirigent Konstantin Türnpust sai ühtlasi liidu esimene esimees.
ELL-i põhiülesannete seas oli üldlaulupidude korraldamine.
1936. aasta seisuga kuulus Eesti Lauljate Liitu 398 segakoori (11967 lauljat), 48 meeskoori (1819 lauljat), 8 naiskoori (301 lauljat) ja 120 pillikoori (1992 mängijat). Kokku oli Eesti Lauljate Liidul 1936. aastal üle 16 000 liikme.
1940. aastal oli Liidul peaaegu 25 000 liiget.
Eesti Lauljate Liit andis välja ajakirja Muusikaleht.
Enel Melberg

Enel Melberg (neiuna Enel Savioja; sündinud 21. septembril 1943 Tallinnas) on eesti rahvusest Rootsi kirjanik ja tõlkija.
Ta sündis aastal 1943 Tallinnas, kuid aastal 1944 pages ta koos vanematega Rootsi. Ta on õppinud Lundi ülikoolis ja Stockholmi Pedagoogilises Kõrgkoolis, viimase lõpetas ta aastal 1973 rootsi filoloogina. Aastal 1970 kaitses ta "mag. phil." väitekirja.
Aastatel 1973–1991 töötas ta rootsi keele õpetajana Stockholmi Täiskasvanute Gümnaasiumis, olles rootsi keele õpetaja, kuid ta õpetas ka draamat ja filosoofiat. Aastast 1990 elab ta vaheldumisi Norras (Oslos) ja Rootsis (Gräsmarkis Sunne vallas Värmlandi läänis).
Ta kirjutab rootsi keeles ja kuulub Rootsi kirjanike liitu. Tema esimeseks romaaniks oli aastal 1977 "Ema süda" ("Modershjärtat"). Ta on lisaks romaanidele kirjutanud laste- ja noorsooraamatuid. Samuti on ta tõlkinud eesti kirjandust rootsi keelde (Jaan Kross, Jaan Kaplinski, Emil Tode, Heinrich Laretei, Margus Laidre, Maimu Berg). Tema enda loomingut on tõlgitud saksa, taani, norra ja eesti keelde.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Arne Melberg.
Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas

Eesti Lauljate Liit Põhja-Ameerikas oli aastal 1965 asutatud liit, mis ühendas Kanadas ja USA-s elavaid eestlastest lauljaid ja eestlaste laulukoore. Liidu eesmärk oli edendada lauljate ja laulukooride vahelist koostööd ja korraldada USA-s ja Kanadas muusikaüritusi.
Liidu asutasid New Yorgi Eesti Meeskoor ja Toronto Eesti Meeskoor.
Eesti Lauljate Liit Rootsis

Eesti Lauljate Liit Rootsis (aastast 1950 Eesti Lauljaskond Rootsis) oli aastal 1947 Stockholmis asutatud liit, mis ühendas Rootsi jõudnud pagulaseestlasi, kes soovisid korraldada laulupidusid ja edendada eestlaste sealset kooriliikumist.
Liidu patroon oli Juhan Aavik.
Eesti Raadio Kammerorkester

Eesti Raadio Kammerorkester oli aastatel 1978–1984 Eesti Raadio juures tegutsenud noortest muusikutest koosnenud kammerkollektiiv.
Kollektiivi juhtis Paul Mägi, kes oli aastast 1978 Eesti Raadio estraadiorkestri dirigent. 
Kollektiivi repertuaari tuumiku moodustasid barokkmuusika palad, eriti Bachi ja Händeli omad. 
Esitati ka eesti heliloojate, näiteks Alo Põldmäe, Aarne Männiku, Rein Rannapi loomingut.
Eesti Raadio Kontsertorkester

Eesti Raadio Kontsertorkester oli aastatel 1944–1998 Eesti Raadio juures tegutsenud orkester.
Orkester vahetas tegevusaja jooksul mitu korda nime, olles näiteks "Eesti Raadio džässorkester", "Eesti Raadio estraadiorkester" (lühend: EREO), "Eesti Televisiooni ja Raadio estraadiorkester".
Orkester lindistas palju Eesti heliloojate levimuusikat. Kokku on Eesti Raadio fonoteegis üle 5000 orkestri mängitud salvestise.
Orkester pälvis aastal 1974 aunimetuse Eesti NSV teeneline orkester.
Eesti Seltsi Sümfooniaorkester

Eesti Seltsi Sümfooniaorkester oli aastatel 1948–1959 Stockholmis tegutsenud orkester.
Orkestrile pani aluse ja ühtlasi juhtis kuni oma surmani (1959) dirigent Verner Nerep. 
Orkester esines nt rahvuslikel tähtpäevakontsertidel.
Orkestrisse kuulus 25 muusikut.
Narva Linna Sümfooniaorkester

Narva Linna Sümfooniaorkester on aastal 1994 Narvas asutatud sümfooniaorkester, mida haldab Narva linnavalitsuse kultuuriosakond.
Orkester on aastast 1995 Narvas toimuva Rahvusvahelise Jevgeni Mravinski muusikafestival algatajaid.
Sümfooniaorkestri peadirigent ja ühtlasi kunstiline juht on Anatoli Štšura.
Rakvere Linnaorkester

Rakvere Linnaorkester on Rakveres tegutsev eesti orkester, mis on asutatud 1992. aastal. Orkester asutati peamiselt eesmärgiga tutvustada puhkpillimuusikat ja osaleda Rakvere muusikaüritustel.
Orkestri repertuaar on lai, mängitakse nii klassikalist kui ka džässmuusikat, sealhulgas bigbändimuusikat.
Alates 1993. aastast tegutseb orkestri juures Rakvere Saksofonikvartett.
Tallinna Kammerkoor

Tallinna Kammerkoor on aastal 1962 Tallinnas asutatud kammerkoor; Eesti esimene kammerkoor ja ühtlasi esimene ka endises Nõukogude Liidus.
Kammerkoor asutati kui Eesti Heliloojate Liidu eksperimentaalkoorina uue heliloomingu esitamiseks. Koorile pani aluse Uno Naissoo. Koori loomise eesmärgist tulenevalt – oli vaja eriti head noodist laulmise oskust – olid kõik lauljad kõrgema muusikaharidusega, kuigi mitte lauljad, vaid teiste muusikaerialade esindajad, peamiselt koorijuhid. Hiljem on koori tulnud palju harrastusmuusikuid.
Algaastatel dirigeerisid koori Kuno Areng, Ants Üleoja ja Arvo Ratassepp.
Tallinna Kammerkoor on pälvinud auhindu, näiteks 1971 võitis koor Itaalias Arezzos toimunud konkursil "Concorso polyfonico" kaks kuldmedalit ja dirigendipreemia.
Tallinna Kammerorkester

Tallinna Kammerorkester (lühend TKO) on kammermuusikat viljelev orkester, mis tegutseb kontserdiasutuses Tallinna Filharmoonia.
1989. aastal asutas professor Jüri Gerretz tollase Tallinna Konservatooriumi üliõpilastest keelpilliorkestri, mille tuumikust moodustas dirigent Tõnu Kaljuste 1993. aasta aprillis Tallinna Kammerorkestri (TKO). Kahe aastakümne jooksul on sellest kujunenud üks Eesti esindusorkestreid, mis on oodatud külalisesineja paljudel kontserdilavadel Euroopas ja mujal maailmas.
TKO on äratanud tähelepanu oma kunstiliselt terviklike kavade, stiilitundliku musitseerimise ja kõrgetasemelise interpretatsioonikunstiga. Orkestri mitmekülgses repertuaaris on esindatud nii baroki-, klassitsismi- kui romantismiajastu muusika; oluliseks osaks on 20. ja 21. sajandi heliloojate looming, sealhulgas vähem tuntud teosed ja uudisteoste esiettekanded. TKO tuumiku moodustavad hinnatud keelpillimängijad, kes astuvad regulaarselt üles ka solisti ja kammermuusikuna. Alates hooajast 2014/2015 on orkestril ka oma kammermuusika kontsertide sari.
TKO tegevus on tihedalt seotud Eesti Filharmoonia Kammerkooriga – ühised esinemised ja salvestused on toonud mõlemale kollektiivile rahvusvahelist tuntust ja tunnustust. 1993. aastal salvestati nimekale plaadifirmale ECM Tõnu Kaljuste käe all Arvo Pärdi autoriplaat "Te Deum", mis pälvis kõrgeid hinnanguid maailma juhtivatelt muusikakriitikutelt ning püsis kuid plaadiedetabelite esikümnes. ECMi märgi alt on ilmunud veel Pärdi autoriplaadid "Litany", "In principio" ja "Adam’s Lament", samuti Erkki-Sven Tüüri "Crystallisatio" ning Heino Elleri "Neenia". Orkester on salvestanud ka firmadele Warner Music / Finlandia Records, Carus Verlag jt. 2014. aastal ilmus Tallinna Kammerorkestrilt plaat Joseph Haydni loominguga (solist Silver Ainomäe, dirigent Risto Joost).
Dirigendid.
Tõnu Kaljuste, 1993–1995 ja 1996–2001, 2019-2024
Juha Kangas, 1995–1996 (peadirigent), 2001–2003 (kunstiline juht)
Eri Klas, 2004–2012 (Tallinna Filharmoonia kunstiline juht)
Risto Joost, 2013–2019
Tõnu Kaljuste on alates 2024. aastast Tallinna audirigent.
Tallinna Filharmoonia

Tallinna Filharmoonia on aastal 1994 asutatud kontserdiasutus, mida haldab Tallinna Kultuuriamet. 
Põhikirja järgi on Tallinna Filharmoonia põhiülesanne "Eesti muusikakultuuri arendamine ja rikastamine muusikateoste ettekandmise, salvestamise ja propageerimise kaudu ning kontsertide ja festivalide korraldamine".
Tallinna Filharmoonia juures asub Tallinna Kammerorkester.
Soome-Eesti Barokkorkester

Soome-Eesti Barokkorkester on aastal 1989 asutatud peamiselt barokkmuusikat viljelev orkester.
Orkestrile panid aluse Andres Mustonen ja Soome pianist Pekka Vapaavuori. 
Peale barokkmuusika viljeleb orkester ka vähesel määral nüüdismuusikat.
Sõlmjaam

Sõlmjaam on vähemalt kolme raudteeliini ühinemiskohas moodustuv raudteesõlm, milles on ühtseks tehnoloogiliseks tervikuks seotud mitmeid raudteetaristu elemente (sealhulgas raudteejaamad).
Eesti raudtee-ettevõtete infrastruktuuris ametlikult sõlmjaamu pole.
Ajalooliselt on Eestis sõlmjaamana võimalik käsitleda Tapa, Tartu ja Valga raudteejaama.
Ajalugu.
Maailma esimene sõlmjaam oli Earlestowni raudteejaam Newton-le-Willowsis (Merseyside, Ühendkuningriik). 25. juulil 1831 ühendati seal Liverpooli–Manchesteri raudteeliin Warringtoni–Newtoni raudteeliiniga Newtoni raudteesõlmeks.
Järgmine, tänapäevani tegutsev oluline raudteesõlm on 1837. aastal asutatud Crewe, mille ümber kasvas seejärel raudteelinn. Hiljem tekkisid raudteesõlmed juba Londonis ja teistes Briti suurlinnades.
Saksamaa esimene sõlmjaam oli 10. septembril 1841 ehitatud Köthen.
Tallinna Barokkorkester

Tallinna Barokkorkester (TBO) asutati 1987. aastal Taivo Niitvägi, Ivan Monighetti ja Egmont Välja initsiatiivil. TBO oli esimene ja pikka aega ainus orkester Eestis, mis mängis ajastu instrumentidel, ning üks väheseid pidevalt tegutsevaid barokkorkestreid kogu Ida-Euroopas. TBO kunstiline juht ja tegevuse initsiaator on orkestri esitšellist Egmont Välja. Aastakümneid kestnud ajaloo jooksul on TBO kujunenud kõrge professionaalse tasemega iseseisvaks ja arvestatavaks kollektiiviks, mis on saanud väga häid hinnanguid eri maade kriitikutelt. Orkestris osaleb eesti barokkmuusikute paremik ning selle mitmekesisesse repertuaari kuuluvad nii barokiajastu suurteosed kui ka eesti nüüdismuusika.
Tallinna Barokkorkester on tihedalt seotud olnud eesti vanamuusika interpretatsiooni arenguga ning tegevuse üheks eesmärgiks on olnud ajastuteadliku esituslaadi propageerimine. Orkestri liikmete mänguoskuste edendamiseks ja uute mängijate koolitamiseks on korraldatud meistrikursusi, mida on kutsutud läbi viima barokkmuusika interpretatsiooni silmapaistvaid spetsialiste nagu viiuldajad Lucy van Dael, Sirkka-Liisa Kaakinen, Kreeta-Maria Kentala, Veronika Skuplik, Judith Steenbrink, Maite Larburu, Alise Juška, tšellist Ivan Monighetti, oboemängijad Rafael Palacios, Marcel Ponseele, Taka Kitazato ja teised.
Kuigi enamasti mängitakse ilma dirigendita, on orkester teinud koostööd tuntud dirigentidega nagu Wieland Kuijken, Hans Gebhard, Leo Krämer, Stephen Layton, Howard Arman, Andrew Lawrence-King, samuti solistidega nagu Sirkka-Liisa Kaakinen, Kreeta-Maria Kentala, Mikael Bellini ja Ivan Monighetti jt ning erinevate kooridega.
TBO on välja andnud kaks CD-d – kontsertettekande Johann Sebastian Bachi Markuse passioonist ja Antonio Vivaldi „Aastaajad“ – ning teinud arvukalt salvestisi Eesti raadiojaamadele ja Eesti Televisioonile.
Orkester on esinenud paljudel rahvusvahelistel ja Eesti muusikafestivalidel, kuni 2013. aastani nt kõikidel Haapsalu vanamuusikafestivalidel.
Pärnu Linnaorkester

Pärnu Linnaorkester (lühend PLO) on 1994. aastal Pärnus asutatud orkester. 
Orkestri esimene peadirigent oli Loit Lepalaan. Aastatel 1998–2019 oli peadirigent Jüri Alperten ja 2019. aastast on selles ametis Kaspar Mänd. Orkestrit on juhatanud veel Neeme Järvi, Paavo Järvi, Kristjan Järvi, Jorma Panula, Eri Klas, Olari Elts, Paul Mägi, Vello Pähn, Arvo Volmer, Erki Pehk, György Selmeczi, Marcello Rota jt.
Orkestri ees on soleerinud paljud mainekad interpreedid, muu hulgas viiuldajad Sarah Chang, Leila Josefowich, Liana Issakadze, Sergei Stadler, Xiang Gao, Anna-Liisa Bezrodny; pianistid Chitose Okashiro, Arbo Valdma, Kalle Randalu, Ivari Ilja; metsasarvemängija Wilhelm Schwaiger, trompetist Tine Thing Helseth, fagotisolist, mitmekordne Grammy nominent Martin Kuuskmann, Briti klarnetivirtuoos Matthew Hunt jt.
Orkester on osalenud mitmes muusikalavastuses, sealhulgas ooperites. Salvestatud on muusikat plaatidele „Soovide linn” (2003), inglise helilooja Gavin Bryarsi loomingut koos Eesti Rahvusmeeskooriga (GB Record Production 2008), Urmas Sisaski „Te Deum” koos Pärnu kammerkooriga (2011), „Kuus aastaaega+“ (2012), DVD „Rändavad laulud” (2014); samuti ka filmimuusikat: „Pimedad aknad” (2007), „Noored kotkad” (2008), „Perekonnavaled” (2014) ning „Supilinna Salaselts” (2015).
Orkester on üles astunud ka näiteks Soomes ja Ungaris. 2009. aastal osales orkester Peterburis Peterhofi lossis toimunud eesti kultuuripäevadel.
Pärnu Linnaorkester on pälvinud kahel korral (2002 ja 2007) Pärnu muusika aastapreemia.
Eesti Teaduste Akadeemia meeskoor

Eesti Teaduste Akadeemia Meeskoor (lühend: ETAM) on aastast 1958 Tallinnas Eesti Teaduste Akadeemia juures tegutsev meeskoor.
ETAMi esimene dirigent oli Arvo Ratassepp.
ETAMi repertuaari kuulub peaasjalikult eesti koorimuusika.
ETAM on võitnud auhindu rahvusvahelistelt muusikakonkurssidelt, näiteks 1989. aasta Viinis toimunud Schuberti koorifestivalil võideti II koht.
Ting (koosviibimine)

Ting on ajutine kavatsuslik kogukond, milles järgitakse ja praktiseeritakse rahu, armastuse, harmoonia, vabaduse ja kogukondliku elu ideaale. 
See on teadlikult väljendatud alternatiiv peavoolu popkultuurile, tarbimisühiskonnale, kapitalismile ja massimeediale.
Eesti Teaduste Akadeemia naiskoor

Eesti Teaduste Akadeemia Naiskoor (lühend: TAN) on aastast 1959 Tallinnas Eesti Teaduste Akadeemia juures tegutsev naiskoor.
TANi asutaja ja asutamisest 1986. aastani oli peadirigent Arvo Ratassepp. Tema kõrval ning pärast Arvo Ratasseppa on kooriga töötanud paljud dirigendid: 1978–1989 Imbi Potter, 1986–1987 Peeter Perens senior, 1988–1994 Ranno Linde (sünd. 1964), 1990–1991 Ants Soots jt. 
1990–2005 juhatas TAN-i Merike Toro (sünd. 1947). Tema käe all sai koor üle vahepealsete aegade mõõnaperioodist ning asus taas tegutsema aktiivse kontsertkoorina, võttis osa rahvusvahelistest koorikonkurssidest ning andis välja mitu heliplaati. 
2000. aastal juhatas koori Anne Alt (sünd. 1974) ja aastal 2005 oli dirigendipuldis Veronika Portsmuth. Aastast 2006 on TANi peadirigent Andrus Siimon. Aastast 2021 seisab Andrus Siimoni kõrval ka dirigent Tõnis Sarap. 
TAN on osalenud paljudel rahvusvahelistel konkurssidel ja festivalidel, näiteks Ungaris, Soomes, Rootsis. Eestis on koor andnud kümmekond kontserti aastas.
TANi repertuaar on olnud lai: esitatud on nii kiriku- kui ka ilmalikku muusikat.
2013. aasta Eesti Muusikaauhinnad

2013. aasta Eesti Muusikaauhinnad oli 15. galakontsert, kus Eesti Fonogrammitootjate Ühing jagas iga-aastaseid Eesti Muusikaauhindu. Auhindadele kandideeris 136 2012. aastal ilmunud albumit ning üle saja muusikavideo. Üritus toimus 14. veebruaril 2013 Nokia kontserdimajas.
Laval esinesid Iiris, Tenfold Rabbit, Ott Lepland, Põhja-Tallinn, Tiger Milk, Vaiko Eplik ja Lenna. Comebacki tegi Black Velvet oma hitiga "17".
Galat juhtisid Ines ja Tanel Padar.
Nominendid.
Kolm auhinda võitis Põhja-Tallinn, Ott Lepland ja Vaiko Eplik võitsid kaks.
Eesti Juristide Liit

Eesti Juristide Liit (lühend: EJL) on aastal 1989 Tallinnas asutatud juriste ühendav liit.
Põhikirja järgi on EJLi ülesannete seas:
Singapuri Riiklik Ülikool

Singapuri Riiklik Ülikool (inglise keeles "National University of Singapore") on ülikool Singapuris.
Selle nime all tegutseb ülikool aastast 1980, ent oma eelkäijate kaudu ulatub ta algusaeg aastasse 1905 (millega on vanim kõrgkool riigis).
Üliõpilaste ja õppekavade arvult on see suurim ülikool riigis.
2014. aastal hinnati seda Aasia parimaks ülikooliks ja maailma arvestuses jäi see 22. kohale.
Ülikooli peamine linnak asub Edela-Singapuris.
Eesti Rahvapank

Eesti Rahvapank oli aastatel 1920–1940 Tallinnas tegutsenud pank. 
Eesti Rahvapanga põhikiri registreeriti 29. augustil 1919. aastal, 16. jaanuaril 1920 peeti panga asutamiskoosolek ja valiti 3-liikmeline juhatus, juhatus esimeheks sai Juhan Kukk. Pank alustas tegevust 12. märtsil 1920. aastal Roosikrantsi tänav 15 Tallinnas. 
Aastast 1925, põhikirja muutusega oli Ühistegeline Keskpank Eesti Rahvapank ühistegevuslike krediidiasutuste keskpank. Rahvapanga liikmeteks võisid olla ainult ühistud, omavalitsused või riiklikud ettevõtted, millised töötasid kindla põhikirja alusel ning omasid iseseisvat eelarvet ja põhikapitali.
John Schumann

John H. Schumann (sündinud 23. mail 1943) on rakenduslingvistika professor California Ülikoolis Los Angeleses.
Ta on kasutusele võtnud termini 'sümbolisfäär' ("symbolosphere").
Eesti Maapank

Eesti Maapank oli aastatel –1998 tegutsenud pank. Aastal 1998 läks asutus pankrotti.
Eesti Maapank ja Eesti Sotsiaalpank moodustati 1990. aastal Eesti NSV Valitsuse määrusega nr. 50, 5. märtsist 1990. aastal, NSVL Agrotööstuspanga Eesti Vabariikliku Panga ja kõigi tema allasutuste baasil ning NSVL Elamu-Sotsiaalpanga Eesti Vabariikliku Panga ja kõigi tema allasutuste baasil, Vabariigi pangasüsteemi korraldamiseks. 18.06.1992. aastal muudeti Eesti Maapanga ärinimi – Eesti Maapank AS.
29.12.1995.a. sõlmisid liitumislepingu Aktsiapank Virumaa Kommertspank (nn. liitev pank) ja Aktsiaselts Eesti Maapank (e. nn. liituv pank).
22. oktoobril 1996 nimetati pank taas Eesti Maapangaks.
Eesti Panga Nõukogu tühistas Eesti Maapanga tegevuslitsentsi (otsus 8-1/28.06.98).
Tallinna Linnakohus tegi 24.08.1998. aastal otsuse AS Eesti Maapanga pankroti väljakuulutamise kohta. Maapanga võlad ületasid korrigeeritud bilansi järgi vara ligi kaks korda - pangal on võlgu 1,47 miljardit krooni ja vara 740,8 miljonit krooni.
Circle K Eesti

Circle K Eesti (varem AS Statoil Fuel &amp; Retail Eesti ja AS Eesti Statoil) on Circle K kontserni tütarettevõte Eestis, mis tegeleb muu hulgas mootorikütuste jaemüügiga. Eestis asutati ettevõte 1991. aastal.
Ettevõttel oli 2013. aasta seisuga Eestis 25 autopesulaga Eesti suurim automaatpesulate kett ning Statoili kaubamärgi all 46 teenindusjaama ja Statoil 1-2-3 kaubamärgi all kuus automaatjaama. 2017. aasta seisuga oli ettevõttel 56 täisteenindus- ja 19 automaatjaama ning üks tanklapood.
Ettevõtte majandusaasta kestab 1. maist kuni 30. aprillini. 2018. aastal oli majandusaasta käive 318,5 miljoni eurot ja kasum 10,3 miljonit eurot. Ettevõttes töötas 680 inimest.
Ajalugu.
Aktsiaselts Eesti Statoil registreeriti 27. märtsil 1991 ning esimene Statoili bensiinijaam avati 1. aprillil 1992 Tallinnas.
22. september 2015 teatati, et Circle K kaubamärgiga asendatakse Statoili bränd Kanadas, USAs, Skandinaavias ning Kesk- ja Ida Euroopas.
Aprillis 2017 alustati Eestis Statoili teenindusjaamade kaubamärgivahetust Circle K vastu.
Juhtimine.
Kuni 1996. aastani juhtis ettevõtet Gunnar Okk ja aastatel 2005–2016 Kai Realo. Kuni 19. august 2021 oli Kai Realo peadirektori ülesannetes. 11. oktoobrist 2021 kuni 22. märtsini 2023 juhtis Circle K Eestit Yuri Bryantsev, kes varem juhtis Circle K Venemaa haru.
Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsioon

Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsioon (lühend "ESEA") on aastal 1996 Tallinnas asutatud mittetulundusühing, kuhu kuuluvad füüsilisest isikust ettevõtjad .
Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsioon asutati 18. detsembril 1996 Tallinnas, asutamislepingule kirjutasid alla: Parbo Juchnewitsch (Eesti Raudtee peadirektor), Toomas Keridon (ASi Eesti Metallieksport peadirektor ja juhatuse esimees), Jüri Käo ja Peep Aaviksoo (ASi Norma nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Tiit Kõuhkna ja Ants Laos (ASi ETFC Grupp nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Uudo-Rein Lehtse (Eesti Energia peadirektor), Rait Lukas (ASi Tallinna Pank juhatuse esimees), Ivar Lukk (ASi Forekspank juhatuse esimees), Aadu Luukas (ASi Pakterminal juhatuse esimees), Meelis Milder (ASi Baltika juhatuse esimees ja peadirektor), Toivo Ninnas ja Tiit Roosileht (Eesti Merelaevanduse peadirektor ja avalike suhete osakonna juhataja), Ardo Ojasalu (ASi EK finantsdirektor ja juhatuse liige), Aarne Saar (Eesti Gaasi peadirektor), Sandor Liive (Tallinna Sadama juhatuse aseesimees), Boris Špungin ja Anatoli Beilinson (EVEA Panga juhatuse esimees ning krediidi ja marketingi direktor), Hannes Tamjärv ja Jüri Mõis (Hansapanga nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Udo Themas (Liviko peadirektor), Enno Pere (Tallinna Veevarustuse ja Kanalisatsiooni Munitsipaalettevõtte peadirektor), Leonid Lipavski (ASi Tallinna Soojus juhatuse esimees ja tegevdirektor), Rudolf Kuldkepp (ASi ETK Hulgi tegevdirektor), Taavi Suuder (ASi Fanaal peadirektor), Mati Polli (ASi Sylvester juhatuse esimees), Andres Koger (ASi Kogeri &amp; Sumbergi Grupp juhatuse esimees), Toomas Annus (ASi Merko Ehitus juhatuse esimees), Algerd Andruskevitšus (ASi EMV juhatuse esimees ja peadirektor), Rein Kuusmik (ASi Repo Vabrikud juhatuse esimees), Ilmar Petersen (AS Elcoteq Tallinn tegevdirektor), Ants Promann (AS Leibur tegevdirektor), Tarmo Sumberg (ASi Hotell Olümpia juhatuse esimees), Madis Võõras (ASi Klementi juhatuse esimees), Aare Urm ja Ain Hanschmidt (Eesti Ühispanga nõukogu esimees ja juhatuse esimees), Ivar Virkus (ASi Eesti Kindlustus juhatuse esimees), Endel Pilder (ASi Viru Rand juhatuse esimees), Peeter Saks ja Jaak Roosipuu (ASi Talinvest juhatuse esimees ja nõukogu esimees), Mihhail Maslennikov ja Rudolf Polman (ASi Maseko direktor ja jurist), Aivar Pärgmäe (ASi Ühinenud Meierei juhatuse esimees), Enn Veskimägi (ASi Standard juhatuse esimees) ning Juhan Kolk ja Heiti Hääl (ASi AA-Trading juhatuse esimees ja peadirektor).
Eesti Suurettevõtjate Assotsiatsiooni tegevdirektoriks kinnitati Jaak Saarniit.
Põhikirja järgi on ESEA eesmärk "Eesti vabariigis soodsa ettevõtlus- ja välismajanduskeskkonna arendamine".
OpusCapita

OpusCapita on Soome teenindusettevõtte Posti Group Eestis asuv haru.
Ettevõtte ajalugu Eestis ulatub aastasse 1997, mil asutati AS Eesti Maksekeskus. Aastal 2005 ühines AS Eesti Maksekeskus ettevõttega Itella.
Ann Alari

Ann Alari (sündinud 22. juunil 1954 Tartus) on eesti tõlkija ja ajakirjanik. 
Haridus.
Ta on sündinud arsti ja õpetaja perekonnas. Ta on lõpetanud 1972. aastalMiina Härma nimelise Tartu 2. keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli inglise filoloogia erialal. 1994. aastal lõpetas ta kõrgkoolis magistriõppe ja sai magistrikraadi rahvusvahelistes suhetes. 
Tööd.
Ann Alari on tõlkinud inglise ja prantsuse keelest eesti keelde mitmesugust kirjandust. Tema tõlgete hulgas on Margaret Atwoodi "Teenijanna lugu", "Penelopeia", lühijutte ja luulet,  “Valguse aastad” ja “Ootamise aeg”, Marsha Normani "Head ööd, ema", Stephen Kingi "Lisey lugu", Erich Frommi "Armastuse kunst", Claude Lévi-Straussi "Müüt ja mõtlemine" ning Pierre Thuillier' "Teadusrevolutsioon keskajal".
1991. aastal töötas ta Eesti Instituudi direktori asetäitjana ja aastatel 1993–1995 töötas ta Eesti Vabariigi Välisministeeriumis.
Aastatel 1999–2004 tegi ta raadiotööd Londoni korrespondendina. Ta on teinud ka kaastööd Eesti peamistele ajalehtedele ja ajakirjadele.
Ann Alari on üks produtsente, režissööre ja intervjueerijaid Nemcom.tv sarjas "Conversations", kus esinevad maailma mõjutanud ingliskeelsed kirjanikud Doris Lessing, Peter Ackroyd, Margaret Atwood, John Banville, Edna O'Brien ja Alexander McCall Smith.
Ann Alari oli 2002.aastal loodud Briti Eesti Assotsiatsiooni ("British Estonian Association") kaks korda aastas Londonis ilmunud ingliskeelse ajakirja Lennuk esimene toimetaja. 
2012. aastal avaldas kirjastus Petrone Print tema raamatu "Minu Inglismaa", mis põhineb kirjadel, artiklitel ja mälestustel. Kordustrükk ilmus 2018. aastal.
Ann Alari jagab elu Londoni ja Tallinna vahel.
Ann Alari kuulub organisatsioonidesse Eesti Kirjanike Liit (EKL) ja Foreign Press Association (FPA, London).
Helda

Helda on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Juuru vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 51 inimest. Neist 46 (90,2%) olid eestlased.
1977. aastal Hõreda külaga liidetud küla eraldati taas 2010. aastal.
AS Tulika Grupp

AS Tulika Grupp on aastal 1999 moodustatud kontsern, kuhu kuulub mitu takso- ja transporditeenust pakkuvat ettevõtet.
Kontserni kuuluvad teiste seas AS Tulika Takso (asutati 1993), Maksitakso, Tallinna Taksopark, Tulika Autokeskus.
Kalda (Rapla)

Kalda on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Juuru vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 13 inimest. Kõik olid eestlased.
1977. aastal Härgla külaga liidetud küla eraldati taas 2010. aastal.
Sadala (Rapla)

Sadala on küla Rapla maakonnas Rapla vallas.
Aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) asus küla Juuru vallas.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 8 inimest. Kõik olid eestlased.
1977. aastal Lõiuse külaga liidetud küla eraldati taas 2010. aastal.
Vana-Aespa

Vana-Aespa on küla Rapla maakonna Kohila vallas. Küla loodi Aespa küla jagamisel Aespa alevikuks ja Vana-Aespa külaks 2011. aastal.
AS SRV Kinnisvara

AS SRV Kinnisvara on 1992. aastal asutatud kinnisvaraga tegelev ettevõte. Ettevõtte suuromanik on Soome kinnisvaraarendus- ja ehitusfirma SRV Yhtiöt
SRV Kinnisvara oli taasiseseisvumise järel üks Eesti esimesi kinnisvaraarendajaid ning selle arendusobjektide seas on olnud näiteks Radisson SAS hotell, Viru keskus ja Osten Tor.
Ettevõtte omanikeringi on kuulunud Alvar Ild ja Indrek Toome.
Eesti Koorijuhtide Naiskoor

Eesti Koorijuhtide Naiskoor (lühend: EKN) on loodud 1988. aastal professor Ants Söödi eestvedamisel. Kooris laulab kuni 30 muusikaõpetajat-koorijuhti üle Eesti, kelle käe all töötab 32 koori ja lapsed omandavad teadmisi 22 õppeasutuses. EKN harjutab seminar-kokkutulekutel kuus kuni kaheksa korda aastas. 
Eesti Koorijuhtide Naiskoor on Eestis ainulaadne täiskasvanute kollektiiv, mis on aastate jooksul leidnud oma kindla koha Eesti koorimuusika maastikul. EKNi eesmärgiks on tutvustada kuulajale eesti naiskoorilaulu paremikku, tellida ja salvestada eesti heliloojate loomingut, olla kursis maailma uue repertuaariga, tutvustada eesti naiskoorimuusikat väljaspool Eestit, osaleda üldlaulupidudel ja laulupäevadel ning rahvusvahelistel festivalidel ja konkurssidel. 
Oluline on koostöö teiste kooridega Eestist ja  kohalike ning välisdirigentidega. Kooriga on töötanud Robert Cowles (USA), Mari Koistinen, Rita Varonen (Soome), Pavel Brochin (Saksamaa), Galina Gorbatenko (Ukraina) ja Aira Birziņa (Läti). Oleme alati pidanud oluliseks, et külalisdirigentide kavades oleks nende maa klassikalist ja uuemat koorimuusikat. EKN on võitnud 2001. aastal Walesis toimunud Llangolleni rahvusvahelisel koorifestivalil "grand prix".
EKNi dirigendid on olnud Ants Sööt, Andrus Siimon, Õnne-Ann Roosvee,Elen Ilves, Kristi Jagodin. Praegu on EKNi dirigendid Markus Leppoja ja Kristina Sildos. Hääleseadja Egle Veltmann.
Urve Kilk

Urve Kilk (5. detsember 1937 Misso vald – 11. aprill 2025 Mäetaguse) oli eesti õpetaja ja rahvatantsupedagoog.
Urve Kilk lõpetas 1955. aastal Kohtla-Järve 1. Keskkooli. Seejärel õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust ja lõpetas ülikooli 1960. aastal.
1964. aastast töötas ta Järve Gümnaasiumis eesti keele ja kirjanduse õpetajana.
Õpetajatöö kõrvalt juhendas ta rahvatantsurühmi ning korraldanud ülevirumaalisi laulu- ja tantsupidusid. Ta on olnud üleriigiliste tantsupidude liigijuht ja assistent.
Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoor

Eesti Televisiooni ja Raadio Segakoor oli aastatel 1945–1992 tegutsenud kutseline segakoor.
Koor kandis 1945–1955 nime Eesti Raadio segakoor. Aastal 1992 moodustati segakoori alusel 1992–1995 tegutsenud kammerkoor – Eesti Raadio Koor.
Koori tegevusaastatel salvestati Eesti Raadiole nii Eesti kui ka Nõukogude koorimuusikat, ühtekokku ligi 2000 teost.
Koor on pälvinud auhindu, näiteks
Harjuküla

Harjuküla on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varstu valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 12 inimest. Kõik olid eestlased.
Küla eraldati 2010. aastal Liguri külast.
Kohtla-Järve Järve Kool

Kohtla-Järve Järve Kool (aastani 2019 "Kohtla-Järve Järve Gümnaasium") on põhikool Kohtla-Järvel.
Ajalugu.
Kooli ajalugu algab 1921. aastal, mil Kohtla-Järve kaevanduse haridusseltsi eestvõttel rajati Kohtla-Järvele 4-klassiline algkool. Kool tegutses kahes barakkelamus 1937./1938. õppeaastani.
Aastal 1938 valmis Anton Lembit Soansi projekti järgi Spordi tänavale uus koolimaja, milles oli ruumi 522 õpilasele. Koolimaja taha rajati spordiplats ja ujumisbassein mõõtmetega 110 x 20 meetrit. Spordiplatsi juurde rajati 1938. aastal ka tribüüniga laululava ning seal toimus 7. augustil 1938 Kohtla-Järve I laulupäev. Kooli ehitust rahastas AS Eesti Põlevkivitööstus. Õppetööd alustati selles majas 1939. aasta septembris. Hoone on kantud kultuurimälestiste riiklikusse registrisse.
Alates 1971. aastast tegutseb kool Katse tänaval.
Kui 2013. aastal algasid arutelud riigigümnaasiumi rajamise üle Kohtla-Järvele, kaaluti uue kooli jaoks renoveerida Spordi tänaval asuv kaitsealune koolimaja. Hoone renoveerimine osutus aga liiga kalliks ja 2019. aasta septembris avati Kohtla-Järve Gümnaasium (riigigümnaasium) Pärna tänaval. 
Pärast riigigümnaasiumi avamist jätkas senine Kohtla-Järve Järve Gümnaasium põhikoolina ja kannab nime Kohtla-Järve Järve Kool.
Nimi.
Kool on 1939. aastast kandnud erinevaid nimetusi:
Kooli muuseum.
Koolis asub muuseum. Muuseumi eelkäija oli Helgi Viirelaiu kooli juurde asutatud Lahingukuulsuste tuba.
Vana-Sonda

Vana-Sonda on küla Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sonda valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 15 inimest. Kõik olid eestlased. 
Küla eraldati 2010. aastal Varinurme külast.
Lasteekraani Muusikastuudio Lastekoor

Lasteekraani Muusikastuudio Lastekoor on ETV Lasteekraani Muusikastuudio juures tegutsev lastekoor.
Koor kasvas välja Lasteekraani Muusikastuudio mudilasrühmast, mis asutati 1993. 
Praegu laulab kooris 30 tüdrukut vanuses 13-17 aastat. 
Koori repertuaaris on esindatud nii eesti kui ka välismaine koorimuusika, samuti rahvalauluseaded ja lastelaulud. 
Kooril on ka oma viiuldajate ansambel ja rahvapilliorkester.
Sinni

Sinni (ladinakeelsed nimed: "Siris" ja "Sinis"; kreeka keeles: ja ) on jõgi Lõuna-Itaalias Basilicata maakonnas. 
Jõe läte on Lõuna-Apenniinides Potenza provintsis Laurias, 1380 meetri kõrgusel merepinnast.
Sinni suubub Joonia merre Taranto lahes, Matera provintsis Policoros. Antiikajal asus jõe suudmes Sirise linn.
Aastatel 1970–1982 rajati Senises (Potenza provints) jõele pais. 68 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cotugno mäe paisu taga oleva veehoidla pindala on 1850 hektarit, maht 530 miljonit kuupmeetrit.
Sarmento

Sarmento on jõgi Lõuna-Itaalias Basilicata maakonnas Matera provintsis. 
Sarmento on Sinni parempoolne lisajõgi ja suubub Sinni jõkke Valsinnis.
Inčukalns

Inčukalns on küla ("ciems") Lätis Vidzemes Sigulda piirkonnas, Inčukalnsi valla halduskeskus. Inčukalns asub merepinnast 52 meetri kõrgusel.
Seal asub Valga–Riia raudteeliini Inčukalnsi raudteejaam. Külla jäävad Atmodas iela, Inčukalna stacija ja Mežmala bussipeatus. Lisaks haldushoonetele asuvad seal raamatukogu, põhikool ja muusikakool.
Sealsed Zaiči muinaskalmed on regionaalse kaitse all. Looduskaitse all on tamm ümbermõõduga 5,83 m.
Inčukalns tekkis Inčukalnsi mõisa (saksa keeles "Hinzenberg") ja Henningi karjamõisa juurde. Arenema hakkas küla pärast raudtee rajamist aastal 1886. Aastail 2006–2021 kuulus küla Inčukalnsi piirkonda, olles selle halduskeskuseks.
Eesti Kartulitöötlejate Ühistu

Eesti Kartulitöötlejate Ühistu (lühend: EKTÜ) on aastal 1989 asutatud liit, mis koondab enda alla kartulit ja põllumajanduslikku tooret töötlevaid ettevõtteid. Liidu tegevus on praeguseks soikunud.
EKTÜ-l on ka allüksus EKTÜ Insenerikeskus, kus on uuritud muu hulgas kartulitoodete tehnoloogiat ja põllumajandussaaduste jäägivabamat töötlemist.
E265

E265 on 60,4 km pikkune (maismaaosa) Euroopa tee, mis kulgeb läbi Eesti ja Rootsi.
Eestis asuv osa kulgeb täies pikkuses mööda Tallinna ringteed (põhimaantee nr 11) ja osaliselt (Keilast Paldiskini) mööda Tallinna–Paldiski maanteed (põhimaantee nr 8).
Viimane osa Paldiski ja Kapellskäri vahel on laevatee.
Läbitavad suuremad asulad: Tallinn – Lagedi – Jüri – Saue – Keila - Kloogaranna - Paldiski - Kapellskär.
Basento

Basento (ladinakeelne nimi "Casuentus") on jõgi Lõuna-Itaalias Basilicata maakonnas, Potenza ja Matera provintsides. Basento on Basilicata maakonna pikim jõgi ja pikim Joonia merre suubuv Itaalia jõgi.
Jõe läte on Lõuna-Apenniinides, 1722 meetri kõrgusel merepinnast. Basento suubub Joonia mere Taranto lahte Metpontost lõunas.
Basento kallastel asuvad Pisticci, Ferrandina ja Salandra.
Eesti Karusloomakasvatajate Selts

Eesti Karusloomakasvatajate Selts on aastal 1990 asutatud karusloomakasvatusfarmide ühendus. Ühtlasi on ühendus 1936. aastal seltsi jätkaja. 
Asutamise ajast 1996. aastani kandis ühendus (täpsemalt: assotsiatsioon) nime Eesti Karusnahk.
Aastal 2003 oli seltsi farmides kokku üle 30 000 põhikarja looma, kelle seas oli hõbe- ja sinirebaseid ning minke.
Uus Talu

Uus Talu oli aastatel 1925–1940 Tallinnas igakuiselt ilmunud põllumajandusajakiri. Ajakirja andis algul (1925–1939) välja Asunikkude, Riigirentnikkude ja Talupidajate Põllumajandusliit ning aastal 1940 Eesti Ühistegeline Liit.
Ajakirja peatoimetaja oli 1928–1937 Kaarel Liidak.
Ajakirjas oli teadlaste populaarteaduslikke artikleid näiteks taimekasvatuse, aianduse, metsanduse, põllumajandusmasinate kohta.
Eesti Punane Kari

"Eesti Punane Kari" oli 1902– eri nimede ja õiguslike vormidena tegutsenud eesti punase veise aretajate ühendus.
Asutamise ajast aastani 1947 kandis ühendus nime "Balti Angli Karja Kasvatajate Ühing". Aastatel 1947–1964 tegutses nime all "Riiklik Eesti Punase Karja Tõulava", aastatel 1964–1993 tegutses "tõuaretusnõukoguna". Aastast 1993 kandis nime Aretusühistu "Eesti Punane Kari". Aastal 2002 (teistel andmetel 2003) ühines Eesti Tõuloomakasvatajate Ühistuga.
Helmi Puur

Helmi Puur (aastast 1968 Helmi Kiik; 20. detsember 1933 Tallinn – 6. juuli 2014) oli eesti baleriin ja ballettmeister-repetiitor.
Ta õppis aastatel 1946–1950 Eesti Riiklikus Koreograafilises Koolis (Zoja Kalevi-Silla klassis), lõpetas 1953. aastal Leningradi A. Vaganova nimelise Balletiakadeemia.
Ta oli aastatel 1953–1955, 1958–1960 Estonia teatri solist. Pidi haiguse tõttu tantsimisest loobuma ja naasis Estoniasse 1964. aastal. Seejärel oli ta 1964–1966 Estonia teatri solist ja aastast 1966 ballettmeister-repetiitor.
Rolle.
Dmitri Harchenko lavastas 2010. aastal Tallinnas Kumu auditooriumis "Vestluse luigega". Laval oli kolm eri aegadel Luike tantsinud baleriini: Helmi Puur, Kaie Kõrb ja Galina Lauš.
Mälestuse jäädvustamine.
1965. aastal valmis Helmi Puurist Valeria Andersoni portreefilm "Tagasitulek" (stsenarist Õie Orav), milles kajastatakse Helmi Puuri naasmist Estonia teatrisse 1964. aastal Juliana Sergei Prokofjevi balletis "Romeo ja Julia".
2006. aastal andis Eesti Post Estonia teatri 100. aastapäeva puhul välja juubelipostmargi, millel kujutati omaaegset armastatuimat baleriini Helmi Puuri Pjotr Tšaikovski „Luikede järves“. Ülle Marksi ja Jüri Kassi kujundatud juubelipostmargi kahese komplekti väljaandel oli keskel Estonia teater, vasakpoolse postmargina stseen Evald Aava ooperist „Vikerlased“ ja parempoolse postmargina Helmi Puur Tšaikovski „Luikede järves“. Helmi Puuri, Sessy Smironina-Sevuni ja Rahel Olbreid peeti silmas ka 2018. aastal "Eesti ballett 100" juubelipostmargi temaatilises kujunduses, kuid kujunduse juhtivaks motiiviks sai lihtsalt tants kahele, kus klassikalise balleti tippteose Pjotr Tšaikovski „Luikede järve“ Odette'i ja prints Siegfriedi "pas de deux" sümboliseerib balleti täiuslikkuse poole pürgivat taset ning on pühendus tantsijatele, koreograafidele ja pedagoogidele panuse eest Eesti balleti arengus. 
2006. aastal asutati Eesti Rahvuskultuuri Fondi juurde Estonia Seltsi allfond, mille eesmärk on toetada noori artiste. Fond toetab Klaudia Maldutise stipendiumiga Rahvusooper Estonia baleriine, Tiit Kuusiku stipendiumiga Rahvusooper Estonia noori lauljaid, Naan Põllu stipendiumiga Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia laulueriala üliõpilasi eesti heliloojate vokaalteoste esitamise eest ja alates 2018. aastast Helmi Puuri stipendiumiga Tallinna Balletikooli andekaid õpilasi.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli kirjanik Heino Kiik.
Agri

Agri (ladinakeelne nimi "Aciris"; kreeka keeles "Akyris", "Ακυρης") on jõgi Lõuna-Itaalias Basilicata maakonnas Potenza ja Matera provintsis. Agri on Basilicata maakonna kõige veerohkem jõgi ning pikkuselt ja valgla suuruselt maakonnas Basento järel teine.
Jõgi suubub Joonia mere Taranto lahte Scanzano Jonico kaguosas.
Agri kallastel asuvad Marsico Nuovo, Montemurro, Sant'Arcangelo, Policoro ja Scanzano Jonico.
Alfred Oja

Alfred Oja (vene keeles "Альфред Альфредович Оя"; 5. september 1924 Oparino, Arhangelski oblast – 5. juuli 2000 Penza) oli eesti rahvusest Vene kunstnik.
Ta sündis 1924. aastal Oparinos Arhangelski oblastis. 1930. aastal kolis pere Volga äärde Samara oblastisse. 1939. aastal asus ta õppima Penza kunstikooli. 17-aastaselt läks ta võitlema Teise maailmasõtta, 1943. aastal kuulus Eesti Laskurkorpusse. Ta sõdis Balti ja Leningradi rindel, sai raskelt haavata, jäi lonkama. 
1946. aastal jätkas ta poolelijäänud õpinguid Penzas. Aastatel 1948–1954 õppis ta kinokunstnikuks Üleliidulises Kinematograafia Instituudis, kuid temast sai ühtlasi raamatuillustraator, graafik, skulptor ja mosaiikide looja.
Aastatel 1954–1955 töötas ta filmistuudios Sojuzmultfilm. 1955. aastal naasis ta Penza kunstikooli õppejõuks. 1956. aastal kutsuti ta filmi "Sampo" kunstnikuks Mosfilmis. 
1957. aastal esines ta esmakordselt kunstinäitusel Eestis. Kolm aastat valmistas ta ette sarja "Kalevipojast"; see pälvis üleliidulisel kunstinäitusel hõbemedali ja 1958. aastal Brüsseli maailmanäitusel pronksmedali. 
1964. aastal töötas ta kunstnikuna Mosfilmi filmi "Kaugete tähtede valgus" juures. Aastatel 1976–1986 töötas ta professori ja kunstikateedri juhatajana Penza Ehitusinseneride Instituudi arhitektuuriteaduskonnas.
Tema teoseid on eksponeeritud Viinis, Leningradis, Cannes'is, Moskvas, Veneetsias, Tallinnas, Reykjavikis ja veel kümmekonnas linnas Ungarist Mehhikoni, Hollandist USA-ni. Tema sõjamälestustele pühendatud monumentaalkunsti saab näha Penza oblastis.
Crati

Crati (ladinakeelne nimi "Crathis"; kreeka keeles "Akyris", "Κρᾶθις") on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 
Crati on Calabria tähtsaim jõgi, olles maakonna jõgedest esikohal keskmise äravoolu hulgalt suudmes (36 m³/s on Lõuna-Itaalia jõgedest Volturno ja Sele järel kolmandal kohal), pikkuselt (91 km) ja valgala suuruselt (2440 km²).
Jõgi suubub Joonia mere Taranto lahte Corigliano Calabro põhjanurgas.
Crati kallastel asuvad Belsito, Bisignano, Castiglione Cosentino, Cerisano, Cosenza, Lappano, Lattarico, Luzzi, Montalto Uffugo, Paterno Calabro, Rende, Rose, Rossano, Rovito, Spezzano Albanese, Tarsia, Terranova da Sibari, Cassano all'Ionio, Corigliano Calabro ja Torano Castello.
EPMÜ Agrobiokeskus

EPMÜ Agrobiokeskus (lühend: EABK) oli aastal 1987 asutatud riiklik teadus- ja arendusasutus, mis tegeles biotehnoloogiaga. 
Asutus loodi 1987. aastal nime all "Eesti Põllumajandusliku Biotehnoloogia Keskus". Aastal 1996 nimetati asutus ümber "Eesti Agrobiokeskuseks". Aastal 2001 liideti asutus Eesti Põllumajandusülikooliga (EPMÜ) ja nimeks sai EPMÜ Agrobiokeskus. Aastal 2004 lõpetas asutus tegevuse ja selle teadusliku töö jätkaja on EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut.