tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Igor Bobkov

Igor Sergejevitš Bobkov (vene keeles Игорь Сергеевич Бобков; sündinud 2. jaanuaril 1991 Surgutis) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib väravavahina KHL-i klubis Kaasani AK Bars.
2009. aastal valis Anaheim Ducksi ta NHL-i "draft"is 79. valikuna. 2010. aastal suundus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i (OHL) klubiga London Knights. Hooajal 2011–12 mängis ta OHL-is Kingston Frontenacs. Seejärel mängis ta veel American Hockey League'i klubides Syracuse Crunch ja Norfolk Admirals ning ECHL-i klubis Utah Grizzlies, kuid NHL-i ta ei jõudnud.
2015. aasta augustis liitus ta KHL-i klubiga Vladivostoki Admiral. 2018. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu Omski Avangardiga. 2021. aastal võitis ta Avangardiga Gagarini karika. 2021. aasta mais lõpetas Avangard temaga lepingu. Samal kuul sõlmis ta lepingu Ak Barsiga.
Aastatel 2017, 2019 ja 2020 on ta valitud KHL-i tähtede mängule.
2009. aastal võitis Bobkov Venemaa kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali. 2011. aastal tuli ta Venemaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks.
Zarszyn

Zarszyn on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Sanoki maakonnas, Zarszyni valla halduskeskus. Zarszyn asub Sanokist umbes 14 km lääneloodes ja Rzeszówist ligikaudu 51 km lõunas.
Zarszyn sai linnaõigused 1395. aastal, kuid kaotas need 1880. aastal.
Frysztak

Frysztak (saksa keeles "Freistadt") on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Strzyżówi maakonnas, Frysztaki valla halduskeskus. Frysztak asub Wisłoki jõe ääres, Strzyżówist 13,5 km läänes ja Rzeszówist umbes 36 km edelas.
Frysztak sai linnaõigused 1366. aastal, kuid kaotas need 1934. aastal.
Henrik Karlsson

Henrik Bjorn Karlsson (sündinud 27. novembril 1983 Stockholmis) on Rootsi-Kasahstani jäähokimängija, kes mängib väravavahina KHL-i klubis Nur-Sultani Barõs.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Oskarshamn IK. Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 Sodertalje SK-s. Järgmisel hooajal mängis ta Färjestads BK-s.
2010. aastal siirdus ta Põhja-Ameerikasse, liitudes NHL-i klubiga Calgary Flames. Kahe hooaja jooksul mängis ta Flamesis kokku 26 mängus. Hooaegadel 2011–12 ja 2012–13 mängis ta veel American Hockey League'i klubides Abbotsford Heat ja Rockford IceHogs.
2013. aasta juunis naasis ta Rootsi kõrgliigasse, liitudes Skellefteå AIK-ga. Hooaja 2013–14 teises pooles asus ta mängima KHL-i klubis Omski Avangard. Aastatel 2014–2016 mängis ta KHL-is Jokerite ridades. Alates hooajast 2016–17 on ta mänginud Barõsis.
2018. aastal sai ta Kasahstani kodakondsuse.
Jodłowa

Jodłowa on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Dębica maakonnas, Jodłowa valla halduskeskus. Jodłowa asub Dębicast umbes 22 km lõunaedelas ja Rzeszówist ligikaudu 56 km lääneedelas.
Jodłowa sai linnaõigused 1733. aastal, kuid kaotas need 1933. aastal.
Andreas von Manteuffel

Andreas Gotthard Zöge von Manteuffel (13. mai 1714 – 1768) oli Venemaa kindralleitnant ja mõisnik.
Elulugu.
Ta sündis Tallinnas Toompeal Eestimaa maanõuniku Gotthard Johanni esimese pojana. 
Teenis välja Venemaa kindralleitnandi aukraadi. Töötas Tallinnas kolleegiumiassessorina ning oli Riia lähistel Ādaži kihelkonnas Ringenbergi, Westerotteni ja Stahlenhofi mõisate omanik. 
Andreas oli abielus Wilhelm Heinrich von Korffi lese Sophia Hedvig Augustaga ning pärast naise surma Johann Wilhelm von Lieveni lese Sophie Friederikega. 
Sel ajal oli Andreas Gotthardist isale annetatud tiitli tõttu saanud krahv Andreas Gotthard von Manteuffel ning abielupaarile sündinud lapsed: 2 tütart ja poeg Gotthard Andreas said krahvitiitli juba sünnihetkel. Lapsed jäid aga varakult orvuks, sest 1768. aastal surid pooleaastase vahega nii nende ema kui ka isa.
Krzywcza

Krzywcza on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przemyśli maakonnas, Krzywcza valla halduskeskus. Krzywcza asub Przemyślist umbes 16 km läänes ja Rzeszówist ligikaudu 47 km kagus.
Krzywcza sai linnaõigused 1398. aastal. Krzywcza kaotas linnaõigused 1888. aastal.
Bircza

Bircza on linn Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przemyśli maakonnas, Bircza valla halduskeskus. Bircza asub Przemyślist umbes 23 km lääneedelas ja Rzeszówist ligikaudu 51 km kagus.
Birczal olid linnaõigused aastatel 1464–1934.
Bircza sai linnaõigused tagasi 1. jaanuaril 2024.
Lee Min-ho

Lee Min-ho (korea keeles 이민호; sündinud 22. juunil 1987 Seoulis) on Lõuna-Korea näitleja, modell ja laulja. 
Ta on mänginud mitmes telesarjas, sealhulgas "Boys Over Flowers", "The Heirs", "City Hunter" ja "". Ta on laulnud ka laule.
Vöötšaakal

Vöötšaakal ("Canis adustus" või "Lupulella adusta") on koerlaste sugukonda koera perekonda kuuluv kiskja.
Nowotaniec

Nowotaniec on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Sanoki maakonnas Bukowsko vallas. Nowotaniec asub Slovakkia piirist umbes 19 km kaugusel, Sanokist ligikaudu 13 km lääneedelas.
Nowotaniec sai linnaõigused 1444. aastal. Nowotaniec kaotas linnaõigused 1934. aastal.
Juliusz Kaden-Bandrowski

Juliusz Kaden-Bandrowski (24. veebruar 1885 Rzeszów – 8. august 1944 Varssavi) oli Poola kirjanik, publitsist, ühiskonnategelane ja Poola sõjaväelane (kapten).
Ta küll alustas õpinguid Krakówi, Lwówi, Leipzigi ja Brüsseli konservatooriumides, kuid stuudiumi ei lõpetanud.
Aastatel 1905–1913 elas ta Saksamaal ja Belgias, kus ta lõpetas Brüsseli ülikooli filosoofiateaduskonna. Aastast 1907 kirjutas publitsistikat, teda avaldati Varssavi ajalehtedes. Ta oli seotud võitlusega Poola iseseisvuse eest, ta oli seotud poolakate emigrantlike ringkondadega, seejuures Józef Piłsudskiga.
Esimese maailmasõja ajal augustis 1914 astus ta Krakówis poola leegioni. Ta oli Józef Piłsudski adjutant, hiljem oli ta leegionäride esimese brigaadi kroonik.
Mõntu (laev, 1951)

Mõntu (vene keeles "Мынту", ametliku latinisatsiooni järgi ka "Myntu", nimetatud Mõntu koha järgi) oli pärast Teist maailmasõda Soomes sõjakahjutasukuunarina ehitatud kolmemastiline puust purjelaev.
Ajalugu.
Mõntu ehitati 1949. aastal Soomes Turus (Pansios) OY Laivateollisuus AB laevatehases sõjakahjude korvamiseks NSV Liidule. Kokku ehitati Soomes sõjakahjudeks 91 puukuunarit, Mõntu oli selle tehase 28. laev (ja ka kogu sarja 66. laev).
Laev lasti vette 7. märtsil 1950 ja anti 29. mail 1951 NSV Liidule üle. Ta oli arvel Eesti Merelaevanduses ja teenis Läänemerel kaubalaevana.
Ta kanti pärast 1959. aastat maha ja vrakk uputati aastatel 1959–1965 Tallinna lahe Kalarannas Tallinna Laevatehase / Kolhoosidevahelise Laevatehase basseini muuli pikendusena.
Sõjakahjutasukuunaritest on Mõntul kõige rohkem säilinud originaalkehandit.
Segiajamine sõsarlaev Ristnaga.
Väga tihti on teadmata põhjusel arvatud, et see on hoopis sõsarlaeva Ristna vrakk. Ometi on Eesti Meremuuseumis oleval ja 1975. aastal tehtud fotol selgesti näha, et vrakk kannab veel Mõntu nime.
Ühes Eesti Meremuuseumi raamatus on kõrvuti pildid, kus allkirja järgi on ühel Mõntu ja teisel Ristna, aga tegelikult on üks ja sama laev.
Pildid.
Foto: Robert Treufeldt
Pommeri dünastia

Greifide koda või Greifide dünastia (saksa: "Greifen"; poola: "Gryfici") oli Pommeri hertsogkonda 12. sajandist 1637. aastani valitsenud dünastia. Nime "Greifid" kasutati dünastia kohta pärast 15. sajandit ja see võeti hertsogi vapi järgi. Hertsog Wartislaw I (suri 1135) oli esimene Pommeri hertsogkonna ajalooline valitseja ja Greifide dünastia asutaja. 
Silmapaistvaim Greif oli Erik Pommerist, kellest sai 1397. aastal Kalmari uniooni kuningas, valitsedes seega Taanit, Rootsit ja Norrat. Viimane Pommeri Greifist hertsog oli Bogislaw XIV, kes suri Kolmekümneaastase sõja ajal, mis viis Pommeri jaotamiseni Brandenburg-Preisimaa ja Rootsi vahel. Hertsoginna Anna von Croÿ, hertsog Bogislaw XIII tütar ja viimane Greif, suri 1660. aastal.
Dünastia nimi.
Dünastia on tuntud kahe nimega: "Pommeri", nende peamise lääni järgi, ja "Greif", nende vapi järgi, millel on greifi kujutatud 12. sajandi lõpust saati: esimene tõestatav greifi kasutus dünastia heraldilise embleemina toimus Pommeri hertsogi Kasimir II pitseril, mis näitas väljamõeldud metsalist kilbil ja mis oli lisatud dokumendile 1194. aastast. Nimi "Pommeri" tuleb slaavi sõnadest "po more", mis tähendab "[maad] mere ääres".
Juured ja harud.
Greifide päritolu ei ole selge. Enamik teooriaid tuletab nad kas kohalikust slaavi aadlist või Poola Piastide dünastia kõrvalharust. Keskaegne Poola kroonik Jan Długosz sidus nad Poola Świebodzice aadliperekonnaga Poola lõunaprovintsist nimega Väike-Poola, kes kasutas ka greifi oma vapil ja kes omakorda võis olla ka Piastide kõrvalharu. Igal juhul nimetab kroonik Gallus Anonymus oma teoses "Gesta principum Polonorum" Greife Bolesław III Krzywousty "lähedasteks nõbudeks", vihjates otseselt lähedastele dünastilistele suhetele Piastidega.
17. sajandil tuletasid Greifid oma juured legendaarsetest olenditest sorbi mütoloogias nimega "Gryphus" või "Baltus".
Esimesed teadaolevad Greifide liikmed olid vennad Wartislaw I ja Ratibor I. Wartislaw oleks Pommeri hertsogkonda 1630. aastani valitsenud hertsogite liini esiisa; Ratibor oleks Greifide Ratiboriidide haru esiisa, kes valitsesid Schlawe ja Stolpi maad kuni liini hääbumiseni ja ala liidendamiseni Pommeri hertsogkonda. Esimene teadaolev Greifide Swantiboriidide haru liige, märkimisväärne Pommeri linnade kastellaan, oli Wartislaw (II) Swantiboriz.
Harud.
Ratiboriidid.
Ratiboriidide haru liikmed olid kõige tõenäolisemalt Wartislaw I venna Ratibor I järglased.
Swantiboriidid.
Swantiboriidid olid Greifidega seotud, kuid side on jäänud selgusetuks. Tõenäoliselt põlvnesid nad 1105./06. aasta mässus troonilt tõugatud ja Poolasse pagendatud Pommeri hertsogist Swantiborist. See Swantibor võis olla Poola Boleslaw III poolt 1111./12. aasta kampaanias alistatud Pommeri hertsogi Swantopolki nõbu. Need eeldused jäävad siiski spekulatiivseks.
Sõmon Petljura rist

Sõmon Petljura rist (ukraina keeles "Хрест Симона Петлюри") on Ukraina Rahvavabariigi armee teenetemärk.
Voldemar Vöölmann

Voldemar Vöölmann (3. oktoober (vkj)/ 15. oktoober 1887 Tallinn – 14. juuni 1937 NSV Liit) oli Eesti kommunistlik poliitik, Tallinna linnavalitsuse juht septembrist 1917 kuni märtsini 1918.
Elulugu.
Ta oli 1904. aastast VSDTP liige. Aastatel 1906–1907 VSDTP Tallinna komitee sekretär, aastatel 1907–1913 vangis ja 1913–1917 asumisel.
Vene Ajutise Valitsuse poolt 15. aprillil 1917 antud uue linnaseaduse põhjal 6. augustil 1917 toimunud Tallinna Linnavolikogu valimistel said enamuse sotsiaaldemokraadid-enamlased (31 kohta). Ka Vöölmann valiti Tallinna Linnavolikokku ning valiti Tallinna Linnavalitsuse esimeheks (Linnaameti esimees) (tänapäeva mõistes Tallinna linnapeaks). 1917. aastal oli ta veel Tallinna Nõukogu Täitevkomitee ja Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee esimehe asetäitja ja VSDT(b)P Eestimaa büroo liige. 
1918. aasta Eesti Asutava Kogu valimistel oli Voldemar Vöölmann, valimiste läbiviimise keskkomisjoni esimees.
Tallinna okupeerimise järel Saksa vägede poolt ei lahkunud ta linnast nagu tegid tema enamlastest parteikaaslased. 24. veebruaril 1918 enne Tallinna langemist Saksa vägede kätte põgenesid Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee liikmed koos Balti laevastikuga Soome kaudu Nõukogude Venemaale (vt Balti laevastiku Jääretk). Vöölmann püüdis linnavalitsust töös hoida, kuni Saksa okupatsioonivõimud võtsid temalt 4. märtsil linna asjaajamise üle. Talle järgnes ametisse pandud Tallinna ülembürgermeistina Erhard Arnold Julius Dehio. 
Vene NSFV-s oli ta aastast 1918 Moskvas juhtiv majandustöötaja, 1923–1925 Kasahhi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimehe asetäitja ja Majandusnõukogu esimees, 1925–1928 Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu juures asunud plaanikomisjoni esimehe asetäitja ning 1928–1930 Vene NFSV Ehituskomitee esimees, aastast 1930 Vene NFSV Rahvakomissaride Nõukogu erivolinik kapitaalehituse alal.
Ta sai 1935. aastal noomituse kompartei pealiini mittejälgimise eest: "Kuna sm. Vöölmann mitme aasta jooksul aktiivselt osa võttis sklokast ja põhimõttetust fraktsioonilisest võitlusest EKP juhtimise vastu, omas grupilikus võitluses tarvitas sklokalisi võtteid ja ei põrganud tagasi tarvitamast abinõusid, et süüdistada oma vastaseid poliitilises mitteaususes, üles astudes süüdistustega oma vastaste vastu, samal ajal kinni mätsis oma poliitilisi kõikumisi ja vigu ning oma poolehoidjate poliitilisi vigu ja kõikumisi, rikkus kõrgemate parteiorganite otsust fraktsioonilise võitluse lõpetamise suhtes, siis sm. Võõlmann on ära teeninud enam rängema parteikaristuse. Kuid arvesse võttes tema revolutsioonilisi teeneid, RKK loeb küllaldaseks kuulutada sm. Vöölmannile noomituse ja hoiatada teda, et vähemagi katse juures uuesti alustada sklokalist võitlust, ta paneb end väljaspoole parteid".
Ta hukati 14. juunil 1937 suure puhastuse ajal.
Tegelaskujuna filmis.
Filmis "Kaks päeva Viktor Kingissepa elust" (1981) kujutas teda näitleja Sulev Luik.
Juho Olkinuora

Juho Olkinuora (hüüdnimega Jussi; sündinud 4. novembril 1990 Helsingis) on Soome jäähokimängija, kes mängib väravavahina Šveitsi kõrgliigaklubis Genève-Servette.
Klubikarjäär.
Ta mängis noorena jäähokit Põhja-Ameerikas. Hooajal 2010–11 mängis ta United States Hockey League'is. Aastatel 2011–2013 mängis ta Denveri Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2013. aastal sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Winnipeg Jets. Aastatel 2013–2016 mängis ta American Hockey League'i (AHL) klubides St. John's IceCaps ja Manitoba Moose ning ECHL-i klubides Ontario Reign ja Tulsa Oilers, kuid Jetsi meeskonnas tal NHL-is debüüti teha ei õnnestunud.
2016. aastal siirdus Olkinuora Soome kõrgliigasse, liitudes klubiga SaiPa. Hooaja 2016–17 teises pooles asus ta mängima JYP Jyväskyläs. Hooajal 2017–18 võitis ta JYP-ga jäähoki Meistrite Liiga. Hooajal 2018–19 mängis ta Lahti Pelicansis.
Hooajal 2019–20 mängis ta KHL-is Vladivostoki Admirali ridades. 2020. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Magnitogorski Metallurgiga. KHL-ist lahkus ta 2022. aasta märtsis seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse.
2022. aasta juunis sõlmis ta üheaastase lepingu NHL-i klubiga Detroit Red Wings. Hooajal 2022/23 sai ta mänguaega ainult AHL-is Red Wingsi tütarklubis Grand Rapids Griffins. 2023. aasta veebruaris sõlmis ta hooaja lõpuni lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Brynäs IF.
2023. aasta juulis naasis Olkinuora Pelicansi. 2023. aasta detsembris siirdus ta Šveitsi kõrgliigaklubisse Genève-Servette, kus liitus koondisekaaslaste Sami Vataneni, Valtteri Filppula, Teemu Hartikaineni ja Sakari Mannineniga. 2024. aasta veebruaris võitis ta Genève-Servette'i meeskonnaga jäähoki Meistrite Liiga finaali Rootsi klubi Skellefteå vastu.
Koondisekarjäär.
2019. aasta tuli Olkinuora Soome jäähokikoondisega maailmameistriks. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel, kus võideti hõbemedali, tõusis Olkinuora Soome koondise esiväravavahiks. 2022. aastal tuli ta Soome koondisega olümpiavõitjaks ja maailmameistriks. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel valiti Olkinuora turniiri parimaks väravavahiks ja väärtuslikumaks mängijaks.
Mrzygłód

Mrzygłód on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Sanoki maakonnas Sanoki vallas.
Mrzygłód sai linnaõigused 1425. aastal. Mrzygłód kaotas linnaõigused 1919. aastal.
Broc Little

Broc Little (sündinud 24. märtsil 1988 Phoenixis Arizonas) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib ründajana Rootsi kõrgliiga klubis Linköping HC.
Aastatel 2007–2011 mängis ta Yale'i Ülikooli jäähokimeeskonnas.
Hooajal 2011–2012 mängis ta Rootsi esiliiga klubis Västerås IK ja hooajal 2012–2013 Rootsi kõrgliiga klubis AIK IF. Hooajal 2011–2012 oli ta Rootsi esiliiga suurim väravakütt ja resultatiivseim mängija (35+31). Hooajal 2012–2013 lõi Little Rootsi kõrgliigas 16 väravat ja andis 30 väravasöötu.
Hooaja 2013–2014 alguses naasis Little Põhja-Ameerikasse, mängides American Hockey League'i klubides Springfield Falcons ja Iowa Wild. Hooaja teises pooles mängis ta Soome kõrgliiga klubis Jokerit.
Aastatel 2014–2017 mängis ta kolm hooaega Rootsi kõrgliigas Linköping HC ridades. Hooajal 2014–2015 oli Little Rootsi kõrgliiga suurim väravakütt (28 väravat). Hooajal 2016–2017 oli ta Rootsi kõrgliigas resultatiivseim võõrmängija (19+34).
0
Hooajal 2017–2018 mängis Little Šveitsi kõrgliiga klubis HC Davos, kuid naasis järgmisel hooajal Linköpingisse. Hooajal 2019–2020 oli Little teist korda Rootsi kõrgliiga suurim väravakütt (24 väravat), kuid ta ei jõudnud Linköpingiga sel hooajal isegi finaalmängudele.
Ta kuulus Ameerika Ühendriikide jäähokikoondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Éric Gélinas

Éric Gélinas (sündinud 8. mail 1991 Vanieris Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Šveitsi kõrgliiga klubis SC Bern.
Aastatel 2007–2011 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubides Lewiston MAINEiacs, Chicoutimi Saguenéens ja Saint John Sea Dogs. 2011. aastal võitis ta Sea Dogsiga Memorial Cup'i.
2009. aastal valis New Jersey Devils ta NHL-i "draft"is 54. valikuna. Hooaegadel 2011–2012 ja 2012–2013 mängis ta põhiliselt New Jersey Devilsi noorteklubis Albany Devils American Hockey League'is (AHL). NHL-is tegi Gélinas debüüdi hooaja 2012–2013 New Jersey Devilsi viimases kodumängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Esimese värava lõi ta NHL-is 24. oktoobril 2013 mängus Vancouver Canucksi vastu.
2016. aasta veebruaris liitus ta Colorado Avalanche'iga. 2017. aasta augustis sõlmis ta proovilepingu Montreal Canadiensiga ning osales klubi treeninglaagris, kuid päris lepingut tal klubiga sõlmida ei õnnestunud. Kogu hooaja 2017–2018 mängis ta AHL-i klubis Laval Rocket.
2018. aasta augustis liitus Gélinas KHL-i klubiga Bratislava Slovan. Hooaja 2018–2019 lõpus asus ta mängima Rootsi kõrgliigaklubis Rögle BK. 2021. aastal saavutas ta Röglega Rootsi meistrivõistlustel teise koha, kui finaalseerias kaotati Växjö Lakersile.
2021. aasta juunis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Carolina Hurricanes. Hooaja 2021/22 alguses asus ta mängima AHL-is Hurricanesi tütarklubis Chicago Wolves, kuid juba 2021. aasta novembris otsustas Hurricanes temaga lepingu lõpetada. 23. novembril 2021 naasis Gélinas Röglesse, kuid ei suutnud seal eelmiste hooaegadega võrreldavaid esitusi teha. Hooaja 2021/22 lõpus mängis ta Rootsi kõrgliigaklubis Djurgårdens.
2022. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu SC Berniga, asudes seal mängima hooajal 2022/23.
Müncheni Wingolf

Müncheni Wingolf on Müncheni ülikooli ja Müncheni Tehnikaülikooli juures tegutsev akadeemiline värve kandev meeskorporatsioon.
Ajalugu.
Müncheni Wingolf asutati 18. jaanuaril 1896. Tegemist on Müncheni vanima kristliku üliõpilasorganisatsiooniga. Müncheni Wingolf sai (ka Eestis tegutseva) Wingolfi liidu täisliikmeks 1897. aastal ning on olnud ka liidu eestseisuseks ("Vorort"), sealjuures esimest korda valiti nad seda rolli kandma 1926. aastal. 
Müncheni Wingolfi tegevust koordineerib selleks valitud kolmeliikmeline eestseisus, kelle ülesandeks on juhtida korporatsiooni igapäevaelu ja välissuhtlust, korraldada kinniseid üritusi liikmetele ning ühiseid üritusi teiste akadeemiliste organisatsioonidega.
Viisiütlev kääne

Viisiütlev ehk instruktiiv on (tegutsemis)viisi väljendav kääne, mis on soome ja turgi keeltes. 
Eesti keele viisiütlev ehk instruktiiv on vorm, mis paikneb käände ja määrsõna piirimail, esinedes enamasti kinnisväljendites nagu "paljakäsi", "paljajalu", "pikisilmi", "värisevi käsi", "lehvivi hõlmu", "suuri silmi", "avasui" (vrd soome keeles: "käsin, jaloin, pitkin silmin, värisevin käsin, liehuvin helmoin, suurin silmin, avosuin").
Soome keeles.
Soome keeles on kolm haruldasemat käänet viisiütlev, ilmaütlev (abessiiv) ja kaasaütlev (komitatiiv). Viisiütlev kääne vastab küsimusele "mismoodi?" ja "kuidas?". Tavapäraselt see esineb mitmuses, v.a "kuljimme jalan" (e k 'liikusime jalgsi'). Käänet kasutatakse ka väljendama viisi, kuidas tegevus sooritatakse, nt "kuljimme laulaen" (e k 'liikusime lauldes') ja "hän lähti ihmetellen" (e k 'ta läks imestades'). 
Moodustamine toimub niimoodi, et käände lõpp "-n" liidetakse nõrga mitmusevormiga:
Kui tegusõna tüvi lõpeb e-ga, muutub see käändes i-ks, nt "lukea" -&gt; "lukien"; "itkeä" -&gt; "itkien".
Soome keeles rääkides kasutatakse tihti instruktiive kui abisõnu, nt "hiukan" ('natuke'), "harvoin" ('harva'), "hitaammin" ('aeglasemalt'), "enemmän" ('enam, rohkem'), "alun perin" ('algusest peale'), "samoin" ('samuti'), "tarkoin" ('täpselt, hoolikalt'), "takaperin" ('tagurpidi'), "niin" ('nii'), "noin" ('nõnda, umbes'), "näin" ('niimoodi, sedaviisi'), "kuin" ('kui'), "kuinka" ('kuidas'), "aivan" ('täiesti, lausa, just täpselt'), "tyystin" ('täiesti, hoopis, põhjalikult'), "varsinkin" ('eriti, eelkõige'), "väkisin" ('jõuga, vägisi, vägivaldselt'), "läpikotaisin" ('läbinisti, läbi ja lõhki'), "oikein" ('õigesti, korralikult'), "ylen" ('väga, eriti').
Turgi keeled.
Türgi keeles instruktiivi lõpp on "-le", nt "Trenle geldim" 'sõitsin rongiga'.
Otaņķi vald

Otaņķi vald (läti keeles "Otaņķu pagasts") on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Nīca, Dunika, Grobiņa ja Bārta vallaga.
Valla pindala on 120,5 km². 2016. aasta seisuga elas seal 865 inimest. 2011. aastal elas vallas 804 lätlast, 18 venelast, 3 valgevenelast, 1 ukrainlane, 1 poolakas ja 18 leedulast. Valla keskus on Rude, vallavanem on Andris Bišofs.
Ajalugu.
1945. aastal moodustati Nīca vallas Otaņķi külanõukogu, 1949. aastal vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Otaņķi külanõukoguga likvideeritava Banaži külanõukogu kolhoosi "Zelta zvaigzne" alad, aastal 1954 aga likvideeritav Baltpurvi külanõukogu. Aastal 1968 liideti kolhoosi "Nākotne" maad Sikšņi külanõukoguga. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Nīca piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Otaņķi tuulik, Dirnēnu Piķeļi talu ait ja Šķilase talu ait.
Loodus.
Vald asub Rannikumadalikul, suurim kõrgus on 20,8 m, madalaim koht ulatub aga 0,2 meetrit üle merepinna. Suurim jõgi on Bārta. Vallas asub osaliselt Liepāja järv, mis moodustab selle läänepiiri.
Vallas kasvab kolm nimetut looduskaitsealust põlispuud. Valla lääneossa jääb osaliselt Liepāja järve hoiuala.
Külad.
Vallas on kümme küla. Valla keskus Rude on staatusega "vidējciems" ja seal oli 2020. aastal 222 elanikku. Teised sama staatusega külad on Laurciems ligi 70 elanikuga aastal 2005 ja Otaņķi 76 elanikuga aastal 2020. Kaks valla küla on staatusega "skrajciems" – Dorupe ligi 60 elanikuga aastal 2005 ja Rumbasgals ligi 60 elanikuga aastal 2005. Teised valla külad on staatusega "mazciems:" Banažgals ligi 15 elanikuga aastal 2005, Laukgals ligi 40 elanikuga aastal 2005, Mežgals ligi 40 elanikuga aastal 2005, Šķuburi 39 elanikuga aastal 1998 ja Upmaļciems ligi 30 elanikuga aastal 2005. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Rude (Otaņķi vald)

Rude on küla ("vidējciems") Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas, Otaņķi valla halduskeskus. Küla asub merepinnast 3 meetri kõrgusel, Grobiņast 21 ja Liepājast 28 kilomeetri kaugusel.
Külas on Otaņķi rahvamaja ja raamatukogu ning Rude põhikool. Küla juures asub kardirada. Aastani 2021 kuulus küla Nīca piirkonda.
Nīca vald

Nīca vald (läti keeles "Nīcas pagasts") on vald Lätis Lõuna-Kuramaa piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Otaņķi, Grobiņa, Dunika ja Rucava vallaga ning Liepāja linnaga.
Vallas asub Läti läänepoolseim punkt.
Valla pindala on 230,3 km². 2016. aasta seisuga elas seal 2656 inimest. Aastal 2011 elas vallas 2538 lätlast, 103 venelast, 9 valgevenelast, 18 ukrainlast, 8 poolakat ja 28 leedulast. Valla keskus on Nīca.
Ajalugu.
Praeguse valla alal asusid varem Pērkone, Pape ja Lejasbārta mõisa maad. Aastal 1935 oli Nīca valla pindala 219,3 km² ja seal oli 4160 elanikku.
Aastal 1945 moodustati Nīca vallas Nīca, Banaži, Otaņķi ja Jūrmalciemsi külanõukogu, aastal 1949 vald likvideeriti. Aastal 1951 liideti Nīca külanõukoguga osa likvideeritavast Banaži külanõukogust, aastal 1954 aga likvideeritavad Jūrmalciemsi, Bernāti ja Pērkone külanõukogu. Aastal 1956 moodustati Nīca külanõukogu I. Sudmaļsi kolhoosi ja kaluriühistu Sarkanais karogs aladest taas Pērkone külanõukogu. Aastal 1972 liideti külanõukoguga likvideeritav Pērkone külanõukogu ja osa Rucava külanõukogu alasid. Aastal 1990 muudeti külanõukogu vallaks. Aastatel 2009–2021 kuulus vald Nīca piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all hiiepaik Ezerskolase ohvrikivi juures ja hiiepaik Bātupšķi kivi juures.
Kohaliku kaitse all on Nīca Diža mõisa ait, Vanagkalnsi keskaegne kalmistu ja hiiepaik Graviņase kivi ning pärna juures.
Loodus.
Vald asub Läänemere kaldal Rannikumadalikul. Kõrgeim koht on Läti kõrgeim rannaluide Pūsēni mägi (37 m, suhteline kõrgus 31 meetrit, pikkus 300 meetrit). Osa vallast asub allpool merepinda. Suurim jõgi on Bārta. Vallas asuvad osaliselt Liepāja järv ja Pape järv. Suurim soo on Mēķe soo (1360 ha).
Looduskaitse all on Pūsēni mägi, hõberemmelgas nr. 292, Grantskalni pärn, Krustiņi jugapuu, Birzmali jugapuu, Nīca mänd, Ezerskolase ohvripärn, Kalnišķi jugapuu ja Ignāti jugapuu, lisaks kasvab vallas arvukalt nimetuid looduskaitsealuseid põlispuid. Vallas asuvad Rucava jugapuutuka hoiuala pindalaga 206 hektarit ja Ječi soo hoiuala pindalaga 282 hektarit, valla kirdeossa jääb osaliselt Liepāja järve hoiuala. Ka asub vallas Bernāti looduspark, valla lõunaosa jääb osaliselt Pape loodusparki.
Külad.
Vallas on viisteist küla. Valla keskus Nīca on staatusega "lielciems" ja seal oli 2015. aastal 1286 elanikku. Neli küla on staatusega "vidējciems": Bernāti 298 elanikuga aastal 2020, Grīnvalti 218 elanikuga aastal 2020, Jūrmalciems 113 elanikuga aastal 2020 ja Pērkone 79 elanikuga aastal 2020. Viis valla küla on staatusega "skrajciems": Aucugals, Paipu ciems, Reiņugals, Sīklesciems ja Skatre. Teised valla külad on staatusega "mazciems": Cenkone, Jaunciems, Kaires ciems 11 elanikuga aastal 2001, Kalnišķi 28 elanikuga aastal 2020 ja Klampju ciems 66 elanikuga aastal 2020. Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Reili

Reili on naisenimi.
2020. aasta alguse seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 570. naisenimi. 1. jaanuari 2020 seisuga oli Eestis eesnimi Reili 172 naisel.
Raniżów

Raniżów on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Kolbuszowa maakonnas, Raniżówi valla halduskeskus. Raniżów asub Kolbuszowast ligikaudu 14 km idas.
Raniżówi on esmamainitud 1366. aastal. Raniżów sai linnaõigused 1782. aastal, kuid kaotas need 1919. aastal.
Gotthard von Manteuffel (1795–1849)

Gotthard Johann von Manteuffel/Mannteuffell (26. detsember 1796 – 9. november 1849) oli baltisaksa mõisnik ja sõjaväelane. 
Ta sündis 1796. aastal Maarja-Magdaleena kihelkonnas Saare mõisas. Tegi juba noore mehena tsaariarmees märkimisväärset karjääri. Teenis 19-aastaselt kornetina Tatari ulaanirügemendis, seejärel Kinburgi tragunipolgus ja Jekaterinoslavi kürassiirirügemendis Barclay de Tolly raskeratsaväes ning võttis osa Napoleoni vägede vastu peetud lahingutest. 
Gotthard Johann teenis ka tsaariarmee üksikusse kaardiväekorpusse kuulunud kavalergardide polgus, seejärel sai temast jalaväekindral ja Peterburi kindralkuberneri Miloradovitši adjutant. 
Pärast dekabristide ülestõusu mahasurumist ülendati krahv Manteuffel tiibadjutandiks ning temast sai sõjaminister Tatištševi eriülesandeid täitev abi. Pärast sõjaministri pensionileminekut sai Gotthard Johannist keiser Nikolai I tiibadjutant, mis sisuliselt tähendas Venemaa salateenistuse töötajat. 
Gotthard Johann osales Vene-Türgi sõjas ning Poola ja Leedu mässu mahasurumises. Krahvist sai kindralmajor, mis kindlustas talle tsiviilelus riigipalgalise tegeliku riiginõuniku ametikoha.
Pärast isa Gotthard Andrease surma sai 37-aastasest kindralmajor Gotthard Johannist Manteuffelite vara ja majoraadi omanik. Sel ajal muutis krahv Manteuffelite Liivimaa haru oma perekonnanime Mannteffelliks. 
Oma legendaarseks saanud veidra tembutamise tõttu hakkas Saare kohalik rahvas Gotthard Johanni hulluks krahviks kutsuma. Olenevalt tujust võisid krahvi tembud olla naerma ajavad, kuid võisid olla ka julmad. Elu lõpuaastal olevat aga kunagine elukutseline sõjamees kaotanud kõndimisvõime ning tema käitumine muutus väga pahuraks: ta piitsutas lähedalolijaid ja enda kandjaid ning tema hoobist olevat Saare mõisavalitseja koguni surnud.
Krahv Gotthard Johann von Mannteuffell suri vallalise ja lastetuna 9. novembril 1849 isalt päritud maavalduses Teplitzis. Legendid temast aga elavad senini, ületades juttudes igasugused "hullu krahvi" tegelikud eluaja piirid.
Kirjandus.
Rybotycze

Rybotycze on küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przemyśli maakonnas Fredropoli vallas. Rybotycze asub Ukraina piirist umbes 8 km kaugusel, Przemyślist umbes 17 km edelas.
Rybotycze sai linnaõigused 1494. aastal, kuid kaotas need 1784. aastal.
Akanikeelne Vikipeedia

 
Akanikeelne Vikipeedia (akani keeles "Wikipedia") on Vikipeedia akanikeelne versioon.
Akanikeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Ernst von Manteuffel

Ernst Gotthard von Manteuffel/Mannteuffell (14. veebruar 1801 Tartu – 20. märts 1880) oli baltisaksa mõisnik. Teenis Venemaa keiserlikus armees välja kammerjunkru, ratsakaardiväe korneti, kaardiväe staabirittmeistri ja hiljem kaardiväe leitnandi auastme.
Pärast vanema venna krahv Gotthard Johanni (1795–1849) surma sai Kudina ja Saare mõisa krahvist Manteuffelite vara (s.h ka Tallinnas Toompeal Rahukohtu 1 ning Tartus Raekoja plats 3 maja) ning Puurmani, Härjanurme, Jõgeva ja Pakaste majoraatmõisa omanik. Ernst Gotthard algatas Puurmani uue härrastemaja projekteerimise ja ehitamise. Tema ajal rajati Saare mõisa uus kivist tuuleveski, mõisasüdamesse hulk kõrvalhooneid ning Tartusse Karlova uulitsasse (Kalevi tänav 17) üürikorteritega kivist elamu.
Krahv Mannteuffell koos pojaga tegi kõik selleks, et loodav raudtee nende mõisamaid läbiks, ning kavandasid rongijaama Jõgeva mõisasüdamest mõne kilomeetri eemale, kuhu lasid välja ehitada rongiliiklusega seotud teenindusstruktuuri. Sai alguse Jõgeva linna kujunemine.
Ernst Gotthard von Mannteuffell abiellus Kõue (Triigi) ja Kärsa mõisa omaniku Christoph Heinrich von Breverni 16-aastase tütre Mathilde Johannaga. Paar elas Saare mõisas ja Tartu majas ning neil sündis seitse last: poeg Ernst Gotthard (II) ja kuus tütart.
Ernst Gotthard von Mannteuffell suri puhkuse ajal Itaalias Mentonis 20. märtsil 1880. Tema poeg Ernst Gotthard (II) von Mannteuffell tõi isa kirstu Saarele ning krahv maeti tema enda loodud Saare mõisa surnuaiale vabasurma läinud tütre Olga kõrvale.
Kupiatycze

Kupiatycze oli küla Poolas Podkarpacie vojevoodkonnas Przemyśli maakonnas Fredropoli vallas. Kupiatycze asub Ukraina piirist vähem kui 2 km kaugusel, Przemyślist umbes 9 km lõunas.
Siddhi

Siddhi (ka "sidhi"; sanskriti keeles सिद्धि "siddhi" 'täius', 'täielik', 'edukas'; budismis ka "ṛddhi"; paali keeles "iddhi" 'psüühiline võime') on India traditsioonides vaimse arenguga saavutatav üleloomulik võime. 
Siddha (ka "sidha") on seesuguste üleloomulike võimetega inimene. 
Üleloomulike (paranormaalsete, maagiliste, müstiliste, imeliste vmt) võimete tekkimist ja avaldumist peetakse võimalikuks, kui ollakse jäägitult pühendunud ja praktiseeritakse järjekindlalt joogat, meditatsiooni ja/või teisi vaimseid tehnikaid.
Juhendeid üleloomulike võimete saavutamiseks ja nende kirjeldusi leidub paljudes tekstides. Nii näiteks annab Visuddhimagga üksikasjalisi selgitusi, kuidas vaimsed meistrid üleloomulike võimeteni jõuavad. Seal öeldakse, et seesugused võimed nagu õhus lendamine, läbi seinte minek, maa sisse sukeldumine, vee peal kõndimine jmt on saavutatavad ühe elemendi, näiteks maa, muutmisega teiseks elemendiks, näiteks õhuks.
Patanjali "Joogasuutras" mainitakse, et seesugused võimed siginevad sündides, taimede, palvete, askeesi ja süüvimise läbi (IV, 1). 
Mitmetes tekstides loendatakse seitset või kaheksat "siddhi"t ehk üleloomulikku võimet:
Transtsendentaalse meditatsiooni kõrgema taseme, TM-Sidhi praktiseerimisel on kasutatusel suutrad Patanjali "Joogasuutrast" (I:33–34,36; III:24–31,34,36–37 ja 43). Viimase suutra puhul kerkib istuvas asendis praktiseerija üles, sooritades nn "joogalennu".
Theravaada budismis kasutatakse "kasina" meditatsiooni puhul teatavaid universaale ehk "kasina"id keskendumisobjektidena. "Kasina"tele keskendumine ja vastavate objektide kirjeldused leiduvad Tipitakas ja Visuddhimaggas ning nendega on seotud mitmesuguste üleloomulike võimete ("siddhi"de) saavutamine.
Pratimokša on budistliku koguduse käitumisjuhiste kogu. Pratimokša reegleid retsiteeritakse sanghas kord kuus. Mõne reegli vastu eksinu tunnistab selle kõigi ees üles ja võtab vastu karistuse vastavalt eksimuse suurusele. Neli kõige raskemat eksimust ("pārājika") on teadlik suguline vahekord, vargus, inimese tapmine ja valetamine oma vaimsete võimete ("siddhi"de) kohta. Nende puhul on karistuseks sanghast väljaheitmine ilma tagasipöördumise võimaluseta.
Galina Streltsova

Galina Jakovlevna Streltsova (vene keeles Галина Яковлевна Стрельцова; 16. august 1937 Gorki – 22. august 2024) oli vene filosoof ja filosoofiaajaloolane, kes on tuntud eelkõige Blaise Pascali spetsialistina. 
Streltsova lõpetas Lomonossovi-nimelise Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna 1963. aastal ja 1968. aastal sai samas filosoofiakandidaadiks. 1987. aastal kaitses ta doktoriväitekirja filosoofias. Streltsova töötas Moskva Ülikoolis filosoofia ajaloo professorina ja tegeles . Lisaks emakeelele vene keelele oskas ta inglise keelt ja vabalt prantsuse keelt.
Petro Bolbotšan

Petro Bolbotšan (ukraina keeles Петро Федорович Болбочан; 5. oktoober 1883 – 28. juuni 1919) oli Vene ja Ukraina Rahvavabariigi sõjaväelane. 
Elukäik.
Lõpetas Tšugujivi sõjakooli. Esimese maailmasõja ajal teenis 38. Tobolski jalaväepolgus. Juhtis Pavlo Skoropadski nõusolekul Ukraina üksusi Lõuna-Ukrainas. Nõukogude-Ukraina sõjas oli 1919. aasta alguses Vasakkalda-Ukraina rinde juhataja, kuid alustas vastuhakku tema meelest liiga vasakpoolse Direktooriumi vastu. Ta vangistati, välikohus mõistis ta surma ning pärast seda ta hukati.
Adõgeekeelne Vikipeedia

Adõgeekeelne Vikipeedia (adõgee keeles "Адыгэ Википедие") on Vikipeedia adõgeekeelne versioon.
Adõgeekeelsele Vikipeediale pandi alus 2016. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja administraator.
Bambarakeelne Vikipeedia

Bambarakeelne Vikipeedia (bambara keeles "Wikipedi") on Vikipeedia bambarakeelne versioon.
Bambarakeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Teeneline teadustegelane

Teeneline teadlane on teadlastele välja antud aunimetus.
Świętobór

Świętobór (ladina: "Suatobor") oli Pommeri hertsog 11. ja 12. sajandil. Kroonik Gallus Anonymuse "Gesta principum Polonorum" järgi oli ta Poola kuninga Bolesław III Krzywousty sugulane. Ühel konkreetsel juhul vangistasid konkurendid Świętobóri ja Bolesław korraldas sõjalise abi Świętobórile. Kuid enne Bolesławi sõjasalga päralejõudmist Świętobór vabastati ning kuninga väed pöörasid ringi ja läksid koju tagasi.
Kuna ajaloolised allikad tema kohta midagi muud ei maini, koosneb Świętobóri ülejäänud teave spekulatsioonidest. Ajaloolased eeldavad, et ta oli osa Ees-Pommeri valitseja ja Pommeri Siemomysłi järglane ja Świętopełki sugulane. Tänapäeva ajaloolased eeldavad, et Siemomysł oli Świętopełk Mieszkowici või Mieszko Mieszkowici järglane.
Qaumī Tarānāh

""Pak sar zamin" suunab siia; muude kasutuse kohta vaata lehekülge Pak sar zamin (täpsustus)."
"Qaumī Tarānāh" (urdu keeles قومی ترانہ‎, otsetõlkes "riigihümn"), rohkem tuntud pealkirjaga "Pāk Sarzamīn" (پاک سرزمین, "püha maa") on Pakistani islamivabariigi riigihümn. Sõnad kirjutas aastal 1952 Hafeez Jalandhari, viisi aastal 1949 Ahmed Ghulam Ali Chagla. Hümni sõnad on urdukeelsed, palju mõjutusi on saadud pärsia keelest.
Laulust sai ametlikult Pakistani hümn augustis 1954, samal aastal laulsid selle linti 11 Pakistani kuulsamat lauljat: Ahmed Rushdi, Kaukab Jahan, Rasheeda Begum, Najam Ara, Naseema Shaheen, Zawar Hussain, Akhtar Abbas, Ghulam Dastagir, Anwar Zaheer ja Akhtar Wasi Ali.
Nähtamatud kangelased

„Nähtamatud kangelased“ on 2019. aastal Soome ja Tšiili koostöös valminud tõsielusündmustel põhinev kuueosaline draamasari.
Sarjas kujutatakse Tšiilis töötanud Soome diplomaatide (peamiselt konsul Tapani Brotheruse (näitleja Pelle Heikkilä ja tema pere) elu Soome konsulaadi loomise aegu Santiagos 1973. aastal, Tšiili president Salvador Allende kukutamisest 11. septembril 1973 ning sellele järgnenud sündmusi kuni Tšiili sõjaväevalitsuse esialgse stabiliseerumiseni suvel 1974.
Usk, ühtsus, kord

"Usk, ühtsus, kord" (urdu keeles ایمان، اتحاد، نظم) on Pakistani riigi moto. Seda peetakse Pakistani riigi juhtpõhimõtteks. Pakistani iseseisvudes võttis riigi looja Muhammad Ali Jinnah need sõnad Pakistani motoks. "Usk, ühtsus, kord" on kirjutatud ka riigi vapile.
Groupe PSA

Groupe PSA ehk PSA grupp (PSA Group inglise keeles) oli rahvusvaheline Prantsuse autode ja mootorrataste tootja, mille tooteid müüdi kaubamärkide Peugeot, Citroën, DS Automobiles, Opel ja Vauxhall all.
Ettevõte loodi 1976. aastal, kui Peugeot S.A. (millest on tuletatud akronüüm "PSA") võttis üle Citroëni. 1978. aastal osteti ka suurtes rahalistes raskustes olev Chrysler Europe. 2012. aastal asuti tegema koostööd General Motorsiga.
Aastatel 1991–2016 kandis Groupe PSA nime PSA Peugeot Citroën.
Groupe PSA peakontor asus Rueil-Malmaisoni vallas Pariisi lähistel.
Ettevõte oli noteeritud Pariisi börsil.
2019. aasta oktoobris teatati plaanist liituda ettevõttega Fiat Chrysler Automobiles. 2020. aasta juulis teatati, et liitumise järel saab ettevõtte nimeks Stellantis. Liitumine sai teoks 16. jaanuaril 2021. Uus ettevõte oli sel ajal maailma suuruselt neljas autotootja.
Martin Bakoš

Martin Bakoš (sündinud 20. aprillil 1990 Spišská Nová Vesis) on Slovakkia jäähokimängija, kes mängib KHL-i klubis HK Sotši ründajana vasakäärel.
Ta alustas klubikarjääri Slovakkia klubis Bratislava Slovan, mille koosseisus debüteeris ta Slovakkia kõrgliigas hooajal 2007–08.
Aastatel 2013–2015 mängis ta kaks hooaega Tšehhi kõrgliiga klubis Bílí Tygři Liberec. Hooajal 2015–16 tuli ta klubiga Tšehhi meistriks. Hooajal 2016–17 mängis ta KHL-i klubis Kunluni Red Star ka naasis seejärel veel üheks hooajaks Bílí Tygřisse. Hooajal 2017–18 oli Bakoš Jäähoki Meistrite Liigas kümne väravaga hooaja suurim väravakütt. Ta jõudis Bílí Tygřiga sel hooajal Meistrite Liiga poolfinaali.
2018. aasta juunis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. Ta mängis hooaja 2018–19 esimeses pooles Boston Bruinsi noorteklubis Providence Bruins American Hockey League. 2018. aasta detsembris lõpetas ta osapoolte kokkuleppel Bruinsiga lepingu ja liitus samal kuul KHL-i klubiga HK Sotši.
Hooajal 2019–20 mängis ta KHL-is Vladivostoki Admirali ridades. Ta oli sel hooajal klubi resultatiivseim mängija (19+23), kuid ei suutnud klubi väljalangemismängudele aidata. 2020. aasta mais liitus Bakoš Moskva Spartakiga. Järgmise aasta mais naasis ta Sotši, sõlmides klubiga üheaastase lepingu.
Bakoš on kuulunud Slovakkia jäähokikoondisse 2016. ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Generatiivne grammatika

Generatiivne grammatika on teooria keeleteaduses, mille kohaselt keelte aluseks on sisemine reeglistik, mis genereerivad just niisuguseid sõnade kombinatsioone, mis moodustavad grammatiliselt enam-vähem õigeid lauseid.
Generatiivse grammatika pooldajaid nimetatakse generativistideks.
Generatiivse grammatika standardmudeli esitas Noam Chomsky aastal 1965. Hiljem on seda tugevasti kritiseeritud.
Peeter Kalt

Peeter Kalt (25. veebruar 1949 Tallinn – 25. jaanuar 2020 Kuressaare) oli eesti karikaturist.
Ta lõpetas 1967. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Tema karikatuure ilmus ajakirjas Pikker.
Isiklikku.
Tema isa oli inspitsient ja näitleja Jaan Kalt, ema inspitsient ja rekvisiitor Meta Kalt.
Albatros (laev, 1952)

Albatros (algselt Iskra vene keeles "Искра", tõlkes 'säde'; alates 28. augustist 1952 ümbernimetatult Albatros, vene keeles "Альбатрос", tõlkes 'albatross') oli pärast Teist maailmasõda Soomes sõjakahjutasukuunarina ehitatud 3-mastiline puust purjelaev.
Ajalugu.
Albatros ehitati 1952. aastal Soomes Raumas Filip Walter Hollmingi laevatehases sõjakahjude korvamiseks NSV Liidule. Kokku ehitati Soomes sõjakahjudeks 91 puukuunarit, Albatros oli selle tehase 33. laev (ehkki tehasenumber oli 48; kogu sarja laevadest oli ta 87. laev).
Laeval heisati NSV Liidu lipp 20. juunil 1952. Ta oli arvel Eesti Merelaevanduses ja teenis Läänemerel kaubalaevana.
Ta kanti 1959. aastal maha ja vrakk jäeti Pirita jõe suudmesse rajatavate muulide täiteks.
Antioquia Ülikool

Antioquia Ülikool (hispaania keeles "Universidad de Antioquia", lühend UdeA) on ülikool, mis asub Medellini linnas Antioquia departemangus Colombias.
Ülikool on asutatud aastal 1803.
Muhammad Ali Jinnah

Muhammad Ali Jinnah (sünninimi Mahomedali Jinnahbhai; 25. detsember 1876 – 11. september 1948) oli advokaat ja poliitik, Pakistani riigi rajaja. Jinnah oli aastast 1913 kuni Pakistani iseseisvumiseni 14. augustil 1947 Muslimiliiga juht, pärast seda kuni surmani Pakistani kindralkuberner. Pakistanis kutsutakse teda nimedega "Quaid-i-Azam" (Suur Juht) ja "Baba-i-Qaum" (Riigi Isa). Tema sünniaastapäev on Pakistanis riigipüha.
Jinnah sündis Waziri häärberis Karachis ning õppis Londonis Lincoln's Innis vandeadvokaadiks. Briti Indiasse naasnult töötas ta Bombay Kõrgemas Kohtus ning hakkas tegelema poliitikaga; hiljem sai poliitikast tema põhitöö. Jinnah tõusis erakonnas India Rahvuskongress kõrgele kohale 20. sajandi esimese kahe kümnendi jooksul. Enda poliitikukarjääri algusaastatel pooldas ta hindu–moslemi-ühtsust ning aitas kujundada 1916. aastal Rahvuskongressi ja Muslimiliiga (millest viimases ta oli samuti prominentsele kohale tõusnud) sõlmitud Luckow' pakti. Jinnah'st sai India Isevalitsemise liikumise võtmeisik ning ta esitas 14-osalise põhiseadusreformi kava, mille eesmärgiks oli kohalike moslemite õiguseid kaitsta. Aastal 1920 astus ta Rahvuskongressist välja, kuna partei otsustas hakata järgima "satyagraha" kampaaniat, Jinnah nimetas seda poliitiliseks anarhismiks.
Aastaks 1940 oli Jinnah jõudnud veendumusele, et Hindustani poolsaare moslemitele on vaja enda riiki, kuna hindu-moslemi riigis võivad nad tõrjutud vähemuse rolli sattuda. Samal aastal võttis Jinnah'i juhitud Muslimiliiga vastu Lahore resolutsiooni, millega nõuti ametlikult eraldi riiki. Teise maailmasõja ajal kogus Muslimiliiga kõvasti toetust, Rahvuskongressi juhid vangistati; pärast sõda toimunud valimistel võideti moslemite mandaatidest lõviosa. Muslimiliiga ja Rahvuskongress ei suutnud poolsaare võimu jagamises kokkuleppele jõuda ning lõpuks jõuti konsensusele, et on vaja peamiselt hindude riiki (Indiat) ja eraldi moslemienamusega riiki (Pakistan).
Esimese Pakistani kindralkubernerina olid tema põhilised ülesanded uue riigi valitsuse ja poliitika kujundamine ning miljonite moslemitest pagulaste aitamine. Pagulased olid äsjatekkinud Indiast üle piiri Pakistani põgenenud, Jinnah rajas mitmeid pagulaslaagreid. Jinnah suri 71-aastaselt septembris 1948, vaid aasta pärast Pakistani iseseisvumist. Ta on maetud Mazar-e-Quaidi.
Ta jättis endast pakistanlastele sügavalt lugupeetud pärandi, tema järgi on üle maailma nimetatud loendamatuid tänavaid ja asulaid. Tema nime kannavad mitmed Pakistani ülikoolid ja hooned. Tema elulookirjaniku Stanley Wolperti sõnul on ta Pakistani ajaloo suurim juht.
Kenzō Takada

Kenzō Takada (jaapani keeles 高田 賢三 "Takada Kenzō"; 27. veebruar 1939 Himeji – 4. oktoober 2020 Neuilly-sur-Seine) oli Jaapani moelooja. Ta oli omanimelise parfümeeria ja riiete kaubamärgi Kenzo looja. Ta oli esimene jaapanlane, kes murdis ennast Pariisi moemaailma.
1958. aastal alustas Takada õpinguid Bunka moekõrgkoolis. 1965. aastal läks ta Prantsusmaale ning jäi sinna püsivalt elama. 1970. aastal toimus tema esimene moenäitus Pariisis ning 1971 New Yorgis ja Tokyos.
1993. aastal müüs ta oma kaubamärgi kontsernile LVMH.
Takada suri COVID-19 põhjustatud tüsistustesse.
November 2020

November 2020, kroonika
2020. aasta november algas pühapäeval ja lõppes 30 ööpäeva pärast esmaspäeval.
Lexus

Lexus on Jaapani autotootja Toyota luksusautode osakond. Lexuse sõiduautosid müüakse 70 riigis üle maailma.Lexus loodi samal ajal, kui Toyota konkurendid Honda ja Nissan alustasid oma luksusbrändide Acura ja Infiniti väljatöötamist. Lexuse esimest projekti, milleks oli suur luksussedaan, alustati juba 1983. aastal ning see kandis koodnimetust F1. Aastaid hiljem (1989) sai sellest autost esimese põlvkonna Lexus LS.
Urmo Jaanimägi

Urmo Jaanimägi (sündinud 23. augustil 1970 Rakveres) on eesti psühholoog ja kirjanik. Ta elab Ameerika Ühendriikides.
Ta alustas oma kooliteed Tudu koolis, kuid lõpetas Rakke Keskkooli.
Tal on ilmunud kaks jutukogu:
Tyrone Mings

Tyrone Deon Mings (sündinud 13. märtsil 1993 Bathis) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Inglismaa jalgpallikoondises.
Ta kuulus noorena Southamptoni ja Bristol Roversi akadeemiasse. Hooajal 2012–13 alguses mängis Mings Inglismaa tugevuselt seitsmenda liiga klubis Chippenham Town.
2013. aastal sõlmis ta lepingu Inglismaa esiliiga klubiga Ipswich Town. Hooajal 2014–15 sai ta Ipswich Towni põhikoosseisu liikmeks.
2015. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud AFC Bournemouthiga. 2019. aasta jaanuaris suundus ta laenule Inglismaa esiliigas mänginud Aston Villasse. 2019. aasta juulis sõlmis ta klubiga püsiva lepingu.
Inglismaa jalgpallikoondises debüteeris Mings 2019. aasta oktoobris EM-i valikmängus Bulgaaria vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 15. novembril 2021 MM-i valikmängus San Marino vastu. Ta kuulus Inglismaa koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Jäähoki Meistrite Liiga

Jäähoki Meistrite Liiga ("Champions Hockey League") on Euroopa parimate jäähokiklubide rahvusvaheline turniir (Meistrite Liigast ei võta küll osa KHL-i klubid).
Esimene hooaeg toimus 2014–15, millest võttis osa 44 klubi 11 liigast. Meistrite Liiga eelkäija oli European Trophy.
Alates hooajast 2017–18 saab Meistrite Liigas osaleda 32 klubi. Esimesel hooajal võitis Meistrite Liiga Rootsi klubi Luleå HF. Pärast seda on neljal korral võitnud Rootsi klubi Frölunda HC ning ühel korral Soome klubi JYP, Rootsi klubi Rögle BK ja Šveitsi klubi Genève-Servette HC.
Koroonapandeemia tõttu jäi Meistrite Liiga hooaeg 2020–21 ära.
Klubid hooajal 2021–22.
Hooajal 2021–22 osalesid Meistrite Liigas järgmised klubid: