tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Rufina Noor

Rufina Noor (aastani 1982 Rufina Kozlova; sündinud 25. jaanuaril 1949 Venemaal Permi oblastis Vissimi külas) on Eesti baleriin ja balletilavastaja. 
Ta lõpetas 1969. aastal Tallinna Koreograafiakooli (Niina Kuusiku klassis).
Aastatel 1969–1991 oli ta Vanemuise teatri balletisolist, 1981. aastast ühtlasi repetiitor ja lavastaja assistent.
Ta lavastas 2002. aastal Vanemuises Chopini "Chopiniana" Fokini koreograafiale.
Isiklikku.
Tema abikaasa on laulja Taisto Noor.
Taisto Noor

Taisto Noor (sündinud 12. aprillil 1953 Tallinnas) on eesti ooperilaulja.
Ta lõpetas 1971. aastal Tallinna 22. Keskkooli ja 1977. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Linda Sauli lauluklassi.
Aastatel 1975–1977 töötas Estonia ooperikooris.
Alates 1977. aastast töötab solisti ja lavastajana Vanemuises.
Taisto Noore repertuaari kuulub üle 40 ooperi peaosa.
Isiklikku.
Tema abikaasa on baleriin Rufina Noor.
512

512. aasta (DXII) oli Juliuse kalendri järgi liigaasta, mis algas pühapäeval. Arvu 512 on selle aasta tähistamiseks kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
Gordoni setter

Gordoni setter on Suurbritanniast pärit koeratõug, setteri tõuperekonna liige.
Tema turjakõrgus on 62–66 cm.
Karvastik on must pruunikate laikudega käppadel, rinnal, koonul ja silmade kohal. Harva sünnib punase karvaga koeri retsessiivse geeni avaldumise tõttu. Karv on sirge või kergelt laineline, pikk ja siidine.
Gordoni setterid on teistest setteritest raskemad, isased võivad kaaluda kuni 36 kg.
Gordoni setterite eluiga on tavaliselt 10–12 aastat.
Mustlaik-apollo

Mustlaik-apollo ("Parnassius mnemosyne") on liik liblikaliste seltsist ratsulibliklaste sugukonnast apollo perekonnast.
Mustlaik-apollo tiibade siruulatus on 51–63 mm, tiiva ülakülg on valge, eestiiva tipuosa poolläbipaistev, eestiiva ülaosa keskel kaks musta laiku. Mustlaik-apollo röövikud toituvad vaid hariliku lõokannuse lehtedest. Mustlaik-apollo on levinud peamiselt jõeäärsetel niitudel. Valmikud on päikeselembesed ja lendavad avamaastikul, kuid röövikute toidutaimed lõokannused kasvavad leppade läheduses. Lennuaeg on mai lõpust juuni lõpuni.
Mustlaik-apollo on Eestis looduskaitse alla võetud II kaitsekategooria liik.
2017. aasta sügisel esitati mustlaik-apollo üheks Eesti rahvusliblika kandidaadiks.
Üstirt

Üstirt ehk Üstirti platoo on platoo Kasahstanis ja Usbekistanis, mis paikneb Mangõšlaki poolsaare ja Garabogazi lahe ning Araali mere ja Amudarja delta vahel.
Üstirti platoo pindala on umbes 200 000 km², absoluutkõrgused üle 300 m. Maastikus on enamasti esindatud savikõrb, kus kasvavad pujud ja ogamaltsad, kaguosas on savi- ja kivikõrb. Kohati on solontšakid, põhjaosas ka liivakõrb.
Üstirti platool on korraldatud maa-aluseid tuumarelvakatsetusi, sh 1970. aastatel pandi toime kolm plahvatust Manggõstau oblastis Mangõšlaki poolsaarel.
Saint Denis' basiilika

Saint Denis' basiilika (prantsuse keeles "Cathédrale royale de Saint-Denis" või lihtsalt "Basilique Saint-Denis", varem "Abbaye de Saint-Denis") on kloosterkirik Pariisi eeslinnas Saint-Denis's.
See oli traditsiooniline Prantsusmaa kuningate matmispaik. Kuninglikku krüpti on maetud 42 kuningat, 32 kuningannat, 63 printsi ja printsessi ja 10 Prantsusmaa silmapaistvat riigitegelast.
Hauad avati Prantsuse revolutsiooni ajal ja kuningate jäänused kuhjati kahte suurde auku. Alexandre Lenoir päästis hauamonumendid muuseumieksponaatidena. 1817. aastal ühishauad avati, kuid kuna jäänused ei olnud enam identifitseeritavad, maeti nad krüpti. Seepärast on algsed hauad tänapäeval tühjad.
Basiilika laskis ehitada Dagobert I 7. sajandil püha Denis' matmispaika.
Maetud kuningad.
 
Järgnevas loendis on välja toodud mõned tuntumad kuningad:
Erich Moik

Erich Moik (21. juuni 1948 Tallinn – 28. jaanuar 2009) oli eesti laevakapten ja sadamakapten.
Erich Moik lõpetas Tallinna Merekooli ja Leningradi Kõrgema Merekooli ning 1992. aastal Eesti Diplomaatide Kooli väliskaubandussuhete alal.
Kaugsõidukapteniks sai Erich Moik 1980. aastal, 1980. aastate lõpul töötas ta kaks aastat Eesti Merelaevanduse esindajana Nigeerias. 1990. aastate algusest töötas Erich Moik reisilaevakaptenina, esmalt Tallinna-Helsingi liinil parvlaevade Saint Patrick II ja Vana Tallinn ning alates 1994. aastast Tallinna-Stockholmi liinil parvlaevade Mare Balticum ja Regina Baltica kaptenina.
Pärast merelt äratulekut töötas Erich Moik Vene-Balti sadama, Paldiski Põhjasadama ja Sillamäe sadama sadamakaptenina.
1990. aastate lõpul valiti Erich Moik Eesti Kaptenite Klubi presidendiks. Ta kuulus ka paljudesse komisjonidesse ja ekspertide töörühmadesse.
Richard Rorty

Richard McKay Rorty (4. oktoober 1931 New York – 8. juuni 2007 Palo Alto) oli Ameerika Ühendriikide filosoof.
Tunnustus.
Richard McKay Rorty valiti 2005. aastal Ameerika Filosoofiaseltsi liikmeks.
Ta oli valitud ka Humanitaaruuringute Akadeemia (Moskva) liikmeks.
Eesti keeles on sarjas "Avatud Eesti raamat" ilmunud tema raamatud "Sattumuslikkus, iroonia ja solidaarsus" (originaalis "Contingency, irony and solidarity", tõlkinud ja järelsõna kirjutanud Märt Väljataga, 1999) ning "Filosoofia ja looduse peegel" (originaalis "Philosophy and the mirror of nature", tõlkinud Taavi Laanpere, toimetaja ja järelsõna autor Henrik Sova, 2025).
Robert Guérin

Robert Guérin (28. juuni 1876 – 1952) oli prantsuse ajakirjanik ja esimene FIFA president. 
Tema eestvõtmisel kogunesid 22. mail 1904 Pariisis seitsme riigi esindajad, kes kirjutasid alla FIFA asutamislepingule ja põhikirjale. Robert Guérin valiti samas ka esimeseks FIFA presidendiks. Sel ametikohal oli ta kaks aastat. Tema ametiaja jooksul astus organisatsiooni veel kaheksa liiget.
Viski küla

Viski on küla Venemaa Pihkva oblastis Petseri rajoonis Uue-Irboska vallas.
Aastatel 1920–1944 oli Viski küla Petserimaa Senno valla koosseisus.
Kåfjord (Nordkapp)

Kåfjordi on küla Norras Finnmargi maakonnas Nordkapi vallas.
Küla asub Kåfjordeni fjordi ida-, lõuna- ja läänekallastel.
Richard McTaggart

Richard McTaggart (15. oktoober 1935 Dundee – 9. märts 2025) oli Šotimaa ja Suurbritannia poksija.
McTaggart oli kokku viiekordne Suurbritannia meister - kergekaalus (kuni 60 kg) aastatel 1956, 1958 ja 1960 ning I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) aastatel 1963 ja 1965. Ta on võistelnud harrastajana kokku 634 korda ning on võitnud neist 610 ja kaotanud 24 kohtumist.
McTaggart võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ning tuli olümpiavõitjaks. Ta sai nendel olümpiamängudel parima tehnikaga poksijale mõeldud Val Barkeri karika. 
Ta sai kergekaalus (kuni 60 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Kazimierz Paździorile (Poola). Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 3. ringis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Jerzy Kulej'le (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
McTaggart võitis kergekaalus (kuni 60 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961) kuldmedali ning tuli Euroopa meistriks. Ta osales kergekaalus (kuni 60 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas oma kohtumise 1. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Gerhard Dieterile (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965), kuid kaotas oma kohtumise 1. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Sita järv

Sita järv (valgevene keeles Возера Сіта, läti keeles "Sitas ezers", vene keeles Сито "Sito") on järv, mis asub osaliselt Valgevenes Viciebski oblastis Brasłaŭ rajoonis, 16 km kaugusel Brasłaŭ linnast, ja osaliselt Lätis Augšdaugava piirkonnas Skrudaliena vallas. 
Järve kaldad on kuni 12 m kõrged, lõunaosas 5–6 m kõrged ja on kaetud metsa ning põõsastikuga, lõunaotsas soostunud. Kaldaveetaimestiku vöönd on 6–10 m ja taimestiku vöönd üldse kuni 50 m laiune. Veetaimed ulatuvad umbes 6 m sügavuseni. Järves elab reliktne koorikloom "Limnocalanus macrurus". Järves on ka saar. Sita järve valgala on 9,45 km².
Spektromeeter

Spektromeeter on elektromagnetilise kiirguse intensiivsuse ja lainepikkuse vahelise sõltuvuse määramise riist.
Spektromeetriteks nimetatakse mitmesuguseid seadmeid, mis töötavad kiirguse etteantud lainepikkuse piirkonnas: raadiolained, mikrolained, infrapunakiirgus, valgus, ultraviolettkiirgus, röntgenikiirgus, gammakiirgus. Spektromeetris mõõdab igale lainepikkusele vastava kiirguse kas fotoelement, fotokordisti, termoelement vms ja tulemuse – spektri – fikseerib registreeriv seade.
Analüütilises keemias kasutatavad spektromeetrid on seadmed ainete kvalitatiivseks või kvantitatiivseks määramiseks (tihti identifitseerimiseks) spektroskoopia meetoditega. See tähendab, et uuritakse füüsikalise mõjuri (elektromagnetiline kiirgus, magnetväli) toimet aine aatomituumadele, elektronidele, aatomitele, molekulidele või kristallidele. Seejuures registreeritakse ainele iseloomulik spekter, tavaliselt kiirguse intensiivsuse sõltuvus sagedusest või lainepikkusest.
Nähtava valguse või lähiultraviolett- või lähiinfrapunakiirguse piirkonnas töötavat spektraalaparaati, mis on ette nähtud aine spektri mõõtmiseks absoluutühikutes (mitte suhtelistes), nimetatakse spektrofotomeetriks.
Oskar Hendrikson

Oskar Hendrikson (29. oktoober 1906 Riia – 27. oktoober 1983 USA) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1931. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Vironia vilistlane.
Aastail 1933–1938 oli ta vandeadvokaat Valter Everi abi Tallinnas, 1938–1940 vandeadvokaat samas. 1934–1938 oli ta Tallinna linnavalitsuse juriidilise büroo nõunik, alates 1937. aastast Eraettevõtete Ametnikkude Koja peasekretär. 
Oskar Hendrikson põgenes 1944. aastal Saksamaale, siirdus sealt 1949. aastal USA-sse, kus suri.
Edgar Henning

Edgar Henning (19. oktoober /1. november 1900 Tsooru vald, Võrumaa – 19. oktoober 1975 Tartu) oli Võru linnapea aastail 1942–1944.
Sündis Karl ja Helene Henningi kolmanda pojana.
Ta õppis 1923–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Edgar Henning osales Tartu kooliõpilaste pataljoni koosseisus Vabadussõjas, oli aastail 1931–1933 vandeadvokaat Johannes Mõtte abi, 1933–1935 patroonita vandeadvokaadi abi, 1935–1940 vandeadvokaat Erich Rummi abi Võrus. 1940. aastal avaldas Põllupidaja juriidilise käsiraamatu (kaasautorid August Mölder ja Johannes Veske). 
Varjas end alates 1944. aastast, tabati mais 1953. Värvati agendiks nimega "Juri". Tappis samal aastal metsavenna Feliks Hõbe Pärast sõda oli ta tööline.
Eugen Irv

Eugen Irv (kuni 1935. aastani Eugen Hirsch; 11. november 1903 Vana-Kuuste vald, Tartumaa – 16. jaanuar 1992 Stockholm) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1931. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Fraternitas Liviensise vilistlane.
Ta oli aastail 1932–1937 vandeadvokaat Evald Tekeli abi Tartus, 1937–1940 vandeadvokaat samas. 
Põgenes 1944. aastal Rootsi, kus töötas riigiametnikuna.
Arnold Jaska

Arnold-Voldemar Jaska (2. september 1899 Tähtvere vald, Tartumaa – 23. jaanuar 1942 Vjatlagi vangilaager, Kirovi oblast, Venemaa) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1925. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna.
Arnold Jaska osales Vabadussõjas, oli 1926–1930 Tallinn-Haapsalu rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1932 vandeadvokaat Johannes Elerzi abi, 1932–1934 patroonita vandeadvokaadi abi, 1934–1940 vandeadvokaat Tartus. 
Vangistati NKVD poolt 22. juunil 1941 Tartus, mõisteti 12. detsembril 1941 erinõupidamisel 10 aastaks vangilaagrisse. Oli vangistuses Kirovis.
Ka Arnold Jaska onupoeg Rudolf Jaska oli advokaat.
Nora Jassov

Nora Jassov (sündinud Nora Gabriel, 1925–1934 Nora Horn; 5. aprill 1905 Võru – 13. juuni 1954 Tartu) oli eesti advokaat.
Tema isa oli Rudolf Gabrel.
Ta lõpetas 1927. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, oli Korporatsioon Filiae Patriae vilistlane.
Ta oli aastatel 1927–1935 vandeadvokaat Jaan Kriisa abi ja 1935–1940 vandeadvokaat Tartus.
Artur Jung

Artur Jung (4. märts 1877 Kabala vald, Viljandimaa – 7. aprill 1959 USA) oli eesti advokaat.
Elukäik.
Artur Jung sündis Kabala vallas Kurla koolimajas. Ta isa Hans oli samas koolis õpetajaks. Õppis Adavere-Sillaotsa koolis, siis 1890. aastani Pilistvere kihelkonnakoolis ja 1893. aastani Põltsamaal Eesti Aleksandrikoolis. Kaks aastat hiljemini sooritas õpetaja kutseeksami. 1894–1895 oli õpetajaks Risti vallakoolis ja 1895–1900 Abjas Käidi koolis. Ühtlasi oli samal ajal Halliste kiriku organistiks. 1900–1907 oli köstriks Pärnu Eliisabeti koguduses, 1906. ja 1907. aastatel oli tegev ajakirjanikuna, olles Postimehe Pärnu toimetuse liikmeks. Tema sulest ilmus muuseas 1908. aastal "Emakeele õpetus". 1906. aastal lõpetas Jung eksternina Pärnu kroonugümnaasiumi ja astus Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, mille lõpetas 1910. aastal.
Ta oli 1910–1911 Tartus vandeadvokaat Oskar Rütli abi, 1911–1915 advokaat Pärnus, ühtlasi Meie Kodumaa toimetaja kuni 1914. aastani. 1915–1917 oli semstvo juriskonsult Novgorodis. 1918. aastal sai vandeadvokaadiks ja asus elama Viljandisse. Lisaks advokaadiametile pidas Artur Jung oma sünnitalu, oli tunnustatud muusikamees ja kirjandusetundja.
Ühiskondlik tegevus.
Artur Jung oli tegev paljudes organisatsioonides: Eesti Üliõpilaste Seltsi liige ja Korporatsioon Sakala asutajaliige, Pärnu Eesti Kooliseltsi asutaja, Novgorodi Eesti Seltsi asutaja, Jaani koguduse nõukogu esimees, propagandapealik Sakala malevas, Viljandi Haridusseltsi eestseisuse liige jne.
Peeter Jänes

Peeter Jänes (11. detsember 1900 Laatre vald, Tartumaa – 16. märts 1943 Vosturallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1925. aastal Tartu ülikooli õigusteaduskonna.
Peeter Jänes osales Vabadussõjas ja oli 1932–1940 vandeadvokaat Raplas. 
Ta arreteeriti NKVD poolt 14. juunil 1941, mõisteti 21. märtsil 1942 erinõupidamisel 10 aastaks vangilaagrisse, kus suri.
Juhan Järv

Juhan Järv (14. oktoober 1891 Karksi vald, Pärnumaa – 26. oktoober 1959 Uppsala) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1926. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Korporatsioon Ugala vilistlane.
Aastail 1913–1931 oli ta pangandustegelane Pärnus, sh Pärnu Panga asjaajaja-direktor, 1927–1932 vandeadvokaat Jaan Leesmenti abi, 1932–1940 vandeadvokaat Pärnus. 
1944. aastal põgenes Rootsi.
Tõnis Jürine

Tõnis Jürine (22. veebruar 1873 Viiratsi vald, Viljandimaa – 7. august 1947 Haapsalu) oli eesti advokaat.
Ta õppis aastatel 1883–1884 Viiratsi vallakoolis, aastatel 1885–1886 Viljandi kihelkonnakoolis, aastatel 1887–1889 Viljandi linnakoolis, aastal 1891 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, aastatel 1893–1895 Pärnu gümnaasiumis, aastatel 1896–1900 Jaroslavlis Demidovi juriidilises lütseumis, mille lõpetas "cand. jur." astmega.
Ta oli aastail 1900–1901 Kohtuameti kandidaadiks Jaroslavlis ja Tallinnas. Aastatel 1901–1903 oli ta vandeadvokaadiks Viljandis, aastatel 1903–1907 oli ta talurahvaasjade komissariks Haapsalus. Aastal 1907 valiti ta Vene Riigiduumasse (II koosseisu). Vandeadvokaadiks Tallinnas oli ta aastatel 1907–1914, 1916–1918 ja aastast 1919. Aastatel 1932–1935 oli ta vandeadvokaadiks Haapsalus.
Aastatel 1914–1915 võttis ta osa esimesest maailmasõjast, kus sai raskesti haavata. Aastatel 1918–1919 oli ta sõjaministri abiks.
Tõnis Jürine suri 7. augustil 1947 Haapsalus, ta on maetud Haapsalu vanale kalmistule.
Isiklikku.
Tema tütar oli kunstnik Edith Paris.
Leonid Kaart

Leonid Kaart (12. veebruar 1910 Peterburi – 26. veebruar 1994) oli eesti advokaat.
Ta lõpetas 1931. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Aastail 1932–1937 oli ta vandeadvokaat Theodor Kanemäe abi, 1937–1940 vandeadvokaat Tartus. 
1944. aastal põgenes ta Rootsi, kus suri.
Ernst Laiv

Ernst Laiv (24. november 1894 Lasva vald, Võrumaa – 18. november 1941 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti advokaat.
Ta õppis 1923–1924 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna metsaosakonnas ja 1924–1930 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas, oli Eesti-Läti piirikomisjoni maamõõtja, 1931–1936 vandeadvokaat Hugo Sumbaki abi Tartus ja 1936–1940 vandeadvokaat Võrus. 
Vangistati 14. juunil 1941. Suri eeluurimisel Sevurallagis.
Hans Leeman

Hans Leeman (21. veebruar 1901 Saadjärve vald, Tartumaa – 27. november 1997 San Carlos, California) oli eesti advokaat ja Paide linnapea.
Ta lõpetas Tartu ülikooli õigusteaduskonna 1929. aastal, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Hans Leeman osales Vabadussõjas, oli 1927–1930 kohtuniku sekretär Paides, 1930–1931 vandeadvokaat Friedrich Rosenbergi, 1931–1934 Waldemar Bocki abi, 1934–1936 patroonita vandeadvokaadi abi, 1937–1939 vandeadvokaat Paides, 1939–1940 Paide linnapea. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, siirdus sealt USA-sse, kus 1997 suri.
Jaan Leesment

Jaan Leesment (ka Johan Leesment ja Johann Leesment; 11. november 1870 Abja vald, Pärnumaa – 8. jaanuar 1941 Pärnu) oli eesti advokaat ja Pärnu linnapea.
Ta õppis aastatel 1879–1880 Jäärja-Veelikse vallakoolis, aastatel 1881–1883 Pärnus Jochmanni elementaarkoolis, aastatel 1884–1891 Pärnu gümnaasiumis, lõpetas selle kuldaurahaga; õppis aastatel 1891–1895 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas selle "cand. jur." astmega, saades kuldauraha, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Jaan Leesment oli 1896–1897 vandeadvokaadi abi Peterburis, 1897–1900 Pärnus, 1900–1902 Riias, 1903–1940 vandeadvokaat Pärnus. Aastatel 1917–1918 oli ta Pärnu linnapea. Ta oli ka Prantsusmaa aukonsul Pärnus.
14. juunil 1919 osales Eesti vannutatud advokaatide üldkoosolekul Tallinnas ja ta valiti Eesti Advokatuuri esimese juhatuse liikmeks. 
Jaan Leesment on maetud Pärnusse Alevi kalmistule. 
Pärnu linnapea (1917-1918).
1917. aastal sai Oscar Alexander Brackmanni mantlipärijana sai Leesmendist Pärnu esimene eestlasest linnapea.
1918. aasta lõpul andis Leesment selle ametiposti üle Hugo Kuusnerile ja pühendus uuesti advokaadipraksisele ja majandustegevusele.
Isiklikku.
Tema vend Hans Leesment oli arst.
Aastal 1900 abiellus ta laevakapten Olssoni tütre Olinde-Emiliega (1875–1949), kellega tal sündis kolm poega (Otto August Leesment, Karl-Olof Leesment (1909–1987), õigusteadlane Leo-Johann Leesment) ja tütar Linda-Emilie-Anna (abielus Peetre) (1903–1961). 
Väimees Arthur Peetre oli advokaat, kes töötas algul tema juures vandeadvokaadi abina, hiljem ajaloolane. 
Aastal 1944 põgenesid Jaan Leesmendi poeg Karl-Otto Leesment ning tütar Linda-Emilie-Anna Peetre koos abikaasa Arthur Peetrega Rootsi. Linda ja Arthur Peetre pojad matemaatik Jaak Peetre elas ning hambakliiniku juhataja Jaan Peetre elab Rootsis.
Cary Elwes

Ivan Simon Cary Elwes (sündinud 26. oktoobril 1962 Londonis) on inglise päritolu USA näitleja.
Isiklikku.
Tema isa oli inglise portreemaalija Dominick Elwes ja ema sisekujundaja Tessa Kennedy, isapoolne vanaisa Simon Elwes oli kunstnik, tema vanem vend Cassian Elwes on filmiprodutsent, noorem vend Damian Elwes on kunstnik.
Ta on mänginud filmides "Saag 1" ja Saag 7.
Otto Luck

Otto Joseph August Luck (4. mai 1900 Tšussovoi, Permi kubermang – 4. detsember 1964 Aachen, Saksamaa) oli Eesti advokaat.
Ta lõpetas 1922. aastal Tartu Linna Saksa Ühishumanitaargümnaasiumi. Aastatel 1922–1925 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas). 
1924. aastal võitis ta Varssavi universiaadil kuldmedali tennise meespaarismängus (koos A. Rubliga).
Aastatel 1927–1934 oli Otto Luck vandeadvokaat Roman Tarraski abi Tartus, 1934–1939 vandeadvokaat samas. Lahkus 1939. aastal Saksamaale.
Christian Luha

Christian Luha (5. oktoober 1874 Haaslava vald, Tartumaa – 24. detsember 1946) oli eesti eraadvokaat.
Ta oli aastail 1903–1944 (välja arvatud Nõukogude okupatsiooni aasta) eraadvokaat Tartus, 1926–1941 ka juriskonsult.
Sulg (täpsustus)

"Sulg" on mitmetähenduslik sõna.
Vastavalt käändumisele sulg : sulu.
Sulg on ka perekonnanimi:
Maailma Tolliorganisatsioon

Maailma Tolliorganisatsioon (inglise keeles World Customs Organization, lühend WCO) on valitsustevaheline organisatsioon. Oma ülemaailmse liikmeskonnaga peetakse WCOd globaalseks tollide kommuuniks. WCO tegeleb kaupade klassifitseerimise, tolliväärtuste määramise, päritolureeglite, tollitulude kogumise, tarneahela turvalisuse, rahvusvahelise kaubanduse hõlbustamise, intellektuaalomandi õiguste toetamise (seoses tolli toimingute võltsimisega), terviklikkuse edendamise ja stabiilse tolli suutlikkuse tagamisega. Samuti aitab ellu viia tollireforme ja -moderniseerimisi.
1947. aastal asutasid 13 Euroopa riiki uurimisrühma, et uurida GATTi avastatud tolliprobleeme. Selle tulemusena võeti 1950. aastal vastu Tollikoostöö Nõukogu (CCC – Customs Co-operations Council) asutamise konventsioon, millele kirjutati alla Brüsselis. 26. jaanuaril 1953 toimus Tollikoostöö Nõukogu avaistung, millel osales 17 asutajariiki. WCO liikmesus laienes kõigile maailma riikidele. 1994. aastal võttis organisatsioon praeguse nime. Praegu vastutavad WCO liikmed rohkem kui 98% rahvusvahelise kaubanduse tollikontrolli eest.
WCO on rahvusvaheliselt tunnustatud kui maailma tollialaste teadmiste keskpunkt, mis mängib juhtivat rolli tolli küsimustes, aruteludes, arendamises ning tänapäevaste tollisüsteemide ja protseduuride rakendamises. On vajalik vastavalt oma liikmete vajadustele ning strateegilisele keskkonnale ja selle vahenditele.
WCO peamiseks eesmärgiks on suurendada tolliasutuse liikmete tõhusust ja tulemuslikkust, aidates seeläbi neil anda oma panus riigi arengu eesmärkidesse, eriti tulude kogumisel, riigi julgeolekul, kaubanduse lihtsustamisel ja kaubandusstatistika kogumisel.
Oma eesmärkide saavutamiseks on WCO vastu võtnud mitmeid tollialased õigusakte, näiteks:
Kadaka tee

Kadaka tee on tänav Tallinnas Mustamäe ja Haabersti linnaosas. See kulgeb läbi Kadaka ja Astangu asumi.
Kadaka tee algab Mustamäe teelt. Ta ristub Artelli tänava (paremalt), Laki tänava (paremalt), Tuuliku tee (paremalt), Meistri tänava (paremalt), Ehitajate tee (risti), Akadeemia tee (risti), Iva tänava (paremalt), Kassi tänava (paremalt), Kadaka puiestee (vasakult) ja Rehe tänavaga (vasakult).
Bussidest teenindavad Kadaka teed liinid 9, 11, 13, 16, 20A, 20, 23, 24 ja 33.
Ajalugu.
Kadaka tee 8 asus ja tegutses Tallinna Liimitehas.
Tänava nime variandid.
Esimesed teated tänava nime kohta on aastast 1916 (vene "Каддакская ул.", "Кадакская дорога"; saksa "Kaddakscher Weg"). Lisaks kasutati ka lihtsat "Kadaka" (1925).
Saksa talurahvasõda

Saksa Talurahvasõda (saksa keeles "Deutscher Bauernkrieg") oli Kesk-Euroopa saksakeelseil aladel 1524–1526 toimunud laiaulatuslik rahvaülestõus. Konflikti tippajal, 1525. aasta kevadel ja suvel, osales selles ligikaudu 300 000 talupoega; kaasaegsete hinnangul oli surnud 100 000. Nagu ka eelnenenud Bundschuh-liikumine ja hussiitide sõjad, hõlmas see terve rea niihästi majanduslikke kui ka usulisi ülestõuse, milles osalesid talupojad, linnarahvas ja aadel.
Ülestõusu käigus sattusid talupojad silmitsi mitme põhimõttelise probleemiga. Nende organisatsiooni demokraatlik loomus raskendas sõjalist organiseerumist. Talupoegi häiris ka kahurväe ja ratsaväe puudumine. Paljudel neist puudus sõjaväekogemus ning neil polnud raha, et palgata palgasõdureid. Seevastu olid talupoegade vastastel kogenud väejuhid ja küllalt varandust sõja rahastamiseks. Takistustele vaatamata oli Saksa Talurahvasõda Euroopa suurim ja levinuim rahvaülestõus kuni Prantsuse revolutsioonini 1789. aastal. See haaras kaasa linnarahva, maaelanikud ja aristokraadid; selles kasutati esiletõusva protestantliku reformiliikumise retoorikat, millega talupojad püüdsid oma tegevust põhjendada. Sõda algas ülestõusudega, mis puhkesid tänapäeva Edela-Saksamaal ja Elsassis, levis sealt Kesk- ja Lõuna-Saksamaale ning tänapäeva Austria aladele. Kui ülestõus oli Saksamaal maha surutud, lahvatas see veel lühidalt mitmes Šveitsi kantonis.
Historiograafias pani Saksa Talurahvasõda aluse Friedrich Engelsi ja Karl Marxi ajaloolise materialismi kontseptsioonile. Engels kirjeldas talurahva võitluse nurjumist 1524–1526 oma töös "Talurahvasõda Saksamaal". Engels pidas ebaõnnestumise põhjuseks talupoegadele loomuomast konservatiivsust. Sellest järeldasid Marx ja Engels, et tulevast kommunistlikku revolutsiooni peab juhtima mitte talurahvas, vaid linnaproletariaat. Sellest saati on teised ajaloolased tõlgendanud Saksa Talurahvasõja majanduslikke aspekte teistmoodi. Ühiskonna- ja kultuuriloolased vaidlevad jätkuvalt ülestõusu iseloomu ja põhjuste üle: kas see kerkis esile arenevast religioossest vastasseisust, mis kuhjus Martin Lutheri ümber, püüdis jõukate talupoegadekiht taastada oma kaduvat jõulust ja õigusi, või seisid talupojad vastu moderniseeruva ja tsentraliseeruva poliitilise riigi tekkele.
Charles Maurice de Talleyrand-Périgord

Charles Maurice de Talleyrand-Périgord [šarl mor'iss dö taler'aan-perig'oor] (; 2. veebruar 1754, Pariis – 17. mai 1838 Pariis), esimene Benevento vürst, oli Prantsuse diplomaat ja poliitik.
Ta tegutses edukalt kuningas Louis XVI valitsusajal, Prantsuse revolutsiooni vältel ning seejärel keiser Napoleon I, Louis XVIII, Charles X ja Louis-Philippe I ajal. Talle on antud vastandlikke hinnanguid. Mõne ajaloolase arvates oli Talleyrand üks kõige paindlikumaid, osavamaid ja mõjukamaid diplomaate kogu Euroopa ajaloos. Teisal on arvatud, et ta reetis järgemööda Prantsuse Ancien Régime'i, revolutsiooni, Napoleoni ja Bourbonide restauratsiooni. Talleyrand on kurikuulus ka seepoolest, et ta pööras katoliku kirikule selja pärast seda, kui oli pühitsetud preestriks ja piiskopiks.
Kadaka puiestee

Kadaka puiestee on tänav Tallinnas Mustamäe ja Nõmme linnaosas. See kulgeb läbi Kadaka, Vana-Mustamäe, Hiiu ja Pääsküla asumi.
Kadaka puiestee algab Kadaka teelt. Ta ristub Mäealuse (vasakult), Lehtri (paremalt), Karsti (paremalt), Mäepealse (vasakult), Trummi (vasakult) ja Nõva tänavaga (paremalt). Pärast ristumist Tähetorni tänavaga (risti) kulgeb puiestee üle Mustamäe nõlva ja Tihniku viadukti, mille alt läheb endine Hiiu – Harku karjääri raudteetamm. 
Pääskülas ristub tänav Kalda (paremalt), Tammepärja (risti), Tammiku (risti), Päikese puiestee (paremalt), Hommiku (vasakult), Kasteheina (vasakult), Mesila (vasakult), Vainu (vasakult), Õitse (risti), Muuluka (vasakult), Raie (paremalt), Sireli (vasakult), Kaasiku (risti), Suvila (risti), Kastani (risti), Lõo (vasakult), Seedri tänavaga (paremalt) ja Toome põiguga (paremalt) ning lõpeb Pärnu maantee ja Rohula tänava ristmikul. 
Tänava varasemad nimed.
Esimesed teated tänava nime kohta on aastast 1925 ("Kadaka tn", vene "Кадакская ул.", 1926 saksa "Kaddaksche Promenade", vene "Кадакский бульвар"). 
Aastatel 1940–1941 kandis puiestee "Kommunaari" nime.
Ühistransport.
Mööda Kadaka puiesteed sõidavad Tallinna ühistranspordi liinibussid 10 (Väike-Õismäe – Vana-Pääsküla), 20 (Reisisadam (D-Terminal) – Pääsküla jaam) ja 20A (Laagri alevik – Viru Keskus).
Popkultuur.
Kadaka puiestee, Kadaka tee ja Hiiu – Harku karjääri raudtee vahelisel rabasel ja paesel alal on filmitud Lenfilmi mängufilmi "" ("Приключения Шерлока Холмса и доктора Ватсона: Собака Баскервилей, 1981") finaalis kasutatud stseenid.
Hiidturako

Hiidturako ("Corythaeola cristata"), vana nimega siniluuri, on turakolaste sugukonda kuuluv lind.
Hiidturako elab Aafrika keskosas ekvatoriaalses, harvem lähisekvatoriaalse kliimaga metsades. Ta asustab tasandike metsaservi, galeriimetsi jõgede kallastel, mägimetsi ja savannide metsasaari.
Välimus.
Hiidturako on käoliste seltsi kõige suurem lind. Tema kehapikkus on 70–76 cm ja kaal 800–1231 g.
Tal on pikk saba ja lühikesed ümarad tiivad. Pealael on suur tumesinistest sulgedest ˇalati turris tutt. Hiidturako ülapool on rohekassinine, eriti intensiivse värvusega on pea. Kael on sinine, kurgualune valge, rind kollane ja muu alapool ruske. Saba on kollane sinise tüviku ja laia musta tipueelse vöödiga. Nokk on kollane punase tipuga, silma vikerkest on punane ja jalad tinahallid.
Elupaik ja pesitsemine.
Hiidturako on arg lind, tegutseb tavaliselt 5-8-isendilistes salkades. Lind lendab halvasti, rohkem hüppab oksalt oksale.
Hiidturako häälitsused on valjud. Mõnikord linnud lihtsalt karjuvad kooris mitu minutit. Lindude koor alustab kaeblevate kutsehüüdudega, järgnevad lühikesed hüüded "kok-kok" ning linnud lõpetavad üha sügavamate ja vibreerivamate kutsehüüdudega.
Hiidturako ehitab kuivadest okstest lameda pesa kõrgele puu otsa. Kurnas on kaks muna, mida emane üksinda haub umbes 18 päeva. Isane toidab teda selle aja jooksul. Linnupoegi toidavad mõlemad vanemad. Noorlindudel on tiibadel väikesed küünised, mille abil nad puuvõra mööda ringi ronivad. Nad iseseisvuvad 24–26 päeva vanuselt.
Toitumine.
Hiidturako toiduks on peamiselt puuviljad, aga teda on täheldatud toitumas ka lehtedest, võsudest ja lilledest. Vähem sööb ta selgrootuid.
Turakolaste sugukonda nimetati varem banaanitoitlaste sugukonnaks. Kuigi sellesse kuuluvad linnud on üldiselt puuviljatoidulised, pole siiski veel kunagi täheldatud, et mõni sellesse sugukonda kuuluv lind vabas looduses ka päriselt banaane sööks. Sellepärast muudeti selle sugukonna inglis- ja eestikeelset nime, kusjuures ladinakeelne nimi jäi endiseks. Sugukonna uus nimi turakolised pärineb selle kõige liigirikkamalt perekonnalt.
Kongo DVs Bandundu provintsis kütitakse hiidturakosid liha ja sulgede pärast. Linnu siniseid ja kollaseid sabasulgi hinnatakse talismanide tegemisel.
Galeriimets

Galeriimets ehk ribamets on igihaljas mets, mis kasvab koridoridena jõekallastel või soiste kohtade ümber muidu poollagedal või lagedal maastikul.
Héctor López

Héctor López Colín (1. veebruar 1967 México – 24. oktoober 2011 México) oli Mehhiko poksija.
López sai kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlusel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Maurizio Steccale (Itaalia).
López poksis jaanuarist 1985 kuni juulini 2000 elukutselisena. Ta osales kokku 49 kohtumisel ning võitis neist 41 (neist 23 nokaudiga) ja kaotas 7 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki. Ta on olnud elukutseliste erinevate kaalukategooriate ja poksiorganisatsioonide Põhja-Ameerika ja maailmameister.
Puravikulaadsed

Puravikulaadsed ("Boletales") on selts seeni kandseente hõimkonnas.
Hobueesel

Hobueesel on eeslimära ja hobusetäku ristand. Vastupidine ehk hobusemära ja eeslitäku ristand on muul. 
Keskmine hobueesel on tavaliselt keskmisest muulast veidi väiksem, osalt seetõttu, et eeslimära üsa on väiksem kui hobusemäral. Pole kindel, kas see on ainus põhjus.
Eeslil on 62 kromosoomi, hobusel 64. Hobueeslil on seega 63 kromosoomi ja ta on sigimisvõimetu.
Hobueesleid on raskem saada kui muulasid, sest hübriidjärglase eostumine ja areng on tõenäolisemad, kui isaks on väiksema kromosoomide arvuga eesel.
Mürkpeoleo

Mürkpeoleo ("Pitohui") on Uus-Guineal levinud värvuliste perekond. Perekonda kuulub neli liiki.
Mürkpeoleod on omnivoorsed linnud. Mõnede mürkpeoleode, eriti "Pitohui kirhocephalus" ja "Pitohui dichrous" nahk ja suled sisaldavad tugevaid neurotoksilisi alkaloide batrahhotoksiini rühmast. Arvatakse, et see on lindude keemiline kaitse ektoparasiitide või välisvaenlaste (maod, röövlinnud või inimesed) vastu. Mürkpeoleode organism tõenäoliselt batrahhotoksiini ise ei tooda. Tõenäolisemalt saavad nad toksiini ühest oma toiduallikast – "Choresine" perekonna mardikatest (Dumbacher, "et al.", 2004).
Paapua uus-guinealased kutsuvad mürkpeoleosid nende halva söödavuse pärast prahilindudeks, keda saab toiduks tarvitada alles pärast sulgede ja naha eemaldamist, liha katmist puusütega ja viimastel praadimist (Piper, 2007).
Arc de Triomphe

Arc de Triomphe (Arc de Triomphe de l'Étoile) on võidukaar ehk triumfikaar Prantsusmaal Pariisis. See on üks Pariisi kuulsamaid ja külastatumaid vaatamisväärsusi.
Rajatis asub suure teederistmiku – Place Charles de Gaulle'i – keskel. See püstitati revolutsioonisõdades ja Napoleoni sõdades hukkunute auks. Mälestusmärgi sise- ja väliskülgedele on kirjutatud prantslaste lahinguvõidud ja väejuhid.
Triumfikaare võlvi all on I maailmasõjas hukkunud tundmatu sõduri haud.
Igal aastal külastab Arc de Triomphe'i poolteist miljonit inimest.
Gattšina Pauluse katedraal

Gattšina Püha Pauluse katedraal on Vene Õigeusu Kirikule kuuluv kirik Gattšinas Leningradi oblastis.
Katedraali ehitati aastail 1846–1852 vene arhitekt Roman Kuzmini projekti järgi ja Nikolai I initsiatiivil. Arvatavasti oli kiriku projekteerimisse kaasatud ka Konstantin Thon (kasutatakse ka nimekuju Ton), kes oli Nikolai I õukonna arhitekt ning paljude sarnaste projektide autor üle Venemaa.
Kirik pühitseti 29. juunil 1852 ja sellest tseremooniast võttis osa Nikolai I poeg, suurvürst Konstantin Nikolajevitš. 
1891. aastal ehitati katedraali juurde kahekorruseline kivist koolihoone, milles said õppida nii poisid kui ka tüdrukud.
19. sajandi lõpus tegutsesid kiriku juures eesti vaimulikud, kes pidasid seal ka eestikeelseid jumalateenistusi. 1908. aastal loodi eraldi kogudus.
Gattšina Pauluse katedraali sajandat aastapäeva tähistati 12. juulil 1952. Piduliku jumalateenistuse viis läbi Leningradi ja Novgorodi metropoliit Grigori koos Tallinna piiskopi Romaniga. 
Katedraal on tänapäevani säilinud muutumatuna.
Korporatsioon Syringa

Korporatsioon Syringa ("korp! Syringa") oli 7. aprillil 1990 Tallinnas asutatud akadeemiline organisatsioon; asutatud veel Nõukogude Eestis, olles esimene naiskorporatsioon, mis loodud Eesti iseseisvuse taastamise perioodist alates.
Maatihane

Maatihane ("Pseudopodoces humilis") on tihaslaste sugukonda kuuluv lind.
Süstemaatika.
Liiki arvati üle sajandi kuuluvaks vareslaste sugukonda.
Välimus.
Maatihane on umbes koduvarblase suurune. Sulestik on tagasihoidlikult hele hallikaspruun. Sarnaselt osade tihase liikidega on tal kuklal hele laik.
Nokk ja jalad on mustad. Nokk on tugev ja natuke allapoole kõver.
Hääl on vilistuste jada. Sugupooled on sarnased.
Elupaik.
Maatihase elupaiguks on Tiibeti kiltmaa stepid ja kuivad alad enamasti 3000 meetri kõrgusel üle merepinna. Tiheda taimkattega aladel teda ei leidu.
Pesitsemine.
Maatihane uuristab maapinda pesa jaoks tavaliselt rõhtsa uru, mille pikkus võib ulatuda kuni 1,8 meetrini. Uru lõppu rajab ta rohust ja villast pesa. Kurnas on neli kuni kuus muna.
Toitumine.
Otsib maast lülijalgseid, sageli jaki sõnnikut nokaga sonkides ja ümber pöörates.
Brian Nielsen

Brian Nielsen (sündinud 1. aprillil 1965 Korsøris Slagelse vallas Sjællandi piirkonnas) on Taani endine poksija.
Nielsen oli üliraskekaalus (üle 91 kg) viiekordne Taani meister aastatel 1988–1992. Ta on võistelnud harrastajana kokku 111 korda ning on võitnud neist 104 ja kaotanud 7 kohtumist.
Nielsen sai 1992. aasta Barcelona olümpiamängude poksivõistlusel üliraskekaalus (üle 91 kg) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Roberto Baladole (Kuuba).
Nielsen võitis üliraskekaalus (üle 91 kg) 29. Euroopa meistrivõistlustel (Göteborg, 1991) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Andreas Schniedersile (Saksamaa). Ta osales üliraskekaalus (üle 91 kg) 6. maailmameistrivõistlustel (Sydney, 1991), kuid kaotas oma kohtumise 2. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Nielsen poksis septembrist 1992 kuni aprillini 2002 elukutselisena ning naasis üheks kohtumiseks poksiringi mais 2011. Ta on pidanud kokku 67 kohtumist, millest on võitnud 64 kohtumist (neist 43 nokaudiga) ja kaotanud 3 kohtumist (need kõik nokaudiga).
Tihane

 
Tihane ("Parus") on lindude perekond tihaslaste sugukonnast.
Džentelmen

Sõnal "džentelmen", nagu ka selle sünonüümil "härrasmees", on eesti keeles kaks tähendust:
Türgi sultan

Türgi sultaniteks nimetatakse Osmanite riigi valitsejaid, kes kandsid 1382. aastast sultani tiitlit. Alates 1453. aastast kandsid sultanid ka Rooma keisri tiitlit (Kayser-i Rûm). 1922. aastal lõppes sultanite võim ja Türgi iseseisvussõja järel kuulutati 1923. aastal välja Türgi Vabariik.
Osmanite riigi esimesed valitsejad kandsid bei tiitlit. Esimesena kuulutas end sultaniks Murad I.
Kuna Türgi sultanid kuulusid mitme sajandi vältel lisaks Lähis-Idale ka Euroopa mõjukaimate valitsejate hulka, on neid ohtralt kajastatud Euroopa kultuuris, sealhulgas maalikunstis ja kirjanduses. Samuti on neid mainitud eesti uuemates rahvalauludes (näiteks "Sultan on kuningas").
Bei

Bei (osmanitürgi keeles بك "beg", "beğ") on aadlitiitel, mida traditsiooniliselt kasutatakse väikeste turgi hõimurühmade juhtide (pealike) kohta. 
Mõne allika kohaselt pärineb see sõna türgi keelest. Ajalooliste teadete kohaselt on paljud türklaste, teiste turgi rahvaste ja ka Pärsia valitsejad kandnud tiitlit "bei", "beg", "bek", "bai", "baig" või "beigh". Need kõik on variandid samast sõnast, mis tähendab 'isandat'.
Beide valitsetud piirkondi või provintse nimetati beilikkideks.
Tänapäeval on "bei" meeste mitteametlik sotsiaalne tiitel, ligikaudu samatähenduslik kui "härra". Erinevalt "härrast" järgneb "bei" aga nimele (näiteks "Fahrettin bei") ning seda kasutatakse vaid koos eesnimedega.
Jalgpall olümpiamängudel

Olümpiamängude jalgpalliturniiri peetakse alates 1900. aasta suveolümpiamängudest Pariisis. 
Võistlusi ei toimunud 1896. ja 1932. aasta suveolümpiamängudel. Alates 1996. aasta olümpiamängudest Atlantas on kavas ka naiste jalgpall.
Ajalugu.
Jalgpalli ei olnud 1896. aasta suveolümpiamängude kavas. 1900. ja 1904. aasta võistlustel osalesid turniiril amatöörjalgpalliklubid, ja alles 1908. aasta olümpiamängudel toimus korralik jalgpalliturniir rahvusmeeskondade vahel.
Kahel esimesel korral võitis olümpiamängud Suurbritannia jalgpallikoondis, alistades mõlemal korral finaalis Taani jalgpallikoondise.
Sellest alates on jalgpall olnud kõigi suveolümpiamängude kavas, turniiri ei peetud vaid 1932. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses.
Kuni 1928. aastani olid olümpiamängud ainus rahvusvaheline tiitliturniir koondistele, alles 1930 peeti Uruguays esimesed maailmameistrivõistlused. Elukutselistel jalgpalluritel oli olümpiamängudel osalemine keelatud ja sõjajärgsetel mängudel (1952–1980) domineerisid seetõttu Ida-Euroopa riikide niinimetatud amatöörid. Kokku on olümpiavõitja selgitatud 20 korda. 
1984. aastal lubati ka profid esimest korda platsile, kuid FIFA nõudel võisid kaasa teha vaid need pallurid, kes polnud mänginud MM-võistluste valik- ega finaalturniiridel. 
Alates 1992. aasta Barcelona olümpiamängudest sätestati reegel, et 18 mängijast 15 peavad olema 23-aastased või nooremad. Naiste seas on kehtestatud vanuse alampiir – kaasa tohib teha mängija, kes saab olümpia-aastal vähemalt 16-aastaseks.
Meeste turniirid.
1920. aasta olümpiamängude jalgpalliturniiri finaali ajal lahkus Tšehhoslovakkia väljakult 43 .minutil 2-0 eduseisus Belgia vastu ja diskvalifitseeriti. Hõbemedali lisamängus võitis Hispaania Hollandi vastu 3-1.
1972. aasta olümpiamängude jalgpalliturniir mängiti uute reeglite järgi, et kui matš lõpeb isegi pärast lisaaega viigiga, jagatakse medalid. Pronksimatšis see reegli muudatus mõjutas matši negatiivselt. Pronksimäng Nõukogude Liidu ja Ida-Saksamaa vahel läks pärast tegelikku mänguaega lisaajale ning lisaajal ajal ei soovinud kumbki meeskond oma medalipositsiooni ohtu seada. Kuigi pealtvaatajad vilistasid ja polnud mängu käiguga rahul, otsustasid meeskonnad mitte rünnata ja matši lõpuks anti pronksmedalid mõlemale meeskonnale.
Sisestandard

Sisestandard on analüütilises keemias kasutatav keemiline ühend, mis lisatakse uuritavale proovile teadaolevas hulgas enne analüüsi. See annab võimaluse analüüdi (uuritava ühendi) hulga määramiseks sisestandardi suhtes. Sisestandardi lisamine on tihti kasutatav instrumentaalanalüüsis. Standard valitakse nii, et see ei segaks analüüdi määramist, kuid on sellele keemiliselt lähedane ja annab signaali (piigi, spektri maksimumi vms) lähipiirkonnas. Analüüsi korrektsuse kontrolliks kasutatakse ka kindla hulga analüüdi enda lisamist.
Viljandi HC

Viljandi HC (täisnimi HC Viljandi Käsipalliklubi) on käsipalliklubi Viljandis.
Klubi asutati 1991. aastal. 
Klubi loomisaastal oli klubi president Lembit Nelke.
Noarootsi kirik

Noarootsi Püha Katariina kirik; ka Noarootsi kirik on Eesti Evangeelsele Luterlikule Kirikule kuuluv kirik Hosby külas Lääne-Nigula vallas.
Kirikut kasutab EELK Noarootsi Püha Katariina kogudus.
Kirik oli olemas arvatavasti juba 13.–14. sajandil, kuid esimesi kirikuõpetajaid ja kiriklikku tegevust Noarootsis on kirjasõnas mainitud 16. sajandil, mil Noarootsi kihelkonna keskusena on nimetatud Noarootsi Püha Katariina kirikut.
Noarootsi kirik sai tugevalt kannatada Liivi sõjas. See taastati 17. sajandil ja sellest ajast pärineb ka kirikutorn. 18. sajandil ehitati erandliku lisandina tornijalami juurde matusekabel. Kirikul oli kolm 17. sajandil koguduse tugevnedes rajatud kabelit: Sutlepa kabel, Rooslepa kabel ja Osmussaare kabel.
Kiriku kantsli valmistas Elert Thiele 1656. aastal. Vaatamisväärsusteks on veel altariruumis asuv ristimisvaagen (1528), Ungru dolomiidist figuraalne barokkepitaaf koori idaseinal (1630, autor Haapsalus töötanud kujur Joachim Winter) ja kirikuruumi lääneosas asuv puitrõdu, mis on arvatavasti 17. sajandist ning on tahutud välja kirvega.
Kirikut ümbritsevas kirikuaias leidub huvitavaid vanu rõngasriste ja Noarootsi mõisnike hauamonumente. Samuti asub seal Noarootsi Vabadussõja mälestussammas, mis püstitati 1935. aastal, hävitati Nõukogude võimu ajal ja taastati 1990. aastal.
Hais

Hais ehk halb lõhn ehk lehk on ebameeldiv ja sageli tugev lõhn. 
Meeldivat lõhna nimetatakse aroomiks.
Mäealuse tänav

Mäealuse tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Mäealuse tänav algab Mäepealse tänavalt ja lõppeb Kadaka puiesteel.
Mäealuse tänav sai nime 16. mail 1958. Tänav on saanud nime selle järgi, et asub mäenõlva all.
Mäepealse tänav

Mäepealse tänav on tänav Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka asumis.
Mäepealse tänav algab Raja tänavalt, ristub Mäealuse (paremalt) ja Lossi tänavaga (vasakult) ja lõpeb Kadaka puiesteel.
Tänava nimi võeti kasutusele 1989. aastal.
A-Rosa Aqua

A-Rosa Aqua on Saksamaa jõereisilaev. See ehitati Neptun Werfti laevatehases Rostockis 2009. aastal.
Kiil pandi 17. oktoobril 2008. Laev lasti vette 27. märtsil 2009. Alates 30. juunist 2009 kuulub jõereisilaev laevakompaniile A-ROSA Flussschiff GmbH. Ristiemaks sai kaunis kölnlanna, hoiukassa töötaja Inge Kampwerth ja laev sai 24. juulil 2009 nime A'Rosa Aqua. Laev sõidab Saksamaa jõgedel Reini-, Maini- ja Moseli-äärsete linnade vahet.
Diana (1931)

Diana on Rootsi mootorreisilaev. See ehitati Nackas Finnboda Varvi laevatehases 1931. aastal.
Laev telliti 15. novembril 1929 ning lasti vette 23. oktoobril 1930. Laev sõidab Göta kanalil Göteborgi ja Stockholmi vahel.
Vello Liiv

Vello Liiv (sündinud 30. mail 1940 Tallinnas) on eesti disainer, mükoloog ja loodusfotograaf.
Ta on pildistanud suure osa mitmete Eesti seenemäärajate fotodest. Ta on seeneperekonna punalehik ("Entoloma") tunnustatud uurija.
Erki Pisuke

Erki Pisuke (sündinud 7. septembril 1988) on Eesti jurist ja ettevõtja.
Haridus.
Erki Pisuke on saanud Tartu Ülikoolist õigusteaduse magistrikraadi 2013. aastal. 
Tema bakalaureusetöö "Euroopa ühistu (SCE)" juhendaja oli Andres Vutt. Magistritöö "Võlakirjaemissiooni tagatisagent" juhendaja oli prof. Paul Varul, kaasjuhendaja Gerd Laub. 
Töö ja liikmesus.
Tartu Hoiu-laenuühistu juhatuse liige ja peajurist aastatel 2008–2019. Samuti olnud mitme Finantsinspektsiooni järelevalve alla kuuluva finantsasutuse juhatuse liige. Eesti Hoiu-laenuühistute Liidu juhatuse liige perioodil 2011–2019. 
Erki Pisuke esindas 2017. aastal Eestit Hoiu-laenuühistute Maailmanõukogu ( – WOCCU) konverentsil Viinis, 2013. aastal Ottawas ja 2012. aastal Gdanskis. Läbinud spetsiaalse praktikaprogrammi ühistute juhtimisest Ameerika Ühendriikide Virginia osariigi hoiu-laenuühistutes. Osalenud ka Euroopa Hoiu-laenuühistute Võrgustiku töös. 
Muu.
Ta on eesti õigusteadlase Heiki Pisukese poeg. 
Asutas koos abikaasaga 2014. aastal Belgia vahvlite kohvikuketi Mrs Waffle.
Asta Tuusti

Asta Tuusti (sündinud 11. juulil 1959) on eesti bioloog ja pedagoog, teaduse populariseerija.
Ta lõpetas 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta on olnud bioloogiaõpetaja Tartus ja Haljalas, samuti Sagadi looduskooli juhataja ja Keskkonnaministeeriumi keskkonnateadlikkuse nõunik. Ta oli Tartumaal Äksi alevikus 2012. aastast tegutseva Jääaja Keskuse idee autor ja tegevjuht.
Ta on olnud Eesti Bioloogiaõpetajate Ühingu president.
Alates 4. märtsist 2019 kuni augustini 2021 oli ta Eesti Loodusmuuseumi direktor.
Ta on toimetanud teose "Lääne-Virumaa väärtuslikud maastikud" (VR kirjastus, 2008, 69 lk).
Sagadi looduskool

Sagadi looduskool on keskkonnahariduskeskus, mis tegutseb Sagadi mõisas.
Kool on loodud aastal 1999. Seda on juhatanud Asta Tuusti.
Ergonoomika

Ergonoomika ehk ergonoomia on teadus inimesele kõige soodsamatest tegevusviisidest, -vahenditest ja -keskkonnast, mis tagavad tegevuse võimalikult suure turvalisuse ja tõhususe. Võetakse arvesse inimese võimeid ja oskusi, harjumusi ja vajadusi. 
Eristatakse füüsilist, kognitiivset ja organisatsioonilist ergonoomikat.
Ergonoomika eesmärgid saavutatakse muu hulgas töökohtade planeerimisega ning töövahendite disainimisega ülevaatlikeks ja hõlpsasti käsitsetavateks.
Ergonoomika uurib inimest ja inimrühmi tööprotsessis, töövahendite ja -tingimuste optimeerimise saavutamise eesmärgil.
Kew' botaanikaaed

Kew' botaanikaaed (inglise keeles "Royal Botanic Gardens, Kew", tavaliselt kasutatav nimetus "Kew Gardens") on suur botaanikaaed Londonis.
Aed asutati aastal 1759 ning see on kujunenud üheks maailma tuntumaks ja autoriteetsemaks botaanikaaiaks.
Botaanikaaed paikneb 121 hektaril Richmondi linnaosas.
Botaanikaaias kasvab üle 30 000 eri sorti taime, herbaarium sisaldab üle seitsme miljoni taimenäidise. Raamatukogus on üle 750 000 köite raamatuid ning illustratsioonide kogus rohkem kui 175 000 pilti.
2003. aastal lisati botaanikaaed UNESCO maailmapärandi nimistusse.
T-54/T-55

T-54/55 on NSV Liidus toodetud tank. 
Variandid.
T-54/55 tankide koguarv on hinnanguliselt 86 000–110 000, millega see on maailmas enimtoodetud tank.
Finspångi vald

Finspångi vald on 2. järgu haldusüksus (vald) Rootsis Östergötlandi lääni põhjaosas.
Praegustes piirides vald loodi 1971. aastal, kui liitusid Finspångs köping, Hällestad ja Hävla.
Valla keskus on Finspång. Teised asulad on Rejmyre, Lotorp, Sonstorp, Falla, Hällestad, Ljusfallshammar, Grytgöl, Igelfors, Borggård, Butbro, Hävla, Bränntorp, Byle, Kolstad, Lämmetorp, Lövlund, Prästköp.
Finspångi vallas elas 2010. aastal 20 830 inimest.
Valla alal on umbes 365 järve.
Finspång on vana tööstuspiirkond, kus on tegutsenud eelkõige metallitööstusettevõtted.
Sapa

Sapa AS on Rootsi metallitööstusettevõte, maailma suurim survepressitud alumiiniumprofiilide tootja.
Ettevõte asutati 1963. aastal Skandinaviska Aluminiumprofiler AB nime all. Tänapäeval kuulub Sapa Norra kontserni Orkla.
Sapas töötas 2015. aastal umbes 22 800 inimest. Ettevõttel on tootmisüksused Belgias, Hiinas, Hispaanias, Hollandis, Indias, Itaalias, Kanadas, Leedus, Mehhikos, Poolas, Portugalis, Prantsusmaal, Rootsis, Rumeenias, Saksamaal, Slovakkias, Suurbritannias, Taanis, Ungaris, USAs ja Vietnamis.
Sapa allüksused toodavad ka alumiiniumprofiilidel põhinevaid ehituskonstruktsioone ja soojusvahetite detaile.
Mobile (ansambel)

Mobile oli Eesti ansambel.
Mobile loodi 1978. aastal Mati Vaarmanni eestvedamisel Eesti NSV Riikliku Filharmoonia juurde. Ansambli solistide seas olid Ahti Nurmis, Boris Lehtlaan, Anne Veski ja Marju Länik.
Marcel Cerdan

Marcel Cerdan (22. juuli 1916 Sidi Bel Abbèsi linn (praegune Sidi Bel Abbèsi provints, Alžeeria) – 27. oktoober 1949; São Migueli saare lähedal, Assoorid) oli Prantsusmaa poksija.
Päritolu.
Cerdan oli rahvuselt "pied-noir" (tähenduses üldjuhul 'Alžeeria prantslane', aga ka 'Alžeeria kristlane' või 'mittemoslem'). Tema isa oli pärit Languedoc-Roussillonist ja ema oli hispaanlanna. Ta sünnikoht oli Maroko piiri lähedal ja 1922. aastal koliski ta Casablancasse ning alustas seal 1924. aastal (kaheksa-aastaselt) poksitreeninguid. 
Elukutselise poksijana.
Cerdan poksis detsembrist 1934 kuni märtsini 1949 elukutselisena ning pidas kokku 115 kohtumist, millest võitis 111 (neist 65 nokaudiga) ja kaotas 4 kohtumist (neist 1 nokaudiga). Ta võistles 31. oktoobril 1947 Chicagos ka Anton Raadikuga. Cerdan võitis vaieldava otsusega ning see võit avas talle tee otsustavale maailmameistrimatšile Jake LaMottaga. Matš toimus küll alles 16. juunil 1949 Detroitis, LaMotta võitis selle ja tuli taas maailmameistriks.
Isiklikku.
Cerdanil oli abieluväline suhe laulja Édith Piafiga. Ta oli parasjagu New Yorgist tagasi pöördumas Pariisi Piafi juurde, kui lennuk Lockheed Constellation, millega ta sõitis, kukkus Assoori saarte juures alla ja kõik pardal olnud hukkusid. Piaf oli talle just pühendanud oma laulu "Hymne à l'amour", mille ta plaadistas juba pärast Cerdani hukkumist ning millest kujunes nende armastuse sümbol.