Jevonsi paradoks

Jevonsi paradoks (ka Jevonsi efekt) ilmneb majanduses siis, kui tehnoloogia areng või valitsuse poliitika suurendab ressursi kasutamise efektiivsust (vähendab igaks kasutuseks vajalikku kogust), kuid kasutuskulude langus suurendab selle nõudlust, suurendades, mitte vähendades ressursside kasutamist. Jevonsi paradoks on ehk kõige laiemalt tuntud paradoks keskkonnaökonoomikas. Valitsused ja keskkonnakaitsjad üldiselt eeldavad, et tõhususe suurenemine vähendab ressursside tarbimist, jättes tähelepanuta paradoksi tekkimise võimaluse.
1865. aastal märkis inglise majandusteadlane William Stanley Jevons, et söekasutuse tõhusust suurendavad tehnoloogilised täiustused tõid kaasa kivisöe tarbimise suurenemise paljudes tööstusharudes. Ta väitis, et vastupidi tavaarusaamale ei saa kütusekulu vähendamisel loota tehnoloogilisele progressile.
Kaasaegsed majandusteadlased on leidnud, et lisaks konkreetse kasutuse jaoks vajaliku koguse vähendamisele vähendab tõhususe parandamine ka ressursi kasutamise suhtelist maksumust, mis suurendab nõutavat kogust. See neutraliseerib (teatud määral) tõstetud tõhususe tõttu tarbimise vähenemist. Lisaks suurendab tõhusus reaalsissetulekuid ja kiirendab majanduskasvu, suurendades veelgi nõudlust ressursside järele. Jevonsi efekt ilmneb siis, kui ülekaalus on suurenenud nõudluse mõju ja tõhususe paranemine toob kaasa ressursside kiirema kasutamise.
Arutelu käib energiatõhususe Jevonsi paradoksi asjakohasuse üle energiasäästu seisukohalt. Mõned eiravad seda mõju, samas kui teised muretsevad, et energiatõhususe suurendamise kaudu jätkusuutlikkuse poole püüdlemine võib osutuda ennasthävitavaks. Mõned keskkonnaökonomistid on teinud ettepaneku kombineerida tõhususe suurendamine looduskaitsepoliitikaga, mis hoiab kasutuskulud samad (või kõrgemad), et vältida Jevonsi efekti. Tagasilöögiefekti kontrollimiseks saab kasutada poliitikaid, mis suurendavad kasutuskulusid (nt piirmäärad ja kaubandus- või keskkonnamaksud).
Ajalugu.
Jevonsi paradoksi kirjeldas esimesena inglise majandusteadlane William Stanley Jevons oma 1865. aasta raamatus "The Coal Question". Jevons märkis, et Inglismaa kivisöe tarbimine kasvas hüppeliselt pärast seda, kui James Watt oli leiutanud Watti aurumasina, mis parandas oluliselt Thomas Newcomeni varasema disainiga söeküttel töötava aurumasina efektiivsust. Watti uuendused muutsid söe kulutõhusamaks jõuallikaks, mis tõi kaasa aurumasina suurema kasutuse paljudes tööstusharudes. See omakorda suurendas söe kogutarbimist, isegi kui konkreetse seadme jaoks vajalik kivisöe kogus vähenes. Jevons väitis, et kütusesäästlikkuse paranemine kipub kütusekasutust suurendama (mitte vähendama), kirjutades: "Pole põhjust eeldada, et kütuse ökonoomne kasutamine võrdub tarbimise vähenemisega. Tõde on vastupidine."
Sel ajal olid paljud Suurbritannias mures söevarude kiire kahanemise pärast, kuid mõned eksperdid arvasid, et tehnoloogia täiustamine vähendab söe tarbimist. Jevons väitis, et see seisukoht on vale, kuna tõhususe edasine suurendamine kipub suurendama kivisöe kasutamist. Seega kipub tehnoloogia täiustamine suurendama Inglismaa söemaardlate ammendumise kiirust ja sellele ei saa probleemi lahendamisel loota.
Keskkonnamõjud.
Jevonsi efekt on ehk kõige laiemalt tuntud lõks keskkonnaökonoomikas. Kuigi Jevons keskendus algselt kivisöe küsimusele, on seda mõistet hiljem laiendatud mis tahes ressursi kasutamisele, sealhulgas näiteks vee kasutamisele ja inimestevahelistele kontaktidele. See kontseptsioon on erinevates distsipliinides korduvalt esile kerkinud ning see on hakanud hõlmama mitmeid probleemide ja negatiivsete välismõjude valdkondi. Walnum koos oma töörühmaga viis läbi paradoksi süstemaatilise uuringu ja täheldas seitsme vaatepunkti olemasolu, millest igaüks pakub nähtusele ainulaadseid tõlgendusi ja oletusi: psühholoogiline uuring, ökoloogiline ökonoomika, energiaökonoomika, ökoökonoomika, sotsiaal-tehnoloogiline distsipliin, evolutsiooniline ökonoomika ja linnaplaneerimine. Kaheksas oluline positsioon, tööstusökoloogia, tuvastati ka edasistes uuringutes. Jevonsi paradoks ilmneb ka sotsiaalhüdroloogias, turvalise arengu paradoksis, mida nimetatakse "reservuaariefektiks", kus veepuuduse riski vähendamiseks reservuaari ehitamine võib seda riski hoopis süvendada, kuna vee kättesaadavuse suurenemine toob kaasa suurema arengu ja seega ka suurema veetarbe.
Põhjused.
Majandusteadlased on täheldanud, et tarbijad kipuvad rohkem reisima, kui nende autod on kütusesäästlikumad, suurendades kütusenõudlust. Ressursi (nt kütuse) kasutamise tõhususe suurenemine põhjustab selle ressursi kasutamise kulude vähenemist, kui seda kõrvutada sellega, mida sama kogusega võib saavutada (nt reisimine). Üldiselt suurendab kauba või teenuse maksumuse vähenemine nõudlust (nõudluse reegel). Madalamate reisikuludega reisivad tarbijad rohkem, mis suurendab nõudlust kütuse järele. Seda nõudluse kasvu nimetatakse tagasilöögiefektiks ja see võib aga ei pruugi olla piisavalt suur, et kompenseerida suurenenud tõhususest tingitud kütusekasutuse algset vähenemist. Jevonsi paradoks ilmneb siis, kui tagasilöögiefekt on suurem kui 100%, ületades esialgse efektiivsuse kasvu.
Otsese tagasilöögiefekti suurus sõltub kauba nõudluse hinnaelastsusest. Täiusliku konkurentsiga turul, kus kütus on ainus sisend, siis juhul, kui kütuse hind jääb samaks, aga tõhusus kahekordistuks, langeks reisi hind poole võrra (reise saab osta kaks korda rohkem). Kui vastuseks ostetavate reiside hulk enam kui kahekordistuks (st nõudlus on hinnaelastne), siis kütusekulu suureneks ja ilmneks Jevonsi paradoks. Kui nõudlus on hinnaelastne, siis ostetavate reiside hulk vähem kui kahekordistuks ja kütusekulu väheneks. Teisalt sisaldavad kaubad ja teenused üldjuhul rohkem kui üht tüüpi sisendeid (nt kütus, tööjõud, masinad) ning hinda võivad mõjutada ka muud tegurid peale sisendkulu. Need tegurid vähendavad tagasilöögiefekti, muutes Jevonsi paradoksi vähemtõenäoliseks.
Muud näited.
Põllumajandus.
Põllukultuuri, näiteks nisu, saagikuse suurendamine teatud alal vähendab saagi saavutamiseks vajalikku pindala. Tõhususe suurendamine võib aga muuta nisu kasvatamise tulusamaks ja mõjutada põllumehi kasutama rohkem maad nisu tootmiseks, suurendades seeläbi maakasutust.
5G-internet.
5G mobiilsidestandard on palju energiasäästlikum kui 4G. Madalam hind toob aga kaasa rohkem internetikasutust, mis omakorda võib kaasa tuua energiatarbimise suurenemise.