tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jidai Matsuri

Jidai Matsuri (時代祭 'ajastute pidu') on üks kolmest peamisest pidustusest Jaapani endises pealinnas Kyōtos.
Pidustused toimuvad igal aastal 22. oktoobril. Teised kaks pidustust on mais peetav Aoi Matsuri ja juulis toimuv Gion Matsuri.
Jidai Matsurit tähistatakse 22. oktoobril Kyōto idaosas Heiani pühamu ümbruses. 22. oktoobril 794 muutis keiser Kanmu Kyoto riigi pealinnaks ja nimetas linna ümber Heiankyoks.
Heiani pühamu ehitati 1895. aastal keiser Kanmu auks ja sellega tähistati Heiankyo 1100. aastapäeva. See traditsioon on püsinud tänaseni ning pühamu säilitamise ja kaitsmisega tegeleb ühendus Heian Kosha.
Edo perioodil (1603–1868) elas Kyōtos umbes 350 000 inimest. 1873. aastal viidi Jaapani pealinn Tōkyosse, mistõttu vähenes Kyōto rahvaarv 220 000 inimeseni. Kyōto linnavalitsus kartis, et kui midagi ette ei võeta, võib linn järk-järgult alla käia. Tuldi mõttele korraldada rongkäik, kus näidatakse Kyōto kombeid ja rõivaid Heiankyo esimestest päevadest kuni Edo perioodi lõpuni.
Esimestel pidustustel toimus kuus rongkäiku ja osavõtjaid oli umbes 500. Jidai Matsuri on nüüdseks kasvanud, igal aastal toimub 18 rongkäiku, millest võtab osa enam kui 2000 inimest.
Pidustustepäeva hommikul kantakse pühamusse kaks keiserlikku tõlda pühamusse, et seal jumalikke esemeid pühitseda. Jidai Matsuri kõrghetk on paraad, millest võtavad osa Kyōtoga seotud ajaloolised isikud. Paraadi juhatab "isshin kinnotai" ehk grupp hilise Edo perioodi sõdalasi, kes läksid keiser Meiji poole, et kukutada šoguni valitsus. Nende juhid olid Sakamoto Ryoma (Meiji restoratsiooni liider), šogun Oda Nobunaga, Murasaki Shikibu ("Genji lugude" autor), Sei Shonagon ("Padjaraamatu" autor) ja teised.
Rongkäik on ligi 2 kilomeetrit pikk ja paraad marsib Keisripaleest umbes 4,5 kilomeetrit Heiani pühamusse. Rongkäik algab lõuna ajal ja viimane inimene jõuab pühamusse natuke pärast kella 16.
Mõned 12 000 ajaloolisest esemest, kaasa arvatud kostüümid, hobuserakmed, aksessuaarid ja sandaalid, ei ole originaalid, vaid on uuesti loodud ajaloolistele uurimustele tuginedes. Kasutatakse samu värve ja materjale, millest originaalid valmistatud on. Esemete koguväärtus on 2,5–3 miljardit jeeni. Seepärast kutsutakse rongkäiku ka "kõndivaks muuseumiks". Peale rõivaste näeb pealtvaataja Jidai Matsuri rongkäigul hetki Kyōto ajaloost ja traditsioonidest.
Kalme (Põltsamaa)

Kalme (kohakääne Kalmele) on küla Jõgevamaal Põltsamaa vallas.
Küla läbib Tallinna–Tartu maantee. Maanteed mööda 2 km loodesse jääb Adavere ja 6 km kagusse Põltsamaa.
Külas asub Adavere mõisa tuulik, kus on tuntud söögikoht. Samuti paikneb külas Adavere mõisa kalmistu.
Külas asub Kalme hiiekoht. Hiiekohta on püstitatud keskpunkti tähistav Kalme hiie ohvrikivi. Ka Mandri-Eesti geograafilise keskpunktina tuntud koht paikneb samas.
Ajalugu.
Kalme on hiline küla. Külaks hakati teda liigitama hiljemalt 1930. aastatel. 1939. aastal kavandati see nimi osale Adavere asundusest. 1945 oli ta juba külade nimekirjas. 1977 liideti Kalme külaga Aruküla, mida mainiti 1688. aastal kujul "Arrokyllas Engh Möther" ja 1900. aasta paiku kujul Аррокюль.
Kalme külas on Kalme talu. Mõlemad olevat nime saanud vana matusepaiga Kalmemäe järgi. Seda on esmamainitud 1688. aastal kujul "Kalmel begrafnings platz". 1887. aasta kaardile kanti Stackelbergide suguvõsa matusepaik "Erbbegräbnis". See paik asus Põltsamaa kihelkonnas ja kuulus Adavere mõisale. 1935. aastast pärineb sellest matusepaigast eraldatud Kalmistu talu plaan.
Väike-Kamari

Väike-Kamari on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
18. sajandi lõpul rajati Väike-Kamarisse Vana-Põltsamaa mõisa karjamõis. Külas on Kaarlimõisa paikkond, kus asus Eesti Aleksandrikool, ja kus praegu asub Põltsamaa Ametikool. 
Samas asub Põltsamaa jõel Kamari hüdroelektrijaam.
Nõmavere

Nõmavere (18. sajand kaartidel "Nemmefer") on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Võhmanõmme

Võhmanõmme on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Külas sündis 1851. aastal Karl August Hermann (1851–1909). 
Võhmanõmme külas asub Põltsamaa Jahiseltsi laskekoht.
Küla nime on mainitud 1922. aasta rahvaloenduse materjalides. 1977. aastal liideti Võhmanõmmega palju vanem Võhma küla.
Vitsjärve

Vitsjärve on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Ajalugu.
Küla on esmamainitud 1510. aastal Vischjerwe vakusena. Pilistvere kihelkonnas paiknenud Viruvere, Räsna, Vitsjärve ja Lebavere küla läksid tsaariajal Vana-Põltsamaa valla koosseisu. Vitsjärve oli 1920. aastatel üks jõukamaid külasid vallas. Kõik küla talud olid päriseks ostetud. Küla suurus oli 6 km² ning seal paiknes ligi 40 majapidamist, millest üle poole olid talud ning ülejäänud olid pisikesed popsi- ja rendikohad. Talude põllumaa suurus jäi 12–26 hektari vahele. Jõukuse allikaks oli hästikorraldatud piimandus. Nõukogude ajal kuulus küla Adavere näidissovhoosi koosseisu.
Umbusi

Umbusi on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Asub Umbusi jõe ääres.
Külast on leitud kiviaegne Umbusi asulakoht.
Tõrenurme

Tõrenurme on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Külas asub Hiiepärn.
Sulustvere

Sulustvere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 2010. aastal elas külas 88 inimest
Asend.
Sulustvere küla asub Sulustvere oja keskjooksul. Küla läbib Põltsamaa–Jõgeva maantee.
Ajalugu.
Sulustveret peetakse kuuluvaks Kesk-Eesti vanimate külade hulka.. Külas on kolm kivikalmet I aastatuhande esimesest poolest. Kalmetest on leitud põlemata ja põletatud luid. Kalmete asukohast, mis asub praeguse küla all, on kogutud noorema rauaaja keraamikat.
Vanimad kirjalikud ülestähendused pärinevad 1583. aastast, kui asula nimeks oli Suroswier.
Räsna

Räsna on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Külanime tähendus pole täpselt teada. 
Ajalugu.
Pilistvere kihelkonnas paiknenud Viruvere, Räsna, Vitsjärve ja Lebavere küla läksid tsaariajal Vana-Põltsamaa valla koosseisu.
Rõstla

Rõstla on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Külas asub Rõstla Pöndi hiiepärn.
Küla kuulus Pilistvere kihelkonna Võisiku mõisa alla. Külanime tähendus ja päritolu pole kindlalt teada. 
Küla põhjaservas asub Rõstla karjäär.
Neanurme

Neanurme on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Kaliküla

Kaliküla (ka "Kalliküla") on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Kaliküla asub Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee ääres Põltsamaa ja Puurmani vahel.
Kalikülas olnud Kaliküla mõisa peahoone on hävinud, kuid mõisal oli mitmeid kõrvalhooneid (laudad, tööliselamu, aidad, rehed, veskid). 
Mõisast 1 km kaugusel Umbusi jõel oli maakividest möldrimaja-vesiveski ja selle juures tahumata maakividest Hollandi tuulik.
Mällikvere

Mällikvere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Piirneb Põltsamaa linnaga. Külas elas 2010. aastal 154 elanikku.
Mällikvere suurimad ettevõtted on Mällikvere Põllumajandusühistu ja Konesko AS Mällikvere tehas.
Mõhküla

Mõhküla (varem ka "Mõhkküla") on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Küla järgi on nime saanud siluri Mõhküla kihid. Sealne kinnikasvanud paemurd on ka selle kihistu stratotüüp.
Lustivere

Lustivere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. See on üks valla suurimaid külasid. 2010. aastal elas Lustiveres 413 elanikku.
Asend.
Lustivere paikneb Põltsamaast idas Umbusi jõe ülemjooksul. Jõgeva–Põltsamaa maanteest asub küla 3 km lõunas.
Lustiverele lähimad asulad on põhjas Sulustvere, idas Pudivere, kagus Neanurme, lõunas Kaliküla ning läänes Võhmanõmme ja Pauastvere.
Nimi.
Lustivere nime päritolu on teadmata.
Lauri Kettunen oletas, et nimi tuleb sõnast "lust", mis tähendab 'lõbu, rõõm', kuid kahtles selles ka ise, sest see sõna on eesti keelde laenatud suhteliselt hiljuti, aga vere-lõpulised kohanimed on harilikult iidsed.
Nime algusosa võiks võrrelda 16. sajandist pärit soome sugunimega Lusi. 1584. aastal elas läheduses Neanurmes Martin Lusz. Nimi võib pärineda ka taimenimest "luste".
Minevikus oli Eestis teinegi Lustivere, mida 1583. aastal nimetati Lustifer ja 1797. aastal Lustiwer. Hiljem kadus see kohanimi käibelt. See teine Lustivere asus Viljandi lähedal tänapäeva Kokaviidika kohal.
Ajalugu.
Küla sai nime Lustivere mõisa järgi. Esimest korda mainiti seda mõisa 1552. aastal kujul Lustfer ja 1797. aastal kujul Lustiwer. Mõis asus Põltsamaa kihelkonnas.
Lustivere oli alates 1920. aastatest asundus ja alates 1977. aastast küla.
1922. aastal asutati Lustivere algkool. Koolimajana asuti kasutama üht mõisahoonetest. 1996. aastal valmis selle kõrval uus koolimaja. Kool kandis kuni 2021. aastani nime Lustivere Põhikool. 1. septembrist 2021 on Lustiveres Põltsamaa Ühisgümnaasiumi õppekoht. Kooli juures tegutseb ka kohalik lasteaed.
Lustiveres asub Lustivere II maailmasõja matmispaik. Sinna on maetud Punaarmees langenud sõjamehed, nimetahvlitel on 38 langenu nimi. Matmispaik on muinsuskaitse all.
Nõukogude ajal tegutses Lustivere kolhoos.
Kultuur.
Lustivere kultuurielu keskuseks on 1937. aastal rajatud Lustivere Kultuurimaja. Seal tegutsevad huviringid, peetakse kooli ja lasteaia üritusi ning külapidusid. Üks populaarsemaid kollektiive on segarahvatantsurühm Lustilised. 2008. aastast haldab kultuurikeskust Lustivere Külaselts.
Hooldekodu.
Suurimaid tööandjaid külas on Lustivere Hooldekodu. Põhiliselt aastatel 1875–1881 ehitatud mõisa härrastemaja oli enne Teist maailmasõda nõrga tervisega laste ja noorukite puhkeravila. Aastatel 1944–1972 töötas seal Vabariiklik Lustivere Kopsutuberkuloosi Sanatoorium.
1992. aastast tegutseb mõisahoones eakate hooldekodu. Hooldekodus on umbes 30 töötajat ja 70 hoolealust.
Maa-alused käigud.
Rahvajuttude järgi paiknevad Lustivere ümbruskonnas maa-alused käigud. Üks käikudest ulatunud Lustiverest Annikvere kaudu Kuningamäele. Rahvajuttude ajendiks on arvatavasti Lustivere asulas leiduvad karstikoopad. Neist suurim avastati 1971. aastal, kui ühel ehitusplatsil Põltsamaa ja Lustivere teeristist 60–70 m kirde pool maapind lõhkamistööde tagajärjel sisse kukkus. Tekkis kuni 2 m laiune ja 3 m sügavune püstiste seintega langatuslehter, mille põhjas nähti karstikoopa ava.
Puduküla

Puduküla on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Pudivere (Põltsamaa)

Pudivere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Alastvere

Alastvere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Kablaküla

Kablaküla on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Lebavere

Lebavere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Asustus.
Seisuga 01.06.2009 elas Lebaveres 51 inimest. Külas on 11 eramaja.
Hariduselu.
Lebavere külas tegutses aastatel 1880–1925 Lebavere Algkool. 1895. aastal õppis seal 22 last. Pärast kooli sulgemist 1925. aastal hakkasid piirkonna lapsed õppima Vitsjärve koolis. 
Ajalugu.
Pilistvere kihelkonnas paiknenud Viruvere, Räsna, Vitsjärve ja Lebavere küla läksid tsaariajal Vana-Põltsamaa valla koosseisu.
Kuningamäe

Kuningamäe on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. 
Külas asub Põltsamaa uus ja vana õigeusu kalmistu ning Võisiku hooldekodu kalmistu. Külas asub ka Kuningamäe kardirada.
1766. aastal rajati Kuningamäele Venemaa esimene eratrükikoda, mis viidi 1789. aastal üle Tartusse ja jätkas seal tegutsemist.
Annikvere

Annikvere (varem ka Anikvere) on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
2000. aastal elas Annikveres 89 elanikku. 
Ajalugu.
Vana-Põltsamaa–Tartu maantee (Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa maantee lähedal) umbes 3. kilomeetril asub otse maantee ääres ja küla piires I aastatuhandest eKr pärinev kultuskivi. 12–13 väikese lohuga punakat värvi raudkivi paikneb Peetri talu aias ja on suuremalt osalt maa sees. Kivi lõunapoolne külg on kõrgem. Hiljem on kivisse raiutud ka ilmakaari tähistavad tähed. 
Inimesed.
Põltsamaa vallas Annikvere külas on sündinud filoloog Ellen Turu (1928–1974). Oli ülikooli õppejõud, erialaks eesti keel ja selle ajalugu. Õpetas eesti keelt vene üliõpilastele, koostas nende jaoks tekste ja harjutusi.
Viited.
Esku

Esku on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. See on piirkonna suurim rahvaarvuga küla. 2010. aastal elas Esku külas 384 elanikku.
Asend.
Esku küla asub Põltsamaa linnast 6 kilomeetrit läänes Võhma maantee ääres.
Ajalugu.
Nõukogude ajal oli Eskus Adavere näidissovhoosi Esku osakonna keskus. Sel ajal ehitati külasse korterelamud, kauplus-söökla, teraviljahoidla, töökoda, suurfarm. Hiljem sai Esku osakonnast iseseisev Esku riigimajand. 1992. aastal moodustati selle asemele Õnne Piimakarjatalu.
Haridus ja kultuur.
Esku külas asub 6-klassiline lasteaed-algkool Esku-Kamari Kool ja raamatukogu. Küla arendamiseks on loodud MTÜ Esku Külaselts. Piirkonna kultuurielu kujundavad rahvamuusikakapell Triller ja naisrahvatantsurühm Murumemmed.
Pilu

Pilu on Jõgevamaal Põltsamaa vallas olev küla.
Kohanimekäändeks on "Pilule", mitte "Pilusse".
Pilu küla jääb Tallinna–Tartu maanteest 3 km edelasse. Lähim küla on Pilust loodes asuv Puiatu. Teistest asulatest on lähemad idas olev Adavere alevik ja lõunas olev Räsna küla. Muudest kohtadest jäävad põhja Imavere mõis ja Kureküla, itta Aruküla, kagusse Viruvere ning edelasse Kaera.
Isiku lisanimena esines Pilu 17. sajandil Villeveres kujul "Pillo". Praeguse küla kohal olev Pilu talu asus Pilistvere kihelkonnas ja kuulus Eistvere mõisale. Kihelkonnas oli teisigi Pilu talusid, näiteks Arussaares ja Koksveres. Nõukogude aja alguses moodustati Pilu sovhoos, mis sai nime talu järgi ja liideti 1961 Adavere sovhoosiga. Esimest korda mainiti Pilu küla alles 1970. aastal rahvaloenduse materjalides. 1977 liideti Piluga Viruvere küla.
Puiatu (Põltsamaa)

Puiatu (18. sajand kaardil "Pujat") on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Kaavere (Põltsamaa)

Kaavere on küla Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas.
Kamari

Kamari on alevik Jõgeva maakonnas Põltsamaa vallas. Esimest korda on Kamarit mainitud 1583. aastal.
Edgar Hark

Edgar Hark (8. oktoober 1908 Tartu – 23. oktoober 1986) oli eesti vaimulik, okupeeritud Eestis tegutsenud legaalse kiriku EELK peapiiskop 1978–1986. Esimene iseseisev õpetaja Mustvee koguduses 1936–1941 mobiliseeriti Punaarmeesse ja 1946–1963. Torma koguduse õpetaja alates 1947.
Tobraselja

Tobraselja on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Külas elab 70 inimest.
1945. aastal oli küla nimekirjas Tobra-Selja nime all, alates 1977. aastast Tobraselja. Küla nimi on tuletatud Tobra ja Selja talu nimedest, millest Tobra on vana ja Selja olevat rajatud pärast Karula mõisa jagamist. 
Silla talus on registreeritud Furniteks OÜ, mis valmistab puidust uksi, aknaid, kööke, garderoobe.
Külast voolavad läbi Uueveski oja ja Koka oja, küla läänepiiril voolab Polli oja. Külas asub Karula raba.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Saarepeedi valda.
Saarepeedi

Saarepeedi on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Külas elas 2011. aasta lõpu seisuga 295 inimest.
Seal asub kauplus, Saarepeedi põhikool ja rahvamaja. Rahvamaja hoones tegutseb Saarepeedi raamatukogu.
Saarepeedi oli aastatel 1992–2013 eksisteerinud Saarepeedi valla keskus.
Külast voolab läbi Viru oja, millele on paisutatud Viru järv. Ojja suubub seal Rootsi kraav
Anton Palvadre

Anton Palvadre (25. märts 1886 Sangaste vald, Korijärve küla – 16. jaanuar 1942 Sosva laager, Sverdlovski oblast) oli Eesti õigusteadlane ja riigitegelane.
Elukäik.
Lõpetas 1906. aastal Riia Vaimuliku Seminari. Revolutsioonilise tegevuse pärast istus Palvadre 1909–1910 Riias vangis. 1911. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna ja töötas seejärel advokaadina. I maailmasõjas teenis Vene ohvitserina rindel ning oli kolm aastat Saksa sõjavangis.
Palvadre oli aastail 1919–1923 Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei üks liidreid ning 1919–1920 töö- ja hoolekandeminister. Ta oli I, II ja lühemat aega ka III Riigikogu liige.
Ta toimetas ajalehte Sotsiaaldemokraat ja tegutses Tuleviku toimetuses. 1923. aastal sai Palvadrest riigikohtunik ja 1938–1940 oli ta õiguskantsler. Osales 1938. aasta põhiseaduse koostamisel.
1940. aastal otsustas Elva linnavolikogu müüa Anton Palvadrele üle 10 000-ruutmeetrine hoonestatud aianduskrunt Tartu tänaval Verevi järve ääres, hinnaga 620 krooni.
Nõukogude võimuorganid arreteerisid Palvadre 14. juunil 1941 ning ta küüditati Venemaale, kus ta järgmise aasta jaanuaris Sosva vangilaagris Sverdlovski oblastis suri. Pärast Palvadre surma tehti veel surmaotsus (!) 28. veebruaril 1942.
Isiklikku.
Anton Palvadrel oli viis venda:
Olga Levina

Olga Levina (ukraina Ольга Левіна-Сухаревська; sündinud 23. oktoobril 1961 Harkivis) on Ukrainas sündinud Iisraeli kabetaja.
Ta on neljakordne maailmameister rahvusvahelises kabes (1981, 1987, 1989, 1993).
Isiklikku.
Ta isa on luuletaja Vadim Levin.
Must vihm (Jaapani film)

"Must vihm" (jaapani 黒い雨; "Kuroi ame") on jaapani filmilavastaja Shōhei Imamura 1989. aastal valminud film.
Filmi tegevus toimub Hiroshimas pärast tuumapommi plahvatust.
Stsenaariumi aluseks on Masuji Ibuse romaan.
Film on mustvalge, pikkus 123 minutit. Filmi muusika on kirjutanud Tōru Takemitsu.
Annikvere (Haljala)

Annikvere on küla Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Küla aladele jääb Annikvere mõisa (saksa "Annigfer") keskus, mida on esmamainitud 1445. aastal. Enne 1919. aasta riigistamist von Nottbeckide aadliperekonnale kuulunud mõisast on säilinud nii peahoone kui ka mitu kõrvalhoonet.
Ülde

Ülde on küla Põhja-Sakala vallas Viljandi maakonnas. Pindala on 24,39 km2. Elanikke on 215 inimest (2006).
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Suure-Jaani valda.
Külas asub kruusakarjäär, kauplus (suletud alates 2014) ja puidutööstus. Tegutseb külaselts. Küla põhjapiiril voolab Navesti jõgi.
Üldeküla mainitakse esimest korda 1583. aastal (Haidaculia) vardjaskonna keskusena, 1584.ja 1585. aastail on (Ildacula) allutatud Kuiavere vardjaskonnale, 1601. aastal Viljandi lossilääni Põhjaka vakuse all olevas külas (Hildeculla) oli kuus talu ja kaks üksjalakohta. 
1624. aasta maarevisjoni andmetel kuulus Üldeküla (Hueeltta) Vastemõisa vakusesse, külas oli ellu jäänud vaid talunik Sare Toennies oma kahe pojaga, kellel olid ka üks lehm, üks hobune, üks härg ja kaks kana. 1638. aastaks oli Üldeküla allutatud Olustvere mõisale, külas elas kaks põlistalunikku Haldekuell Matt ja Toennis ja kaks uut talunikku, kes pärit Saaremaalt, Creis ja Toennies. 
1688. aastal elasid Üldekülas talunikud Saare Hansu Mats, Saare Jaan, Röömle Hans, Üldeküla Aadama Hindrik, Tõnko Hans ja Aadama Mart, Harju Jaan ja Röösa Jaak ning Tillo Rein oma peredega. 1683. aasta kaardil võib järeldada ka Irdama talu olemasolu. Küla kuulus Olustvere mõisa ja aastast 1866 Olustvere valla alla.
Enne 1940. aastat tegutses Üldekülas Undioru tuuleveski ja ka registreerimata jäänud Üldeküla masinatarvitajate ühing. Nõukogude ajal sai Üldekülast kolhoosi Võit keskus.
Vihula

Vihula küla asub Lääne-Virumaal Lahemaa rahvuspargis Haljala vallas.
Küla jääb Karula–Vihula–Sagadi tee äärde ning küla keskus paikneb teeristil, mille kaudu jagunevad teed Altja ja Potsu-Haljala suunas. Küla talud asusid peamiselt nende teede ääres või nende piirkonnas, ulatudes Lauli külast kuni Vihula mõisasüdameni. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vihula valda.
Külas asub Vihula mõisa keskus. Tänapäeval tegutseb mõisakompleksis spaahotell.
Nimi.
Keeleteadlane Lauri Kettunen peab võimalikuks, et küla nimi tuleb sõnast "viha" tähenduses ´kibe´. See võib seostuda ka Soome kohanimede Viho(i)la ja isikunimega Viho(i)nen. Ajaloolane Enn Tarvel on arvanud, et Vihula küla nimi on tuletatud isikunimedest Viho või Vihoi.
Ajalugu.
Vihula on ainus maaküla, mis asub Lahemaa Virumaa piirkonnas ja on mainitud Taani hindamisraamatus Eestimaa suure nimekirja hulgas. Vihula mõis rajati küla kõrvale ajavahemikus 1464–1501. Mõisa maadele rajati 1920. aastal Vihula asundus ja hiljem 1977. aastal liideti see Vihula külaga. Küla tähtsaim ajalooline objekt on Vihula mõis.
Loodus.
Küla läbib Vihula jõgi, mida alamjooksul nimetatakse Mustojaks. Jõel asub kolm paisjärve: Vihula järv, Vihula veskijärv ja Saeveski järv. Vihula küla lähedal asub Vihula järv (tuntud ka kui Vihula paisjärv või Vihula veehoidla), mille pindala on 10,3 hektarit. Järve kaudu voolab läbi Mustoja jõgi, olles osa Ida-Eesti vesikonnast. Vihula järv on kalastamiseks sobiv veekogu, kus leidub särge, ahvenat, haugi ja harvemini forelli.
Vihulas asub Vihula hiis.
Kuroi ame

"Kuroi ame" (黒い雨; "Must vihm") on mitme teose pealkiri.
Must vihm

"Samanimelise jaapani filmi kohta vaata Must vihm (Jaapani film), ameerika filmi kohta Must vihm (USA film)."
"Must vihm" (jaapani 黒い雨; "Kuroi ame") on jaapani kirjaniku Masuji Ibuse romaan, mis ilmus 1965. aastal.
Romaani tegevus toimub Hiroshima lähedal pärast tuumapommi plahvatust ja käsitleb hibakushade, pommiplahvatuse üleelanute, probleeme.
Selle põhjal on tehtud mitu filmi.
Novovoronež

Novovoronež on linn Venemaal Voroneži oblastis. Moodustab Novovoroneži linnaringkonna. Asub Doni jõe ääres 55 km Voronežist lõunas.
Linn rajati 1957. aastal seoses tuumaelektrijaama ehitusega. Linnaõigused sai 1987. aastal.
Seal asub Novovoroneži tuumaelektrijaam.
Lineaarne ahel

Lineaarne ahel ehk lineaarahel on selline vooluahel, kus voolutugevus on võrdeline rakendatud pingega.
Lineaarse ahela kohta kehtib seos
formula_1
kus 
Et takistus "R" = 1/"G", saab pinge ja voolu vahelise lineaarse seose esitada kujul
formula_2
Juhtivus ja vastavalt takistus on siin muutumatud võrdetegurid pinge ja voolu vahel. Lineaarahela ühegi lüli juhtivus (takistus) ei sõltu pingest ega voolutugevusest. Seega saab lineaarahela parameetrite arvutamisel kasutada Ohmi seadust. 
Lineaarahela kohta kehtib superpositsiooniprintsiip. See tähendab, et kui ahelasse sisestada lineaarsignaalide kombinatsioon "x"1("t") + "x"2("t"), on ahela väljund "F"("x") sama mis eraldi rakendatud lineaarsignaalide "x"1("t") ja "x"2("t") korral:
formula_3
Lineaarses vahelduvvooluahelas jääb sinusoidaalne sisendpinge ka väljundis sama sagedusega siinuspngeks, küll aga ei pea väljund tingimata olema sisendiga faasis.
Mittelineaarne ahel

Mittelineaarne ahel ehk mittelineaarahel on selline vooluahel, kus juhtivus või takistus on sõltuvuses ahela pingest või voolutugevusest. Näiteks võib tuua pooljuhtdioodi, millele rakenduvat pinge tõstes hakkab voolutugevus eksponentsiaalselt kasvama.
Elektriahelat, milles on kasvõi üks mittelineaarne element, on üldjuhul mittelineaarne. Kuna mittelineaarelemendi takistus pole konstantne, siis ei saa niisugust elementi sisaldavat ahelat arvutada Ohmi seaduse järgi. Kui elemendi (või elementide) pinge-voolu tunnusjoon(ed) on teada, võib kasutada näiteks graafilist meetodit.
Saturn V

Saturn V oli kanderakett, mida NASA kasutas aastatel 1965–1973. 
Kolmeastmeline kanderakett töötati välja Apollo programmi jaoks, aga seda kasutati hiljem ka Skylabi orbiidile viimiseks. Kanderaketid startisid 13 korda ja NASA ei kaotanud selle aja jooksul ühtegi meeskonda ega laadungit. Saturn V on siiani maailma pikim, raskeim ja võimsaim kanderakett, selle kogupikkus oli 110,6 meetrit, suurim läbimõõt 10 m ja kogukaal 2934,8 tonni. Lisaks on see siiani ainus kanderakett, mis on viinud inimese Maa-lähedasest orbiidist kaugemale.
Kanderakett töötati välja Wernher von Brauni ja Arthur Rudolphi juhtimisel, arendustöösse andsid oma panuse ka ettevõtted Boeing, North American Aviation ja IBM.
Saturn V astmed.
Esimene aste.
Esimese astme (S-IC) mootorid F-1 töötasid 160 sekundit ning kiirendasid raketi kiiruseni 3,71 km/s. Selles astmes oli kütuseks petrooleum ja oksüdeerijaks vedel hapnik, mida oli kokku ligi 2150 tonni. Viie mootoriga esimene aste arendas 3400 tonnist tõukejõudu ja kulutas igas sekundis umbes 13,5 tonni kütust. Saturn V esimese astme stardi ajal värises maapind kuni kuue kilomeetri raadiuses.
Et kanderakett ei ületaks plaanitust suuremat kiirendust, lülitati esimese astme viiest mootorist üks mootor (keskmine) ettenähtud ajal välja.
Kui kanderakett oli saavutanud vajaliku kiiruse ja kõrguse 60 km, eraldus tühjenenud I aste, mis jätkas inertsi tõttu tõusu veel mõni minut kuni 110 km kõrguseni, kust langes lõpuks Atlandi ookeani umbes 550 km kaugusele stardipaigast.
Teine aste.
Teine aste rakendus tööle pärast I astme eraldumist, erinevalt esimesest astmest oli II astme kütuseks veeldatud vesinik, mis reageerides (põledes )6 minuti ja 30 sekundi jooksul vedela hapnikuga, arendas viie J-2 krüogeenmootori abil kokku 500-tonnist tõukejõudu. Teise astme abil saavutas kanderakett kiiruse 6,8 km/s ja kõrguse 182 km. Peale eraldumist põles II aste atmosfääris ära.
Kolmas aste.
Kolmanda astme ainsa krüogeenmootori J-2 kütuseks oli samuti veeldatud vesinik ja oksüdeerijaks vedel hapnik. Selle astme mootori eripäraks oli väljalülitamise ja taaskäivitamise võimalus. III astme mootori 2,5-minutilise põlemisajaga saavutas kosmoselaev Maa orbiidile jäämiseks vajaliku kiiruse. Õigel hetkel käivitati III astme mootor uuesti 5 minutiks, et anda kosmoslaevale Maa orbiidilt Kuu suunas liikumise trajektoor. III astme ülaosas paiknes kuumoodul, mis pidi eralduma juba Kuu orbiidil.
Kanderaketi Saturn V andmed.
Esimene aste
Teine aste
Kolmas aste
Kogu kanderakett
Glazov

Glazov on linn Venemaal Udmurdi Vabariigis. Asub Tšeptsa jõe ääres.
Linn on asutatud 18. sajandil, linnaõigused sai 1780. 
Glazovis toodetakse uraantetrafloriidi tuumaelektrijaamade kütuseks.
Sideaine

Sideaine on aine, mis liidab kaks või enam materjali kokku. 
Sideained on mineraalsed ehk ehitussideained (lubi, kips, savi, tsement) või orgaanilised (bituumen, tõrv, vaik, liim, värnits).
Mineraalsideaine.
Mineraalsideaine on aine, mis muutub vee või tainataolisest olekust kivi taoliseks.
Õhksideaine.
Õhksideaine on sideaine, mis kivistub ainult õhus ja kaotab oma tugevuse õhuniiskuse käes (lubi, kips, savi).
Hüdrauliline sideaine.
Hüdrauliline sideaine ehk vesisideaine on aine, mis kivistub nii õhus kui ka vees ega kaota oma tugevust niiskuse käes (tsement, vesiklaas).
Edelaraudtee

Edelaraudtee AS on Eestis asuv raudtee-ettevõte, mis asutati 1997. aastal. Alates 2000. aastast kuulus see aktsiaseltsile GB Railways Eesti AS, mis omakorda kuulus Suurbritannia firmale GB Railways Group Plc. Alates 2003. aastast kuulus GB Railways Group Plc firmale First Group Plc. Edelaraudtee ASi rongid sõitsid Edelaraudtee liinidel kuni 1. jaanuarini 2014, mil opereerimine anti üle riigiettevõttele Elron. 
Viimane Edelaraudtee rong sõitis 31. detsembril 2013 kell 22.16 liinile Tallinn–Türi.
Edelaraudtee tõrjub raudteetammidel taimi glüfosaatidega.
Edelaraudtee liinid.
Edelaraudtee AS vedas reisijaid järgmistel liinidel:
Jaamad Edelaraudtee liinidel.
Edelasuund.
 * – Selles peatuses ei peatunud kõik selle liini rongid.
Kulli (Raasiku)

Kulli on küla Harjumaal Raasiku vallas. 
Külas on Kulli raudteepeatus. 
Viited.
Tõhelgi

Tõhelgi on küla Harjumaal Raasiku vallas. See on üks vanema asustusega alasid Põhja-Eestis, kust võib leida vanu märke asulakohast, kivikalmeid ja arvukalt ohvrikive. Tõhelgi kobarküla kese (hiljem Tõhelgi karjamõis ja Tõhelgi talu) asus praeguse Raasiku-Peningi-Kalesi tee kolmnurgas. 
Ajalugu.
Esimene kaart Tõhelgi külast pärineb aastast 1690, sellele on märgitud 14 talukohta. 
1688. aasta adramaade revisjoni andmed näitavad samuti, et Tõhelgi (TelkoBy, ka Tehokyll) külas on 14 kohta. 
1782. aastal oli külas 14 talu, lisaks 5 hajatalu, 2 popsi, Palgi kõrts ning rätsepa ja kingsepa kohad ning piirkonnas elas 201 inimest (106 meest, 95 naist). 
1840. aastatel asutati endise kobarküla asemele Tõhelgi karjamõis. Paljud pered jäi toona maata ning algas massiline linna asumine, mis sai eriti ulatuslikuks 1890. aastatel. 1899. aastal oli verstalise kaardi järgi Tõhelgis 24 kohta. 
Raudtee ehitamine 1871. aastal jagas Tõhelgi küla kaheks, jättes põhjapoolse osa Antla, Arakavälja, Lammassaare, Aru ja Kaemla talude ja heinamaadega eraldi. Talude päriseksostmine algas 1908. aastal, ent 1920. aastal olid külas veel suures osas mõisamaad. Rendimaade korraldamine, mõisamaade tükeldamine ning hindamine kestsid 1930. aastate alguseni. 
Nõukogude võimu ajal Tõhelgi maad kollektiviseeriti ning 1947. aastal moodustati kolhoos “Tõhelgi Liit”, mis liideti lõpuks Aruküla kolhoosiga. Küla kirdeossa rajati 1967. aastal puuvilja- ja marjakultuuride katsetamiseks sordikatsepunkt, mis tegutses 1990. aastate alguseni.
Peningi

Peningi on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Kalesi

Kalesi on küla Harjumaal Raasiku vallas. 
Kalesit on esmamainitud 1241. aastal ("Kallis senkau"). Küla kuulus 13. sajandil Dünamünde kloostrile (Daugavgrīva kloostrile), hiljem Padise kloostrile kuulunud Raasiku mõisale. Kui Raasikust eraldati u. 1686 Peningi mõis, läks küla selle koosseisu. 19. sajandi lõpul eraldati Peningist Kalesi karjamõis. Karjamõisa maadele 1920. aastatel tekkinud asundus liideti pärast 1940. aastaid külaga.
Mallavere

Mallavere on küla Harjumaal Raasiku vallas. 
Mallavere on põline küla. Küla on esmamainitud 1241. aastal ("Maleiafer"). 18. sajandi lõpul rajati sinna karjamõis, mis küla mõisastas. Mõisa võõrandamisel 1920. aastatel rajati sinna asundustalud ja 1920. aastate lõpul võeti Mallavere nimi uuesti kasutusele.
Viited.
Pikavere

Pikavere on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Külas asus Pikavere mõis. Mõisa härrastemajas tegutseb tänapäeval Pikavere Lasteaed-Algkool.
Osaliselt jääb Pikavere territooriumile küla põhjaosas asuv Paraspõllu looduskaitseala.
Asula lõunapiiri tähistab Aruvalla–Jägala tee.
Viited.
Rätla

Rätla on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Viited.
Kurgla

Kurgla on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Kurglat läbib Aruküla–Kostivere tee.
Viited.
Igavere (Raasiku)

Igavere on küla Harjumaal Raasiku vallas. 
Küla lõunapiiril paikneb Jägala-Pirita kanal ja küla idaosa läbib Leivajõgi.
Igavere kirdeosast jookseb läbi Lagedi–Aruküla–Peningi tee. Lühikese lõiguna jääb osaliselt küla alla ka samast algav Aruküla–Kostivere tee.
Osaliselt jääb küla territooriumile Paraspõllu looduskaitseala.
Viited.
Härma (Raasiku)

"Küla kohta Hiiumaal vaata Härma (Emmaste)."
Härma on küla Harjumaal Raasiku vallas. 
Viited.
Misosupp

Misosupp on jaapani rahvustoit. Supipõhi koosneb dashist (puljong vetikatest ja kuivatatud ning suitsutatud tuunikalast) ja misost (sojaoapasta). Misosupp on hooajaline – peamised komponendid on aasta läbi samad, tüüpiliselt tofu, wakame (söödav pruun merevetikas) ja roheline sibul ("negi"), ent lisandid võivad vastavalt aastaajale vahetuda. 
Kevadel lisatakse supile näiteks bambusevõrseid, suvel baklažaani, sügisel seeni ja talvel maguskartulit.
Bonni ülikool

Bonni ülikool on üks Saksamaa suuremaid ja tähtsamaid ülikoole. See on traditsiooniline teadusülikool, millel on suur rahvusvaheline tähtsus. 
Üliõpilasi on üle 31 000.
Ülikoolis on 7 teaduskonda ja umbes 90 eriala. Professoreid oli 2010. aasta seisuga 504.
Bonni ülikooli raamatukogus on umbes 2,2 miljonit köidet.
Töömasin

Töömasin on masin, mis muudab detailide või materjalide kuju, mõõtmeid ja omadusi või teisaldab mitmesugust lasti. Töömasinad jagunevad tehnoloogilisteks masinateks ja transpordimasinateks.
Kael (masinaehitus)

Kael ehk vahetapp on tapp, mis asetseb kahe võllipoole vahel.
Kael

Kael on paljude loomade, sealhulgas inimese pead ja keret ühendav kehaosa.
Polt

 
Polt on välise keermega kinnitusvahend. Liites esineb sageli koos mutriga. Poldid on sarnased kruvidega ja seetõttu tihti nendega segi aetud. 
Polt või kruvi.
Kruvi ja poldi erinevust mõistetakse tihti valesti. Palju on erinevaid praktilisi eristusviise, mis pole päris korrektsed. 
Defineeriv erinevus tuleb nende kasutusest: poldid on kahe keermestamata detaili ühendamiseks mutri abil. Seevastu kruvide puhul on üks detailidest sisekeermega, mis võib olla tekkinud kruvi paigaldamisel. Paljusid keermega kinnitusvahendeid võib nimetada nii kruviks kui ka poldiks, olenevalt nende kasutusest. 
Kui kinnitusvahend tekitab paigaldamisel detaili keerme, on tegemist kruviga. See on kõige selgem, kui keere on koonusekujuline (nagu puidukruvil), takistades mutri kasutust. 
Kruvi peab paigalduse käigus alati keerama, paljusid polte hoitakse paigaldades paigal ja keeratakse ainult mutrit.
Poldipead.
Poltidel, nagu kruvidelgi, on palju erinevat tüüpi päid. Pead on valmistatud sobima pingutava tööriistaga. Mõned poldipead lukustavad poldi paika, et mutrit saaks keerata. 
Esimestel poltidel olid sepistatud ruudu kujulised pead. Neid kasutatakse ka tänapäeval, kuigi kuusnurksed pead on palju rohkem levinud. Neid hoitakse ja keeratakse mutrivõtmega. Enamikul hoitakse pead küljelt, mõnel samalt joonelt. 
Paljud poldid kasutavad mutrivõtme asemel kruvikeerajatega sobivat pead. Kruvikeerajat kasutatakse samalt joonelt, need on enamasti mutrivõtmetest väiksemad ja pakuvad vähem jõudu. Mõnikord arvatakse, et pea kuju eristab kruvi poldist, kuid see pole nii.
Tugevusklassid.
Enamlevinud poltide tugevusklassid on 4.6, 5.8, 8.8, 10.9 ja 12.9.
Tsentner

Tsentner (lühend ts) on massiühik. Üks tsentner on võrdne 100 kilogrammiga. Kasutatav põhiliselt põllumajanduses külvinormide, saagikuse jms. mõõtmiseks.
19. sajandil ja 20. sajandi alguses nimetati 100-kilogrammise ühikut Eestis ka kvintaaliks või kvintaliks.
Termomehaaniline liide

Termomehaaniline liide on madalatel temperatuuridel kujumäluga materjalidest moodustatud pinguga liide.
Selleks kasutatakse nikkel-titaan erisulameid, mis martensiitfaasis madalatel temperatuuridel deformeerituna (–180...–150 C°) taastavad temperatuuri tõustes (–140...–160 C°) oma esialgse kuju ja seega tekitavad liites pingu. Jahutamiseks kasutatakse vedelat lämmastikku. Ist koostatakse 2...3 minuti jooksul hea soojusjuhtivusega vasksete tangide või vedela lämmastikuga immutatud puuvillriidega kaetud otsikutega tangide abil.
Klemmliide

Klemmliide on hõõrdliide, mis võimaldab kinnitada võllile või teljele poolitatava või läbilõiget omava kinnitusosaga detaile (rihmaratast, vänta, seaderõngast). Liikumatu liite saamiseks vajalik kinnipigistav jõud tekitatakse kruvipingutusega. Sagedasim ist on H8/h8.
Klemmliide võimaldab kinnitada detaili võllile suvalises kohas ja suvalise pöördenurga all. Klemmliidet kasutatakse samuti siis, kui muude jõu ülekande elementide (näiteks liistude) kasutamine pole võimalik.
Ülekanne

"Ülekanne" on mitmetähenduslik sõna.
Herkki-Erich Merila

Herkki-Erich Merila (sündinud 6. veebruaril 1964 Tallinnas) on eesti kunstnik ja fotograaf.
Elukäik.
Erkki-Erich Merila on lõpetanud 1982. aastal Tallinna 10. Keskkooli.
Aastatel 1982–1983 õppis ta Tallinna 2. Tehnikakoolis fotograafia erialal ning töötas aastail 1984–1991 ajakirjandusfotograafina. 
1992. aastal asutas Merila koos Peeter Maria Lauritsaga rühmituse DeStudio ning oli aastail 1992–1996 üks rühmituse kunstilisi juhte. 
1997. aastast on ta vabakutseline kunstnik ja Eesti Kunstnike Liidu liige.
Suhkruturniir 1977

Suhkruturniir 1977 peeti Amsterdamis 18..–29. detsembrini. Taas viidi lisaks suurmeistrite turniirile, millel jagasid esikohta Harm Wiersma ja Rob Clerc, läbi ka naiste ja juunioride maailmameistrivõistlused.
Järsi

Järsi on küla Harjumaal Raasiku vallas.
Järsil asus kuni 1974. aastani Aruküla kolhoosi keskus.
Viited.
Järsi (Tapa)

Järsi on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Järsi külas on sündinud koorijuht Kuno Areng.
Assamalla

Assamalla on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Seda on rahvasuu kutsunud ka Porikülaks. 
Eepose "Kalevipoeg" 17. loos kirjeldatakse ohvriterohket Assamalla lahingut, milles võõrvallutajate vägi puruks löödi. Ei ole teada, kas sealkandis on ka tegelikult selline lahing toimunud. Oletatakse, et Assamalla piirkonnas on võinud aset leida lahing muistsete eestlaste ja skandinaavlaste vahel.
Külas tegutseb Assamalla raamatukogu.
Ajalugu.
Vanimad arheoloogilised mälestised Pandivere kõrgustiku äärealadelt pärinevad teisest ja kolmandast sajandist, mis viitab sellele, et Assamalla võis olla asutatud juba neljandal sajandil.
Assamalla oli 13. sajandi alguses kaheksateistkümne adramaaga küla.
Assamalla asukoht Tarvanpää ja Tarbatu ühendustee ääres tähendas, et Assamalla ei jäänud puutumata ühestki Virumaale tehtud sõjaretkest, mille tõttu on see mitu korda maha põletatud.
18. sajandi lõpul ja 19. sajandi alguses oli Assamallas 28 talu, 13 vabadikusauna, vallamaja ja koolimaja.
Põllumaade kruntimine suunas enamiku vabadikkudest ja osa taludest küla äärealadele. Nii tekkisid Koplitaguse, Koiduküla, Seeneküla ja Vadiküla.
Olulisi muudatusi tõi kaasa 1940. aastal kehtestatud kommunistlik režiim – peresid oli umbes kolmandiku võrra vähem, sest sellel ajal hakkas eestlaste vangistamine ja vangilaagritesse saatmine. Kui välja arvestada paar maja ristmikul on küla põhjaots praeguseks täielikult hävinud.
Asamalla kool.
Haridust hakati Assamallas esimest korda andma Separi talukambris, kus 1851. aastal õpetas lastele lugemist, kirikulaulu ja käske Joosep Hammelmann.
Praegusele Kooli talu krundile ehitas Porkuni mõis 1852. aastal koolimaja. Selles rehielamus oli suur eeskamber, milles toimus õppetöö, ja kitsas tagatuba, mis oli klassiruumist laudseinaga eraldatud.
1852. aastal võeti õpetajaks tööle Johannes Friedrich Sommer.
Assamalla kooli viimane õpetaja oli 1962-1963. aastatel Elli Kasemaa. 1963. aastal Assamalla kool suleti, hoonet kasutati tööliste elamuna, sööklana ja lõpuks laudana.
Loodus.
Assamalla tasased pinnavormid on moodustunud moreenist.
Assamalla suurim mägi on Salumägi, mis jääb ristmikult, kus lõpeb Lasila tee, loodesse. Seda tuntakse ka Sadulamäena. 400 meetri pikkune Kaevura mägi, mida on II maailmasõja lõpust alates hüütud Varesmäeks, asub Assamallas. Külas asub ka Kabelimägi, tõenäoliselt on tegemist vana matmiskohaga.
Assamallas asuvad veel järgmisel mäed: Risumägi, Treiali küngas, Värava küngas, Jõesuumägi, Otimägi, Rajamägi, Jaani-Antsu mägi, Algne Varesmägi, Koplimägi ja Veskimägi.
Araski

Araski on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
1920.–1930. aastatel oli Araski asundus, 1940. aastatel sai külaks. Aastatel 1977–1998 oli see ametlikult Põdrangu osa.
Põdrangu

Põdrangu on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Piisupi

Piisupi on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Tamsalu valda.
Küla on esmamainitud 1583. aastal Piszep-Jecki nimega, 1586. aastal on küla nimi olnud Piszepecke ja 1796. aastal Pisop.
1977. aastal liideti Piisupi külaga Laiamäe.
Sauvälja

Sauvälja on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Järvajõe

Järvajõe on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. 
Järvajõe külas on sündinud klaverimeister ja Toomgildi oldermann Hans Heinrich Falck.
Aavere (Tapa)

Aavere (kohakääne Aaveresse ehk Aaverre) on küla Lääne-Virumaal Tapa vallas.
Aavere asub Kiltsist edelas, Järva-Jaanist kirdes ja Tamsalust lõunas. Paar kilomeetrit kagu poole asub teine Aavere küla.
Aaveret mainiti 1564 kujul "Eyouer", 1796 kujul "Eiawer" ja 1913 kujul "Eiawerre" ja Аферъ. Küla kuulus Koeru kihelkonda. Küla algne nimi oli Äiavere ja see pärineb tõenäoliselt isikunimest. Järvamaal oli "Eye" veel 1564 eesnimena kasutusel.
19. sajandil kagus olev Aavere küla mõisastati: küla asemele rajati mõis. Sellega jäi Aavere nimi justkui ripakile ja kandus üle Äiavere külale, Nimevahetus kinnistus alles 20. sajandi algul. Kui mõisa asemele rajati asundus, tekkiski kõrvuti kaks Aaveret.
Aavere idaosa on endine Mäetaguse ehk Metsapere küla, mis kaotati 1977. Ka Aavere ühendati samal aastal Kuie külaga ha taastati 1998.
Küla järgi on nimetatud Aavere lubjakivimaardla. Sellest ei kaevandata.
Alupere

Alupere on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas.
Jelena Blavatskaja

Jelena Petrovna Blavatskaja (12. august 1831 Jekaterinoslav – 8. mai 1891 London) oli teosoofia looja. Tema sünnijärgne nimi oli Helena von Hahn, enam on ta tuntud kui Madame Blavatsky või Helena Blavatsky.
Ema Jelena Andrejevna Fadejeva oli pärit vene aadli seast ja isa Peter von Hahn oli sakslasest Vene armee ohvitser. 
Ema suri, kui Jelena oli 11-aastane, ja isa saatis lapsed emapoolsete vanavanemate hoole alla Saratovisse. Vanaisa Andrei Fadejev oli Saratovi kuberner ja vanaema pärines Dolgoruki aadlisuguvõsast. Vanavanemate mõisa poolesaja teenri hulgas oli neid, kelle vene pärimuslikel ebauskumustel oli suur mõju Jelenale ja panid ta uskuma oma erakordsetesse võimetesse.
Juba 1848. aastal abiellus Jelena endast 23 aastat vanema Nikifor Vassiljevitš Blavatskiga, kes oli Jerevani asekuberner. Mõne kuu pärast lahkus Jelena oma mehe juurest ega pöördunud enam kunagi tagasi.
Aastatel 1848–1858 rändas Blavatskaja oma sõnade kohaselt mööda maailma, viibides Egiptuses, Kreekas, Prantsusmaal, Saksamaal, Inglismaal, Quebecis, Lõuna-Ameerikas, Mehhikos, Indias ja Tiibetis. Tiibetis veedetud kahel aastal oli suur mõju tema vaimsel kujunemisel. 
1858. aastal pöördus Blavatskaja tagasi Venemaale ja elas koos õde Veraga Rugodevo külas Novorževi maakonnas Pihkva kubermangus. Umbes samal ajal tutvus ta Ungarist pärit ooperilaulja Agardi Mitrovitšiga. Neil olevat olnud sünnidefektiga poeg Juri, kes suri viieaastaselt. Armastatud poja surm pani Blavatskaja pettuma vene õigeusus. Mitrovitš suri kas 1870. või 1871. aastal teel Kairosse. 
Kairos asutas Blavatskaja koos Emma Cuttinguga (hiljem Coulomb) okultismiühingu Société Spirite. Klientide rahulolematuse tõttu lõppes tegevus ja 1873. aastal jõudis Blavatskaja New Yorki. Ta hämmastas rahvast oma eriliste võimetega (sealhulgas selgeltnägemine, selgeltkuulmine, levitatsioon, materialiseerimine ehk mittemillestki millegi loomine). 
Ta tutvus 1874. aastal Henry Olcottiga, koos asutasid nad 1875. aastal Teosoofia Ühingu.
1878 sai Blavatskaja USA kodakondsuse ja järgmisel aastal sõitis Indiasse, maabudes Bombays (tänapäeval Mumbai). Alates 1882. aastast elas Madrase (tänapäeval Chennai) lähedal Adyaris ja hiljem kolis Saksamaale; elu lõpuaastad möödusid Inglismaal. 
Blavatskaja on kirjutanud raamatu "Salajane doktriin".
Vajangu

Vajangu on küla Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Vajangul asub Vajangu Põhikool ja lasteaed. Külas tegutseb ka Vajangu Noortekeskus. Aastail 1920–1972 asus külas Türi-Paide-Tamsalu raudtee Vajangu raudteejaam.
Hollandi naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

Hollandi naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes
Hollandi naiste meistrivõistlusi rahvusvahelises kabes hakati pidama 1973. aastal. Edukaimaks naiseks on seal osutunud Karen van Lith, kes aastatel 1986–1996 tuli koguni 11 korda järjest Hollandi meistriks. Ka Nina Hoekman võitis meistrivõistlused 11 korral.
Barbara Graas

Barbara Graas (sündinud 1. juunil 1952) on Hollandi kabetaja.
Ta on viiekordne Hollandi meister (aastatel 1973, 1974, 1976, 1977 ja 1978).
Jelena Roerich

Jelena Ivanovna Roerich (neiupõlvenimi Šapošnikova; 12. veebruar 1879 Peterburi – 5. oktoobril 1955 Kalimpong, India) oli vene kirjanik, filosoof ja kultuuriloolane.
Ta sündis Peterburi aadliperekonnas.
Jelena Roerich oli kunstnik Nikolai Roerichi abikaasa.
Politseinik

Politseiametnik on politseiteenistuses olev isik.
Eesti.
Eesti Vabariigis on politseinik ehk politseiametnik Politsei- ja Piirivalveametis, Kaitsepolitseiametis või sisekaitselises rakenduskõrgkoolis politseiametniku ametikohal teenistuses olev isik. Laiemas mõttes käsitletakse Eestis politseinikuna ka sõjaväepolitseinikku.
Politseiametnikuna võib teenistusse võtta 19-aastaseks saanud vähemalt keskharidusega Eesti kodaniku, kes valdab eesti keelt seadusega või seaduse alusel antud õigusaktiga kehtestatud ulatuses ning vastab politseiametniku kutsesobivuse nõuetele (nõuded isikuomadustele, haridusnõue, füüsilise ettevalmistuse nõuded). 
Laiemalt puutuvad kodanikud Eestis kokku politseiametnikega, keda ametikoha järgi kutsutakse ka piirkonnapolitseinikeks, liikluspolitseinikeks ja kriminaalpolitseinikeks. 
Piirkonnapolitseiniku ülesandeks on olla sideohvitser kogukonna ja politsei vahel. Piirkonnapolitseinikud keskenduvad kogukonna ja kohalike omavalitsustega suhtlemisele ning info kogumisele ja infovahetusele oma piirkonnas ja nende tööst on eraldatud patrullimine, süütegude menetlemine, väljakutsete teenindamine ja liiklusjärelevalve.
Vladimír Mečiari teine valitsus

Vladimír Mečiari teine valitsus oli Slovakkia valitsus 24. juulist 1992 kuni 15. märtsini 1994. Vladimír Mečiari juhitud valitsus koosnes peaaegu täielikult Mečiari Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest (HZDS) liikmetest, koalitsioonis oli veel Slovaki Rahvuspartei (SNS), kes oli esindatud ühe ministriga. Mečiari teine valitsus astus ametisse 1992. aasta valimiste järel ja oli 1. jaanuarist 1993 esimene iseseisva Slovakkia valitsus.
Valitsuse omapärad.
Kronoloogiliselt on eriti just algusaegade kohta käibel eri versioone nii sellest, mitu valitsust "Vladimír Mečiari esimese valitsuse" ajal all esitatu ajal tegelikult oli. Vaieldav on ka koalitsiooni koosseis. Võimalik on rääkida ühest kuni neljast valitsusest.
Samuti ei ole erinevad autorid nõus, kas tegemist oli üheparteilise võimu või koalitsiooniga. Slovaki Rahvuspartei oli valitsuses esindatud, kuid vaid ühe ministrikohaga, ülejäänuteks olid HZDS esindajad või iseseisvad, kuid HZDSi poolt ametisse pandud ministrid. Seda süvendas olukord, kus 1993. aastal ei olnud SNS mõned kuud valitsuses esindatud ja esitas toetuse jätkamiseks nõudmisi. Seda perioodi käsitleb mõni autor kahe valitsusvahetusena: esmalt sai koalitsioonist üheparteiline vähemusvalitsus, seejärel sõlmiti taas lepe endise partneriga ja võimule tuli uus koalitsioon, kuigi vanas koosseisus.
Arvepidamist segavaks asjaoluks on loomulikult ka vahepealne iseseisvumine - kuigi uusi valimisi Slovakkias seetõttu ette ei nähtud ja parlamendi/valitsuse järjepidevus säilis, muutus nende staatus; ja seepärast arvestatakse tihti valitsuse algust alles 1. jaanuarist 1993.
Apollo kuumoodul

Apollo kuumoodul oli USA kahest osast koosnev kosmoseaparaat mille otstarve oli missiooni käigus kahe astronaudi Kuu pinnale maandamine ja missiooni lõppedes orbiidile tagasi lennutamine. Sellele järgnes põkkumine ülejäänud laevaga. 
Kuumoodul oli tervikuna 7 m kõrgune ja ligi 15 tonnise massiga kaheastmeline, nelja maandumis (õigemini kuundumis) jalaga aparaat. Alumine ehk laskumisaste oli vajalik aparaadi Kuule maandamiseks. Kuna Kuul puudub atmosfäär, oli ainus võimalus laskuda rakettmootoriga pidurdades. Laskumist alustati pärast ülejäänud laevast eraldumist 110 km kõrguselt orbiidilt. Kuundumisalaks valiti mingi sile ala, mis ei tohtinud olla kive täis. Esimene mehitatud kuumoodul (Kotkas) kuundus Vaikuse mere pinnal, mis oli sile tolmune ala. Laskumisaste kasutas kütteks Aerozine-50 ja dilämmastiktetraoksiidi (N2O4) segu. Kütet oli tal kokku 10 334 kg. 
Peale uurimisretke kasutati laskumisastet tõusuastme stardiplatvormina ja ta jäi Kuu pinnale maha. Ülemine ehk tõusuaste oli veidi väiksema massiga kui laskumisaste ja oli vajalik meeskonna viimiseks tagasi Kuu orbiidile. Ühtlasi oli ka tõusuaste paar päeva Kuul viibivate astronautide elamiskoht. Selle sees said nad oma skafandrid seljast võtta, einestada ja magada. Meeskonnaruum oli pisike kamber, mille ruumala oli umbes 6,65 m3 ja sisaldas igasugu juhtimisaparatuure ning pardaarvutit, mille võimsust saab isegi võrrelda tänapäevase taskuarvutiga. Missiooni lõppedes käivitati tõusumootor ja moodul lendas koos meeskonnaga ning kaasavõetud pinnaseproovidega tagasi 110 km kõrgusele orbiidile. Järgnes põkkumine orbiidil tiirleva emalaevaga ja pinnaseproovide ümberlaadimine. Enne tagasilendu Maale jäeti kuumooduli ülaaste orbiidile ja see kukkus mõne päeva pärast Kuu pinnale puruks.
Laskumisaste.
Kuumooduleid ehitati kokku 15. Kolme viimast neist ei kasutatud ja nad on praegu eksponaadid erinevates aeronautika-ja kosmonautikamuuseumides üle Ameerika.
Jozef Moravčíki valitsus

Jozef Moravčíki valitsuse eellugu on pikem ning puudutab peamiselt senise koalitsiooni sisetülisid. Juba 1993. aasta märtsis oli Liikumine Demokraatliku Slovakkia Eest ehk HZDS blokist eraldunud 8 saadikut, kes moodustasid ühenduse Slovakkia Demokraatide Allianss Aliancia demokratov Slovenska (AD), talle lisanud 1994. aasta algul veel kaks blokki. Veebruaris lõi HZDSi niivõrd-kuivõrd koalitsioonipartnerist Slovaki Rahvusparteist e. SNS'st lahku kuueliikmeline Rahvuslik-Demokraatlik Partei "Národno-demokratická strana" (NDS), sama aasta märtsis lisandus neile veel kaheksa uue Poliitilise Realismi Alternatiivi "Alternatíva politického realizmu" (APR) liiget sedakorda taas HZDS'st. Kuna kõik need muutused tugevdasid opositsiooni, lõppes lugu Meciari mahavõtmise ja uue koalitsiooni võimuletulekuga. Selle moodustasid 15. märtsil Kristlik-Demokraatlik Liikumine (KDH), Demokraatliku Vasaku Partei (SDĽ) ja kolm eraldunud blokki ungarlaste toetusel, seejuures liitusid mõlemad endised HZDS osad aprillis omavahel Slovakkia demokraatlikuks Liiduks (DEÚS). Valitsus lahkus valimiskaotuse järel 13. detsembril.
Valitsuse koosseis.
&lt;br&gt;
1 Nii on antud, tõlkida ei oska. Rezorty tõlkeks pakub allikas inglise keele vahendusel "foolio, lehenumber, formaat" mis kohe kuidagi ei sobi. 
&lt;br&gt;