tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pavel Francouz

Pavel Francouz (sündinud 3. juunil 1990 Plzeňis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Colorado Avalanche.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis HC Plzeň, mille koosseisus debüteeris ta Tšehhi kõrgliigas hooajal 2008–09. Tšehhi kõrgliigas on ta mänginud veel HC Oceláři Třineci ja HC Litvínovi ridades. Hooajal 2014–15 tuli ta Litvínoviga Tšehhi meistriks. Hooaegadel 2012–13 ja 2014–15 valiti Francouz Tšehhi liiga hooaja parimaks väravavahiks ning hooajal 2014–15 lisaks väljalangemismängude väärtuslikumaks mängijaks.
Aastatel 2015–2018 mängis ta kolm hooaega KHL-i klubis Tšeljabinski Traktor. 2017. aastal osales ta KHL-i tähtede mängul. Hooaegadel 2016–17 ja 2017–18 oli ta liigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht. Hooajal 2017–18 valiti ta liiga hooaja parimaks väravavahiks ja liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2018. aasta mais sõlmis ta lepingu Colorado Avalanche'iga. Hooajal 2018–19 mängis ta põhiliselt American Hockey League'i klubis Colorado Eagles. Järgmisel hooajal jagas ta Philipp Grubaueriga Avalance'i põhiväravakohta. Põhihooajal pääses Francouz väljakule 34 mängus, saades 21 võitu. 2020. aasta veebruaris pikendas ta Avalanche'iga lepingut kahe aasta võrra.
Tšehhi jäähokikoondisse on Francouz kuulunud kuutel maailmameistrivõistlustel ja 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Taavi Einaste

Taavi Einaste (sündinud 17. juunil 1980) on eesti biotehnoloogia- ja IT-ettevõtja. Ta on õppinud Tallinna Reaalkoolis ja Tartu Ülikoolis tehnoloogia juhtimise erialal.
Ettevõtlus.
Ta on ettevõtete Bioatlas OÜ, DNA Art Development OÜ ja Labtowellnes OÜ kaasasutaja Indrek Kasega ning Tibusid Loeme Sügisel OÜ asutaja, mis tegeleb investeerimisega. Juhatuse liige on ta 4 osaühingus ning osanik 5 osaühingus. 
Osalemine poliitikas.
Einaste osales 2021. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Lääne-Virumaal Haljala vallas valimisliit PLAAN A nimekirjas. Valimistel anti tema poolt kolm häält. 
Isiklikku.
2017. aastal abiellus ta Susan Luitsaluga. Varasema elukaaslasega on Einastel kaks last.
Samuel Girard

Samuel Girard (sündinud 12. mail 1998 Robervalis Québecis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Colorado Avalanche.
Aastatel 2014–2017 mängis ta kolm hooaega Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Shawinigan Cataractes. Hooajal 2015–16 pälvis liiga parimale kaitsemängijale antava Emile Bouchard Trophy ja liiga kõige spordimehelikumale mängijale antava Frank J. Selke Memorial Trophy ning valiti lisaks kogu Canadian Hockey League'i kõige spordimehelikumaks mängijaks sel hooajal. Hooaegadel 2015–16 ja 2016–17 oli ta liigas kõige resultatiivsem kaitsemängija.
2016. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Nashville Predatorsi poolt 47. valikuna. Hooaja 2016–17 lõpus mängis ta American Hockey League'i klubis Milwaukee Admirals. NHL-is tegi ta Predatorsi meeskonnas debüüdi 10. oktoobril 2017 mängus Philadelphia Flyersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas juba kaks päeva hiljem oma teises liigamängus Dallas Starsi vastu.
2017. aasta novembris siirdus ta Avalanche'i.
Matt Nieto

Matthew Evan Nieto (sündinud 5. novembril 1992 Long Beachis California osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche ründajana vasakäärel.
Aastatel 2010–2013 mängis ta kolm hooaega Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2011. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i "draft"is 47. valikuna. 2013. aasta aprillis sõlmis ta Sharksiga kolmeaastase lepingu. NHL-is tegi ta Sharksi meeskonnas debüüdi 3. oktoobril 2013 mängus Vancouver Canucksi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 8. oktoobril mängus New York Rangersi vastu.
2017. aasta jaanuaris liitus ta Colorado Avalanche'iga. 2020. aasta oktoobris naasis ta Sharksi. 2023. aasta jaanuaris kaubeldi Nieto koos Ryan Merkleyga Martin Kauti ja Jacob MacDonaldi vastu tagasi Avalanche'i.
Aastatel 2009 ja 2010 tuli Nieto USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks.
Matt Calvert

Matthew Dean Calvert (sündinud 24. detsembril 1989 Brandonis Manitobas) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Colorado Avalanche ründajana vasakäärel.
Aastatel 2007–2010 mängis ta kolm hooaega Western Hockey League'i klubis Brandon Wheat Kings.
2008. aastal valiti ta NHL-i "draft"is Columbus Blue Jacketsi poolt 127. valikuna. Hooaega 2010–11 alustas Calvert Blue Jacketsi noorteklubis Springfield Falcons, mis mängis American Hockey League'is. NHL-is tegi ta Blue Jacketsi meeskonnas debüüdi 8. jaanuaril 2011 mängus Anaheim Ducksi vastu. Esimese värava lõi ta liigas järgmises mängus Los Angeles Kingsi vastu. Hooajal 2011–12 mängis ta veel põhiliselt Falconsis, kuid kindlustas järgmisel hooajal koha Blue Jacketsi põhikoosseisus.
Pärast kaheksat hooaega Blue Jacketsis liitus Calvert 2018. aasta juulis Avalanche'iga.
Sean Kuraly

Sean Kuraly (sündinud 20. jaanuaril 1993 Dublinis Ohio osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Columbus Blue Jackets keskründajana.
Aastatel 2012–2016 mängis ta neli hooaega Miami Ülikooli jäähokimeeskonnas. Hooajal 2015–2016 valiti ta National Collegiate Hockey Conference'i hooaja parimaks kaitsvaks ründemängijaks.
2011. aastal valis San Jose Sharks ta NHL-i "draft"is 133. valikuna. NHL-is debüteeris ta 3. novembril 2016 Boston Bruinsi mängus Tampa Bay Lightningi vastu. Suurem osa hooajast 2016–17 mängis ta aga American Hockey League'i klubis Providence Bruins. NHL-is lõi ta oma kaks esimest väravat hooaja 2016–17 väljalangemismängudes Idakonverentsi veerandfinaalis Ottawa Senatorsi vastu. Bruinsis mängides oli tema resultatiivseim hooaeg 2019/20, mil ta lõi kuus väravat ja andis 17 väravasöötu. Hooajal 2018/19 jõudis ta Bruinsiga Stanley karikavõistlustel finaalmängudele, kus kaotati St. Louis Bluesile.
2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Columbus Blue Jacketsiga. Kohe esimesel hooajal Blue Jacketsis tegi Kuraly NHL-is oma seni resultatiivseima hooaja, kui lõi 14 väravat ja andis 16 väravasöötu.
Karula uus Maarja kirik

Karula Maarja kirik on Lüllemäel asuv luteri kirik, mis ehitati kirikuks ümber Karula kirikumõisa viljaaidast.
Kirik paikneb varemeis ajaloolisest Karula kihelkonnakirikust mõnisada meetrit idas. Hoone ehitati 1995.–1997. aastal ja selle pühitses 10. mail 1997 peapiiskop Jaan Kiivit.
Ajaloost.
Taastatud Eesti Vabariigi ajal puhastati muinsuskaitseseltsi eestvõttel Karula Maarja kiriku varemed võsast ja sinna kasvanud puudest. Karula kogudus taasasutati pärast 20-aastast vaheaega 1991. aastal. Kunagisest Karula 4000 koguduseliikmest oli alles jäänud paarkümmend inimest. 1992. aasta oktoobris võttis vastu kutse alustada Karula koguduse taastamist diakon Enno Tanilas, kes samal aastal kolis ka perega Karulasse.
Jumalateenistusi peeti esialgu Lüllemäe kultuurimajas. 1995. aasta talvel tekkis mõte ehitada uus kirik. Karula Maarja kiriku taastamine ei tulnud koguduse rahalist olukorda arvestades kõne alla. Sobiv hoone uueks pühakojaks tundus endine kirikumõisa ait-kuivati, mida Nõukogude ajal oli kasutatud loomalaudana. Ehitust alustati 23. mail 1995. Uue kiriku projekt valmis Tallinna arhitektuuribüroos Poolgas&amp;Co, ehitasid Tõrva firmad SA MET ja Helix. Ehitusel osalesid ka mõned koguduseliikmed.
Uuele kirikule valmistas altari, altarivõre ja laulunumbrialuse Rebasemõisa puutöömeister Kalmer Daniel. Kantsel on Tallinna Jaani Seegi kiriku restaureeritud kantsel. Kiriku toolid, krutsifiksi ja altarikatted kinkis kirikule sõpruskogudus Hämeenkoskist, kes toetas ka kiriku ehitust. Kirik pühitseti 10. mail 1997 ja jumalateenistusel osalesid kõik Valga praostkonna vaimulikud.
Karula mõisnike von Grotede järeltulijad kinkisid kirikule 2001. aastal Eesti kunstniku Dolores Hoffmanni vitraaži "Püha õhtusöömaaeg", millel ühe pärimuse järgi on Karula kuppelmaastiku taustal kujutatud jüngritena kohalikke elanikke. Vitraaž pühitseti 24. juunil 2001.
Viited.
Ene Peiker

Ene Peiker (6. juuni 1943 – 21. august 2020) oli eesti dirigent, koormeister, hääleseadja ja õpetaja. 
Ta lõpetas 1957 Valga 1. Keskkooli ja 1970 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise alal, kus tema õpetajaks oli Harri Ilja. 
Ene Peiker lõi aastakümneid kaasa Tartu kultuurielus. Ligi 40 aastat oli Peiker Tartu Akadeemilise Meeskoori koormeister ja abidirigent ning õpetas Tartu Õpetajate Seminaris dirigeerimist. Ene Peiker oli tegev ka Tartu Kultuurihoone Sõprade Seltsingu tegevuses, kogudes ja talletades Tartu kultuurielu ajaloolisi materjale, ning osales üle 25 aasta Tartu mälumängurite žüriis. Ta võttis osa Eesti Naislaulu Seltsi ja Meestelaulu Seltsi tegevusest. 
Aastatel 1961–1968 juhendas ta Tartu Kunstikoolis ansambleid ja soliste, 1965–1966 töötas laulmisõpetajana Luunja 8-klassilises koolis. 1966–1974 juhendas ta ENSV Ametiühingute Nõukogu Tartu Kultuurihoones soliste ja oli naiskoori Leelo koormeister. 
Aastatel 1974–1980 töötas Ene Peiker Tartu Pedagoogilise Kooli muusikaõpetajana, 1980–1984 Tartu 3. Keskkooli muusikaklassi õpetajana ja 1984–2001 Tartu Õpetajate Seminaris dirigeerimise õppejõuna, olles mitme kursuse juhataja ja paljude kursusetööde juhendaja. Aastatel 2001–2010 oli ta Tartu Ülikooli Õpetajate Seminari koolimuusika lektoraadi dirigeerimise lektor, kooripraktika ja lõputööde juhendaja, lõputööde hindamiskomisjoni liige. Aastatel 1979–2016 töötas Peiker Tartu Akadeemilise Meeskoori juures koormeistrina.
Ene Peiker maeti 28. augustil 2020 Raadi kalmistule.
Mitrofan Nedelin

Mitrofan Ivanovitš Nedelin (vene keeles "Митрофан Иванович Неделин"; 27. oktoober (ukj 9. november) 1902 Borissoglebsk, Tambovi kubermang − 24. oktoober 1960 Baikonur) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (suurtükiväe peamarssal), Nõukogude Liidu kangelane (1945). 1959−1960 oli ta Nõukogude Liidu esimene raketivägede ülemjuhataja, 1950−1952 ja 1953−1955 Nõukogude Liidu relvajõudude suurtükiväe juhataja. Hukkus Baikonuri õnnetuses.
Muşţafā Adīb

Muşţafā Adīb ‘Abd al-Wāḩid (araabia keeles مصطفى أديب عبد الواحد; sündinud 30. augustil 1972 Tripolis) on Liibanoni diplomaat, jurist, teadlane ja poliitik. Ta on 2013. aastast Liibanoni suursaadik Saksamaal.
Elulugu.
Ta on sündinud 1972. aastal Tripolis. Ta lõpetas Montpellier' Ülikooli, kus ta omandas doktorikraadi õigusteaduse ja politoloogia alal.
Ta on töötanud Liibanoni Ülikooli professorina. Aastatel 2000–2004 oli ta Liibanoni transpordiministri Najīb Mīqātī nõunik.
Aastast 2013 on ta Liibanoni suursaadik Saksamaal.
31. augustil 2020 määrati ta Liibanoni peaministri kandidaadiks, kuid tal ei õnnestunud valitsust moodustada.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on viis last. Usutunnistuse poolest on ta sunniitlik muslim.
Samael (ansambel)

Samael on Šveitsi black metal, industrial metal bänd, mis tegutseb aastast 1987.
Djskograafia.
Stuudioalbumid
Koosseisud.
Praegune koosseis
Radio-télévision belge de la Communauté française

Belgia Prantsuskeelse Kogukonna Raadio-Televisioon (prantsuse keeles: Radio-télévision belge de la Communauté française, RTBF; ) on Belgia prantsuskeelse piirkonna Valloonia rahvuslik avalik-õiguslik ringhääling. RTBF liitus Euroopa Ringhäälingute Liiduga aastal 1950. RTBF on koos Belgia hollandikeelse ringhäälinguga Vlaamse Radio- en Televisieomroeporganisatie (VRT) korraldanud 1987. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse Brüsselis.
Pühitsusrist

Pühitsusrist (ladina keeles "crux signata", saksa keeles "Weihekreuz"), ka konsekratsioonirist on kiriku sissepühitsemise puhul mitmele poole, näiteks kirikuseintele, altarilauale või mujale maalitud või süvistatud, sageli rõnga sees asetsev ristikujutis.
Ringiga ümbritsetud Kreeka või Malta riste või käppriste tehti kiriku seintele, piilaritele või altariplaadile kiriku sissepühitsemisel. Ristid raiuti või maaliti kohtadele, mida kiriku pühitsemisel salviti krismaga ja mille ees hiljem põlesid küünlad. Selliseid pühitsusriste tehti keskajal tavaliselt 12. Iga rist esindas ühte kaheteistkümnest apostlist. Altarilauale tehti viis pühitsusristi Kristuse viie haava sümbolitena.
Näiteid Eestist.
Eksterjööris.
Enamasti tehti pühitsusriste kiriku siseseintele, kuid neid võib olla ka välisseintel.
Ignalina vald

Ignalina vald (leedu keeles "Ignalinos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil.
Valla pindala on 262 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1571 inimest. Valla keskus on Ignalina linn, mis aga valla koosseisu ei kuulu. Vallamaja asub aadressil Vasario 16-osios g. 8. Vallavanem on Jonas Polito. 
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Okjökull

Okjökull oli liustik Islandil.
Liustik sulas lõplikult aastal 2014. 
Augustis 2019 paigaldati selle mälestuseks plaat "Kiri tulevikku", mis muuhulgas märgib tolle aja süsihappegaasi kontsentratsiooni õhus – 415 ppm, viidates sellega liustiku sulamise põhjusena inimpõhjustatud kliimasoojenemisele.
Mensa

Mensa ehk altarilaud (ladina keeles "mensa" – 'laud') on kiriku altari aluskivile ("stipes") asetatud plaat. Mensale toetub retaabel, kui see on olemas.
Ajaloost.
Euharistiat seostasid lauaga (altar ehk "mensa Domini" 'Issanda laud') juba varakristlased, nagu viitab kirjakoht 10:21 Pauluse esimeses kirjas korintlastele. Keskaegsete kirikute altarilauad olid eranditult ristkülikukujulised, kuid moodsate kirikute altarite puhul võib ette tulla ka muud kuju. Kiriku traditsioon näeb ette, et mensa peab olema tehtud looduskivist.
Keskajast on pärit traditsioon hoida altarilaua sees reliikviaid. See omakorda tuleb veel vanemast traditsioonist püstitada altar pühaku haua kohale ja pühakoda selle ümber. Näiteks Kaarma kirikus säilinud kolmest altarist kahel on reliikvianišid.
Altari pühitsemisel salvitakse altarilaud krismaga. Keskajal maaliti või süvistati salvitud kohtadesse pühitsusristid.
Carter Hart

Carter Hart (sündinud 13. augustil 1998 Sherwood Parkis Alberta provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Philadelphia Flyers.
Aastatel 2014–2018 mängis ta neli hooaega Western Hockey League'i (WHL) klubis Everett Silvertips. Aastatel 2016–2018 pälvis ta kolmel hooajal järjest liiga parimale väravavahile antava Del Wilson Trophy. Hooaegadel 2015–16 ja 2017–18 valiti ta lisaks kogu Canadian Hockey League'i hooaja parimaks väravavahiks ning võitis hooajal 2017–18 ka WHL-i hooaja parimale mängijale antava Four Broncos Memorial Trophy.
2016. aastal valis Flyers ta NHL "Draft"is 47. valikuna. Ta alustas hooajal 2018–19 mängimist American Hockey League'i klubis Lehigh Valley Phantoms. NHL-is tegi ta Flyersi meeskonnas debüüdi 18. detsembril 2018 mängus Detroit Red Wingsi vastu. Ta sai pärast Carey Price'i NHL-is noorimaks ja läbi aegade noorimaks Flyersi väravavahiks, kes on oma debüütmängu võitnud. 2019. aasta jaanuaris sai ta NHL-is pärast Steve Masonit esimeseks väravavahiks, kes on algkoosseisu kuuludes võitnud oma neli esimest mängu. Sama aasta jaanuaris valiti ta lisaks liiga kuu parimaks uustulnukaks. 9. oktoobril 2019 sai Hart 4:0 võidumängus New York Rangersi üle Flyersi ajaloo noorimaks väravavahiks, kes on teinud nullimängu. 2. augustil 2020 aitas ta väljalangemismängudes Flyersil võita Boston Bruinsi tulemusega 4:1, millega sai ta läbi aegade noorimaks Flyersi väravavahiks, kes on NHL-i väljalangemismängudes võidu saavutanud.
2018. aastal tuli Hart Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Hart Kanada koondises hõbemedali.
Äädikpilvik

Äädikpilvik ("Russula acetolens") on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv seen.
Kübar on helekollane kuni kollane, 2–5 cm lai. Eoslehekesed on vanematel viljakehadel safrankollased.
Noored viljakehad on lõhnatud, vanad viljakehad lõhnavad äädika, marineeritud kurkide või sinepi järgi. Selle järgi saab teda eristada sarnastest liikidest, näiteks rebupilvikust.
Linkmenysi vald

Linkmenysi vald (leedu keeles "Linkmenų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil.
Valla pindala on 96 km². 2011. aasta seisuga elas seal 937 inimest. Valla keskus on Linkmenysi küla. Vallamaja asub aadressil Liepų g. 2. Vallavanem on Jonas Alekna.
Lisaks küladele on vallas ka mõned huutorid
Quinn Hughes

Quinton Hughes (sündinud 14. oktoobril 1999 Orlandos Florida osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Vancouver Canucks.
Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Michigani Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2018. aastal valis Canucks ta NHL-i "draft"is seitsmenda valikuna. 2019. aasta märtsis sõlmis ta Canucksiga kolmeaastase lepingu. NHL-is tegi ta debüüdi 28. märtsil 2019 mängus Los Angeles Kingsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 10. oktoobril, kui kohtuti taas Kingsiga. Ta sai sellega pärast J. J. Daigneault'd Canuksi noorimaks kaitsemängijaks, kes on värava löönud. 2019–20 põhihooajal oli ta resultatiivseim uustulnukas (8+45), saades sellega NHL-i uuemal ajastul pärast Bobby Orri ja Brian Leetchi kolmandaks kaitsemängijaks, kes seda suutnud on. Hooaja 2019–20 väljalangemismängudes sai Hughes enim punkte kogunud uustulnukast kaitsemängijaks NHL-i väljalangemismängudes läbi aegade. Samal hooajal valiti ta uustulnukate sümboolsesse koosseisu ("NHL All-Rookie Team").
2020. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule. Ta sai teiseks uustulnukast kaitsemängijaks, kes on tähtede mängul värava löönud. Hooaegadel 2019–20 ja 2020–21 on Hughes pälvinud Canucksi hooaja parimale kaitsemängijale antava Babe Pratt Trophy.
2017. aastal tuli Hughes USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. Kuni 20-aastaste koondisega on ta võitnud 2018. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2019. aastal hõbemedali. USA jäähokikoondise koosseisus võitis Hughes 2018. aasta maailmameistrivõistlustelt pronksmedali.
Areoolpilvik

Areoolpilvik ("Russula virescens") on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen.
Kübar on hallitusroheline, 6–15 cm lai.
Nokkmüts

Nokkmüts on peamiselt meeste kantav peakate.
Nokkmüts võeti Eestis kasutusele 1850.–1870. aastatel vene sõjaväemütside eeskujul ning oli 19. sajandi lõpuks meeste peamine peakate.
Neid valmistati tumesinisest või mustast villasest riidest ning need olid lameda põhja, voodri, suhteliselt kõrge ääre ja kõva läikiva sirmiga ehk nokaga mütsid. 
Nokkmüts oli Eesti eri piirkondades erineva nimetusega: "ulaga müts" (saarte murdes), "nokats" (lõunaeesti murdes), "lakats" (Võru murdes ja Tartu murdes), "lakaga müts", "sirmiga müts", "vene müts", "nokamüts" jne. 
Tänapäeval valmistatakse nende mütside laiad nokad üldjuhul eelpainutatult ja tekstiilsest materjalist (v.a kaptenimütsid, sõjaväemütsid jms). Nokkmütse toodetakse villasegusest, puuvillasest või polümeersest kangast, voodriga või ilma, tagapaelaga, suurust reguleeriva takjakinniti või rihmaga, klõpskinnitusega, ka tuule- ja veekindlatena või perforatsiooniga.
Topeltartikulatsioon

Topeltartikulatsioon on keelte struktuuri üldine omadus, mis seisneb kahe tasandi ühikute olemasolus. 
Topeltartikuleeritud süsteem koosneb suhteliselt väiksest hulgast tähenduseta elementidest (keeles foneemidest), mis kombineerudes moodustavad suure hulga tähenduslikke ühikuid (keeles morfeeme). 
Topeltartikuleerituna võib vaadelda ka genoomi – see koosneb koodonitest, mis moodustavad geene. 
Topeltartikulatsiooni mõiste võttis 1949. aastal kasutusele André Martinet.
2020.–2021. aasta maailma karikasari laskesuusatamises

 
2020.–2021. aasta maailma karikasari laskesuusatamises on 44. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algab 27. novembril 2020 Kontiolahtis ja lõppeb 21. märtsil 2021 Oslos. Oma üldarvestuse tiitlit 2019.–2020. hooajast kaitsevad Johannes Thingnes Bø ja Dorothea Wierer.
Võistluste ajakava.
IBU maailma karikasarja 2020.–2021 hooaja kalender.
Marco Rüütel

Marco Rüütel (sündinud 8. veebruaril 1966 Keilas) on eesti ettevõtja, kitarrist ja purjetaja.
Muusika.
Ta kuulus koos Tarmo Kruusimäega Vennaskonna algkoosseisu, kellega asutas seejärel ansambli Tugev Tuul (hilisem ABS ja Kulo). Lisaks on ta mänginud ja loonud muusikat koos Danel Pandrega ansamblis Rob Roy ning esinenud külaliskitarristina mitmes Eesti ansamblis.
Sport.
Noorukieas tegeles ta purjetamisega, tuli kolmel korral (1980, 1981 ja 1982) purjetamises Eesti meistriks ning võitis kahel korral (1980 ja 1982) NSV Liidu noorte meistrivõistluste pronksmedali.
Välireklaam.
1994. aastast on ta töötanud peamiselt välireklaami alal, loonud üleriigilise välireklaamiketi Prisma NET ja juhib seda ettevõtet.
Käibelolevate valuutade loend

ÜRO riikides, ÜRO vaatlejariikides, tunnustamata riikides ja sõltuvatel territooriumitel on seadusliku maksevahendina tunnustatud 180 valuutat. Kui välja arvata fikseeritud vahetuskursiga valuutad, jääb alles vaid 130 valuutat (mis on iseseisvad või seotud mõne valuutakorviga). Sõltuvad territooriumid ning tunnustamata riigid on välja toodud vaid, kui nende valuuta emamaa omast erineb.
Kriteeriumid.
Valuuta on raha, mis toimib maksevahendina. Füüsiliselt on valuuta kas paberist, puuvillast, polümeerist vms rahatähed ning metallist mündid. Tavaliselt on raha trükkimise monopol riigil, mõnel juhul on mitme riigi peale üks monopol. Selles loendis on käibelolevatena välja toodud vaid valuutad, mis on igapäevamajanduses kasutatavad seaduslikud maksevahendid. Kaasa on arvatud murdühikud, millel füüsilist vormi pole, kuid mida riigid tunnustavad (nt Ameerika Ühendriikide mill, Egiptuse millim ja Jaapani rin). Loendisse pole lisatud mitteriiklikke valuutasid (nt Malta ordu), erakviitungeid, era-, virtuaal- ja alternatiivvaluutasid.
Käibelolevate valuutade loend riigi või territooriumi kaupa.
Kollane taust tähendab, et valuuta vahetuskurss on mõne teise valuutaga seotud (lisa).
&lt;/includeonly&gt;&lt;/onlyinclude&gt;
Koorivõre

Koorivõre ehk koorivahevõre (ladina keeles "cancelli") on kiriku koori pikihoonest eraldav ažuurne või avadega konstruktsioon. Koorivõre ei sulge vaadet altariruumi erinevalt letnerist. Idakirikus kujunes varakristlikust barjääritaolisest ja hiljem sammastega "templon"'ist ikonostaas.
Ajaloost.
Koorivahevõre taolisi ehitisi altariruumi ees esines juba eelromaani ehitistes, näiteks Astuuria kuningriigis püstitatud kirikutes. Bütsantsi kirikutes oli selliseks eraldajaks paneelide, kolonnettide ja arhitraaviga "templon".
Koori eraldab alates 12. sajandist kogudusele määratud hooneosast eriti kloostri- ja stiftikirikutes kõrge vahesein ("Chorschranke", "choir screen" või "rood screen"). Kui selle küljes asus lugemispult ja selle ees ilmikute altar, oli tegemist letneriga.
Alates 15. sajandist ilmub barjääritaolise vahevõre asemele üha sagedamini kõrge kunstipäraselt sepistatud ja kaunistatud metallist võresein ehk doksaal. Kõige kaunimad näited neist võreseintest pärinevad 17. sajandist, näiteks Püha Martini ja Oswaldi kiriku koorivõre Weingartenis Württembergis.
Altariaed

Altariaed on altariruumi ees asuv või altariesist kõrgendikku ümbritsev madal balustraad või võre, mille ääres usklikud võtavad vaimulikult vastu armulauda. Enamik vanemaid altariaedu on varustatud põlvituspingiga, millele armulaua vastuvõtjad põlvitavad.
Altariaed võib olla kujundatud vahepostidega või ilma nendeta. Altariaed võib olla kaetud liturgilises värvis kattega, kattega võidakse katta ka põlvituspink.
La Une

La Une (, eesti keeles 'üks') on Belgia ringhäälingu Radio-télévision belge de la Communauté française prantsuskeelne telekanal.
La Deux

La Deux (, eesti keeles 'kaks') oli Belgia ringhäälingu Radio-télévision belge de la Communauté française prantsuskeelne telekanal. Septembris 2020 ühinesid La Deux ja raadiojaam Pure FM raadio nime Tipik alla.
La Trois

La Trois (, eesti keeles: kolm) on Belgia ringhäälingu Radio-télévision belge de la Communauté française prantsuskeelne telekanal.
Õuna-pihlakakoi

Õuna-pihlakakoi ("Argyresthia conjugella") on liik liblikalisi sugukonnast võrgendikoilased ("Yponomeutidae") (või teise süsteemi järgi sugukonnast "Argyresthiidae").
Röövikuna toitub ta pihlaka ja õunapuu seemneist.
Johann III (Holstein-Kiel)

Johann III "Leebe" (u 1297–1359) oli Schauenburgi ja Holstein-Plöni ning Holstein-Kieli krahv, valitsedes Holstein-Plöni (1312–1316 ja taas 1350–1359) ning Holstein-Kieli (1316–1359). Üheskoos Holstein-Rendsburgi krahvi Gerhard III-ga oli Johann III aastatel 1332–1340 eestkostev isand Taani Schleswigi hertsogkonnas.
Elu.
Ta oli krahv Gerhard II "Pimeda" ja selle naise Agnese poeg, mis tegi temast Erik VI ja Christoffer II emapoolse poolvenna. 1312. aastal järgnesid Johann ja tema isapoolne poolvend Gerhard IV nende isale kui kaasvalitsevad Holstein-Plöni krahvid. 1316. aastal päris Johann III oma isa nõolt Johann II "Ükssilmalt" Holstein-Kieli ja jättis seega oma venna Gerhard IV Holstein-Plöni ainuvalitsejaks. Pärandi tõttu jõuka mehena tegutses Johann varakult kui võimukas kohalik vürst, rahastades Taani sõjapidamist ja tehes koostööd oma nõo Gerhard III-ga.
Tema rahaline toetus Taani kuningatele tegi temast kiiresti juhtiva võlausaldaja, kelle peamine omand oli Fynis. 1326. aasta mässu ajal Christopher II vastu toetas Johann Gerhard III ja Taani suurnikke ning suurendas oma Taani valdusi. Johann III ja Gerhard III kasvav rivaalitsemine viis ta 1330. aastal toetama Christopheri taastamist kuningaks, kuid kahe poolvenna koostöö 1331. aastal Gerhard III vastu lõppes kaotusega. Johann elas selle tagasilöögi poliitiliselt üle, kuid pidi Gerhard III oma ülemuseks aktsepteerima.
Aastatel 1332–1340 oli Johann Taani isand Suur-Beltist idas. Kuid 1332. aastaks kaotas ta Skåne, mis mässas Saksa valitsuse vastu, alludes Rootsi kuningale. Ehkki mingit moodi Gerhard III kaasvalitseja, ei mänginud Johann väga suurt poliitilist rolli ja eelistas keskenduda oma majanduslikule kasumile – sarnaselt Gerhard III-ga vaevasid teda tema oma väikevõlausaldajad. Pärast Gerhard III surma ja Holstein-Rendsburgi valitsuse kokkuvarisemist 1340. aastal tegi Johann raha tagasisaamiseks esialgu koostööd kuningas Valdemar IV-ga, kuid sõja ja majandustehingutega oli ta järgnenud aastatel Taani valdustest aeglaselt, kuid kindlalt välja surutud.
1350. aastal pärandas tema vennapoeg Gerhard V Holstein-Plöni Johannile. Pärast tema surma päris Holstein-Plöni ja Holstein-Kieli tema poeg Adolf IX.
Taani traditsioonis varjutab Johanni Holsteini valitseja Taanis Gerhard III. Tegelikult pole Johanni olemusest palju teada, kuid näib, et ta oli tark diplomaat, kelle ambitsioonid olude sunnil piirdusid järk-järgult majanduslike nõudmistega.
Abielu ja järglased.
Johann III abiellus 27. jaanuaril 1319 hertsog Heinrich III tütre Katharinaga. Nad said järgmised lapsed:
Teises abielus oli tema naine Schwerini krahvi Nikolaus I tütar Merislawa.
Adolf VII (Holstein-Kiel)

Adolf IX, ka "Adolf VII", (u.1327 – 26. jaanuar 1390) oli Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni krahv 1359. aastast kuni oma surmani.
Elu.
Tema vanemad olid Johann III "Leebe" ja Katharina. 1362. aasta detsembris abiellus Adolf IX hertsog Albrecht II tütre Annaga.
Adolfi valitsemine oli enamasti rahumeelne. 1375. aastal pantis vürstlik Bremeni peapiiskop Albert II talle Haseldorfi soo. Bremeni peapiiskop ei suutnud hiljem panti lunastada ja Haseldorfi soo on siiani Holsteini osa.
Adolf IX suri pärijateta. Pärast tema surma okupeerisid Holstein-Rendsburgi krahv Nikolaus ja selle vennapojad Holstein-Kieli ja Holstein-Plöni. Schaumburgi dünastiast Holstein-Pinnebergi krahvid protesteerisid ja nõudsid osa pärandist. Vaidlus lahendati rahumeelselt, kus Pinnebergi krahvid said rahalise hüvitise, pluss Nienlandi ringkonna (sealhulgas Neuland ja Herzhorni isandkond) ja mõned maad Elbe ääres. Holstein-Rendsburgi ja Holstein-Pinneburgi krahvid sõlmisid ka vastastikuse pärimise lepingu: kui üks liin hääbub, pärib teine kõik selle valdused ja pärilikud läänid.
Kaasani Ak Bars

Kaasani Ak Bars on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Kaasanis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Harlamovi divisjonis.
Klubi asutati 1956. aastal ja algselt kandis see nime Kaasani Mašstroi. Aastatel 1958–1990 kandis klubi nime Kaasani SK Uritskogo ja seejärel kuni 1996. aastani Kaasani Itil, misjärel sai klubi oma praeguse nime.
2006. aastal tuli Ak Bars Venemaa meistriks. 2009. aastal võitis Ak Bars esimese klubina Gagarini karika. Gagarini karikas võideti ka järgmisel hooajal ning veel hooajal 2017–18.
Klubi koduväljak asub TatNeft Arenal.
Praegune koosseis.
"Seisuga 28. august 2020"
Adam Reideborn

Adam Reideborn (sündinud 18. jaanuaril 1992 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib väravavahina KHL-i klubis Moskva CSKA.
Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2014–15 Modo Hockey meeskonnas.
2016. aastal liitus ta samuti Rootsi kõrgliigas mängiva Djurgårdensiga. Hooajal 2017–18 oli ta parima tõrjeprotsendiga väravavaht Rootsi kõrgliigas (.938) ja lasi kõikidest väravavahtidest keskmiselt mängus sisse kõige vähem väravaid (1,57 väravat mängus). Hooajal 2018–19 jõudis ta Djurgårdensiga Rootsi liiga finaali, kus kaotati Frölundale mängudega 2:4. Samal hooajal pälvis ta liiga hooaja parimale väravavahile antava Honken Trophy.
2019. aasta mais siirdus Reideborn KHL-i, liitudes Kaasani AK Barsiga. 2021. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Moskva CSKA-ga.
Reideborn kuulus Rootsi jäähokikoondisse 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Pajumailane

Pajumailane ("Cossus cossus") on liik liblikalisi. Ta on ööliblikas.
Valmikud on hallikate tiibadega, suured (tiibade siruulatus 7–9 cm). Röövikud on samuti suured (kuni 8 cm pikad ja 1 cm jämedad), lihakarva punakad.
Munad munetakse lehtpuu (enamasti remmelga) koorepragudesse. Röövik elab puidus 2–3 aastat. Seejärel röövik talvitub maapinnal võrgendis ning nukkub kevadel. Nukufaas kestab 2–6 nädalat. Valmikud ilmuvad juunis.
Rahvapärast nimetust 'mailane' on arvatavasti kasutatud ka mõnede teiste suurte röövikute kohta.
Eestis on pajumailane tavaline. Levinud kogu Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Aasia parasvöötmes.
John Momis

John Momis (sündinud 3. märtsil 1942 Salamauas) on Paapua Uus-Guinea poliitik ning endine vaimulik ja diplomaat. Ta on alates 2010. aastast Bougainville'i autonoomse piirkonna president.
1970–1993 oli ta ametis katoliku preestrina. 1972. aastal valiti ta Paapua Uus-Guinea parlamendi liikmeks. 1988–1992 oli ta Paapua Uus-Guinea provintsiasjade minister. 1999–2005 oli ta Bougainville'i kuberner ja 2007–2010 Paapua Uus-Guinea suursaadik Hiina RV-s. Ta valiti presidendiks 2010. aastal ja uuesti 2015. aastal.
Momis soovis muuta põhiseadust, et ta saaks kandideerida kolmandaks ametiajaks 2020. aasta Bougainville'i üldvalimistel, kuid see ei õnnestunud.
Pierre-Édouard Bellemare

Pierre-Édouard Bellemare (sündinud 6. märtsil 1985 Le Blanc-Mesnilis) on Prantsusmaa jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis Seattle Kraken.
Ta alustas klubikarjääri Prantsusmaa klubis Dragons de Rouen, mille koosseisus debüteeris ta Prantsusmaa kõrgliigas hooajal 2002–03. Aastatel 2004, 2005 ja 2006 tuli ta klubiga Prantsusmaa meistriks. Hooajal 2004–05 pälvis ta liiga parimale noormängijale antava auhinna Trophée Jean-Pierre Graff.
Aastatel 2006–2009 mängis ta Rootsi esiliiga klubis Leksands IF. Hooajal 2008–09 oli ta 31 väravaga Rootsi esiliiga suurim väravakütt. Seejärel liitus ta Rootsi kõrgliiga klubiga Skellefteå AIK, kus ta mängis viis hooaega kuni 2014. aastani. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta klubiga Rootsi meistriks.
2014. aastal jätkas Bellemare karjääri NHL-is. Ta liitus esmalt Philadelphia Flyersiga, kus mängis kolm hooaega. Seejärel asus ta mängima Vegas Golden Knightsis, mille ridadesse kuulus ta kaks hooaega. 2019. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Colorado Avalanche'iga. 2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu valitseva Stanley karika võitja Tampa Bay Lightningiga.
2023. aasta juulis sõlmis ta üheaastase lepingu Seattle Krakeniga.
Prantsusmaa jäähokikoondise koosseisus on Bellemare osalenud kümnetel maailmameistrivõistlustel.
Ansambel Münt

Ansambel Münt on Eesti levimuusika ansambel.
Münt alustas tegevust Kunda klubis 1983. aastal. Esimesel tarifitseerimisel saadi kohe A kategooria. Mänge oli palju ja ansambel oli edukas erinevatel lavadel ja ülevaatustel. Aktiivne mänguperiood lõppes 1995.a.
Ansambel alustas taas esinemist pärast ansambli 20nda aastapäeva pidu.
Münti kuulub Olev Mäe, Aimar Ivask, Väino Randver ja Raul Ots.
Ansambel Mündi koduleht
Templon

Templon (kreeka keeles τέμπλον "templon" 'pühamu') on varakristlikes ja Bütsantsi kirikutes altariruumi ümbritsev ja seda muust kirikuruumist eraldav barjäär, millel on sambad ja arhitraav ning milles on üks või mitu väravat vaimulike liikumiseks. Varane templon ei varjanud vaadet altariruumi, hiljem hakati sammaste vahele riputama eesriideid ja ikoone nende ette, nii et templonist kujunes õigeusu kiriku ikonostaas.
Ajaloost.
Templon ilmus kirikuarhitektuuri 5. sajandi paiku ja seda võib kunagise Bütsantsi ala kirikutes siiamaani leida. Algne templon oli madal barjäär, mis kõrguselt ei ületanud hilisema läänekiriku altariaeda. Üks varane näide asub Gerasa Kosmase ja Damianose kirikus, kus kiriku "bema"'t piirab kümmekonna sentimeetri kõrgune kivisokkel, milles on näha seal kunagi asunud paneelide ja vahepostide kohad väravaavaga ees keskel.
Sellest barjäärist kujunes edaspidi inimpikkusest kõrgem ehitis puust või marmorist sammastega, mis toetasid kerget arhitraavi ("epistylion"). Enamikus 6.–7. sajandi Bütsantsi kirikutes eraldas altariruumi vöökõrgune barjäär, kuid kirjalikest allikatest võib välja lugeda, et juba 6. sajandil oli paljudes Konstantinoopoli pühakodades templonil ka arhitraav terve temploni ulatuses, näiteks Hagia Sophias, mis pühitseti 537. aastal, püha Artemiose martüürionis Oxeia Ristija Johannese kirikus, ja võib-olla Polyeuktose kirikus, mis valmis 527. aastal. Kirjas on, et nendes kirikutes oli arhitraav kaunistatud pühade kujutistega. Hagia Sophias olid sellel medaljonid Kristuse, neitsi Maarja, inglite, apostlite ja prohvetitega, barjääri paneele kaunistasid Justinianuse ja Theodora monogrammid; Artemiose martüürioni arhitraavil olid Kristuse, Ristija Johannese ja Artemiose kujutised. Arheoloogiliste leidude põhjal võib väita, et kolonnettidega barjäär oli olemas ka paljude 6. ja 7. sajandi kirikutes väljaspool Konstantinoopolit.
Arhitraaviga templon vahetas barjääri kirikutes välja järk-järgult ja sai tavaliseks altariruumi eraldajaks alates 10. sajandist, eriti Kreekas ja Väike-Aasias. Säilinud näited on Xanthose kirik, mis pärineb ajavahemikust 10. sajandi keskpaigast 11. sajandi keskpaigani, 11. sajandi "katholikon" Hosios Loukase kloostris ja mitmetes Athose mäe peakirikutes, kus ehitusaegne templon on tänaseni säilinud, kuid nüüd varjab seda hiljem lisatud ikonostaas.
Uurijate hulgas pole üksmeelt küsimuses, millal hakati temploni sammaste vahele paigutama eesriideid ja ikoone: mõned arvavad, et juba 11. sajandil, et liturgia teatud osas sulgeda vaade altariruumi, kuid teised, toetudes liturgiliste ja arheoloogiliste allikate ebapiisavusele, eeldavad, et liturgia jäi 13.-14. sajandini usklikele täies mahus nähtavaks ja kui ikoone kasutati, eksponeeriti neid kõrge arhitraavi küljes või riputati sammaste külge. 15. sajandi algusest pärinevat Thessaloniki Symeoni kirjeldust templonist võib tõlgendada nii, et Kristuse, Jumalaema, Ristija Johannese, inglite, peainglite, pühakute ja apostlite ikoonid võisid kaunistada arhitraavi või sambaid.
Välislingid.
[[Kategooria:Kiriku sisustus]]
[[Kategooria:Bütsantsi arhitektuur]]
[[Kategooria:Bütsantsi kunst]]
Elano

Elano Blumer (tuntud lihtsalt kui Elano; sündinud 14. juunil 1981 Iracemápolises) on Brasiilia jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ründav poolkaitsja).
Ta alustas klubikarjääri 2001. aastal Brasiilia kõrgliiga klubis Santos. Aastatel 2002 ja 2004 tuli ta klubiga Brasiilia meistriks.
Aastatel 2005–2011 mängis ta kolmes Euroopa klubis: Ukraina kõrgliiga klubis Donetski Šahtar (2005–2007), Inglismaa Premier League'i klubis Manchester City (2007–2009) ja Türgi kõrgliiga klubis Galatasaray (2009–2011). Ta tuli kahel korral Šahtariga Ukraina meistriks.
2011. aastal naasis ta Santosesse. Aasta hiljem liitus ta teise Brasiilia kõrgliiga klubiga, Grêmio. 2014. aastal mängis ta Grêmiost laenul Flamengost. Aastatel 2014–2015 mängis ta veel India kõrgliiga klubis Chennaiyin. 2014. aasta hooajal oli ta kaheksa väravaga India kõrgliiga suurim väravakütt. 2015. aastal tuli ta klubiga India meistriks. Karjääri lõpetas ta siiski 2016. aastal Santoses.
Aastatel 2004–2011 kuulus ta Brasiilia jalgpallikoondisse kokku 50 korral ja lõi üheksa väravat. Ta võitis Brasiilia koondisega 2007. aastal Copa América ja 2009. aastal FIFA konföderatsioonide karikaturniiri. Lisaks kuulus ta Brasiilia koondisse 2010. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2011. aasta Copa Américal. 2010. aasta maailmameistrivõistluste alagrupiturniiril lõi ta värava mängus Põhja-Korea ja Elevandiluuranniku vastu.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu asus ta treenerina tööle oma kauaaegses koduklubis Santos. 2017. aastal oli ta kahel korral Santose ajutine peatreener. 2020. aastal sai ta São Paulo osariigi meistrivõistlustel osaleva Inter de Limeira peatreeneriks, aidates klubil osariigi liigasse püsima jääda. Sama aasta augustis määrati ta Brasiilia esiliiga klubi Figueirense peatreeneriks.
Gerasa Kosmase ja Damianose kirik

Kosmase ja Damianose kirik on Jordaania põhjaosas Jarashis (vanakreeka nimega Gerasa) asuv varemetena säilinud Bütsantsi kirik, mis pärineb 6. sajandist.
Kirik on üks kolmest kirikust, millel on ühine kolonnaadiga piiratud narteks ja mis moodustavad ühe arhitektuurilise kompleksi, teised kompleksis on Ristija Johannese kirik ja Georgiuse kirik. Ehitised püstitati 529.–533. aastal.
Arhitektuur.
Kolmelöövilise kiriku pealöövi eraldas külglöövidest kaks rida kaartega piilareid, mille alused on säilinud. Hiljem 6. sajandi jooksul lisati baptisteerium. Kiriku kõige suuremaks vaatamisväärsuseks on hästi säilinud värviliste mosaiikidega kaetud põrandad, millel leidub ornamente ja suurepärase teostusega inimeste ja loomade kujutisi. See on haruldane piirkonna kohta, kus ikonoklastid purustasid palju kirikuid. Tõenäoliselt säilis põrand seetõttu, et kirik hüljati juba 7. sajandil. Kõige tähelepanuväärsem pilt arvatakse olevat mosaiik kiriku valvurist Theodoreosest ja tema abikaasast.
Kirik on nimetatud Kosmase ja Damianose kirikuks mosaiigi järgi, mille tekst nimetab pühakutest kaksikvendi Kosmast ja Damianost. Pärimuse järgi olid nad kristlastest arstid ja said märtriteks roomlaste käe läbi; et nad ravisid tasuta, nimetatakse neid kiriku pärimuses 'kasupüüdmatud tervendajad'.
Aleksander Hellat (arst)

Aleksander Hellat (9. juuli 1913 Riia – 8. märts 2003 Sudbury) oli eesti arst ja arstiteadlane Kanadas.
Ta lõpetas aastal 1932 Jakob Westholmi Gümnaasiumi ja aastal 1939 "cum laude" Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Põhjala ridadesse. Aastal 1949 kaitses ta Helsingi Ülikoolis "dr med" kraadi.
Ta oli aastatel 1941–1944 Mikkelis sõjaväearst. Aastatel 1944–1951 elas ta Rootsis, ta tegutses aastatel 1949–1951 eraarstina. Aastast 1951 elas ta Kanadas, Sudburys.
Isiklikku.
Tema isa oli poliitik Aleksander Hellat, vend Toomas Hellat oli eesti päritolu Nõukogude Liidu luuraja.
Ceikiniai vald

Ceikiniai vald (leedu keeles "Ceikinių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Ignalina rajooni territooriumil.
Valla pindala on 83 km². 2011. aasta seisuga elas seal 557 inimest. Valla keskus on Ceikiniai küla. Vallamaja asub aadressil Bažnyčios g. 18. Vallavanem on Saulius Zabolevičius.
Lisaks küladele on vallas ka üks huutor
Ceikiniai

Ceikiniai on küla Leedus Ignalina rajoonis, Ceikiniai valla halduskeskus. 
Külas on põhikool ja postkontor. Sealne katoliku kirik valmis aastal 1773. 
Ajalugu.
Küla kohta on esimesed teated XVI sajandist, mil Ceikiniai mõisa omanik Andriejus Butrimas Nemierovičius pärandas selle Švenčionysi kirikule. Aastal 1542 ostis Stanislovas Dovaina sealsed valdused kirikult ära.
Aastail 1621–1700 tegutses sealse kalvinistide kiriku juures kool. Aastal 1773 rajati sinna ka puidust katoliku kirik. Aastal 1831 organiseeris sealne vaimulik A. Labutis kohalikke elanikke osalemaks Novembriülestõusus. Aastal 1885 sündis külas leedu laulja Kipras Petrauskas, kelle järgi on nimetatud ka kohalik kool. Tsaariajal kasutati küla kohta venekeelseid nimekujusid Цейкине, Кѣйзи ja Цейкини. Kihelkond loodi sealse kiriku juurde aastal 1921. Ceikiniai jäi aastani 1939 Poola territooriumile. Aastal 2016 põles sealne kirik peaaegu täielikult maha.
Rudolf Baršai

Rudolf Baršai (vene Рудольф Борисович Баршай; 28. september 1924 Labinsk – 2. november 2010 Basel) oli nõukogude liidu, iisraeli, inglise ja šveitsi vioolamängija ja dirigent.
Ta õppis Leningradi Konservatooriumi juures olevas muusikakoolis viiulit. Ta lõpetas aastal 1948 Moskva Riikliku Konservatooriumi vioola erialal Vadim Borissovski klassis.
Kazitiškis

Kazitiškis on küla Leedus Ignalina rajoonis, Kazitiškise valla halduskeskus. 
Küla asub merepinnast 152 meetri kõrgusel Gilutise järve ääres Švogina jõe kaldal. Kazitiškises on põhikool, kultuurikeskus, raamatukogu ja postkontor. Vaatamisväärsusteks on 1908. aastal valminud katoliku kirik ja mõisakompleks, millest on säilinud ait, viljaait, küün ja park. Pargis kasvava Kazitiškise tamm ümbermõõduga 4,45 m ja kõrgusega 29,9 m on looduskaitse all.
Ajalugu.
Külast on leitud II sajandist pärinevat Rooma raha. Sealse mõisa kohta on esimesed teated XVII sajandist, XVIII sajandil läks see Butlerite valdusse. Aastal 1745 rajati külla uniaatide klooster ja ehitati ka kirik. Aastail 1728–1755 tegutses küla lähedal ka vanausuliste Gudiškise klooster. Aastal 1864 suleti sealne katoliku kirik ja selle hoone läks õigeusklike valdusse.
Aastail 1922–1939 jäi küla Poola territooriumile. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasula.
Gerhard I (Holstein-Itzehoe)

Gerhard I (1232 – 21. detsember 1290) oli ainus Holstein-Itzehoe krahv.
Elu.
Ta oli krahv Adolf IV ja selle naise Heilwigi teine poeg.
Kui tema isa 1238. aastal kloostrisse taandus, valitses ta Holsteini koos oma vanema venna Johann I, esialgu Schleswigi hertsogi Abeli eestkoste all. Kui vennad täisikka jõudsid, võtsid nad valitsemise üle ja jätkasid seda ühiselt. 1255. aastal sõlmisid nad kaubanduslepingu Lübeckiga.
Kui nende isa 1261. aastal suri, jaotasid Johann ja Gerhard Holsteini. Gerhard sai Holstein-Itzehoe, kuhu kuulusid Stormarni, Plöni ja Schaumburgi ringkonnad, keskusega Itzehoes. Johann sai Holstein-Kieli, kuhu kuulusid Kieli, Wagria ja Ostholsteini ringkonnad, keskusega Kielis. Johann võitis hiljem Rendsburgi Taanilt tagasi ja vahetas selle Gerhardiga Segebergi vastu.
Gerhard asutas mitu küla, et arendada Holsteini ja kontrollida piirkonda. Ta arendas ka krahvkonna haldust. Ta võitles Bremeni peapiiskopkonna, Lübecki linna ja oma krahvkonna maa-aadliga. 1262. aastal võitis ta Loh Moori lahingu. 1263. aastal Johann suri ning Gerhardist sai Kieli ja Segebergi regent Johanni poegadele.
Gerhard I suri 1290. aastal. Pärast tema surma jaotasid pojad Holstein-itzehoe osadeks: Holstein-Plön, Holstein-Pinneberg ja Holstein-Rendsburg.
Abielud ja järglased.
Ta abiellus 1250. aasta paiku Mecklenburgi Johann I tütre Elisabethiga ja nad said järgmised lapsed:
1280. aasta paiku abiellus ta Montferrat' markii Bonifatius II tütre Adelheidiga (Alessinaga). See abielu jäi lastetuks.
ORF 1

ORF 1 on Austria rahvusringhäälingu Österreichischer Rundfunk peamine telekanal.
Nur-Sultani Barõs

Nur-Sultani Barõs (varem Astana Barõs) on Kasahstani jäähokiklubi, mis tegutseb riigi pealinnas Nur-Sultanis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Tšernõšovi divisjonis.
Klubi on asutatud 26. novembril 1999. Klubi liitus seejärel Kasahstani meistriliigaga. Pärast ühte hooaega Vysšaja Ligas liituti 2008. aastal KHL-iga. Kolmel hooajal oli Barõs jõudnud Idakonverentsi poolfinaali.
Klubi koduväljak asub Barys Arenal.
Alates 2022. aastast on klubi peatreener Andrei Skabelka.
Praegune koosseis.
"Seisuga 28. august 2020"
Adolf VI (Holstein-Schauenburg)

Adolf VI (1256–1315) oli Holstein-Pinnebergi ja Schaumburgi krahv 1290. aastast kuni surmani. Ta oli Gerhard I ja selle naise Elisabethi kolmas poeg ning abiellus hertsog Johann I tütre Helenega. 
Valitsemine.
Kui Gerhard I 1290. aastal suri, jagasid tema pojad pärandi. Adolf VI sai Holstein-Pinnebergi ja esivanemate Schaumburgi krahvkonna. Adolfit peetakse noorema Schauenburgi liini asutajaks; tema vennad asutasid Holstein-Plöni ja Holstein-Rendsburgi liinid.
1298. aastal andis ta välja Gehrdeni linna harta. 1302. aastal alustas ta peamise kaubatee kaitseks Bückeburgi vesilinnuse ehitamist. Loss sai nime Obernkircheni piirkonna lossi järgi; nime on dokumendis esmamainitud 1304. aastal.
Ósios Loukás

Ósios Loukás (Όσιος Λουκάς, vanakreeka Ὅσιος Λουκᾶς "Hosios Lukas" 'auline Luukas') on ajalooline müüriga ümbritsetud klooster Dístomo linna lähedal Kreekas Boiootias. See on olulisim Bütsantsi keskperioodi (10.–12. sajandi) kunsti- ja arhitektuurimälestis, kuulub 1990. aastast koos Néa Moní ja Dafní kloostriga UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Ajaloost.
Kloostri asutas 10. sajandil kohalik eremiit Luukas Steirisest, kes suri 953. aastal. Juba 944. aastal oli ehitatud üks väike kirik, 1011. aastal kloostrit laiendati.
Arhitektuur.
Ósios Loukási kirik on vanim kompleksis ja ühtlasi ainuke Kreeka südamaal, mille kohta kindlalt teada, et see püstitati 10. sajandil. See tsentraalehitis on ka vanim ristkuppelkiriku näide Kreekas; selle plaan järgib täpselt Konstantinoopoli Lipsi kloostri (tänapäeval Fenâri Îsâ mošee) põhiplaani. Ósios Loukási kiriku seinad on laotud erinevatest materjalidest ("opus mixtum"), osaliselt tellisest, osaliselt marmorist ja osaliselt muust kivist ning sellel on omapärased pseudokufa kirjast ornamentaalsed mustrid.
Eremiit Luukase ehitatud Jumalaemale pühitsetud kiriku külge on ehitatud teine kirik, hilisem peakirik ehk "katholikon", dateeritud aastaisse 1011–1012. "Katholikon" on varaseim näide kuppel-oktogoonil-kirikutüübist, selle naose perimeetrit ümbritsevad kaheksa neljatahulist piilarit. Poolkerakujuline tambuurita kuppel toetub neljale nurgatrompile, mis loovad sujuva ülemineku nelinurkselt ruumilt kuplialusele kaheksanurgale. Kiriku kuubikujulist põhiruumi ümbritsevad igast küljest galeriid ja kabelid.
Peakiriku all on krüpt, millesse pääseb kiriku lõunaküljel asuvast trepikäigust. Krüptis on kolm selgelt eristuvat osa: sissepääsu piirkond, keskne pühamu võlvlae ja apsiidiga, ja kolmes küljes võlvkäigud, mis varasemal ajal olid luude hoiupaigaks.
Välislingid.
Tšeljabinski Traktor

Tšeljabinski Traktor on Venemaa jäähokiklubi, mis tegutseb Tšeljabinskis. See mängib Kontinentaalse Hokiliiga (KHL) Idakonverentsis Harlamovi divisjonis.
Klubi on asutatud 1947. aastal. Aastatel 1948–1965 ja 1968–1992 mängis klubi Nõukogude Liidu kõrgliigas. Aastatel 1992–1996 mängiti Rahvusvahelises Liigas. Venemaa kõrgliigas mängiti aastatel 1996–1999 ja 2006–2008. Seejärel liituti KHL-iga.
Alates 2020. aastast on klubi peatreener Anvar Gatijatulin.
Klubi koduväljak asub Traktor Ice Arenal.
Praegune koosseis.
"Seisuga 28. august 2020"
Tallinna Majaomanike Pank

Tallinna Majaomanike Pank (Tallinna Majaomanikkude Pank) oli Eestis tegutsenud kommertspank. 
Krediidiasutus alustas tegevust Tallinna Majaomanikkude Krediitkassana.
Pank alustas tegevust 2. veebruaril 1924 kindlustusseltsi Eeks ruumides Lai tänav 1 ja hiljem Harju tänav 29 ja Vabaduse väljak 10 (hoone algne aadress oli Harju tn 45).
Panga esimene peakoosolek toimus 1924. aasta 20. jaanuaril, kus valiti panga juhatusse Johannes Mürk, juhatuse esimehe asetäitja A. Abram, J. Kivisild, Johann Umblia ja J. Soonike. 
Panga nõukogusse valiti Herman Soone, N. Kiiblik, K. Uusmann, Johan Õunapuu, J. Saumann ja M. Tensing.
1934. aastal kinnitati linnavalitsuse poolt insener Elmar Lohki koostatud osaühisuse Majaomanik Majaomanikkude pangamaja projekt. Uus pangahoone rajati Harju tänava ja Vabadusplatsi nurgale, Vabadusplatsi serval. Maja on ühest tiivast seitsme- ja teisest neljakorruseline. Pangamajas olid ka Tallinna Majaomanike Seltsi ja kindlustusseltsi Eeks-Maja ruumid. Ehitustööde tehniline juht oli insener Aleksander Martin, ehitusmaterjalide muretsemine ja majanduslik juhtimine oli T./Ü. „Maja“ ülesandeks.
Regina Guli

Regina Guli (14. detsember 1936 – 29. detsember 2018) oli eesti tekstiilikunstnik.
Ta lõpetas 1967. aastal tekstiilikunstnikuna Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi.
Regina Guli suri aastal 2018 ning ta on maetud Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli maalikunstnik Nikolai Guli.