tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsioon

Bioloogiasektsioon oli Eesti Looduseuurijate Seltsi allüksus, mis tegutses Tallinnas aastail 1962–2009.
Kuna enamik Looduseuurijate Seltsi sektsioone peab koosolekuid Tartus ning samuti on Tartus seltsi üldkoosolekud, koondas see Tallinna allüksus erinevate erialade Tallinnas elavaid ELUSi liikmeid. Bioloogiasektsioonile eelnes LUSi Tallinna osakond, mis eksisteeris aastail 1930–1963.
Pikka aega oli bioloogiasektsiooni juhataja August Mank.
August Mank

August Mank (26. detsember 1914 Kärdla – 10. november 1996 Tallinn) oli eesti bioloog.
Ta lõpetas Pärnu Poeglaste Gümnaasiumi (1934) ja õppis kolm aastat Läti Ülikoolis loodusteadusi.
Ta töötas Tallinnas Loodusteaduste Muuseumi (Eesti Loodusmuuseumi) osakonnajuhataja ja hiljem kaua aega asedirektorina.
Eesti Ornitoloogiaühingu auliige (1991) 
Ta juhatas Eesti Looduseuurijate Seltsi bioloogiasektsiooni. Ta maeti 16. novembril 1996 Tallinna Metsakalmistule.
Varblane

 
Varblane ("Passer") on lindude perekond varblaslaste ("Passeridae") sugukonnast.
Varblased tekkisid Aafrikas. Muinas-Euroopas aitas varblaste levikutele kaasa põlluharijate hõimude ränne, kuna varblased järgnesid hõimudele. Varblasi on 27 liiki. Isaslinnud käivad gruppide viisi mitme kilomeetri tagant toitu hankimas.
Haigur

Haigur ("Ardea") on lindude perekond haigurlaste sugukonnast.
Sellesse perekonda kuuluvad liigid on pika kaelaga, pikliku keha ja pikkade jalgadega, harilikult ligikaudu 80–100 cm või enam pikad. 
Haigrud toituvad mageda või riimveega veekogude kaldavees, ka kalatiikides, püüdes sealt kalu, kahepaikseid, putukatevastseid jm.
Haigrud on enamasti väga laia levikuga linnud. Nad pesitsevad kolooniates, tehes pesad suurte ja haraliste puude otsa. 
Haigrutel on tugevad ja teravatipulised nokad. Nende lend on rahulik, jättes küllaltki raske mulje. Haigrute kael on lennu ajal alati kõverdatud. 
Taksonoomia.
Mõned perekonna "Ardea" liigid on väga lähedaselt suguluses, näiteks Hall-, Ameerika-, ja Koko-hallhaigur. Samas on paljud teadlased hõbehaigru paigutanud hoopis omaette perekonda "Egretta" või "Casmerodius" . 
Liigid.
Perekonda kuulub 16 liiki:
Eestis elavad hõbe- ja hallhaigrud. Kohatud on ka purpur- ja siidhaigrut.
Valge peakapsas

Valge peakapsas (üldkeeles kapsas; "Brassica oleracea" var. "capitata" f. "alba") on levinud köögivili, kapsa vorm. Sünonüümid on "Brassica oleracea" convar. "capitata" var. "alba" DC. ja "Brassica capitata" f. "alba" DC.
Kirjeldus.
Peakapsas on kaheaastane taim. Esimesel aastal moodustub suurtest lehtedest lehekodarik. Järgmised lehed pöörduvad kasvades sissepoole, üksteist servaga kattes, kusjuures nooremad lehed jäävad järjest väiksemaks. Tihedalt üksteise vastu surutud lehed moodustavad lühikese varre ülemises osas pea, mis botaaniliselt on pung. Kapsapead võivad olla mitmesuguse kujuga: ümarad, teravatipulised, lapikümarad. Tavaliselt on lehed kaetud sinakashalli vahaja kirmega. Kapsapea kaalub enamasti 1–3 kg ja selle läbimõõt on 10–20 cm.
Teisel aastal arenevad kapsapea ladva- ja külgpungadest pikad õisi kandvad võrsed. Vili on kõder. Seemned on tumepruunid kuni mustad. 
Peakapsa sammasjuurestik on hästi välja arenenud ja tugev.
Kasvatamine.
Peakapsad on külmakindlad taimed. Tärganud tõusmed taluvad lühiajalist külma –5 kuni –6 °C, täiskasvanud taimed aga kuni –8 °C. Mullastiku suhtes kapsas kuigi nõudlik ei ole, küll aga vajab ta piisavalt valgust. Korraliku saagi saamiseks tuleb taimi mullata ja kasta. Kahjuritest ohustavad kapsaid maakirp, kapsakärbes, kapsakoi, kapsa tuhktäi, suur-kapsaliblikas, väike-kapsaliblikas ja kapsaöölane. Varajased sordid on koristusküpsed juba juuni algul, hilised augustis-septembris. 
Tänu ilmastikukindlusele kasvatatakse kapsast kõikjal troopikast põhja pool, isegi polaarjoone taga.
Kasutamine.
Kapsas tõstab söögiisu ja aitab vähendada vähkkasvaja riski. Värskel kapsamahlal on raviv toime mao ja kaksteistsõrmiku haavanditele. Samuti aitab see köögivili taastada organismi mineraalainetevarusid.
Kapsast võib süüa ka toorelt (salatina) või kuumtöödeldult. Hapendamine teeb kapsa kergemini seeditavaks, muudab köögivilja tekstuuri ja maitset, kuid säilitab vitamiinid ja mineraalained. Peakapsast võib töödelda mitmel viisil: aurutada, hautada, pruunistada või täita. Tihti lisatakse kapsast suppidesse, hautistesse või vokiroogadesse.
Liialt kaua või ülemäära suures veekoguses keetmine muudab kapsa värvituks ja liiga pehmeks. Ühtlasi väheneb kapsa toitainesisaldus, halveneb maitse ja tekib ebameeldiv lõhn.
Ajalugu.
Kapsas toodi Euroopasse arvatavasti 7. sajandil Väike-Aasiast. Kuigi roomlased ja kreeklased aretasid mitu kapsasorti, ei moodustunud ühelgi neist sellist pead nagu meie oleme harjunud. Külmataluva taimena muutus peakapsas kiiresti populaarseks kõikjal Euroopa põhjapoolsemates maades.
Toiteväärtus ja biokeemiline koostis.
Valge peakapsas on madala energeetilise väärtusega (alla 30 kcal 100 g kohta) ja sisaldab märkimisväärsel hulgal seedimist soodustavaid ballastaineid. Lisaks märkimisväärsele hulgale C-vitamiinile, mis säilib ka hapendamisel, sisaldab peakapsas ka E-, K- ja U-vitamiini.
Juhan Kartau

Juhan Kartau (ka Johannes Kartau; 24. august 1883 Uderna vald, Tartumaa – 24. jaanuar 1964 Jundiaí, Brasiilia) oli Eesti ja Brasiilia poliitik ja ettevõtja.
Isiklikku.
Brasiilias Jundiaí linnas on Maestro Juhan Kartau nimeline tänav (nimetatud tema auks teenete eest kohaliku koorilaulu edendamisel)
Aleksandra Raatma

Aleksandra Raatma (sündinud Aleksandra Ibrus; 1928–1939 Aleksandra Määr; 6. mai 1901 Tallinn – 22. juuni 1967 Tartu) oli eesti arst, Tartu Ülikooli professor.
Ta õppis 1919–1925 (matrikli nr 152, lõpetas) Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, dr. med. 1933 ("Käekirja iseloomust üksikperekonnis ja sugulaskonnas ja selle tähtsusest grafoloogilise ekspertiisi puhul"). Eesti Naisüliõpilaste Seltsi vilistlane.
1925–1927 ja 1929–1934 Tartu Ülikooli kohtumeditsiini instituudi assistent, 1927–1929 Viru-Nigula ja 1934–1936 Haljala jaoskonnaarst, 1936–1940 kooliarst Tallinnas. 
1940–1941 oli ta Tervishoiu Rahvakomissariaadi kohtumeditsiini peaekspert, 1941–1945 kooli- ja jaoskonnaarst Virumaal. 1944–1967 Tartu ülikooli õppejõud, alates 1946 professor, 1945–1949 kohtumeditsiini kateedri ja 1953–1955 anatoomia kateedri juhataja.
Artur Osvald Indus

Artur Osvald Indus (17. mai 1899 Tallinn – 27. jaanuar 1954 Irkutsk) oli eesti arst.
Ta õppis 1919–1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas (matrikli nr. 161).
Ta osales Vabadussõjas. Oli arst Vastseliinas, Harku koloonias ja Aravetel. Arreteeriti Nõukogude võimu poolt, suri vangistuses.
Ta oli Jehoova tunnistaja.
DVD Forum

DVD Forum on rahvusvaheline organisatsioon, mis aitab standardeid luua, näiteks optiliste andmekandjatele, sealhulgas ka DVD omi. 
DVD Forum loodi 1995. aastal nimega DVD Consortium. Praegune nimekuju võeti kasutusele 1997. aastal. 
Organisatsiooni peakorter asub Tokios. 
Asutajad.
DVD Forumi asutas 10 ettevõtet (ja 220 eraisikut):
Praegused liikmed.
Praegu kuulub DVD Forumisse 94 firmat:
2010. aasta Eesti Popmuusika Aastaauhinnad

2010. aasta Eesti Popmuusika Aastaauhinnad ("Kuldne Plaat 2010") oli 11. auhinnatseremoonia, kus Eesti Autorite Ühing, Eesti Esitajate Liit ja NCB Eesti jagasid iga-aastasi Eesti popmuusika aastaauhindu. Kuldsed Plaadid said need Eesti muusikud, kelle loomingut on 2009. aasta jooksul enam müüdud, raadios mängitud või internetist legaalselt allalaaditud. Üritus toimus 6. aprillil 2010 Eesti Vabaõhumuuseumis Kolu kõrtsis.
Auhinnad andis üle Eesti Koolimiss 2010 – Tallinna Inglise Kolledži õpilane Helen Savason.
Kolu kõrtsi kogunenud külalistele pakuti sooja rukkileiba munavõiga, suitsuräimekaraskit, täidetud mune ja ühepajatoitu (sealiha köögiviljadega). Joogiks pakuti köömneteed.
Georg Pelisaar

Georg Pelisaar (sündinud 7. detsembril 1958 Selisel) on Eesti ajakirjanik ja poliitik. 
Ta on lõpetanud Puurmani Keskkooli 1977. aastal ja Tartu Riikliku Ülikooli 1982. aastal ajakirjanduse erialal.
Ta on töötanud Eesti Raadio erikorrespondendina, Põlva Raadio peatoimetajana, AS Kaguraadio juhatuse esimehena ja Tallinna linnavolikogu pressiesindajana. Ta on Eesti Televisiooni saatesarja "Maahommik" algataja ja autor. 
Pelisaar oli Tallinna Televisiooni nõukogu juht.
Poliitiline tegevus.
Aastatel 1989–1993 oli ta Põlva maakonna volikogu liige. Aastatel 1990–1992 oli ta Eesti Kongressi liige. 
Aastatel 1991–2025 kuulus ta Eesti Keskerakonda. Ta visati erakonnast välja, kuna otsustas 2025. aasta kohalike omavalitsuste volikogude valimistel kandideerida valimisliidu, mitte Keskerakonna nimekirjas. 
Pelisaar on olnud Põlva Linnavolikogu liige 1999–2006 ja esimees 2002–2006. Ta oli IX Riigikogu liige 1999–2003. 28. augustil 2006 sai ta juulis surnud Robert Lepiksoni asendusliikmena X Riigikogu liikmeks. Alates juulist 2009 oli ta XI Riigikogu liige Vilja Savisaare asendusliikmena. 
Ta kandideeris ka 2011. aasta Riigikogu valimistel, sai 509 häält, kuid valituks ei osutunud.
11. mail 2011 valiti ta Põlva linnapeaks. 2013. aastast on ta Põlva vallavanem.
Muu tegevus.
20. augustil 2002 pidas politsei Pelisaare kinni Tallinna–Tartu maantee 180. kilomeetril, kus tema juhitud sõiduk oli sõitnud lubatust suurema kiirusega. Lisaks tuvastati tal alkoholijoove üle 0,5 promilli.
Magister Wigbold

Magister Wigbold (umbes 1365 – tõenäoliselt 1401) oli saksa mereröövlite ehk vitaalivendade üks juhtidest.
Wigboldi hüüdnimi tulenes kahest alamsaksakeelsest sõnast: "wig" ehk tüli ja "bold" ehk vapper. Tema tegelik nimi on teadmata. Ka tema elukäigust enne mereröövliks saamist pole teada midagi kindlat. Väidetavalt oli ta enne seda kloostris, kus ta õppis kirjatarkust ja teisi oskusi, mistõttu teda hiljem hüüti ka "seitsme kunsti magistriks". Samuti olevat Wigbold õppinud Oxfordi ülikoolis.
Erinevalt vitaalivendade teistest juhtidest, Klaus Störtebekerist ja Gödeke Michelsist, oli Wigbold üpris lühike, nõrga kehaehitusega ega võtnud võitlustest isiklikult osa. Seevastu olid tema kavandatud erinevad plaanid ja läbirääkimised vastastega, millega vitaalivennad Lääne- ja Põhjamerel suurt edu saavutasid. 
Pärast pikaajalist vitaalivendade võimutsemist Lääne- ja Põhjamerel suutis Hansa Liit nad 15. sajandi alguses hävitada. 1401. aastal tabati ja hukati Störtebeker, järgmisel aastal ka Gödeke Michels ning magister Wigbold, kes nagu Störtebekergi Hamburgi juures Grasbrooki saarel hukati.
Ilukirjanduses on magister Wigboldi tavaliselt kujutatud kõrvaltegelasena, kuna põhitähelepanu on suunatud Klaus Störtebekerile. 2010. aastal ilmunud Indrek Hargla romaanis "Apteeker Melchior ja Oleviste mõistatus" esineb Wigbold aga ilmikvennast dominiiklase, vend Wunbaldusena, kes ajaloolisest Wigboldist mõneti erineb: ta on pikka kasvu, tal on kümneid võitlustest saadud haavaarme ning tal on õnnestunud 1402. aastal hukkamisest pääseda, mistõttu ta leiab oma otsa alles 1409. aastal Tallinnas.
Kiudained

Kiudained on kiududena esinevad ained. Kiudained liigitatakse looduslikeks kiudaineteks (esinevad looduses, näiteks vill) ja keemilisteks kiudaineteks (saadakse looduslikke polümeere, näiteks tselluloosi keemiliselt muundades või siis sünteesitakse keemiliselt polümeeridest või muudest lähteainetest). Kiudaineid kasutatakse peamiselt paberi- ja tekstiilitööstuses.
Fataḩ

Fataḩ (araabia keeles فتح‎) on konservatiivne Palestiina partei, Palestiina Vabastusorganisatsiooni suurim fraktsioon, Sotsialistliku Internatsionaali vaatlejaliige.
Organisatsiooni 1964. aastast pärinev põhikirjalised eesmärgid on Palestiina täielik vabastamine, iseseisva demokraatliku Palestiina riigi loomine pealinnaga Jeruusalemmas, sionismi majandusliku, poliitilise, sõjalise ja kultuurilise eksistentsi lõpetamine.
Algselt kasutas organisatsioon oma eesmärkide saavutamiseks muuhulgas terrorismi. 1993. aasta Oslo rahuprotsessi käigus tunnustas Yāsir ‘Arafāti juhitud Fataḩ Iisraeli olemasolu ja loobus terrorismi kasutamisest.
Otto Christoph Heinrich Girgensohn

Otto Christoph Heinrich Girgensohn (12. detsember/24. detsember 1796 Jaunpiebalga Jaunpiebalga kihelkond Võnnu kreis Liivimaa kubermang Venemaa keisririik – 23. november/5. detsember 1869 Tallinn Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli Läti ja Eesti vaimulik ning teoloog.
Girgensohn õppis Cēsise kreiskoolis, aastatel 1811–1812 Viiburi gümnaasiumis ja Tartu gümnaasiumis aastatel 1813–1814. Tartu ülikooli usuteaduskonnas õppis ta aastatel 1814–1816 ja 1818–1819. Väitles aastal 1835 Königsbergi ülikoolis filosoofiadoktoriks. Sai aastal 1869 Tartu ülikooli teol. "dr. honoris causa", kuid suri vahetult enne promoveerumist.
Ordineeriti 30. novembril 1819 õpetajaks. Oli aastatel 1819–1834 Apekalnsi koguduse õpetaja. Aastatel 1835–1847 oli ta Alūksne ja Zeltiņi koguduse õpetaja ja aastatel 1834–1836 Valga praostkonna abipraost; aastatel 1835–1847 oli ta Liivimaa kubermangu Valga praostkonna praost ja aastatel 1840–1847 veel Liivimaa konsistooriumi assessor. Aastatel 1847–1869 oli ta (kutsuti 24. detsembril 1846/5. jaanuaril 1847, introdutseeriti 29. juunil/11. juulil 1847) Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja ja aastatel 1849–1869 (sai ametisse 12. juunil/24. juunil 1849) Tallinna konsistoriaalringkonna superintendent.
Girgensohn oli Läti Kirjanduse Ühingu üks asutajaid Riias, samuti oli ta Kopenhaageni Põhjamaade Muinsusseltsi liige. Ta oli tegev 1855. aastal ilmunud Tallinna saksa lauluraamatu koostamisel, kuulus mitmete Tallinna laste ja vaeste varjupaikade juhatustesse, oli Venemaa koguduste abikassa Tallinna osakonna juhatuse liige ja Tallinna kirikliku vaestehoolekande eestseisja.
Isiklikku.
Tema isa Christian Reinhold Girgensohn oli Jaunpiebalga koguduse õpetaja, vend Theodor Leonhard Girgensohn oli Bikernieki koguduse õpetaja, teine vend Wilhelm Johann Friedrich Girgensohn oli Mazsalaca ja Matīši koguduste õpetaja, vennapoeg Wilhelm Reinhold Heinrich Girgensohn oli Noarootsi Püha Katariina koguduse õpetaja, poeg Reinhold Ernst Leonhard Girgensohn oli Tallinna Oleviste koguduse ülemõpetaja, vennapoeg Reinhold Carl Girgensohn oli Kroonlinna läti koguduse õpetaja ning hiljem Sigulda koguduse õpetaja, väimees Alexander Johann Krause oli Rannu Püha Martini koguduse õpetaja.
Kõrvukfaasan

Kõrvukfaasan ("Crossoptilon") on kanaliste seltsi faasanlaste sugukonda kuuluv lindude perekond. 
Kõrvukfaasanid on monogaamsed ning moodustavad eluaegsed paarid. 
Liigid.
Perekonnas on neli liiki:
Fujinomiya

Fujinomiya on linn Jaapanis Shizuoka prefektuuris. Asub Fuji mäe jalamil.
2010 liideti Fujinomiyaga Shibakawa linn.
Heinrich Basedow

Heinrich Basedow (Kuramaa piiskopina Heinrich II; umbes 1460 – 1523) oli Kuramaa piiskop aastatel 1501–1523.
Heinrich Basedow pärines Lübecki raeperekonnast, ta sündis tõenäoliselt aastate 1455 ja 1460 vahel. 1499. aastal on teda mainitud Lübecki ja Tartu toomhärrana, selleks ajaks oli ta ka Saksa ordu liige (preestervend); viimaseks sai ta Roomas.
1501. aasta 12. veebruaril kinnitas paavst Basedowi Kuramaa piiskopiks, viimast korda mainiti teda selles ametis 1523. aasta 23. veebruaril. Sama aasta juunis andis Saksa ordu kõrgmeister Albrecht von Hohenzollern teada, et Basedow pole enam Kuramaa piiskop ja valida tuleks uus, tõenäoliselt oli piiskop selleks ajaks surnud.
Basedowi tegevusest Kuramaa piiskopina pole teada kuigi palju. 1518. aastal valis Tartu toomkapiitel ta Christian Bomhoweri järglasena Tartu piiskopiks, kuid paavst määras ametisse oma soosiku Johann Blankenfeldi. Järgmisest aastast on teateid, et Basedow oli tülis kõrgmeister Albrechtiga. 1520. aastal anti aga Basedowile, nagu ka teistele Liivimaa piiskoppidele, Saksa-Rooma riigivürsti regaalid. Teade selle kohta pole aga Basedowi-aegne, vaid seda on mainitud tema järglase Hermann Ronnebergiga seoses.
Jaan Piiskar

Jaan Piiskar (11. veebruar 1883 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 19. detsember 1941 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti poliitik ja haridustegelane.
Piiskar oli Eesti Vabariigi vasakpoolsemaid haridusministreid, pedagoogilises tegevuses aga suhteliselt rahumeelne, pooldades emakeelset kooli, eksperimentaalpedagoogikat ning edendades kutseharidust.
Haridustee.
Jaan Piiskar õppis 1897–1900 Suure-Jaani kihelkonnakoolis ning lõpetas 1901 Sindi ministeeriumikooli pedagoogikaklassi. 1904. aastal omandas Pärnu gümnaasiumi juures algkooliõpetaja ja 1907 samas koduõpetaja kutse.
Töökäik.
Aastatel 1901–1905 ja 1908–1909 töötas Piiskar Võru Linnakooli õpetajana. Pärast seda oli ta Pärnu Eesti Kooliseltsi Progümnaasiumi õpetaja (vaheaegadega 1909–1919) ja üks Pärnu Kaubanduskooli asutajaid ning õpetajaid (1913–1918).
Ta oli Asutava Kogu ja I–V Riigikogu liige (1919–1937). Seejuures oli Piiskar kolmel korral Riigikogu II abisekretär (27. november 1924 – 22. juuni 1926, 22. juuni 1926 – 14. juuni 1929 ja 2. juuli 1929 – 13. märts 1930) ning Eesti Vabariigi haridusminister Konstantin Pätsi kolmandas valitsuses (1931–1932)
1933. aastal karistati Karl Asti ja Jaan Piiskarit joobnud olekus rahurikkumise pärast 5-kroonise rahatrahvi või 2-päevase arestiga.
1938. aastast Tallinna Pandimaja abijuhataja.
NKVD arreteeris ta Tallinnas. Saadeti vangilaagrisse. Surmaotsus, suri eeluurimisel.
Võitlused Leegionis

"Võitlused Leegionis" on Ats Surva lavastatud amatöörfilm, mis kujutab sündmusi Teisest maailmasõjast. 
Filmiti 2007. aasta märtsis ja septembris, 2008. aasta augustis ja septembris ning viimane osa filmiti juunis 2009. Kogu materjal on filmitud päevaga.
Filmis näitlevad Mikk Puustusmaa, Rauno Mertsin, Martin Vals, Meelis Pruks, Olav Surva, Janno Surva, Ats Surva, Marko Kelder, Maario Kullam, Wolfgang Lang, Ardo Mertsin, Andre Leppik, Priit Kirotar ja Jaan Rõõmus.
Sisu.
Filmi tegevus leiab aset Teise maailmasõja ajal. Sõjakeeris on maad kõvasti materdanud. Terve elu vabas Eestis elanud noortel polnud nüüd muud võimalust kui võidelda. Näinud kord punaterrorit rüüstamas kodu ja tegemas ülekohut omadele, otsustab peategelane Mart astuda Eesti leegioni. Leidub palju ka neid, kes otsustasid end metsas varjata ja võidelda. Ühel järjekordsel sõjasaagi kogumisel leiavad metsavennad lahingutandrilt ootamatu ellujääja. Mart otsustatakse päästa ning nad ravivad teda linna lähedal, maja pööningul. Ühtäkki hakkab peategelane oma läbielatud lahingutest rääkima ühele metsavennale, kes paneb need lood oma märkmikku kirja. Mõne päevaga Mart kosubki, ta on väga tänulik päästjatele. Lõpuks huvituvad ka teised kaaslased tema läbielamistest sõjas. Samal ajal Saksa väed taanduvad Eestist ning punased on taas võimu võtmas. Võidelnud leegionär otsustab ühineda vastupanuvõitlejatega.
Tanel Laisaar

Tanel Laisaar (sündinud 30. augustil 1969) on eesti arst, torakaalkirurg.
Ta töötab Tartu Ülikooli Kliinikumi Kopsukliinikus.
7. oktoobril 2010 tehti Tartu Ülikooli Kliinikumis Tanel Laisaare juhtimisel Eesti esimene kopsusiirdamine.
Erik Lillo

Erik Lillo (29. juuni 1944 Rakvere – 20. mai 2025) oli eesti spordiajakirjanik. 
Elukäik.
Erik Lillo lõpetas 1962. aastal Keila Keskkooli viiendas lennus. Seejärel õppis ta Tartu Riiklikus Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas, kuid ülikool jäi lõpetamata. 
Ta töötas aastatel 1966–1967 Tartu ülikooli spordiklubi juhatajana, 1967–1968 kergejõustikukooli õppealajuhatajana, 1969–1977 spordiühing Nooruse kesknõukogu instruktorina ja vanemtreenerina ning oli 1989–1991 Eesti kergejõustikuliidu peasekretär. 1970. aastatel kuulus Lillo Eesti NSV Kergejõustiku Föderatsiooni presiidiumi.
1977. aastal asus ta tööle spordikommentaatorina Eesti Raadios, kus töötas ka toimetuse juhina. Ta tegi üle 30 aasta reportaaže olümpiamängudelt ja teistelt suurvõistlustelt. Lillo vahendas kommentaare 16 olümpiamängudelt, neist kohapeal 11 korral. Tema lemmikalad olid kergejõustik, murdmaasuusatamine ja võrkpall. Kuid vahendas ka ujumist ja muidki alasid. 
Lillo tegi kaastööd ajakirjale Kehakultuur ning spordi- ja päevalehtedele. Ta oli Eesti Spordiajakirjanike Ühenduse ja Rahvusvahelise Spordiajakirjanike Liidu liige (1990).
Suvel 2010 pärast kergejõustiku EM-i lahkus ta Eesti Raadiost, et pensionile jääda, kuid sügisel asus tööle reporterina telekanalis TV6, kus kommenteeris võrkpallimänge. Elas viimased aastad Hiiumaal. . Maetud Rakvere lähedale, Tõrma kalmistule.
Priit Pallum

Priit Pallum (sündinud 2. veebruaril 1964 Tallinnas) on Eesti diplomaat. Ta on olnud Eesti suursaadik Ungaris, Horvaatias ja Sloveenias. 
Priit Pallum lõpetas 1989. aastal Tartu Ülikooli majandusteaduskonna. 
Alates 1991. aastast töötab ta Eesti välisministeeriumis. Aastatel 1998–1999 oli ta Eesti suursaadik ÜRO ja teiste rahvusvaheliste organisatsioonide juures Genfis ning Eesti alaline esindaja Maailma Kaubandusorganisatsiooni juures. Aastatel 2000–2002 oli ta ministeeriumi välismajanduspoliitika ja konsulaarküsimuste asekantsler ning seejärel kuni 2006. aastani suursaadik Madalmaade Kuningriigis. Seejärel oli ta välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostöö osakonna direktor. 
Augustist 2010 oli Priit Pallum Eesti suursaadik Ungaris ning ühtlasi alates detsembrist 2010 suursaadik Horvaatias ja alates jaanuarist 2011 suursaadik Sloveenias. Ta resideeris Budapestis. 
30. mail 2014 kutsus president Toomas Hendrik Ilves Pallumi suursaadiku ametikohalt Ungaris tagasi, kuid see otsus mingil põhjusel ei jõustunud. Uue otsuse väljastas president 4. märtsil 2015, kui ta nimetas Pallumi asemel suursaadikuks Ungaris Eve-Külli Kala ja tühistas oma eelmise aasta otsuse. 
14. augustil 2017 nimetas president Kersti Kaljulaid Pallumi Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Kreekas, hiljem ka Küprosel ning Albaanias. Ta resideeris Ateenas. 
25. augustil 2021 nimetas president Kersti Kaljulaid Pallumi Eesti Vabariigi alaliseks esindajaks Majandusliku Koostöö ja Arengu Organisatsiooni (OECD) juures ning Ühinenud Rahvaste Organisatsiooni Hariduse, Teaduse ja Kultuuri Organisatsiooni (UNESCO) juures, asukohaga Pariisis. 
6. jaanuaril 2025 kutsus president Alar Karis ta sellest ametist tagasi.
Viited.
2. https://web.archive.org/web/20210410192016/https://athens.mfa.ee/ambassador/
Varblaslased

Varblaslased ("Passeridae") on lindude sugukond, mis kuulub värvuliste seltsi.
Sellesse sugukonda kuulub 11 perekonda kokku 51 liigiga.
Eestis esineb kaks liiki varblaslasi, need kuuluvad perekonda varblane.
Perekonnad.
Sellesse sugukonda kuuluvad järgmised perekonnad:
Karl Friedrich Luts

Karl Friedrich Luts VR III/1 (15. november 1883 Peterburi – 15. jaanuar 1942 Ussollagi vangilaager, Molotovi oblast) oli eesti põlevkivikeemik ja põlevkivitehnoloogia rajajaid.
Kontrabassist

Kontrabassist ehk kontrabassimängija on instrumentalist, kes mängib kontrabassi.
Soopart

Soopart ehk pahlsaba-part ("Anas acuta") on partlaste sugukonda pardi perekonda kuuluv veelind.
Soopart on jahiuluk.
Eestis kuulub ta II kategooria kaitsealuste liikide hulka (haudeasurkond).
Levila.
Tema levila hõlmab suure osa Holarktisest. See hõlmab kogu Lääne-Euroopa, Baltimaad, Valgevene, Ukraina, Taga-Kaukaasia kuni Põhja-Iraanini, Venemaa (välja arvatud tundravööndi põhjaosa), Kasahstani põhjaosa, Mandžuuria, Hokkaido ja Põhja-Ameerika. 
Suuremas osas levilast on soopart rändlind. Ta talvitub Lääne-Euroopas, Vahemere maadel, Niiluse jõgikonnas, Jaapanis, Koreas, Lõuna-Aasias ja Kesk-Ameerikas. 
Soopardi pesitsusaegset arvukust Eestis hinnatakse 50–100 paarile.
Zoofiilia

Zoofiilia on parafiilia, mille puhul on inimene seksuaalvahekorras loomaga või see on tema kinnisidee.
Inimest, kes harrastab zoofiiliat, kutsutakse zoofiiliks.
Unni oja

Unni oja on jõgi Eestis, Paadrema jõe vasakpoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 5 km. Oja suubub Paadrema jõkke 20 km kaugusel selle suudmest.
Violina

Violina on Eesti ansambel, mis tegutseb alates 2008. aastast. Kolmest viiuldajast koosnev muusikakollektiiv mängib nii omaloomingut kui ka pop- ja klassikalise muusika hitte.
2010. aastal pälvis nende muusikapala "Sellel ööl" (koos Lenna Kuurmaaga) Kuldse Plaadi aasta raadiohiti kategoorias.
Muusikaline tegevus.
Kutseliste muusikute koostöö algas 2007. aastal, millest peagi kasvas välja elektriviiuleid mängiv trio. Instrumentaalansambli üks produtsente on Mihkel Mattisen. Peamised ülesastumiskohad on ööklubid ja eraüritused. 2009. aasta mais esineti Eestit külastanud Hispaania kuningapaarile.
Eesti Laul 2010.
Violina osales koos Rolf Junioriga konkursil "Eesti laul 2010". Laul "Maagiline päev" jäi 17 punktiga kolmandale kohale Malcolm Lincolni järel. See punktikoht jättis nad aga lõppvoorust napilt välja.
Flórián Albert

Flórián Albert (15. september 1941 Hercegszántó – 31. oktoober 2011) oli Ungari jalgpallikoondise ründaja.
Ta valiti aastal 1967 Euroopa parimaks jalgpalluriks.
Albert mängis aastatel 1958–1974 Budapesti klubis Ferencváros. Ta tuli meeskonna koosseisus neli korda Ungari meistriks (1962–63, 1964, 1967, 1968) ning aastal 1965 Messilinnade karika, mis oli UEFA Meistrite Liiga eelkäija. 
Ungari jalgpallikoondises osales ta 75 mängus ja lõi 31 väravat. 
1962. aasta MM-il jagas ta parima väravaküti tiitlit.
Pärast spordist loobumist oli Albert 1978–85 Liibüa meeskonna Bengazi Al-Ahly treener. Seejärel töötas ta Ferencvarosis tehnilise direktori, osakonnajuhataja ja hiljem auesimehena. 2007 nimetati Ferencvarosi staadion tema järgi. Samal aastal nimetas tema sünniküla Hercegszántó ta aukodanikuks ja 2010 sai ta ka Budapesti aukodanikuks.
Albert abiellus 30. novembril 1963 näitleja Irén Bársonyga. Neil sündis kaks last: tütar Magdolna ja poeg Flórián Albert noorem. Poeg on samuti jalgpallur, mängis Ferencvarosis enam kui 200 kohtumist ja pidas 6 kohtumist ka Ungari koondises, ehkki väravaid neis ei löönud.
Ali Saibou

Ali Saibou (1940 – 31. oktoober 2011) oli Nigeri sõjaväelane ja poliitik, 14. novembrist 1987 kuni 16. aprillini 1993 Nigeri president.
Kanada kuldvits

Kanada kuldvits ("Solidago canadensis") on liik korvõielisi taimi kuldvitsa perekonnast.
See on Eestisse ilutaimena sisse toodud võõrliik. Alates 1990. aastaist kiiresti invasiivsena levinud, peamiselt niitudel, jäätmaadel, teeservades. Taime leidub ka hooldamata hauaplatsidel või hooldatud hauaplatsidel teadmatusest, et see on invasiivne võõrliik.
Kanada kuldvits kanti koos sügis-kuldvitsaga looduslikku tasakaalu ohustavate võõrliikide nimekirja 2004. aastal ja seda tuleb eristada pärismaisest harilikust kuldvitsast.
Niitmata maadel tõrjub Kanada kuldvits pikapeale kõik muud taimed välja. Taime juurestik on väga tihe ja labidas sellest läbi ei lähe. Ükski teine taim enam selle taime juurtekamara sees ei kasva. Aasta-aastalt suureneb Kanada kuldvitsa ja teiste taimede suhe kuni lõpuks hõivab kogu hooldamata maa Kanada kuldvits.
Kanada kuldvits levib nii seemnete kui juurtega. Juured elavad ka krõbedama talvekülma üle. Kasvuperioodi lõppedes on kuivanud kõrred jätkuvalt väga tugevad ja ilmastikuolud neid naljalt vastu maad ei suru. Lume sulamisel piisab ühest päikesepaistelisest päevast, et Kanada kuldvitsa kuivanud kõrte väli tuleohtlikuks muutuks. Kanada kuldvitsa saab heinamaalt välja tõrjuda sagedase niitmisega. Protsess võtab aega mitu aastat. 
Taimest lahtisaamiseks võib heinamaa ka metsamaaks muuta. Puude all hämaruses sureb taim välja. 
Mesilaste pidamisel võib Kanada kuldvitsast kasu olla meetaimena. Taim õitseb küllaltki ohtralt ja kaua.
Harilik kuldvits

Harilik kuldvits ("Solidago virgaurea") on liik korvõieliste sugukonda kuldvitsa perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Kirjeldus.
Lehed munajad, elliptilised või süstjad, ahenevad tiivuliseks rootsuks, saagja servaga, peaaegu paljad. Juurmised lehed õitsemisajaks kuivanud. Kollased korvõisikud on läbimõõduga 0,9–1,5 cm. Äärisõisi on 5–8, need on putkõitest pikemad. 
Harilik kuldvits võib hübridiseeruda sissetoodud liigi kanada kuldvitsaga, moodustades hübriidi, Niederederi kuldvitsa. Eestist pole hübriidi seni leitud.
Levila ja kasvukoht.
Eestis pärismaine. Sage taim puisniitudel, kuivadel niitudel, nõlvadel, võsastikes, metsades ja raiesmikel, raudteetammidel; levinud kõikjal Eestis. 
Kasutamine.
Kasutatakse ilutaimena. Eelistab kehvemat, vett hästi läbilaskvat pinnast. Õitest on saadud riide värvimiseks kollast värvainet.
Joseph Bessala

Joseph Bessala (19. aprill 1941 Douala – 24. aprill 2010 Yaoundé) oli Kameruni poksija. Ta oli esimene Kameruni sportlane, kes võitis olümpiamedali.
Bessala sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1968. aasta México olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Manfred Wolkele (Ida-Saksamaa).
Bessala poksis oktoobrist 1969 kuni detsembrini 1978 elukutselisena ning pidas kokku 17 kohtumist, millest võitis 14 (neist 5 nokaudiga) ja kaotas 2 (neist 1 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Sügis-kuldvits

Sügis-kuldvits ("Solidago gigantea") on liik korvõielisi taimi kuldvitsa perekonnast.
Eestisse ilutaimena sisse toodud võõrliik, metsistub, potentsiaalselt invasiivne.
Taim sarnaneb kanada kuldvitsaga, kuid erineb sellest peaaegu paljaste varte poolest. Eestis esineb ta harvem kui kanada kuldvits.
Ida-kitsehernes

Ida-kitsehernes ehk galeega või söödagaleega ("Galega orientalis") on liblikõieliste sugukonda kitseherne perekonda kuuluv taimeliik.
Eestis esmalt söödakultuurina sisse toodud ja aretatud, on ta muutunud järjest laiemalt levivaks ohtlikuks invasiivseks võõrliigiks.
Kitsehernes

Kitsehernes ("Galega") on liblikõieliste sugukonda kuuluv taimeperekond.
Perekonna looduslik levila asub Euroopa idapoolsetes Vahemere maades ja Musta mere ümbruses.
Eestis leidub sellest perekonnast invasiivse võõrliigina leviv söödataim ida-kitsehernes ("G. orientalis").
Marco Simoncelli

Marco Simoncelli (20. jaanuar 1987 Cattolica – 23. oktoober 2011 Sepang) oli Itaalia motoringrajasõitja.
Maailmameistrivõistlustel mootorrataste ringrajasõidus hakkas ta osalema 2002. aastal, esialgu 125 cm³ klassis. Esimesel aastal oli ta 3 punktiga 33., järgmistel aastatel tulemused muudkui paranesid: 2003. aastal 31 punktiga 21., 2004. aastal 79 punktiga 11. ja 2005 177 punktiga 5. Võistkonnad vahetusid, aga mootorratas oli alati Aprilia.
Seejärel jätkas Simoncelli veerandliitriste mootorrataste klassis. Sinna jäi ta 4 hooajaks ja sõitis Metis Gilera meeskonnas Gilera mootorrattaga. MM-sarja kokkuvõttes võitis ta kaks medalit. 2006 oli ta 92 punktiga 10., 2007 97 punktiga samuti 10., 2008 281 punktiga 1. ja 2009 231 punktiga 3.
Kahel järgmisel hooajal sõitis Simoncelli kõige võimsamas, MotoGP klassis, kus saavutas 2010 125 punktiga 8. ja 2011 139 punktiga 6. koha. Neist esimesel ei tulnud ta kordagi esikolmikusse, aga punktikohale 15 parema sekka jõudis iga kord, välja arvatud 2 katkestatud etappi. Tagumisel hooajal saavutas ta hooaja keskel Tšehhi etapil esimest korda kolmanda koha ja eeleelviimasel etapil Austraalias oli esmakordselt teine. Jällegi ei jäänud ta kordagi punktikohalt välja, kui vaid lõpetas, aga katkestatud etappe oli 4. Mõlemal hooajal sõitis ta Gresini Racingu meeskonnas Honda mootorrattaga.
Marco Simoncelli hukkus avariis hooaja eelviimasel MM-etapil Malaisias. Ta kukkus 18. ringil suurel kiirusel ning vahetult tema taga sõitnud Colin Edwards ja Valentino Rossi ei suutnud kokkupõrget vältida, mõlemad sõitsid talle otsa. Edwards nikastas õnnetuses õla, Rossi pääses vigastusteta. Etapp katkestati otsekohe pärast õnnetust.
Eshel Ben-Jacob

Eshel Rafael Ben-Jacob (13. aprillil 1952 Haifa – 5. juuni 2015) oli Iisraeli füüsik ja bakterioloog.
Ta on uurinud iseorganiseeruvusega seotud nähtusi ja bakterite kommunikatsiooni.
Ta töötas Tel Avivi Ülikoolis.
Valitsuse Informatsiooni ja Propaganda Talitus

Valitsuse Informatsiooni ja Propaganda Talitus asutati 26. septembril 1934 dekreedina antud seadusega Siseministeeriumi juures. Tema ülesandeks oli valitsuse tegevuse kohta informatsiooni andmine ning riikliku ja rahvusliku propagandatöö korraldamine. 
Propaganda jaoks oli minister olnud juba Jüri Jaaksoni valitsuses aastail 1924–1925, mil selleks oli Karl Ast. 
Enne talituse asutamist oli Eesti avalikkuse kõige operatiivsem informeerija valitsuse tegevusest ja kavatsusest olnud Riia juutide leht Segodnja.
Talitus korraldas 17. jaanuaril 1935 riigi- ja omavalitsusasutiste juhtide kokkutuleku, 17. veebruaril 1935 koolivalitsuste juhatajate, koolinõunikkude ja algkoolide juhatajate üleriikliku kokkutuleku ja 24. veebruaril 1935 Vabariigi aastapäeva pidustused. 
Nimede eestistamise korraldamiseks asutati Nimede Eestistamise Kesktoimkond.
Talituse juhataja kuulus Rahvakultuuri ja Rahvahariduse Nõukogu koosseisu. 
18. septembril 1935 antud seaduse alusel asendati talitus Riikliku Propaganda Talitusega.
Kadrioru Valitsemise Komitee

Kadrioru Valitsemise Komitee asutati 22. juunil 1934 dekreedina antud seadusega. Tema ülesandeks oli Kadrioru pargi ja Kadrioru lossi valitsemine ja korrashoid. 
Komitee koosseisu kuulusid Riigisekretär Karl Terras (esimees), Riigivanema vanem käskudetäitja ohvitser Herbert Grabbi ja Kadrioru valitseja Peeter Päts. 
26. aprillil 1935 antud Riigiparkide valitsemise seaduse alusel asendati komitee Riigiparkide Valitsusega, mille valitsemisele kuulusid ka Keila-Joa ja Oru park.
Liht-naistepuna

Liht-naistepuna ("Hypericum perforatum") on naistepunaliste sugukonda naistepuna perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Inglise keeles on liht-naistepuna tuntud kui "St John's wort", mille eestikeelne vaste võiks olla 'jaanilill'. Rahvapärane nimetus tuleb sellest, et traditsiooniliselt korjati õitsevat liht-naistepuna jaanipäeval (24. juuni). Rahvasuus on taime nimetused emasterohi, jaanirohi, jeesuverelill, mariarohi, ninnilill, olangas, punalill, vereselitusrohi, viinalill ja viinapuna.
Liht-naistepuna on laialdaselt tuntud ravimtaimena, mida kasutatakse depressiooni raviks.
Kirjeldus.
Liht-naistepuna vars on 20–90 cm kõrgune. Vars on alusel ümmargune, kõrgemal kahe servikuga (pikikandiga), säsikas. Vars on enamasti alusel lihtne, ülemises osas oksine, paljas. Mitmeaastasel risoomil võib sagedasti olla mitu püstist vart. Lehed vastakud, umbes 12 mm pikad, vastu valgust vaadates näha läbipaistvad näärmetäpid (eeterliku õli näärmed). Õite läbimõõt võib olla kuni 2,5 cm. Õied on viie teravatipulise kuldkollase kroonlehega, kroonlehtede välisserval on selgelt näha hõredad mustad näärmetäpid. Nõelatorkeid meenutavad näärmed on andnud aluse ladinakeelseks liigiepiteediks "perforatum". Tupplehti on samuti 5, need on teravatipulised ning enamasti kolme rooga, õitsemise ajal sigimikust umbes 2 korda pikemad. Õies on hulk tolmukaid, mis ühinevad alusel kolmeks kimbuks. Tolmukate keskel on kolme suudmega sigimik.
Vili on piklik, munajas või kooniline kupar, milles on suur hulk seemneid. Taime levib puist- ja loomleviga, aga ka sipelgleviga. Seemned on pisikesed, pikliku kujuga ning tiivulised. Seemneid on palju. Sipelgate jaoks on seemnetel söödav lisand.
Õitseb juunist septembrini.
Levila.
Liht-naistepuna kasvab Euroopas, Siberis, Kesk-Aasias. Sissetoodud liigina esineb ka Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Indias, Uus-Meremaal, Austraalias ning Lõuna-Aafrikas. Eestis on üsna levinud. 
Armeenias on taime looduslikud kasvukohad Sjunikhi, Vajotsh Dzori, Lori, Aragatsotni, Tavuši ja Gegharkhunikhi maakonnas.
Kasvukoht.
Liht-naistepuna kasvab sageli liivasel või kivisel pinnasel, eelistab valgusküllaseid kohti. Kasvab jäätmaal, söötidel, kuivadel niitudel, puisniitudel, kinkudel, tee- ja põlluservadel, kuivades võsades, metsaservadel, tarade ääres, kraavikallastel, loodudel.
Saadused.
Lisaks ilusale väljanägemisele on liht-naistepuna hea ravimtaim ja droog.
Oskar Tolmoff

Oskar Tolmoff VR I/3 (ka Oskar Tolmov; 4. juuli 1890 Toolamaa vald, Võrumaa – 9. september 1947 Räpina) oli Eesti politseinik ja advokaat.
Ta lõpetas aastal 1913 Hugo Treffneri Gümnaasiumi. Tartu ülikoolis õppis ta aastatel 1913–1914 ajaloo-keeleteaduskonnas, aastal 1920 kaubandust, aastatel 1921–1926 õigusteaduskonnas, mille lõpetas. Ta oli Korporatsioon Fraternitas Estica vilistlane.
Ta osales Vabadussõjas (kapten), oli Tartu maakonna Politseivalitsuse politseiülem 1922–1925 ning 6. veebruarist 1925 Tallinna Linna Politseivalitsuse politseiülem ja 1925–1928 Harju maakonna Politseivalitsuse politseiülem ja Tallinna-Harju prefektuuri prefekt (esimene ülikooli haridusega prefekt Eestis).
Aastatel 1928–1935 vandeadvokaat Alfred Maureri abi, 1936–1940 vandeadvokaat Tallinnas.
Ta arreteeriti NKVD poolt 20. detsembril 1940, vabastati 24. septembril 1946.
Christina Catharina De la Gardie

Krahvitar Christina Catharina De la Gardie (abielludes Lewenhaupt ja Stenbock; 1632–1704) oli Rootsi aadlinaine, kuninganna Kristiina õuepreili.
Christina Catharina sündis Rootsi riigimehe ja väejuhi krahv Jakob De la Gardie (1583–1652) ja krahvinna Ebba Brahe (1596–1674) tütrena.
Ta abiellus 1648. aastal Rootsi väejuhi Gustaf Adolf Lewenahuptiga, kes suri 1656. aastal.
11. juunil 1658 abiellus Christina Catharina Göteborgis feldmarssal Gustaf Otto Stenbockiga. Abielust sündis seitse last:
Christina Catharina ostis 1667. aastal oma vennalt Pontus Fredrik De la Gardielt 54 000 riigitaalri eest nende suguvõsa Kuusalu kihelkonna pärusmõisad Kolga, Kiiu, Kõnnu ja Loo, mis jäid aastasadadeks Stenbockide valdusse.
Neljavärviprobleem

Neljavärviprobleem on probleem matemaatikas, mis küsib, kas neljast värvist piisab mistahes tasapinnalise kaardi värvimiseks nii, et iga kaardiosa (edaspidi riigi) külg puutuks kokku vaid temast erinevat värvi naabriga.
Ühisest piiripunktist ei piisa, et riike teineteise naabriteks lugeda. Maailmas on punkte, kus saavad kokku enam kui kümne haldusüksuse piirid. Vajalik on ühise piirjoone olemasolu.
Kaart peab olema tasandil. Teistsugustel kehadel see ei kehti, näiteks toorile võib joonistada seitse riiki, millest igaüks on kõigi ülejäänute naaberriik.
Kolmandaks on kõik enklaavid ja eksklaavid keelatud: riigid peavad olema sidusad ehk teisisõnu koosnema ühest tükist. Kui kasvõi üks riik koosneb kahest tükist, mis peavad olema sama värviga värvitud, siis on võimalik konstrueerida viiest riigist koosnev kaart, kus iga riik on kõigi ülejäänud riikide naaber.
Probleemi püstitas 1852. aastal 21-aastane Frances Guthrie, hilisem Lõuna-Aafrika matemaatik ja botaanik, kes oli äsja lõpetanud University College Londoni. See tekkis tal Inglismaa krahvkondade kaarti värvides. Guthrie ei suutnud ise probleemi lahendada ja pöördus oma venna Fredericki poole, kes õppis sel ajal Londoni Ülikooli Kolledžis, ning see omakorda oma õppejõu, nimeka matemaatiku Augustus De Morgani poole. De Morgan püüdis teoreemi tõestada, aga tal õnnestus tõestada üksnes see, et viis riiki ei saa paikneda nii, et igaüks neist oleks kõigi ülejäänute naaberriik.
1854. aastal kirjutas neljavärviprobleemist ajakirjas Athenaeum keegi F.G., kes eeldatavasti oli emb-kumb vendadest Guthriedest. 1860 tõstatas sama küsimuse samas ajakirjas uuesti De Morgan.
1890. aastal tõestas Percy Heawood viievärviteoreemi ehk selle, et iga kaarti saab värvida viie värviga.
Niisuguse värvimise võimalikkuse tõestasid 1976 Kenneth Appel ja Wolfgang Haken. See oli esimesi olulisi teoreeme, mis tõestati arvuti abil. Selle tõestamise katsetel esile kerkinud küsimused andsid panuse ka graafiteooriasse.
Teoreemi tõestamise käik ise oli tähelepanuväärne. Selleks kasutati kolme tollast võimsat arvutit üle 1200 tunni, algoritmi muudeti 500 korda ja käsitsi analüüsiti umbes 10 000 situatsiooni. Intensiivne töö selle kallal kestis neli aastat. 2005. aastal esitas teoreemile tõestuse Georges Gonthier kasutades üldotstarbelist teoreemitõestustarkvara Coq.
Probleemi tänapäevase elegantse, algebralistele ja topoloogilistele meetoditele rajatud tõestuse esitas 2000. aastal India matemaatik Ashay Dharwadker.
Eesti matemaatikutest on aastatel 1927–1949 neljavärviprobleemi tõestamise katsetega tegelenud Jaan Sarv, Jüri Nuut, Hermann Jaakson ja Edgar Krahn. Neist viimane on pälvinud ka laiemat tähelepanu.
Võrumaa Keskraamatukogu

Võrumaa Keskraamatukogu on Võru Linnavalitsuse hallatav rahvaraamatukogu asukohaga Jüri tänav 54 Võru.
Raamatukogu struktuur.
Teenindusosakond.
Osakond teenindab täiskasvanud raamatukogu lugejaks registreerunud külastajaid. Lugejaks saab registreeruda alates 16. eluaastast. Raamatute kohalkasutus ja kojulaenutus on tasuta, kirjandust laenutatakse üldjuhul 21 päevaks. Raamatu tagastamistähtaega, kui seda raamatut ei vaja teised lugejad, saab pikendada telefoni või e-posti teel.
Lugemissaalis saab:
Lasteosakond.
Lasteosakonna kojulaenutuses saab raamatuid koju laenutada 21 päevaks. Raamatu tagastamistähtaega, kui seda ei vaja teised lugejad, saab pikendada telefoni või e-posti teel.
Lugemissaalis saab:
Lugemissaalist saab kuulamisraamatuid, lastelauluplaate, raamatuid ja vanemaid ajakirjanumbreid laenutada üheks nädalaks.
Komplekteerimisosakond.
Komplekteerimisosakonna ülesanne on väljaannete tellimine kirjastustelt ja üksikpakkujatelt. Maakonna rahvaraamatukogudele näidiste tutvustamine, tellimuste vastuvõtmine ja tellimine. Saabunud väljaannete töötlemine, saatelehtede tegemine, väljaannete jagamine keskraamatukogule ja rahvaraamatukogudele. Arvestuse pidamine rahalise seisu kohta ja maakondliku aastaaruande koostamine ja esitamine.
Majandusosakond.
Majandusosakonnas tegeletakse raamatukogu ruumide koristamise ja korrashoiuga.
Ajalugu.
Nõukogude ajal kandis raamatukogu nime "Juhan Smuuli nimeline Võru keskraamatukogu".
Psühhosemiootika

Psühhosemiootika ehk semiootiline psühholoogia on teadusvaldkond ühtaegu psühholoogias ja semiootikas, mis uurib märgiprotsesse ning tähenduse kujunemist, teisenemist ja rolli psüühilistes protsessides. 
Psühhosemiootikas uuritakse psüühilisi protsesse kui märgiprotsesse ja rakendatakse semiootilist lähenemist ning semiootilisi mudeleid psühholoogias.
Sergei Jessenin (jõelaev)

Sergei Jessenin (vene keeles "Сергей Есенин") on kolmetekiline, esimene Sergei Jessenin-klass (projekt Q-065) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Österreichische Schiffswerften AG laevatehases Korneuburgis 1984. aastal. Laev sai nime vene luuletaja Sergei Jessenini auks.
Aastail 1973–1983 tellis NSVLi valitsus nafta müügist teenitud dollarite eest ennenägematu mugavusastmega jõereisilaevu kapitalistlikult välismaalt. Kiil pandi Austrias Korneuburgis Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) laevatehases ja laev lasti vette ning anti Moskva jõelaevanduse üle 1984. aastal.
MosTurFlot kasutab Sergei Jesseninit Venemaa jõgedel sõitudeks Moskva-, Oka- ja Volga-äärsete linnade vahet. Kapten (seisuga 2011) on Oleg Tšižov.
Valeri Brjussov (jõelaev)

Valeri Brjussov (vene keeles "Валерий Брюсов") on kolmetekiline Sergei Jessenin-klass (projekt Q-065) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Österreichische Schiffswerften AG laevatehases Korneuburgis 1985. aastal. Laev sai nime vene luuletaja Valeri Brjussovi auks.
Aastail 1973–1983 tellis NSVLi valitsus nafta müügist teenitud dollarite eest ennenägematu mugavusastmega jõereisilaevu kapitalistlikult välismaalt. Kiil pandi Austrias Korneuburgis Österreichische Schiffswerften AG (ÖSWAG) laevatehases ja laev lasti vette ning anti Moskva jõelaevandusele üle 1985. aastal. Pärast laevana kasutamist seisab Valeri Brjussov alates 1993. aastast luksusliku neljatärnihotellina Moskva jõel Kremli lähedal.
MosTurFlot kasutab Valeri Brjussovit Moskva, Oka ja Volga jõe äärsete linnade vahelistel liinidel.
Bremeni käik

Bremeni käik on Tallinna vanalinnas Bremeni torni juures asuv Vene tänavat ja Uut tänavat ühendav jalakäijate tee.
Peetri kalmistu (täpsustus)

Peetri kalmistu on mitme kalmistu nimi:
Valeri Brjussov

Valeri Brjussov (vene keeles "Валерий Яковлевич Брюсов"; 13. detsember 1873 Moskva – 9. oktoober 1924 Moskva) oli vene kirjanik ja tõlkija, sümbolist.
Tõlkinud muuhulgas vene keelde Vergiliuse "Aeneise".
Värvimiskamber

Värvimiskamber on suletud kamber, kus saab muuta temperatuuri, õhurõhku, -voolu ja -niiskust, et tagada ideaalsed olud värvimiseks. Kamber on varustatud ühe või mitme ventilatsioonisüsteemi ja põletiga, et soojendada ventileeritavat õhku. 
Värvimiskambreid kasutatakse näiteks autotöökodades autokerede värvimisel.
Ralph Gonsalves

Ralph Everard Gonsalves (sündinud 8. augustil 1946 Colonaries) on Saint Vincenti ja Grenadiinide poliitik, alates 28. märtsist 2001 Saint Vincenti ja Grenadiinide peaminister.
Tal on bakalaureusekraad majandusteaduses Lääne-India ülikoolist ning doktorikraad riigiteaduses Manchesteri ülikoolist. Ta on õppinud ka õigusteadust ja tegutsenud juristina.
Ralph Gonsalves kuulub alates 1994. aastast parlamenti. Alates 1998. aastast on ta Ühtse Tööpartei liider.
Gonsalves sai peaministriks pärast tööpartei valimisvõitu 2001. aastal ning jätkas ametis ka pärast 2005. ja 2010. aasta parlamendivalimisi.
Frederick Ballantyne

Sir Frederick Nathaniel Ballantyne (5. juuli 1936 – 23. jaanuar 2020) oli Saint Vincenti ja Grenadiinide arst ja ärimees, kes oli 2. septembrist 2002 kuni 31. juulini 2019 Saint Vincenti ja Grenadiinide kindralkuberner.
Colonarie

Colonarie on linn Saint Vincentil ja Grenadiinidel Saint Vincenti saare idaosas.
Linn asub Colonarie jõe kaldal umbes 5 km Georgetownist lõunas.
Linna arvestuslik elanike arv oli 2005. aastal 1034.
Saint Vincenti ja Grenadiinide vapp

Saint Vincenti ja Grenadiinide vapp on Saint Vincenti ja Grenadiinide riigivapp.
Vapp on kasutusel aastast 1912.
Vapil on oliivioksa hoidev seisev naine, kes sümboliseerib rahu, ning põlvitav naine, kes sümboliseerib õiglust.
Vapikilbi kohal on puuvillataim. Kilbi all on lint ladinakeelse deviisiga "Pax et justitia" ('rahu ja õiglus').
Vágner Love

Vágner Love (õieti Vágner Silva de Souza; sündinud 11. juunil 1984 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängis ründajana viimati Brasiilia esiliigaklubis Sport Club do Recife.
Ta alustas klubikarjääri 2000. aastate alguses kodumaal Palmeirases. Klubikarjääri jooksul on ta mänginud veel Venemaa kõrgliigas Moskva CSKA-s, Brasiilia kõrgliiga klubides Flamengo ja Corinthians, Hiina kõrgliigaklubis Shandong Luneng, Prantsusmaa kõrgliigas Monacos, Türgi klubides Alanyaspor ja Beşiktaş, Kasahstani kõrgliigaklubis Kairat ja Taani kõrgliigaklubis Midtjylland.
Moskva CSKA-ga tuli ta kolm korda Venemaa meistriks. 2008. aastal valiti ta ajalehe Sport Express poolt Venemaa liiga parimaks mängijaks.
Aastatel 2004–2007 kuulus Vágner Love Brasiilia jalgpallikoondisse.
Anorgaaniline analüüs

Anorgaaniline analüüs on analüütilise keemia haru, mis tegeleb anorgaanilise aine koostise kindlakstegemisega või anorgaaniliste ühendite identifitseerimisega, kasutades keemilisi ja füüsikalisi meetodeid.
Eesmärk võib olla kas ühe, mõne (näiteks ainete klassi) või kõigi aine komponentide kvalitatiivne või kvantitatiivne määramine. 
Anorgaanilise materjali kvalitatiivseks uurimiseks kasutatakse mitmeid lihtsaid teste. Näiteks anorgaanilised ühendid annavad gaasi leegile spetsiifilise värvuse vastavalt metalli ioonile; olulist teavet annavad materjali vees, hapetes või leelistes lahustamise testid; sademe teke AgNO3 lahusega näitab halogeniidioone, sademe teke BaCl2-ga näitab sulfaatiooni jne.
Anorgaanilise kvantitatiivse analüüsi klassikalised keemilised meetodid on kaalanalüüs ja mahtanalüüs. Kaalanalüüsi puhul sadestatakse ja eraldatakse määratav komponent raskesti lahustuva ühendina, mis pärast kuivatamist või kuumutamist kaalutakse. Mahtanalüüsi puhul leitakse määratava komponendi kogus tiitrimiseks kulunud töölahuse mahu ja kontsentratsiooni kaudu.
Tänapäeval on kasutusel efektiivsed instrumentaalmeetodid:
New York Rangers

New York Rangers on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Rangers peab kodumänge Madison Square Gardenil.
New York Rangers on võitnud Stanley karika neljal korral (1927–28, 1932–33, 1939–40, 1993–94).
New York Rangers on üks Original Six meeskondadest.
Praegune koosseis.
"Seisuga 29. juuli 2023"
Philadelphia Flyers

Philadelphia Flyers on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Klubi asutati 1967. aastal Philadelphias. Oma kodumänge peab klubi Wells Fargo Centeris.
Philadelphia Flyers on võitnud Stanley karika kahel korral (1973–74, 1974–75).
Praegune koosseis.
"Seisuga 22. juuli 2023"
Pittsburgh Penguins

Pittsburgh Penguins on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Metropolitani divisjonis.
Klubi asutati 1967. aastal Pittsburghis. Oma kodumänge pidas klubi 1967–2010 Civic Arenal ja sealt alates on nende koduväljakuks PPG Paints Arena (algse nimega Consol Energy Center).
Pittsburgh Penguins on võitnud Stanley karika viiel korral (1990–91, 1991–92, 2008–09, 2015–16, 2016–17).
Klubi kõige tuntumad mängijad on olnud Mario Lemieux, Jaromír Jágr, Sidney Crosby, Paul Coffey, Ron Francis ja Jevgeni Malkin.
Klubi peatreener on Mike Sullivan.
Praegune koosseis.
"Seisuga 21. juuli 2023"
Boston Bruins

Boston Bruins on USA jäähokiklubi, mis mängib jäähokiliiga NHL-i Idakonverentsis Atlandi divisjonis. Klubi asutati 1924. aastal Bostonis. Oma kodumänge peab klubi TD Gardenis.
Boston Bruins on võitnud Stanley karika kuuel korral (1928–29, 1938–39, 1940–41, 1969–70, 1971–72, 2010–11). Klubi kõige tuntumad mängijad on olnud Bobby Orr, Phil Esposito, Milt Schmidt, Ray Bourque, Zdeno Chára, Patrice Bergeron, Brad Marchand ja David Pastrňák.
Praegune koosseis.
"Seisuga 22. juuli 2023"