tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lenin oktoobris

"Lenin oktoobris" on 1937. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Filmis kujutatakse Lenini elu ja tegevust 1917. aasta pöördelistel sügispäevadel, mil valmistati ette ja viidi läbi Oktoobrirevolutsioon.
Thiago Silva

Thiago Emiliano da Silva (sündinud 22. septembril 1984 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Fluminense ja Brasiilia jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
Aastatel 2012–2020 mängis ta Prantsusmaa kõrgliiga klubis Paris Saint-Germain. Ta tuli klubiga seitsmel korral Prantsusmaa meistriks, viiel korral võitis Prantsusmaa karika, kuuel korral liigakarika ja viiel korral superkarika. Aastatel 2012–2019 valiti ta kaheksal hooajal järjest Prantsusmaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
Aastatel 2020–2024 mängis ta Inglismaa kõrgliigaklubis Londoni Chelsea. 2023. aastal pälvis ta Chelsea aasta mängija auhinna.
2024. aasta juulis naasis ta Brasiilia kõrgliigaklubisse Fluminense, kus ta oli mänginud ka aastatel 2007–2009.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi Silva 20. novembril 2008 mängus Portugali vastu. Esimese värava lõi ta Brasiilia koondises 30. mail 2012 sõprusmängus USA vastu.
2014. aasta maailmameistrivõistluste lõi ta veerandfinaalis 4. juulil värava Colombia vastu.
2015. aasta Copa América viimases alagrupimängus 21. juunil lõi ta värava Venezuela vastu.
2018. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus lõi ta värava Serbia vastu.
Ta võitis Brasiilia koondisega 2019. aasta Copa América ja valiti samuti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Ta kuulus Brasiilia koondisse veel 2010. aasta maailmameistrivõistlustel, 2011. aasta Copa Américal ja 2013. aasta FIFA konföderatsioonide karikavõistlustel.
Ta kuulus Brasiilia olümpiakoondisse 2008. ja 2012. aasta suveolümpiamängudel. 2012. aastal võitis ta hõbemedali.
Samal planeedil

"Samal planeedil" on 1965. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Filmis kujutatakse Vladimir Lenini elu ühe ööpäeva jooksul 1917. aasta 31. detsembri õhtust kuni 1918. aasta 1. jaanuari õhtuni. Kuid see lühike ajavahemik on täidetud paljude sündmustega. Lenin koos Krupskajaga tähistab töölisklubis uue aasta saabumist ja võtab seejärel vastu välisriikide diplomaate, kes protesteerivad Rumeenia saadiku vahistamise vastu. Lenin kohtub ka oma vana sõbra šveitslase Fritz Platteniga ning manitseb Stalinit. Filmi lõpu poole elab Lenin üle ka atentaadi, kui tema autot tulistatakse.
Masty

Masty on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Masty rajooni halduskeskus. Leedu keeles "Mastai", poola keeles "Mosty". 
Asub Nemunase kaldal. Asulast hargnevad raudteed Hrodnasse, Lidasse ja Vaŭkavyski suunas. Masty linnas suubub Nemunase jõkke Zelvianka jõgi.
Linna piirides on neli keskkooli, põhikool, laste spordikool ja kunstikoolkool. Mastys on kino, kaks kultuurimaja ja viis raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on raudteejaam ning aastal 1910 valminud õigeusu kirik. Masty linnas viib üle Nemunase jõe Valgevene pikim jalakäijate rippsild, mille pikkus on 193 meetrit. 
Tööstusettevõtetest on Mastys metsatööstus, kergetööstus ja toiduainetetööstus. Toodetakse ehitusmaterjale ja valmistatakse mööblit.
Ajalugu.
Mastyt on esmamainitud 1496. aastal, mil asula oli piirkondlik keskus Trakai vojevoodkonda kuuluvas Hrodna maakonnas. Aastal 1514 sai asulast alev. Aastal 1539 ehitati Mastysse katoliku kirik, kirikule annetas maa Bona Sforza. Asulas viis üle Nemunase jõe praam, peamine tegevusala oli metsandus. Mastyst parvetati palke nii Hrodnasse, Kaunasesse kui ka Königsbergi. Aastast 1633 on teada, et Mastys asus turuplats, ka peeti seal kaks korda aastas laata.
Aastal 1795 läks alev Poola kolmandal jagamisel Vene impeeriumi koosseisu. Aastast 1818 kuulus Masty Hrodna kubermangu. Aastaks 1897 oli alevis olemas kool, ka oli hakatud tootma limonaadi.
Aastast 1921 oli Masty Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. 1955. aastal sai Mastyst linn ja 1965. aastal ühtlasi rajoonikeskus.
Masty rajoon

Masty rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1341 km². 2009. aasta seisuga elas seal 33 833 inimest.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Aziorki, Charcica, Dubna, Hudzievičy, Kuryłavičy, Łunna, Mikieleŭščyna, Pacavičy, Pieski ja Zarudaŭje külanõukogu. Halduskeskus on Masty linn.
Rajooni suurim jõgi on Nemunas, sellele järgneb Nemunase lisajõgi Ščara. Läbi rajooni voolavad ka Rośi jõgi, Lebiada ja Zelvianka. Rajoon asub Neemeni madalikul, valdavad kõrgused 120 meetrit üle merepinna. Kõrgeim koht asub Vialikaja Rahoźnica küla lähistel (167 meetrit). Rajoonis asub Bahna-Schieda madalsoo (pindala 113 km²). 
2009. aasta seisuga olid elanikest 74,74% valgevenelased, 5,14% venelased, 18,69% poolakad ja 1,43% oli teistest rahvustest. 80,85% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 17,34% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 52,6% elanikke, vene keelt aga 36,67%.
Obrõv

Obrõv on küla Ukrainas Donetski oblastis Novoazovski rajoonis.
Küla asub 9 meetri kõrgusel merepinnast.
2014. aasta 5. juuli öösel kella 1:20 ajal ründasid Aasovi merelt kahel kaatril saabunud terroristid kaldal asuvat piirivalvepunkti laskerelvade, miinipildujate ja granaadiheitjatega.
Hukkus vähemalt üks piirivalvur, haavata said mitmed piirivalvurid, neist kolm raskelt.
Piirivalvepunkt hävis rünnakus täielikult, samuti külas asunud radarijaam. Pärast rünnakut terroristid lahkusid.
Heinrich Julius

Heinrich Julius (15. oktoober 1564 – 30. juuli 1613) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1589 kuni oma surmani. Aastal 1576 sai temast protestantliku Helmstedti ülikooli esimene rektor.
Perekond.
Heinrich Julius abiellus 26. septembril 1585 Saksi kuurvürsti Augusti tütre Dorotheaga. Nad said ühe lapse:
Heinrich Julius abiellus 19. aprillil 1590 Taani kuninga Frederik II tütre Elisabethiga. Nad said järgmised lapsed:
Ščučyn

Ščučyn (transkribeerituna Štsutšõn) on linn Valgevenes Hrodna oblastis, Ščučyni rajooni halduskeskus. Leedu keeles "Ščiutinas", poola keeles "Szczuczyn". Asub Nemunase kaldal. Asulast hargnevad raudteed Hrodnasse, Lidasse ja Vaŭkavyski suunas.
Linna piirides on kolm keskkooli, kaks kultuurimaja ja kaks raamatukogu. Antakse välja rajoonilehte "«Дзянніца»." Vaatamisväärsusteks on vanalinn, aastal 1863 valminud õigeusu kirik ning XVIII sajandil ehitatud katoliku kirik. Ščučyni linnas asub ka XVIII sajandil rajatud Scipio del Campiote häärber.
Tööstusettevõtetest on Ščučynis toiduainetetööstus. Toodetakse ka traktorite ja põllumajandustarvikute varuosi.
Ajalugu.
Ščučynit on esmamainitud 1436. aastal, mil sinna rajati puidust katoliku kirik. Hiljem oli ta piirkondlik keskus Vilniuse vojevoodkonda kuuluvas Lida maakonnas. Asula kuulus Kuczukkidele, Kiszkadele, Radziwillidele, XVII sajandi algusest aga Limantastele. XVI sajandi alguses sai asulast alev.
"Uputuse" ajal rüüstasid alevit kahel korral Vene väed. Ka Põhjasõja ajal laastasid Ščučynit sõdurid, seekord küll Rootsi omad.
XVIII sajandi alguses said alevi omanikeks Scipio del Campiod. Aastal 1726 rajati kloostri juurde kolleegium, millest hiljem kasvas välja kool. Aastal 1763 sai Ščučyni alev kuningas August III käest linnaõigused.
Aastal 1795 läks Ščučyn pärast kolmandat Poola jagamist Vene impeeriumi koosseisu. Algul kuulus linn Hrodna kubermangu, hiljem aga Vilno kubermangu. Linna rajati viinaköök, lisaks rajati sinna puidutööstusettevõte, kus toodeti parketti, vineeri, spooni.
Aastast 1921 oli Ščučyn Poola koosseisus, 1939. aastal liideti Valgevene NSV-ga. Sealjuures kaotas asula linnaõigused.
II maailmasõja ajal mõrvasid natsid Ščučynis 2180 juuti. Ščučynist sai taas linn aastal 1962.
Nõukogude ajal asus linna lähistel suur õhujõudude baas. Aastal 1941 paiknesid seal hävitajad I-16, hiljem aga mitut erinevad tüüpi lennukid nagu Il-28, MiG-15, MiG-19, MiG-21, MiG-23, MiG-25, An-14.
Ščučyni rajoon

Ščučyni rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1909 km². 2009. aasta seisuga elas seal 47 764 inimest. Põhjas piirneb rajoon Leeduga.
Rajoon moodustati 1940. aastal. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Astryna, Bakšty, Dembrava, Hałavičpole, Kamienka, Ladzki, Mažejkava, Novy Dvori, Orla, Pieršamajskaja, Rakavičy, Ražanka, Ščučyni, Žałudoki ja Vasiliški külanõukogu.
Halduskeskus on Ščučyni linn. Teised tähtsamad asulad on Astryna ja Žałudoki alevid. 
Rajooni suurimaks jõeks on Nemunas, teised suuremad jõed on Nemunase lisajõed Kotra ja Lebiada. Rajoon asub Neemeni madalikul, madalaim koht asub Nemunase ääres (109 meetrit üle merepinna). Kõrgeim koht asub Vialikaje Mažejkava küla lähistel (196 meetrit).
2009. aasta seisuga olid elanikest 44,99% valgevenelased, 6,39% venelased, 46,38% poolakad, 1,29% ukrainlased ja 0,95% oli teistest rahvustest. 72,35% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 24,15% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 58,321% elanikke, vene keelt aga 33,22%.
Suzuki Vitara

Suzuki Vitara on Suzuki poolt 1988. aastast toodetav väikemaastur. Seda on toodetud 4 põlvkonda ning tegu oli Suzuki Jimnyst suurema autoga. 
Esimene põlvkond (ET/TA; 1988).
Esimese põlvkonna Vitara oli saadaval 3- ja 5-ukselise maasturina ning 3-ukselise poolkabrioletina nimega "Softtop". 
Selle põlvkonna Suzuki Vitaraid kasutasid laialdaselt ka Eesti politsei ja turvafirmad patrullsõidukitena ning seda müüdi ka Chevrolet Tracker ja Geo Tracker nimede all. 
Teine põlvkond (FT/GT; 1998).
Teise põlvkonna Vitarat esitleti 1997. aasta novembris. Uus mudel oli veidi suurem, kallim ja võimsam.
Kolmas põlvkond (JT; 2005).
2005. mudeliaastal tutvustati täiesti uut Grand Vitarat (Jaapanis nimega Escudo ja Tšiilis Grand Nomade). Kolmas põlvkond sai eelmise mudeliga võrreldes olulisi muudatusi: redelraam asendati kandevkere konstruktsiooniga, millel oli sisseehitatud redeliraam. See parandas oluliselt Vitara jäikust ja kliirensit, vähendades samal ajal põranda kõrgust.
Neljas põlvkond (LY; 2015).
4. põlvkond avalikustati 2014. aasta Pariisi autonäitusel. Uue Vitara disainiosas andis vihje 2013. aastal esitletud ideeauto Suzuki iV-4. Saadaval on ka nelikvedu ja uue põlvkonna ALLGRIP-maastikupakett.
Friedrich Ulrich

Friedrich Ulrich (5. aprill 1591 – 11. august 1634) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1613 kuni oma surmani.
Perekond.
Friedrich Ulrich abiellus aastal 1614 Brandenburgi markkrahvi Johann Sigismundi tütre Anna Sophiaga. Nad ei saanud lapsi. Friedrich Ulrich püüdis Anna Sophiast lahutada, kuid suri enne lahutuse jõustumist. Anna Sophia veetis oma lesepõlve Schöningenis, kus ta asutas tuntud kooli, "Anna-Sophianeumi".
Volkswagen Touareg

 
Volkswagen Touareg on Volkswageni suur maasturimudel, mis on nimetatud tuareegide järgi ning mis on tootmises 2002. aastast. Seda on toodetud 3 põlvkonda. Auto valmis Porsche, Audi ja Volkswageni koostöös ja eesmärgiks oli luua võimekas maastikuauto, millel oleksid sportautoga võrreldavad sõiduomadused. Koostöö tulemusel sündiski Volkswagen grupi PL71 platvorm, mida hakkasid kasutama lisaks Touaregile ka Audi Q7 ja Porsche Cayenne.
Esimene põlvkond (7L; 2002).
2002. aastast tootmises olev 1. põlvkonna Touareg paistis silma omas klassis laia mootorivalikuga - diiselmootoreid oli 2,5-liitrisest R5-mootorist kuni 5,0-liitrise V10-mootorini, mille võimsam 257 kW (350 hj) mudel kandis tähist Touareg R50. Kõige võimsaim bensiinimootor oli 6,0-liitrine W12, mis arendab 331 kW (450 hj). 
Mudeliuuendus (2006).
Touaregi esimest mudeliuuendust esitleti 2006. aasta Pariisi autonäitusel. Autol muudeti esiosa disaini sarnasemaks teiste Volkswageni mudelitega ja uuendatud Touaregil muudeti mudeliuuenduse käigus rohkem kui 2300 detaili. Lisati ka mõned uued tehnoloogilised funktsioonid. 
Teine põlvkond (7P; 2010).
2010. aastal tootmisesse jõudnud 2. põlvkonna auto jagas platvormi tolle ajastu Porsche Cayenne'iga ning auto oli varustatud alati automaatkäigukastiga. Mootorivalikus olid V6- ja V8-bensiini- ja diiselmootorid. 
Kolmas põlvkond (CR; 2018).
3. põlvkonna Touareg on tootmises 2018. aastast ning see on ehitatud Volkswageni MLB Evo platvormile. Sama platvormi kasutavad ka Audi Q7, Porsche Cayenne, Lamborghini Urus jpt VW grupi poolt toodetavad autod.
Nissan Juke

Nissan Juke on väike linnamaastur, mida toodab Jaapani autotootja Nissan alates 2010. aastast. 
Esimene põlvkond (F15; 2010).
Esimese põlvkonna autot tutvustati esmalt Nissan Qazana nime kandva ideeautona 2009. aasta Genfi autonäitusel. 
Tootmisküpset autot näidati aasta hiljem 2010. aasta Genfi autonäitusel.
Mudeliuuendus.
Juke mudeliuuendust esitleti 2014. aasta Genfi autonäitusel. Uue disaini said esimene ja tagumine kaitseraud ning esituled, lisaks täiendati ka standardvarustust. 
Nissan Juke Nismo RS.
Nissan Juke Nismo RS on Nissan Juke kõige võimsaim versioon. Sellel on 1,6-liitrine R4 turbomootor (215 hj), paremad pidurid ja uus käigukast. Pakutakse nii esi- kui ka nelikvedu. Tavamudelist eristavad Nismo RS-i sportsummuti ja Rs-embleemid. 0-100 km/h jõuab RS kiiremini kui 7,8 sekundiga.
Teine põlvkond (F16; 2019).
Teise põlvkonna esitlused toimusid 3. septembril 2019. aastal Londonis, Pariisis, Milanos, Barcelonas ja Kölnis. 
Uus mudel on eelkäijast suurema ning see on ehitatud uuele CMF-B platvormile, mida kasutavad ka 5. põlvkonna Renault Clio ja teise põlvkonna Renault Captur. Tänu tugevamate materjalide kasutamisele, on uus Juke oma eelkäijast umbes 23 kg kergem.
Difuusne udukogu

Difuusne udukogu ehk hajus udu ehk hele udu on udukogu, mis kiirgab valgust (emissioonudu) või peegeldab valgust (peegeldav udu). Mõnikord arvestatakse nende hulka ka supernoova jäänukid. 
Difuusseid udukogusid vastandatakse tumedatele ududele ja planetaarududele. Erinevalt planetaarududest on hajusad udud ebakorrapärase kujuga ja nende helendust võib põhjustada mitu tähte. 
Suured ja massiivsed hajusad udud on sageli H-II-piirkonnad, kus tekivad täheassotsiatsioonid ja täheparved. Mõned neist noortest tähtedest on nii massiivsed ja kuumad, et nende suur kiirgusenergia paneb udu gaasi (enamasti vesiniku) helendama; nii tekivadki emissioonudud. Kui tähed ei ole nii kuumad, siis peegeldub nende valgus tolmul, nii et tekib peegeldav udu, mis paistab valge või sinisena. 
Hajusa udu mass võib moodustada kuni 100 000 Päikese massi. 
Tuntuim difuusne udukogu on Orioni udu.
BBC News Online

BBC News Online on BBC allosakonna BBC Newsi veebisait, mille ülesandeks on uudiste kogumine ja esitamine. See on üks populaarsemaid uudiste veebisaite, 2021. aasta aprillis külastati veebilehte 1,2 miljardit korda ning uudiste lugemiseks kasutab seda 60% Ühendkuningriigi internetikasutajatest.
"BBC News Online"i loosung on "Whenever you need to know" ('Kui iganes sul vaja on teada').
Emissioonudu

Emissioonudu ehk emissiooniudu on udukogu, mis ise kiirgab valgust. 
Emissioonudusid eristatakse peegeldavatest ududest, mis ainult peegeldavad tähtede valgust. Koos nimetatakse neid hajusateks ududeks. Emissioonudude alla kuuluvad ka H-II-piirkonnad, milles toimub aktiivne täheteke ja planetaarudud, mis on tekkinud tähe arengu lõppstaadiumis eemale heidetud ainest.
Emissiooniudude kiirguse energiaallikas on tavaliselt ühelt või mitmelt läheduses asuvalt kuumalt tähelt pärinevad suure energiaga footonid. Need ultraviolettkiirgust kiirgavad tähed ei pruugi olla silmaga nähtavad. 
Emissiooniudud on näiteks Orioni udu ja Laguuni udu.
Laguuni udu

Laguuni udu ehk Laguuni udukogu ehk M 8 ehk NGC 6523 on udukogu Amburi tähtkujus umbes 5200 valgusaasta kaugusel visuaalse näiva tähesuurusega +6,0 ja nurkmõõtmetega 90' × 40'. 
Ta on emissioonudu ja peegeldava udu kompleks. 
Avastamine.
Udukogu avastas 1747 Guillaume Le Gentil. Enne seda avastas John Flamsteed 1680 selles paikneva hajusparve NGC 6530, mille taasavastas 1767 Jean Philippe de Chéseaux.
Morfoloogia.
Laguuni udu on suur tähetekkepiirkond (H-II-piirkond), mis sisaldab gloobuleid. 
Udu kõige heledamas osas paikneb piirkond, mida kuju järgi nimetatakse Liivakella uduks (mitte ära segada samanimelise planetaaruduga MyCn 18). 
Laguuni udu keskel on noor hajusparv NGC 6530, mis on tekkinud Laguuni udu ainest ja paneb seda udu nüüd helendama.
Orioni udu

Orioni udu ehk Orioni udukogu (ka Messier 42, M42 ja NGC 1976) on emissioonudu Orioni tähtkujus 1350 valgusaasta (414 parseki) kaugusel. Selle läbimõõt on umbes 30 valgusaastat (9 parsekit). 
Selle visuaalne näiv tähesuurus on 4,0 ja nurkmõõtmed suhteliselt suured. Palja silmaga on see nähtav Orioni mõõga osana kolme Orioni vöö tähe all.
Kataloogides esitatakse Orioni udu kahe objektina: lõunas Messier 42 ja põhjas Messier 43 ehk M 43 ehk M43 ehk NGC 1982.
Orioni udu on üks aktiivsemaid tähetekkepiirkondi Päikese lähedal. Täheparv udus M 42 on umbes miljoni aasta vanune ning arvutisimulatsioonid näitavad, et sellest areneb välja Plejaadide sarnane hajusparv.
Peegeldav udu

Peegeldavad udud on tähtedevahelise tolmu pilved (udukogud), mis "peegeldavad" (täpsemalt hajutavad) läheduses olevate tähtede valgust.
Seejuures ei ole tähed piisavalt kuumad, et ainet ioniseerida nagu emissioonudu puhul, seetõttu puudub peegeldaval udul omahelendus. Tähtede valguse hajutavad udu mikroskoopilised osakesed, mis alles teebki udu nähtavaks. Peegeldava udu optiline spekter sarnaneb seetõttu nende tähtede spektriga, millelt valgus pärineb. 
Uduosakeste seas koosnevad paljud süsinikust (teemanditolm), teised muu hulgas rauast ja niklist. Viimased orienteeruvad sageli Galaktika magnetvälja järgi, mistõttu hajutatud valgus kergelt polariseerub. 
Peegeldavad udud paistavad enamasti sinistena, sest sinist valgust hajutatakse tugevamini kui punast (sarnasel põhjusel on ka taevas sinine). 
Peegeldavaid udusid ja emissioonudusid saab sageli vaadelda koos. Mõnikord nimetatakse mõlemat koos hajusateks ududeks. Sellised on näiteks Messier 42 (Orioni udu) ja Oomega udu (M 17). 
On teada umbes 500 peegeldavat udu. Eriti muljetavaldavad on sinakad peegeldavad udud Plejaadide (M 45) tähtede ümber. Sinisena paistab ka peegeldav udu Messier 20 põhjaserval. Punast hiidu Antaarest ümbritseb suur peegeldav udu Ced 132. 
Aastal 1922 avaldas Hubble oma uurimistulemused heledate udude kohta, sealhulgas Hubble'i heledusseaduse peegeldavatest ududest ("Hubble luminosity law for reflection nebulae"), mis seob udu näiva suuruseformula_1 vastava tähe näiva tähesuurusega: 
formula_2 ,
kus formula_3 on konstant, mis sõltub mõõteriistade tundlikkusest.
Hobusepea udu

Hobusepea udu on Orioni tähtkujus paiknev tume udu.
Hobusepea udu avastas 1888. aastal Šoti astronoom Williamina Fleming ning üks esimesi kirjeldusi pärineb USA astronoomilt Edward Emerson Barnardilt.
Udu asub Orioni vöö idapoolseimast tähest Alnitakist lõunas ning umbes 1500 valgusaasta kaugusel Maast. Hobusepea udu läbimõõt on 3 valgusaastat; ta paistab veerandi Kuu suurusena. Ekvaatorilise asendi tõttu on ta vaadeldav kõigilt asustatud aladelt, kuid väikese heleduse tõttu mitte palja silmaga.
Hobusepea udus on palju erinevaid molekule. Selle mass on 27 Päikese massi.
Planetaarudu

Planetaarudu ehk planetaarne udukogu ehk rõngasudu on emissioonudu tüüp, mis koosneb tähe arengu hilisstaadiumis kõrvale heidetud gaas- ja plasmaümbrisest. 
Nimetus on ajalooliselt tingitud ja eksitav, sest sellistel ududel ei ole planeetidega mingit pistmist. Nimetus tuleb sellest, et nad paistavad teleskoobis enamasti ümmargused ja rohekad nagu kauged hiidplaneedid. 
Planetaarudud eksisteerivad tavaliselt ainult mõnikümmend tuhat aastat. Võrreldes tähtede elueaga, mis võib ulatuda miljarditesse aastatesse, on see väga lühike aeg. 
Galaktikas on teada umbes 3000 planetaarudu. 
Planetaarudud etendavad galaktikate keemilises evolutsioonis otsustavat osa, sest kõrvale heidetud aine rikastab tähtedevahelist ainet raskete elementidega (süsinik, lämmastik, hapnik, kaltsium jt tuumasünteesi saadused). Teistes galaktikates on planetaarudud mõnikord ainsad vaadeldavad objektid, millest saab piisavalt informatsiooni, et teha mingeid järeldusi keemilise koostise kohta.
Hubble'i kosmoseteleskoop pildistas paljusid planetaarudusid. Viiendik neist on kerakujulised. Enamik aga on keeruka ehitusega ja mitmesuguse kujuga. Pole veel täpselt teada, millest kuju oleneb. Võimalikud põhjused on kaksiktähtede puhul kahe tähe mõju, tähetuuled ja magnetväljad. 
Tuntuim planetaarudu on Lüüra rõngasudu.
Lüüra rõngasudu

Lüüra rõngasudu ehk Lüüra udu ehk Sõrmuse udukogu ehk Rõngasudu ehk Messier 57 ehk M 57 ehk M57 ehk NGC 6720 on planetaarudu Lüüra tähtkujus 2300 valgusaasta kaugusel.
Lüüra rõngasudu on jäänuk tähest, mis umbes 20 000 aastat tagasi heitis oma gaasümbrise kõrvale. Gaasõmbris paisub kiirusega 19 km/s. Selle näiv läbimõõt on praegu umbes 118 kaaresekundit, tegelik läbimõõt umbes 1,3 valgusaastat. Teleskoobis paistab Lüüra rõngasudu sõrmusekujulisena; tal on ligikaudu toori kuju. Keskel on valge kääbus, mille pinnatemperatuur on umbes 70 000 °C ja näiv tähesuurus 15,8.
M 57 on suhteliselt kergesti leitav, sest ta asetseb Lüüra beeta ja Lüüra gamma vahelisel ühendusjoonel umbes keskel.
Supernoova jäänuk

Supernoova jäänuk on emissioonudu, mille tekitab supernoova ja millel on sageli kihiline ehitus.
Supernoova plahvatuse puhul vabaneb umbes 99% energiast neutriinokiirgusena, millel peaaegu puudub vastastikmõju ainega; ülejäänud üks protsent annab eellastähe väliskihtidele suure kiirenduse. Tekkiv täheaine lööklaine levib peaaegu konstantse kiirusega umbes 10 000 km/s tähtedevahelisse keskkonda ja kuumutab seda temperatuurile 107...108 K. Selles vaba paisumise faasis, mis kestab umbes 200 aastat, kasvab supernoova jäänuki läbimõõt umbes 10 valgusaastani. Järgneb umbes 10 000 aastat kestev kiirgusfaas.
Supernoova jäänukitel on sageli kihiline ehitus, sest aine langemine kompaktsele jäänukile võib tekitada uusi lööklaineid, mis võivad aset leida veel sajandeid hiljem.
Võib-olla kuulsaim ja kõige paremini vaadeldav supernoova jäänuk on SN 1987A, mis pärineb ühest supernoovast Suurest Magellani Pilvest. Tuntud supernoova jäänukid on ka Tycho Brahe nime kandva supernoova SN 1572 jäänuk 3C10 ning Johannes Kepleri nime kandva supernoova SN 1604 jäänuk SNR.
Supernoova SN 1054 jäänuk Krabi udu ei ole rangelt võttes supernoova jäänuk. Seni ei ole õnnestunud raadiosagedusel tõestada supernoova poolt välja paisatud ümbrist. Krabi udu on pulsarituuleudu, mis tekkis, kui elektromagnetjõud tõmbasid neutrontähest aine välja ning kiirendasid seda peaaegu valguse kiiruseni.
Krabi udukogu

Krabi udukogu (ka Krabi udu, Messier 1, M1 ja NGC 1952), on supernoova jäänuk ja ühtlasi pulsarituuleudu Sõnni tähtkujus.
Udukogu tekkis 1054. aastal plahvatanud supernoova tagajärjel ning seda vaadelnud Hiina astronoomide kirjapandu kohaselt, oli supernoova vaadeldav 23 päeva. Udukogu avastas 1731. aastal Inglise astronoom John Bevis. Bevisest sõltumatult avastas selle 28. augustil 1758 Prantsuse astronoom Charles Messier, kes lisas selle oma kataloogi. 
Krabi udukogu asub Maast 6500 valgusaasta kaugusel ja selle diameeter on 11 valgusaastat. Udukogu tähesuurus on 8,4.
Mänguasjamuuseum

Mänguasjamuuseum on ühe või mitme erineva koguga (näiteks esemekogu, fotokogu, raamatukogu, kasutuskogu jne) muuseum, mis tegeleb mänguasja-, laste- ning lapsepõlvekultuuriga seonduva materjali kogumise, konserveerimise, säilitamise, uurimise ja avalikkusele vahendamisega. Mänguasjamuuseumid on kas kollektsioonimuuseumid või tegelusvõimalustega kombineeritud lastekeskused. Vahel nimetatakse mänguasjamuuseumi ka lapsepõlvemuuseumiks või lastekultuurimuuseumiks.
Mänguasjamuuseumid Euroopas.
Euroopa vanimate mänguasjamuuseumide hulka kuuluvad Venemaal Moskva lähistel asuv Sergijev Possadi mänguasjamuuseum (asutatud 1918. aastal), lapsepõlvemuuseum Londonis, Bethnal Greenis (asutatud 1922. aastal, tänapäeval "London's V&amp;A Museum of Childhood") ning Saksamaal Sonnebergis asuv Saksa mänguasjamuuseum (Deutsches Spielzeugmuseum). Viimase eelkäija Industrie- und Gewerbemuseum des Meininger Oberlandes asutati 1901. aastal, kuid tollal ei olnud tegemist ainult mänguasjaväljapanekuga, mänguasjakogu oli esialgu vaid üks osa muuseumist.  
Mõned Eestile lähemad mänguasjamuuseumid on Vilniuse mänguasjamuuseum Leedus ja Peterburi mänguasjamuuseum Venemaal. Espoos on muuseum Leikki – mängumuuseum, kus on nii käed-külge alad kui ka mänguasjanäitused. Suomenlinna mänguasjamuuseum Soomes lõpetas tegutsemise 2024. aastal.
Poolas on mitmeid erakogudel põhinevaid mänguasjamuuseume, näiteks Varssavis asuv nukumajade, mängude ja mänguasjade muuseum ("Muzeum Domków Lalek, Gier i Zabawek"), Kudowa-Zdrój mänguasjamuuseum ("Muzeum Zabawek Kudowa-Zdrój i Krynica-Zdrój") ja Krakowi mänguasjamuuseum ("Muzeum Zabawek Kraków").
Poola suurim ja vanim mänguasjamuuseum on Kielce mänguasjade ja mängude muuseum ("Muzeum Zabawek i Zabawy"), mis asutati 1979. aastal. 
Mänguasjamuuseumid Eestis.
Eestis tegutseb alates 1994. aastast Tartu Mänguasjamuuseum. 
Esialgu pidi mänguasjamuuseum asutatama Tartu Linnamuuseumi filiaalina ning selleks saadi ka Tartu Linnavalitsuselt luba. 1993. aastal selgus siiski, et Tartu Linnamuuseum ei ole valmis endale veel ühte filiaali looma ning mänguasjamuuseum otsustati rajada iseseisva linnale kuuluva muuseumina. Praeguseks on Tartu Mänguasjamuuseum pigem laste- ja lapsepõlvekultuurikeskus kui ainult muuseum. Mänguasjamuuseum koosneb püsiväljapanekust, kus on eksponeeritud mänguasjad, millega siinses piirkonnas elanud lapsed on läbi aegade mänginud ning mida on Eestis tööstuslikult toodetud, lisaks eksponeeritakse Eesti filminukkude kogu, väikest teatrinukkude kogu ja maailma rahvaste nukkude kogu. Muuseumi juurde kuuluvad mängutuba, pedagoogilise töö ruumid ning teatrimaja nimega Teatri Kodu.
Teised Eesti lastekultuurimuuseumid (näiteks Lastemuuseum Miiamilla, Iloni Imedemaa) on keskendunud käed-külge tegevustele või konkreetse temaatika eksponeerimisele.
Marina saatus

"Marina saatus" on 1953. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Filmi tegevus toimub Ukraina külas Lebedivkas Vinnõtsja oblastis. Marina Vlassenko ootab oma Kiievis põllumajandusinstituudis õppiva mehe Terenti tagasipöördumist. Kui Terenti koju tagasi jõuab, siis nõuab ta lahutust. Nüüd on Terenti haritud inimene ja ei saavat harimatu naisega enam koos elada.
Marina jääb üksi, kasvatab tütart ja süveneb õpingutesse ning saavutab töös suurt edu. Talle antakse sotsialistliku töö kangelase aunimetus. Nüüd püüab Terenti Marinaga suhteid taastada, kuid see tal ei õnnestu.
Varia.
Nõukogude Liidu kinodes käis filmi vaatamas 37,9 miljonit inimest.
August II (Braunschweig-Wolfenbüttel)

August II ehk August Noorem (10. aprill 1579 – 17. september 1666) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1635 ning 1636. aastast Dannenbergi valitseja kuni oma surmani. 
Kolmekümneaastase sõja tõttu ei saanud ta enne 1644. aastat oma Wolfenbütteli residentsi minna. August algatas arvukalt valitsemisreforme ja asutas Wolfenbüttelis suure raamatukogu, Bibliotheca Augusta.
Perekond.
August oli abielus kaks korda: Anhalti Dorotheaga (suri 1634) ja Mecklenburgi Sophiaga (suri 1676), kellega oli kolm poega:
Mitsubishi L200

Mitsubishi L200 on Mitsubishi poolt toodetav pikap, mis kannab osadel turgudel ka nime Mitsubishi Triton. 
Seda on toodetud 5 põlvkonda alates 1978. aastast. 
Teist põlvkonda esitleti 1986. aastal, kolmandat 1996. aastal. 
4 põlvkonda esitleti 2005. aastal.
2014. aastaks on 4. põlvkond turul olnud juba 8 aastat ja 2015. aastal jõudis müügile 5. põlvkond. 
Seda põlvkonda müüakse ka Fiat Fullbacki ja Aasia turgudel ka RAM 1200 nime all.
2019. aastal läbis L200 mudeliuuenduse, mille käigus saab auto esiosa oluliselt muudetud disaini ja kitsamad esituled.
Alfa Romeo 4C

Alfa Romeo 4C on Alfa Romeo tagaveoline sportauto, mis oli saadaval nii kupee kui ka avatava katusega Spiderina. Auto kandevkere on ehitatud süsinikkiust ning muude detailide puhul on kasutatud kaalu säästmiseks palju alumiiniumit. 
Selle auto kontseptsioonimudelit esitleti 2011. aastal Genfi autonäitusel, aga tootmisvalmis autot näidati alles 2013. aasta Genfi autonäitusel ja auto tootmine algas 2013. aasta sügisel. 
Mootoriks on 1,75-liitrine 240-hobujõuline turboga bensiinimootor. 4C kaalub tühjalt vaid 920 kilogrammi. Sportliku 4C pearivaaliks on Porsche Boxster. 
4C Spider.
2014. aasta Genfi autonäitusel esitleti ka 4C lahtist versiooni Spider, mis saabus müügile 2015. aastal. Spider kasutas küll kupeemudeliga sama mootorit, aga mitmed keredetailid olid siiski erinevad.
Rudolf August

Rudolf August (16. mai 1627 Hitzacker – 26. jaanuar 1704 Hedwigsburg, praegu Kissenbrücki osa) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1666 kuni oma surmani. Aastal 1685 tegi ta oma noorema venna Anton Ulrichi kaasvalitsejaks.
Perekond.
Rudolf August abiellus Barby-Mühlingeni krahvi Albrecht Friedrichi tütre Christine Elisabethiga. Neil olid järgmised lapsed, kes jõudsid täisikka:
Anton Ulrich (Braunschweig-Wolfenbüttel)

Anton Ulrich (4. oktoober 1633 Hitzacker – 27. märts 1714 Salzdahlum) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1704 kuni oma surmani. Aastatel 1685–1702 oli ta oma vanema venna Rudolf Augusti kaasvalitsejaks.
Perekond.
Anton Ulrich abiellus aastal 1656 Schleswig-Holstein-Norburgi hertsogi Friedrichi tütre Elisabeth Julianega. Nad said järgmised lapsed, kes jõudsid täisikka:
August Wilhelm (Braunschweig-Wolfenbüttel)

August Wilhelm (8. märts 1662 – 23. märts 1731) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1714 kuni oma surmani.
Perekond.
August Wilhelm oli 3 korda abielus, kuid suri lastetuna.
Terminologia Histologica

Terminologia Histologica (lühend TH) on rahvusvaheline inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavara. See sisaldab ladinakeelseid termineid koos inglise vastetega.
Selle töötas välja Föderatiivne Rahvusvaheline Anatoomiaterminoloogia Komitee (FICAT) ning avaldati veebis aprillis 2011.
See töötati välja 1977. aastal koos "Nomina Anatomica" 4. trükiga välja antud "Nomina Histologica" asendamiseks.
Ludwig Rudolf

Ludwig Rudolf (22. juuli 1671 – 1. märts 1735) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastast 1731 kuni oma surmani.
Perekond.
Ludwig Rudolf abiellus aastal 1690 Aurichis Öttingen-Öttingeni vürsti Albrecht Ernst I tütre Christine Luisega. Nad said järgmised lapsed, kes jõudsid täisikka:
Ludwig Rudolfi järglaste hulka kuuluvad Esimese maailmasõja liitlasriikide monarhid, Ühendkuningriigi George V, Venemaa Nikolai II, Itaalia Vittorio Emanuele III, Belgia Albert I, Rumeenia Ferdinand ning teljeriikide monarhid, Saksamaa Wilhelm II, Austria-Ungari Franz Joseph I ja Bulgaaria Ferdinand I; samuti praegused Hispaania, Taani, Rootsi, Norra ja Liechtensteini monarhid; ning viimane Saksa-Rooma keiser Franz II, ertshertsog Franz Ferdinand ja Marie Antoinette.
Merike Paberits

Merike Paberits (sündinud 15. mail 1988) on eesti pärimusmuusik. Ta mängib flööti, torupilli ja parmupilli. 
2012. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala ja 2014. aastal samas pärimusmuusika magistriõppe.
Ta on tegev järgmistes muusikakollektiivides: Estonian Folk Orchestra, Nikns Suns, Näkk Loviise, Paberits&amp;Tirmaste, Rütmiallikal, VEM ja Black Bread Gone Mad.
Tartu vaade

"Tartu vaade" on Eesti kunstniku, pallaslase Villem Ormissoni õlimaal 1937. aastast. Maal kujutab talvist Emajõge, vaadatuna ülesvoolu ligikaudu Tartu vana turuhoone eest. Pildi keskmes on Tartu Kivisild ja maal on üks tuntumaid Kivisilla kujutusi kunstis. 
Impressionistliku värvikäsitlusega maali on nimetatud üheks Ormissoni viimase eluperioodi kuulsamaist maastikest. "...päikesekuma peegeldavad punakad katused lisavad soojust üldiselt külmale ja pastelsele maalile," kirjutas "Tartu vaate" kohta Lola Annabel Kass.
2000. aastal andis Eesti Ühispank välja pangakaardi "Tartu vaate" kujutisega, igalt kaardilt lubas pank annetada Tartu Jaani kiriku taastamiseks 10 Eesti krooni; kokku oli plaanis väljastada 11 000 kaarti.
Tänapäeval asub "Tartu vaade" Eesti Kunstimuuseumi kogus.
Peeter Põllu monument

Peeter Põllu monument on Eesti Vabariigi esimese haridusministri Peeter Põllu pronkskuju, mis paikneb Tartus Munga tänaval, haridus- ja teadusministeeriumi hoone ees Peeter Põllu platsil.
Kuju eripäraks on raamatukujuline süvend Põllu rinnas, samas kannab Põld vasemas käes raamatut. Tartu linnakunstniku Tiit Kaunissaare selgituse kohaselt andis autor selle kujundiga muuhulgas edasi käe ja südame liitu. Skulptor Endel Taniloo on hinnanud skulptuuri õnnestunuks.
Juunis-juulis 2008 korraldas Tartu linnavalitsus monumendi ideekonkursi, kuhu kutsuti osalema skulptorid Elo Liiv, Ekke Väli ja Bruno Kadak.
Peeter Põllu monument avati 1. detsembril 2008, selle autorid on skulptor Ekke Väli ja arhitekt Ain Rööpson. Kuju kõrgus on 225 cm, kaal 1,5 t. Ministeeriumi andmetel maksis mälestusmärgi rajamine kokku 1,458 miljonit Eesti krooni. Sellest andis ministeerium 1,1 miljonit, ülejäänu tuli võrdselt Tartu Ülikoolilt ja Tartu linnalt.
Kevad Ülejõe tänaval

"Kevad Ülejõe tänaval" on 1956. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Vene keele ja kirjanduse õpetaja Tatjana Levtšenko suunatakse ühe tööstuslinna õhtukooli. Tema klassi õpilaste hulgas on ka terasesulataja Saša Savtšenko. Saša on uuest õpetajast huvitatud, kuid see on esialgu tema suhtes ükskõikne.
Tartu kaubahall

Tartu kaubahall on 1989. aastal Tartu kesklinna Küüni tänava ja Ülikooli tänava vahele rajatud kaubanduskeskus, mis tänapäeval tegutseb kaubamärgi all Kesklinna Keskus.
Munitsipaalettevõte Tartu Kaubahall oli üks Kaupmeeste Liidu 17 asutajast 1996. aastal. 1998. aastal erastasid kaubahalli Neinar Seli ja Jaan Mugra, kes 2002. aastaks jõudsid kaubahalli asjus kohtuhagideni. Tänapäevani kuulub kaubahall Seli kontrolli all olevale Estiko kontsernile, kuid sel on olnud erinevaid rentnikke.
Veel 1996. aastal oli Tartu kaubahall linna suurim munitsipaalomanduses kauplus. Algselt oli kaubahalli 6200 ruutmeetrist üldpinnast kaubanduslikku pinda vaid kolmandik, hiljem on hoonet korduvalt ümber ehitatud. Samuti on palju kordi vahetunud kaubahalli kauplused.
Kaubahalli välisilmet on mõjutanud teiste majade ehitamine selle vahetusse naabrusse: ühelt poolt ehitati kaubahalli külge uus peapostkontor (praegune Playtechi hoone), teiselt poolt GMP Plaza. Kuna kaubahalli fassaadi vastu teispool Küüni tänavat jääb lopsakas Keskpark, avaneb modernistlik fassaad mõningal määral vaid talvel ja hoone arhitektuurist saab hea ülevaate vaid õhust.
1995. aastal tegid Tartu koolipoisid kaubahallile pommiähvarduse.
Teise maailmasõja eel asus praeguse kaubahalli kohal Promenaadi tänav.
Anton Ulrich

Anton Ulrichi nime on kandnud mitu valitsejat:
Surnud 1. detsembril

"Siin loetletakse 1. detsembril surnud tuntud inimesi.
Surnud 2. detsembril

"Siin loetletakse 2. detsembril surnud tuntud inimesi.
Surnud 3. detsembril

"Siin loetletakse 3. detsembril surnud tuntud inimesi.
Surnud 4. detsembril

"Siin loetletakse 4. detsembril surnud tuntud inimesi.
Surnud 5. detsembril

"Siin loetletakse 5. detsembril surnud tuntud inimesi.
Surnud 6. detsembril

"Siin loetletakse 6. detsembril surnud tuntud inimesi.
Surnud 7. detsembril

"Siin loetletakse 7. detsembril surnud tuntud inimesi.
Madal peiulill

Madal peiulill ("Tagetes patula") on taimeliik peiulille perekonnast, korvõieliste sugukonnast.
Ta kasvab pärismaisena Ameerikas, mujal aga naturaliseerununa.
Seda liiki kasvatatakse sageli dekoratiivtaimena, sealhulgas Eestis.
Vladimir (Sabodan)

Vladimir (ukraina keeles Володимир "Volodõmõr"; kodanikunimega Віктор Маркіянович Сабодан "Viktor Markijanovõtš Sabodan"; 23. november 1935 Markovtsõ, Letitševi rajoon, Hmelnõtskõi oblast – 5. juuli 2014 Kiiev) oli Moskva Patriarhaadi Ukraina Õigeusu Kiriku vaimulik, Kiievi ja kogu Ukraina metropoliit (1992–2014).
Ferdinand Albrecht II

Ferdinand Albrecht (29. mai 1680 – 2. september 1735 Salzdahlum) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Wolfenbütteli vürst aastal 1735.
Perekond.
Ferdinand Albrecht abiellus 15. oktoobril 1712 oma nõo Ludwig Rudolfi noorima tütre Antoinette Amaliega. Neil oli 12 last, kes jõudsid täisikka:
Kõrgus (film)

"Kõrgus" on 1957. aastal valminud Nõukogude Liidu mängufilm.
Süžee.
Kõrgahju ehitusele saabub montööride brigaad töödejuhataja Konstantin Tokmakovi ja brigadir Nikolai Passetšniku juhtimisel. Filmis kujutatakse montööride brigaadi tööd ja nende omavahelisi suhteid.
Ferdinand Albrecht

Ferdinand Albrechti nime kandis mitu valitsejat:
Riemanni dzeetafunktsioon

Riemanni dzeetafunktsioon formula_1 on üks erifunktsioon matemaatilises analüüsis ja analüütises arvuteoorias. Dzeetafunktsiooni võib defineerida
formula_2
 formula_3
Erifunktsioon

Erifunktsioon on funktsioon, mis pole elementaarfunktsioon, aga on nii oluline et, sel on oma nimi, näiteks Riemanni dzeetafunktsioon. Erifunktsioone defineeritakse astmeridadena, lõpmatute korrutistena, trigonomeetriliste ridadena, ortogonaalridadena, integraalidena, integraal-, diferentsiaal-, diferents- ja funktsionaalvõrrandite lahenditena ning ka genereerivate funktsioonide kaudu.
Tähtsamaid erifunktsioone.
Tähtsamateks erifunktsioonideks on gammafunktsioon, beetafunktsioon, silinderfunktsioonid, (Besseli, Neumanni, Hankeli ja nende modifitseeritud funktsioonid), integraalsiinus, integraalkoosiinus, integraallogaritm, ja integraalne eksponentfunktsioon, Laplace'i funktsioon ja veafunktsioon, Fresneli integraalid, elliptilised integraalid ja funktsioonid. Omaette klassi moodustavad ortogonaalsed polünoomid.
Dymi võrrand

Dymi võrrand on diferentsiaalvõrrand
formula_1
Võrrandi teine kirjutusviis on
 formula_2
Võrrand omistatakse Harry Dymile, kes esitas selle ühes oma avaldamata töös. Esimest korda avaldas selle Martin Kruskal.
Chazy võrrand

Chazyi võrrand on diferentsiaalvõrrand
formula_1
Võrrandit kirjeldas prantsuse matemaatik ja astronoom Jean Chazy oma 1909. ja 1911. aasta töödes.
Clairaut' võrrand

Clairaut' võrrand on diferentsiaalvõrrand
formula_1
Võrrand on saanud nime prantsuse matemaatiku Alexis Clairaut' järgi, kes seda 1734. aastal tutvustas.
Euleri-Tricomi võrrand

Euleri-Tricomi võrrand on osatuletistega diferentsiaalvõrrand
formula_1
See on nimetatud Leonhard Euleri ja Francesco Tricomi järgi.
Võrrandit kasutatakse hüdrodünaamikas.
Lini-Tsieni võrrand

Lini-Tsieni võrrand on diferentsiaalvõrrand
 formula_1
Võrrand on saanud nime matemaatik Chia-Chiao Lini ja insener Hsue-Chu Tsieni järgi.
Diogenes (täpsustus)

Diogenes (vanakreeka keeles Διογένης 'jumalast sigitatu') on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Diogenes oli ka Bütsantsi aadlisuguvõsa nimi.
Claude Bernard

Claude Bernard (12. juuli 1813 Saint-Julien – 10. veebruar 1878 Pariis) oli prantsuse füsioloog ja loodusteadlane. Claude Bernard kirjeldas oma eksperimentaalse töö käigus nii pankrease rolli seedimises kui ka maksa rolli glükogeneesis. Claude Bernardi tuntakse tänapäeval kui esimest teadlast, kes rõhutas homöostaasi olulisust loomade füsioloogias. Oma töödes nimetas Claude Bernard seda protsessi stabiilse sisemise keskkonna ehk "milieu interior"'i tagamiseks ning väitis, et stabiilse füsioloogilise keskkonna säilitamine organismis on keskseid protsesse elusorganismide füsioloogias. 20. sajandil populariseeris Ameerika Ühendriikide füsioloog Walter Bradford Cannon selle termini asemel mõistet homöostaas, millena neid protsesse kirjeldatakse ka tänapäeva teaduskirjanduses.
1868. aastast oli ta Prantsuse Akadeemia liige.
Mohamed Dionne

Mohamed Ben Abdallah Dionne (22. september 1959 Gossas – 5. aprill 2024 Pariis) oli Senegali poliitik, kes oli 6. juulist 2014 kuni 14. maini 2019 Senegali peaminister. Ta lahkus ametist seoses põhiseaduse muudatuse jõustumisega, mis kaotas peaministri ametikoha.
Kurt Tucholsky

Kurt Tucholsky (9. jaanuar 1890 Berliin – 21. detsember 1935 Göteborg) oli juudi rahvusest Saksa ajakirjanik ja kirjanik.
Kurt Tucholsky sündis pangaametnik Alex Tucholsky (1855–1905) pere vanima lapsena. 1909. aastal alustas ta Berliinis õigusteaduse õpinguid, mis jätkusid hiljem Genfis ja Jenas. Ülikooli lõpetas ta 1915. aasta algul. Sama aasta aprillis mobiliseeriti ta Saksa sõjaväkke. Esimeses maailmasõja osales ta põhiliselt tagalateenistuses ja kirjutajana.
Weimari vabariigi ajal kujunes Tucholskyst üks silmapaistvamaid Saksa ajakirjanikke ja satiirikuid. Ta oli üks ajakirja Die Weltbühne loojatest.
1924. aastast elas ta põhiliselt Pariisis, 1930. aastal kolis Rootsi. 1933. aastal võtsid natsionaalsotsialistlikud võimud Tucholskylt Saksa kodakondsuse, Saksamaal ta teosed keelustati. Tucholsky lõpetas elu enesetapuga, võttes üledoosi ravimeid.
Eesti keeles on 1985. aastal ilmunud Kurt Tucholsky lühijuttude ja följetonide kogumik "Pärast".
Voznessenivka

Voznessenivka (kuni 2016 Tšervonopartõzansk) on linn Ukrainas Luhanski oblastis. Linn kuulub Dovžanski haldusalasse.
Tšervonopartõzansk asutati 1947. aastal, linna õigused sai 1960. aastal.
Linn asub 296 meetri kõrgusel merepinnast.
2013. aasta 1. jaanuaril elas linnas 15 659 inimest, asustustihedus 2266,14 inimest ruutkilomeetri kohta.
2014. aasta Ukraina kriisi ajal võtsid linna oma kontrolli alla venemeelsed separatistid.
5. juulil kestsid päev läbi relvastatud kokkupõrked kahe terroristide rühma vahel. Omavahelisi suhteid selgitasid relvade abil "Mozgovoi armee" tšetšeenid ja kasakate sotnja sõdalased. Kokkupõrked toimusid nii linnas kui väljaspool linna piire. Miinipildujatest tulistati korrapäratult mitmes suunas, sihikul olid nii naiste koloonia, linna lähistel asuv kaevandus kui riigipiir. 
Terroristid on mineerinud linna ümbruse. 7. juulil hukkus traktoriga miinile sõitnud 30-aastane kohalik elanik.
29. oktoobril toimetati asula lähistel asuva Venemaa-Ukraina vahelise "Tšervonopartõzanski" piiripunkti kaudu lastiga 200 kodumaale umbes 150 Donbassi sõjas hukkunud keskvalitsuse vastaste relvajõudude võitlejat.
Antratsõt

Antratsõt on linn Ukrainas Luhanski oblastis. 
Linna läbib Kiiev-Harkiv-Rostov Doni ääres maantee.
Peamine majandusharu on kivisöe kaevandamine. 
Linna haldusalas on 6 alevit ja 7 küla.
Boorhape

Boorhape ehk trihüdroksüülboor on nõrk hapnikhape. Tema keemiline valem on H3BO3 (vahel tähistatakse ka B(OH)3). Teda kasutatakse enamasti antiseptikuna ja insektitsiidina. Tekstiilitööstuses lisatakse teda riidesse, et ta aeglustaks süttimise korral tule levikut.
Tootmine.
Boorhapet saab toota booraksi (naatriumtetraboraat dekahüdraat) reageerimisel mõne anorgaanilise happega, näiteks soolhappega.
Na2B4O7·10H2O + 2HCl → 4H3BO3 + 2NaCl + 5H2O
Samuti tekib boorhape mõne boori ja halogeeni sisaldava soola hüdrolüüsimisel.
BCl3 + 3H2O → B(OH)3 + 3HCl
BBr3 + 3H2O → B(OH)3 + 3HBr
BI3 + 3H2O → B(OH)3 + 3HI
Omadused.
Boorhape lahustub keevas vees, kui temperatuur on üle 170 °C.
H3BO3 → HBO2 + H2O
Tekkinud HBO2 on tahke ja vähelahustuv vees. Ta sulab umbes 236 °C juures ning kui seda soojendatakse üle 300 °C, siis ta dehüdreerub tetraboorhappeks.
4HBO2 → H2B4O7 + H2O
Krõnõtšne

Krõnõtšne (kuni 2016 Birjukove) on alev Ukrainas Luhanski oblastis Dovžanski rajoonis.
Birjukove asutati 1778. aastal, alevi õigused sai 1967. aastal.
Asula asub 186 meetri kõrgusel merepinnast.
2011. aasta 1. jaanuaril elas alevis 4097 inimest, asustustihedus 42,37 inimest ruutkilomeetri kohta.
2014. aasta 7. juulil miinipildujarünnakus asula juures asuvale piirivalve kontrollpunktile sai üks piirivalvur haavata.
Monotsüüt

Monotsüüt (ladina "monocytys") on paljude selgroogsete lümfoid(-immuun)süsteemi tuumaga rakud.
Monotsüüdid küpsevad luuüdis monoblastidest ja liiguvad vereringesse. Vereringes ringlevad nad mõned tunnid kuni mõned päevad ja migreeruvad siis kudedesse nagu põrn, maks, kopsud ja luuüdi, kus küpsevad makrofaagideks. Makrofaagideks või dendriitrakkudeks transformeerumine ja kudedesse liikumine toimub sagedasti põletikuliste signaalide kuhjudes (mitte kõik makrofaagid ja dendriitrakud ei küpse monotsüütidest).
Monotsüüdid kuuluvad leukotsüütide hulka.
Monotsüüdid on multifunktsionaalsed ja osalevad organismi homöostaasis, immunkaitses ja kudede reparatsioonis aga on võimelised ka nakatunud rakke hävitama.
Läbi kappillaaride seinte kudedesse migreeruvad monotsüüdid komplekteerivad kohalike kasvufaktorite toimel proinflammatoorseid tsütokiine, haaravad mikroobide ja rakkude jäänukeid ning toksilisi molekule.
Monotsüüdid on eellasrakud erinevatele dendriitrakkude ja makrofaagide alampopulatsioonidele.
Monotsüütide-makrofaagide aktiveerimise tulemusel genereeritakse mikroorganismide 'lammutamiseks' reaktiivseid hapniku osakesi (ROS).
Monotsüüdid on ülitundlikud ioniseeriva kiirguse suhtes.
Monotsüütide areng, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.
Monotsüütide nimetust kannab ka täisvereanalüüsi monotsüütide absoluutarv (lüh MONO).
Roomajatel.
Maolistel.
Madude monotsüüdid on tuumaga rakud ja sarnanevad välimuselt imetajate monotsüütidega.
Inimestel.
Terminoloogia.
Monotsüüdid on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse "Terminologia Histologica"-sse.
Subpopulatsioonid.
Monotsüütide alampopulatsioonide liigitus pole päris selge, levinud jaotus on järgmine: 
a) raku pinna retseptorit CD14 ekspresseeriv (CD14++ CD16- monotsüüt)
b) raku pinna retseptoreid CD14 ekspresseeriv ja lisaks CD16 retseporit ekspresseeriv (CD14+CD16+ monotsüüt).
Patoloogia.
Monotsüütidega (ja makrofaagidega) seostatakse inimestel mitmeid perekondlikke (Gaucher' tõbi, Niemanni-Picki tõbi) ja omandatud haiguslikke seisundeid.
Monotsütoos.
Monotsüütide hulk (rohkus) veres tõuseb vastusena krooniliste infektsioonide, autoimmuunhaiguste ja verehaigustega ja ka mõnede vähivormide korral (müeloidse leukeemia puhul paljunevad monotsüüdid või granulotsüüdid).
HI-viirus.
Monotsüüdid on tõenäoliselt HI-viiruse reservuaariks HI-positiivsete inimeste organismis.
Hansapäevad

Hansapäevad on iga-aastased keskaja ja varauusaja teemalised festivalid, mida peetakse paljudes hansalinnades. Eestis Hansa Liitu kuulunud linnadest peavad hansapäevi Pärnu, Tallinn, Tartu ja Viljandi. Tavaliselt toimuvad hansapäevadel kultuuriüritused ja laat, levinud on keskaja stiilis rõivad ja kujunduselemendid.
Endiste hansalinnade koostöös korraldatakse 1980. aastast ka rahvusvahelisi hansapäevi, mis toimuvad igal aastal eri linnas. Nii on need toimunud 1992. aastal Tallinnas, 2005. aastal Tartus ja 2010. aastal Pärnus. 2015. aastal toimusid rahvusvahelised hansapäevad Viljandis.
Hansaparlament

Hansaparlament (sks k "Hanse Parlament", ingl k "Hanseatic Parliament") on Läänemere piirkonna linnade kaubandusorganisatsioonide ühendus, mis loodi 2004. aastal.
Praeguseks on Hansaparlamendil üle 50 liikme, peamiselt kaubanduskojad. Organisatsioon tegeleb väike- ja keskmiste ettevõtete arendamisega, eriti innovatsiooni vallas. Selle peakorter oli algselt Kopenhaagenis, kuid kolis hiljem Hamburgi. Hansaparlament korraldab mitmesuguseid Euroopa Liidu finantseeritavaid projekte, samuti iga-aastast kõrgetasemelist Hansakonverentsi (sks k Hanse-Tagung, ingl k Hanseatic Conference).
Uus Hansa Liit

Uus Hansa Liit (saksa keeles "Städtebund DIE HANSE", varem ka "Neue Hanse"; inglise keeles "Union of Cities THE HANSA") on 1980. aastal asutatud kunagiste hansalinnade ühendus, mis tegeleb peamiselt linnade sidemete arendamisega äri, kultuuri ja turismi vallas.
Sellesse kuuluvad ka mõned linnad, mis olid Hansaga tihedates kaubandussidemetes, kuid otseselt organisatsiooni ei kuulunud, näiteks Novgorod. Organisatsiooni peakorter asub Lübeckis. Uus Hansa Liit korraldab alates 1980. aastast ka rahvusvahelisi hansapäevi.
Rahvusvahelised hansapäevad

Rahvusvahelised hansapäevad on Uue Hansa Liidu liikmeslinnades alates 1980. aastast korraldatav, keskaja ja varauusaja temaatikaga seonduv iga-aastane kultuurifestival.
Esimesed rahvusvahelised hansapäevad toimusid 1980. aastal Hollandis Zwolles. Praeguseks on need Eestis toimunud kolmel korral - 1992 Tallinnas, 2005 Tartus ja 2010 Pärnus; 2015. aastal toimuvad rahvusvahelised hansapäevad Viljandis.
Paljudes kunagistes hansalinnades korraldatakse ka kohalikke hansapäevi. Eestis toimuvad need Pärnus, Tallinnas, Tartus ja Viljandis.