Rohingjate genotsiid

Rohingjate genotsiid on Tatmadawi ehk Myanmari relvajõudude poolt toimepandav islamiusku rohingjate tagakiusamine ja tapmine. Genotsiid on toimunud kahes etapis: esmalt oktoobrist 2016 kuni jaanuarini 2017 ning seejärel alates augustist 2017. Alates 2024. aastast on levinud teated, et tagakiusamises osaleb ka Arkani Armee. Genotsiid on sundinud ligi miljonit rohingjat riigist lahkuma. Peamiselt on rohingjad põgenenud Bangladeshi, kus tekkis pagulaslaine tõttu maailma suurim põgenikelaager. On põgenetud ka Indiasse, Taisse, Malaisiasse ning mujale Kagu- ja Lõuna-Aasiasse. Mitmel pool on rohingjatest põgenikud pidanud taluma tagakiusamise jätkumist.
Moslemite tagakiusamine Myanmaris ulatub vähemalt seitsmekümnendatesse aastatesse. Budistlikud rahvuslased on aastakümnete jooksul rohingjaid pidevalt kiusanud. Myanmari sõjavägi ja politsei käivitasid 2016. aasta lõpus Kagu-Myanmari Arakani osariigis eriti ulatusliku kampaania. Riigi jõustruktuure süüdistasid etnilises puhastuses ja genotsiidis mitmed ÜRO ametkonnad, Rahvusvahelise Kriminaalkohtu ametnikud, inimõigusorganisatsioonid, ajakirjanikud ja valitsused. ÜRO leidis tõestusmaterjali paljude inimõigusrikkumiste kohta: kohtuta tapmised, massivägistamised, külade, äride, ja koolide mahapõletamine ning imikute tapmine. Augustis ja septembris 2017 tapsid võimud kuu ajaga vähemalt 6700 rohingjat. Myanmari võimud nimetasid süüdistusi "liialdusteks". Jaanuaris 2018 Bangladeshi Cox's Bazari pagulaslaagris läbi viidud küsitluse pealt hinnati, et sõjavägi ja arakanid tapsid vähemalt 25 000 rohingjat ning seksuaalvägivalla ohvriks langes umbes 18 000 rohingja naist ja tüdrukut. Hinnanguliselt 116 000 rohingjat peksti ning 36 000 visati tulle.
Sõjaväeoperatsioonid vallandasid pagulaskriisi. Suurim põgenikelaine lahkus Myanmarist aastal 2017, tegu oli Aasia suurima pagulaslainega pärast Vietnami sõda. Septembris 2018 hindas ÜRO, et Arakanist oli Bangladeshi põgenenud üle 700 000 inimese. Detsembris 2017 vahistasid võimud kaks Inn Dini veresauna kajastanud Reutersi ajakirjanikku. Novembris 2017 leppisid Bangladesh ja Myanmar kokku pagulaste tagasipöördumises, rahvusvahelised vaatlejad olid algatuse osas umbusklikud. Augustis 2022 külastas Bangladeshi ja Bangladeshi-Myanmari piiril asuvaid põgenikelaagreid ÜRO inimõiguste ülemvolinik Michelle Bachelet. Väidetavalt oli pagulaste naasmine Myanmari Bangladeshi peaministri Hāsinā Oyājedi soov. ÜRO hoiatas, et rohingjad saavad koju naasta vaid vabatahtlikult ning siis kui on selge, et see on turvaline. Augustis 2022 pidas ÜRO saadik Bangladeshi võimudega uuesti kõnelusi, samas rõhutas ÜRO rohingjate kaasamise tähtsust.
Aastal 2016 aset leidnud sõjaväelise kiusulaine mõistsid hukka ÜRO (mainides võimalikke inimsusevastaseid kuritegusid), Amnesty International, Ameerika Ühendriikide välisministeerium ning Bangladeshi ja Malaisia valitsused. Myanmari juhti, riiginõunikku ("de facto" valitsusjuhti) ja Nobeli rahupreemia laureaati Aung San Suu Kyid kritiseeriti tegevusetuse eest, kuna ta ei teinud sõjaväe peatamiseks eriti midagi. Tema võimu ajal kiusati riigis taga ka ajakirjanikke.
Augustis 2017 alanud uue laine põhjustasid Arakani Rohingjate Päästearmee rünnakud Myanmari piiripunktidele. Ka seda lainet on ÜRO ametkonnad, RKK ametnikud, inimõiguslased ja valitsused nimetanud etniliseks puhastuseks ja genotsiidiks. Septembris 2017 mõistis seitsmeliikmeline Alaline Rahvatribunal Myanmari sõjaväe ja valitsuse süüdi genotsiidikuritegudes rohingjate ning katšinide vastu. Ka Suu Kyi sai oma tegevusetuse eest taas kriitikat. Augustis 2018 teatas ÜRO Inimõiguste Voliniku Amet, et Myanmari sõjaväe juhtkond tuleks genotsiidikuritegude eest kohtu alla anda. Jaanuaris 2020 kohustas Rahvusvaheline Kohus Myanmari edasisi genotsiidikuritegusid ära hoidma ning eelmiste sündmuste tõendusmaterjali säilitama.