Asovärvid

Asovärvid on looduses mitteesinevad sünteetilised orgaanilised värvained, mis sisaldavad üht või mitut asorühma (R-N=N-R', kus R on tavaliselt arüül). Nimetus tuleneb prantsuskeelsest sõnast "azote" ('lämmastik').
Asovärvained on tööstuses ja kaubanduses olulist rolli omavad asoühendid (ühendid C-N=N-C sidemega), neid kasutatakse tekstiilide, naha ja nahktoodete värvimiseks ning osasid toiduvärvidena toiduainetetööstuses. Asovärvidele lähedased on vees ja muudes lahustites lahustumatud asopigmendid (näiteks hansakollane), mida kasutatakse plastikutes, kummides, värvides sh kunstitarvetes.
Jaotus.
Asovärvaineid võib jaotada mitmel viisil. Üks klassifikatsioonisüsteem jagab need ehituse alusel rühmadesse nagu dispersioonvärvained, metallikompleksiga värvained, reaktiivid ja otsevärvained ("substantive dyes", värvained, mis ei vaja kinnitamist). Teine klassifikatsioon jaotab ühendid selle järgi, mitu asorühma ühendis on, monoaso-, diaso jne -värvaineteks.
Omadused ja kasutamine.
Arüül-asoühendeid iseloomustab ere värvus, eriti sageli punased, oranžid ja kollased värvitoonid. Mõned asovärvained, nagu metüüloranž, metüülpunane, kongo punane ja alisariinkollane R, leiavad kasutust pH-indikaatoritena. Enamik DVD-R/+R ja mõnede tootjate CD-R plaadid on kaetud sinise asovärviga, mis täidab salvestuskihi ülesannet.
Asovärvained on tahked. Suur osa neist on soolad, mille värviv komponent on anioonne, kuigi on ka üksikuid katioonseid värvaineid.
Asopigmendid erinevad asovärvainetest lahustuva komponendi puudumise poolest, keemiliselt ehituselt on nad sarnased. Asopigmente kasutatakse laialdaselt värvijana plastikutes, kummides ja värvides, sealhulgas maalikunstnikele mõeldud akvarell-, õli- ja akrüülvärvides. Neil on suurepärane värviandvus, hea valguskindlus ja värvitoonid enamasti punase-kollase vahemikus. Valguskindlus ei sõltu üksnes pigmendi enda omadustest, vaid ka viisist, kuidas see on seotud sideainega.
Terviseriskid.
Paljud asoühendid, mida kasutatakse, on kahjutud, kuid nende hulgas on ka selliseid, mis on tunnistatud kantserogeenseteks, näiteks dinitroaniliini ja bensidiini derivaadid. Eriti hoolikalt kontrollitakse toiduvärvidena kasutatavaid asovärve ja riigiti kehtivad nende kasutamise kohta eri seadused.
Toiduvärvidena kasutatavad asovärvid, mis ülemäärasel tarbimisel võivad ülitundlikel inimestel tekitada tervisehäireid:
Regulatsioonid.
Euroopa Parlamendi ja nõukogu 16.12.2008 määruse nr 1333/2008 kohaselt tuleb Euroopa Liidus alates juulist 2010 toidule, mis sisaldab asovärve E 110, E 104, E 122, E 129, E 102 või E 124, lisada hoiatus "[toiduvärvi(de) nimetus või E-number]: võib avaldada kahjulikku mõju laste aktiivsusele ja tähelepanuvõimele".
Euroopa Liidus, sh Eestis on lubatud kasutada toidus 12 sünteetilist värvainet, sh asovärve. Lubatud värvide nimekirja ja nende maksimaalset lubatud kontsentratsiooni muudetakse vastavalt uutele uurimistulemustele. Asovärvide lubatud sisaldus toidus on 50 mg/kg. Tarbimisel ohutuks tunnistatud kogused on sõltuvalt asovärvist 0–12,5 mg kehakaalu kilogrammi kohta päevas. 
Mõned Euroopa Liidu riigid on kehtestanud rangemad piirangud. Asovärvide kasutamine on keelatud näiteks Leedus. 
Aastatel 1995–1997 viisid Tervisekaitseinspektsioon ja Eesti Põllumajandusülikool läbi uuringu, hindamaks laste saadavat toiduvärvide kogust. Üldiselt ei ületanud värvidoosid lubatud normi, välja arvatud keelatud värvaine erütrosiin (E 127). Suurimad doosid olid punastel värvainetel, nt E 124 puhul 71–98% lubatud kogusest.