tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jampili rajoon (Vinnõtsja oblast)

Jampili rajoon (ukraina keeles "Ямпільський район") oli rajoon Ukrainas Vinnõtsja oblastis. Rajooni halduskeskus oli Jampili linn.
2013. aastal elas seal 41 530 inimest.
2020. aastal toimunud haldusreformi käigus liideti Jampili rajoon Mohõliv-Podilskõi rajooniga.
Galina Prozumenštšikova

Galina Prozumenštšikova (vene Галина Николаевна Прозуменщикова; 26. november 1948 Sevastopol – 19. juuli 2015 Moskva) oli Nõukogude Liidu ujuja.
Prozumenštšikova oli esimene Nõukogude Liidu ujuja, kes võitis ujumises olümpiamängudel kuldmedali.
Ta püstitas kokku viis maailmarekordit:
Beršadi rajoon

Beršadi rajoon (ukraina keeles "Бершадський район") oli rajoon Ukrainas Vinnõtsja oblastis.
2013. aastal elas seal 61 506 inimest. Rajooni halduskeskus oli Beršadi linn.
2020. aastal toimunud haldusreformi käigus liideti Beršadi rajoon Haissõni rajooniga.
Tanumi vald

Tanumi vald (rootsi keeles "Tanums kommun") on vald Rootsis Västra Götalandi läänis.
Valla keskus on Tanumshede.
Vald moodustati 1971. aastal kolme varasema haldusüksuse liitmisel.
Elanike arv on 12 350 (2015).
Tiiu Vihalemm

Tiiu Vihalemm (sündinud 13. aprillil 1940) on eesti biokeemik ja toitumisteadlane. 
Ta lõpetas aastal 1963 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna keemiaosakonna orgaanilise keemia erialal ja kaitses aastal 1971 väitekirja. 
Ta töötas pikka aega Tartu Ülikooli biokeemia instituudis.
Tiiu Vihalemm oli teadusfilosoof Rein Vihalemma abikaasa ja on sotsioloog Triin Vihalemma ema
Ameerika Ühendriikide Föderaalne Lennuamet

Ameerika Ühendriikide Föderaalne Lennuamet (, lühendatult FAA) on Ameerika Ühendriikide riiklik lennuamet.
FAA on Ameerika Ühendriikide Transpordiministeeriumi allasutus, mis tegeleb Ameerika Ühendriikide tsiviillennuliikluse korraldamise ja järelevalvega.
USA Föderaalne Lennuamet loodi 1958. aastal föderaalse lennundusseadusega () ja algselt oli selle nimetuseks Föderaalne Lennundusagentuur (). Oma praeguse nimetuse sai asutus 1966. aastal, kui sellest sai Ameerika Ühendriikide Transpordiministeeriumi allasutus.
Zinaida Hippius

Zinaida Nikolajevna Hippius (ka "Gippius"; vene keeles Зинаида Николаевна Гиппиус; 20. november 1869 Beljov, Tula kubermang, Venemaa – 9. september 1945 Pariis, Prantsusmaa) oli vene luuletaja, näitekirjanik, toimetaja, prosaist, kirjanduskriitik ja filosoof, üks vene sümbolismi rajajaist, keda on nimetatud "üheks kõige mõistatuslikumatest ja intelligentsematest naistest toonasel Venemaal". Tema abielu filosoof Dmitri Merežkovskiga kestis 52 aastat, seda kirjeldab Hippiuse viimane, lõpetamata jäänud raamat "Dmitri Merežkovski" (esmatrükk Pariisis 1951, esimene väljaanne Venemaal Moskvas 1991).
Zinaida Hippiuse isa Nikolai Romanovitš Hippius oli jurist ning Venemaa Senati ülemprokurör, kelle sakslasest esiisa Adolphus von Gingst, hiljem von Hippius, tuli Moskvasse 16. sajandil. Zinaida Hippius tutvus Dmitri Merežkovskiga 1888. aastal, nad abiellusid 8. jaanuaril 1889 Thbilisis. Hippius ja Merežkovski toetasid 1917. aasta Veebruarirevolutsiooni, kuid pidasid Oktoobrirevolutsiooni üheks põhjuseks Aleksandr Kerenski ja tema pooldajate nõrkust, kes olid valmis rünnakuteks vaid parempoolsete leerist, mitte bolševike poolt. 1919. aasta lõpus lahkusid nad Venemaalt, saanud bolševike haridusjuhilt Anatoli Lunatšarskilt loa pidada Punaarmee sõduritele loenguid Vana-Egiptusest, ning siirdusid Valgevene ja Poola kaudu Pariisi, kuhu olid aastate eest juhtumisi ostnud korteri. Pariisi jäid nad suuremaks osaks oma pagulusajast. Pärast Merežkovski surma 1941. aastal pühendus Hippius temast raamatu kirjutamisele, mis jäi siiski pooleli.
Zinaida Hippius suri 9. septembril 1945 Pariisis ja ta maeti Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistule.
Suurem osa Zinaida Hippiuse teostest, nii luulest kui ka proosast, ilmus Venemaal enne revolutsiooni. Eksiilis avaldas ta siiski veel kaks luulekogu, valimiku lühiproosat ning mälestusteraamatu. Tema luulet hinnati kõrgemalt kui proosat; kriitik Innokenti Annenski pidas Hippiuse luulet üheks vene modernismi tippudest. Hippius oli ka mõjukas kriitik, kelle kriitikat iseloomustati läbinägeliku ja subjektiivsena.
Anatoli Lunatšarski

Anatoli Vassiljevitš Lunatšarski (vene keeles Анатолий Васильевич Луначарский; 23. november 1875 Poltava, Venemaa – 26. detsember 1933 Menton, Prantsusmaa) oli Vene revolutsionäär, nõukogude riigi- ja haridustegelane, kirjanik, tõlkija, publitsist, kriitik ja kunstiteadlane. 
Lunatšarski osales nii Vene 1905. aasta revolutsioonis kui ka Oktoobrirevolutsioonis, mille järel oli ta 26. oktoobrist 1917 kuni 12. septembrini 1929 Nõukogude Venemaa esimene rahvavalgustuse rahvakomissar.
1905. aastal oli ta Genfis ajalehe Vperjod toimetuses. Ajalehe peatoimetaja oli Vladimir Lenin ning kuigi sellest ilmus 4 kuu jooksul ainult 18 numbrit, on väljaanne tähelepanuväärne selle poolest, et see oli esimene bolševike maailmavaadet väljendanud ajaleht pärast VSDTP jagunemist menševikeks ja bolševikeks.
Aastatel 1930–1932 esindas ta NSV Liitu Rahvasteliidus.
20. augustil 1933 nimetati ta NSV Liidu täievoliliseks esindajaks (diplomaatilise esinduse juhiks) Hispaanias ajal, mil Hispaania kodusõda tundus möödapääsmatuna. Kuid Hispaaniasse ta ei jõudnudki ja suri veel samal aastal. Ta on maetud Moskva Kremli müüri äärde Punasel väljakul.
Venemaa Teatrikunsti Instituudi (GITIS) nimi aastatel 1934–1992 oli Anatoli Vassiljevitš Lunatšarski nimeline Riiklik Teatrikunstiinstituut.
Urve Karuks

Urve Karuks (sündinud Urve Ambos; alates 3. märtsist 1936 neiupõlvenimega Urve Aasoja; 18. jaanuar 1936 Tallinn – 18. juuli 2015 Toronto, Kanada) oli eesti luuletaja ja tõlkija.
Elulugu.
Urve Karuks põgenes 1944. aastal koos emaga Nõukogude okupatsiooni eest Eestist. Ta käis koolis Saksamaa põgenikelaagreis. 1951. aastal asus perekond ümber Kanadasse. Seal õppis ta aastatel 1951–1955 Jarvis Collegiate Institute'is ja Toronto Ülikoolis sotsioloogia erialal, mille lõpetas 1966. aastal magistrikraadiga. 
Karuks kuulus Eesti Naisüliõpilaste Seltsi Toronto koondisse.
Looming.
Urve Karuksilt ilmusid luulekogud "Savi" (1968) ja "Kodakondur" (1976) ning valikkogu "Laotusse lendama laukast" (1992). Karuksi loomingut mõjutasid teiste seas Betti Alver, Paul-Eerik Rummo ja Jaan Kaplinski. Ta on kirjutanud eesti, inglise ja saksa keeles.
Isiklikku.
Tema isa oli sõjaväelane ja politseinik Voldemar Aasoja.
Novoazovski rajoon

Novoazovski rajoon (ukraina keeles "Новоазовський район") on rajoon Ukrainas Donetski oblastis Aasovi mere kaldal.
2013. aastal elas seal 35 737 inimest. Rajooni halduskeskus on Novoazovski linn.
Venemaa relvajõudude sissetungi järel on suurem osa rajoonist valitsusvastaste relvajõudude kontrolli all.
Starobeševe rajoon

Starobeševe rajoon (ukraina keeles "Старобешівський район") on rajoon Ukrainas Donetski oblastis.
2013. aastal elas seal 50 675 inimest.
Lollapalooza

Lollapalooza on iga-aastane muusikafestival, mis toimub Ameerika Ühendriikides Chicagos Grant Parkis. 
Muusikafestivalile pani aluse Perry Farrell 1991. aastal, kes korraldas oma ansambli Jane's Addiction hüvastijätuturnee raames suurejoonelise kontserdi.
Festivalil esinevad tuntud ja vähem tuntud "heavy metal"'i, alternatiivroki, "punk rock"'i ja hiphopansamblid. Teiste seas on festivalil esinenud eesti laulja Kerli 2011. aastal.
Bahmuti rajoon

Bahmuti rajoon (ukraina keeles "Бахмутський район"; kuni 2016. aastani "Artemivski rajoon") on rajoon Ukrainas Donetski oblastis.
Lena Andersson

Lena Margareta Andersson (sündinud 18. aprillil 1970 Stockholmis) on rootsi romaanikirjanik ja ajakirjanik.
Ta on õppinud Stockholmi Ülikoolis inglise ja saksa keelt ning politoloogiat, tal on nendes ainetes bakalaureusekraad.
Ta on teinud kaastööd ajalehtedele Svenska Dagbladet ja Today's News ning juhtinud raadiosaateid.
Tema romaan "Egenmäktigt förfarande – en roman om kärlek" võitis 2013. aastal Rootsi kirjandusauhinna Augustipreemia ja ajalehe Svenska Dagbladet kirjandusauhinna.
Teosed.
Eesti keelde tõlgitud.
Tema romaanidest on eesti keeles ilmunud "Omavoli" (2015, sarjas "Põhjamaade romaan", tõlkija Tiina Mullamaa) (originaal: 2013, "Egenmäktigt förfarande") ja 2017. aastal "Isiklikult vastutamata" (tõlkija Maarja Aaloe).
Pános Skourlétis

Pános Skourlétis (kreeka keeles "Πάνος Σκουρλέτης"; sündinud 1. jaanuaril 1962 Ateenas) on Kreeka poliitik, vasakradikaalse erakonna SYRIZA liige.
Alates 17. juulist 2015 on ta Kreeka energeetikaminister.
Ta õppis Pireuse ülikoolis majandust. Ülikoolis olles oli ta eurokommunistliku noorsooühingu aktivist. Ta on olnud ka Synaspismose (vasakpoolsete ja ökoloogiliste liikumise koalitsiooni) aktivist. Oktoobrist 2009 on ta SYRIZA eestkõneleja.
Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 17. juulini 2015 Aléxis Tsíprase valitsuses tööminister, 17. juulist 2015 on ta Kreeka energeetikaminister.
Mike Nichols

Mike Nichols (sünninimi Mihhail Igor Peškovski; 6. november 1931 Berliin – 19. november 2014 New York) oli USA teatrilavastaja ja filmirežissöör ning filmiprodutsent.
Filmiauhinnad ja nominatsioonid.
Auhinnad.
Oscar
Briti Akadeemia auhind
Kuldgloobus
Nominatsioonid.
Oscari nominatsioonid
Kuldgloobuse nominatsioonid
Alex Rocco

Alexander Federico Petricone; tuntud kui Alex Rocco (29. veebruar 1936 Cambridge (Massachusetts) – 18. juuli 2015 Los Angeles) oli USA filminäitleja.
Alex Rocco ilmselt tuntuim roll oli Moe Greene'i osa filmis "Ristiisa".
Nemõrivi rajoon

Nemõrivi rajoon (ukraina keeles "Немирівський район") oli rajoon Ukrainas Vinnõtsja oblastis.
2013. aastal elas seal 51 261 inimest. Rajooni halduskeskus oli Nemõriv.
2020. aastal toimunud haldusreformi käigus liideti Nemõrivi rajoon Vinnõtsja rajooniga.
The Mamas &amp; the Papas

The Mamas &amp; the Papas oli 1960. aastatel tegutsenud Ameerika Ühendriikide folkrokkansambel.
Ansamblisse kuulusid Denny Doherty, Cass Elliot, John Phillips ja Michelle Phillips.
Ansambli lugu "California Dreamin’" jõudis ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud 500 kõigi aegade parima laulu edetabelis 89. kohale ja album "If You Can Believe Your Eyes and Ears" kõigi aegade 500 parema albumi loendis 127. kohale. Ansambli muudest lugudest on ilmselt tuntuim "Monday, Monday", mis ainsana jõudis Billboardi singlite edetabelis esikohale.
1998. aastal lisati bänd Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Gamla stani metroojaam

Gamla stani metroojaam (rootsi keeles "Gamla stan tunnelbanestation") on üks Stockholmi metroo jaamu. See asub Stockholmi vanalinnas Stadsholmeni saarel. Jaam avati 1957. aastal. Jaama kasutavad punase ja rohelise liini rongid.
2012. aasta läbis metroojaama 21 600 inimest päevas.
Sündmuste horisont (raamatusari)

"Sündmuste horisont" on kirjastuse Fantaasia ulmeraamatute sari, mis sai alguse 2008. aastal.
Kõige enam teoseid ilmus sarjas 2010. aastal (üksteist).
Sarjas on ilmunud järgmised teosed:
Jakov Ljahhov

Jakov Ljahhov (vene Яков Яковлевич Ляхов; 1. november 1922 Nižni Novgorodi lähedal, Vene SFNV – 17. september 1944) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane (leitnant).
Tema lennuk tulistati alla Pikasilla lähedal 17. septembril 1944. 23. veebruaril 1945 anti talle postuumselt Nõukogude Liidu kangelase aunimetus. Ta on maetud Pikasilla vennashauda.
Tema nime kandis J. Ljahhovi nimeline kolhoos Valga rajoonis.
Tema järgi on nimetatud tänav Nižni Novgorodis ning tema nime kandis praegune Pikk tänav Tõrvas.
Nicholas Enfield

Nicholas James Enfield (sündinud 22. novembril 1966, Canberra) on Austraalia keeleteadlane. 
Alates 2009. aastast on ta Hollandis Nijmegenis asuva Radboudi Ülikooli professor.
Teosed.
Monograafiad
Toimetatud kogumikud
Anna Wierzbicka

Anna Wierzbicka (sündinud 10. märtsil 1938 Varssavi) on poola keeleteadlane.
Ta on lõpetanud Varssavi ülikooli. Alates aastast 1972 elab ja töötab ta Austraalias Canberras.
John Phillips

John Edmund Andrew Phillips (30. august 1935 – 18. märts 2001) oli USA muusik, ansambli The Mamas &amp; the Papas juhtfiguur.
Pärast The Mamas &amp; the Papas laialiminekut 1970. aastate alguses tegi soolokarjääri.
John Phillips oli aastail 1962–1970 abielus bändikaaslase Michelle Phillipsiga. Abielust sündis tütar Chynna Phillips, kes on ansambli Wilson Phillips liige.
Viktor Kingissepa mälestussammas

Eestis on olnud mitu Viktor Kingissepa mälestussammast:
Tekk (laevandus)

Laevatekk ehk tekk (varasemas keeles "dekk") on laevakere peal, keres või ka suuremas tekiehitises asuv horisontaal-tasapinnaline kate või korrus. 
Laevakeret katval tekil asuvad tavaliselt laeva põhilised kinnitumisseadmed, nagu pollarid või piitengid ja ka ankruseadmed. Sageli asuvad tekil ka laadimisseadmed.
Tekinimetusi.
Tekke on eri nimetuste ja numeratsiooniga vastavalt laeva suurusele, otstarbele ja ehitusele. Mitmetekilise laevakere ülaserval asuvat või seda katvat ja tavaliselt ka voolava vee kindla konstruktsiooniga tekki nimetatakse laeva peatekiks. Autodele mõeldud tekke kauba- ja reisilaevadel nimetatakse autotekiks. 
Reisilaeval ringselt ümber tekiehitise kulgevat tekki või reisijaile avatud teki avaramat ahtriosa nimetatakse sageli jalutustekiks ning tekiehitise katusel asuvat ülemist tekki või ülemise teki reisijaile avatud ahtriosa nimetatakse päikesetekiks.
Väikese paadi keret osaliselt kattev tekk on sandek. Laeva ülatekki nimetatakse ka piltlikult laevalaeks.
Maailma fantaasiakirjanduse tippteoseid

"Maailma fantaasiakirjanduse tippteoseid" on kirjastuse Fantaasia ulmeraamatute sari, mis ilmus aastatel 1999–2003. 
Sarjas on ilmunud järgmised teosed:
Tekiehitis

Tekiehitis on laevakerele tekile või peatekist kõrgemale ehitatud kompaktne funktsionaalse mahuga konstruktsioon. 
Tekiehitises paikneb tavaliselt muuhulgas laeva navigatsioonisild, samuti on sinna mahutatud sageli vajalikud töö- või eluruumid ehk kajutid.
Laeval võib olla sõltuvalt otstarbest rohkem kui üks tekiehitis.
Vaid juhtimiseks väikese laeva või kaatri tekile ehitatud üksikut kinnist tekiehitist kutsutakse ka roolimajaks.
Michelle Phillips

Michelle Phillips (neiupõlvenimi Holly Michelle Gilliam; sündinud 4. juunil 1944 Long Beachis) on USA laulja ja näitleja.
Ta oli 1960. aastatel folkrokk vokaalansambli The Mamas &amp; the Papas liige. Pärast bändi laialiminekut tegi enamasti näitlejatööd, aga andis välja ka ühe sooloplaadi "Victim Of Romance" (1977). Muuhulgas on ta mänginud filmis "Dillinger" ja Ken Russelli 1977. aasta filmis "Valentino". Aastal 1993 mängis ta ulmefilmis "Joosua puu". Samuti on tal osatäitmised sellistes telesarjades nagu "Seitsmes taevas" ja "Beverly Hills, 90210". 
Michelle Phillips oli aastail 1962–1970 abielus bändikaaslase John Phillipsiga. Abielust sündis tütar Chynna Phillips, kes on ansambli Wilson Phillips liige. Abielust Grainger Hinesiga on tal pojad Austin ja Aron.
Kajut

Kajut on laeval või muul veesõidukil asuv eluruum (tuba). 
Majutustraditsioonid.
Kauba- ja reisilaeval.
Rahvusvahelise liikluse kauba- ja reisilaevade laevaperel on tavaliselt üksikkajutid, harvemini kahekohalised kajutid. Kapteni ja vanemmehaaniku kajuteis on tavaliselt tööruum ja magamisruum eraldi. Enamiku Läänemere riikide laevakompaniide kollektiivlepingud ei võimalda laevapereliikmeid paigutada mitmekesi kajutisse ega sisekajuteisse. 
Kajutis on tavaliselt koi või koid ja kapp iga meremehe asjade ja varustuse jaoks. Enamasti ka kirjutuslaud ja riiul.
Sõjalaeval.
Üldiselt on igale sõjalaeva (või muu jõustruktuuri laeva) meeskonnaliikmele tagatud koikoht, kuid allveelaeval võib ruumi kokkuhoiu eesmärgil olla koide arv väiksem meeskonnaliikmete arvust – osa meeskonda on ühtlasi pidevalt vahiteenistuses.
Suuremal laeval on komandöril reeglina eraldatud kajut koos töölauaga. Samuti on võimalusel eraldi kajutid komandöri abile ja peamehaanikule. Madalamatel ametikohtadel meeskonnaliikmed majutatakse sageli kahe-, nelja- kuni mitmekaupa suurtesse ühiskajutitesse. Sõjalaeva juhtiva vanemallohvitseri-pootsmani (suuremal laeval peapootsman või peasektsiooni pootsman) kajut võib olla samuti eraldatud.
Väiksematel ja piiratud autonoomsusega kaatritel on tavaliselt vaid ühiskajut(id), kuid võimalusel eraldatakse komandörile siiski oma nurk väikese lauaga.
Reisijakajutid.
Reisilaeva reisijakajutid jagatakse vastavalt mugavusastmele ja sellest tulenevale hinnale klassidesse. Madalaima klassi kajutid on tavaliselt 4-kohalised ja osa ka ilma illuminaatorita sisekajutid. Kõrgeimate klasside kajuteis on sageli elu- ja magamisruum eraldi. Reisilaeva reisijakajutites on tänapäeval tavaliselt ka duširuum, WC ja teler.
Muid laevaruume.
Laevapere söögiruume nimetatakse messiks. Seal võidakse korraldada ka laevapere muid kogunemisi. 
Sõja- või kalalaeva meeskonna ühiskajutit, kus on ka vaba aja veetmise võimalusi, või madalamatele ametikohtadele mõeldud söögi-, puhke- ja olmeruumi võidakse nimetada kubrikuks.
Laevakööki nimetatakse kambüüsiks.
Níkos Kotzías

Níkos Kotzías (kreeka keeles "Νίκος Κοτζιάς"; sündinud 19. novembril 1950 Ateenas) on Kreeka poliitik. Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 28. augustini 2015 ja taas 23. septembrist 2015 kuni 20. oktoobrini 2018 Aléxis Tsíprase valitsuses välisminister.
Ta on õppinud Ateena ülikoolis majandust (lõpetas diplomiõppes), politoloogiat ja filosoofiat (lõpetas magistrikraadiga). Mustade kolonelide režiimi ajal oli ta Ühinenud Demokraatliku Vasakpartei noorsoo-organisatsiooni liige. Hiljem sai tast Kreeka Kommunistliku Partei liige. Selle eest oli ta Mustade kolonelide režiimi ajal mitu korda kohtu all. Gießeni ülikoolis õppis ta Eurointegratsiooni õigust ja poliitikat, ta omandas seal PhD kraadi.
Ta on töötanud õppejõuna Marburgi, Oxfordi ja Harvardi ülikoolis. Aastatel 1993–2008 oli ta diplomaatilises teenistuses Kreeka välisministeeriumis. Aastast 2008 töötas ta rahvusvaheliste ja euroopa uuringute professorina Pireuse ülikoolis.
Ta oli 27. jaanuarist 2015 Aléxis Tsíprase valitsuses välisminister. Ta ei kuulu vasakradikaalsesse erakonda SYRIZA, kuigi tema vaated on selle erakonna vaadetega lähedased.
Vöörtääv

Vöörtääv on laeva või muu veesõiduki nurgakujulise vööri tipp alates kiilust kuni peateki reelinguni. 
Vöörtäävi konstruktsioon on võrreldes ülejäänud talastikuga sageli spetsiaalselt tugevdatud. Jäämurdja vöörtääv on lisaks tugevusele ka suure kaldenurgaga, mis võimaldab laevakere esiosaga osaliselt jääle sõitmise ja jää murdmise.
Pános Kamménos

Pános Kamménos (õieti "Panagiótis Kamménos"; kreeka keeles "Πάνος Καμμένος", täielik nimi "Παναγιώτης Ηλία Καμμένος"; sündinud 12. mail 1965 Ateenas) on kreeka poliitik, erakonna Sõltumatud Kreeklased asutajaliige. Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 15. jaanuarini 2018 Aléxis Tsíprase valitsuses kaitseministriks.
Ta on õppinud majandust ja psühholoogiat Lyoni ülikoolis (täpsemalt: selle koosseisus olevas Lyoni juhtimiskoolis (EMLYON Business School)).
Aastal 1993 valiti ta esmakordselt Kreeka parlamenti (erakonna Uus Demokraatia ridades). Aastal 2007 määrati ta Kóstas Karamanlíse teise valitsuse kaubalaevastiku ja saarestike ministri Giórgos Voulgarákise asetäitjaks.
Mevlüt Çavuşoğlu

Mevlüt Çavuşoğlu (sündinud 5. veebruaril 1968 Alanyas Türgis) on Türgi poliitik, alates 24. novembrist 2015 kuni 4. juunini 2023 Türgi välisminister. Ta oli välisminister ka 29. augustist 2014 kuni 28. augustini 2015.
Ta lõpetas aastal 1988 Ankara Ülikooli rahvusvaheliste suhete erialal bakalaureuseõppes. Seejärel sai ta stipendiumi ja ta kaitses aastal 1991 Long Islandi Ülikoolis majandusteaduste magistri väitekirja. Seejärel tegi ta teadustööd Bilkenti ülikoolis (Türgis Ankaras) ning kaitses doktoriväitekirja Londoni ülikoolis (täpsemalt London School of Economics and Political Science'is).
Zypliai mõis

Zypliai mõis (leedu keeles "Zyplių dvaras") on endine mõis Leedus Šakiai rajoonis Lukšiai vallas Lukšiai alevi ja Tubeliai küla piiril. Mõisa peahoone jääb Tubeliai külla.
XIX sajandi alguses andis Napoleon I sealsed maad, mis toona kuulusid Varssavi hertsogiriiki, Józef Poniatowskile. Too müüs oma valduse, mille juurde kuulus 155 küla, 1813. aastal Teresė Tyszkiewiczite suguvõsast. Toonane mõisasüda asus Zypliais. Uus omanik mõisa vastu suurt huvi ei tundnud, kuna ta elas Pariisis.
Millalgi aastatel 1845–1855 müüs Teresė mõisa Jonas Bartkovskisele. Uus omanik lasi rajada uue mõisasüdame selle praegusse asukohta. Tema surma järel päris mõisa tema kasutütar Joana Volfersaite-Kučinskiene. Too külastas oma valdust vaid kaks korda: kohaliku kiriku ehitamise alustamisel ja selle sissepühitsemisel.
Vahepeal Ljudvika Ostroskienele kuulunud mõisa ostis krahv Tomas Potocki, kes asus sinna rajama esinduslikku mõisakompleksi. Potockite suguvõsa kätte jäi mõis kuni Teise maailmasõjani.
Tomas Potocki lasi mõisakompleksi aastail 1891–1901 põhjalikult ümber ehitada. Vanale klassitsistlikule peahoonele ehitati juurde kahekorruselised tiibhooned, ka lasi ta sillutada mõisa pargis olevad alleed ja rajas pargi põhjapoolse osa. 1897. aastal süttisid aurumasinast pärit sädemest mõisa puidust kõrvalhooned ja põlesid maha; nende asemele rajas krahv uued kivist hooned.
Peahoone kuulus küll 1912. aastast Tomas Potocki lesele, aga too andis hoone 1919. aastal Sejny vaimulike seminari käsutusse ning hiljem asus hoones põllumajanduskool. Pärast võõrandamist oli hoone kasutusel haiglana, kohaliku kolhoosi kontorihoonena ja kohaliku külanõukogu administratiivhoonena. 2012. aastal alustati hoone restaureerimist ja 2014. aastast asub hoones muuseum.
Lisaks peahoonele kuuluvad mõisakompleksi veel kaks kontorihoonet, köök (oli kasutusel ka saunana), kaks lauta, teenijate maja (kasutusel ka mõisavalitseja majana), ait, hoone koertele, tõllakuur ja galeriiks ümber ehitatud tallihoone. Mõisakompleksi hoonete vahele on hiljem püstitatud mitu uusehitist.
Peahoone juures paikneb park, mille pindala on 21 hektarit. Pargis kasvavad hõbevaher ja mägivaher, harilik ja punane tamm, hõbepappel ja palsamipappel, must mänd, Euroopa ja Sukatšovi lehis, arukask ja sookask, harilik jalakas ja korgijalakas.
Biograafiad (Ko)

Biograafiad (Ko) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ko".
Martin Sajdik

Martin Sajdik (sündinud 14. jaanuaril 1949) on Austria diplomaat, Austria alaline esindaja ÜRO juures 2012. aastast.
Haridus.
Sajdik on omandanud ja täiendanud teadmisi Viini ja Moskva ülikoolis ning Johns Hopkinsi Ülikooli Bologna keskuses (The Johns Hopkins University SAIS Bologna Center), tal on õigusteaduste doktori kraad ning ta valdab lisaks saksa keelele veel inglise, vene, prantsuse ja itaalia keelt.
Töökäik.
Aastatel 1980–1985 oli ta Austria Moskva saatkonna nõunik ja pressiatašee, 2007–2011 Austria saadik Hiinas, Mongoolias ja Põhja-Koreas. 
4. jaanuarist 2012 on ta Austria alaline esindaja ÜRO juures. Ta on 14. jaanuarist 2014 ÜRO Majandus- ja Sotsiaalnõukogu eesistuja. 
22. juunil 2015 nimetas OSCE tegevjuht Ivica Dačić ta Heidi Tagliavini asemel OSCE Ukraina eriesindajaks Donbassi konflikti reguleerimise kolmepoolses kontaktgrupis.
Isiklikku.
Martin Sajdik on abielus, peres on neli last.
Lenini mälestusmärkide loend

Siin on loetletud Vladimir Lenini auks püstitatud mälestusmärgid.
Stalini mälestusmärkide loend

Siin on loetletud Jossif Stalini auks püstitatud mälestusmärgid.
Hachim Mastour

Hachim Mastour (araabia: هاشم مستور‎; sündinud 15. juunil 1998 Reggio Emilias) on Maroko jalgpallur. 
Ta mängib Maroko rahvuskoondises ja Itaalia kõrgliiga klubis Milan poolkaitsjana.
Klubikarjäär.
Mastour alustas jalgpalli mängimist kodulinna klubi Reggiana noortemeeskonnas. 2012. aasta juulis liitus 14-aastaselt Milaniga. 2014. aastal kutsus klubi peatreener Clarence Seedorf ta hooaja 2013–14 viimaseks mänguks põhimeeskonna juurde. Kui ta oleks väljakule pääsenud, oleks ta olnud Milani noorim debütant.
Koondisekarjäär.
Mastour mängis kuus korda Itaalia alla 16-aastaste meeskonnas ja lõi ühe värava. Tal oli võimalus mängida nii Itaalia kui ka Maroko rahvuskoondises. 2015. aasta mais teatas ta, et on otsustanud viimase kasuks. Itaalia ajaleht La Gazzetta dello Sport kirjutas, et Itaalia kaotas iseenda otsuse tõttu andeka mängija.
Ta tegi debüüdi Maroko rahvuskoondises 2015. aasta 12. juunil 2017. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Liibüaga, pääsedes mängu viimaseks kaheks minutiks. 16 aasta ja 363 päeva vanuselt sai ta sellega Maroko noorimaks debütandiks.
Biograafiad (Ki)

Biograafiad (Ki) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Ki".
Biograafiad (Le)

Biograafiad (Le) loetleb Vikipeedias olemasolevaid või kavatsetavaid artikleid isikutest, kelle nimi algab tähtedega "Le".
Jelgava katedraal

Jelgava katedraal on katedraal Lätis Jelgava linnas. See võib tähendada:
Lefortovo vangla

Lefortovo vangla (vene k. "ФКУ СИЗО № 2 ФСИН России") on Venemaa justiitsministeeriumi eeluurimisvangla Moskvas Lefortovo linnaosas.
Vangla asutati 1881. aastal, peale oktoobrirevolutsiooni läks Tšekaa alluvusse. 1954–1991 oli NSV Liidu RJK eeluurimisvangla ning 1995–2005 Venemaa Föderatsiooni Föderaalse Julgeolekuteenistuse eeluurimisvangla. 
2005. aastast on eeluurimisvangla Venemaa justiitsministeeriumi alluvuses.
Tarvanpää linnus

Tarvanpää linnus oli muinasaegne puitlinnus Rebala kihelkonnas Virumaal, tänapäeva Rakveres Lääne-Viru maakonnas.
Muistise kirjeldus.
Tarvanpää muinaslinnus asetses praeguse Rakvere ordulinnuse kohal, 25 meetri kõrgusel järskude nõlvadega vallseljakul. Linnamägi oli kaitstud kahekordse puitpalissaadiga ja rinnatisega. Muud muinaslinnusele iseloomulikud kaitseelemendid nagu vallid ja vallikraav on Rakvere ordulinnuse rajamise käigus hävinenud. Muinaslinnuse pindala on võrdväärne ordulinnuse omaga. Muinaslinnuse vanim seniteadaolev dateering ulatub 5.–6. sajandisse ja 12.–13. sajandisse.
Linnuse funktsioonid.
Tarvanpää muinaslinnus toimis Virumaa pealinnusena ning teetõkke linnusena Novgorodi vürstiriiki viiva tähtsa kaubatee ääres, võimaldas linnusest kontrollida kogu liiklust.
Ajalugu.
Tarvanpää ("T(h)arwanpe" ehk "tarva pea") linnust on mainitud Henriku Liivimaa kroonikas, mille järgi paavsti legaat Modena Wilhelm külastas seda 1226. aastal. Hiljem rajati Tarvanpää linnuse kohale Rakvere ordulinnus.
Hendrik Saar

Hendrik Saar (pseudonüüm Kivilombi Ints ja Sulgnokk; vkj 24. veebruar/8. märts 1893 Laatre vald Põhja-Ruhja kihelkond Volmari maakond – 1944 jäi teadmata kadunuks) oli eesti ajakirjanik, följetonist, näitekirjanik, ajaviitekirjanik ja kloun. 
Ta esines veel kupleelaulja ja estraadinäitlejana. Tõlkis operetitekste ja teatrinalju ning lavastas endakirjutatud näidendeid. 1919. aastal hakkas koos Goriga välja andma naljaajakirja Sipelgas. Oli Tallinnas veel mitme huumoriajalehe (Vana Meie Mats (1919), Meie Mats (1920–1921), Kodanik Mats (192?), Naljaleht (1929–1930) ja ajakirjade Kino-Film (1927–1928), ning Nauding (1931) toimetaja. Lisaks andis välja jätkuromaane "Tallinna saladused" (1926–1927) 6 numbrit (mis konfiskeeriti) ja jätkus alates 1927. aasta veebruarist pealkirjaga "Uued Tallinna saladused", mida ilmus 18 numbrit.
Kuna Hendrik Saart ei võetud näitlejaks teistesse teatritesse, tegi ta oma miniatuurteatri Illusioon, parodeerimaks "tõelist kunsti". 1930. aastal oli tal kõrvalosatäitja roll filmis Kuldämblik, kus mängis pillimeest.
Pärast Nõukogude–Saksa sõja puhkemist 1941. aastal avaldas ta ajalehes Sirp ja Vasar Adolf Hitleri kohta följetoni. Arvatavasti selle följetoni pärast arreteeriti ta 1942. aastal Saksa okupatsioonivõimude poolt. Viimati nähti teda 1944. aasta kevadsuvel vangide töökolonnis Tallinna tänavaid puhastamas.
Isiklikku.
Hendrik Saare tütar oli balletitantsija Asta Saar (1920–2000), kes oli 1944–1964 Georg Otsa abikaasa.
Hans Pöögelmanni tänav

Hans Pöögelmanni tänav on mitme tänava endine nimi:
IT Koolitus

IT Koolitus (ärinimi IT Koolituskeskuse OÜ) on info- ja kommunikatsioonitehnoloogia ning IT projektijuhtimise koolitusteenuse pakkuja Baltikumis.
IT Koolitus on Eestis Microsoft Silver Learning Partner, EC-COUNCIL akrediteeritud koolituskeskus (ATC), ORACLE Silver Partner ning Eesti Töötukassa poolt kinnitatud koostööpartner.
Eksamikeskuses pakutakse Prometric, Pearson VUE, EPSO, Kryterion ja ECDL (AO) sertifitseerimisteenuseid.
Ajalugu.
IT Koolituse asutasid Henn Sarv ja IT Grupp AS (Jaak Ennuste isikus) 1995. aastal. 
2006. aastal alustati laienemist Baltikumis, mille käigus liideti Leedus Protraining Academy UAB ning samal aastal asutati tütarettevõte Lätis (IT Protraining Latvija SIA). Samal perioodil laiendati oma tegevust Eestis äri- ja IT-konsultatsioonide valdkonnas koos Rootsi firmaga BiTA Holding AB (ITIL koolitused).
9. juulil 2011 omandas Elion Ettevõtted AS 100% IT Koolituskeskuse OÜ osakutest.
The Ronettes

The Ronettes oli 1960. aastatel tegutsenud Ameerika Ühendriikide tüdrukuteansambel. 
Ansambli liikmed olid õed Estelle Bennett ja Veronica Bennett (Ronnie Spector) ning nende nõbu Nedra Talley. Bändi esialgne nimi oli The Darling Sisters, kuid kui 1963 hakati koostööd tegema muusikaprodutsent Phil Spectoriga, muudeti ka ansambli nimi. Sealtmaalt algas ka ansambli tähelend. Lood "Be My Baby", "Baby, I Love You", "(The Best Part of) Breakin' Up" ja "Walking in the Rain" tõusid edetabelis Billboard Hot 100 väga kõrgetele kohtadele. Ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud 500 kõigi aegade parima laulu edetabelis jõudis "Be My Baby" 22. kohale. Nende debüütalbum "Presenting the Fabulous Ronettes Featuring Veronica" jõudis Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loendis 427. kohale.
Aastal 2007 lisati bänd Rock'n'rolli Kuulsuste Halli.
Sibula epidermirakk

Sibula epidermirakk on tõenäoliselt hariliku sibula epidermis paiknev taimeraku tüüp, mille ülesandeks elaval sibulataimel on viiruste ja seente vastase kaitse tagamine.
Epidermirakud paiknevad sibulavõrsel ühe kihina ja ei sisalda kloroplasti.
Sibula epidermirakkudel on lipiidne kaksikkiht, rakumembraan, rakukest, endoplasmaatiline retiikulum, aktiinifilamendid, tsütoplasma, rakutuum, vakuool ja mitokondrid.
Urve-Anne Kade

Urve-Anne Kade (17. aprill 1943 Tartu – 7. juuli 2015) oli eesti kaubandustegelane.
Kade lõpetas aastal 1976 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna kaubandusökonoomika erialal.
Ta läks Tartu kaubamajja tööle 1966. aastal müüjana, oli seal osakonnajuhataja, asedirektor ja ka direktori ülesannetes.
1985. aastal sai ta Tartu rajooni täitevkomitee esimehe asetäitjaks, plaanikomisjoni esimeheks ning jaanuaris 1990 kinnitati Tartu maavalitsuse maasekretäriks.
Ta on olnud Tartu linnavalitsuse kaubandusosakonna juhataja. 
Ta on töötanud firmades Taurus, FETA, BROM, Tartu Viljasalv ja Tartu Veevärk.
Oli Tartu linnavolikogu liige aastatel 1999–2009.
Kade kuulus Reformierakonda.
Bonnie Raitt

Bonnie Lynn Raitt (sündinud 8. novembril 1949 Burbankis) on Ameerika Ühendriikide laulja, laulukirjutaja ja kitarrist. Ta ühendab oskuslikult bluusi, roki, folgi ja kantri, olles tuntud slide-kitarri mängu ja emotsionaalse hääle poolest.
2022. aastal pälvis ta Grammy elutööauhinna panuse eest Ameerika muusikasse. Lisaks muusikukarjäärile on Raitt aktiivne ühiskondlikes küsimustes, toetades keskkonnakaitset ja inimõigusi. 
Raitt andis oma esimese albumi välja 1971. aastal. Suurema läbimurde saavutas ta 1989. aastal albumiga "Nick of Time", mis võitis mitu Grammy auhinda, sealhulgas Aasta Albumi. Talle on omistatud kokku 13 Grammy auhinda. Tema tuntumad laulud on "I Can’t Make You Love Me", "Something to Talk About", "Nick of Time" ja "Love Sneakin’ Up On You".
Isiklikku.
Bonnie Raitt oli aastatel 1991–1999 abielus näitleja Michael O'Keefega. Neil ei ole lapsi. 
Raitt on rääkinud avalikult oma varasemast alkoholiprobleemist ning sellest, kuidas ta 1980. aastate lõpus kaineks sai, mis aitas kaasa ka tema loomingulisele ja professionaalsele taassünnile.
Indiana (laulja)

Lauren Henson (esinejanimega Indiana; sündinud 1987) on Suurbritannia laulja. 
Tema 2015. aasta debüütalbum "No Romeo" sisaldab Suurbritannia edetabelisse Top 20 kuulunud singlit "Solo Dancing" (2014).
Ta on üles kasvanud Loughborough's.
Helen Sildna

Helen Sildna (sündinud 2. novembril 1978) on eesti kontserdikorraldaja.
Ta on Tallinn Music Weeki peakorraldaja.
Isiklikku.
Helen Sildna ema on ooperilaulja ja teatrinäitleja Kaja Sildna.
Stary Olsa

Stary Olsa (valgevene Стары Ольса) on Valgevene folk-ansambel. Ansambli eesmärk on võimaluse piires rekonstrueerida Leedu suurvürstiriigi aegne muusikatraditsioon.
Ansamblile pani 1999. aastal alguse Źmicier Sasnoŭski, kes on ühtlasi ansambli vokalist. Ansambli nimi tuleneb Valgevene idaosas Mahiloŭ oblastis asuvast Olsa jõest.
Stary Olsa on tuntud ka väljaspool Valgevenet ning esines 2014. aastal Klaaspärlimängu festivalil.
Jelgava Püha Siimeoni ja Püha Anna katedraal

Jelgava Püha Siimeoni ja Püha Anna katedraal (läti keeles "Jelgavas Sv. Simeona un Sv. Annas pareizticīgo katedrāle") on õigeusu katedraal Lätis Jelgava linnas aadressil Akadēmijas ielā 12 / Raiņa iela 5. Katedraal kuulub Läti Õigeusu Kiriku Riia piiskopkonnale. 
Kirikutornis asub üheksa kella, kõige raskem neist kaalub 830 kg. 
Ajalugu.
Vanem ajalugu.
Jelgavasse õigeusu kiriku rajamise nõude esitas Peeter I aastal 1711, mil Friedrich Wilhelm Kettler abiellus Anna Ivanovnaga. Algselt rajati kirik Jelgava lossi juurde, aga linna rajati Siimeonile ja prohvet Annale pühitsetud puidust kirik 1726. aastal.
1774. aastal andis Katariina II korralduse rajada Jelgavasse katedraal. Vana kiriku asemele hakati rajama barokkstiilis hoonet 1774. aastal, aga pühitseti katedraal 1780. aastal. Kirik oli ühe altariga, selle juures asus ühekorruseline kupliga kaetud kellatorn. Üks kuppel oli ka kirikul. Puidust ikonostaas toodi sinna vanast lossi juures asunud kirikust.
Ametlikult sai sellest kirikust katedraal alles 1850. aastal. Kirik tegutses 12. veebruarini 1890. Selleks ajaks oli linna rahvaarv nii suureks kasvanud, et sealsed ruumid jäid kitsaks. Ka oli selle sisustus mitmete tulekahjude läbi kannatada saanud.
Uus hoone.
Aastail 1890–1892 ehitati vana hoone kardinaalselt ümber; suurema osa selleks vaja minevast rahast annetas Aleksander III (30 000 rubla), 12 000 rubla annetas Sinod ja 8000 rubla annetasid kohalikud elanikud. Barokkstiilis hoonest säilis vaid vundament ja altari ümbruses asunud osa. Uue ehitise projekti autor oli Nikolai Tšagin. Vana hoone kohal asub uue hoone tamburiga kuppel.
Ehitus algas 3. juunil 1890. Katedraali pühitses 14. novembril 1892 Riia ja Miitavi piiskop Arseni.
Aastail 1936–1943 oli kirik Jelgava vikaarpiiskopkonna katedraaliks.
Katedraal sai Teise maailmasõja lahingutes kannatada. Pärast sõda rekvireerisid Nõukogude võimud kiriku ja kandsid hoone kultuurimälestiste nimekirja; hoone võeti kasutusele kemikaalide laona. Hoone taastamist juhtis arhitekt Vladimir Šervinski, aga tööd katkestas tema arreteerimine 1951. aastal. 
Läti taasiseseisvumisel tagastati kirik kogudusele. See taastati aastatel 1993–2003.
Illuminaator

Illuminaator on veesõiduki või õhusõiduki ruumi (kajuti) vee- ja õhukindlalt suletav ümmarguse kujuga aken. 
Ümmargune kuju tagab illuminaatorile parima vastupidavuse. Paljud traditsioonilised illuminaatorid on õhutuseks avatavad ja ühtlasi suletava läbipaistmatu kattega. 
Sõidu ajal ja ka kajuti elaniku äraolekul peavad laevakeres olevad illuminaatorid olema üldjuhul veekindlalt suletud.
Meripoeg

Meripoeg (ka Merepoeg) oli Eestis ehitatud hüdrograafialaev (meremärkide paigaldaja). 
Hilisem nimi oli Teodoliit.
Ajalugu.
Vajadus uue väiksema meremärgipanija järele oli Veeteede Valitsusel suur, kuna senine vastav väiksem meremärgipanija Pirita kanti vanuse tõttu maha. 
Meripoeg ehitati Tallinnas Riigi Sadamatehastes (tänapäeva Admiraliteedi basseini ääres). Laev oli mõeldud meremärkide panekuks peamiselt madalamates vetes. Meripoja ehitamine algas tehases mais 1935 ja seda tehti "puhvertööna" peamiselt sel ajal, kui sadamatehastel oli vähem muud tööd. Sellega said sadamatehased ühtlasi vältida oma tööliste vallandamisi töövähesematel aegadel. 1937. aastal tõsteti laeva kere vette ja töö sai lõplikult valmis 1. märtsiks 1938, mis oli ka tähtaeg. Ehitus pidanuks maksma 180 000, kuid läks kokkuvõttes maksma 220 000 Eesti krooni. 
Vettelaskmisel 3. oktoobril 1937 oli laeva nimi kerele kantuna Merepoeg, kuid teenistusse võtmise ajaks 1938. aastal ja ühtlasi raamatu Eesti kaubalaevastik andmeil (1. veebruar 1939) oli nimeks juba Meripoeg. 
Laev võeti kasutusele meremärkide paigaldamiseks peamiselt Tallinna lahel ja Väinameres. Esimeseks kapteniks oli Arnold Lell. Meripoeg sõidutas president Konstantin Pätsi 1938. aastal külaskäigule Hiiumaale Heltermaale ja 1939. aastal Saaremaale Kuivastusse.
Pärast Eesti okupeerimist võeti laev 18. augustil 1940 Balti laevastiku koosseisu. Alates 4. veebruarist 1941 kuulus Balti laevastiku hüdrograafiateenistuse Balti rajooni. Nõukogude Liidu – Saksamaa sõja ajal 1941–1945 paiknes Leningradis. Alates 1946 oli Kroonlinna mereväebaasi hüdrograafiateenistuse koosseisus. 1952. aasta paiku sai laev uueks nimeks Teodolit ja umbes samal ajajärgul viidi ka üle Riiga. Ühtlasi kandis Teodoliit pardanumbrit G-361. Lammutati arvatavasti 1960. aastail vanarauaks.
Kirjeldus.
Laev oli heade omadustega ja ilusa ning mugava sisustusega. Kere kuju lubas Meripoega kasutada vajadusel väikese jäämurdjana ja lisaks oli laeva võimalik kasutada riigikaitse otstarbel.
Põhiandmed
Laevamudeli projekt.
2015. aasta algul algatas MTÜ Raudlaeva Maja Meripoja mastaapse (1:50) laevamudeli ehitamise. 
Koostöös inseneribürooga valmisid vanade fotode, kroonikakaadrite ja teiste sama ajastu aluste eeskujul esmalt laeva joonised. Esialgu olid eeskujuks võtta vaid mõned pildid ja kroonikakaadrid, mis ei andnud head ülevaadet kogu laevast. Laeva ehitamisel ja hiljem viidi sisse ka muudatusi ja paljud taas-ehitamiseks olulised detailid olid eri aegadest pärinevatel fotodel erinevad. Samuti puudus esialgne värvilahendus. Oli küll säilinud materjale Meripoja sõsarlaeva Merikaru kohta, kuid laevad olid liiga erinevad. Kui arhiivist leiti lõpuks tellimusleping, läks veidi lihtsamaks.
Mudeli valmistas vastavalt lõpuks valminud joonistele Pavel Vedehhin. Osaliselt valminud mudelit oli võimalik näha 2015. aasta suvel Tallinna merepäevadel Eesti Ajalooliste Laevade Seltsi telgi juures. 2016. a algul sai Meripoja mudel valmis. Mini-Meripoeg on ühtlasi ujuv, varustatud elektrimootoriga ja raadio teel juhitav.
Kuno Plaan

Kuno Plaan (1. detsember 1930 Jaagu talu, Müüsleri, Esna vald, Peetri kihelkond, Järvamaa – 21. juuli 2015) oli eesti kondiiter.
Kuno Plaan töötas alates 1948. aastast kondiitriõpilase ja kondiitrina kohvikus Tallinn.
Pärast Viru hotelli valmimist 1972. aastal juhtis ta sealset kondiitritsehhi. 
Kas 1995. või 1997. aastal lõi ta oma ettevõtte Kuno Plaan &amp; Kondiitrid. Pärast tema surma 2015. aastal jätkab ettevõtte tegevust tema poeg teisest abielust Kuno Plaan noorem.
Lihunik

Lihunik on elukutse. Lihuniku tööks on tappa koduloomi, nülgida neilt nahk ja tükeldada keha. Sageli ka kaubelda liha ja lihasaadustega.
Keskajal moodustasid lihunikud eraldi tsunfte.
Mehmet Şimşek

Mehmet Şimşek (sündinud 1. jaanuaril 1967 Gercüşis Batmani provintsis Türgis) on kurdi päritolu Türgi poliitik. Ta oli alates 1. maist 2009 kuni 24. novembrini 2015 Türgi rahandusminister. 24. novembrist 2015 kuni 9. juulini 2018 oli ta Türgi asepeaminister.
Ta lõpetas aastal 1988 Ankara Ülikooli majandusteaduse bakalaureuse astmega. Aastal 1990 sai ta stipendiumi Inglismaal õppimiseks ja ta kaitses aastal 1993 Exeteri ülikoolis majandusteaduse magistri väitekirja.
Seejärel töötas ta mitmes panganduskontsernis: UBS-is, Deutsche Bankis ja Merrill Lynchis.
2007. aasta Türgi parlamendivalimistel kandideeris ta Õigluse ja Arengu Partei nimekirjas Türgi Suure Rahvuskogu ridadesse. Ta oli aastatel 2007–2009 Türgi riigiminister. 1. maist 2009 kuni 24. novembrini 2015 oli ta Türgi rahandusminister. 24. novembrist 2015 kuni 9. juulini 2018 oli ta Türgi asepeaminister.
Isiklikku.
Ta on teist korda abielus, tema abikaasa Esra Kara on arhitekt. Tal on nii Türgi kui ka Suurbritannia kodakondsus.
Sibulakasvatus

Sibulakasvatuse all peetakse silmas põllumajanduses ja väikekasvatajate aiamaadel sesoonselt läbiviidavaid agrotehnilisi võtteid ja selleks vajalike põllumajandusseadmete (olemasolul) ja -hoonete ning tööjõu ja vajaliku oskusteabe kogumit ja rakendamist, mille eesmärgiks on hariliku sibula kui köögiviljana kasvatatava kultuurtaime paljundamisele ja viljakusele kaasa aitamine nii sibulapõlluks töödeldud mullapinnal, kasvuhoonetes, kui kodusel aiamaal ning tema saaduste paljudele inimestele kättesaadavaks tegemine. 
Sibulat on kultiveeritud rohkem kui 5000 aastat. 
Osadest seemnesortidest saadakse sobivate kliima- ja kasvutingimuste korral söögisibul, teistest esimese aasta sügise hakul aga tippsibul (nii sordiaretuse kui põllumajanduse tarbeks). 
Paljundusmaterjaliks sibulakasvatuses on kas sibulaseemned, sibulaistikud või tippsibulad. 
Aastane sibulasaak maailmas on ligi 45 miljonit tonni, see tõstab sibula tomati kõrval majanduslikult üsna tähtsaks köögiviljakultuuriks.
2009. aastal toodeti maailmas 72,31 miljonit tonni sibulaid ning sibulakasvatuse alla jäävate põldude kogupindala oli 3,69 miljonit hektarit. Viimase 40 aastaga on toodangu maht tõusnud natuke üle nelja korra.
Kaive tamm

Kaive tamm on nii Läti kui ka kõigi Baltimaade kõige jämedam tamm. Selle ümbermõõt on 10,2 meetrit ja kõrgus on 18 meetrit.
Kuigi Kaive tamme täpne vanus ei ole teada, on puu vanuseks pakutud 800–1000 aastat. Põlispuude asjatundja Guntis Eniņši hinnangul on varem Kaive mõisa juures kasvanud tamm siiski 400 aastat vana.
Kaive tamm asub Lätis, Tukumsi piirkonna Sēme vallas Kaives ning selle koordinaadid on .
Kaive tamm on põlispuuna looduskaitse all ja hiiepuuna kohaliku kaitse all olev muinsusmälestis.
Mardus (laev 1911)

Mardus oli Eesti merejõudude sõjalaev aastatel 1918–1938.
Ajalugu.
Laev ehitati 1911. aastal kas Göteborgis või Helsingis Riia linna tarbeks ja sai nimeks "N". Sõja ajal mobiliseeriti Mardus mereväe teenistusse ja uppus võimuvahetuste käigus lõpuks Pärnu sadamas.
1918. aasta lõpul tõsteti laev üles ja võeti Eesti merejõududesse, kus teenis kuni 1938. aastani suurtükipaadi, miinitraaleri ja vahilaevana. Seejärel arvati reservi. 
Pärast Eesti okupeerimist mobiliseeriti Mardus eeldatavalt Punalaevastiku koosseisu puksiirina. 
27. augustil 1941, päev enne sakslaste sisenemist Tallinna, laev uppus või uputati tugeva plahvatuse tulemusena Miinisadamas sadamavärava tõkestamise ajal.
Helly Luv

Helly Luv (kodanikunimega Helan Abdulla; sündinud 16. novembril 1988 Urmias Lääne-Aserbaidžaanis Iraanis) on kurdi rahvusest laulja, tantsija, näitleja ja modell.
Ta sündis aastal 1988 Urmias Lääne-Aserbaidžaanis Iraanis. Õige pea pärast sündimist põgenesid tema vanemad Iraanist Türki. Mõne aja pärast sai perekond varjupaiga Soomes Lahtis (nende perekond oli üks esimesi kurdi põgenikke, kes sai Soomes poliitilise varjupaiga). Soomes elas ta 18. eluaastani.
Mardus (täpsustus)

Mardus on mütoloogiline tegelane. Tema järgi on nimetatud:
Eduard Salumäe

Eduard Salumäe (kuni 1939 Eduard Näkk; 28. september 1919 Tähtvere vald, Nõo kihelkond, Tartumaa – 13. juuni 1985 Tapa) oli Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku vaimulik ja soomepoiss.
Ta õppis Tartu Poeglaste Gümnaasiumis, Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja Usuteaduse Instituudis. Ta oli aastast 1942 Tartu Pauluse koguduse organist ja koorijuht. Ordineeriti aseõpetajaks 14. detsembril 1949, õpetaja õigused sai 9. aprillil 1970 pärast Usuteaduse Instituudi lõpetamist.
2. novembrist 1943 oli ta Soome sõjaväes. Ta oli väljaõppel Porokyläs, Taavettis ja Jalkalas. Ta osales 200. jalaväerügemendi koosseisus tõrjelahinguis Karjala kannasel, Viiburi lahel ja Vuoksil. Eestisse tuli ta tagasi 19. augustil 1944.
Ta oli aastatel 1945–1949 Paistu koguduse jutlustaja, 1949–1950 oli ta sama koguduse õpetaja. Aastatel 1950–1952 oli ta Alatskivi ja Kodavere koguduse õpetaja, 1952–1953 Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Aastatel 1953–1985 oli ta Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja, lisaks hooldas ta Leesi Katariina kogudust, 1973–1985 Loksa Püha Neitsi Maarja kogudust ja 1984–1985 Tapa Jakobi kogudust.
Eduard Salumäe suri Tapal, valmistudes jumalateenistuseks Tapa Jakobi kirikus. Maetud Tartu Maarja kalmistule. 
Isiklikku.
Tema pojad on kirikuõpetajad Jaak Salumäe, Tiit Salumäe ja Mart Salumäe. 
Väimees Endel Kuulpak oli kirikuõpetaja, väimees Sulev Mäeväli on arhitektuuriajaloolane. Tütrepoeg Peeter Paenurm on kirikuõpetaja, tütrepoeg Toomas Mäeväli on orelimeister, pojapoeg Erik Salumäe (Jaagu poeg) on jurist ja poliitik.
Punker

Punker ehk blindaaž on tavaliselt vaatepiludega (laskepiludega) varustatud vastupidavast materjalist rajatud ja pikemaajaliseks kasutamiseks mõeldud kaitseehitis.
Esimesed teated punkri kohta on 1854.–1855. aasta Sevastopoli lahingust.
Rajatise algne ingliskeelne nimetus ("pillbox", 'ravimikarp') tulenes selle sarnasusest silindri- või ka kuusnurgakujuliste karpidega, milles kunagi müüdi tablette. Vene keeles kasutatakse rajatise kohta ka nimetust "ДОС" (lühend sõnadest "долговременное огневое сооружение", 'pikaajaline tulepunkt ehk püsitulepunkt, punker vaenlase tulistamiseks', doti nüüdisaegne nimetus).
Eestis ehitasid metsavennad Nõukogude okupatsiooni algusajal peamiselt puidust ja mullast rajatisi, mida kasutati varjumiseks, kaitseks ja elamiseks ning mida hakati kutsuma punkriteks.
Chris Froome

Christopher Clive Froome (sündinud 20. mail 1985 Nairobis) on Keenias sündinud Briti jalgrattur. Ta kasvas üles Keenias ja Lõuna-Aafrikas, kuid sõidab alates 2008. aastast Suurbritannia, oma isa ja vanavanemate sünnimaa lipu all.
Saavutused.
Ta on neljakordne Tour de France'i võitja (2013, 2015, 2016, 2017). 
Giro d'Italia 2018 võitja.
Vuelta a España 2011 ja 2017 võitja.
2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis ja 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros võitis ta eraldistardist sõidus pronksmedalid.
Leetopiss

Leetopiss (ajalookirjanduses ka letopiss, ebakorrektselt "le(e)topis"; kirikuslaavi keeles "ле́топись" või "летописание") on vanavenekeelne kroonika, mis sisaldab mingi ajaloolise sündmuse kirjeldust. Leetopissides on sündmused esitatud aastate kaupa ja need algavad sageli fraasiga "aastal ..." ("в лето …").
Teistes keskaegse Euroopa kristlikes maades olid leetopisside analoogid annaalid või kroonikad.
Leetopisside koostamist alustati 11. sajandi teisel poolel. Samas pärineb näiteks enamik 11. sajandi sündmusi käsitlevate leetopisside redaktsioone alles 15. sajandist. Seejuures võtsid leetopisside ümberkirjutajad arvesse oma kaasaegseid olusid, kuna keskajal ei kujutletud minevikku teistmoodi ajana. Neis kajastuvad ka Vene valitsejate arusaamad minevikust või see, kuidas nad tahtsid seda näha lasta. Seetõttu ei peeta leetopisse täiesti usaldusväärseteks allikateks. Siiski polnud tol ajal kombeks oma eelkäijate tegusid suurendada ning sarnaselt Euroopa tolleaegsete katoliiklike võimukandjate ajalookirjutusega oli tegu ennekõike kristlusest motiveeritud teostega.
Sõna tuleneb kahest idaslaavi sõnatüvest: "лето" ("leto") algtähenduses 'suvi', kuid viie või enama suve puhul sama mis 'aasta' ning "пись" ("piss") ehk 'ülestähendus', 'kirjutis'.