tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Viljar Peep

Viljar Peep (sündinud 9. juunil 1969 Tartus) on Eesti ajaloolane ja riigiametnik.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1987. aastal Elva Keskkooli ja 1993. aastal Tartu Ülikooli ajaloo alal. 1995. aastast ajaloomagister, väitekiri "Eesti Vabariigi 6. Riigikogu ning tema poliitiline ja õiguslik taust", 2006. aastast filosoofiadoktor, väitekiri "Eesti sotsiaalpoliitilise õigusloome arengujooned 1. omariiklusajal".
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: Eesti esimese omariiklusaja õigusajalugu (sotsiaal- ja riigiõigus). Osalenud seadusloomes (notariaal-, äri- ja mereõigus). Olnud koguteose "Põhiseadus ja Põhiseaduse Assamblee" (Tallinn, 1997) toimetaja. Üle 10 teaduspublikatsiooni, arvukalt aimeartikleid.
Isiklikku.
Viljar Peebu vanemad olid kooliõpetajad.
Viktor Peet

Viktor Peet (sündinud 1. jaanuaril 1956 Temirtaus Kasahstanis) on eesti füüsik.
Elulugu.
Viktor Peet on ehitaja poeg.
Lõpetas 1973 Kohtla-Järve 13. Keskkooli, 1978 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika osakonna, füüsika-matemaatikakandidaat (1988, Moskva Üldfüüsika Instituut), väitekiri "Лазерная диагностика активной среды электроразрядного ХеСl лазера". 
Oli 1978–1980 ja 1982–1983 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi insener, 1983–1988 nooremteadur, 1988–1990 teadur, 1990–2002 vanemteadur, 2002– TÜ Füüsika Instituudi vanemteadur. Õpetanud Tartu Ülikoolis kvantgeneraatorite kursust.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: mittelineaarne ja kvantoptika, mitmefootonilised protsessid, laseroptika, laserspektromeetria. Ajakirjade Optics Communication ja Optics Letters retsensent. Euroopa programmi INTAS ekspert. Eesti Füüsika Seltsi preemia (2003). 60 teaduspublikatsiooni.
Artur Peetre

Artur Peetre (ka Arthur Peetre, aastani 1935 Artur Peterson; 14. september 1907 Iecava, Bauska maakond, Kuramaa – 1. aprill 1989 Lund, Rootsi) oli eesti õigusteadlane, ajaloolane ja arhivist.
Elulugu.
Artur Peetre oli mõisavalitseja poeg ja Jaak Peetre isa. 
Ta lõpetas 1925. aastal Valga Vene Eraühisgümnaasiumi, 1929. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Oli aastatel 1930–1935 vandeadvokaat Jaan Leesmenti abi, aastast 1935 Pärnus vandeadvokaat. Aastatel 1941–1942 oli ta Pärnu linnapea. 
Põgenes 1944. aastal Rootsi; "phil. cand." (1952, Lundi Ülikool), "fil. mag." (1955, samas), "lic. phil." ajaloos (1959, samas). 1945–1964 Lundi Ülikooli ajalooinstituudi uurimisassistent, 1965–1972 arhivaar, mikrofilmide osakonna juhataja.
Teadustöö.
Uurimusi õigusteaduse ja ajaloo alalt. Entsüklopeedia Svensk Uppsalsbok (Malmö, 1947–1955) ja Bibliographie zur Osteuropäischen Geschichte (Berlin, 1972, 1983) kaasautor. Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis ja De Skånska Landskapens Historiska &amp; Arkeologiska Föreningi liige.
Isiklikku.
Ta oli abielus advokaat Jaan Leesmenti tütre Linda-Emilie-Annaga (1903–1961). Nende pojad matemaatik Jaak Peetre elas ja hambakliiniku juhataja Jaan Peetre elab Rootsis.
Artur Peetrel oli vend Eduard Peterson (vene keeles Эдуард Яковлевич Петерсон), kes hukati 5. novembril 1937. 
Surm.
Peetre suri 81-aastaselt 1. aprillil 1989 Rootsis Lundis ja on maetud kohalikule kalmistule.
Jaak Peetre

Jaak Peetre (29. juuli 1935 Tallinn – 1. aprill 2019 Lund) oli eesti päritolu Rootsi matemaatik.
Elulugu.
Jaak Peetre oli Arthur Peetre poeg.
Põgenes 1944 koos vanematega Rootsi. Lõpetas 1956 Lundi Ülikooli, "phil. lic." (1958, Lundi Ülikool), Ph.D. (mat, 1959, samas). Oli 1956–1959 Lundi Ülikooli assistent, 1960–1963 dotsent, 1963–1988 professor, 1988–1992 Stockholmi Ülikooli külalisprof, 1993–1997 Lundi Ülikooli lektor, 1997–2000 abiprofessor ja alates 2000 emeriitprofessor. 1960–61 oli ka New Yorgi Ülikooli ja 1961–62 Marylandi Ülikooli külalisteadur, 1987 Stockholmi Ülikooli, 1988 ning 1994 Madridi Ülikooli külalisprofessor.
Teadustöö.
Uurimusi osatuletisega diferentsiaalvõrrandite, operaatorite interpolatsiooni, diferentsiaalgeomeetria, funktsionaalanalüüsi jmt alalt; pidanud ettekandeid üle 30 rahvusvahelisel erialakongressil ja -konverentsil, olnud mitmel puhul ise nende organiseerija. Rootsi Matemaatika Seltsi liige (1984–87 esimees), Ameerika Matemaatika Seltsi, Lundi Matemaatika Seltsi liige, Eesti Matemaatika Seltsi auliige. Temalt on ilmunud umbes 200 teaduspublikatsiooni.
Tunnustus.
Jaak Peetre valiti 1984. aastal Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liikmeks.
Aastal 1994 valiti ta Eesti Matemaatika Seltsi auliikmeks. 
Aastal 1998 pälvis ta Uppsala Teadusseltsi Celsiuse medali.
Aastal 2001 sai ta Valgetähe III klassi teenetemärgi.
Ta oli valitud ka Lundi Kuningliku Füsiograafia Seltsi liikmeks.
Jüri Peets

Jüri Peets (sündinud 1. detsembril 1952 Jõgeval) on Eesti keemik-muinastehnoloog, ajaloolane ja arheoloog.
Elulugu.
Jüri Peets on teenistuja poeg. 
Ta lõpetas 1971. aastal Jõgeva Keskkooli, 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna keemikuna ja 1985. aastal ajalooteaduskonna arheoloogia erialal.
Aastatel 1989–1992 oli ta Eesti TA Ajaloo Instituudi (AI) aspirant. Kaitses 1992. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja "Eesti muistsed tekstiilid kalmetest ja aardeleidudest 3.–16. sajandil. Materjal, töövahendid, tehnoloogia" ja sai magistrikraadi. 
Ta kaitses 2003. aastal Turu Ülikoolis väitekirja "The power of iron. production and blacksmithy in Estonia and neighbouring areas in prehistoric period and the Middle Ages" ja sai doktorikraadi.
Oli 1977–1980 Võhma Keskkooli keemia ja füüsika õpetaja, 1980–1985 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi (AI) arheoloogiliste esemete konservaator, 1985–1989 nooremteadur, 1989–1991 teadur, 1991–2005 AI geoarheoloogia ja muinastehnoloogia labori juhataja, alates 2005. aastast AI vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: muinastehnoloogia, peamiselt muinasmetallurgia ja sepatöö; arheoloogilise leiuainese uurimine tehnoloogia aspektist; tekstiilide jm leiuainese konserveerimise teooria ja evitamine; looduskeskkonna ja inimese suhted geograafia, ajaloo ja tehnoloogia aspektist.
Arheoloogilised kaevamised 1976–2006: Tuiu Rauasaatme mäed Saaremaal, Palasi ja Tarumaa rauasulatuspiirkond Virumaal, Tindimurru (Tindimurru rauasulatuskoht) ja Puiato Põhja-Tartumaal jm. Hiljem on Peets juhtinud näiteks Salme muinaslaeva väljakaevamist.
Teoseid.
Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Priit Peets

Priit Peets (17. september 1943 Tartu – 22. august 2020 Elva) oli eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Priit Peets oli ajakirjaniku poeg.
Lõpetas 1961 Tartu 2. Keskkooli, 1968 Tartu Riikliku Ülikooli majandusteaduskonna, 1983 aspirantuuri. Täiendas end 1973, 1977 ja 1992 Moskvas. 
Oli 1968–1980 Tartu Riikliku Ülikooli raamatupidamise kateedri assistent, 1980–1992 vanemõpetaja, 1992–1999 rahanduse ja arvestuse instituudi lektor, 2000– assistent. Õpetas majandusinfo töötlemise mehhaniseerimist ja automatiseerimist, majandustegevuse analüüsi, koostas õppevahendeid.
Teadustöö.
Uuris arvestuse ja analüüsi probleeme kaubanduses ja juhtimises. Oli ühingu Teadus lektor, kirjutas aimeartikleid, pidas loenguid infotöötlusest. Umbes 50 teaduspublikatsiooni.
Tõnis Peets

Tõnis Peets (sündinud 24. veebruaril 1943 Sootaga vallas Tartumaal) on eesti agrotehnikateadlane.
Elulugu.
Tõnis Peets on agronoomi poeg.
Lõpetas 1962 Antsla Keskkooli, 1967 Eesti Põllumajanduse Akadeemia, 1974 samas aspirantuuri, tehnikakandidaat (1977, Leningradi Põllumajandusinstituut), väitekiri käsitles pinge muutmise teel reguleeritavate põllumajanduslike elektrimootorite kaitse uurimist ja modelleerimist. Oli 1968–69 EPA elektrifitseerimise kateedri vaneminsener, 1969–71 assistent, 1974–75 nooremteadur, 1975 vanemteadur, 1975–76 labori juhataja, 1976–78 assistent, 1978–85 vanemõpetaja, aastast 1987 dotsent, 1985–90 kateedri juhataja, 1989–91 mehhaniseerimise teaduskonna dekaan, 1991–94 EPMÜ tehnikainstituudi direktor, aastast 1994 põllumajandusenergeetika instituudi juhataja, dotsent. Õpetanud elektrimasinaid, põllumajanduse elektrifitseerimist, automaatika ja elektrotehnika teoreetilisi aluseid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: elektrimootorite kaitse, pingega reguleeritavate asünkroonmootorite soojenemine ja energeetika, põllumajanduse elektrifitseerimine, tuuleenergeetika. Üleliidulise Rahvamajanduse Saavutuste Näituse pronksmedal (1969). Üle 60 teaduspublikatsiooni.
Ants Peetsalu

Ants Peetsalu (25. aprill 1942 Halinga vald, Pärnumaa – 20. detsember 2020) oli eesti arstiteadlane, kirurg. 
Elukäik.
Ants Peetsalu sündis Pärnumaal Halinga vallas. Kui ta oli viieaastane, kolis pere Tartusse. Ants Peetsalu lõpetas 1960. aastal Tartu 5. Keskkooli, 1966. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ja suunati kirurgina tööle Lihulasse. Aastatel 1966–1967 teenis ta aga aega Nõukogude armees ja aastatel 1968–1969 oli Vabariikliku Tartu Kliinilise Haigla kirurg. 
Aastatel 1969–1972 oli Tartu Riikliku Ülikooli üldkirurgia kateedri aspirant. 
1972–1981 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli üldkirurgia kateedri assistent, 1981–1992 üldkirurgia, anestesioloogia ja reanimatoloogia kateedri dotsent, pärast doktorikraadi saamist 1992. aastal kuni 2011. aastani Tartu Ülikooli kirurgiliste haiguste õppetooli korraline professor ning kirurgiakliiniku juhataja. 
Alates 1990. aastast on Ants Peetsalu aktiivselt osalenud maksasiirdamise programmis, kümme aastat hiljem käivitas ta regulaarselt töötava interdistsiplinaarse neerusiirdamise töörühma. Tema juhtimisel alustati plastikakirurgia kui integreeritud eriala juurutamist Eestis, samuti päevakirurgia arendamist. 
Aastatel 1994–2000 paralleelselt kliiniku juhtimisega oli Ants Peetsalu arstiteaduskonna dekaan. Dekaanina suutis ta lühikese ajaga viia arstiteaduskonna õppekava vastavusse Euroopa Liidu nõuetega. 
1975–1976 stažeeris ta Helsingi, Turu ja Tampere Ülikoolide kirurgiakliinikutes, 2000 oli külalisprofessor Turu Ülikooli kirurgiakliinikus.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: peptilise haavandi tüsistuste epidemioloogia ja ravi, sh kirurgilise ravi kaugtulemused, maovähi patogenees, maksaväliste sapiteede kirurgia, organite (neer, maks) siirdamine. Aastast 1990 kõrgem kategooria üldkirurgias. Scandinavian Journal of Surgery ja Hepato-Gastroenterology kirjastusnõukogude liige. 
Eesti Kirurgide Assotsiatsiooni president (2001–2004), Balti Kirurgide Assotsiatsiooni president (2004–2006), Saksa Kirurgide Seltsi ja Põhja-Ameerika Seedetrakti Kirurgia Ühingu tegevliige, Eesti Rahvuskultuuri Fondis professor Uno Sibula nimelise fondi juhatuse esimees.
Ants Peetsalul on ilmunud 165 teaduspublikatsiooni ja raamat Tartu Ülikooli kirurgiakliiniku ajaloost (2004). Koostanud raamatu oma juhendajast ”Ants Rulli – kirurgia professor” (2008). Toimetanud kirurgiaalaseid tõlkeraamatuid.
Margot Peetsalu

Margot Peetsalu (aastani 1976 Margot Hunt, 1976–1986 Margot Poome; sündinud 12. juunil 1954 Tartus) on eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu.
Margot Peetsalu on riigiteenistuja tütar, Riina Kallikormi õde ja Ants Peetsalu abikaasa.
Lõpetas 1972. aastal Tartu 5. Keskkooli, 1978 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna raviosakonna, 2000 (mittestatsionaarse) doktoriõppe Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (2003, TÜ), väitekiri "Long-term follow-up after vagotomy in duodenal ulcer disease: recurrent ulcer, changes in the funtion, morphology and Helicobacter pylori colonisation of the gastric mucose". Täiendanud end kirurgias 1991 Jyväskyläs, 1992, 1995, 1997 Helsingi Ülikoolis, 1993 Stockholmis Huddinge haiglas, 2001 Turu Ülikoolis. Oli 1978–1979 kirurgia intern, 1979–1995 Tartu Vabariikliku Kliinilise Haigla ja Tartu Ülikooli Kliinikumi kirurgiakliiniku kirurg, 1995–2002 Tartu Ülikooli kirurgiakliiniku assistent, aastast 2002 Tartu Ülikooli Kliinikumi abdominaalkirurgia vanemarst-õppejõud, aastast 2005 ka kirurgiakliiniku vanemteadur.
Teadustöö.
Uurinud kirurgilist gastroenteroloogiat. Osalenud mitmes seedetrakti haavandtõve diagnostikat ja ravi käsitlevas uurimisprogrammis ning TÜ Helicobacter pylori uurimisgrupis. Üle 70 teaduspublikatsiooni.
Rita Peetso

Rita Peetso (sündinud 23. mail 1955 Kohtla-Järvel) on eesti arstiteadlane ja epidemioloog.
Elulugu.
Rita Peetso on taksojuhi tütar.
Lõpetas 1973 Tartu 2. Keskkooli, 1979 Moskva 1. Meditsiini-instituudi epidemioloogia erialal. Täiendas end 1992 Helsingis Rahvuslikus Tervishoiu Instituudis. Oli 1979–94 EMHI (aastast 1988 Profülaktiline Meditsiini Instituut) bakteriaalsete nakkuste labori nooremteadur, 1994– Tervisekaitseinspektsiooni nakkushaiguste labori vanemspetsialist. Töötas lühikest aega 1991 Helsingi Ülikoolis ja 1992 Taani Riiklikus Seerumiinstituudis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: ägedate soolenakkuste etioloogia ja epidemioloogia, diagnostika täiustamine, tinglikult patogeensete enterobakterite uurimine. Immunoloogide Seltsi, Epidemioloogide, Mikrobioloogide ja Infektsionistide Seltsi liige. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Matti Pehk

Matti Pehk (sündinud 14. jaanuaril 1948 Tõrvas) on eesti füüsik.
Elulugu.
Matti Pehk on teenistujate poeg.
Lõpetas 1966 Tartu 7. Keskkooli, 1971 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna, 1976 Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi (AAI) aspirantuuri, füüsika-matemaatikakandidaat (1982, AAI), väitekiri "Определение энергетических характеристик нормальных К- и М-гигантов в ближней инфракрасной области спектра". Oli aastast 1971 AAI insener, vaneminsener, nooremteadur, vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: polarimeetria, infrapunafotomeetria, spektromeetria; atmosfäärifüüsika – kiirgusmõõtmised. 10 teaduspublikatsiooni.
Tõnis Pehk

Tõnis Pehk (sündinud 27. novembril 1939 Tõrvas) on eesti keemik.
Elulugu.
Tõnis Pehk on teenistuja poeg.
Lõpetas 1957 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli, 1963 TPI keemiateaduskonna polümeeride tehnoloogia erialal, keemiakandidaat (1970, TÜ), väitekiri "Süsivesinike ja hapnikuühendite süsinik-13 tuumamagnetresonantsspektroskoopia", keemiadoktor (1983, NSV Liidu TA Keemilise Füüsika Instituut), väitekiri "Спектроскопия ЯМР '3. trükk С изомерных алифатических и карбочиклических соединений". Täiendas end 1979 USA Florida osariigis Tallahassees, 1988 Clarksoni ja 1992 Pittsburghi ülikoolis USA-s, 1984 teadusaparatuurifirmas Bruker Physik Karlsruhes Saksamaal. Oli 1963–1965 Eesti NSV TA Keemia Instituudi (KI) nooremteadur, 1965–1970 Eesti NSV TA Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudi (KBFI) nooremteadur, 1970-1987 vanemteadur, 1987–1995 peateadur, 1996 vanemteadur, 1996–2005 teadusdirektor, 2004– keemilise füüsika labori juhataja asetäitja, ühtlasi 1996–2001 TTÜ polümeermaterjalide instituudi keemilise füüsika professor.
Teadustöö.
Uurimusi orgaaniliste ainete tuumamagnetresonantsspektroskoopia alalt, rakendanud seda orgaaniliste ainete struktuuri, konformatsiooni, konfiguratsiooni jm omaduste kindlaksmääramisel. Loonud alitsükliliste ühendite C-13 magnetresonantsspektroskoopial põhinevad metoodikad, mis võimaldavad kindlaks teha absoluutset konfiguratsiooni ja võrrelda happelis-aluselisi dissotsiatsioonikonstante. "Inglise-eesti-vene keemia sõnaraamatu" (Tallinn, 1998) ja "Keemianomenklatuuri" (Tallinn, 2000) koostajaid. Saanud Eesti Teaduse Fondi (ETF), Rahvusvahelise Teaduse Fondi (ISF), Rootsi Kuningliku TA grante. Osalenud ligi 50 rahvusvahelisel erialasel teaduskonverentsil. Eesti Keemia Seltsi juhatuse liige (aastast 1997 asepresident), Ameerika Keemiaühingu liige (1996). Eesti NSV riiklik preemia (1972; 1987, kollektiivis), Eesti Vabariigi teaduspreemia (2003). Paul Kogermanni mälestusmedal (1991), Valgetähe III klassi teenetemärk (2001). Umbes 400 teaduspublikatsiooni, 4 autoritunnistust.
Ando Pehme

Ando Pehme (sündinud 4. mail 1958 Tartus) on eesti sporditeadlane.
Elulugu.
Ando Pehme on töölise poeg ja Lea Pehme abikaasa.
Lõpetas 1976 Tartu 10. Keskkooli ja 1980 Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Sporditeaduse magister (1991, TÜ), väitekiri "Обновление сократительных белков скелетных мышц при силовой тренировке", 1992–1994 spordibioloogia instituudi doktorant, Ph.D. (liikumis- ja sporditeadused, 2004, TÜ), väitekiri "Effect of mechanical loading and ageing on myosin heavy chain turnover rate in fast-twitch sceletal muscule". 1994 täiendas end Soomes Kuopio Ülikooli füsioloogia instituudis.
Oli 1980–1981 TRÜ spordiklubi treener, 1981–1991 TRÜ/TÜ lihastalitluse hormonaalregulatsiooni labori vanemteadur, 1991–1992 kinesioloogialabori teadur, 1994–2001 Tartu Ülikooli spordikeskuse ja 2001–2006 spordibioloogia instituudi treeninguõpetuse õppetooli lektor, 2006– spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi treeninguõpetuse instituudi kahevõitlusalade didaktika dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: spordifüsioloogia, peamiselt skeletilihase füsioloogia ja mikromorfoloogia. Eesti Füsioloogide Seltsi ja Eesti Sporditeadlaste Seltsi liige. 60 teaduspublikatsiooni.
Lea Pehme

Lea Pehme (1982. aastani Lea Kuhi; sündinud 17. novembril 1957 Tartus) on eesti arstiteadlane ja pulmonoloog. 
Elulugu.
Lea Pehme on teenistujate tütar ja Ando Pehme abikaasa.
Ta lõpetas aastal 1975 Tartu 1. Keskkooli, 1981 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, 2007 TÜ doktorantuuri, meditsiinidoktor (2007, TÜ), väitekiri "Epidemiology of tuberculosis in Estonia 1991–2003 with special regard to extrapulmonary tuberculosis and delay in diagnosis of pulmonary tuberculosis". Täiendas end 1994 Norras. Oli 1981–1982 Tartu Tuberkuloosidispanseri intern, 1982–1989 Tartu Linna Polikliiniku jaoskonnaarst, 1989–2001 Tartu Kliinilise Pulmonoloogiahaigla lasteosakonna juhataja, aastast 1992 Tartu Ülikooli Kliinikumi Kopsukliiniku tuberkuloosi osakonna arst-õppejõud.
Teadustöö.
Uurinud tuberkuloosi epidemioloogiat, diagnoosimist ja kopsuväliseid vorme. Rahvusvahelise Tuberkuloosi ja Kopsuhaiguste Liidu (IUATLD) ja Eesti Kopsuarstide Seltsi liige, Tartu Arstide Liidu asutajaliige. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Merike Peld

Merike Peld (sündinud 5. märtsil 1965 Tõrva linnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1983 Tallinna 32. Keskkooli, 1988 TÜ füüsika-keemiateaduskonna, 1994 TTÜ-s magistrantuuri ja 2002 doktorantuuri, keemiamagister (1995, TTÜ), väitekiri "Naatriumi ja magneesiumi asendustega kaltsiumfluorkarbonaatide süntees", "Ph.D." (loodusteadused, 2005, TTÜ), väitekiri "Asendustega apatiidid raskmetallide sidujana". Oli 1988–92 TPI anorgaanilise keemia labori insener, 1994 TTÜ keemiainstituudi anorgaanilise ja analüütilise keemia õppetooli assistent, 2000–05 anorgaanilise ja üldkeemia õppetooli assistent, 2005–06 anorgaanilise keemia õppetooli assistent, 2006– patendibüroo Turvaja OÜ konsultant.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: anorgaaniliste fosforiühendite keemia, keemilise ja instrumentaalanalüüsi meetodid. 19 teaduspublikatsiooni.
Elsa Pelmas

Elsa Pelmas (7. detsember 1931 Harku vald, Harjumaa – 8. jaanuar 2022) oli eesti majandusteadlane ja lastekirjanik.
Elulugu.
Elsa Pelmas oli väiketalupidaja-kaluri tütar.
Pelmas lõpetas 1951 Tallinna 20. Keskkooli, 1957 Moskva Põllumajanduse Akadeemia majandusteaduskonna ja 1965 aspirantuuri Moskvas. 1967. aastal kaitses ta Moskva Riiklikus Ülikoolis majanduskandidaadi kraadi väitekirjaga "Размещение и специализация сельскохозяйственного производства Новгородской области, выполнено методом линейного программирования". 1965–1967 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia majandusmatemaatika labori vanemteadur, 1967–1968 majandusmatemaatika kateedri vanemõpetaja, 1968–1981 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi vanemteadur, 1981–1990 teadussekretär (aastast 1990 pensionil).
2006 ja 2007 avaldas TEA kirjastus kaks Elsa Pelmase kirjutatud lugu Sussipäkapikk Siisist ("Sussipäkapikk Siisi seiklused" ja "Sussipäkapikk Siisi rabarajal"). 2013. aastal ilmus kirjastuses Hea Lugu Pelmase lasteromaan "Seiklused Metsapärdil". Selle ilmumise ajal lubas Pelmas avaldada teisedki sahtlisse kirjutatud lasteraamatud: "Kikimoor ja Kukumoor", "Kolli-Matsi lood", "Orgenmanni mamma ja oreliviled", "Perepäkapikud" ja "Sekundi-Sell".
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põllumajandusökonoomika – matemaatiliste meetodite kasutamise võimalused põllumajanduse planeerimisel. Nõukogude Eesti preemia (1975, kollektiivis). 20 teaduspublikatsiooni.
Jaan Pelt

Jaan Pelt (sündinud 15. märtsil 1947 Tallinnas) on eesti astronoom ja matemaatik.
Elulugu.
Jaan Pelt on kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1965 Tallinna 10. Keskkooli, 1974 TÜ rakendusmatemaatika erialal, 1979 aspirantuuri (Eesti NSV Teaduste Akadeemias), füüsika-matemaatikakandidaat (1981, Eesti NSV TA Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituut (AAI)), väitekiri "Частотный анализ астрономических временных рядов" ("Astronoomiliste aegridade sagedusanalüüs"; juhendaja Tõnu Kipper; Tallinn, 1980).
Oli 1974–82 TA AAI eksperimentaalse astrofüüsika sektori nooremteadur, 1982–92 teoreetilise astrofüüsika sektori vanemteadur, 1993–2012 (aastast 1994 Tartu Observatoorium) tähefüüsika töörühma vanemteadur, 2012–2017 juhtivteadur, 2017–2019 taas vanemteadur. Lühemat aega töötanud ka Ungari, Soome, Taani, Norra ja Saksamaa observatooriumides. 1987–96, 2004–05 oli ühtlasi TÜ (osalise koormusega) lektor, 1996, 2003 Oulu Ülikooli lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: statistiliste meetodite rakendamine astronoomias ja astrofüüsikas, sh astronoomiliste aegridade sagedusanalüüs. Eesti Statistikaseltsi, Rahvusvahelise Astronoomia Liidu liige. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Igor Penkov

Igor Penkov (sündinud 12. mail 1969 Kuibõševskis Tadžikistanis) on Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Igor Penkov on venelane ja tisleri poeg.
Lõpetas 1987 Tallinna 10. Keskkooli, 1994 mehaanikainsenerina TTÜ, tehnikamagister (1997, TTÜ); tehnikadoktor (2001, TTÜ), väitekiri "Strength investigations of threaded joints under static and dynamic loading" (Tallinn, 2001). Oli 1994–95 TTÜ masinaõpetuse instituudi teadur, 1995–2000 assistent, 2000–03 mehhatroonikainstituudi lektor, 2003– dotsent, 2002–03 ka mehaanikateaduskonna prodekaan.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mehhatroonikasüsteemide modelleerimine ja optimeerimine; masinate ja mehhanismide töökindlus. Esinenud ettekannetega teadusüritustel kodu- ja välismaal. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Margus Pensa

Margus Pensa (sündinud 19. novembril 1973 Kohtla-Järvel) on eesti bioloog.
Elulugu.
Margus Pensa ema on meditsiinilaborant ja isa kinomehaanik.
Lõpetas 1993 Luua Metsakooli, 1997 Tartu Ülikooli bioloogia osakonna, bioloogiamagister (1999, TÜ), väitekiri "Männiokaste püsivuse retrospektiivne analüüs Eesti ja Soome näiteil".
PhD (taimeökoloogia ja ökofüsioloogia, 2003, TÜ), väitekiri "Variation in needle retention of Scots pine relation to leaf morphology, nitrogen conservation and tree age" (Tartu 2003).
Oli 1997–1999 TA Ökoloogia Instituudi Kirde-Eesti osakonna assistent, 1999–2005 teadur, 2005– TLÜ Ökoloogia Instituudi Kirde-Eesti osakonna vanemteadur, ühtlasi oli 2003–2006 Soome Metsainstituudi teadur Rovaniemis.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: taimelehe kohanemine kasvukoha viljakuse ja klimaatiliste tingimuste muutumisega; metsaökosüsteemi areng inimtegevusest tugevasti mõjutatud aladel; häiringute mõju puittaimede kasvule. 2003–2005 osales rahvusvahelises projektis PINE (Predicting Impact on Northern Ecotones).
Teoseid.
Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Natalia Pentre

Natalia Pentre (sündinud Natalia Lapina; 16. august 1905 Petseri – 1. september 1982 Tallinn) oli Eesti vene filoloog ja pedagoogikateadlane.
Elulugu.
Natalia Pentre oli venelane ja raudteeametniku tütar.
Lõpetas 1924 Rakvere Eesti Eragümnaasiumi, 1926 Rakvere Õpetajate Seminari, 1950 Tallinna Õpetajate Instituudi vene keele ja kirjanduse erialal, 1953 Moskva Pedagoogikainstituudi vene keele ja kirjanduse osakonna. Pärast Rakvere Õpetajate Seminari lõpetamist täiendas end mitmel pool Euroopas. Oli 1926–1940 Petserimaal Laura jmt vene algkooli (ka eesti keele) õpetaja, 1940–1947 Tallinna Õpetajate Seminari vene keele õpetaja, 1947–1952 Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1952–1960 TPedI vene keele ja kirjanduse kateedri vanemõpetaja, 1961 õpetaja; ühtlasi Tallinna Õpetajate Seminari ja Tallinna Õpetajate Instituudi ning TPedI harjutuskooli (Tallinna 21. Keskkool) õpetaja. Pidas loenguid õpetajate täienduskursustel, osales vene keele õppeprogrammide, töövihikute jm koostamises. Koostas eesti keele õpikuid vene koolide ja vene keele õpikuid eesti koolide algklassidele.
Natalia Pentre suri 1. septembril 1982 Tallinnas ja maeti 4. septembril 1982 Metsakalmistule.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: vene keele õpetamise metoodika algklassides; arvukad tööd sel alal olid teedrajava tähtsusega. Eesti NSV teeneline õpetaja (1960). Üle 30 teaduspublikatsiooni, 20 õpikut ja õppevahendit vene ja eesti koolide algklassidele.
Jaan Pentšuk

Jaan Pentšuk (sündinud 25. novembril 1950 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1969. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1977. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, keemiakandidaat (1989, Moskva Toitlusinstituut), väitekiri "Сорбент для ионной хроматографий и его применение при исследовании оxраны окружающей среды". 
Oli aastatel 1977–1989 Tartu Linna Sanitaar-Epidemioloogia Jaama arst-laborant, 1989–1991 Eesti NSV TA Keemia Instituudi teadur, 1991–1992 Tartu Ülikooli analüütilise keemia kateedri vanemteadur, 1993–2003 keemilise füüsika instituudi dotsent, 2003– analüütilise keemia õppetooli teadur. 
Olnud õppe- ja teadustööl Kanadas (1993), Rootsis (1994), Hispaanias (1995). Õpetanud analüütilist keemiat, elektroforeesi, massispektromeetriat, kromatograafiameetodeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kromatograafia, sanitaarkeemia, keskkonnakaitse. Üle 60 teaduspublikatsiooni.
Priit Penu

Priit Penu (sündinud 18. juulil 1970 Kuressaares) on eesti mullateadlane.
Elulugu.
Priit Penu on agronoomi poeg.
Lõpetas 1988 Kuressaare 1. Keskkooli, 1993 Eesti Põllumajandusülikooli agronoomiateaduskonna; õppis 1996 EPMÜ magistrantuuris, oli 1996–2001 doktorantuuris, põllumajandusmagister (1996, EPMÜ), väitekiri "Agroökosüsteemidest pärineva orgaanilise aine voog mulda". 
Oli 1993–1998 ühtlasi EPMÜ mullateaduse ja agronoomia instituudi laborant, nooremteadur, assistent ja lektor, 1998–2002 Lääne-Eesti Saarestiku Biosfääri Kaitseala spetsialist, 2002–2004 Taimse Materjali Kontrolli Keskuse mullaseire büroo juhataja, 2004– Põllumajandusuuringute Keskuse mullaseire büroo juhataja. Õpetanud mullateaduse, ökoloogia ja keskkonnakaitse kursusi.
Teadustöö.
Uurinud autohtoonse orgaanilise aine voogu ökosüsteemidest mulda, peamiselt Saaremaa põllumuldades; põllumuldade seire. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Adolf Perandi

Adolf August Perandi (eesnimi Ado; 18. detsember (vkj) / 31. detsember 1903 Ropka vald, Tartumaa – 16. oktoober 1983 Cobble Hill, New York, USA) oli eesti õigusteadlane ja ajaloolane.
Elulugu.
Adolf Perandi oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1921 Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna, oli aastast 1934 diplomeeritud edasiõppija, õigusteaduse magister (1937, TÜ), väitekiri "Eestimaa rootsiaegse kindralkubermangu valitsuse ülesanded ja funktsioonid"; õigusteaduse doktor (1939, TÜ), väitekiri "Das ordentliche Verfahren in bürgerlichen Streitsachen vor dem estländischen Oberlandgericht zur schwedischen Zeit".
Oli 1923 Riigi Keskarhiivi ametnik, 1924 assistent, 1925–1938 ajaloolise osakonna juhataja. 1925 tutvus Soome arhiivindusega, oli Eesti TA ülesandel uurimistööl 1938 Rootsi Riigiarhiivis, 1939 Riia arhiivis teemal "Talurahva õigus maale ordu aja lõpul ja rootsi ajal".
Aastatel 1938–1940 oli ta Tartu Ülikooli sekretär ja Eesti õiguse ajaloo õppejõud, 1942 haldusteaduse instituudi vanemassistent, 1942 teadusliku stipendiaadina Saksamaal, 1943–1944 haldusõiguse ja -protsessi professori kohusetäitja. Õpetas Tartu Ülikoolis erikursusi Eesti õiguse ajaloost, kohtukorralduse ja kohtuprotsessi ajaloost jm.
Põgenes 1944 Saksamaale, siirdus sealt 1949 USA-sse.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Eesti õiguse ajalugu, kohtukorraldus ja protsess, riigiõigus, haldusõigus, talurahvaõigus, arhiivindus. Mitme teadus- jm seltsi (Akadeemiline Ajaloo Selts (AAS), Eesti Kirjanduse Selts (EKS) jt) liige.
Teoseid.
20 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema ema oli ajakirjanik ja kirjanik Liisa Perandi.
Endel Perem

Endel Perem (aastani 1940 Endel Bremann; 26. oktoober 1911 Paasvere vald, Virumaa – 11. juuni 2002 Ottawa, Kanada) oli eesti puidu- ja metsateadlane.
Elulugu.
Endel Perem oli mõisa metsaülema poeg.
Lõpetas 1930 Rakvere Poeglaste Gümnaasiumi. Õppis 1932. aastast Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas ja 1939–1940 majandusteaduskonnas. 1940. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli metsakasutuse instituudi "cum laude", kaitses diplomitöö "Saetööstuse jäätmete kasutamine meie saetööstuses". 1938 täiendas end stipendiaadina Läti metsa- ja puidutööstusettevõtteis. 
Oli 1938–1943 TÜ metsakasutuse kateedri assistent. Läks 1943 Soome, sealt 1944 Rootsi, töötas seal 1944–1945 Riiklikus Loodusteaduse Muuseumis, oli 1945–1949 Rootsi Puidu-uurimise Instituudi puidutehnika osakonna juhataja. 1949 asus Kanadasse, oli 1949–1976 Ottawas Puidu-uurimisinstituudi teadur.
Teadustöö.
Uuris peamiselt mitmesuguste puuliikide puidu ehitust ja omadusi, ka metsakasutust. Valiti 1951 Rahvusvahelise Puiduanatoomikute Ühingu (International Association of Wood Anatomists) liikmeks. Üle 15 teaduspublikatsiooni, sh monograafiaid. (1991 saatis oma välismaal ilmunud tööd Eesti Metsamuuseumile).
Heimar Peremees

Heimar Peremees (28. juuni 1930 Muhu – 14. juuli 2017) oli eesti majandusteadlane ja teadusorganisaator, aastatel 1970–1990 Eesti NSV kõrg- ja keskerihariduse ministri asetäitja.
Elukäik.
Heimar Peremees oli kaluri poeg.
Ta lõpetas 1949. aastal Kuressaare Keskkooli, 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna insener-keemik-tehnoloogi erialal, majanduskandidaat (1967, Moskva), väitekiri "Проблемы повышения качества промышленной продукции (на примере производства минеральных удобрений". 
Pärast TPI lõpetamist töötas Maardu Keemiakombinaadis, oli 1969–1975 TPI majandusteaduskonna teenindusökonoomika kateedri dotsent, 1977–1978 Eesti NSV Ministrite Nõukogu teadus- ja tehnikaosakonna juhataja, 1970–1990 Eesti NSV kõrg- ja keskerihariduse ministri asetäitja, 1992–1994 TPI käitismajanduse instituudi dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: tööstusökonoomika; kõrghariduse ajalugu. Olnud Keemia Rahvaülikooli esimees, ühingu Teadus juhatuse liige, Tallinna Teadlaste Maja esimehe asetäitja.
Helle Perens

Helle Perens (1967. aastani Helle Kihno; sündinud 31. märtsil 1941 Tallinnas) on eesti geoloog.
Elulugu.
Helle Perens on riigiametniku tütar, Rein Perensi abikaasa.
Ta lõpetas 1959 Tallinna 21. Keskkooli, 1964 Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia osakonna. Oli 1965–73 Eesti Geoloogiakeskuse geoloog, 1974–2009 vanemgeoloog.
Teadustöö.
Uurinud Eesti karbonaatsete kivimite stratigraafiat ja litoloogiat, Eesti paekivi omadusi ja kasutamist. Koos kolleegidega korraldanud üle 20 paekivinäituse Tallinna Loodusmuuseumis, Tartu Ülikoolis, Saaremaa Muuseumis, Eesti Arhitektuurimuuseumis, Taanis Kopenhaageni Arheoloogiamuuseumis, Kaali Külastuskeskuses, Porkuni Paemuuseumis, Harjumaa muuseumis jm. Osalenud koos Leedu ja Läti kolleegidega Baltimaade siluri ajastu litofatsiaalsete kaartide koostamises. Avaldanud aastail 1997–98 Eesti Looduses 9 artiklist koosneva sarja Saaremaa valdade paekivi kohta ja aastail 1999–2005 ajakirjas Keskkonnatehnika rea Eesti maakondade paekivi käsitlevaid artikleid. Paeliidu juhatuse liige (2000). Õpetanud paekivi tundmist ja omadusi Eesti Kunstiakadeemias. Üle 30 teaduspublikatsiooni, sealhulgas 2 monograafia autor ja 3 monograafia kaasautor.
Rein Perens

Rein Perens (16. mai 1940 Kuressaare – 21. jaanuar 2020) oli eesti hüdrogeoloog.
Elulugu.
Rein Perens oli talupidaja-kaluri poeg ja Helle Perensi abikaasa.
Lõpetas 1958 Kingissepa 1. keskkooli, 1963 TÜ geoloogiaosakonna. Geoloogiamagister (1997, TÜ), väitekiri "Siluri ja Ordoviitsiumi karbonaatkivimite veeandvuse muutlikkus Eestis vooluhulga-karotaaži andmetel". Oli 1964–94 Eesti Geoloogiakeskuse (EGK-i) hüdrogeoloog ja vanemhüdrogeoloog, 1994–2017 hüdrogeoloogia osakonna juhataja ja nõunik.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: hüdrogeoloogia, sh hüdrogeoloogiline ja melioratiivne kaardistamine, karbonaatsete kivimite hüdrostratigraafia, reostuse ja mere mõju põhjavee keemilisele koostisele, põhjavee seire ja kaitse. NSVL hüdrogeograafiliste kaartide Balti seeria (Moskva, 1974–1981) kaasautor. Osales 1980. aastail Toolse fosforiidikaevanduse võimaliku keskkonnamõju hindamise komisjoni töös. Olnud geoloogiahuviliste koolinoorte organisaator ja nende teadustööde hindamiskomisjoni liige. Eesti Geoloogia Seltsi (EGS-i) asutajaliige (1989), Eesti Maavarade Komisjoni liige (1995–2002), UNESCO International Hydrological Programme (IHP) Eesti Rahvuskomitee liige 2002, Eesti-Vene piiriveekogude kaitse ja kasutamise ühiskomisjoni seire, hinnangu ja rakendusuuringute töörühma liige (2005–2018). Keila linna volikogu liige ja keskkonnakaitse komisjoni esimees (1989–93). Õpetanud hüdrogeoloogiat Tallinna Tehnikaülikooli mäeinstituudis ja Kehtna Kutsehariduskeskuses. Üle 30 teaduspublikatsiooni, sh 3 monograafiat.
Aleksander Perk

Aleksander Perk (27. juunil 1921 Petrogradi kubermang– 1996) oli Eesti taimefüsioloog.
Elulugu.
Õppis Leningradi Riiklikus Ülikoolis, lõpetas 1947. aastal Tartu Riikliku Ülikooli. Aastatel 1941–1945 võitles Nõukogude armee koosseisus II maailmasõjas. 
Aastatel 1948–1950 Leningradi Riikliku Ülikooli aspirant, bioloogiakandidaat (1953, LRÜ), väitekiri "Роль воды в периоде покоя у растений". 
Ta oli 1951 Tartu Riikliku Ülikooli taimefüsioloogia kateedri vanemõpetaja, 1952–1965 taimefüsioloogia ja (1963.aastast ümber nimetatud) taimefüsioloogia ja -biokeemia kateedri juhataja, 1962 dotsent, 1965–1968 Eesti NSV TA Eksperimentaalbioloogia Instituudi (EBI) vanemteaduri kohusetäitja, aastast 1969 NSVL TA Siberi Osakonna Bioloogia Instituudi Jakuutia filiaali taimebiokeemia labori juhataja. Ta õpetas Tartu Riiklikus Ülikoolis taimefüsioloogiat, erikursusi taimede mineraalsest toitumisest, fotosünteesist, külmakindlusest ning kasvust ja arengust.
Teadustöö.
Uurimusi mitmeaastaste puittaimede puhkeperioodist ja veerežiimist seoses külmakindlusega. Tegeles Tartu Ülikoolis ka taimefüsioloogia ajalooga. Üle 40 teaduspublikatsiooni, aimeartikleid.
Anti Perkson

Anti Perkson (sündinud 11. jaanuaril 1963 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Anti Perkson on töölise poeg.
Lõpetas 1981 Nõo Keskkooli, 1989 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, 1993 magistrantuuri Toronto Ülikoolis, 2002 Tartu Ülikoolis doktorantuuri; keemiatehnoloogia ja rakenduskeemias (1993, Toronto Ülikool), väitekiri "Coal desulphurisation using suppercritical methanol, a semi-continous reactor study", PhD (teoreetiline ja arvutikeemia, 2002, TÜ), väitekiri "Synthesis and characterization of nanostructured carbon". Täiendas end 1996 Bad Windsheimis Saksamaal, 1998 Joensuu Ülikoolis Soomes. Oli 1989–1992 Toronto Ülikooli uurimisassistent ja assistent, 1993–1994 kaasuurija, 1994–1996 AS Eesti Kütus projektijuht, 1998–2003 Tartu Tehnoloogiad OÜ tehnoloog, 2003–2010 AS Silmet tootearendusosakonna juhataja. 
Perkson oli aastail 2007–2010 Silmeti peadirektor ning hiljem on juhtinud ettevõtte Skeleton Technologies üksust Tartus.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: nanostruktuurse süsiniku süntees ja modifikatsioon superkondensaatorite jaoks (1998–2003); haruldaste metallide saamise tehnoloogiad, nende täiustamine. 20 teaduspublikatsiooni, 6 patenti (kaasautor).
Harald Perli

Harald Perli VR I/3 (6. august 1891 Kavastu vald, Tartumaa – 16. september 1953 Stockholm) oli eesti arstiteadlane ja günekoloog.
Elulugu.
Harald Perli oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1910 Tartu Kroonugümnaasiumi, 1917 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (1931, Tartu Ülikool), väitekiri "Võrdlevaid vereuurimisi etioloogiliselt mitmekesiste hüpofüksiade puhul". Oli 1917–1918 Eesti rügemendi ja tagavarapataljoni arst, 1918–1920 Kalevlaste Maleva vanemarst, Kaitseväe Tervishoiuvalitsuse käsundusarst, statistikaosakonna ülem, 1921–1924 Tallinna Keskhaigla naistehaiguste osakonna arst, 1924–1939 osakonna juhataja, 1939–1940 ja 1942–1944 Tartu Ülikooli günekoloogia ja sünnitusabi erakorraline professor ning Naistekliiniku juhataja, 1942–1944 ka arstiteaduskonna dekaan. Korp! Fraternitas Estica auvilistlane.
1941 oli Saksamaal. Läks 1944 Rootsi, oli esialgu arhiivitööl, hiljem Põhja-Rootsis kirurg, 1953. aastast erapraksis Stockholmis.
Teadustöö.
Uurimusi naistehaigustest.
Herman Perna

Herman Perna (10. august (vkj)/ 22. august 1883 Abja vald, Halliste kihelkond, Pärnumaa – 16. aprill 1969 Tallinn) oli eesti ehitusinsener ja tehnikateadlane.
Elulugu.
Herman Perna oli kõrtsmiku poeg.
Lõpetas 1903 Tartu Reaalkooli ja 1913 Riia Polütehnilise Instituudi ehitusinsenerina. 
Oli aastani 1918 Soome sõjaväes, 1919 Eestis Teedeministeeriumi veeteede ja sadamate süvendamise ja parandamise ameti ülem, 1919–1927 tehnikaosakonna juhataja, 1927–1929 direktor, 1929–1934 maanteede ja ehituse osakonna direktor, 1934–1939 raudteevalitsuse abidirektor, 1939–1940 Teedeministeeriumi peainspektor ning raudteede talituse nõukogu liige. 
Ta oli 1920–1934 Tallinna Tehnikumi õppejõud, ehitusosakonna juhataja ja hoolekogu liige. Õpetas geodeesiat, raudteede, signalisatsiooni, maanteede ja tunnelite kursusi. Oli 1942–1943 Tallinna Õhtutehnikumi õpetaja, seejärel Eesti Tööstusprojekti insener.
Herman Perna maeti Tallinna Rahumäe kalmistule 19. april 1969, dokumentides oleva nime German Perna all.
Isiklikku.
Tema vend oli arhitekt ja arhitektuuriõppejõud Artur Perna.
Eva Gerda Perneder

Eva Gerda Perneder (aastani 1939 Scheibe; 8. veebruar 1908 Tallinn – 3. mai 2004) oli baltisaksa päritolu Eesti geograaf ning Krusensternide ja Kotzebue'de perekonnaloo uurija.
Elulugu.
Eva Gerda Scheibe sündis arsti ning Eestimaa kubermangu meditsiinivalitsuse ametniku Reinhold Scheibe (1857–1909) ja Alice Mathilde Charlotta Aurora (sünd. von Knüpffer) tütrena. Tema lelled Robert, Edmund ja Richard Scheibe olid kõik Tallinna apteekrid ning ettevõtjad. Eva Gerda Scheibe emapoolne vanaisa oli arhitekt Rudolf von Knüpffer (1831–1900) ning tema emapoone vanaema Julie Wilhelmine põlvnes Krusensternide suguvõsast ja oli viitseadmiral Paul Theodor von Krusensterni (1809–1881) tütar ning admiral Adam Johann von Krusensterni (1770–1846) ja näitekirjanik August von Kotzebue (1761–1819) lapselaps.
Lõpetas 1926 Tallinna Saksa Tütarlastegümnaasiumi, õppis 1927–1928 Tartu Ülikoolis geograafiat, jätkas õpinguid Jena, Müncheni ja Berliini ülikoolis, lõpetas 1929 Müncheni Ülikooli ja 1934 Frankfurdi Kultuurimorfoloogia Instituudi, geograafiadoktor (1934, Müncheni Ülikool), väitekiri "Siedelungsgeographie der Inseln Ösel und Moon" (München, 1934). Oli 1933–1934 Frankfurdi Kultuurimorfoloogia Instituudi assistent, aastast 1934 assistent Müchenbergis ja Berliinis Geograafia Instituudis, osaledes Aafrika kontinendi kirjeldamise suurprojektis, mis katkes Teise maailmasõja puhkemisel. Pärast abiellumist 1939 loobus teaduslikust tööst. Pärast lahutust töötas 1948–1974 Berliinis raamatukaupluses "Baltia". Pensionieas pühendus perekonnaloole ja mälestuste kirjutamiselele.
Teadustöö.
Uurinud Saaremaa ja Muhu asustusgeograafiat ning eurooplasi Aafrikas. Temalt on ilmunud kuus teaduspublikatsiooni.
Orest Perov

Orest Perov (14. august 1908 Peterburi – 12. märts 1992 Ternopil, Ukraina) oli Venemaa, Eesti ja Ukraina arstiteadlane ja hügieenik.
Elulugu.
Orest Perov oli venelane ja veterinaari poeg.
Lõpetas 1932 Leningradi Zooveterinaariainstituudi ja 1941 Leningradi II Medinstituudi, meditsiinikandidaat (1949, Leningradi Pediaatriainstituut), väitekiri "Некоторые черты самобытной русской медицины допетровской эпохи", meditsiinidoktor (1957, Leningradi Töövõime Ekspertiisi Instituut), väitekiri "Гигиена и санитарная техника в России IX–XVII вв". Oli 1933–36 Tervishoiu rahvakomissariaadi sanitaar-bakterioloogilise labori sanitaarinspektsiooni juhataja, 1941–45 Nõukogude armees arst, 1946–49 Leningradis Meditsiinikooli õpetaja, 1949–52 Leningradi Pediaatriainstituudi hügieeni kateedri assistent, 1953 TÜ hügieeni kateedri vanemõpetaja, 1954–58 kateedri juhataja, dotsent, 1958–73 Ternopoli Meditsiiniinstituudi professor, hügieeni kateedri juhataja; aastast 1973 pensionil.
Teadustöö.
Uurimusi epizootoloogiast, veehügieenist, sanitaartehnika ajaloost ja lastehügieenist.
Jaan Pert

Jaan Pert (17. märts 1899 Peningi vald, Harjumaa – 16. juuni 1953 Örebro, Rootsi) oli Eesti kunsti-, teatrikriitik ja -ajaloolane, kirjanik ja ajakirjanik.
Sündis Harjumaal Peningi vallas Kalesi külas talunik Jaan (1863–1946) ja Katti Perdi (neiup. Peelbaum, 1869–1943) pojana ning ristiti luteriusu Harju-Jaani koguduses. Omandas üldhariduse 1907–1911. aastal Peningi vallakoolis, 1911–1914 Aruküla kihelkonnakoolis, 1914–1916 Tallinnas J. Kirsipuu erareaalgümnaasiumis ja 1916–1920 Jakob Westholmi poisslaste eragümnaasiumis. 
Osales 1918.–1919. aastal Vabadussõjas Tallinna kooliõpilaste pataljonis ning kirjutas sellest ka mälestusi: "Ühe õppursõduri sõjatee. Mälestusi Vabadussõjast" (Tartu, 1936); "L-R Soomusrong nr. 2 Vabadussõjas" (Tallinn, 1935).
11. septembrist 1920 kuni 20. novembrini 1925 õppis Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas alamastme ulatuses rahvaluulet, keskastmes kunstiajalugu ja filosoofiat ning lõpetas ülikooli diplomiga eesti ja üldise kirjanduse erialal. Rahvaluulet õppis Pert professorite Mattias Johann Eiseni ja Walter Andersoni juures, kunstiajalugu professor Helge Kjellini, filosoofiat dotsent Konstantin Ramuli ja eradotsent Walter Freymanni juures ning eesti ja üldist kirjandust professori kohusetäitja Gustav Suitsu juures. Pärast ülikooli lõpetamist avaldas Pert novelle, romaane ja jutustusi, näiteks "Udulaev" (Tartu, 1926); "Punane liilia" (Tartu, 1927); "Sirp õites: üliõpilaste seiklusi" (Võru, 1928); "Armastus ja nälg" (Tallinn, 1929).
Alates 1924. aastast ilmus tema artikleid ajakirjanduses. Aastail 1924–1925 töötas ta Üliõpilaslehe tegevtoimetajana, 1924.–1928. aastal Postimehe teatri- ja kunstiarvustajana. 1932. aastal andis välja oma ajalehte Kunstileht. Teatri-, kunsti- ja kirjandusarvutustes pooldas Pert Reet Varblase sõnul looduslähedast suunda. 
Pert on mitme Eesti kunstniku monograafia autor: 
1928. aastal töötas ta lühemat aega Tartu Konservatooriumi õppejõuna ning aastail 1929–1940 Tallinna Draamastuudio Rändteatri dramaturgi ja teatrikooli õppejõuna. Pert kirjutas näidendeid, näiteks "Õites aed: draama neljas vaatuses" (Tartu, 1926); "Õde Beatrice: draama kolmes vaatuses kaheksasteistkümnes pildis" (Tallinn 1929); "Moodne Eeva: komöödia 3 vaatuses, Tallinn, 1938). Samuti avaldas ta teatriuurimusi: "Draamastuudio 1920–1930" (Tallinn, 1931); "Paul Sepp" (Tallinn, 1931); "Erna Villmer" (Tallinn, 1932). Osales ka biograafilise leksikoni "Eesti riigi-, avaliku- ja kultuurielu tegelased 1918–38" (Tallinn, 1939) koostamisel.
Pärast Nõukogude võimu korraldatud riigipööret tegi Pert põllu- ja metsatöid ning töötas 1941. aastal Tallinnas Elamute Valitsuses ja Hotellitrustis. Saksa okupatsiooni ajal oli Pert Julgeolekupolitsei ajakirjandusreferent. 
1944. aastal põgenes ta seetõttu Rootsi, kus elas algul Stockholmis ja hiljem Örebros. Paguluses kirjutas artikleid Saksa okupatsioonist ("Mälestusi saksa okupatsiooni päevilt", Rahvuslik Kontakt 1983, nr 3) ning Rootsi ja Eesti ajaloolistest sidemetest ("Rootsi vanu allikaid eestlastest", Oma Maa nr 3, 1948; "Liivimaalt pärit kunstnik Rootsi hoovimaalijana: Jakob Henrik Elbfas", Oma Maa nr 4, 1949).
Vello Pert

Vello Pert (3. aprill 1940 Tapa – 24. märts 2003 Tartu) oli eesti bioloog ja füsioloog.
Elulugu.
Vello Pert oli raudteelase poeg.
Lõpetas 1959 Tapa Töölisnoorte Keskkooli ja 1968 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia osakonna. Bioloogiakandidaat (1990, TÜ), väitekiri "Суточные и сезонные изменения полиферативной активности в органах гипофиз-адреналовой системы в норме и при формалиновом стрессе". 
Oli 1968–1990 TÜ füsioloogia kateedri assistent, 1990–1992 vanemõpetaja, 1992–2003 füsioloogia instituudi vanemassistent. Õpetas normaalse füsioloogia kursust; koostas õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: aktiivsuse biorütmid hüpofüüsis ning neerupealise koores, hingamise ja südame-veresoonkonna füsioloogia probleemid. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Richard Pertel

Richard Pertel (22. märtsil 1928 Tallinn – 25. jaanuar 2021 Brookline, Massachusetts, USA) oli eestlasest USA keemik.
Elulugu.
Läks 1944 Saksamaale, oli 1947–1949 Balti Ülikooli keemiaosakonna üliõpilane; siirdus 1949 USA-sse, lõpetas 1952 Washingtoni Ülikooli keemikuna, Ph.D. (füüsikaline keemia, 1957, Illinoisi Tehnoloogiainstituut). Oli 1959–1965 Houstoni Ülikooli ja "associate professor", 1965–68 Finnmargi Ülikooli Kolledž ("Finnmark University Colleage") külalisprofessor, aastast 1969 Chicago Gaasitehnoloogia instituudi vanemteadur ja konsultant.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: fotokeemia, gaasireaktsioonide kineetika, põlemis- ja plahvatusprotsessid, spektroskoopia ja massispektromeetria. Ameerika Keemiaühingu ja Füüsikaühingu liige.
Valter Pertel

Valter Pertel (6. september 1924 Krimm – 9. detsember 2004) oli Eesti ajaloolane.
Elulugu.
Valter Pertel oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1951 Tallinna Juriidilise Kooli, 1957 TÜ õigusteaduskonna, 1970–71 Moskva Ülikooli aspirant, ajalookandidaat (1972, Eestimaa Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut (PAI)). 1951–62 töötas advokatuuris ja prokuratuuris, ühtlasi oli Tallinna Miilitsa Erikeskkooli õigusainete õpetaja, 1963–91 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) NLKP ajaloo kateedri õppejõud (aastast 1976 dotsent), 1989–91 ka Tallinna Politseikooli ajalooõpetaja. Koostanud õppe- ja metoodilisi vahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: (NLKP) ajalugu ja selle õpetamise metoodika, NLKP XX kongressi otsuste osa NSVL sise- ja välispoliitika muutumises. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Harald Perten

Harald Johann Perten (8. aprill 1913 Tallinn – 5. mai 1992 Sankt Gallen, Šveits) oli eesti (põllu)majandusteadlane ja (teravilja)keemik.
Elulugu.
Harald Johann Perten oli töösturi poeg.
Lõpetas 1930 Tallinnas J. Westholmi Gümnaasiumi, 1934 Tartu Ülikooli majandusteaduskonna, õppis 1934 õigusteaduskonnas. Korporatsiooni Vironia liige. Oli aastast 1934 oma isa leivatööstuse ärijuht Tallinnas. 
Põgenes 1944 Saksamaale, sealt 1945 Rootsi, oli 1945–1967 Stockholmis "Statens institut för företagsutveckling"u teraviljalaboratooriumi keemik ja juhataja , 1967–1980 FAO teraviljaeriteadlane (-ekspert) Roomas, Senegalis ja Sudaanis, aastast 1981 Šveitsis Uzwilis firma Buler Brothers Ltd. nõuandja sorgo ja hirsi jahvatamise alal.
Teadustöö.
Avaldanud uurimusi teraviljakeemia ning sorgo ja hirsi töötlemisest. International Association Cereal Chemistry, American Association Cereal Chemistry liige. 20 teaduspublikatsiooni.
Harald Perten oli aktiivne mootorratta- ja autosportlane, tennisist, harrastusfotograaf, filmimees ja helitehnik. Oli Stockholmi eesti tennisklubi SET üks asutajaid ja kauaaegne esimees. Alles pagulusse asununa tegi pressifotograafina kaastööd kohalikele Rootsi ajalehtedele. Võttis 1936 osa tähesõidust Berliini olümpiamängudele.
Olavi Pesti

Olavi Pesti (sündinud 1. novembril 1950 Tallinnas) on eesti ajaloolane.
Elulugu.
Olavi Pesti lõpetas 1969 Tallinna 10. Keskkooli ning 1974 Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna. 
Ta oli 1974–1976 Saaremaa Muuseumi vanemteadur, alates 1976 teadusdirektor. Ta on Saaremaa Muuseumi ajalooekspositsioonide kaasautor, juhendanud Saaremaa kodu-uurijaid, mitme Saaremaa kultuurilugu käsitleva kogumiku koostaja ja toimetaja; alates 1993 Saaremaa muuseumi aastaraamatu toimetaja, aastast 2002 "Saaremaa Muuseumi Toimetiste" ja aastast 2004 "Saaremaa Merekultuuri Seltsi Toimetiste" toimetaja. 
Olavi Pesti on Eesti Muinsuskaitse Seltsi (1987) asutajaliige ja volikogu liige (1987–1992), Johannes Aaviku Seltsi asutajaliige (1992) ja Eesti Kongressi liige (1990–1992). 
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Saaremaa kultuurilugu, eriti Saaremaa muuseumi ajalugu, muinsuskaitse, väljapaistvad saarlased. Üle 200 teadus- ja aimetrükise.
Isiklikku.
Olavi Pesti on Madis Pesti poeg ja Arvo Pesti vend.
Tema tütar on Mele Pesti.