tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Nobeli auhind

Nobeli auhind (ka "Nobeli preemia") on rootsi keemiku, leiduri ja töösturi Alfred Nobeli testamendi põhjal asutatud iga-aastane rahvusvaheline füüsika-, keemia-, füsioloogia- ja meditsiini-, kirjandus- ning rahuauhind. Selle pälvinu on nobelist.
Nobeli auhinna saajad määravad Rootsi Kuninglik Teaduste Akadeemia (füüsika ja keemia alal), Kuninglik Meditsiiniinstituut (füsioloogia ja meditsiini alal), Rootsi Akadeemia (kirjanduse alal) ja Norra parlamendi Nobeli komitee (rahuauhinna). Komiteesid abistavad nelja Nobeli instituudi esindajad (3 instituuti asuvad Stockholmis, 1 on Oslos). Need komiteed pöörduvad iga aasta septembris kogu maailma teadlaste, kirjandustegelaste ja varasemate Nobeli auhinna laureaatide poole, et nad teeksid ettepanekuid, keda auhinnata. Valimised toimuvad oktoobri viimasel neljapäeval. Nobeli surma-aastapäeval, 10. detsembril annab Rootsi kuningas valituile Stockholmis kätte Nobeli bareljeefiga kuldmedali, diplomi ja tšeki. Samal ajal annab Norra kuningas Oslos kätte rahuauhinna.
Lisaks nendele auhindadele annab 1969. aastast Rootsi Riigipank välja Alfred Nobeli mälestusauhinda majanduse alal. Selle saaja otsustab samuti Rootsi Teaduste Akadeemia.
Nobeli auhind määratakse ühele isikule harilikult ainult üks kord, erandina on kaks auhinda saanud Marie Curie, Linus Pauling, John Bardeen ja Frederick Sanger. Surnud isikule auhinda ei määrata, erandina on postuumselt pälvinud auhinna rootsi kirjanik Erik Axel Karlfeldt (1931) ja ÜRO peasekretär Dag Hammarskjöld (1961. aasta rahuauhind). 
Esimesed auhinnad anti välja Alfred Nobeli viiendal surma-aastapäeval 1901. aastal. Mõnel aastal pole sobivaid kandidaate leitud või on auhinnad andmata jäänud sõja tõttu.
Nobeli auhinna suurus (Rootsi kroonides).
Nobeli auhinna fondi haldab Nobeli Fond. Esialgu koosnes fond Alfred Nobeli pärandist 31 miljoni Rootsi krooni väärtuses. Fondi raha on investeeritud rahvusvahelistel börsidel üle maailma ja protsentidest laekuv summa jaotatakse igal aastal viieks võrdseks osaks, mis antakse isikuile, kelle töö on toonud inimkonnale kõige suuremat kasu.
Fond kaotas 2008. aasta majanduskriisi tõttu oma väärtusest 22,3 protsenti. 2009. aasta lõpuks oli fondi väärtus 3,11 miljardit Rootsi krooni, mis on kolmandiku võrra väiksem kui buumi tipus kümme aastat varem, siiski on kõigi kuue preemia hind, mis 2010. aastal välja anti, jätkuvalt kümme miljonit Rootsi krooni.
Nobeli kirjandusauhind

Nobeli kirjandusauhind on Nobeli auhind, mida antakse välja silmapaistvate saavutuste eest kirjanduses.
Naim Frashëri

Naim Frashëri [n'aaim fr'aašri] (25. mai 1846 Frashër, Lõuna-Albaania – 20. oktoober 1900 Kızıl Toprak, Türgi) oli albaania romantiline kirjanik, Albaania rahvusliku taassünni Rilindja kombëtare väljapaistev tegelane koos oma vendade Sami Frashëri ja Abdyl Frashëriga, usutunnistuselt Bektashi moslem.
Elukäik.
Isa oli vaesunud bei Përmeti ringkonnast Frashërist. Naim õppis Janinë kreeka gümnaasiumis "Zosimea". 
Oli Türgi ametnik Sarandës, Beratis ja Janinës. Aastal 1882 kutsuti ta tööle Konstantinoopolisse, kus ta oli Haridusministeeriumi juures asuva tsensuurikomisjoni liige ja direktor, kellena ta aitas kaasa paljude albaaniakeelsete raamatute väljaandmisele, saades mõnikord mööda minna albaaniakeelsete raamatute ja publikatsioonide keelust. Võttis aktiivselt osa albaanlaste vabadusvõitlusest. Sageli pidi ta oma teostele alla kirjutama nimetähed (N. H., N. H. F. või N. F.), sest need olid Türgi võimude poolt keelatud. Neid tuli Albaaniasse salaja sisse tuua. 
Looming.
Hakkas varakult luuletama. Kirjutas algul pärsia keeles. Kokku kirjutas ta 22 teost: neli türgi keeles, ühe pärsia keeles, kaks kreeka keeles ja 15 albaania keeles. 
Kirjutas patriootilisi poeeme ja rahvalikku lüürikat, mis oli algul pärsia luule tugeva mõju all, hiljem ka prantsuse luule mõju all. Ta tõlkis ka mitu Jean de la Fontaine'i valmi. 
Poeem "Karjandus ja põllundus" kirjeldab karjuse ja põlluharija tegevust. Vahele on pikitud ülistust Albaania loodusele ja igatsushüüdeid kodumaa järele.
Poeem "Skanderbegi lugu" jutustab Albaania rahvuskangelase Skanderbegi eluloo, põimides vahele fantastilisi episoode. 
Tõlkis Homerose "Iliase". Kirjutas didaktilise ja (islami)usulise sisuga kirjutisi. 
Frashëril oli suur mõju 19. ja 20. sajandi albaania kirjandusele.
Naim Frashëri nime kannavad orden (selle ordeni on saanud ka ema Teresa) ja kirjastus.
Nicholas Bacon

Nicholas Bacon (1509 – 20. veebruar 1579) oli Inglise poliitik Elizabeth I ajal.
Ta sündis Kentis Chislehurstis. Tema isa Robert Bacon oli pärit Suffolkist Drinkstone'ist.
Nicholas Bacon lõpetas 1527 Cambridge'i Ülikooli. Pärast mõnda aega Pariisis viibimist astus ta Gray's Inni ning 1533 sai advokaadiks. Kui kloostrid likvideeriti, oli ta maasaajate hulgas. Ta sai maa, mis oli konfiskeeritud kloostrilt, kus tema isa oli olnud jooksupoisiks. 1545 sai ta parlamendiliikmeks Dartmouthi esindajana. 1546 sai ta prestiižika ja tulusa ametikoha "attorney of the court of wards and liveries" ning 1552. aastaks oli ta saanud Gray's Inni laekuriks. Mary I ajal teda kui protestanti ei edutatud. Elizabeth I ajal aga määrati ta suuresti tänu oma teise naise õemehe William Cecili eestkostele Suurpitsati hoidjaks ("Lord Keeper of the Great Seal"). Varsti pärast seda ülendati Bacon rüütliks. 
Bacon aitas tagada oma sõbrale Matthew Parkerile Canterbury peapiiskopi koha. Bacon oli oma ametikoha tõttu Lordide Koja eesistuja, kui Elizabeth I avas oma esimese parlamendi. Kuigi Bacon oli Mary Stuarti leppimatu vaenlane, oli ta finantskaalutlustel vastu William Cecili Prantsusmaa-vastase sõja poliitikale, kuid ta pooldas tihedamaid sidemeid välismaa protestantidega ning teadvustas ohtu, mis Inglismaale lähtus Prantsusmaa ja Šotimaa liidust. 1559 anti Baconile täielikud lordkantsleri volitused. 1564 langes ta ajutiselt kuninganna ebasoosingusse ning kõrvaldati õukonnast, sest Elizabeth I kahtlustas teda selles, et ta oli seotud John Halesi pamfleti "A Declaration of the Succession of the Crowne Imperial of Ingland" avaldamisega. Selles pooldati leedi Jane Grey õe leedi Catherine Grey asumist Inglismaa troonile. Kui selgus Baconi süütus, siis tema soosing taastus. Bacon oli vastu ettepanekule panna Mary Stuart mehele Norfolki hertsogile, samuti Inglismaa kuninganna kavandatud abielule Anjou hertsogi François'ga. Tema umbusku katoliiklaste ja prantslaste vastu suurendas pärtliöö. Anglikaani kiriku ustava liikmena oli ta kogu aeg huvitatud kirikuasjadest ning tegi ettepanekuid kiriku õpetusest ja distsipliinist paremaks kinnipidamiseks. 
Nicholas Bacon suri 20. veebruaril 1579 ja maeti Londoni Saint Pauli katedraali. Järelehüüetes nimetati teda osavaks kõnemeheks, õpetatud juristiks ja suuremeelseks sõbraks. Ta tegi annetusi hariduse heaks ning määras selleks ka osa oma pärandusest. Muuhulgas rajas ta tasuta "grammar school"'i Redgrave'is.
Nicholas Bacon oli kaks korda abielus. Esimese abikaasa Jane'iga oli tal kolm poega ja kolm tütart. Tema teine abikaasa oli Anne (suri 1610), Edward VI kasvataja Anthony Cooke'i tütar, oma aja üks haritumaid naisi. Temaga oli Nicholasel kaks poega.
Baconi kõige vanem poeg Nicholas (u 1540 – 1624) oli parlamendiliige, kes esindas Suffolki ning sai 1611 esimeseks Inglismaa baronetiks. See tiitel kuulub seniajani tema järglastele. Ka tema teine poeg Nathaniel (u 1550 – 1622) ja kolmas poeg Edward (u 1550 – 1618) osalesid avalikus elus. Tütar Anne'i kaudu oli Nicholas Bacon Townshendi markiide esivanem.
Tema pojad teisest abielust olid Anthony Bacon ja Francis Bacon.
Sergei Litvinov

Sergei Nikolajevitš Litvinov (23. jaanuar 1958 Tsukarov Krasnodari krai – 19. veebruar 2018 Sotši) oli endise NSV Liidu kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (1988) ja kahekordne maailmameister (1983 ja 1987).
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Moskva 1980
Soul 1988
Maailmameistrivõistlustel.
Helsingi 1983
Rooma 1987
Euroopa meistrivõistlustel.
Ateena 1982
Stuttgart 1986
Heinrich XVI

Heinrich XVI Rikas ("Heinrich der Reiche"; 1386 – 30. juuli 1450 Landshut) oli Baier-Landshuti hertsog alates 1393 ja Baier-Ingolstadti hertsog alates 1447 kuni surmani.
Heinrich oli ühe Baierit valitseva Wittelsbachide dünastia haru esindaja. Tal õnnestus oma eduka valitsusaja jooksul tagada pärimisõigus ka teise liini (Ingolstadti) maadele. Baier-Müncheni liin jäi veel kõrvalliini valitsejate võimu alla, kuid Heinrichi järeltulijate ajal ühendati ka need ühtse Baieri hertsogiriigiga. Teda, tema poega ja pojapoega peeti ka müstiliselt rikasteks valitsejateks, mistõttu nad said hüüdnime 'Rikas'.
Heinrich suri ilmselt katku või muusse nakkushaigusse.
Perekond.
25. novembril 1412 abiellus ta Austria Margaretega (1395–1447). Nende lapsed:
John Flanagan

John Flanagan (9. jaanuar 1873 Kilbreedy, Iirimaa – 4. juunil 1938 Kilmallock, Iirimaa) oli USA kergejõustiklane (vasaraheitja), kolmekordne olümpiavõitja (1900, 1904 ja 1908).
John Flanagan parandas mitteametlikku maailmarekordit vasaraheites aastatel 1895–1909 16 korda (44.47–56.20). Ametlikke maailmarekordeid tollal ei fikseeritud.
Rimini

Rimini on linn Itaalias Emilia Romagna maakonnas, Rimini provintsi halduskeskus.
Rimini asub Aadria mere ääres ning on üks tuntumaid Euroopa merekuurorte, millele on kuulsust lisanud režissöör Federico Fellini oma esimeste filmidega.
Franz Josef II

Franz Josef II (täisnimega Franz Josef Maria Aloys Alfred Karl Johannes Heinrich Michael Georg Ignaz Benediktus Gerhardus Majella von und zu Liechtenstein; 16. august 1906 Frauenthali loss, Steiermargi hertsogkond, Austria keisririik – 13. november 1989 Grabs, Sankt Gallen, Šveits) oli Liechtensteini vürst, Troppau ja Järgerdorfi hertsog ning Rietbergi krahv 1938–1989. Ta oli praeguse vürsti Hans Adam II isa.
Franz Josef II isa oli Liechtensteini prints Alois von und zu Liechtenstein ja tema ema oli Austria ertshertsoginna Elisabeth, viimase Austria keisri Karl I tütar. Poiss sai nime oma ristiisa, Austria-Ungari keisri Franz Joseph I järgi. Franz Josef II-l oli 5 venda ja 2 õde, kõik nooremad ja kõik said täiskasvanuks.
Franz Josef II sai vürstiks 1938 pärast oma isa lastetu onupoja Franz I surma. Õigupoolest võinuks trooni pärida tema isa Alois (1869–1955), kuid isa loobus juba 1921. aastal troonipärimisõigusest vanima poja kasuks.
Franz Josef II oli oma valitsusajal väga populaarne, sest elas esimese Liechtensteini riigijuhina alaliselt riigis. Usuti, et just tänu tema pingutustele jäi riik Teisest maailmasõjast kõrvale.
1984 andis Franz Joseph enamiku oma võimust üle enda pojale ja tulevasele vürstile Hans Adamile. Samal aastal, pärast vastavat (ainult meeste seas korraldatud) rahvahääletust, said Liechtensteini naised viimastena Euroopas valimisõiguse.
1943 abiellus Franz Josef krahvinna Georgina von Wilczekiga. Neil sündis viis last:
Franz Josef II suri pärast 51-aastast valitsemisaega, 26 aastat pärast oma naist. Surres oli ta kõige kauem Euroopas valitsenud monarh.
Franz Josef I

Franz Joseph I ehk Franz Josef I (1726–1781) oli Liechtensteini vürst 1772–1781.
Ta oli eelmise vürsti Josef Wenzeli vennapoeg ning sai troonipärijaks tolle ainsa poja varajase surma tõttu. Enne vürstiks saamist tegeles ta Saksa-Rooma riigi poliitiliste probleemidega, näiteks tõi Hispaaniast tulevasele keisrile Leopold II-le tema pruudi Maria Theresa. 
Vürstina hoolitses Franz Joseph riigi majanduse edendamise ja kunstikogu kasvatamise eest.
Ta abiellus 1750 Sternbergi krahvinna Mariega (1733–1809) ja neil oli kaheksa last:
Roger Bacon

Roger Bacon (umbes 1214 – 1294) oli inglise filosoof ja loodusteadlane, Oxfordi Ülikooli ja Pariisi Ülikooli õppejõud. Ta tegeles matemaatika, füüsika, alkeemia, optika ja astronoomiaga. Tuntud ka kui "Doctor Mirabilis" ('imeline õpetaja', postuumne aunimetus). Baconit peetakse empirismi rajajaks. Ta oli frantsiskaani ordu liige.
1106

1106. aasta
Sajandid: 11. sajand - 12. sajand - 13. sajand
Aastakümned: 1050. aastad 1060. aastad 1070. aastad 1080. aastad 1090. aastad - 1100. aastad - 1110. aastad 1120. aastad 1130. aastad 1140. aastad 1150. aastad 
Aastad: 1101 1102 1103 1104 1105 - 1106 - 1107 1108 1109 1110 1111
Ameerika Ühendriikide justiitsminister

 
Ameerika Ühendriikide justiitsminister (inglise keeles "United States Attorneys General"; A. G.) on Ameerika Ühendriikide justiitsministeeriumi juht. 
Pam Bondi on justiitsminister alates 5. veebruarist 2025.
Tahoe järv

Tahoe järv on järv Põhja-Ameerikas Sierra Nevada mäestikus umbes 2000 m kõrgusel. Asub California ja Nevada osariigi piiril Carson City lähedal.
Järve pindala on 497 km². Suurima sügavusega 501 m on Tahoe üks sügavamaid järvi Põhja-Ameerikas. Järve voolab 63 jõge ja oja, välja voolab vaid Truckee jõgi. Truckee jõele ehitatud tammiga moodustus järve põhjaosas väike paisjärv (veetase tõusis 3 m).
Legendid räägivad, et järves elab koletis Tessie.
Tiitrimine

Tiitrimine on meetod ainete/ioonide/elementide sisalduse määramiseks, mis põhineb analüüdi (tiitritav aine) reaktsioonil ainega, mille kontsentratsioon on täpselt teada (titrant).
Meetodid.
Kasutatakse kolme tiitrimismeetodit:
Otsetiitrimine.
Teatud kogusele tiitritavale lahusele (A) lisatakse titrandi (T) lahust kuni reaktsiooni lõpp-punkti fikseerimiseni.
skeem: A + T = P
Tagasitiitrimine.
Teatud kogusele tiitritavale lahusele (A) lisatakse liias titrandi (T) lahust; titrandi liig tiitritakse tagasi teise teadaoleva kontsentratsiooniga ainega (B), mis reageerib hästi titrandiga, kuid ei lagunda analüüdi ja titrandi reaktsioonil moodustunud produkti (P).
skeem: A + Tliias = P + Tliig
Tliig + B = Q
Asendustiitrimine.
Kasutatakse eelkõige kompleksonomeetrias. Titrandi (T) ja nõrgema kompleksimoodustaja (B) vahelise reaktsiooni produktiga (Q) pannakse reageerima tiitritav lahus (A, peab olema tugevam kompleksimoodustaja); määratakse eralduva nõrgema kompleksimoodustaja (B) hulk.
skeem: A + Q = P + B
B + T = Q
Arkaadia

Arkaadia on ajalooline piirkond Kreekas Peloponnesose piirkonnas.
Arkaadia on mägine ala Peloponnesose poolsaare keskosas. Arkaadia nimi on arkaadlaste müütilise esiisa Arkase järgi, kes oli Zeusi ja Kallisto poeg.
Antiikajal tegeles Arkaadia elanikkond karjakasvatusega ja Arkaadiat hakati kirjanduses kujutama kui idüllilist maakonda, kus elavad karjused. See kinnistus ka hilisemas kirjanduses ja kujutavas kunstis.
Arkaadia oli Paani kultuse keskus.
Arkaadia ajalooline piirkond kattub ligikaudu tänapäevase Arkaadia piirkonnaüksusega.
Lennukikandja

Lennukikandja ehk lennukiemalaev on suur sõjalaev, mis on ehitatud lennukite ja kopterite lendudeks ja alaliseks paiknemiseks pardal. Praktiliselt on tegemist ujuva lennuväljaga.
Üldkirjeldus.
Tavaliselt on lennukikandjad mereväe suurimad laevad. Üldjuhul liiguvad nad koos väiksema või suurema saatelaevastikuga, olles ise lipulaevaks. 
Lennukikandja ülatekk on ühtlasi lennutekk, millel on üks või mitu lennurada ning õhusõidukite parkimiskohad. Õhusõidukitele on üldjuhul ette nähtud lennuteki all ka angaaritekk, kuhu on võimalik ümber paikneda vastava lifti abil.
Kasutus.
Praegu tegutseb maailmas 22 lennukikandjat. Lennukikandjad kuuluvad Ameerika Ühendriikide, India, Prantsusmaa, Venemaa, Hispaania, Brasiilia, Itaalia, Tai ja Suurbritannia relvastusse. Lisaks kuulub Hiina Rahvavabastusarmeele endine Nõukogude lennukikandja Varjag. Uusi lennukikandjaid arendavad Hiina RV, Prantsusmaa, India, Venemaa, Jaapan, Suurbritannia ja Ameerika Ühendriigid. 
Lisaks on Austraalia, Brasiilia, Prantsusmaa, India, Itaalia, Jaapani, Hollandi, Lõuna-Korea, Hispaania, Suurbritannia ning Hiina Rahvavabariigi mereväes laevu, mis suudavad kanda mitut kopterit. Neid nimetatakse ka kopterikandjateks.
Ajalugu.
Esimesed katselised õhkutõusmised laevalt ja maandumised laevale tehti Ameerika Ühendriikide mereväes 1910. ja 1911. aastal. Transpordialusest ümber ehitatud Jaapani lennukikandjalt Wakamiya toimusid 1914. aasta 5. septembril esimesed merelt lähtunud õhurünnakud Saksa sihtmärkidele Tsingtao piiramisel Hiinas.
Esimene lennukikandjaks ehitatud laev oli HMS Ark Royal, mis valmis 1914. aastal. Seda kasutati esimese maailmasõja ajal. Teise maailmasõja ajal oli ameeriklastel juba 7 lennukikandjat. Jaapanil oli teise maailmasõja alguses 10 lennukikandjat.
Lennukikandjaid on kasutatud Vabadussõjas, Falklandi sõjas, Lahesõjas ja liitlasvägede Iraagi invasioonis 2003. aastal.
Lennukikandjate klassid.
USA mereväel on maailma suurim lennukikandjate laevastik: üksteist superlennukikandjat teenistuses, üks ehitusel ja kaks plaanis.
Como provints

Como provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Piirneb põhjas Šveitsiga. Provintsi keskus on Como linn.
Haldusjaotus.
Como provints jaguneb 160 omavalitsusüksuseks ("comune").
Cremona provints

Cremona provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Provintsi keskus on Cremona linn.
Cremona piirneb järgmiste provintsidega: Bergamo, Brescia, Lodi, Mantova, Milano, Parma, Piacenza.
Suurim linn on provintsi keskus Cremona, teised tähtsamad asulad on Crema linn provintsi kirdeosas ning Soresina, Castelleone, Soncino ja Casalmaggiore.
Loodus.
Po jõgi moodustab loodusliku piiri Piacenza provintsiga, Oglio jõgi eraldab Cremona provintsi Brescia provintsist.
Cremona provints asub Lombardia madaliku keskmes, mida läbib mitu jõge, sh Serio jõgi ja Adda jõgi, ning niisutuskanalid, kuid mägesid siit ei leia.
Majandus.
Majanduses on oluline osa põllumajandusel (kasvatatakse maisi ("melegot"), otra, soja ja suhkrupeeti). Toiduainetest on kuulsad Cremona nugat ("torrone") ja sinep. Tööstus (peamiselt tekstiili- ja keemiatööstus) on koondunud provintsi põhjaossa, Crema ümbrusse.
Haldusjaotus.
Cremona provints jaguneb 113 omavalitsusüksuseks ("comune").
Lecco provints

Lecco provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Provintsi keskus on Lecco linn.
Haldusjaotus.
Lecco provints jaguneb 90 omavalitsusüksuseks ("comune").
Mantova provints

Mantova provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Provintsi keskuseks on Mantova linn.
Suuremad asulad on (sulgudes rahvaarv):
Haldusjaotus.
Mantova provints jaguneb 64 omavalitsusüksuseks ("comune").
Varese provints

Varese provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Piirneb põhjas Šveitsiga. Provintsi keskus on Varese linn.
Olulisemad linnad peale Varese on Busto Arsizio, Gallorato ja Saronno.
Provintsi suurimad järved on piirijärved Lago Maggiore ja Lugano järv, Varese lähedal asuvad Lago di Varese huvitava Isolino Virginia saarega ning väiksemad Monate järv ja Comabbio järv.
Varese lähedal asub Campo dei Fiori looduskaitsealune regionaalpark (5400 ha).
Haldusjaotus.
Varese provints jaguneb 141 omavalitsusüksuseks ("comune").
Chakri Naruebet

Chakri Naruebet (tai จักรีนฤเบศร; ehitatud 1994–1996 Hispaanias Basani laevatehases) on Tai esimene ja ainuke lennukikandja.
Chakri Naruebet on maailma väikseim kasutusel olev lennukikandja.
Laeva üldandmed.
Pikkus: 182,6 m
Veeväljasurve: 10 000 t
Kaljo Aamer

Kaljo Aamer (17. aprill 1935 Tallinn – 22. november 2002) oli eesti teedeinsener ja majandustegelane.
Ta lõpetas 1960 Tallinna Polütehnilise Instituudi ja 1984 Moskva Rahvamajanduse Akadeemia. 
Edgar Savisaare valitsuse ajal oli ta Jaak Tamme alluvuses tööstus- ja energeetikaministri asetäitja. Edgar Savisaare mälestuste järgi pooldasid nad riigiettevõtete kiiret erastamist direktoritele või nende poolt valitud eraomanikele. 
Ta oli 1991. aastast Eesti Asfaldiliidu esimees. 19. mail 1993 taandas ta ennast sellelt ametikohalt.
Hiljem oli ta Eesti Kütuse kommertsdirektor, varustusdirektor, rahvusvaheliste suhete direktor ja peadirektori asetäitja ning Eesti Õliühingu nõunik (tegevjuht).
Aastal 1998 sundlõpetati ettevõte EK Pluss AS, mille tegevdirektor Kaljo Aamer oli. Aamer kuulus 1998. registreeritud Osaühingu O.C. juhatusse. 
1992. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Demokraatide) nimekirjas valimisringkonnas nr 1 (Põhja-Tallinn) ning kogus 72 (Eestist 68 ja välisriikidest 4) häält. 
1995. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta Eesti Rahvuslaste Keskliidu) nimekirjas valimisringkonnas nr 3 ning kogus 24 (Mustamäe linnaosast 19 ja Nõmme linnaosast 5) häält. Ta osales 1999. aasta Riigikogu valimistel, kandideerides Mõõdukate nimekirjas. 
1999. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta Mõõdukate nimekirjas Tallinna linnavolikokku valimisringkonnas nr 3 (Mustamäe ja Nõmme linnaosa) ja 2002. aasta kohalikel valimistel valimisringkonnas nr 6 (Nõmme linnaosa). Aastal 2002 kogus ta 9 häält ja volikokku ei pääsenud.
Aastal 1993 algatati Kaljo Aameri vastu kriminaalasi. Tallinna Linnakohtu 18. mai 1994. aasta otsusega mõisteti ta õigeks. 
Isiklikku.
Kaljo Aameri abikaasa oli Ülle Aamer. 
Alates 1995. aastast kuulus ta Tallinna Piiskoplikku Toomkogudusse. Aastal 2001 valiti ta koguduse nõukokku. Ta suri 22. novembril 2002 ning ta maeti 6. detsembril Tallinna Metsakalmistule.
Oscar

Oscar (inglise keeles "Academy Award") on 1929. aastast antav Ameerika Ühendriikide filmiauhind, millega Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia tunnustab silmapaistvaid filmiloojaid. 
Esimesel Oscarite jagamisel 16. mail 1929 Hollywoodis Roosevelti hotellis pälvisid tunnustuse 1927. ja 1928. aasta parimad filmid.
Auhinnatseremoonia tunnusmeloodia "Fanfaarid Oscarile" on kirjutanud Jerry Goldsmith. 19. märtsil 1953 kanti Oscarite gala esimest korda üle televisioonis. 2002. aastast antakse auhindu üle Dolby teatris, mis kandis varem Kodaki teatri nime.
Auhinnakategooriad.
Esimesel korral jagati Oscareid 15 kategoorias, kuid juba järgmisel aastal vähendati kategooriate arvu seitsmeni. Pärast seda on kategooriate arv ühtlaselt kasvanud, ulatudes praegu 24-ni.
Aastal 1935 lisandusid filmimontaaži, -muusika ja -laulu auhinnad. 1937. aastal anti esimest korda auhinnad parima mees- ja naiskõrvalosa täitmise eest. Viimastel aastakümnetel eriti suurepäraseid saavutusi pakkunud eriefektide kategooria lisandus jagatavate auhindade nimekirja 1940. aastal ja lühidokumentaalfilmi kategooria kaks aastat hiljem. 1948. aastal täiendati auhindade nimistut parima võõrkeelse filmi kategooriaga ja võitjaks osutus Itaalia linateos "Saapapuhastaja" ("Sciuscià").
 Sulgudes on auhinna esimest korda väljaandmise aasta.
Auhinnakuju.
Oscari kuju on disaininud filmidekoraator Cedric Gibbons. Kuju on tehtud vasest ja niklist ning kaetud 24-karaadise kullaga. See on 33,9 sentimeetrit pikk ja kaalub 3,9 kilogrammi. Alates 1949. aastast kujud nummerdatakse. 1982. aastast valmistab Oscari kujusid Chicagos asuv firma R. S. Owens &amp; Company. 2009. aastaks oli välja jagatud 2744 Oscarit.
See, miks Ameerika Filmiakadeemia auhind just Oscari nime sai, ei ole täpselt teada. Levinuim legend räägib, et filmiakadeemia töötajale ja hilisemale produtsendile Margaret Herrickile meenutas kuju tema onu Oscarit. Auhinna hüüdnimi hakkas filmiakadeemia liikmete seas levima ja 1934. aastal kasutas kolumnist Sidney Skolsky Oscari nime, kui kuulutas parimaks naisnäitlejaks Katharine Hepburni. Filmiakadeemia hakkas seda nime avalikult kasutama alles 1939. aastal. Auhinna ametlik nimi on praeguseni Academy Award.
Kõige rohkem Oscareid võitnud linateosed.
Sulgudes on auhinnatseremoonia toimumise aasta.
Magmakamber

Magmakamber on litosfääri ülaosas paiknev reservuaar, mis toidab vulkaani magmaga.
Magmakambris on magma suure rõhu all. Pika aja jooksul võib magma murendada enda ümber olevaid kivimeid, tekitades nendesse pragusid. Kui mõni pragu ulatub maapinnani, siis tungib magma laavana selle kaudu välja ja rõhk magmakambris alaneb. Seda nimetatakse vulkaanipurskeks. Seetõttu asuvad vulkaanid enamasti magmakambri kohal.
Magmakambrisse imbub magma tavaliselt selle põhjas olevate pragude kaudu maapinna sisemusest. Ühtlasi suureneb rõhk magmakambris. Vulkaanide all on sageli magmakambreid kaks üksteise all: üks, väiksem, maapinna lähedal, kust magma vulkaani kaudu välja voolab, ja teine, suurem, sügaval, mis "toidab" ülemist magmakambrit.
Magmakambreid uuritakse peamiselt seismiliste meetoditega. Maavärina tekitatud seismilised lained liiguvad vedelas magmakambris aeglasemalt kui ümbritsevates kõvades kivimites. Seismiliste lainete aeglase liikumise alad vastavadki magmakambritele.
Magmakambreid on keeruline avastada, kui nende kohal vulkaani pole, ja sellepärast on avastatud magmakambrid maapinna lähedal, tavaliselt 1–10 km sügavusel. Geoloogilises mõttes on see maapinnale väga lähedal, kuigi inimesed võivad neid pidada väga sügaval olevateks. Kuna maakera sisemus on märgatavalt kuumem kui maapind, siis võib oletada, et suurematel sügavustel paikneb magmakambreid tihedamalt ja nad on suuremad.
Vulkaanipurske käigus võib kogu magmakamber tühjeneda ja kogu magma selles maapinnale voolata. Seejärel võivad magmakambrit ümbritsevad kivimid sellesse kokku variseda. Kui niisugune varing tekitab maapinnale augu, nimetatakse seda kaldeeraks. Sõltuvalt magmakambri suurusest, asukohast ja muudest asjaoludest võib kokku variseda vulkaani tipp, külg või kogu vulkaan. Kui kaldeerasse tekib järv, nimetatakse seda kaldeerajärveks.
Kui magma ei leia teed maapinnale, siis ümbritsevate jahedamate kivimite tõttu magmakamber jahtub ning selles olev magma tardub ja kristalliseerub. Moodustub intrusiivne tardkivim, mis koosneb graniidist ja gabrost. Jahtumise käigus kogunevad kergemad, väiksema tihedusega komponendid magmakambri ülaossa ja tihedamad komponendid alaossa, aga tardumine ja tahkumine ei alga põhjast, vaid välisseinte äärest, sest need on kõige jahedamad.
Vedelas magmas on lahustunud mitmesugused gaasid. Tahkumise käigus gaasid vabanevad kivimist ja suurendavad rõhku magmakambris. See võib osutuda piisavaks, et vulkaanipurset esile kutsuda. Madalama keemispunktiga komponentide eraldumine muudab magma tavaliselt viskoossemaks, sest silikaatide kontsentratsioon magmas suureneb. Selle tulemusel muutub magma esialgu hoopis voolavamaks ja niisuguses olukorras toimuv vulkaanipurse võib olla veelgi laastavam kui olnuks enne jahtumise algust toimuv kuumema magma purse.
Haljala valla lipp

Haljala valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asuva Eesti haldusüksuse Haljala valla lipp.
Lipp on kinnitatud 8. märtsil 1994. Kui 2017. aastal liitusid Haljala vald ja Vihula vald, siis jäi kasutusele Haljala valla sümboolika.
Lipu kirjeldus.
Haljala valla lipp on põhivärvilt sinine kangas, mille vardapoolses küljes on 2 ühiku laiune valge püstlaid. Sinisel väljal on kollane kaheksaharuline täht.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:9 ning normaalsuurus 105x135 cm.
Põhjendus.
Sinine ja valge (hõbe) on Virumaa vapivärvid. Kuldne täht sümboliseerib valgust ja teadmisi, rahva edulootusi- ja püüdlusi.
Lipu kasutamise kord.
Valla lipp heisatakse:
Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.
Ülle Aaskivi

Ülle Aaskivi (sünninimi Ülle Kiin; 5. detsember 1950 – 17. jaanuar 2007) oli Eesti jurist, poliitik ja riigiametnik.
Aaskivi lõpetas aastal 1968 C. R. Jakobsoni nimelise Viljandi 1. Keskkooli ja aastal 1974 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Ta töötas prokuratuuris ning hiljem valitsuse nõunikuna.
Ülle Aaskivi alustas oma poliitilist karjääri Viljandimaal Rahvarinnet organiseerides ning kandideeris Ülemnõukokku koos Jaak Alliku, Uno Antoni ja Jüri Rätsepaga.
Ta oli Eesti Kongressi, Eesti Vabariigi Ülemnõukogu ja Põhiseaduse Assamblee liige, samuti üks Eesti Vabariigi põhiseaduse väljatöötajatest ning põhiseaduse rahvahääletuse ettevalmistajatest. 20. augustil 1991. aastal hääletas ta Eesti riikliku iseseisvuse poolt ning oli hiljem 20. augusti klubi liige. Ta kandideeris Riigikokku Mõõdukate nimekirjas.
2002. aastal ilmus Eesti põhiseaduse rahvahääletuse 10. aastapäeva puhul Ülle Aaskivi ja Eve Pärnaste koostatud kogumik artiklitest, mälestustest ja dokumentidest "Põhiseaduse tulek".
Esinemine Riigikogus enne presidendivalimisi.
Enne 2006. aasta presidendivalimisi võtsid Rahvaliidu ja Keskerakonna juhtkonnad vastu otsuse keelata oma erakondade liikmetel presidendivalimistel hääletada. Hinnangud otsusele oli vastandlikud: Rahvaliidu esimehe Villu Reiljani sõnul tehti otsus võimalike äraostmiskatsete tõttu, Isamaa ja Res Publica Liidu kaasesimees Tõnis Lukas avaldas aga arvamust, et Rahvaliit surub alla saadikute vaba tahet. Aaskivi hinnangul oli see ebademokraatlik samm, millega tema ei saanud kodanikuna nõus olla.
28. augustil 2006 esines Aaskivi Riigikogu istungil pärast valitsuse esindajana valitsuse eelnõude tutvustamist enne presidendivalimiste esimest vooru päevakorravälise isikliku avaldusega (oma sõnul esines ta Eesti Vabariigi kodaniku ja 20. augusti klubi liikmena), milles kutsus kõiki Riigikogu liikmeid üles osalema presidendi valimistel Riigikogus. Ta taunis Rahvaliidu ja Keskerakonna saadikute presidendivalimistel hääletamata jätmist ja kutsus saadikuid üles teenima Eesti riiki.
Ka Aaskivi esinemisele reageeriti mitmeti. Riigikogu tollase spiikri, Keskerakonna liikme Toomas Vareki sõnul kuritarvitas Aaskivi oma positsiooni. "Korrektne oleks olnud, kui ta oleks riigikogu juhatuselt küsinud eelnevalt esinemiseks luba ning näidanud ka oma avaldust," kommenteeris Varek intervjuus Postimehele. "Taolise avalduse peale ma poleks kindlasti luba andnud". Teisalt leidis õiguskantsler Allar Jõks, et "see oli siiras ja julge esinemine." Riigikogu keskfraktsiooni juht Ain Seppik ütles Päevalehele: "Ta käitus inimesena väga julgelt ja sisemise veendumusega ning oli põhjust talle oma austust näidata".
Aaskivi järelehüüdes oma kodulehel nimetas president Toomas Hendrik Ilves teda "suureks väikeseks naiseks".
Isiklikku.
Tema õde on Sirje Kiin.
Tal on tütred Birgit Aaskivi ja Signe Aaskivi ning poeg Urmas Aaskivi.
Hardo Aasmäe

Hardo Aasmäe (11. veebruar 1951 Rannamõisa (praegu Rannajõe) – 29. detsember 2014 Tallinn) oli Eesti geograaf, ettevõtja ja poliitik. Hardo Aasmäe oli Eesti Rooma Klubi liige, Eesti Entsüklopeediakirjastuse peatoimetaja ning Tallinna linnapea 1990–1992.
Elulugu.
Hardo Aasmäe lõpetas 1969 Tallinna 20. Keskkooli ja 1974 majandusgeograafina Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) ning sai 1982 Leningradi Riiklikus Ülikoolis geograafiakandidaadi kraadi.
Ta töötas 1974–1977 Tartu Riikliku Ülikooli majandusgeograafia kateedris, 1977–1990 Eesti NSV Kergetööstuse Ministeeriumis teadustöötajana, 1989–1990 Mainori teadusdirektorina, 1992–2006 Tallinna Pedagoogikaülikoolis / Tallinna Ülikoolis dotsendina ning juhtimis- ja planeerimisnõustajana. Aastatel 1995–1996 oli ta AS-i Eesti Fosforiit nõukogu esimees. 2001. aastast oli Aasmäe Eesti Entsüklopeediakirjastuse juhatuse liige ja 2002. aastast peatoimetaja. Alates 2005. aastast oli ta OÜ Mark Invest nõukogu liige. Ta oli Eesti Entsüklopeediakirjastuse suurim aktsionär 25,6% osalusega. Eesti Entsüklopeediakirjastus lõpetas tegevuse pankroti tõttu, suure osa selle varadest omandas 2009. aastal loodud ning Aasmäe juhitud MTÜ Entsüklopeedia.
Aasmäe oli NSV Liidu rahvasaadik 1989–1991. Ta oli 9. aprillil 1989 Thbilisis toimunud meeleavalduse mahasurumise asjaolude uurimise komisjoni aseesimees.
Hardo Aasmäe oli Tallinna linnapea 1990–1992. 1991 juhtis ta Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee likvideerimist ("Aasmäe komisjoni").
Ta oli NLKP liige 1975–1990, Eestimaa Rahvarinde volikogu ja eestseisuse liige 1990–1991. Aasmäe oli Keskerakonna asutajaliige 1991 ning mitmel korral selle juhatuse liige. Ta oli üks Arengupartei asutajaid 1996. aastal.
2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel oli ta Vaba Tallinna Kodaniku linnapeakandidaat.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Eesti Iseseisvuspartei nimekirjas, sai 2193 häält ega osutunud valituks.
Ta tegi aastaid raadiosaateid ja kuulus alates 1998. aastast saatesarja "Mnemoturniir" Tarkade klubisse. Kuku Raadios oli tal igapäevane saade "Raadioentsüklopeedia". 1980. a juhtis ta koos Rivo Noorkõivuga ETV saadet "Soe lumi". Hardo Aasmäe oli Eesti Geograafia Seltsi ja MTÜ Konstantin Pätsi Muuseum liige, 2008. aastani oli ta Eesti Rooma Klubi president.
Hardo Aasmäe suri 29. detsembril 2014 Tallinnas trepilt õnnetu kukkumise tagajärjel. Maetud Tallinna Metsakalmistule. 
Isiklikku.
Hardo Aasmäe abikaasa oli geograaf ja entsüklopedist Maarja Aasmäe, nende tütar on Õie-Mari Aasmäe.
Seismoloogia

Seismoloogia on teadusharu, mis uurib maavärinaid ja Maa siseehitust, kasutades selleks loodusliku tekkega seismilisi laineid.
Ajalooliselt olid esimesed seismoloogiliste uuringute jaoks praktiliselt kasutatavad seadised seismograafid, milles seismomeetriga oli ühendatud registreeriv seade. Tavaliselt toimus sellistes seismograafides võnkekeha liikumise registreerimine tindisule abil paberlindile.
Hilisemates seadmetes on registreerimise funktsioon tehniliselt mõõtetulemust sisaldava signaali tekitamise vahendist lahutatud ja seda teostatakse andmeregistraatorite või arvutustehniliste vahendite abil.
Seismoloogilist seadet, milles tekkivad võnkumised on kõrvaga kuuldavad, nimetatakse geofoniks.
Laekvere valla lipp

Laekvere valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Laekvere valla lipp.
Lipp kinnitati 23. novembril 1995.
Lipu kirjeldus.
Valla lipuks on ruudukujuline okaspuuoksalõikeliselt püstisuunas poolitatud kangas. Lipu vardapoolne osa on kollane, lehviv pool roheline. 
Kandelipu suurus on 105x105 cm.
Põhjendus.
Lipukujundus märgib Laekvere vallale iseloomulikku metsarikkust ning jahimajandust ja viitab ka tuntud Laekvere männile.
Lipu kasutamise kord.
Valla lipp heisatakse:
Seismomeeter

Seismomeeter on seade, millega mõõdetakse seismilisi laineid.
Seismomeetreid kasutatakse maavärinate tugevuse ja asukoha määramiseks ning Maa siseehituse uurimiseks.
Eestis asuvad seismojaamad Arbaveres, Matsalus ja Vasulas ning soovitakse veel viie alalise jaama rajamist.
Andrei Abduvalijev

Andrei Abduvalijev (sündinud 30. juunil 1966 Leningradis) on endise NSV Liidu, 1992–1997 Tadžikistani ja alates 1997. aastast Usbekistani kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (1992) ja kahekordne maailmameister (1993 ja 1995).
Saavutused.
Olümpiamängudel.
olümpiavõitja 82.54
Maailmameistrivõistlustel.
maailmameister 81.64
maailmameister 81.56
Maailma karikavõistlustel.
1. koht 81.72 
3. koht 79.40
IAAF-i Grand Prix' finaalvõistlustel.
1. koht 81.46
3. koht 78.30
Haldusüksus

Haldusüksus ehk administratiivüksus on haldusjaotusel põhinev, seaduse ja teiste õigusaktidega kindlaks määratud staatuse, nime ja piiridega üksus, mille territooriumi ulatuses teostatakse riiklikku või omavalitsuslikku haldamist. 
Eesti haldusüksused.
Eestis praegu kasutatavad haldusüksused on maakond, vald ja linn. Ajalooliselt on Eesti olulisim haldusüksus olnud kihelkond (alates muinasajast kuni 1920. aastate alguseni), mida tihti on rühmitatud maakondadeks/kreisideks.
Eesti haldusüksusi klassifitseeritakse Eesti haldus- ja asustusjaotuse klassifikaatori (EHAK) abil. See on ettenähtud kasutamiseks territoriaalse paiknevuse tähistamiseks. Klassifikaator hõlmab: riikliku haldamise üksused – maakonnad; omavalitsuslikud haldusüksused – vallad ja linnad; piiratud omavalitsusega haldusüksused – osavallad ja linnaosad; muud asulad ja asustusüksused – vallasisesed linnad, alevid, alevikud, külad ja asumid; muud. Igale klassifitseerimisobjektile on antud unikaalne neljakohaline kood ning on ära näidatud objekti nimi ja rööpnimi (kui selline on olemas). Koodiga seotud lisatunnused (klassifitseeriv osa) näitavad iga objekti maakondliku ja omavalitsusliku alluvuse ning tema tüübi (maakond, vald, linn, alev, vallasisene linn, osavald, linnaosa, alevik, küla või muu asula).
Eesti maakondade EHAK koodid on järgmised:
Basaldikiht

Basaldikiht ehk sima ehk siima on maakoore osa, kus seismiliste lainete levikukiirus on umbes 6,5...7 km/s.
Basaldikiht koosneb peamiselt gabrost. Mandrilises maakoores on basaldikihi kohal graniidikiht.
Terminit ei tohi mõista sõna-sõnalt, sest basaldikiht ei koosne basaldist. Basalt on vulkaaniline kivim, mida sügaval maakoores ei esine. Seetõttu on termin ka mõnevõrra vananenud ja vähem kasutatav kui varem.
Graniidikiht

Graniidikiht ehk sial ehk siial on maakoore osa, kus seismiliste lainete levikukiirus on umbes 6 km/s.
Graniidikiht koosneb mitmesugustest moonde- ning tardkivimeist (nende hulgas ka graniit). Graniidikihi all on nn basaldikiht. 
Ookeaniline maakoor graniidikihti ei sisalda.
Sõmeru valla lipp

Sõmeru valla lipp on Lääne-Viru maakonnas asunud endise Eesti haldusüksuse Sõmeru valla lipp.
Lipp kinnitati 22. aprillil 1993.
Lipu kirjeldus.
Valla lipu värvid on sinine, roheline ja valge. Lipp on ristkülikukujuline riidekangas, mis on jaotatud horisontaalselt viieks laiuks. Laidude suhe on 3:1:1:1:3, ning värvid ülalt alla on sinine-valge-roheline-valge-sinine.
Lipu kasutamise kord.
Kasutamiskõlbmatuks muutunud valla lipp kuulub sündsal viisil hävitamisele.
Rudolf II (täpsustus)

Rudolf II nime all on tuntud mitu monarhi:
Lodi provints

Lodi provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Provintsi keskuseks on Lodi linn.
Lodi provints moodustati 61 Milano provintsi omavalitsusüksusest 6. märtsil 1992.
Viiel omavalitsusüksusel on linna õigused: Lodi, Codogno, Casalpusterlengo, Lodi Vecchio ja Sant'Angelo Lodigiano.
Omavalitsusüksused.
Lodi provints jaguneb 61 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Alltoodud tabelis on loetletud Lodi provintsi suurima elanike arvuga omavalitsusüksused (seisuga 31.12.2010).
Kõige väiksema elanike arvuga on Maccastorna, kus elab kõigest 64 inimest.
Sondrio provints

Sondrio provints on provints Itaalias Lombardia maakonnas. Piirneb põhjas Šveitsiga. Provintsi keskus on Sondrio linn.
Haldusjaotus.
Sondrio provints jaguneb 78 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga vallad.
Sondrio suurima elanike arvuga omavalitsusüksused on järgmised.
Asti provints

Asti provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Provintsi keskuseks on Asti linn.
Omavalitsusüksused.
Asti provints jaguneb 118 omavalitsusüksuseks ("comune").
Torino provints

Torino provints oli provints Itaalias Piemonte maakonnas. Provintsi keskus oli Torino linn. Alates 1. jaanuarist 2015 on provintsi asemel città metropolitana di Torino.
Loodus.
Torino provintsis asus üks osa Gran Paradiso rahvuspargist, mille teine osa jääb Valle d'Aosta maakonna territooriumile.
Haldusjaotus.
Torino provints jagunes 316 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Torino provintsi suurima elanike arvuga omavalitsusüksused olid järgmised.
Novara provints

Novara provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Provintsi keskuseks on Novara linn.
Haldusjaotus.
Novara provints jaguneb 87 omavalitsusüksuseks ("comune").
Vangla

Vangla (vananenud termin: "vanglaasutus") on vabadusekaotusega karistatud isikute või ka eeluurimise all olevate isikute kinnipidamiskoht. Vangla võib olla kinnist või avatud tüüpi (avavangla).
Kinnises vanglas on kinnipeetavad paigutatud kambritesse. Kinnise vangla juures võib olla avavanglaosakond, kus kehtivad avavangla üldtingimused. Äratusest kuni öörahu alguseni on kinnipeetaval lubatud vabalt liikuda kinnise vangla territooriumil vangla sisekorraeeskirjaga sätestatud kohtades. Öörahu algusest kuni äratuseni eraldatakse kinnipeetavad neile ettenähtud kambritesse, mis lukustatakse.
Avavangla on piiratud territooriumiga vangla, kus kinnipeetavate majutamiseks on elamud tubadega.
Maailma üks tuntumaid vanglaid on USA-le kuuluv Guantánamo lahe vangilaager Kuuba saarel.
Eesti vanglad.
2018. aastal on Eestis kolm vanglat: Tallinna vangla, Tartu vangla, Viru vangla.
Cuneo provints

Cuneo provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Piirneb läänes Prantsusmaaga. Provintsi keskuseks on Cuneo linn.
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Cuneo provintsi peamisteks linnadeks, pigem majanduslikust kui demograafilisest vaatenurgast, peetakse seitset linna, mida kutsutakse koosvõetuna ka "Seitsmeks õeks". Nimetatud seitsmes linnas elab kokku üle 200 000 elaniku, mis moodustab umbes 35% Cuneo provintsi elanikkonnast ja kuni 4,5% kogu Piemonte maakonna elanikkonnast. Kõnealused seitse linna on Cuneo, Alba, Bra, Fossano, Mondovì, Savigliano, Saluzzo.
Haldusjaotus.
Cuneo provints jaguneb 250 omavalitsusüksuseks ("comune").
Genova provints

Genova provints oli provints Itaalias Liguuria maakonnas. Provintsi keskus oli Genova linn. Alates 1. jaanuarist 2015 on provintsi asemel città metropolitana di Genova
Genova provints jagunes 67 vallaks.
Imperia provints

Imperia provints on provints Itaalias Liguuria maakonnas. Provintsi keskuseks on Imperia linn.
Haldusjaotus.
Imperia provints jaguneb 67 omavalitsusüksuseks – vallaks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Alltoodud tabelis on loetletud 10 suurima elanike arvuga omavalitsusüksust seisuga 31. detsember 2011.
Provintsi väikseima elanike arvuga omavalitsusüksus on Montegrosso Pian Latte.
Alessandria provints

Alessandria provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Provintsi keskus on Alessandria linn.
Haldusjaotus.
Alessandria provints jaguneb 187 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused ("comune") on järgmised.
Väikseima elanike arvuga (86) on Castellania ja Carrega Ligure.
Ferrara provints

Ferrara provints on provints Itaalias Emilia-Romagna maakonnas. Provintsi keskuseks on Ferrara linn.
Ferrara provints jaguneb 26 omavalitsusüksuseks:
Kōji Murofushi

Kōji Murofushi (jaapani keeles 室伏広治 "Murofushi Kōji"; sündinud 8. oktoobril 1974 Numazus Shizuoka prefektuuris) on Jaapani endine kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (2004).
Sportlaskarjäär.
Maailma vasaraheitjate tippu tõusis Murofushi 2001. aasta maailmameistrivõistlustel Edmontonis, kui ta võitis hõbemedali poolaka Szymon Ziółkowski järel.&lt;br&gt;2002. aastal võitis ta Aasia meistrivõistlused ja 2003. aasta MM-il Pariisis sai pronksmedali. Sama aasta suvel Prahas heitis ta vasarat 84.86, mis oli üle kümne aasta nii kaugele heidetud tulemus. See oli ja on seni tema isiklik rekord, ning oli tollel ajal maailma kõigiaegade viies tulemus. 
2004. aasta olümpiamängudel Ateenas heitis Murofushi finaalis 82.91, millest piisas olümpiavõiduks. Kaugemale heitis küll ungarlane Adrian Annus, kuid dopinguproovi andmisel jäi ta vahele manipuleerimisega ning tema tulemus tühistati, ning nii sai kuldmedali Murofushi.
Murofushi isa oli ka vasaraheitja ja tema nimel oli aastaid Jaapani rekord. Kōji Murofushi ema on rahvuselt rumeenlane. 
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Ateena 2004
London 2012
Maailmameistrivõistlustel.
Edmonton 2001
Pariis 2003
Taegu 2011
Isiklikku.
Kōji Murofushi on 187 cm pikk ja kaalub 89 kg.
Kumamoto prefektuur

Kumamoto prefektuur on Jaapani prefektuur Kyūshū saarel.
Loodus.
Kõrgeim koht on Aso vulkaan (1592 m). Suurem osa Amakusa saarestikust kuulub Kumamoto prefektuuri. 63% prefektuurist on kaetud metsaga. Prefektuuris asuvad Aso-Kuju rahvuspark ja Amakusa rahvuspark.
Haldusjaotus.
Kumamoto prefektuur on jaotatud 48 omavalitsusüksuseks, millest 14 on linnad (市, "shi"). Prefektuuris on 10 ajaloolist maakonda (郡, "gun")
Sümbolid.
Kumamoto prefektuuri tunnuslind on põldlõoke ("Alauda arvensis"), tunnuspuu on kampripuu ("Cinnamomum camphora") ja tunnuslill emajuur ("Gentiana scabra var. buergeri").
Majandus.
Kumamotos asub suur Honda autotehas.
Szymon Ziółkowski

Szymon Jerzy Ziółkowski [š'õmon zjulk'ovski] (sündinud 1. juulil 1976 Poznańis) on Poola endine kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (2000) ja maailmameister (2001).
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Sydney 2000
Maailmameistrivõistlustel.
Edmonton 2001
Helsingi 2005
Berliin 2009
Euroopa meistrivõistlustel.
Helsingi 2012
Välislingid.
Pilte Szymon Ziólkowskist
Gyula Zsivótzky

Gyula Zsivótzky (25. veebruar 1937 – 29. september 2007) oli Ungari kergejõustiklane (vasaraheitja). Olümpiavõitja (1968).
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Rooma1960
Tokio 1964
Méxicos 1968
Euroopa meistrivõistlustel.
Stockholm 1958
Belgrad 1962
Budapest 1966
Patrick O'Callaghan

Patrick O'Callaghan (tuntud kui Pat O'Callaghan; 15. september 1905 Derrygallon – 1. detsember 1991 Clonmel) oli Iirimaa kergejõustiklane, kes spetsialiseerus vasaraheitele.
O'Callaghan oli kahekordne olümpiavõitja, võites kuldmedalid 1928. aasta Amsterdami ja 1932. aasta Los Angelese suveolümpiamängudel. Ta oli esimene sportlane, kes võitis Iirimaale olümpiakulla pärast riigi iseseisvumist.
Lisaks spordile oli O'Callaghan kutseline arst ning teenis hiljem Iirimaa relvajõududes, kus tõusis majori auastmeni.
Tema auks on püstitatud mälestusmärk tema sünnikohas Derrygallonis.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
Amsterdam 1928
Los Angeles 1932
Biella provints

Biella provints on provints Itaalias Piemonte maakonnas. Provintsi keskus on Biella linn.
Haldusjaotus.
Biella provints jaguneb 82 omavalitsusüksuseks ("comune").
Bologna provints

Bologna provints oli provints Itaalias Emilia-Romagna maakonnas. Provintsi keskus oli Bologna linn. 2015. aastal moodustati provintsi asemele città metropolitana di Bologna.
Haldusjaotus.
Bologna provints jagunes 60 omavalitsusüksuseks ("comune").
Modena provints

Modena provints on provints Itaalias Emilia-Romagna maakonnas. Provintsi keskuseks on Modena linn.
Haldusjaotus.
Modena provints jaguneb 47 omavalitsusüksuseks ("comune").
Ravenna provints

Ravenna provints on provints Itaalias Emilia-Romagna maakonnas. Provintsi keskus on Ravenna linn.
Haldusjaotus.
Ravenna provints jaguneb 18 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Suurima elanike arvuga asulad on järgmised.
Parma provints

Parma provints on provints Itaalias Emilia-Romagna maakonnas. Provintsi keskuseks on Parma linn.
Parma provints jaguneb 47 vallaks.
Veneetsia provints

Veneetsia provints oli provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskus oli Veneetsia linn. 2015. aastal moodustati provintsi asemele città metropolitana di Venezia.
Haldusjaotus.
Veneetsia provints jagunes 44 omavalitsusüksuseks ("comune").
Padova provints

Padova provints on provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskuseks on Padova linn.
Haldusjaotus.
Padova provints jaguneb 104 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Padova provintsi suurima elanike arvuga omavalitsusüksused on järgmised (seisuga 30.04.2012).
Treviso provints

Treviso provints on provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskuseks on Treviso linn.
Haldusjaotus.
Treviso provints jaguneb 95 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
2010. aasta lõpu seisuga elab enim inimesi järgmistes omavalitsusüksustes.
Verona provints

Verona provints on provints Itaalias Veneto maakonnas. Provintsi keskus on Verona linn.
Provintsi loodepiiril asub Garda järv.
Provintsis asub viinamarjakasvatuse poolest tuntud Valpolicella piirkond.
Haldusjaotus.
Verona provints jaguneb 98 omavalitsusüksuseks ("comune").
Potenza provints

Potenza provints on provints Itaalias Basilicata maakonnas. Provintsi keskuseks on Potenza linn.
Haldusjaotus.
Potenza provints jaguneb 100 omavalitsusüksuseks ("comune").
Matera provints

Matera provints on provints Itaalias Basilicata maakonnas. Provintsi keskus on Matera linn.
Haldusjaotus.
Matera provints jaguneb 31 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Üle 10 000 elaniku elab järgmistes omavalitsusüksustes..
Kagoshima prefektuur

Kagoshima prefektuur on Jaapani prefektuur Kyūshū saare lõunaosas.
Loodus.
Prefektuuri kuuluvad ka Ōsumi, Tokara ja Amami saared.
Sümbolid.
Kagoshima prefektuuri tunnuslind on lidthi pasknäär ("Garrulus lidthi"), tunnuspuu on kampripuu ("Cinnamomum camphora") ja tunnuslill kyushu rododendron ("Rhododendron kiusianum").
Haldusjaotus.
Kagoshima prefektuuris on 43 omavalitsusüksust, neist 19 linna (市, "shi").
Kagoshima prefektuuris on 11 ajaloolist maakonda (郡, "gun").
1349 (ansambel)

1349 on Norra "black metal"-ansambel.