tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksander Tõnisson (ülemnõukogu liige)

Aleksander Tõnisson (4. aprill 1899 Jõgeveste vald, Viljandimaa – 23. juuni 1941 Tškalovi oblast) oli eesti tööline ja poliitik. 
Elulugu.
Aleksander Tõnisson sündis 4. aprillil 1892 Viljandimaal, (tänapäevasel Valgamaal) põllutöölise pojana. Peale alghariduse omandamist asus Tõnisson tööle töölisena, töötades peamiselt ehitustöölisena ja Valgas raudteel. Sealt siirdus Tõnisson Tartusse, kus töötas kivitöö alal. 
Tartus töötades liitus Tõnisson mitme organisatsiooniga. Ta oli Tartu Kivitööliste Ametiühingu liige ja Tartu Töölisühingute Keskliidu nõukogu liige. Sellele lisaks oli ta hiljemalt 1940. aasta suveks Tartu linnavolinik. 
Pärast juunipööret kandideeris Tõnisson Nõukogude okupatsioonitingimustes korraldatud 1940. aasta juulivalimistel nõukogudemeelse Eesti Töötava Rahva Liidu kandidaadina Tartus 44. valimisringkonnas Riigivolikokku. Ringkonnas konkureeris ta Tartu Jaani koguduse pastori Arnold Keremi vastu. Valimiste perioodil osales Tõnisson mitmete varasemate valitsuste suhtes kriitiliste kõnedega, temaga koos esinesid sageli ka Punaarmee ja teised Nõukogude Liidu esindajad. Kerem lõpuks valimistel osaleda ei saanud ja ametlike tulemuste järgi võitis II Riigivolikogus koha Tõnisson. 
Riigivolikogu ja Ülemnõukogu liikmena tegutses Tõnisson edasi Tartus ja keskendus peamiselt Tartu Töölisühingute Keskliidu esindajana erinevate (töölis-)ühingute, kirjastuste ja teiste organisatsiooni tegevuste kontrollimisele ja keskliitu ühendamisele. Ta valiti juuli lõpuks ka keskliidu kultuurinõukokku. 
Ta arreteeriti NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi (NKVD) poolt Tartus 18. jaanuaril 1941, süüdistati deserteerumises Punaarmeest 1919 ja hiljem EV sõjaväes olles osavõtus kommunistide mahalaskmisest Valgas. Tribunal mõistis ta surma 27. mail 1941 ja ta hukati Tškalovi oblastis asuvas Nõukogude Liidu vangilaagris 23. juunil 1941. 
Isiklikku.
Tõnisson oli vallaslaps, kes sündis õigeusklikule Jekateriina Tõnissonile. Tema isast ei ole palju teada.
Täiskasvanuna oli Tõnisson ise luterlane. Ta abiellus Linda Mariega, kellega sai 1931. aastal tütre Moidela Tõnissoni.
Akkajaure

Akkajaure (Lule saami "Áhkajávrre") on paisjärv Rootsis Norrbotteni läänis Jokkmoki ja Gällivare valla piiril, Luleälveni ülemjooksul.
Akkajaure on Rootsi üks suurimaid paisjärvi, mis moodustus kuuest väiksemast järvest ja paljudest ruutkilomeetritest karjamaast pärast seda, kui 1919–1923 rajati Luleälveni jõele esimene Suorva tamm. Tammi tõttu muutub järve veetase kõrgusvahemikus 423–453 m. Maksimaalse veeseisu korral on järve pindala 242 km², keskmine sügavus 30 m, suurim sügavus 92 m ning koguruumala u 8 km³. Minimaalse veeseisu korral väheneb pindala 94 km²-ni. Tammide mitmete ümberehitustega on järve reguleeritav maht järk-järgult suurenenud ning on praegu 5,9 km³.
Järve valgala haarab enamiku Padjelanta rahvuspargist ning Sareki rahvuspargi lääneosa. Valgala pindala on 4650 km². Suurim sissevoolav jõgi on Vuojatädno, mis annab üle poole kogu järve saabuvast veest. Umbes viiendiku sissevoolust annab Sitasjaure järvest läbi Ritsemi elektrijaama kulgev tunnel. Kogu aastane sissevool on 6,8 km³. Väljavool toimub kagutipust Suorvast kahe tammi kaudu. Märkimist väärib ka järve looduslik väljavool Stora Sjöfalletis, mis moodustab võimsa joa.
Jääkate tekib järvele tavaliselt novembri lõpus või detsembri alguses ning kaob juuni alguses. Suvel soojeneb vesi pinnakihis 10-11 kraadini.
Järve kaldad piirnevad suures osas Stora Sjöfalleti rahvuspargiga, kuid akvatoorium on sihilikult arvatud rahvuspargi piiridest välja. Kirdekaldale on rajatud maantee. Kirdekaldal asuva Ritsemi ja edelakalda vahel on suvel regulaarne laevaühendus, mida kasutavad matkajad Padjelanta ja Sareki rahvusparki pääsemiseks. Järve edelaküljel asub Akka massiiv.
Akkajaure ümbrus on suvepoolaastal Sirgesi saamiküla läänepoolseim tuumikala, mil teda kasutatakse põhjapõtrade karjatamiseks. Suvel põhjapõdrad paarituvad ja poegivad seal. Piirkonnas on palju karjatamisega seotud rajatisi: karjaseonne, aedikuid põhjapõtrade märgistamiseks ja tapmiseks ning saami asundusi.
Nurme tänav (Tallinn)

Nurme tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis.
Nurme tänav algab Raudtee tänavalt ja suundub kagusse. Tänav ristub Põllu, Metsa, Ravila ja Sihi tänavaga, Vabaduse puiesteega, Valguse ja Aate tänavaga, Lootuse puiesteega, Pilviku ja Serva tänavaga ning lõpeb Helbe tänaval. Tänava pikkus on umbes 1800 meetrit.
Sihi tänavast Raudtee tänavale suunduv lõik on ühesuunaline.
Nurme tänava ääres on Nurme tänava residents, 1935. aastal ehitatud tööstur Oskar Kersoni elamu, 1952. aastast Nõmme Pioneeride maja, nüüd Nõmme Noortemaja, kaks lillepoodi. Pilviku ja Helbe tänava vahelisel alal jääb tänava äärde Valdeku park.
Suurim majanumber on 79. Tänava nimi oli algul Aleksandri tänav (Alexanderstraße), alates 17. märtsist 1922 Nurme tänav, 9. detsembrist 1940 kuni 1941. aastani Töölise tänav.
Näituse tänav

Näituse tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Näituse tänav (Tallinn)

Näituse tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Rahumäe asumis.
Näituse tänav algab Rahumäel Pärnu maanteelt ja suundub kagusse. Tänav ristub Sihi, Mängu ja Kurni tänava ning Vabaduse puiesteega ja lõpeb Võidu tänaval. Tänava pikkus on umbes 700 meetrit.
Võidu tänavast Vabaduse puiesteele suunduv lõik on ühesuunaline.
Näituse tänaval asub Näituse tänava residents. Tänava äärde jääb Võidu puiestik.
Suurim majanumber on 28.
Näituse tänav sai nime 8. novembril 1927. Tänav on saanud nime seal asetsenud omaaegse näituseväljaku järgi.
Ekspressionism (arhitektuur)

Ekspressionistlik arhitektuur on ekspressionismi kui kunstivoolu väljendumine arhitektuuris.
Sõjajärgses Euroopas, eriti Saksamaal, sarnaselt kujutava kunstiga ilmusid ekspressionistlikud vormid ka arhitektuuri. Samas oli Saksamaal ekspressionismi kogemus olemas juba sõjaeelsest perioodist. Oluliseks tähtsündmuseks oli ekspressionistliku arhitektuuri jaoks Werkbundi näitus Kölnis (1914).
Ekspressionism avaldus Hans Poelzigi loomingus sõjaeelsest perioodist – tööstushoone Poolas Lubanis (1911–1912), kuid eriti pärast sõda Poelzigi projekteeritud teatrihoones Berliinis Großes Schauspielhaus (1918–1919) ja Peter Behrensi värvivabriku hoones Frankfurdis Farbwerke Hoechst AG, ehitatud aastail 1920–1924.
Ekspressionismis eristub eraldi nähtusena Põhja-Saksamaal 1920. aastail tekkinud tellisekspressionism, mille väljapaistvam näide on Fritz Högeri projekteeritud Chilehaus Hamburgis (1922–1923).
Ekspressionismi pehmemat, kuid dünaamilisemat joont esindab Erich Mendelsohn. Tema tuntuim arhitektitöö on Einsteini torn Potsdamis (1919–1921).
Pärast natside võimuhaaramist Saksamaal 1933. aastal ekspressionistlik kunst selles riigis keelustati.
Ekspressionism Eesti arhitektuuris.
Tuntumaid hooneid Eesti arhitektuuris ekspressionistlikus laadis on 1920–1922 Toompea lossi siseõuele ehitatud riigikoguhoone, mille projekteerisid toonased juhtivad arhitektid Herbert Johanson ja Eugen Habermann. Mõlemad olid Saksamaal õppinud mehed, seega kokku puutunud sealse avangardsema kunstieluga.
Riigikoguhoone fassaadis viitavad ekspressionismile heleda krohvipinnaga kontrastselt mustad raamistused. Maja sees valitsevad ekspressionistlikud kujundusvõtted veelgi jõulisemalt. Vestibüüli õõnespüramiididega lagi, kõikjal siksakdekoor, laekarniisidel lained. Väljapaistvaim ruum on ekspressionistliku kujundusega saal, kus siniste seinte kohale tõuseb kumeralt katuseruumi tungiv sidrunkollane lagi. Jaan Koorti kujundatud sakmete avadega põsed on roostepruunid. Valgustus on varjatud valge sakilise simsi taha.
Riigikoguhoonega sarnaseid ekspressionistlikke võtteid kasutasid Johanson ja Habermann ka Tallinnas Raua 4 elamu fassaadil, kus heleda fassaadpinnaga kontrasteeruvad mustad ärklid. Elamu ehitusaastad olid 1922–1924.
Otseselt lähtuvad Põhja-Saksa tellisekspressionismist arhitekt Robert Natuse projekteeritud klinkrist fassaadiga EKA maja Vabaduse väljaku ääres ning Pärnu maantee ja Roosikrantsi tänava nurgal olev äridega elamu.
Tellisekspressionism

Tellisekspressionism (saksa keeles "Backsteinexpressionismus") on ekspressionistliku arhitektuuri erivorm, kus kasutatakse telliskivi, plaati või klinkertellist põhiehitusmaterjalina. Tellisekspressionismi stiilis hooneid ehitati põhiliselt 1920. aastail, eelkõige Saksamaa suuremates linnades ja Ruhri piirkonnas.
Materjalid.
Klinkertellis vastas tööstushoonetele esitatavate keskkonnatingimuste nõuetele, eriti Ruhri piirkonnas. Selle iseloomulik kare ja üsna lai värvivalik pruunist lillani aitas kaasa materjali populaarsuse kasvule. Fassaadi ilmestamiseks kasutati vahel ka kahjustuste ja tootmisvigade tõttu praagiks tunnistatud telliseid (näiteks Chilehausil Hamburgis).
Fassaadide dekoreerimiseks kasutati ka arhitektuurseid klinkertellistest või keraamilisi skulptuure. Tuntud on skulptorite Richard Kuöhli ja Ernst Barlachi panus sellesse valdkonda.
Ehitisi.
Väljapaistvaid tellisekspressionismi näiteid leidub Hamburgis. Seal paiknevad arhitekt Fritz Högeri projekteeritud Chilehaus (valmis 1924), mis kuulub ekspressionismi klassikasse, selle naabruses asuv büroohoone Sprinkenhof, mille projekteerisid arhitektid Hans Gerson, Oskar Gerson ja Fritz Höger (ehitati kolmes etapis 1927–1943), Broschek-Haus ja Zigarettenfabrik Reemtsma (Reemtsma sigaretivabrik).
Tellisekspressionismis kasutati vahel ka muude arhitektuuristiilide elemente, näiteks "art déco"'d Chilehausis.
Hannoveris asub samuti Fritz Högeri projekteeritud Anzeiger-Hochhaus, mis ehitati 1927–1928 algselt kirjastusele, praegu on hoones meediakontsern. Hoone on üks väheseid suuri esindushooneid, mis jäi teises maailmasõjas terveks. Hoone oma 51 meetri kõrgusega oli valminuna üks esimesi kõrghooneid Saksamaal. Tänapäeval on see tänu oma 12 meetri kõrgusele rohelisele teraskuplile üks Hannoveri sümboleid. Teraskupli all oli algselt planetaarium, sõjajärgsel perioodil ehitati sinna kino.
Tellisekspressionism Eestis.
Üksikuid tellisekspressionismi näiteid on ka Eestis. Arhitekt Robert Natus on projekteerinud kaks klinkermaja Tallinnas.
Esimesena rajati Vabaduse platsi äärde kindlustusseltsi EKA maja, kus praegu asub Tallinna linnavalitsus. Ehitusaastad olid 1929–1932. Fassaadi katab tellislaost rombimuster, mis oma tahukalise mahuga lähtus otseselt Hamburgis äsjavalminud Fritz Högeri ja vendade Gersonite Sprinkenhofist. Skulpturaalsed elemendid klinkertellistest fassaadil, modelleeritud laternahoidjad “Eesti taat” ja “Eesti memm”, kujundas Jaan Koort.
Teine Natuse klinkermaja on elamu Pärnu maantee ja Roosikrantsi tänava teravnurgal – ehitatud aastail 1935–1936, sarnaneb see otseselt Chilehausiga Hamburgis.
Viited.
[[Kategooria:Arhitektuuristiilid]]
Fritz Höger

 
Johann Friedrich Höger (12. juuni 1877 Bekenreihe, Schleswig-Holstein – 21. juuni 1949 Bad Segeberg) oli saksa arhitekt, Põhja-Saksa tellisekspressionismi esindaja.
Ta oli alates 1932. aastast Natsionaalsotsialistliku Saksa Töölispartei liige.
Fritz Högeri tuntumaid arhitektitöid on ekspressionismi klassikasse kuuluv büroohoone Chilehaus Saksamaal Hamburgis Kontorhausi kvartalis, ehitatud aastail 1922–1924.
Sealsamas kõrval üle tee asub Högeri projekteeritud (koos vendade Gersonitega) suuremahuline büroohoone Sprinkenhof, mida ehitati kolmes etapis aastatel 1927–1943. Esimene etapp valmis 1920. aastate lõpul ja sai eeskujuks Tallinnas Vabaduse platsi äärde rajatud kindlustusseltsi EKA majale.
Hannoveris on Högeri projekti ehitatud Anzeiger-Hochhaus (ehitusaastad 1927–1928), mida tänapäeval loetakse Hannoveri üheks sümboliks.
Högeri teisi töid on näiteks Kirche am Hohenzollernplatzi Berliinis, büroohoone Hamburgis Broschek-Haus (1925–1926) ja sigaretivabrik Hamburgis Reemtsma.
Pärnu maantee 36 // Roosikrantsi 23

Pärnu maantee 36 // Roosikrantsi 23 on äridega elamu Tallinnas Pärnu maantee ja Roosikrantsi tänava teravnurgal. Selle arhitekt on Robert Natuse ja see ehitati aastail 1935–1936. Hoone on ehitismälestis alates 1997. aastast.
Tellisekspressionismi tippnäide Eestis.
Hoone fassaad on klinkertellistest, mistõttu hoonet nimetatakse ka klinkermajaks. Koos Natuse teise klinkermajaga Vabaduse väljaku ääres (praegu Tallinna linnavalitsuse hoone) on need kaks samale tellijale tehtud arhitektitööd kõige vahetumad ekspressionismi väljendajad Eesti arhitektuuris ja mõlema otseseks eeskujuks on Hamburgi tellisekspressionism.
Eelkõige teravnurkne krunt, kuid ka esimese klinkermaja tulemusega väga rahule jäänud tellija materjalivalik olidki põhjusteks, miks võeti arhitektuurilise lahenduse eeskujuks Hamburgis samuti teravnurksel krundil asuv Fritz Högeri Chilehaus.
Arhitektuuriajaloolase Mart Kalmu hinnangul on Natuse klinkermaja Tallinnas Chilehausi ekspressionistliku agressiivsuse asemel "art déco"'likult mahedam. Seda Natuse teist klinkermaja on arhitektuurikirjanduses toodud "art déco" arhitektuuri silmapaistvamaks näiteks Eestis.
Hoone kirjeldus.
Elamu on viiekorruseline ja tema põhiplaan on kolmnurksest krundist tingituna V-kujuline: üks hoone tiib jääb Roosikrantsi tänavale, teine Pärnu maanteele. Mõlema tiibhoone allkorrusel asuvad äriruumid. Alates teisest korrusest paiknevad 2–4-toalised korterid. Majas on kolm trepikoda, need on vastavalt oma ajastu laadile lahendatud keerdtrepikodadena.
Ekspressionistlik nurgalahendus.
Elamu eripära seisneb eelkõige tema ekspressiivses välisilmes, mis on saavutatud mustrilise klinkertellistest müüritise ja sümmeetrilise kompositsiooniga. Hoone fassaadi liigendus saavutatakse sarnaselt Chilehausiga ärklitaolise etteastega; neid on kaks – kummalegi fassaaditiivale –, jäädes teineteise suhtes sümmeetriliseks. Põhiliseks aktsendiks on teravatipulise dekoratiivtornikesega nurgalahendus, mis muudab elamu suurepäraseks dominandiks kahe esindustänava kokkupuutekohal. Mahtude astmeline kuhjumine tänavanurgale oli dekoratiivne kujundusvõte, mis oli ekspressionismile omane.
Tellisekspressionismis omaseks saanud skulpturaalsed detailid ei puudu ka sellelt klinkermajalt. Elamu nurgal, poeuste vahel, asetseb tagajalgadele tõusnud lõvi klinkrist figuur, mis hoiab vapikilpi ehitusaastaga "1935".
Magnetostaatika

Magnetostaatika on füüsika haru, mis uurib ühtlase, ajas muutumatu elektrivoolu tekitatud magnetvälju ja sellest tingitud juhtidele mõjuvaid jõude ning nende tasakaalutingimusi.
Magnetostaatika üheks põhiülesandeks on magnetvälja kuju leidmine vooluga juhtide ja teiste magnetvälja mõjutavate kehade (nagu magneetikud) etteantud paigutuse järgi.
Muutumatu sõna

Muutumatu sõna on sõna, mida ei saa käänata ega pöörata. Muutumatute sõnade klassi kuuluvad määrsõnad, asemäärsõnad ja hüüdsõnad ning kõik abisõnad ehk partiklid.
Muutumatutele sõnadele vastanduvad muutuvad sõnad.
Elektroonikakomponent

Elektroonikakomponent on teatud kindlate parameetrite ja otstarbega terviklik (osadeks lahutamatu) elektrooniliselt realiseeritav üksikosa. 
Üks esimesi elektroonilisi komponente oli elektronlamp (triood leiutati 1906). Neid elektrovaakumseadiseid hakkasid asendama pooljuhtseadised (pooljuhttriood transistor 1947). Eelmise sajandi viimastest aastakümnetest peale on kõige laiemalt kasutatav elektroonikakomponent kiip – pooljuhttehnoloogias valmistatud integraallülitus.
Elektroonikakomponente on palju liike ja tüüpe. Neid saab liigitada mitmeti.
Lineaarkomponendid ja mittelineaarkomponendid.
Lineaarkomponentide puhul kehtib superpositsiooniprintsiip ja nende omadusi määravad parameetrid ‒ aktiivtakistus, mahtuvus ja induktiivsus ‒ ei sõltu selle elektriahela olekust, millesse nad kuuluvad. 
Mittelineaarkomponentide puhul superpositsiooniprintsiip ei kehti ja kui komponendile rakenduv pinge või teda läbiv vool muutub, siis muutuvad ka komponendi parameetrid. Vahelduvvooluahelais võib mittelineaarkomponendi väljundis leiduda sagedusi, mis sisendis puuduvad. 
Mittelineaarse pinge-voolu tunnusjoonega on diood ja muud pooljuhtsiirdega seadised. Selle tunnusjoone mittelineaarsusel põhineb termistoride ja varistoride talitlus. Hüstereesiga mittelineaarkomponent on memristor.
Passiivkomponendid ja aktiivkomponendid.
[Passiivsed elektroonikakomponendid ehk passiivelemendid on niisugused komponendid, mille parameetrid jäävad sõltumata ahela pingest või voolust püsivaks ja millel puudub võimsusvõimendus. Tüüpilised passiivkomponendid on mingi füüsikalise omaduse kandjad – takistid, kondensaatorid ja induktiivpoolid. 
Aktiivsete elektroonikakomponentide ehk aktiivelementide põhitunnus on võimsusvõimendustoime (nagu näiteks transistoril), ent nende hulka loetakse ka mittelineaarkomponendid, nende seas iga liiki dioodid.
Enamik passiivseid komponente (takistid, kondensaatorid, induktiivpoolid). ei ole oma tööpõhimõtte poolest elektroonsed. Tihti passiivseteks (mittevõimendavateks) komponentideks peetavad dioodid on aga oma olemuse poolest elektroonsed komponendid ja võivad erijuhtudel toimida
,võimendavate komponentidena (nt tunneldiood).
Termodünaamilises mõttes on aktiivkomponendid need, mis annavad energiat, näiteks galvaanielemendid, päikesepatareid jms. Passiivkomponendid aga tarbivad energiat: neil hajub energia harilikult soojusena.
Diskreetkomponendid ja integraalkomponendid.
Diskreetkomponent on ühe kindla otstarbega jagamatu üksikosa, millel on eraldi kest ja kontaktviigud. Diskreetkomponendid on näiteks takisti, kondensaator, diood, transistor, elektronlamp, ka induktiivpool, trafo, samuti elektromehaanilised kontaktseadised: pistikühendused, lülitid ja releed.
Integraalkomponendi ehk kiibi elektroonikalülitus koosneb paljudest elektroonikaelementidest (peamiselt lülitirežiimis töötavatest väljatransistoristruktuuridest), mis koos nendevaheliste ühendustega on valmistatud lahutamatu tervikuna ühtses tehnoloogiatsüklis.
Elektriahel

Elektriahel ehk vooluahel on aktiiv- ja passiivelementide kogum, milles võib kulgeda elektrivool. Elektrotehnikas on aktiivseks elemendiks elektrienergia allikas ehk vooluallikas, ülejäänud elemendid ‒ elektrienergia tarbijad ‒ on passiivsed elemendid. (Elektroonikaahelate puhul liigitatakse elemendid aktiivseteks ja passiivseteks teistsugusel alusel.)
Elektriahela ühesuguse vooluga osa on haru. Kolme või enama haru ühenduskoht on sõlm. Jadamisi elementidest moodustuv kinnine voolurada on kontuur. 
Elektriahel võib koosneda ühest või mitmest jada- ja rööpühenduses elementidega harust. Kõrvaloleval ülemisel skeemil on hargnematu vooluahel, seega kõik elemendid jadaühenduses. Alumisel joonisel on hargnev vooluahel, milles vooluallikaga on jadamisi kaks rööpühenduses takistit; ahelal on kaks haru ja kaks sõlme.
Liitsõnades võib ahel tähendada ka teatud kindlate omaduste või ülesandega ahelalüli või -osa, näiteks "RC"-ahel, sisendahel, toiteahel, vastusideahel jt.
Elektriahela kontuuri ja samuti hargnematut kinnist vooluahelat nimetatakse vooluringiks. 
Elektriahelat, mille põhiosadeks on induktiiv- ja mahtuvuselemendid ning milles on võimalikud elektrivõnkumised, nimetatakse võnkeringiks.
Elektriahela graafiline kujutis elektritingmärkide abil on elektriskeem.
Mitmekomponentne reaktsioon

Mitmekomponentne reaktsioon on keemiline protsess, milles osaleb kolm või enam lähteühendit (komponenti), mis moodustavad ühe produkti. 
Tavaliselt mitmekomponentses (nimetatakse ka multikomponentses) reaktsioonis ained ühinevad järjestikku andes spetsiifilise produkti, mille molekulis esinevad enamus lähteainete aatomitest. Mitmekomponentse kaskaad- või doominoreaktsiooni tulemusel moodustuvad uued C–C või C-heteroaatom sidemed järjestikku ühes sünteesietapis. Mitmekomponentsed reaktsioonid on üldiselt keskkonnasõbralikumad ja efektiivsemad, kuna vähem on sünteesietappe ja alustatakse lihtsate molekulidega ühenditest ning väheneb energia- ja ajakulu.
Näiteks Ugi reaktsioon, milles neli komponenti (ketoon või aldehüüd, amiin, isotsüaniid ja karboksüülhape) liituvad andes α-atsetüülamiinokarboksüülamiidi.
Klassikalise elektromagnetismi kovariantne formuleering

Klassikalise elektromagnetismi kovariantne formuleering on klassikalise elektromagnetismi esitamine kovariantsel kujul erirelatiivsusteooria formalismi abil. 
Kovariantsest esitusest saab rääkida ka üldrelatiivsusteooria kontekstis.
Kovariantsed objektid.
Lisaks asukoha, kiiruse ja impulsi neli-vektorite on elektromagnetvälja ja laetud osakeste kirjeldamiseks tarvis veel järgmisi matemaatilisi objekte:
Elektromagnentvälja tensor.
Elektromagnetvälja tensoris on magnetiline induktsioon ja elektrivälja tugevus ühendatud üheks antisümmeetriliseks tensoriks. SI-süsteemi ühikutes on selle kuju
formula_1
kus
formula_2 on elektrivälja tugevus,
formula_3 on magnetiline induktsioon ja
formula_4 on valguse kiirus.
Voolu neli-vektor.
Voolu neli-vektor on kontravariantne neli-vektor, mis ühendab elektrivoolu tiheduse ja laengutiheduse ühtseks neli-vektoriks. Esitatuna amprites ruutmeetri kohta on see kujul
formula_5
kus formula_6 on laengutihedus, formula_7 on voolutihedus, ja formula_4 on valguse kiirus.
Potentsiaali neli-vektor.
Elektromagnetvälja neli-potentsiaal on elektrivälja skalaarsest potentsiaalist formula_9 ja magnetvälja vektorpotentsiaalist formula_10 moodustatud neli-vektor
formula_11.
Elektromagnetvälji avaldub 4-potentsiaali kaudu järgmiselt:
formula_12
kus
formula_13
Elektromagnetvälja energia-impulsi tensor.
Elektromagnetvälja energia-impulsi tensor on sümmeetriline kontravariantne tensor
formula_14
mis ühendab endasse Poyntingi vektori
formula_15
elektromagnetvälja energiatiheduse
formula_16
ja Maxwelli pingetensori komponentidega
formula_17
kus formula_18 on elektriline konstant, formula_19 on magnetiline konstant ja formula_20 on Minkowski meetrika. Ülal on kasutatud seost
formula_21
Maxwelli võrrandid.
Kovariantses formuleeringus on Maxwelli võrrandite kuju võrdlemisi kompaktne:
formula_22,
kus formula_23 on elektromagnetvälja tensor, formula_24 on neli-vool, formula_25 on Levi-Civita sümbol ja üle korduvate indeksite summeeritakse Einsteini summeerimiskokkuleppe järgi.
Lorentzi jõud.
Punktlaengu liikumisvõrrandite kovariantne kuju on
formula_26
kus formula_27 on punktosakese neli-impulss, formula_28 on selle elektrilaeng, formula_29 on neli-kiirus ja formula_30 on osakese omaaeg. See võrrand on Newtoni II seaduse analoog relativistlikul juhul, kusjuures võrduse vasak pool on Lorentzi jõu kovariantne avaldis.
Pidevuse võrrand.
Laengu jäävusele vastava pidevuse võrrandi kovariantne kuju on
formula_31
Ugi reaktsioon

Ugi reaktsioon on mitmekomponentne orgaaniline reaktsioon, milles ketoon või aldehüüd, amiin, isotsüaniid ja karboksüülhape ühinevad, andes bisamiidi.
See reaktsioon on saanud nime Kuressaares sündinud Saksa keemiku Ivar Karl Ugi järgi, kes avaldas selle 1959. aastal (Ugi, I; Meyr, R.; Fetzer, U.; Steinbrückner, C. (1959). "Versuche mit Isonitrilen". Angew. Chem. 71 (11): 386).
Tartuff

Tartuff (algse nimekujuga "tARTuFF") on alates 2006. aastast toimuv igasuvine armastusfilmide festival Tartu Raekoja platsil. Tartuff on Baltimaade suurim ja Eesti esimene vabaõhu filmifestival. 
Lisaks vabaõhukinole Tartu raeplatsil on festivali linastused leidnud aset Tartu Elektriteatris, Athena kinos, Eesti Rahva Muuseumis, Tartu toomkiriku varemetes ja Ahhaa teaduskeskuses. 
Festivali korraldab koostöös Tartu linnaga MTÜ Pimedate Ööde filmifestival.
Programm.
Tartuffi programm keskendub filmidele, mis räägivad armastusest ning võivad hõlmata žanreid draamafilmidest põnevikeni ja koguperefilmidest komöödiateni. Mängufilme täiendab dokumentaalfilmide valik ning uuemate filmide kõrval on programmis näidatud kinoklassikat nagu muusikalfilm "Grease", Sergio Leone "Ükskord Ameerikas" ja Michael Manni "Pinge".
Mõnel aastal on festivalil olnud eraldi alateema nagu kunst, teadus, muusika ja kirjandus.
Filmiprogrammi kõrval on toimunud Tartuffil mitmesuguseid eriüritusi ja töötube, vestlusringe, kontserte, konkursse, malesimultaane, kirjandus- ja luuleõhtuid jm.
Ajalugu.
Tartuff asutati 2005. aastal koostöös MTÜ Pimedate Ööde filmifestivali, MTÜ Armastuse ja Tartu linnaga. Festivali eestvedajateks on olnud Kaarel Kuurmaa, Kristo Tohver, Agnes Joyet, Kristiina Reidolv (2020-2021), Mirjam Võsaste (2022) ja alates 2023. aastast Johan Kudu. 
Filmiprogrammi juhtidena on Tartuffil tegutsenud Helmut Jänes, Dagmar Raudam ja Edvinas Pukšta.
Esimesel Tartuffil 2006. aastal linastusid 24 filmi ning Poola režissööri Krzysztof Kieślowski telesari "Dekaloog". Kokku toimus ligi 10 000 kinokülastust, samuti ühepäevane konverents kultuuritolerantsi teemal. Publiku lemmikuks valiti Pedro Almodóvari film "Volver".
2007. aastal jäi filmide ja külastuste arv samaks. Toimusid kahepäevane konverents "Religioonitolerants" ning igaõhtused kontserdid. Esimest korda toimus festivali "Armastuse pidu" klubis "Kellele ei meeldiks Johnny Depp?".
2020. ja 2021. aastal toimus festival koroonapandeemia tõttu osaliselt veebis.
Auhinnad.
Tartuff annab alates 2006. aastast välja publiku lemmikfilmi auhinda, milleks on olnud Mati Karmini skulptuur "Suudlevad tudengid".
Desinfitseerimisaine

Desinfitseerimisaine ehk desinfektsiooniaine ehk desoaine on keemiline aine, mida kasutatakse haigustekitajate jm ebasoodsate mikroobide hävitamiseks (desinfitseerimiseks) ümbritsevas keskkonnas, tööstushoonetes ja muudel objektidel.
Mõnikord kasutatakse terminit "desinfitseerimisvahend(id)", see hõlmab peale keemiliste ainete ka füüsikalisi vahendeid (nt kõrget temperatuuri ja bakteritsiidlampi).
Herbert Nürnberg

Herbert Nürnberg (16. juuli 1914 Kiel, Schleswig-Holstein – 24. juuni 1995) oli Saksamaa endine poksija.
Nürnberg oli kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) kokku neljakordne Saksamaa meister aastatel 1937 ja 1940–1942. Ta sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) Saksamaa meistrivõistlustel 2. koha aastatel 1939, 1943 ja 1944.
Nürnberg osales Euroopa eest kolm korda kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) maavõistlusel USA Kuldkinda turniiri võitjate meeskondadega. Ta võitis oma kohtumise 1937. aastal Chicagos ja Kansas Citys ning kaotas oma kohtumise 1938. aastal Chicagos.
Nürnberg võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) ja 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939).
Nürnberg poksis oktoobrist 1945 kuni aprillini 1951 elukutselisena ning osales üldse kokku 74 kohtumisel. Ta võitis neist 51 (neist 25 nokaudiga), kaotas 4 (neist 1 nokaudiga) ning viigistas 19 kohtumist.
Laur Teär

Laur Teär (sündinud 15. septembril 1962) on eesti poplaulja.
Vambola Laanmäe

Vambola Laanmäe (aastani 1936 Vambola Laanberg; 26. juuni 1916 Kabala vald – 23. september 2005) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Ta alustas õpinguid Kabala algkoolis, 1938. aastal lõpetas ta Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1939–1946 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetades põllumajandusteaduskonna.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ETKVL-i kooperatiivkoolis õpetajana. Aastatel 1947–1990 töötas ta Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis, olles aastatel 1957–1988 instituudi Kehtna seakasvatuse kontrollkatsejaama ja 1961–1986 instituudi seakasvatusosakonna juhataja ning 1972–1986 ühtlasi Kehtna näidissovhoostehnikumi asedirektor. Aastatel 1986–1988 oli ta instituudi konsultant-vanemteadur.
Ta on edendanud sigade tõuaretust ja seakasvatust, tema algatusel asutati Kehtnasse seakasvatusalane uurimiskeskus. Ta on selgitanud 12 seatõu nuuma- ja lihaomadusi, tegelenud eriti Eesti peekonsea ja suure valge sea täiustamisega. Ta on uurinud seatõugudevahelist ristamist, sigade söötmist, seasöötade pärmistamist, emiste tootlikkuse suurendamist, seafarmitööde mehhaniseerimist jpm.
Ameerika Ühendriikide naiste jalgpallikoondis

Ameerika Ühendriikide naiste jalgpallikoondis on Ameerika Ühendriikide esindusnaiskond jalgpallis.
1991. aastal võitis USA koondis esimesed naiste jalgpalli maailmameistrivõistlused. Veel üks võit tuli 1999. aasta MM-il. Ameerika Ühendriikide koondis on neljakordne olümpiavõitja (1996., 2004., 2008. ja 2012. aastal).
2015. aastal tuldi neljandat korda maailmameistriks.
Kuulsaid mängijaid.
Hope Solo - Mia Hamm - Abby Wambach - Megan Rapinoe - Alex Morgan - Carli Lloyd ...
Konecranes

Konecranes Oyj (kuni 2006. aasta märtsini KCI Konecranes) on Soome firma, mis toodab ja hooldab kraanasid. 
Firma oli osa KONEst, kuid firmad lahutati ümberkorralduste käigus 1994. aastal.
Firma peakorter asub Hyvinkääl.
Wolfgang Behrendt

Wolfgang Behrendt (sündinud 14. juunil 1936 Berliinis) on Saksamaa ühendvõistkonna ja Ida-Saksamaa endine poksija.
Behrendt oli kokku kolmekordne Ida-Saksamaa meister: kukk-kaalus (kuni 54 kg) aastatel 1955 ja 1957 ning sulgkaalus (kuni 57 kg) 1960. aastal.
Behrendt võitis Saksamaa ühendvõistkonna koosseisus kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Ta oli esimene ja ainuke Saksamaa ühendvõistkonna poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks (mõnes arvestuses nimetatakse teda esimeseks Ida-Saksamaa poksijaks, kes on tulnud olümpiavõitjaks, ehkki ta võistles Saksamaa ühendvõistkonna koosseisus).
Behrendt sai Ida-Saksamaad esindades kukk-kaalus (kuni 54 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotas poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Mircea Dobrescule (Rumeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Peter Goschkale (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Isiklikku.
Wolfgang Behrendti poeg Mario on samuti tuntud Ida-Saksamaa poksija.
Koka

Koka on mitme asja mugandatud lühinimetus:
Koola

Koola ehk koolapähklipuu ("Cola") on taimeperekond kassinaeriliste sugukonnast. 
Koolapähklipuu perekonda kuuluvate liikide seemneid kutsutakse koolapähkliteks.
Aidamees

Aidamees oli mõisas aidas oleva vara hoidja ja järelevaataja. Ta jälgis, et kõigil töölistel oleksid vajalikud tööriistad olemas ja et need saaksid päeva lõpus samas korras tagastatud. Jälgis ka moonakatele määratud päevamoona, et kõik saaksid ühepalju ja saaksid õiged isikud. 
Pidas arvet, kui palju moona aidas on ja kes kui palju mõisale võlgu on. Võttis vastu mõisale makstavat vilja ja muud koormist.
Kärneri tuuleveski

Kärneri tuuleveski on maakividest veski, mis asub Tartumaal Peipsiääre vallas Rupsi küla territooriumil. Tuuleveski ehitati 1801. aastal Kopli talu peremehe Friedrich Kärneri soovil. 
Algselt oli hoonel neli korrust. Teise maailmasõja ajal sai veski Nõukogude tankilt tabamuse, kuid ei saanud väga palju kannatada. Nõukogude okupatsiooni ajal, kui piirkonnas tegutses kolhoos Koit, võeti hoonel kaks korrust maha ja kasutati seda silohoidlana. Alatskivi sovhoosi tegutsemisajal hoiustati seal lahtist tsementi. Praegu on veskihoone Kopli talu omandis.
NSV Liidu Siseministeeriumi Siseväed

NSV Liidu Siseministeeriumi Siseväed (vene keeles "Внутренние войска МВД СССР, ВВ МВД СССР") olid NSV Liidu relvajõudude koosseisu kuulunud ja NSV Liidu Siseministeeriumile allunud Nõukogude sisejulgeoleku (avaliku korra ja tööstusobjektide kaitse ja kinnipidamisasutuste valve) relvastatud väeosad.
NSV Liidu sisevägede ülesanded:
Juhtkond ja organisatsioon.
Sisevägede juhatajad.
NSV Liidu SARKi/SM rahvakomissari/ministri asetäitjad ja NSV Liidu sisevägede juhatajad olid:
Organisatsioon.
NSV Liidu sisevägede juhtorganiks oli vägede valitsus või peavalitsus, mille koosseisus tegutses sisevägede staap.
NSV Liidu territooriumil asuvad siseväed allusid operatiivselt vastava NSV Liidu administratiivpiirkonna SARKi liiduvabariigi rahvakomissariaadile või valitsusele. 
Teise maailmasõja alguses ning NSV Liidu poolt 1939–1940 aastatel uute territooriumite okupeerimise ning nende sõjalise kontrollimise tagamiseks moodustati NSV Liidu uute piirialade kontrollimiseks: NSVL SARKi SV Põhja-Kaukaasia ringkonna, Ukraina ringkonna, Valgevene ringkonna ja NSV Liidu SARKi Balti ringkonna Sisevägede Valitsus ("УВВ НКВД Прибалтийского округа").
Sisevägede korrakaitseüksused.
Sisevägede korrakaitseüksused loodi 1966. aastal NSV Liidu Avaliku Korra Kaitse Ministeeriumi 30. septembri käskkirja № 03 "NSVL AKKM spetsiaalsete motoriseeritud miilitsaväeosade moodustamisest" ("О формировании МООП СССР") alusel. 
SMMV moodustati vastavalt dislokatsioonile, kas polgu või pataljoni suurusena. Suurlinnades: Moskva, Leningrad ja Kiiev, moodustati polgud, vastavalt Moskvas (Dzeržinski nimelisse Üksikusse Eriotstarbelisse Motoriseeritud Laskurdiviisi kuulunud polk, sõjaväeosa 5401; Leningradis, sõjaväeosa 5402 ja Kiievis, sõjaväeosa 5403. NSV Liidu liiduvabariikide pealinnades ja suurtes tööstuslinnades moodustati sisevägede pataljonid. Kokku moodustati 3 polku ja 46 sisevägede patrullteenistuse pataljoni. Eesti NSV moodustati Eesti NSV Siseministeeriumile allunud 40. üksik motoriseeritud eri-miilitsapataljon.
Siseväed moodustati üldistel alustel, ajateenijad ja allohvitserid – sundteenistsse kutsutud ajateenijatest, ohvitsere aga valmistati ette NSV Liidu Siseministeeriumi sisevägede sõjakoolides ja NSVL SM Harkovi tagalateenistuse sõjakoolis ("Харьковском высшем военном училище тыла МВД СССР"). Teenistus sisevägedes võrdsustati teenistusega Nõukogude armees.
Patrullteenistuses kandsid sisevägede ajateenijad miilitsa vormiriietust ning auastmetähiseid, väeosa territooriumil aga sisevägede vormi.
Pataljonid (350–400 ajateenijat) koosnesid vastavalt teenistuskoha eripärast kas roodudest, mis jagunesid rühmadeks, või ainult rühmadest.
Ajalugu.
Nõukogude riigi ja NSV Liidu eksistentsi ajal kandsid Nõukogude sisejulgeolekuväed erinevaid nimetusi:
1968. aastal taasnimetati AKKM Siseministeeriumiks ning sellest ajast kuni NSV Liidu lagunemiseni 1991. aastal olid siseväed NSV Liidu Siseministeeriumi koosseisus NSV Liidu Siseministeeriumi Sisevägedena.
Emanuele Abate

Emanuele Abate (sündinud 8. juulil 1985 Genovas) on Itaalia tõkkejooksja.
Ta on kolmekordne Itaalia meister ja Itaalia rekordi omanik 110 m tõkkejooksus (13,28).
Kurt Hornfischer

Kurt Hornfischer (1. jaanuar 1910 Gera – 18. jaanuar 1958 Nürnberg) oli saksa maadleja.
Ta võitis Berliini olümpiamängudel pronksmedali, kaotades Kristjan Palusalule.
Edgar Basel

Edgar Basel (1. november 1930 Mannheim – 7. september 1977) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.
Basel oli kokku viiekordne Lääne-Saksamaa meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1951–1952 ja 1954–1956.
Basel sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Nathan Brooksile (USA). Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Basel võitis Lääne-Saksamaa eest võisteldes kärbeskaalus (kuni 51 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Henryk Kukierile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Basel poksis juunist 1957 kuni novembrini 1961 elukutselisena ning pidas kokku 41 kohtumist. Ta võitis neist 22 (neist 3 nokaudiga), kaotas 15 (neist 7 nokaudiga) ja viigistas 4 kohtumist.
Ljukman Adams

Ljukman Adams (vene "Люкман Адамс", sündinud 24. septembril 1988 Peterburis) on Venemaa kergejõustiklane (kolmikhüppaja).
2007. aastal tuli ta juuniorite Euroopa meistriks tulemusega 16,50. 2012. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel İstanbulis võitis ta pronksmedali tulemusega 17,36. 2014 tuli ta sisemaailmameistriks.
2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta hõbemedali tulemusega 17,09.
Adamsi isiklik rekord on 17.53 m, mille ta hüppas Sotšis 27. mail 2012.
Isiklikku.
Ljukman Adams on 194 cm pikk ja kaalub 87 kg. Tema ema on venelanna ja isa nigeerlane.
Carl August Pezold

Carl August Pezold (ka Karl August Pezold; 7. juuni/19. juuni 1826 Rakvere – 6. detsember/19. detsember 1904 Lihula) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis aastatel 1840–1842 Tallinna Kubermangugümnaasiumis, aastatel 1843–1845 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1846–1850 õppis ta Tartu Ülikoolis majandust, aastatel 1850–1852 usuteadust. Töötas seejärel Võrus Heinrich Krümmeri erakoolis õpetajana ja Ohtus koduõpetajana. Ordineeriti 25. mail/6. juunil õpetajaks.
Ta oli aastatel 1858–1895 Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, olles aastatel Maa-Lääne praostkonna praost. Lisaks oli ta aastatel 1858–1861 Kuuda õpetajate seminari inspektor.
Jäi aastal 1896 emerituuri, elas aastatel 1896–1900 Männikul, aastast 1900 elas ta Lihulas, kus ta ka suri.
Isiklikku.
Ta oli kaks korda abielus. Tema esimene abikaasa oli Wilhelmine Spindler (1838–1866), teine abikaasa oli Arminia Anna Elisabeth Spindler (1835–1893, esimese abikaasa õde); nende isa Georg Wilhelm Spindler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Abikaasade vend Bernhard Justus Thomas Spindler oli Lihula ja Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine abikaasade vend Nikolaus Friedrich Hermann Spindler oli Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja. Tema poeg (esimesest abielust) Wilhelm Dietrich Pezold oli Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Tema tütre Käthe abikaasa Wilhelm Eugen Leonhard Kentmann oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja ja Eestimaa kindralsuperintendent, teise tütre Anna Marie abikaasa Woldemar Reinhold Kentmann oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Alan Huõgatõ

Alan Huõgatõ (osseedi keeles Хуыгаты Анатолийы фырт Алан; venepäraselt Alan Hugajev; 
sündinud 27. aprillil 1989) on osseedi rahvusest Venemaa maadleja, olümpiavõitja.
Ta võitis 2012. aastal Londoni suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali.
Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Eerik Aps, kes kaotas 2011. aastal MM-il İstanbulis punktidega 0-2.
Roman Vlassov

Roman Vlassov (sündinud 6. oktoobril 1990 Novosibirskis) on Venemaa maadleja.
Ta võitis 2012. aastal Londoni ja 2016. aastal Rio de Janeiro suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali.
Saare mõis

Saare mõis on olnud Eestis mitme mõisa nimi:
Wilhelm Dietrich Pezold

Wilhelm Dietrich Pezold (26. juuni/8. juuli 1863 Märjamaa – 17. oktoober 1923 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Ta on õppinud Viljandis Liivimaa Maagümnaasiumis, aastatel 1878–1879 Tallinna toomkoolis, aastatel 1879–1882 Kuressaares gümnaasiumis ja professor Volcki eragümnaasiumis Tartus. Aastatel 1883–1890 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 25. septembril/7. oktoobril 1890 õpetajaks.
Pärast ordineerimist oli ta Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja, seejärel Eestimaa vikaarõpetaja. Aastatel 1890–1923 oli ta Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1902–1920 Maa-Lääne praostkonna praost.
Ta suri aastal 1923 Tallinnas, kuid maeti Lihulasse.
Isiklikku.
Tema isa Carl August Pezold oli Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, vanaisa Georg Wilhelm Spindler oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja. Onu Bernhard Justus Thomas Spindler oli Lihula ja Kirbla Püha Nikolause koguduse õpetaja, teine onu Nikolaus Friedrich Hermann Spindler oli Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse õpetaja. Õe Käthe abikaasa Wilhelm Eugen Leonhard Kentmann oli Kullamaa Püha Johannese koguduse õpetaja ja Eestimaa kindralsuperintendent, teise õe Anna Marie abikaasa Woldemar Reinhold Kentmann oli Kuusalu Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Lauri Tabur

Lauri Tabur (sündinud 20. aprillil 1974) on Eesti ettevõtja ja juhtimisnõustaja, endine rektor.
Aastatel 2010–2015 oli ta Sisekaitseakadeemia rektor. 2014. aastal valisid PARE ja Pärnu Juhtimiskonverentsid ta Eesti parimaks juhiks. 2013. aastal nimetati Lauri Taburi juhitud Sisekaitseakadeemia Eesti unistuste tööandjaks. 
2012. aastast nõustab ta muuhulgas Lääne-Balkanil Kosovo Vabariigi avaliku sektori asutuste reforme, olles ka kohaliku Rotary Club Prishtina Internationali liige.
Orissaare staadion

Orissaare staadion on Orissaare Gümnaasiumi hallatav staadion Orissaares. Staadioni suurimaks omapäraks on keset jalgpalliväljakut kasvav tamm (Orissaare staadioni tamm).
1951. aastani kasvas tamm küll staadioni kõrval, kuid nimetatud aastal staadionit laiendati ning tamm jäi keset staadionit.
Staadionil on lisaks jalgpalliplatsile olemas ka kummimattidega kaetud jooksuring pikkusega 318 meetrit, kettaheite- ja kuulitõukeringid ning kaugushüppekast. Staadioni kõrval on ka võrkpalli- ja korvpalliväljakud.
Abby Wambach

Mary Abigail Wambach (sündinud 2. juunil 1980 Rochesteris) on Ameerika Ühendriikide jalgpallur. Abby Wambach mängib USA naiste jalgpallikoondises ründajana.
Rahvuskoondisega võitis ta kulla 2004. aasta suveolümpiamängudel, hõbemedali 2011. aasta MM-il ka kaks pronksmedali (2007. ja 2009. aasta MM).
Abby Wambach valiti 2012. aasta maailma parimaks naisjalgpalluriks.
Megan Rapinoe

Megan Anna Rapinoe (sündinud 5. juulil 1985 Reddingis) on Ameerika Ühendriikide jalgpallur. Ta mängib USA naiste jalgpallikoondises poolkaitsjana.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri poolfinaalis lõi Rapinoe kaks väravat, ühe neist otse nurgalöögist. Mäng lõppes 4:3 USA koondise võiduga.
USA koondisega on ta tulnud kaks koda maailmameistriks.
Šerri

Šerri ehk heres (hispaania keeles "jerez", ka "vino de Jerez"; inglise keeles "sherry"; prantsuse keeles "xérès") on Hispaania traditsiooniline kangendatud vein, mis on saanud nimetuse Jerez de la Frontera linna järgi. Heres peab olema toodetud Cádizi provintsis kolmnurgas Jerez de la Frontera, Sanlúcar de Barrameda ja El Puerto de Santa María vahel.
Šerrit on viis tüüpi: Manzanilla, Fino, Amontillado, Oloroso, Palo cortado.
Keszthely

Keszthely on linn Ungaris Zala komitaadis, Keszthelyi kreisi halduskeskus. Asub riigi lääneosas, Balatoni järve läänekaldal.
Elanike arv on umbes 21 000.
Linna on esmamainitud 1247. aastal, kuid paik on asustatud vähemalt rooma ajast alates.
Kodulind

Kodulind on linnuliik, -alamliik või varieteet, kelle inimene on kodustanud ja sageli ka tõuaretuse teel geneetiliselt arendanud.
Majanduslikult peetakse kodulinde enamasti nende liha kui toiduaine, samuti linnumunade pärast. Hanede ja partide puhul on mõnes riigis eriti hinnatud nende maks. Munade saamiseks kasvatatakse eelkõige kanu, harvem hanesid ja vutte. Varem on hanesid kasvatatud ka hanesulgede pärast, mida kasutati kirjutusvahendina; tänapäeval peetakse vahel kirevate sulgede pärast paabulinde. Levinumad kodulinnud põllumajanduses on kanad, haned, pardid ja kalkunid, kuid kasvatatakse ka näiteks faasaneid, püüsid, vutte ja jaanalinde.
Jahinduslikul otstarbel peetakse mitmesuguseid haukaid ja pistrikke.
Lemmiklindudena on levinud väiksemad papagoid ja aarad, kanaarilinnud jts, keda hinnatakse eelkõige kireva sulestiku või laulu pärast.
Mia Hamm

Mariel Margaret Hamm (sündinud 17. märtsil 1972 Selmas, Alabama osariigis) on Ameerika Ühendriikide endine jalgpallur. Hamm mängis USA naiste jalgpallikoondises ründajana. Ta lõi oma rahvuskoondises 158 väravat, millega on koondise läbi aegade paremuselt teine väravakütt.
USA koondisega tuli ta naiste maailmameistriks aastatel 1991 ja 1999 ning aastatel 1996 ja 2004 olümpiavõitjaks.
2004. aastal valiti ta nimekirja FIFA 100.
Aastatel 2001 ja 2002 valiti ta maailma parimaks naisjalgpalluriks.
Ivan Uhhov

Ivan Uhhov (sündinud 29. märtsil 1986 Tšeljabinskis) on Venemaa kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Ta sai 2012. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali tulemusega 2,38 m.
2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis võitis ta pronksmedali tulemusega 2,30 m.
Tema isiklik rekord kõrgushüppes sisetingimustes on 2,42 ja välitingimustes 2,41.
Isiklikku.
Tema pikkus on 192 cm.
Venemaa naiste korvpallikoondis

Venemaa naiste korvpallikoondis on Venemaa esindusnaiskond korvpallis.
2008. aasta suveolümpiamängude korvpalliturniiril võitis Venemaa koondis pronksmedali.
Kuulsaid mängijaid.
Ilona Korstin - Becky Hammon - Irina Ossipova - Marina Kuzina - Olga Artešina - ...
Rapid City

Rapid City on linn Ameerika Ühendriikides, suuruselt teine Lõuna-Dakota osariigi linn ja Penningtoni maakonna keskus.
Linn on asutatud 1876. aastal. Ta on saanud nime Rapid Creeki (jõe) järgi.
Leandro Damião

Leandro Damião da Silva dos Santos (sündinud 22. juulil 1989) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia esiliigaklubis Coritiba.
Leandro Damião sündis Paraná osariigis Jardim Alegres. Klubikarjääri alustas ta Atlético Ibiramas.
2009. aastal sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Internacional. Klubiga tuli ta 2010. aastal Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadores võitjaks. Finaalmängudes võideti Mehhiko klubi Guadalajarat. Aastatel 2011, 2012 ja 2013 võideti Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlused Campeonato Gaúcho ning 2011. aastal Lõuna-Ameerika superkarikas Recopa Sudamericana.
2013. aasta suvel sai ta pakkumise Inglismaa klubilt Tottenham Hotspur ja Itaalia klubilt Napoli. Ta oli lähedal Napoliga liitumisele, kuid sponsorlepingute tõttu ei saanud see võimalikuks.
2014. aasta jaanuaris suundus ta Brasiilia kõrgliigaklubisse Santos. Üleminekusumma oli 41 miljonit Brasiilia reaali, mis oli suurim summa, mida Brasiilia klubi kodumängija eest välja käinud oli.
Kuigi ta lõi 2014. aasta liigahooajal 26 mängus kokku kuus väravat, sai ta tugevalt kriitikat, peamiselt aeglase reageerimise ja liiga väheste väravate eest.
Pärast võrdlemisi ebaedukat hooaega Santoses, sõlmis Leandro Damião laenulepingu eelmise hooaja meistri Cruzeiroga. Kuigi ta oli Minas Geraisi osariigi meistrivõistlustel Campeonato Mineiro üheksa väravaga suurim väravakütt, ebaõnnestus taas hooaeg kõrgliigas, kui ta lõi 23 mängus kokku ainult neli väravat.
4. veebruaril 2016 sõlmis Leandro Damião laenulepingu Hispaania La Liga klubiga Real Betis. Debüüdi La Ligas tegi ta 27. veebruaril mängus Rayo Vallecano vastu. Pärast seda mängis ta klubi meeskonnas veel ainult kahes kõrgliiga kohtumises.
Seejärel mängis ta ühe hooaja laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Flamengo.
2017. aasta hooaja alguses suundus ta laenule Brasiilia esiliigaklubisse Internacional. Ta lõi 17 liigamängus kokku kaheksa väravat, aidates klubil jõuda tagasi kõrgliigasse.
Aastatel 2019–2023 mängis Damião Jaapani kõrgliigaklubis Kawasaki Frontale. Aastatel 2020 ja 2021 tuli ta klubiga Jaapani meistriks. 2021. aastal oli Damião Jaapani kõrgliigas Yokohama F. Marinosi mängija Daizen Maeda kõrval suurim väravalööja (mõlemad lõid 21 väravat). Lisaks andis Damião kaheksa väravasöötu ning valiti liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks.
2024. aasta veebruaris naasis ta Brasiiliasse, kui sõlmis hooaja lõpuni lepingu esiliigaklubiga Coritiba.
2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri käigus lõi ta kuus väravat, seehulgas ka kaks väravat poolfinaalis Lõuna-Korea vastu.
Brasiilia rahvuskoondises mängis ta aastatel 2011–2013 kokku 17 mängus ja lõi neis kolm väravat. Debüüdi Brasiilia koondises tegi ta 27. märtsil sõprusmängus Šotimaa vastu. Esimese värava lõi ta koondise kasuks 5. septembril sõprusmängus Ghana vastu.
Sport Club Internacional

Sport Club Internacional on Brasiilia jalgpalliklubi, mille kodulinn on Rio Grande do Suli osariigis asuv Porto Alegre. Klubi mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlustel Campeonato Gaúcho. Klubi on asutatud 1909. aastal.
Internacional on ainus Brasiilia jalgpalliklubi, mis on tulnud ühtegi mängu kaotamata riigi meistriks (1979). Klubi on tulnud Brasiilia meistriks veel kahel korral, aastatel 1975 ja 1976. Aastal 1992 on võidetud Brasiilia karikavõistlused Copa do Brasil. Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlused on see võitnud rekordilised 45 korda.
2006. aastal võitis Internacional Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores. Sama aasta detsembris võitis Internacional klubide maailmameistrivõistlused, alistades finaalis Hispaania klubi Barcelona. 2007. aastal võitis klubi Recopa Sudamericana, alistades 2006. aasta Lõuna-Ameerika klubide karikavõistluste Copa Sudamericana võitja Pachuca. 2008. aastal tuli Internacional Copa Sudamericana. Sellega on klubi võitnud kõik tähtsamad Lõuna-Ameerika klubide võistlused. 2010. aastal võideti teist korda Copa Libertadores.
Internacionali suurim rivaal on Grêmio. Internacionali ja Grêmio vahelised derbimängud on tuntud nime all "Grenal". Seda on peetud Brasiilia kõige tulisemaks linnasiseseks derbimänguks.
Internacionali kodustaadion on Estádio Beira-Rio, mis mahutab 50 128 pealtvaatajat.
Klubi tunnusvärvid on punane ja valge.
Internacionali naiskond on tulnud Rio Grande do Suli osariigi meistriks 11 korda.
Mängijad.
Praegune meeskond.
"Seisuga 17. juuli 2023"