tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johannes Tomberg (kalandustegelane)

Johannes Tomberg (1911–2002) oli eesti kalandustegelane.
Lõpetanud Astrahani Kalamajanduse ja Kalatööstuse Instituudi, oli ta Kalmõki ANSV Kalamajanduse Trusti peainsener, töötas 1936–1941 Mariupoli konservitehases, pärast Teist maailmasõda tuli Eestisse, kus oli 1949–1953 Eesti NSV kalatööstuse minister.
Eduard Veldeman

Eduard Veldeman (15. juuni 1899 Viljandi vald, Viljandimaa – 26. august 1960 New York) oli Eesti riigiametnik.
Ta õppis 1920–1927 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, sakalanus.
Osales Vabadussõjas, 1924–1936 teenis Riigikontrollis, 1936–1940 oli Tartu Ülikooli majandusdirektor. Saksa okupatsiooni ajal oli ta Turukorralduse Valitsuse juhataja. Põgenes 1944 Saksamaale, 1949 siirdus edasi USA-ssse, kus suri.
Tartu Ülikooli Isikkonna Kehalise Kasvatuse Ühingu liige.
Maletaja Al Velde oli tema vend.
Sheffield Steelers

Sheffield Steelers on jäähokiklubi, mis asub Inglismaal Sheffieldis. Klubi asutati 1991. aastal ning peab oma kodumänge Sheffield Arenal. Hetkel kuulub klubi Elite Ice Hockey League'i (EIHL). Klubi peasponsoriks on TriggerHub.
Belfast Giants

Belfast Giants (ametliku sponsornimega Stena Line Belfast Giants) on jäähokiklubi, mis asub Põhja-Iirimaal Belfastis. Klubi mängib Suurbritannia liigas Elite Ice Hockey League (EIHL).
Hallkibu (perekond)

Hallkibu ("Xenus") on kurvitslaste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Perekonna ainus liik on hallkibu ("Xenus cinerus").
Dendrominiaceae

Dendrominiaceae on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente sugukond.
Dendrominia

Dendrominia on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Tšiili änn

Tšiili änn ("Stercorarius chilensis") on änlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Tšiili änn on 53–58 cm pikk. Tiibade siruulatus on 130–138 cm. Kaalub 1100–1700 g.
Sulestik on pruun, pealagi tumepruun või must. Nokk on sinine, nokaots must.
Levik.
Pesitsevad Argentina ja Tšiili rannikul Concepciónist ja Puerto Deseadost Tulemaani. Talvitusala ulatub Peruust Falklandi saarteni.
Elavad ranniku lähedal merel. Pesitsevad rannikul ja saartel.
Toitumine.
Toituvad tormilindudest, hallpea- ja mustkulm-albatrossi munadest ja poegadest, kaljupingviini poegadest, torminglatest, nösuhanedest, nutriatest, kaladest ja koorikloomadest.
Pesitsemine.
Pesitsevad maapinnal rohuga vooderdatud lohus. Erinevalt teistest ännidest pesitsevad tšiili ännid kolooniates.
Pesitsusaeg algab novembris. Kurnas on kaks muna, haudeperiood kestab 28–32 päeva.
2025. aasta Kambodža-Tai piirikonflikt

2025. aasta Kambodža-Tai piirikonflikt on relvakonflikt, mis sai Kambodža-Tai piiril alguse 28. mail 2025, kui kahe riigi vahel toimusid väiksemad kokkupõrked. Juuni jooksul Kambodža ja Tai suhted halvenesid ning 24. juulil kasvas territoriaalvaidlus laiemaks relvakonfliktiks.
Tüli juured ulatuvad 1907. aasta Prantsuse-Siiami lepinguni Siiami Kuningriigi (praeguse Tai) ja Prantsusmaa vahel. Prantsusmaale kuulus toona Prantsuse Indohiina, mille üks osa oli Kambodža. Pärast Kambodža iseseisvumist otsustas Rahvusvaheline Kohus aastal 1962, et Preah Viheari tempel kuulub Kambodžale, kuid tempel koos muude piirialadega jäi kahe riigi vaidluste aluseks. Pingeid on kasvatanud mõlema riigi rahvuslaste ideed. Kokkupõrked toimusid ka aastatel 2008–2011, hukkunuid oli mõlemal pool.
Kambodža peaminister Hun Manet sõnas, et tüli võiks lahendada Rahvusvaheline Kohus ning et Kambodža ei taha Taiga konflikti. Tai peaministri kohusetäitja Phumtham Wechayachai ütles, et mitte kumbki pool ei taha tüli eskaleerida ning et see on juba lahendatud. Veebruaris keelasid Tai sõdurid Kambodža turistidel vaidlusaluse Prasat Ta Muen Thomi templi juures Kambodža hümni laulmise. Mai lõpus toimus piiril lühike tulevahetus, milles hukkus üks Kambodža sõdur. Tüli ei õnnestunud lahendada ning piiripunktid suleti. 29. mail toimusid Kambodža ja Tai sõjavägede vahel kõnelused.
23. juulil astus Tai sõdur Ubon Ratchathani provintsi Nam Yueni ringkonnas miini otsa ning kaotas jala. Järgmisel päeval algas kahe riigi vahel otsene relvakonflikt, mõlemad osapooled väidavad, et tegutsevad enda riigi kaitseks.
Fontakt

Fontakt OÜ on Eesti ettevõte, mis pakub äriklientidele müügi- ja turundusteenuseid, keskendudes eelkõige andmebaasidele, kliendihaldusele (CRM), eksporditoele ja telemarketingile. Ettevõte asutati 2004. aastal ning selle peakontor asub Tallinnas aadressil Karamelli 2. Fontakt tegutseb ligi 40 riigis ja selle meeskond koosneb ligi 100 müügiprofessionaalist. Ettevõtte juhtideks on Siim Salme ja Rene Sildvee.
Fontakti teenuseid kasutavad mitmed tuntud Eesti ettevõtted, sealhulgas Alexela, Askly ja Unibet Arena. Ettevõte on aidanud enam kui 1000 kliendil kasvatada müüki ja laieneda uutele turgudele.
Ajalugu.
Fontakt OÜ loodi 13. detsembril 2004. aastal ning on tegutsenud varasemalt nimede all "Jagra Trade &amp; Service House OÜ", "JM Corporation OÜ" ja "Klienditugi OÜ". Ettevõtte algusaastatel keskenduti peamiselt klienditoe ja andmebaasiteenuste pakkumisele, kuid aja jooksul on tegevusvaldkond laienenud kogu B2B müügi- ja turundustsüklile. 2021. aastal võeti kasutusele uus brändinimi Fontakt, mis tähistas ettevõtte rahvusvahelise haarde ja ambitsioonide kasvu. Uue nime all on ettevõttest saanud globaalne B2B müügiagentuur, mille fookus on pikaajalistel kliendisuhetel, personaalsel lähenemisel ja tehnoloogilisel innovatsioonil.
Kliendilood.
Alexela.
Fontakti ja Alexela koostöö algas 2011. aastal. Tänu Fontakti andmebaasidele ja müügiteenustele on Alexela suutnud suurendada oma kütusemüüki rohkem kui 30 miljoni liitri võrra aastas. Koostöö on kestnud üle 14 aasta ning selle jooksul on saavutatud:
"„Tänu Fontakti andmetele ja meeskonnale on meie müüginumbrid iga aastaga kasvanud.“"
— Heiti Hääl, Alexela juhatuse liige
Askly.
Askly kasutas Fontakti abi, et jõuda rohkemate veebipoodideni ja parandada kliendikogemust. Koostöö tulemusel:
"„Fontakt aitas meil jõuda uute klientideni ja tõsta e-kaubanduse kvaliteeti.“"
— Sandra Roosna, Askly tegevjuht
Unibet Arena.
Unibet Arena kasutas Fontakti CRM-lahendust ja digiturundust, et kasvatada oma kliendibaasi ja müügitulu. Tulemused:
"„Fontakti personaalne lähenemine ja tehnoloogiline tugi on olnud meie edu võti.“"
— Siim Ammon, Unibet Arena tegevjuht
Tai välisministeerium

Tai Kuningriigi Välisministeerium (tai keeles กระทรวงการต่างประเทศ, "Krasuang Kan Tang Prathet") on Tai Kuningriigi välisasjade eest vastutav ministeerium. Ministeeriumit juhib välisminister, kes kuulub ka valitsusse. Välisministri nimetab peaminister. Välisministeerium kujundab ja teostab Tai välispoliitikat ning haldab Tai välisesindusi üle maailma.
Dainoriai

Dainoriai (žemaidi "Dainuorē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Dainoriai asub Venta jõe ääres. Küla tekkis Daubiškiai mõisa maade tükeldamisel aastal 1923. Nime päritolu kohta räägib rahvajutt, et kord läinud kolme küla poisid tantsupeol kaklema. Kõige nõrgem pistnud karjuma, et ärge mind pekske, ma olen üksi. Tema sõnadest "aš vienas" sai nime Ašvėnai küla. Teise küla lapsel löödud nina veriseks, selle järgi saanud nime tema koduküla Palnosai. Kolmas läinud minema lauldes ja selle järgi saanud nime Dainoriai küla. Nime annab tõlkida kui "lauluhimulised".
Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org. Ka jääb asula osaliselt Venta regionaalparki ja Dabikinė hüdrograafilisele kaitsealale.
Daubiškiai

Daubiškiai (žemaidi "Daubiškē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Daubiškiai asub Venta jõe ääres. Seal asub Daubiškai raudteejaam. Küla on saanud nime sõnast dauba ("lohk").
Ajalugu.
Küla tekkis Daubiškiai mõisa keskuse juurde. XVIII sajandil asus seal Tryškiai mõisa karjamõis. XIX sajandil rajasid Puttkamerid selle kohale mõisa. Aastal 1906 streikisid mõisa töölised, nõudes kõrgemat palka ja päevarahade igapäevast väljamaksmist. Mõisa rentiv krahv Antanas Moras täitis need nõudmised. Mõisa maade tükeldamisel aastal 1923 tekkis Dainoriai küla. Nõukogude perioodil rajati häärberisse Daubiškiai internaatkool, mis aastal 1993 Palnosai külla üle viidi. Häärberile lisati aastal 1963 kahekorruseline kivist juurdeehitis. Aastail 1948–1951 küüditati 25 küla elanikku.
Loodus.
Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org. Ka jääb asula osaliselt Venta regionaalparki.
Palnosai

Palnosai (žemaidi "Palnuosā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas Venta jõe ääres. Külas on raamatukogu ja postkontor.
Nimi.
Nime päritolu kohta räägib rahvajutt, et kord läinud kolme küla poisid tantsupeol kaklema. Kõige nõrgem pistnud karjuma, et ärge mind pekske, ma olen üksi. Tema sõnadest "aš vienas" sai nime Ašvėnai küla. Teise küla lapsel löödud nina veriseks, selle järgi saanud nime tema koduküla Palnosai. Kolmas läinud minema lauldes ja selle järgi saanud nime Dainoriai küla.
Teise versiooni kohaselt elanud seal vembuhimulised karjased, kes mööduvate vankrite ees kaklema läksid. Kui vankrijuhid neid lahutada püüdsid, kastetud nad märjaks, nii et ninad tilkusid. Möödujate tilkuvate ninade järgi saanud küla nime Balnosiai, alles hiljem muutnud üks vaimulik selle ära.
Ajalugu.
Küla alad kuulusid vanasti Santekliai mõisale. Aastal 1948 moodustati külas kolhoos. Aastal 1993 viidi Palnosai külla üle Daubiškiai internaatkool.
Kultuurimälestised.
Muinsuskaitse all on XVII–XVIII sajandil kasutusel olnud kalmed. Veel on kaitse all Palnosai ja Santekliai vana kalmistu, Santekliai ja Daubiškiai küla vana kalmistu ning Palnosai ja Santekliai sakslaste vana kalmistu. Seal on nähtavad vanad betoonist hauapiirded, metallist ristid ja metallaiad.
Loodus.
Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org. Ka jääb asula osaliselt Venta regionaalparki.
Padvariai

Padvariai (žemaidi "Padvarē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Padvariai asub Venta jõe ääres. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org. Ka jääb asula osaliselt Venta regionaalparki.
Marškonė

Marškonė (žemaidi "Marškuonė") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Marškonė mõisa omanik Mykolas Tanskis küüditati jaanuariülestõusus osalemise eest Siberisse. Küla ise moodustati aastal 1923 Marškonė mõisale kuulunud taludest. Mõisa keskus ja selle ümbruse kolm hektarit maad annetati Rekečiai koolile.
Pakalupis

Pakalupis (ka Pakalupė) on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas Kalupise oja ääres.
Pakalupist on esmamainitud 1823. aastal kui Kalesupė küla. 1944. aastal toimus külas lahing Nõukogude ja Saksa vägede vahel, külas asub mälestusmärk lahingus langenud sõduritele. 1949. aastal asutati külas kolhoos. 1988. aastal viidi Rekečiai raamatukogu Pakalupisesse üle. 2011. aastal asutati külaselts.
Grímsbær

Grímsbær on kaubanduskeskus Islandi pealinnas Reykjavíkis Háaleiti og Bústaðiri linnaosas.
Künka nõlval paiknevale algselt kahekorruselisele hoonele ehitati kolmas korrus 2004. aastal.
Lisaks kauplustele asub kaubanduskeskuses ka hotell "Grimur".
Pluogai

Pluogai (žemaidi "Plougā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas Kalupise oja ääres.
Pluogaid on esmamainitud 1738. aastal. Ajal, kui leedukeelne kirjandus oli keelustatud, oli küla kohalik "knygnešystė" keskus. Seal asus raamatuladu ning üks sealne salakaubavedaja – Barbora Šiuipaitė-Beržanskienė – asutas ka väikese raamatukogu. Raamatukogu tegutses külas kuni teise maailmasõjani.
Rekečiai

Rekečiai (žemaidi "Rekečē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Rekečiai asub Kuziai-Mažeikiai raudtee ääres. Seal asub Viekšniai raudteejaam. Küla on saanud nime isikunimest Reketis.
Aastal 1863 toimus külas kokkupõrge tsaarivägede ja ülestõusnute vahel. 1919 avati külas algkool, kus oli üks klassikomplekt. Aastast 1921 alustati ka teise klassikomplektiga. Algul tegutses kool raudteejaama juures asunud kivihoones. Aastal 1923 hakkas kool tegutsema Marškonė mõisa keskuse juures, kus sellele kuulus ka kolm hektarit maad. Teise maailmasõja ajal kool suleti. Aastal 1955 avati külas raamatukogu, mis aga aastal 1968 Pakalupisesse üle viidi.
Ivar Formo

Ivar Formo (24. juuni 1951 Oslo – 26. detsember 2006 Nordmarka mets Oslo lähedal) oli Norra murdmaasuusataja.
1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos võitis ta 15 km distantsil pronksi ja 4 × 10 km teatesõidus hõbemedali. 1976. aastal Innsbruckis võitis ta veel ühe olümpiahõbemedali 4 × 10 km teatesõidus ja tuli olümpiavõitjaks 50 km distantsil. Samuti võitis ta teatevõistkonnaga pronksi maailmameistrivõistlustel 1974. aastal Falunis ja 1978. aastal Lahtis. Ta lõpetas 1973/74 hooaja esimese, tollal mitteametliku murdmaasuusatamise maailmakarikavõistluste võitjana. 1975. aastal autasustati teda Holmenkolleni medaliga.
Formo oli edukas ka orienteerumises, võites 1974. aasta maailmameistrivõistlustel teatejooksus pronksi.
1976. aastal valiti ta Norra aasta sportlaseks ja ta võitis Morgenbladeti kuldmedali.
Pärast sportlaskarjääri töötas ta Bergen Banki pressiesindajana.
Ivar Formo kukkus 26. detsembril 2006. aastal uisutades Store-Sandungeni järvel jääle ja uppus.
Välislingid.
[[Kategooria:Norra murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1951]]
[[Kategooria:Surnud 2006]]
Smáralind

Smáralind on kaubanduskeskus Islandil Höfuðborgarsvæði piirkonas Kópavoguri linnas. Smáralind paikneb Reykjavíki kesklinnast ligi 6 km lõunakagus.
2001. aastal avatud Smáralind on Islandi suurim kaubanduskeskus, kus paikneb üle 90 kaupluse ja teenustepakkuja. Kaubanduskeskuse jaemüügipinna suurus on 65 200 ruutmeetrit.
Kama (perekonnanimi)

Kama on eesti perekonnanimi.
Seda perekonnanime (vanas kirjaviisis Kamma) on pandud seitsmes mõisavallas Pärnu-, Tartu-, Viljandi- ja Võrumaal. On ka eestistamisel antud perkonnanimi, mis määrati ühele Korka-nimelisele isikule (Kunda linnas 1940. aastal). 2025. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Kama 27 mehel ja 25 naisel. Ilmselt tuntuim sellenimeline isik on Kaido Kama.
Dolní Kounice

Dolní Kounice (saksa keeles "Kanitz") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Brno maaringkonnas. Dolní Kounice asub Jihlava jõe ääres, Brno kesklinnast ligi 15 km edelas.
Küla on esmamainitud 1183. aastal. Asula ajalugu oli tihedalt seotud aastatel 1181–1183 ehitatud premonstraatide kloostriga. Klooster tegutses kuni 16. sajandi algupooleni. Linnaõigused sai Dolní Kounice 1571. aastal. Kloostrit üritati taastada 1702. aastal, kuid 1703. aastal puhkes suur tulekahju, milles klooster hävis ja seda enam ei taastatud. 1862. aastal tabas linna suur üleujutus. 1964. aastal kaotas Dolní Kounice linnaõigused, kuid sai need 1998. aastal tagasi.
Linn olulisimad vaatamisväärsused on Dolní Kounice loss ja Püha Antoniuse mägi samanimelise kabeliga.
Dimitar Kovačevski

Dimitar Kovačevski (makedoonia keeles "Димитар Ковачевски"; sündinud 24. juulil 1974 Kumanovos) on Põhja-Makedoonia majandusteadlane ja poliitik; ta oli aastatel 2021–2024 Makedoonia Sotsiaaldemokraatliku Liidu president. Ta oli 16. jaanuarist 2022 kuni 28. jaanuarini 2024 Põhja-Makedoonia peaminister.
Ta sündis aastal 1974 Kumanovos. Ta lõpetas keskkooli Waterville'is Minnesota osariigis Ameerika Ühendriikides. Aastal 1998 lõpetas ta Skopje Püha Kirilli ja Methodiuse ülikooli majandusteaduskonna ning sai aastal 2003 samast ülikoolist magistrikraadi. Aastal 2008 lõpetas ta Montenegro ülikooli majandusteaduskonnas doktorantuuri.
Bon Scott

Ronald Belford "Bon" Scott (9. juuni 1946 Forfar, Šotimaa – 19. veebruar 1980 London) oli Austraalia laulja, rokkbändi AC/DC solist aastatel 1974–1980.
Elukäik.
Sündinud Šotimaal, kolis Scott koos perega Austraaliasse 1952. aastal, elades Melbourne'is ja hiljem Lääne-Austraalias Fremantle'is. 
Scott moodustas oma esimese bändi Spektors 1964. aastal ning temast sai bändi juhtiv vokalist. Ta oli solist veel mitmes bändis, sealhulgas Valentines ja Fraternity, mis esitasid rogressiivset rokki. 1974. aastal liitus ta ansambliga AC/DC, asendades esimest solisti Dave Evansit, kuna Evansil olid erimeelsused bändiliikmete ja juhtkonnaga.
Bon Scott oli solistiks seitsmel esimesel AC/DC albumil: "High Voltage"(1975, Austraalias), "T.N.T." (1975, Austraalias), "High Voltage" (1976, esimene rahvusvaheline album), "Dirty Deeds Done Dirt Cheap" (1976), "Let There Be Rock" (1977), "Powerage" (1978) ja "Highway to Hell" (1979). AC/DC populaarsus suurenes 1970. aastatel pidevalt, algul Austraalias ja seejärel ka rahvusvahelisel tasandil. AC/DC 1979. aasta album "Highway to Hell" jõudis Ameerika Ühendriikide stuudioalbumite edetabelis Billboard 200 20 parema hulka (17. koht) ja pälvis ka suure kommertsedu. Scott kirjutas sõnad mitmetele AC/DC hittidele nagu "Highway to Hell", "Jailbreak", "It's A Long Way to Top" jt.
15. veebruaril 1980 osales Bon Scott veel stuudiotöös koos Malcolm Youngi ja Angus Youngiga, kes töötasid "Back in Black" albumiga. 19. veebruari 1980. aasta õhtul leiti Scott Londonis oma sõbra, vähetuntud endise muusiku ja väidetava narkodiileri Alistair Kinneari sõiduautost, kuhu ta magama oli jäänud pärast seda kui oli külastanud Londoni klubi nimega Music Machine. Ta toimetati haiglasse, kuid elustada ei õnnestunud. Surma kohta koostatud ametlikus aruandes väideti, et Scott suri ägedasse alkoholimürgitusse. Scotti kaaslased väitsid, et ilmselt oli mees ka heroiini manustanud. Narkootikume oli Scott varemgi tarvitanud, näiteks viidi ta seetõttu 1975. aastal Melbourne'is haiglasse. Ametlikult siiski surma põhjuseks narkootikumide üledoosi ei teatatud. Scott maeti Austraalias Fremantle'i kalmistule perekonna hauaplatsile.
AC/DC kaalus pärast Scotti surma korraks ka laialiminekut, kuid jätkati siiski uue solisti, Briti glämmroki bändi Geordie vokalisti Brian Johnsoniga. AC/DC järgnev album "Back in Black" ilmus viis kuud hiljem ja see oli austusavaldus Scottile. Tegemist on praegu kõigi aegade teise enimmüüdud albumiga (üle 50 miljoni koopia).
Tunnustus.
2004. aasta juulis ilmunud Classic Rocki (rockmuusikale pühendatud ajakiri ja veebileht Suurbritannias) numbris oli Scott pandud edetabeli "100 Greatest Frontmen of All Time" nimekirjas esikohale. USA muusikaajakiri Hit Parader reastas Scotti oma 2006. aasta edetabelis "100 Greatest Heavy Metal Vocalists of all time" viiendaks Freddie Mercury ette, kes oli selles arvestuses kuues.
Antarktika änn

Antarktika änn ("Stercorarius maccormicki") on änlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Antarktika änn on 50–55 cm pikk. Tiibade siruulatus on 130–140 cm. Kaalub 900–1600 g.
Antarkika ännil on kaks värvusvormi. Heledamate lindude sulestik on peamiselt kuldpruun või hall ning tiivad, selg ja saba on tumepruunid. Tumedad linnud on üleni tumepruunid. Rossi merel on hele vorm rohkem levinud, Antarktika poolsaarel tume vorm. Isaslind on tavaliselt tumedam kui emaslind. Antarktika ännil on peenem nokk, väiksem pea ja kitsamad tiivad kui lõunaännil.
Levik.
Pesitsevad Antarktikas, eriti Rossi mere piirkonnas. Talvitusala ulatub põhjas Alaska ja Gröönimaani.
Pesitsevad vähese lumega piirkondades, tihti merelindude kolooniate lähedal. Tavaliselt rannikul, vahel sisemaal mägedes. Talvel elavad merel.
Toitumine.
Pesitsusalal toituvad antarktika hõbekülgedest ning pingviinide munadest ja poegadest.
Pesitsemine.
Pesitsevad hajusates kolooniates. Vooderdamata pesa asub maapinnal. Antarktika ännid on paigatruud.
Pesitsusaeg algab novembris. Kurnas on kaks muna, haudeperiood kestab 28–31 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 36–45 päeva vanuselt. Tavaliselt vanem poeg tapab noorema.
Nice'i lossimägi

Nice'i lossimägi (prantsuse keeles Colline du Château) on küngas ja park Prantsusmaal, Nice'i linnas Vahemere rannikul. See asub Nice'i vanalinna (Vieux-Nice) ja sadamapiirkonna (Port Lympia) vahelisel kõrgendikul, umbes 92 meetrit merepinnast, ning on üks linna tuntumaid vaatamisväärsusi. Lossimägi pakub panoraamvaateid Nice'i rannajoonele, Baie des Anges'ile (Inglite lahele), Promenade des Anglais'ile, vanalinnale ja Vahemerele.
Lossimägi on saanud nime keskaegse kindluse ja lossi järgi, mis asusid seal sajandite jooksul ning täitsid olulist kaitsefunktsiooni. Kindlus hävitati 1706. aastal Prantsuse kuninga Louis XIV käsul Hispaania pärilussõja ajal, et nõrgestada Nice'i kaitsevõimet. Tol ajal kuulus Nice Savoia hertsogkonda. 
Pärast kindluse hävitamist jäi lossimägi pikaks ajaks kasutuseta. Alles 19. sajandi alguses, Sardiinia kuningriigi võimude ajal, hakati seal rajama avalikku parki. Park valmis umbes 1810. aastatel eesmärgiga muuta vana kindluse ala puhke- ja jalutuskohaks.
Pargi üheks vaatamisväärsuseks on tehiskosk (Cascade du Château), mis valmis 1885. aastal. Kose rajamine oli seotud linna veevarustussüsteemiga ning see on kujundatud loodusliku joana, mis lisab pargile kaunidust ja meeldivat atmosfääri. Samuti asub lossimäel Bellanda torn (prantsuse keeles Tour Bellanda), mis samuti ei pärine otseselt keskaegsest kindlusest, vaid ehitati 1825–1826. aastal hotelli juurde, mille omanikuks oli Honoré Clérissi. Torn rajati endise Saint-Elme ehk Tour du Môle torni alusele, mis kuulus Savoia aegsete kindlustuste juurde ja hävitati 1706. aastal. 
Tornis asub interaktiivne näitus Bellandarium, kus saab tutvuda Nice’i ja lossimäe ajalooga läbi erinevate ajastute. Ekspositsioon on jagatud seitsmeks ajaperioodiks ning kasutab visuaalseid ja helilisi efekte. Tornist avaneb kaunis vaade Inglite lahele ja vanalinnale.
Chýně

Chýně on linn Tšehhis Kesk-Tšehhi maakonnas Praha lääneringkonnas. Chýně asub Praha kesklinnast ligikaudu 13 km läänes.
Chýnět on esmamainitud 1273. aastal. Tol ajal kuulus küla Strahovi kloostrile. Chýně oli sotsialismi ajal tuntud põllumajandusliku ühismajandi keskus. Survekanalisatsioon, reoveepuhasti ja gaasivarustus rajati külasse alles 1990. aastate lõpus. Chýně sai linnaõigused 2023. aastal.
Phil Rudd

Phillip Hugh Norman Rudd (sünninimi Phillip Hugh Norman Witschke Rudzevecuis; sündinud 19. mail 1954 Melbourne'is) on Austraalia trummar, kes on eelkõige tuntud Austraalia "hard rock"i ansambli AC/DC liikmena. Ta on tuntud minimalistliku trummimängu poolest.
Trumme hakkas Rudd mängima teismelisena. Ta alustas karjääri Melbourne'i kohalikes ansamblites mängides, sealhulgas ansamblis Buster Brown, mille liige oli ta aastatel 1973–1974. Aastal 1975 asus Rudd ansamblis AC/DC Peter Clacki asemel trummari kohale. Pärast seda, kui basskitarrist Mark Evans ansamblist 1977. aastal lahkus, sai Rudd ansamblis ainsaks liikmeks, kes oli sündinud Austraalias. Ta oli AC/DC liige kuni vallandamiseni 1983. aastani ja seejärel uuesti alates 1994. aastast.
Pärast AC/DC-st lahkumist 1983. aastal kolis ta Uus-Meremaale, kus abiellus Lisa O'Brieniga. Nad said koos viis last. Abielu lõppes 2006. aastal lahutusega.
2010. aastatel sattus Rudd Uus-Meremaal narkootikumide omamise ja tapmisähvarduse tegemise eest seadusega pahuksisse, mistõttu ei saanud ta 2015. aastal AC/DC-ga osaleda "Rock or Bust'i" maailmaturneel ja ta asendati ansamblis Chris Slade'iga. 2014. aastal andis Rudd välja sooloalbumi "Head Job".
2018. aasta augustis levisid teated, et AC/DC endised liikmed Rudd ja Brian Johnson on taas ansambliga koostööd tegemas. Ruddi, Johnsoni ja basskitarristi Cliff Williamsi naasmine kinnitati ametlikult 2020. aasta septembris. 2020. aasta novembris ilmus AC/DC 17. stuudioalbum "Power Up", mille materjal oli salvestatud kahe varasema aasta jooksul. 2024. aastal alustas AC/DC kontsertturneed "Power Up Tour", millest Rudd osa ei võta (teda asendab turneel Matt Laug).
2003. aastal võeti Rudd AC/DC liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. Ajakiri Rolling Stone on valinud Ruddi kõigi aegade saja parima trummari seas 86. kohale. Ta on mõjutanud paljusid trummareid, teiste seas Rammsteini trummarit Christoph Schneideri ja Kissi trummarit Eric Singerit.
Jabiru-toonekurg (perekond)

Jabiru-toonekurg ("Jabiru") on toonekurglaste sugukonda kuuluv lindude perekond.
Perekonna ainus liik on jabiru-toonekurg ("Jabiru mycteria").
Meziboří

Meziboří (kuni 1957. aastani Šenbach, saksa keeles "Schönbach") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Mosti ringkonnas. Meziboří asub Litvínovist vahetult põhjas, Saksamaa piirist ligi 6 km kaugusel.
Küla on esmamainitud 1398. aastal ("Schönbach"). Aastatel 1945–1946 saadeti küla saksa rahvusest elanikud riigist välja. 1950. aastate alguses hakati seoses industrialiseerimisega külasse ehitama tööliste ja kutsekooliõpilaste ühiselamuid ning kutsekoole. 1957. aastal sai asula uueks nimeks Meziboří. Linnaõigused anti Meziboříle 1960. aastal.
Klimkovice

Klimkovice (saksa keeles "Königsberg in Schlesien") on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Ostrava linnaringkonnas. Klimkovice asub Ostrava kesklinnast ligikaudu 5 km läänes.
Klimkovice on kuurortlinn. Seal asuvad kõrge kontsentratsiooniga joodi-broomi soolvee allikad.
Asulat on esmamainitud 1386. aastal. Klimkovice oli sel ajal juba linn.
1766. aastal avastati piirkonnas antratsiidi leiukoht, kuid kaevandamist ei alustatud.
1848. ja 1854. aastal laastasid linna suured tulekahjud.
Linna olulisimad vaatamisväärsused on aastatel 1578–1579 ehitatud Klimkovice loss ja 1400. aasta paiku ehitatud ning 16. sajandi teisel poolel ümber ehitatud Püha Katariina kirik.
Nice'i Kaunite Kunstide Muuseum

Nice'i Kaunite Kunstide Muuseum (prantsuse keeles Musée des Beaux-Arts de Nice; tuntud ka kui Jules Chéret' nimeline kunstimuuseum) on kunstimuuseum Prantsusmaal Nice'is. Muuseum avati külastajatele 7. jaanuaril 1928. aastal.
Muuseum kannab ka plakatikunstniku ja maalija Jules Chéret' nime, kes elas oma elu viimased aastad Nice'is.
Muuseum tegutseb villas, mille ehitamist alustati 1878. aastal Ukraina päritolu Kotšubeide aadliperekonda kuulunud Jelizaveta Kotšubei jaoks.
1883. aastal ostis poolelioleva hoone Ameerika miljonär James Thomson, kes lasi selle lõpuni ehitada ja ajakohastada arhitekt Constantin Scala projekti järgi.
1925. aastal ostis villa Nice'i linn, kes kohandas selle ümber muuseumiks. Hoone interjööris säilitati üks esinduslik detail – originaalne belle époque stiilis trepp, mis on säilinud tänaseni ja kuulub muuseumi kõige kaunimate elementide hulka.
Arhitektuuriliselt on muuseum silmapaistev näide 19. sajandi lõpu luksuslikust villast. Kunagi ümbritses hoonet ka suur inglise stiilis aed, millest osa on säilinud pargialana.
Muuseumihoone kuulub Prantsusmaa riiklikku muinsuskaitse registrisse (Monument historique). 1976. aastal võeti kaitse alla hoone fassaad ja katus, kuid 2023. aastal lisati kaitse alla kogu hoone koos ümbritseva krundiga.
Kunstikogu.
Muuseumi kunstikogus leidub teoseid keskajast kuni 20. sajandi keskpaigani. Esindatud on nii Prantsuse kui ka rahvusvahelised kunstnikud. Mõned neist:
Olulisel kohal on ka kohalikud kunstnikud, nagu Alexis Mossa ja tema poeg Gustav-Adolf Mossa, kes aitasid kaasa muuseumi kogu kujundamisele.
Tauno Talv

Tauno Talv (sündinud 25. juunil 1977) on Eesti ettevõtja ja kinnisvaraarendaja, tegutsenud äris alates 1998. Ta on seotud mitme ettevõttega, eelkõige kinnisvara valdkonnas. Elab ja töötab peamiselt Lõuna-Eestis.
Õppis 2016 - 2021 Tartu Ülikoolis: Magistriõpe Majandusteaduskonnas, erialal Turundus ja Finantsjuhtimine.
2025. Inforegisteri hinnangul on Tauno Talve ettevõtete väärtus 21 541 468 € (kasutades tulumeetodi).
2025. aasta seisuga omab Tauno Talv 92 kehtivat kinnistut.
Äri.
2001 - 2003 Ekonet Baltic, Mäkitorppa telefoni kauplused Eestis. Tauno Talv oli Ekonet Baltic asutaja ja juht. ""
2003 - 2014 Track24 Group, pakkus transpordiettevõtetele kaasaegset võimalust sõidukite asukoha- ja kütuseseireks. Paindlik teenus võimaldas jälgida mitmesuguseid andmeid autode kohta ja korraldada ettevõtetel oma logistikat efektiivsemalt. Track24 oli turul Saksamaal, Soomes, Lätis, Leedus, Poolas, Slovakkias, Bulgaarias, Ungaris, Rootsis, Norras, Tšehhis, Austrias ja Eestis. Tauno Talv oli Track24 asutaja ja juht. ""
2007. aastal alustanud ettevõtet: Capital Atlantic, kinnisvarahaldusega tegelev osaühing, mille ainus omanik ja juht on Tauno Talv. 2024. aasta finantsnäitajad: Tulu 162 622 €, puhaskasum 824 100 €, bilansimaht 8 760 000 €, kasumimarginaaliks üle 500 %.
Ašvėnai

Ašvėnai (žemaidi "Ašvienā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Küla tekkis Ašvėnai mõisa maade tükeldamisel aastal 1935. Mõis kuulus varem Panceržyńskite suguvõsale. Aastal 1905 toimus mõisas streik. 
Tõenäoliselt sai küla nime Ašva jõelt, mis küla lähistel alguse saab. Nime päritolu kohta räägib rahvajutt, et kord läinud kolme küla poisid tantsupeol kaklema. Kõige nõrgem pistnud karjuma, et ärge mind pekske, ma olen üksi. Tema sõnadest "aš vienas" sai nime Ašvėnai küla. Teise küla lapsel löödud nina veriseks, selle järgi saanud nime tema koduküla Palnosai. Kolmas läinud minema lauldes ja selle järgi saanud nime Dainoriai küla. Nime annab tõlkida kui "lauluhimulised".
Osaliselt ulatuvad külla Kamanose soo Natura 2000 linnuala ja loodusala. Muinsuskaitse all on Ašvėnai küla vana kalmistu.
Hallgeir Brenden

Hallgeir Brenden (10. veebruar 1929 Trysil – 21. september 2007 Lillehammer) oli Norra murdmaasuusataja.
Brenden saavutas oma esimese rahvusvahelise edu 1952. aasta taliolümpiamängudel Oslos. Seal võitis ta 4 x 10 km teatesõidus hõbemedali ja 18 km distantsil kuldmedali. Järgmisel aastal saavutas ta Lahti suusamängudel 18 km distantsil kolmanda koha. 1954. aasta maailmameistrivõistlustel Falunis saavutas ta teatesõidus neljanda koha. Kaks aastat hiljem võitis ta Cortina d'Ampezzos 1956. aasta taliolümpiamängudel 15 km distantsil kuldmedali. Ta saavutas 30 km distantsil 14. ja teatesõidus neljanda koha. Samal aastal võitis ta Holmenkolleni suusafestivalil 15 km distantsi ja saavutas 50 km distantsil Arvo Viitaneni järel teise koha. Märtsis 1956 saavutas ta Lahti suusamängudel 18 km distantsil teise koha.
1958. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel Lahtis saavutas Brenden 15 km distantsil 22., 30 km distantsil 19. ja teatesõidus neljanda koha. Märtsis 1958 saavutas ta Holmenkolleni suusafestivalil 50 km distantsil kolmanda koha. 1959. aastal saavutas ta Rootsi suusameistrivõistlustel teatesõidus teise koha. 1960. aasta taliolümpiamängudel Squaw Valleys võitis ta 4 x 10 km teatesõidus hõbemedali. Samas saavutas ta 15 km distantsil 12. koha ja nii 30 km kui ka 50 km distantsil üheksanda koha. Märtsis 1961 saavutas ta Holmenkolleni suusafestivalil 50 km distantsil teise koha. 1962. aasta maailmameistrivõistlustel Zakopanes saavutas ta teatevõistkonnaga neljanda koha. Järgmisel aastal võitis ta teist korda Holmenkolleni suusafestivalil 15 km distantsi. Norra meistrivõistlustel võitis ta kolm korda 15 km distantsil (1955, 1956, 1960), kolm korda 18 km distantsil (1951–1953), kolm korda 30 km distantsil (1952, 1956, 1961) ja kolm korda Vestre Trysil IL teatevõistkonnaga (1955, 1956, 1960).
1952. aastal autasustati Brendenit Egebergsi Æresprise ja Morgenbladeti kuldmedalitega, 1955. aastal Holmenkolleni medaliga ja 1956. aastal Fearnleysi olümpia æresprise'iga. Ta oli ka edukas sportlane kergejõustikus, tulles 1953. ja 1954. aastal Norra meistriks 3000 meetri takistusjooksus.
Välislingid.
[[Kategooria:Norra murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1929]]
[[Kategooria:Surnud 2007]]
Ellerhein (perekonnanimi)

Ellerhein on eesti perekonnanimi.
Nimede eestistamisel määrati Ellerhein uueks perekonnanimeks kokku viiel juhul isikuile, kelle senine perekonnanimi oli Eller, Ellerberg, Erlenheim ja Karlson. 2025. aastal sellise perekonnanimega inimesi Eestis ei ela või on neid vähem kui 5.
Meižiai

Meižiai (žemaidi "Meižē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas. Meižiai asub samanimelise järve ääres.
Küla kohal asus kunagi Panceržyńskite suguvõsale kuulunud Meižiai mõis. Aastal 1863 küüditati mõisa omanik Antanas jaanuariülestõusus osalemise eest Siberisse. Seejärel läks mõisa süda venelaste valdusesse ja hakkas kuuluma Homolitskitele. Panceržyńskid rajasid siis järve teisele kaldale neile jäänud maadele teise Meižiai mõisa. Aastal 1934 tükeldati mõlema mõisa maad ja nii kujunes Meižiai küla. Mõisa keskus jäi Marija Panceržinskienėle, kes aastal 1941 Siberisse küüditati.
Pole kindel, kas küla nimetus tuleb Meižiai järvest või vastupidi. Rahvasuu räägib, et enne kandis seda nime järv. Selle ääres elas Meižienė nimeline nõid, kelle ümbruskonna rahvas pahategude eest ära põletas ja tema tuha järve viskas.
Osaliselt ulatuvad külla Kamanose soo Natura 2000 linnuala ja loodusala.
Ferma

Ferma on endine küla Leedus Mažeikiai rajoonis Viekšniai vallas.
Küla tekkis aastal 1863, kui sinna asustati Vitebski kubermangust uniaate. Hiljem asus sinna ka vanausulisi. XIX sajandil oli tegemist suurima vene kogukonnaga Viekšniai õigeusu kihelkonna maadel. Aastal 1931 tegutses külas vene tuletõrjujate meeskond. 
Aastal 2018 liideti küla Viekšniai linnaga. Sellele vaatamata luges 2021. aasta rahvaloendusel seitse inimest end Ferma küla elanikeks.
Dolní Benešov

Dolní Benešov (varem Benešov u Hlučína, saksa keeles "Beneschau") on linn Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas Opava ringkonnas. Dolní Benešov asub Opava kesklinnast ligikaudu 14 km idas, Poola piirist 7,5 km kaugusel. Linna lõunapiiriks on Opava jõgi. Linna asub kaks suurt kalatiiki (Jezero ja Nezmar).
Linna läbib Opava–Hlučíni raudteeliin.
Asulat on esmamainitud 1213. aastal. Linnaõigused sai Dolní Benešov 1493. aastal. Esimese Sileesia sõja tagajärjel läks linn 1742. aastal Preisi kuningriigi võimu alla. Tšehhoslovakkia koosseisu läks linn 1919. aastal Versailles' rahu tulemusel. 1920. aastal kaotas Dolní Benešov linnaõigused. 1. jaanuaril 1979 ühendati Dolní Benešov lähedalasuva Zábřehiga. 1990. aastal sai Dolní Benešov jälle omaette asulaks. Linnaõigused sai Dolní Benešov tagasi 1. veebruaril 1996.
Karl Gotthard von Knorring

Karl Gotthard Magnus von Knorring ( Võnnu mõis, Ridala kihelkond, Läänemaa – ) oli baltisaksa päritolu mõisnik ja Venemaa Keisririigi sõjaväelane, kes teenis ratsakaardiväepolgus polkovniku ehk ooberstina. Ta päris oma isalt Otto Wilhelm von Knorringilt Vasta mõisa ning emalt, Löwenwolde suguvõsa viimaselt pärijalt, Luke, Ilmatsalu, Meeksi ja Kahkva mõisad.
Elulugu.
Karl Gotthard Magnus von Knorring sündis Otto Wilhelm von Knorringi ja Friederike Caroline Louise von Knorringi (snd von Löwenwolde) pojana Võnnu mõisas, mis toona kuulus Fersenitele. Tema isa, ratsaväe kindralleitnant, suri 1812. aastal, kui Karl oli 14-aastane. Isa surma järel päris ta Vasta mõisa, hiljem ka hulga teisi valduseid ema kaudu.
Karl von Knorring teenis Venemaa keisri ratsakaardiväes, kus ta saavutas polkovniku auastme.
7. aprillil 1822 abiellus ta Karl Gustav von Stackelbergi tütre Antoinette Charlotte Amalie von Stackelbergiga. Neil sündis kaks last – poeg Arthur (1823–1889) ja tütar Karoline Angelika Dorothea (1824–1846), mõlemad Magiljovis, kus Karl teenis tol ajal keiserlikus sõjaväes. Tütar Karoline abiellus hiljem Ziemeri mõisniku Adam Sigismund von Wolffiga.
1830.–1840. aastatel lasi Knorring ehitada kahekorruseliseks Tartus Lai tänav 36 asuva aadlipalee, võimalik, et linnaarhitekti Georg Friedrich Geisti plaanide järgi. Sel ajal omandas hoone üldjoontes tänini säilinud esifassaadi.
Liivimaa õuekohtu otsusega 5. juunil 1841 anti Karl Gotthard von Knorringile ametlikult pärimisõigus oma ema vendade Ferdinand ja Karl von Löwenwolde mõisatele, kuna nad olid surnud ilma pärijate või testamendita. Neid hakkas ta järk-järgult üle andma oma pojale Arthurile. Arthuri kätte läksid:
Eluõhtul oli ta erru läinud ohvitser. Talupoegade seas oli ta tuntud kui "vana Oberst", sageli nähtud pidulikus mundris kuldsete pagunite ja aumärkidega. Kohalik rahvapärimus kirjeldab teda kui suursugust, kuid heasüdamlikku meest. Jakob Truutsi mälestuste järgi (kirja pandud 1931) oli Knorring Meeksi vallas austatud, kuigi tema mõisavalitsejad kasutasid tihti omavoli, millega ta ise ehk kursis ei olnud. Luke vallas võimaldas Knorring mõisavalitsejaks saada talupojasoost Johann Lesthalil (1812–1870), kes oli Lukel valitseja 1840–1852 ja töötas seejärel elu lõpuni mõisavalitsejana Knorringite teistele harudele kuulunud Kurna, Lehmja ning Keedika mõisates.
Karl Gotthard Magnus von Knorring suri 76-aastaselt 30. märtsil 1875. Ta on maetud Nõo kalmistule, Luke mõisa lähedale.
Oana Țoiu

Oana-Silvia Țoiu (sündinud 9. juulil 1985 Călărașis) on Rumeenia poliitik, kes kuulub ühendusse Liit Päästke Rumeenia (Uniunea Salvați România). Ta on 23. juunist 2025 Rumeenia välisminister (Ilie Bolojani valitsuses).
Ta sündis aastal 1985 Călărașis. Ta sai keskhariduse aastal 2004 Târgoviștes. Aastal 2009 lõpetas ta Bukaresti Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooniteaduskonna.
Aastatel 2016–2017 töötas ta Rumeenia töö- ja sotsiaalkaitseministeeriumis riigisekretärina (Eesti mõistes kantslerina). 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris ta Euroopa Parlamendi liikmeks.
Štěpánov

Štěpánov (varem ka Štěpánov u Olomouce, saksa keeles "Stefanau") on linn Tšehhis Olomouci maakonnas Olomouci ringkonnas. Štěpánov asub Olomouci kesklinnast ligikaudu 10 km põhjas.
Linna läbib Praha–Olomouci raudteeliin.
Štěpánovi on esmamainitud 1201. aastal. Raudteeühenduse sai Štěpánov 1845. aastal. Aastatel 1844–1932 tegutses Štěpánovi rauatehas, mis oli oma aja üks suurimaid tööstusettevõtteid Moraavias. Aastatel 1945–1946 asus endie rauavabriku piirkonnas sakslaste interneerimislaager.
22. juulil 2020 sai Štěpánov linnaks.
Savanni-toonekurg

Savanni-toonekurg ("Ciconia abdimii") on toonekurglaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Savanni-toonekurg on 75–81 cm pikk. Kaalub 1,3 kg. Isaslind on veidi suurem kui emaslind.
Sulestik on peamiselt must. Rind, kõht ja alaselg on valged. Nokk on rohekas, nokaots punane. Sulgedeta nägu on hallikassinine, silmade ees ja noka all on punased laigud. Jalad on rohekad. Noorlinnud on tuhmimat värvi, nokk ja jalad on tumedamad. Sarnaneb välimuselt must-toonekurega, kuid must-toonekure nokk ja jalad on punased.
Levik.
Savanni-toonekured elavad Sahara-taguses Aafrikas ja Araabia poolsaare edelaosas. Pesitsevad ekvaatorist põhja pool, ülejäänud aasta veedavad Ida- ja Lõuna-Aafrikas.
Elavad rohu- ja põllumaadel. Tavaliselt elavad vee lähedal, kuid neid võib kohata ka poolkõrbetes.
Toitumine.
Toituvad peamiselt suurtest putukatest, eriti rändtirtsudest ja uitöölaste röövikutest. Söövad ka rohutirtse, kilke, hiiri ja väikseid veeloomi.
Pesitsemine.
Pesitsevad kolooniates, vahel koos teiste liikide, näiteks marabute ja puispelikanidega. Okstest ja rohust ehitatud pesa asub puu otsas. Nigeerias eelistavad ahvileivapuid. Vahel varastavad pesamaterjali teistelt lindudelt.
Pesitsusaeg algab mais vihmaperioodi alguses, Lääne-Keenias varem. Kurnas on 2–3 muna, haudumisperiood kestab 30–31 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 50–60 päeva vanuselt.
Eluiga.
Savanni-toonekurg võib elada 21-aastaseks.
Ida-toonekurg

Ida-toonekurg ("Ciconia boyciana") on toonekurglaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Ida-toonekurg on 110–115 cm pikk. Tiiva pikkus on 620–670 mm. Isaslind on veidi suurem kui emaslind.
Sulestik on peamiselt valge, tiivad mustad. Nokk on must, jalad on oranžid. Silma ümbrus on punane, silmad on valged. Noorlinnud on tuhmimat värvi. Sarnaneb välimuselt valge-toonekurega, kuid valge-toonekure nokk on punane.
Levik.
Pesitsevad Kagu-Siberis ja Kirde-Hiinas. Talvitavad Lõuna- ja Kagu-Hiinas, Koreas ja Jaapanis.
Elavad padurates, märgadel rohumaadel, jõgede kallastel ja riisipõldudel.
Toitumine.
Toituvad peamiselt kaladest, eriti harilikest vingerjatest, kaugida unimudilatest ja kuldkaladest. Söövad ka putukaid, kahepaikseid, tigusid, vihmausse ja väikseid linde.
Toituvad üksi või kuni 16-linnulistes parvedes.
Pesitsemine.
Pesitsevad üksikult või hajusates kolooniates. Pesa läbimõõt on umbes 2 m. Pesa asub puu otsas 10–15 m kõrgusel. Inimasustusele lähemal pesitsevad kõrgemal. Võivad kasutada sama pesa mitu aastat järjest.
Kurnas on 2–6 muna mõõtmetega 75,2 × 58,1 mm. Mune hauvad mõlemad vanemad 32–35 päeva. Pojad saavad lennuvõimeliseks 55 päeva vanuselt.
Eluiga.
Ida-toonekurg võib elada 48-aastaseks.
Sven-Åke Lundbäck

Sven-Åke Lundbäck (sündinud 26. jaanuaril 1948 Töres) on endine Rootsi murdmaasuusataja.
Lundbäck võitis 1972. aasta taliolümpiamängudel Sapporos 15 km distantsil kuldmedali. Samas saavutas ta 30 km distantsil 13. koha ja teatesõidus neljanda koha. 1974. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel Falunis saavutas ta 50 km distantsil neljanda koha. 1974. aasta märtsis saavutas ta Lahti suusamängudel 15 km distantsil kolmanda koha. Järgmisel aastal võitis ta Falunis toimunud Rootsi meistrivõistlustel esimest korda 30 km distantsi. Tema parimad kohad 1976. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis olid 16. koht 50 km distantsil ja neljas koht teatesõidus. Samal aastal võitis ta Holmenkolleni suusafestivalil 50 km distantsi. 1978. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta kuldmedali 50 km distantsil ja 4 x 10 km teatesõidus. Samas saavutas ta kuuenda koha nii 15 km kui ka 30 km distantsil. Samal aastal võitis ta teatesõidus Rootsi murdmaasuusatamise meistrivõistlustel ja oli kolmas murdmaasuusatamise mitteametlike maailmakarikavõistluste üldarvestuses. 1979. aasta Rootsi murdmaasuusatamise meistrivõistlustel Falunis võitis ta 30 km distantsi. 1980. aasta taliolümpiamängudel Lake Placidis lõpetas ta 30 km distantsil 17., 50 km distantsil kaheksanda ja teatesõidus viiendana. Järgmisel aastal võitis ta Vasaloppeti. Rootsi meistrivõistlustel oli ta kaks korda meister 15 km distantsil (1976, 1978), viis korda 30 km distantsil (1971, 1975–1978) ja kolm korda 50 km distantsil (1976–1978). Ta on abielus endise murdmaasuusataja Lena Carlzon-Lundbäckiga.
Välislingid.
[[Kategooria:Rootsi murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1948]]
Lom (Mosti ringkond)

Lom (varem ka Lom u Mostu, saksa keeles "Bruch") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Ústí nad Labemi ringkonnas. Lom asub Mostist ligikaudu 10 km põhjas, Saksamaa piirist 11 km kaugusel.
Küla on rajatud 12. sajandi lõpus. Alates 14. sajandi algusest kuulus küla Oseki kloostrile. 17. sajandi alguses algas piirkonnas rauamaagi ja pruunsöe kaevandamist. Lom sai aleviks 1902. aastal ja linnaks 1938. aastal.
Johan Grøttumsbråten

Johan Hagbart Pedersen Grøttumsbråten (12. veebruar 1899 Sørkedalenis Oslo lähedal – 24. jaanuar 1983 Vestre Akeris) oli Norra suusataja, kes oli edukas nii murdmaasuusatamises kui ka kahevõistluses. Ta oli kolmekordne olümpiavõitja ja kuuekordne maailmameister.
Grøttumsbråten saavutas oma esimese edu 1922. aasta Norra meistrivõistlustel Gjøvikis, kus ta võitis kahevõistluses pronksmedali Thorleif Haugi ja Einar Landviki järel. Kaks aastat hiljem võistles ta 1924. aasta taliolümpiamängudel Chamonix-Mont-Blancis. Pärast hõbemedali võitmist 18 km murdmaasuusatamises võitis ta pronksmedali nii kahevõistluses kui ka 50 km murdmaasuusatamises.
1926. aasta Norra meistrivõistlustel Drammenis võitis Grøttumsbråten oma esimese ja ainsa riikliku kahevõistluse tiitli, enne kui võitis varsti pärast seda 1926. aasta suusatamise maailmameistrivõistlustel Lahtis oma esimese kahevõistluse maailmameistritiitli. Individuaalsuusahüpetes jäi ta napilt medalist ilma, saavutades neljanda koha. Samal aastal võitis ta ka Holmenkollenis toimunud kahevõistluse.
Kaks aastat hiljem võistles Grøttumsbråten jälle 18 km murdmaasuusatamises ja kahevõistluses 1928. aasta taliolümpiamängudel St. Moritzis, võites mõlemal alal olümpiakulla ja ka maailmameistritiitli, kuna olümpiamänge loeti ka põhja suusaalade maailmameistrivõistlusteks. 1929. aastal võitis Grøttumsbråten Holmenkollenis neljandat korda kahevõistluse. 1929. aasta Norra meistrivõistlustel Kongsbergis võitis ta Hans Vinjarengeni järel hõbemedali.
1931. aasta maailmameistrivõistlustel Oberhofis võitis Grøttumsbråten taas 18 km ja kahevõistluse tiitlid ning võitis Holmenkolleni festivalil taas kahevõistluse, saades esimeseks ja ainsaks inimeseks, kes on selle ala võitnud viis korda.
Oma viimastel taliolümpiamängudel 1932. aastal Lake Placidis võitis toona 32-aastane Grøttumsbråten taas kahevõistluse. 18 km murdmaasuusatamises saavutas ta kuuenda koha.
Välislingid.
[[Kategooria:Norra murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1899]]
[[Kategooria:Surnud 1983]]
Henri Matisse'i muuseum

Henri Matisse'i muuseum (prantsuse keeles Musée Matisse) on kunstimuuseum Prantsusmaal Nice'is Cimiezi linnaosas. See tutvustab prantsuse maalikunstniku Henri Matisse’i elu ja loomingut. Muuseum avati 1963. aastal.
Matisse'i muuseum asub Villa des Arènes'is, 17. sajandil (1670–1685) ehitatud villas, mis paikneb Cimiezi piirkonnas antiikse Rooma amfiteatri ja frantsisklaste kloostri läheduses – piirkonnas, kus Matisse ise suure osa oma elust elas ja töötas. Hoone omandas Nice'i linn 1950. aastal.
Esialgu paiknesid kunstikogud villa ülemisel korrusel, samal ajal kui alumisel korrusel tegutses arheoloogiamuuseum. 1993. aastal laiendati hoonet ning lisati kaasaegne tiib, mille projekteeris prantsuse arhitekt Jean-François Bodin. Uue ruumilahenduse eesmärk oli võimaldada kogu Matisse'i kunstikogu eksponeerimist ühes terviklikus muuseumikompleksis.
Kogud.
Matisse'i muuseum on üks maailma suuremaid Henri Matisse'i teoste kogusid. See põhineb kunstniku ja tema perekonna annetustel, mis algasid 1950. aastatel ja on aastate jooksul täienenud.
Muuseumis saab näha Matisse’i eri loomeperioodide teoseid, sealhulgas:
Kogusse kuuluvad ka mitmed tuntud teosed, nagu "Nu bleu IV", "Odalisque au coffret rouge" ja "Fleurs et fruits".
Hostouň (Domažlice ringkond)

Hostouň (saksa keeles "Hostau") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas Domažlice ringkonnas. Hostouň asub Domažlicest ligikaudu 17 km põhjaloodes, Saksamaa piirist 10 km kaugusel.
Küla on esmamainitud 1238. aastal. Linnaõigused sai Hostouň 1587. aastal. 17. sajandi esimesel poole jooksul said sakslased linnas enamusrahvuseks. 18. sajandil oli Hostouň tuntud pitsikudumiskeskus. 19. sajandi esimesel poolel ja keskel tegutsesid linnas mitmed keraamikameistrid. 19. augustil 1877 tabas linna suur tulekahju. Raudteeühenduse sai Hostouň 1910. aastal. Teise maailmasõja järel saadeti linna saksa rahvusest elanikud riigist välja.
Hostouň

Hostouň on kahe Tšehhi asula nimi.
Kalevi Hämäläinen

Kalevi Nikolai Hämäläinen (13. detsember 1932 Juva – 10. jaanuar 2005 Juva) oli Soome murdmaasuusataja.
Hämäläinen saavutas 1955. aasta veebruaris Lahti suusamängudel 18 km distantsil teise koha. 1956. aasta taliolümpiamängudel Cortina d'Ampezzo's saavutas ta 30 km distantsil 20. koha. Märtsi alguses 1956. aastal võitis ta Lahti suusamängudel 18 km distantsi. 1958. aasta põhja suusaalade maailmameistrivõistlustel Lahtis võitis ta 4 x 10 km teatesõidus pronksmedali ja 30 km distantsil kuldmedali. Samas saavutas ka 15 km distantsil kümnenda ja 50 km distantsil seitsmenda koha. 1960. aasta taliolümpiamängudel Squaw Valleys võitis ta 50 km distantsil kuldmedali ja saavutas 30 km distantsil 12. koha. Kaks aastat hiljem võitis ta Zakopanes toimunud 1962. aasta maailmameistrivõistlustel 50 km distantsil pronksmedali. 1963. aasta märtsis saavutas ta Holmenkolleni suusafestivalil 50 km distantsil kaheksanda koha. Oma viimasel 1964. aasta taliolümpiamängudel Innsbruckis saavutas ta 50 km distantsli 16. koha. Märtsis 1965. aastal saavutas ta Lahti suusamängudel kolmanda koha ja 1966. aastal esikoha 50 km distantsil.
Välislingid.
[[Kategooria:Soome murdmaasuusatajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1932]]
[[Kategooria:Surnud 2005]]
Aedlinn

Aedlinn on linnaosa või asula, milles domineerivad suurte aedadega väikeelamud.
"Aedlinn" käibeväljendina juurdus vajadusest eristada näiteks Tallinna lähistel põlist Harjumaa Muuga küla uuest, "Muuga puuviljaaedade planeerimise kava" põhjal eraldatud alast, mis loodi Muuga küla kõrvale Kallavere-Maardu suunas ja sai nime Muuga aedlinn. "Muuga puuviljaaedade planeerimise kava" kinnitati Tallinna Linna TSN Täitevkomitee 27. juuli 1959 otsusega. Vastavas NSV Liidu Ministrite Nõukogu määruses kasutati nimetust "Kollektiiviaedadeks eraldatud maatükid".
Cimiezi klooster

Cimiezi frantsiskaani klooster (prantsuse keeles Monastère de Cimiez) on frantsiskaanide klooster Prantsusmaal Nice'i linnas Cimiezis.
Klooster rajati algselt 9. sajandil benediktlaste poolt, kuid alates 1546. aastast kuulub see frantsiskaani ordule, kes on seal tegutsenud järjepidevalt tänaseni. Hoonete kompleksi kuuluvad kloostrikirik, muuseum ja kloostriaed, mis on tuntud nii oma ajaloolise kui ka kunstilise väärtuse poolest.
Kloostrikirik, pühendatud Neitsi Maarja taevaminemisele (Église Notre-Dame-de-l’Assomption), sisaldab mitmeid väärtuslikke kunstiteoseid, sealhulgas Ludovico Brea kolm 15. sajandi altarimaali: "Pietà" (1475), "Ristilöömine" (1512) ja "Kristuse ristilt mahavõtmine" (u 1520). 
Kloostri kalmistule on maetud mitmed tuntud isikud, nende seas kunstnikud Henri Matisse ja Raoul Dufy ning Nobeli kirjandusauhinna laureaat Roger Martin du Gard.