Digitaalne heaolu

Digitaalne heaolu (ingl. "digital well-being" või "digital wellness") on tehnoloogia kasutamisel kujunev eluviis, mis toetab inimese tervist ja heaolu. Mõiste hõlmab keha, vaimu ja hinge tasakaalustatud integreerimist ning viitab teadlikule ja tervislikule suhestumisele tehnoloogiaga nii töö- kui ka vaba aja tegevustes. Digitaalne heaolu on osa üldisest heaolust, sealhulgas emotsionaalsest ja füüsilisest tervisest, mida mõjutab inimese digikäitumine. Digiheaolu väljendub võimekuses hoolitseda oma tervise, turvalisuse, suhete ning töö- ja eraelu tasakaalu eest digikeskkonnas. 
Mõiste aktuaalsus on kasvanud koos digitaalse ülekoormuse nähtusega, mis võib mõjutada negatiivselt inimeste tervist ja töövõimet. Tasakaalu leidmine tehnoloogia kasutamise, töö ja isikliku elu vahel on seetõttu oluline nii üksikisikute kui ka organisatsioonide jaoks.
Mõiste taust ja kujunemine.
Digitaalse heaolu mõiste kujunes välja 21. sajandi alguses, kui hakati järjest enam tähelepanu pöörama digitehnoloogia mõjule inimese igapäevaelule ja tervisele. Teaduslikud käsitlused sidusid digitaalse heaolu heaoluteooriatega, rõhutades, et tehnoloogia kasutamine peaks toetama inimese vaimset, füüsilist ja sotsiaalset arengut. Royal jt (2017) kirjeldasid digitaalset heaolu kui elustiili, mis integreerib keha, meele ja vaimu tehnoloogia kasutamisse. See lähenemine rõhutas nii tervislikke harjumusi (nt uni, füüsiline aktiivsus, stressijuhtimine) kui ka digitaalset enesekontrolli (nt ekraaniaja piiramine ja tasakaal "online"- ja "offline"-elus). 
2020. aastatel laienes mõiste tähendus, hõlmates lisaks individuaalsele heaolule ka ühiskondlikke ja kultuurilisi aspekte. Digitaalne heaolu mõiste jõudis laiemasse kasutusse seetõttu, et tehnoloogia negatiivsed mõjud – nagu digiväsimus, -sõltuvus ja andmekaitseriskid – muutusid avaliku arutelu teemadeks. 
Tänapäeval käsitletakse digitaalset heaolu dünaamilise mõistena, mis areneb koos tehnoloogia ja inimeste digikäitumise muutustega. 2020-aastatel on digitaalse heaolu uuringud veel algusjärgus ning vajadus kontseptuaalse selguse järele püsib.
Digitaalne heaolu hõlmab mitut omavahel seotud valdkonda. Üheks osaks on ajajuhtimine, mis tähendab tasakaalu leidmist digiseadmete kasutamise ja muude igapäevaste tegevuste vahel. Digitaalne heaolu on seotud vaimse tervisega: liigne ekraaniaeg võib suurendada stressi, ärevust ja unehäireid, mistõttu pööratakse tähelepanu nende riskide ennetamisele. Digitaalne heaolu seostub ka füüsilise tervisega, tagades liikumise, puhkuse ning kaitse silmade ja kehahoiaku ülekoormuse eest. Samuti hõlmab see sotsiaalset heaolu, mis tähendab digisuhtluse ja näost näkku suhtlemise tasakaalu. Lisaks kuulub digitaalse heaolu hulka teadlikkus turvalisusest ja privaatsusest, sealhulgas oma andmete kaitsmine ning isikuandmete vastutustundlik kasutamine.
Digitaalse heaolu tegurid.
Digitaalset heaolu kirjeldatakse järgmiste võtmetegurite kaudu, mis hõlmavad psühholoogilisi, füüsilisi ja sotsiaalseid aspekte:
Digitaalse heaolu toetamise meetmed.
Digitaalne heaolu tähendab teadlikku ja tasakaalustatud suhet digitehnoloogiatega, mis toetab inimese vaimset, füüsilist ja sotsiaalset tervist. Selle saavutamiseks rakendatakse erinevaid meetmeid, mille eesmärk on vähendada liigse ekraaniaja, märguannete ja pideva võrguühenduse mõju igapäevaelule.
Praktikad hõlmavad ekraaniaja ja märguannete piiramist, digipauside ja puhkeaja planeerimist, samuti sinise valguse vastaste prillide kasutamist ja teavituste vaigistamist, et vähendada silmade väsimust ja parandada keskendumisvõimet. Tasakaalu hoidmine online- ja offline-tegevuste vahel aitab vältida digisõltuvust ning toetab vaimset ja sotsiaalset heaolu.
Oluline osa digitaalsest heaolust on andmekaitse ja privaatsusteadlikkus, mis aitab ennetada identiteedivargusi ja muid võrguohte. Organisatsioonide tasandil saab heaolu edendada näiteks „digivabade ajavahemike“ kavandamise kaudu, mis võimaldab töötajatel keskenduda ekraanivälistele tegevustele, soodustab teadvelolekut ning vähendab läbipõlemise riski.
Digitaalse heaolu edendamine.
Digitaaltehnoloogiad mõjutavad inimeste heaolu, mistõttu on oluline mõista nii nende pakutavaid võimalusi kui ka riske. Digitaalse heaolu edendamiseks loodi OECD digitaalse heaolu keskus – interaktiivne platvorm, mis koondab andmeid digitehnoloogiate mõjude kohta. Cisco koostöös välja töötatud keskus võimaldab analüüsida digimuutuste mõju, jagada kasutajakogemusi ning toetada poliitikakujundust, mis aitab edendada tasakaalustatud ja turvalist digitaalse tuleviku arengut.
Viiakse läbi ülemaailmseid uuringuid digitaalsete heaolu indikaatorite kohta. Näiteks Surfsharki 2024. aasta digitaalse elukvaliteedi indeksi alusel langes Eesti kolme koha võrra, peamiselt seoses interneti kvaliteediga, mis näitab tehnoloogiatingimuste mõju digitaalse heaolu kujunemisele.
Haridusasutused pööravad tähelepanu digitaalse heaolu kujundamisele. Õppeprogrammid keskenduvad digitaalse kirjaoskuse arendamisele ning õpetavad tehnoloogiat vastutustundlikult ja tasakaalustatult kasutama. Samuti korraldatakse digitaalse heaoluga seotud üritusi ja konverentse, kus arutletakse tehnoloogia mõju üle inimeste vaimsele ja füüsilisele tervisele ning jagatakse praktilisi kogemusi. Näiteks Turvalise Interneti päeva raames toimuvad arutelud ja töötoad, mille eesmärk on edendada teadlikkust turvalisest ja tasakaalustatud digikäitumisest.
Erinevad organisatsioonid pakuvad koolitusi ja teadlikkuse tõstmise programme, mis aitavad kujundada tervislikke tehnoloogiakasutuse harjumusi ning ennetada digiväsimust nii töökohas kui ka igapäevaelus. 
Mõned tehnoloogiaettevõtted on loonud tööriistu, mis aitavad kasutajatel jälgida ja piirata ekraaniaega ning hallata teavitusi, toetades seeläbi teadlikku ja tasakaalustatud digitaalset käitumist. Samas digitaalse heaolu rakenduste tõhusus on uuringute järgi vastuoluline. 2023. aastal läbiviidud uuringute kohaselt peetakse selliseid rakendusi küll informatiivseks ning kasutajate teadlikkust tõstvaks, kuid nende võime mõjutada tegelikku käitumist on piiratud. Rakenduste kasutamisest saadav kasu avaldub peamiselt siis, kui kasutajal on piisav sisemine motivatsioon ja välja kujunenud eneseregulatsiooni strateegiad. Uuringud on näidanud, et esmane motivatsioon nutiseadme kasutust jälgida võib aja jooksul väheneda, mille tulemusel kasutajad rakenduse pakutavat statistikat enam ei jälgi või ei pea seda oluliseks. 
Osal kasutajatest on teatanud ka digitaalse heaolu rakendustega seotud stressi suurenemisest. Näiteks võivad teavitused ekraaniaja ületamise kohta tekitada süütunnet, ärevust või ebamugavustunnet, mis omakorda võib kaasa tuua hoopis nutiseadmete kasutamise kasvu. Samal ajal on kasutajad hinnanud rakendusi kasulikuks, märkides, et need aitavad teadvustada oma digiharjumusi ning toetavad vähemalt osaliselt soovitud käitumismustrite kujundamist.