tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Bob Seger

Robert Clark Seger (tuntud kui Bob Seger; sündinud 6. mail 1945 Detroitis) on USA rokkmuusik, laulja ja laulukirjutaja.
Ta sai tuntuks 1960. aastatel oma kodulinnas Detroitis, esiendes koos oma taustaansamblitega Bob Seger and the Last Heard ja Bob Seger System. 1969. aastal ilmus Bob Seger Systemi esimene stuudioalbum "Ramblin' Gamblin' Man", mille nimisinglist sai 1968. aastal Segeri esimene üleriigiline hitt, jõudes USA singlite edetabelis esikahekümnesse. 1970. aastate alguses hakkas Seger salvestama sooloalbumeid. 1973. aastal pani ta Detroiti piirkonna muusikutest kokku ansambli Silver Bullet Band, millega jõudis ta üleriigilise tuntuseni 1976. aastal välja antud kontsertalbumiga "Live Bullet", mis oli salvestatud aasta varem Detroitis Cobo Hallis. Aastatel 1976–1995 andis ta koos Silver Bullet Bandiga välja kokku seitse stuudioalbumit, millest kõik peale viimase jõudsid USA plaadimüügiedetabelis Billboard 200 esikümnesse ja 1980. aasta album "Against the Wind" ainsana ka esikohale. 1981. aastal pälvis "Against the Wind" Grammy auhinna kategoorias "Best Rock Performance by a Duo or Group with Vocal".
Segeri viljeldud rokkmuusikastiil on põhiliselt olnud "roots rock". Ta on tuntud oma klassikalise käreda, jõulise hääle poolest. Tema kirjutatud laulud käsitlevad selliseid teemasid nagu armastus, naised ja sinikraede elu. Samuti on ta üks tuntumaid "heartland rock"i esindajaid. Segeril on olnud palju hittlugusid, sh "Night Moves", "Turn the Page", "Mainstreet", "Still the Same", "Hollywood Nights", "Against the Wind", "You'll Accomp'ny Me", "Shame on the Moon", "Roll Me Away", "Like a Rock" ja "Shakedown", millest viimane oli 1987. aasta filmi "Beverly Hillsi võmm 2" ("Beverly Hills Cop II") filmimuusikas ja on tema singlitest ainsana jõudnud edetabelis Billboard Hot 100 esikohale. Tegelikult pidi laulu algselt esitama Segeri sõber Glenn Frey (kes oli samuti pärit Detroitist), kellele aga ei meeldinud laulu sõnad ja vahetult enne lindistamist haigestus larüngiiti, mispeale lindistas laulu Seger. Kui laul jõudis esikohale, helistas Frey Segerile, et teda õnnitleda ja märkis seejuures: "At least we kept the money in Michigan!" ("Vähemalt jäi raha Michigani!") Samuti oli Seger Eaglesi esikohahiti "Heartache Tonight" (1979) kaasautor. 2001. aastal nimetati Singeri laul "Old Time Rock and Roll" (1979) sajandi laulude ("Songs of the Century") sekka.
2019. aastal tegi Seger koos oma ansambliga Silver Bullet Band hüvastijätutuuri. 2020. aastal suri tema ansambli saksofonist Alto Reed, misjärel sõnas Seger, et rohkem turneesid ta enam ette ei võta.
Tema plaate on maailmas müüdud üle 75 miljoni, millega kuulub Seger kõige edukamate artistide hulka läbi aegade. 2004. aastal võeti ta Rock'n'rolli Kuulsuste Halli ja 2012. aastal Laulukirjutajate Kuulsuste Halli liikmeks. 2015. aastal tunnustati Segeri Billboard Live Music Awardsi galal kategoorias "Legend of Live".
Beautiful Loser

Beautiful Loser on Bob Segeri kaheksas, 1975. aastal ilmunud stuudioalbum.
Musculus masseter pars coronidea

Musculus masseter pars coronidea on välja pakutud nimetus 2021. aastal avastatud mälumislihaste kolmandale sügavamale kihile.
Luukas Kristjan Ilves

Luukas Kristjan Ilves (sündinud 15. oktoobril 1987 Münchenis) on Eesti riigiametnik.
Elukäik.
Luukas Kristjan Ilves sündis 1987. aastal Saksamaal Münchenis Toomas Hendrik Ilvese ja Merry Bullocki peres. Kui Luukas oli viieaastane, kolis pere Washingtoni, kus isa Toomas Hendrik töötas Eesti suursaadikuna Ameerika Ühendriikides. Eestisse kolis pere 1996. aastal. 
Luukas Kristjan Ilves õppis aastatel 2005–2009 Stanfordi ülikoolis, algul filosoofiat ja füüsikat, kuid lõpetas rahvusvaheliste suhete erialal. Seejärel läbis ta ajateenistuse Eesti kaitseväe õhutõrjepataljonis, kus sai rühmaülemaks. 
2010. aastast töötas ta Eesti Kaitseministeeriumi poliitika planeerimise osakonna spetsialistina. 2012. aasta jaanuaris asus tööle Riigi Infosüsteemi Ametisse rahvusvahelise koostöö eksperdiks, 2013. aastal ülendati ta rahvusvahelise koostöö juhiks. 2014. aasta märtsist augustini osales Luukas Kristjan Ilves Euroopa Liidu ametnikel koolitusprogrammis NEPT, praktiseerides Euroopa Komisjoni juures. 2014. aasta septembrist 2018. aasta alguseni töötas ta Eesti Vabariigi alalises esinduses Euroopa Liidu juures digiküsimuste nõunikuna. Eesti eesistumise ajal Euroopa Liidu Nõukogus juhtis ta Eesti alalises esinduses digipoliitika meeskonda ja programmi. 
2015. aastal osales Luukas Kristjan Ilves juhtimisoskuste täiendkoolitusel Oxfordi Ülikoolis ja aastatel 2021–2022 omandas ta Quantic School of Business and Technologys ärijuhtimise magistrikraadi.2018. aasta veebruaris asus Ilves vanemteadurina tööle Brüsselis tegutseva mõttekoja Lisbon Council juures, kus nõustas Euroopa poliitikuid ja ametnikke. Peagi sai temast mõttekoja asejuht ja ta töötas seal 2019. aasta maini. Seejärel töötas ta Eestis küberturbeettevõtte GuardTime strateegia- ja teaduskoostöö juhina. 17. jaanuaril 2022 asus ta tööle Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi digiarengu asekantslerina ("Government CIO" ehk "Chief Information Officer"). Ta lahkus asekantsleri ametist 2024. aasta algul, kuid jätkas ministeeriumis kantsleri nõunikuna. Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ja kogus 5157 häält. 2024. aasta oktoobrist asus ta tööle Ukraina digimuutuste ministri Mõhhailo Fedorovi nõunikuna.
Ilves on SA CR14 nõukogu liige, Riigi Infokommunikatsiooni SA nõukogu esimees ja SA Hans Rebase Euroopa Instituut nõukogu liige. Alates 2022. aasta lõpust on ta ka Eesti Energia nõukogu liige.
Isiklikku.
Tema isa on endine Eesti president Toomas Hendrik Ilves ja ema psühholoog Merry Bullock.
Ta on kristlane, EELK liige. Ta elab Kalamajas koos sotsioloogist elukaaslase Riina Raudsega, neil on 2019. aastal sündinud poeg Wilfred August Ilves.
Ilves on Kaitseliidu liige. 2020. aastal liitus ta erakonnaga Eesti 200, 2024. aastal Reformierakonnaga.
Sutthoffi park

Sutthoffi park on haljasala Narvas, Sutthoffi linnaosas.
Suthofi pargis asub Narva Saksa sõjaväekalmistu, mille asutas Wehrmacht 1943. aastal. Kalmistu taasavati 1999. aastal, sinna maetakse veel ümber Eestist leitud saksa sõdurite põrme. Sõja lõpus hakati Narva matma Sinimägede all langenuid. 1995. aastast on Eesti ja Saksa riigi vahel sõlmitud koostööleppe alusel on Saksa pool omal kulul korrastanud ja korras hoidnud siin asuvaid saksa sõjahaudu ja sõjaväekalmistuid. Kalmistu taastaja ja hooldustööde teostaja on Saksa Sõjahaudade Hooldeliit. Eestis on taastatud saksa sõjaväekalmistud: Narvas (taasavatud 1999), Toilas (2002), Jõhvis (2001), Rakveres (1997), Tallinnas (1998), Pärnus (1993), Viljandis (1993) ja Kuressaares (1996) ning Tartus Pauluse kalmistul endise sõjaväekalmistu alal mälestusplats (1997). Taastatud on sõjavangide kalmistud Tallinnas Pirital (1996), Ahtmes (1999), Kohtla-Järvel (2000), Kukrusel (1995), Lavassaares (2001) ning Valgas (1998).
Sutthoffi linnaosas Siivertsi kalmistul asub ka Saksa sõjavangilaagri kalmistu osa
Lanškroun

Lanškroun (saksa keeles "Landskron") on linn Tšehhis Pardubice maakonnas Ústí nad Orlicí ringkonnas. Lanškroun asub Ústí nad Orlicíst umbes 17 km ja Pardubicest ligikaudu 61 km idakagus.
Lanškrouni on esmamainitud 1285. aastal.
Lanškrouni vanalinn on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Linna olulisemad vaatamisväärsused on 1581. aastal valminud renessanss-stiilis raekoda ja 16. sajandil rajatud Lanškrouni loss.
Eagles

Eagles on USA rokkansambel. Selle moodustasid 1971. aastal Los Angeleses kitarrist Glenn Frey, trummar Don Henley, kitarrist Bernie Leadon ja bassimängija Randy Meisner. Hiljem liitusid ansambliga kitarrist Joe Walsh ja bassist Timothy B. Schmit.
1972. aastal avaldati album "Eagles", kust jõudis esineljakümnesse kolm singlit: "Take It Easy", "Witchy Woman" ja "Peaceful Easy Feeling". Järgmine album "Desperado" (1973) oli vähem edukas, sest ükski singel esineljakümnesse ei jõudnud. Siiski pärineb just sellelt albumilt kaks ansambli tuntuimatest lauludest: "Desperado" ja "Tequila Sunrise". Aastal 1974 avaldati album "On the Border". Albumi salvestamise ajal lisandus ansamblisse kitarrist Don Felder. Albumilt ilmus nende esimene esikohalaul "Best of My Love".
1975. aastal ilmunud album "One of These Nights" sisaldas kolme esikümnelugu, milleks olid "One of These Nights", "Lyin' Eyes" ja "Take It to the Limit", millest esimene jõudis ka esikohale. Eaglesi kõige suurem edu saabus albumiga "Hotel California" (1976), mida müüdi USA-s 16 miljonit ja kogu maailmas üle 32 miljoni eksemplari. Albumilt ilmusid kaks esikohasinglit: "New Kid in Town" ja "Hotel California". Aastal 1979 avaldati viimane album enne laialiminekut, "The Long Run", kust tuli kolm esikümnesinglit: "Heartache Tonight", "The Long Run" ja "I Can't Tell You Why".
Eagles läks laiali 1980. aasta juulis, kuid tuli uuesti kokku 1994. aastal ning andis välja kontsertalbumi "Hell Freezes Over". Aastal 2007 avaldati "Long Road Out of Eden", mis oli Eaglesi kuues stuudioalbum, kusjuures eelmise ilmumisest oli möödas 28 aastat. Aastatel 2013–2015 toimus ansambli kontserditurnee seoses dokumentaalfilmi "History of the Eagles" linastumisega.
Eagles on plaadimüügi poolest üks läbi aegade edukamaid ansambleid: selle plaate on ostetud üle 200 miljoni. Albumid "Their Greatest Hits (1971–1975)" ja "Hotel California" on USA ühed kõige enam müüdud albumid. 2003. aastal tuli "Hotel California" ajakirja Rolling Stone kõigi aegade 500 parima albumi loendis 37. kohale. Ansamblil on olnud kokku viis esikohasinglit ning võidetud on kuus Grammy auhinda ja viis Ameerika muusikaauhinda. 2016. aastal pälvis ansambel Kennedy keskuse elutööauhinna. 2004. aastal jõudis Eagles Rolling Stone'i koostatud edetabelis "100 Greatest Artists of All Time" 75. kohale.
1998. aastal võeti ansambel Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.
Pärast Glenn Frey surma lõpetas ansambel lühikeseks ajaks tegevuse. Taas tuldi rahva ette 2017. aasta juulis Classic Westi kontserdil Los Angeleses. Frey asemel astus kontserdil üles tema poeg Deacon Frey. Koos Eaglesiga esinesid Vince Gill ja Bob Seger. Pärast seda on Eagles koosseisus Henley, Walsh, Schmit, Deacon Frey ja Gill jätkanud esinemist.
Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmete loend

Siin on loetletud Rock'n'rolli Kuulsuste Halli valitud muusikud, ansamblid, muusikaprodutsendid, laululoojad ja teised muusikaga seotud olnud isikud ning singlid.
Valitud kuulsused.
"Award for Musical Excellence".
Algselt nime "Sidemen" kandnud kategooria hõlmab abimuusikuid, kes on töötanud suurte artistide heaks, kuid jäänud ise tähelepanu keskpunktist eemale. Nimetust "Award for Musical Excellence" kannab kategooria alates 2010. aastast.
Antti Kukkonen

Antti Kukkonen (3. oktoober 1889 Kontiolahti vald – 14. veebruar 1978 Joensuu) oli Soome luterlik vaimulik ja poliitik, ta oli Maaliidu liige. Ta oli mitmekordne Soome haridusminister.
Ta lõpetas 1911. aastal Joensuu lütseumi. Aastal 1914 ordineeriti ta pastoriks. Aastatel 1914–1916 oli ta luterlikuks vaimulikuks Puumalas, aastatel 1916–1919 Parikkalas ja aastast 1931 Joensuus. Aastal 1955 sai ta praostiks.
Tema ministrikarjäär algas 1924. aastal peaminister Lauri Ingmani teise valitsuse aseharidusministrina. Seejärel töötas ta haridusministrina Juho Sunila esimeses valitsuses (17. detsembrist 1927 kuni 22. detsembrini 1928), Kallio kolmandas valitsuses (16. augustist 1929 kuni 4. juulini 1930), Juho Sunila teises valitsuses (21. märtsist 1931 kuni 14. detsembrini 1932), Kyösti Kallio neljandas valitsuses (7. oktoobrist 1936 kuni 12. märtsini 1937), Risto Ryti teises valitsuses (27. märtsist 1940 kuni 4. jaanuarini 1941) ja Jukka Rangelli valitsuses (4. jaanuarist 1941 kuni 5. märtsini 1943).
Sõjakuritegude kohtuprotsess.
Kukkonen mõisteti koos teiste sõjaaja poliitiliste liidritega sõjakuritegude kohtuprotsessil kaheks aastaks vangi. Ta vabastati 1947. aastal pärast peaaegu täielikult vanglakaristuse kandmist. Tema enda jaoks tuli tema süüdistus täieliku üllatusena. Valpo ametnikud jõudsid tema koju Pielisensuus (praegu Joensuu osa) alles päev hiljem kui teised Helsingis elavad kohtualused ning kellelgi polnud aega teda tuleviku eest hoiatada.
Lisaks Kukkonenile endale ajas kohut ja protsessi ette valmistanud ametnikke segadusse ka haridusministrina töötanud Kukkoneni arvamine sõjasüüdlaste nimekirja. Kukkoneni sõjasüü tulenes kaudselt Nõukogude Liidu eesmärgist Väinö Tanner kohtus süüdi mõista. Tanneri süüle oli raske selgeid aluseid leida, mille puhul võeti formaalse põhjusena Tanneri kuulumist väliskomisjoni nii Rangelli kui Linkomieste juhatusse. Väliskomisjoni kuulusid ka Antti Kukkonen ja Tyko Reinikka, kes tuli seetõttu samadel alustel kohtu alla anda. Kuna Kukkonen oli süüdistuse esitamise ajal pastor, oli süüdimõistmise peatüki esindaja igal sõjakuritegude kohtuprotsessil, nagu seadus nõuab.
1945. aasta detsembris avaldas Nõukogude valitsuse toetaja Izvestija artikli Soome sõjakuritegude protsessist, kus peasüüdlastena nimetati Väinö Tannerit ja tema "tähtsaimaid kaasosalisi" Risto Ryti, Jukka Rangelli ja Tyko Reinikkat. Ajakirja andmetel olid Edwin Linkomies, Toivo Kivimäki ja Henrik Ramsay olnud esimese "vahendajad", Kukkonen aga tundus olevat nii tühine, et tema nime ei mainitud kirjutises üldse.
Tavapraktika kohaselt oleks sõjakuritegude protsessis kõige lühema vanglakaristuse saanud Antti Kukkonen ja Tyko Reinikka pidanud tingimisi vabadusse pääsema 1947. aasta veebruaris, kui nad olid kandnud poole karistusest. President Juho Kusti Paasikivi oli selles juba kokku leppinud endise justiitsministri Urho Kekkoneniga, kuid 1947. aastal justiitsministrina töötanud rahvademokraat Eino Pekkala pani selle projekti kinni. Pärast järelevalvekomisjoni lahkumist Soomest vabanesid Kukkonen ja Reinikka lõpuks vanglast 1947. aasta oktoobris, kui nende karistusest jäi alles kuuendik.
Tetrapüloon

Tetrapüloon (inglise keeles "tetrapylon", kreeka keeles τετράπυλον 'neli väravat', mitmuses "tetrapyla"; ladina keeles "quadrifrons" 'neli fassaadi') on kuupja (või muu risttahukalise) kujuga Vana-Rooma ehitis, mille kõigis külgedes on värav. Tavaliselt püstitati neid teeristile.
Muid püloone.
Sõna "tetrapüloon" tuletusaluseks olevat sõna "püloon" võidakse kasutada ka muudes tähendustes, näiteks võib see olla
Faktikontroll

Faktikontroll on ajakirjanduslik toiming, mille eesmärk enne või pärast artikli või loo ilmumist veenduda selles sisalduvate faktiväidete korrektsuses.
Juba avaldatud artiklites sisalduvate faktiväidete kontrollimisele keskenduvad tüüpiliselt väljaannetest sõltumatud kodanikuühendused või ettevõtted. Digitaalmeedia levikuga paralleelselt on üha enamate väljaannete toimetused kas ise loonud või käivitanud koostöös mõne kodanikuühendusega faktikontrolli üksusi, mis tegelevad poliitikute ja arvamusliidrite avalike väljaütlemiste, sotsiaalmeedias levivate postituste või konkureerivates väljaannetes avaldatud artiklite faktiväidete järelkontrolliga.
Faktikontrolli kui ajakirjandusliku žanri esiletõusu on kritiseeritud, kuna see tõstab valgusvihku kontrollitavad valeväited, tagab neile sellega täiendava avaliku tähelepanu ning juhib tähelepanu kõrvale ajakirjanike ja toimetuste põhitegevuselt kvaliteetsete uudiste või artiklite kirjutamisel.
Ajalugu.
Tüüpiliselt on faktikontroll olnud ajakirjaniku erialase tegevuse osa, mida tehakse artikli jaoks materjali kogumise ajal või selle järel. Väljaannetes on olnud tavapärane tööjaotus, kus mainekate ajakirjanike käsutuses on assistendid, kellele delegeeritakse materjalide kogumine, sh faktikontroll. Suuremate väljaannete toimetustes on juba 1920. aastatest olnud palgal ka eraldi toimetajaid, kelle ülesandeks on veenduda artiklite faktilises korrektsuses. 
Faktikontroll ajakirjanduse sõltumatu valvekoerana tekkis 1990. aastatel ülikoolide juures või kodanikualgatustena, ühiskondliku kandepinna saavutas see 2000. aastatel Ameerika Ühendriikides. Erilist tähelepanu said sõltumatud faktikontrolli algatused 2016. aasta Ameerika Ühendriikide presidendivalimiste kampaania raames ja 2010. aastate lõpuks olid levinud faktikontrolli algatused paljudesse maailma riikidesse.
Faktikontroll Eestis.
Eestis on algatati faktikontroll eraldi tegevusvaldkonnana Eesti Väitlusseltsi ja Delfi portaali koostöös 2017. aasta septembris. Eesti Teadusagentuur lõi 2018. aasta suvel algatuse "Kust sa tead?", mille eesmärk on edendada teadus- ja tõenduspõhist avalikku debatti, algatus tegeleb iseseisvate kampaaniatega ja on partneriks faktikontrollijatele. Postimees algatas oma faktikontrolli 2019. aasta novembris. Delfi hakkas 2020. aastal Facebooki sotsiaalmeediaportaali faktikontrolli partneriks, 2021. aasta märtsis liituti Rahvusvahelise Faktikontrolli Võrgustikuga (IFCN).
Holešov

Holešov (saksa keeles "Holleschau") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Kroměříži ringkonnas. Holešov asub Kroměřížist umbes 14 km idas ja Zlínist ligikaudu 13 km põhjaloodes.
Holešovi on esmamainitud 1141. aastal.
Alates 16. sajandist elas Holešovis suur juudi kogukond. 19. sajandi keskpaiku elas Holešovis 1700 juuti, kes moodustasid kolmandiku linna elanikkonnast.
Holešovi vanalinn ja lossikompleks on alates 1990. aasta novembrist ajalooline linnakaitseala.
Roudnice nad Labem

Roudnice nad Labem (saksa keeles "Raudnitz an der Elbe") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Litoměřice ringkonnas. Roudnice nad Labem asub Elbe (Labe) jõe vasakul kaldal, Litoměřicest umbes 15 km ja Ústí nad Labemist ligikaudu 30 km lõunaedelas.
Roudnice nad Labem asub merepinnast 195 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud aastatel 1167 ja 1176. Linnaõigused sai Roudnice nad Labem 13. sajandil.
Roudnice nad Labemi vanalinn koos lossikompleksiga on alates 1992. aasta septembrist ajalooline linnakaitseala.
Linna olulisim vaatamisväärsus on aastatel 1652–1684 ehitatud barokkstiilis Roudnice loss.
Lauri Jürisoo

Lauri Jürisoo (15. august 1980 – 23. detsember 2021) oli tehnoloogiaajakirjanik, filmi-, muusika- ja arvutimängukriitik.
Ametialane tegevus.
Lauri Jürisoo alustas teismelisena 1997. aastal muusikakriitika ja muude artiklite avaldamist noorte väljaandes Meie Meel. Tema esimene artikkel ilmus aasta varem Kultuurilehes. Hiljem töötas ta tehnoloogiaajakirjas Arvutimaailm, avaldas artikleid Õhtulehes ja Sõnumilehes, viimane töökoht oli Delfi teaduse- ja tehnoloogiaväljaandes Forte.
Tõlketööd alustas Jürisoo 2005. aastal kirjastuse TEA entsüklopeediaga.
Eraelu.
Tegeles ladina-ameerika tantsudega, alates 2009. aastast seotud klubiga Casa de Baile.
Nick Rhodes

Nicholas James Bates (sündinud 8. juunil 1962 Birminghamis) on ansambli Duran Duran asutajaliige, kelle instrumentideks on klahvpillid, süntesaatorid, sämplerid, programmeerimine.
Nick Rhodes on osalenud muusikuna ja produtsendina mitmetes projektides, Arcadia, Kajagoogoo, The Devils, koostöö Wendy Bevan'ga albumid Astronomia I ja II.
Nick Rhodesi hobid on fotograafia ja fotokujundus.
Rožnov pod Radhoštěm

Rožnov pod Radhoštěm (kuni 1912. aastani Rožnov, saksa keeles "Rosenau unter dem Radhoscht") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Vsetíni ringkonnas. Rožnov pod Radhoštěm asub Vsetínist umbes 17 km ja Zlínist ligikaudu 43 km kirdes.
Rožnov pod Radhoštěm paikneb merepinnast 360–950 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1267. aastal.
Art Garfunkel

Arthur Ira Garfunkel (sündinud 5. novembril 1941 New Yorgis) on USA laulja ja näitleja. Ta on eelkõige tuntust kogunud koos Paul Simoniga folkdueti Simon &amp; Garfunkel liikmena.
1973. aastal ilmus Garfunkeli debüütsooloalbum "Angel Clare". Kokku on ta avaldanud kümme stuudioalbumit, neist viimane ilmus 2007. aastal.
Muusikukarjääri kõrval on ta tegelenud ka näitlemisega. Näitlejadebüüdi tegi ta 1970. aastal filmis "Catch-22". 1971. aastal mängis ta filmis "Lihahimu" ("Carnal Knowledge") ning pälvis rolli eest parima meeskõrvalosatäitja Kuldgloobuse nominatsiooni. Hiljem on ta mänginud muuhulgas filmides "Halb ajastus" ("Bad Timing"; 1980) ja "Helenat pakendades" ("Boxing Helena"; 1993).
1979. aastal sooritas tema kauaaegne tüdruksõber Laurie Bird oma Manhattani korteris enesetapu. See sündmus mõjutas Garfunkelit tugevalt, tal tekkis depressioon, mille tõttu hoidis ta 1980. aastatel avalikkuse eest suuresti eemal.
1990. aastal võeti ta Simon &amp; Garfunkeli liikmena vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli. 2008. aastal valis ajakiri Rolling Stone Garfunkeli kõigi aegade parimate lauljate seas 86. kohale.
Paul Simon

Paul Frederic Simon (sündinud 13. oktoobril 1941 Newarkis New Jersey osariigis) on USA muusik, laulja, laulukirjutaja ja näitleja. 
Tema muusikukarjäär on kestnud üle 60 aasta. Ta saavutas tuntuse folkrokki viljelenud dueti Simon &amp; Garfunkeli liikmena, mille ta moodustas 1956. aastal koos Art Garfunkeliga. Simon kirjutas peaaegu kõik dueti laulud, sealhulgas esikohasinglid "The Sound of Silence", "Mrs. Robinson" ja "Bridge over Troubled Water".
Pärast seda, kui Simon ja Garfunkel koostöö 1970. aastal oma populaarsuse tipul lõpetasid, alustas Simon edukat soolokarjääri. Järgmise viie aasta jooksul salvestas ta kolm albumit, mis pälvisid kriitikutelt kõrgeid hinnanguid ja mis kõik jõudsid USA plaadimüügiedetabelis Billboard 200 esiviisikusse. 1972. aastal ilmus tema teine sooloalbum, omanimeline "Paul Simon", millelt ilmusid singlitena sellised hittlood nagu "Mother and Child Reunion" ja "Me and Julio Down by the Schoolyard". 1975. aastal ilmunud album "Still Crazy After All These Years", millel tegi külalisesinejana kaasa ka Garfunkel, oli tema esimene esikohaalbum. Albumi kõige edukam singel oli "50 Ways to Leave Your Lover", mis jõudis USA singlite edetabelis Billboard Hot 100 esikohale. Pärast mõne aasta kestnud madalseisu andis Simon 1986. aastal välja Lõuna-Aafrika muusikast inspireeritud albumi "Graceland". See album on sageli valitud ajaloo parimate albumite sekka ning seda on maailmas müüdud umbes 16 miljoni eksemplari. Tuntumad laulud sellelt albumilt on "You Can Call Me Al", "The Boy in the Bubble" ja "Diamonds on the Soles of Her Shoes".
Simon on mänginud mitmes filmis, näiteks "Annie Hall" (1977) ja "One-Trick Pony" (1980), kus ta oli lisaks stsenarist, ja kirjutanud koos luuletaja Derek Walcottiga Broadway muusikali "The Capeman" (1998).
2016. aastal andis Simon välja oma kolmeteistkümnenda sooloalbumi "Stranger to Stranger", mis jõudis USA plaadimüügi edetabelis Billboard 200 kolmandale (kohe esimesel nädalal) ja Suurbritannia edetabelis esikohale. Tema seni viimane album "Seven Psalms" ilmus 2025. aastal.
Simon on pälvinud sooloesinejana või Simon &amp; Garfunkeli liikmena kokku kuusteist Grammy auhinda, sh kolm parima albumi auhinda albumite "Bridge over Troubled Water" (1970), "Still Crazy After All These Years" (1975) ja "Graceland" eest. 2002. aastal pälvis Simon Kennedy keskuse elutööauhinna. 2007. aastal sai temast esimene Gershwini auhinna laureaat.
Ta on võetud kahel korral Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks: esimest korda 1990. aastal Simon &amp; Garfunkeli liikmena ja teist korda 2001. aastal sooloartistina. 2011. aastal valis ajakiri Rolling Stone Simoni kõigi aegade saja parima kitarristi hulka ja 2015. aastal kõigi aegade parimate laulukirjutajate seas kaheksandale kohale.
Jõuluhalg

Jõuluhalg on jõuludeks välja valitud küttepuu, mida pühade ajal põletatakse.
Jõuluhalu komme pärineb tõenäoliselt Norrast, kus talvisest pööripäevast algavat päevade pikenemist ja päikese naasmist tähistati halupõletamisega. Algselt põletati valdavalt terve puu, mille tüve üks ots asetati tuleasemele ja põletati see sel moel järk-järgult ära. Hiljem elamistingimuste muutudes polnud terve puu põletamine enam mõistlik ja see asendati haluga.
Variatsioonid.
Jõuluhaluga seotud kombestik on levinud paljudel rahvastel, kuid mõningate variantsioonidega.
Michael Flatley

Michael Ryan Flatley (sündinud 16. juulil 1958 Chicagos) on iiri päritolu Ameerika Ühendriikide tantsija, koreograaf ja helilooja. Ta sai rahvusvaheliselt tuntuks iiri tantsu etendustega Riverdance, Lord of the Dance, Feet of Flames ja Celtic Tiger Live. Etendusi on antud enam kui 60 riigis, sealhulgas Eestis.
Jean Butler

Jean Butler (sündinud 14. märtsil 1971 Mineolas New Yorgi osariigis) on Ameerika Ühendriikide stepptantsija, iiri tantsu meister, koreograaf ja näitleja. 
Ta on üks Riverdance'i juhttantsijaid ja tantsuetendustes üks peamise naisrolli esitajaid.
Chuck Berry diskograafia

Siin on toodud USA "rock'n'roll"i laulja, laulukirjutaja ja kitarristi Chuck Berry osaline diskograafia.
Sam Cooke

Samuel Cook (esinejanimega Sam Cooke; 22. jaanuar 1931 Clarksdale, Mississippi osariik – 11. detsember 1964 Los Angeles, California) oli USA laulja ja laulukirjutaja. Teda peetakse üheks soulmuusika pioneeriks ja üheks tähtsamaks souli esindajaks. Teda on nimetatud ka souli kuningaks. 
Cooke sündis Mississippi osariigis, kuid mõne aasta pärast kolis pere Chicagosse, kus poiss hakkas varakult laulmisega tegelema ja sai 1950. aastatel ansambli The Soul Stirrersi solistiks. 
1957. aastal alustas Cooke soolokarjääri. Tema tuntumate laulude hulka kuuluvad "You Send Me", "A Change Is Gonna Come", "Cupid", "Wonderful World", "Chain Gang", "Twistin' the Night Away", "Bring It On Home to Me" ja "Good Times". Cooke'i repertuaarist jõudis USA singliedetabelis esineljakümnesse 29 ja esikümnesse 20 laulu. Ainus esikohahitt oli "You Send Me". 
1964. aastal tappis Cooke'i lasuga südamesse ühes Los Angeleses asuvas motellis motelli juhataja, kes väitis, et tegi seda enesekaitseks. Juhtumi üksikasjad jäid segaseks, ametliku aruande järgi oli tegu õigustatud tapmisega. 
1986. aastal oli Cooke üks kümnest esimesest artistist, kes võeti Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Aasta hiljem võeti ta Laulukirjutajate Kuulsuste Halli liikmeks. 1994. aastal sai ta panuse eest muusikatööstusse Hollywoodi kuulsuste alleele omanimelise tähe. Ajakiri Rolling Stone on valinud Cooke'i saja kõigi aegade parima artisti seas 16. kohale ja saja kõigi aegade parima laulja seas neljandale kohale.
Cáparra

Cáparra (ladina keeles Capara või Capera) on varemetena säilinud Vana-Rooma linn kunagises Lusitaania provintsis, praegu Oliva de Plasencia vallas Cácerese provintsis Extremaduras. Linna keskel asuv tetrapüloon on alates 1931. aastast kaitsealune ehitismälestis ("Bien de Interés Cultural").
Linn asub 500 m Río Ambrozist lõunas niinimetatud hõbedateel ("Via de la Plata"), mis viis Sevillast (toonane Hispalis) üle Mérida (Emerita Augusta) ja Salamanca (Helmantica) Astorgasse (Asturica Augusta). 37 km kaugusel asuv Plasencia on lähim suurem linn.
Cáparra kunagine pindala oli vähemalt 15 või 16 hektarit; umbes 3. sajandi paiku ümbritseti see linnamüüriga, millest osa asustatud ala jäi väljapoole. Linna peatelgede Cardo ja Decumanuse ristteel asuva tetrapülooni läheduses asus termide kompleks. Linna lõunaosas väljaspool müüre on leitud amfiteatri varemed.
Kadaň

Kadaň (saksa keeles "Kaaden") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Chomutovi ringkonnas. Kadaň asub Ohře jõe ääres, Chomutovist ligi 14 km edelas ja Ústí nad Labemist umbes 63 km lääneedelas.
Kadaň paikneb merepinnast 300 meetri kõrgusel.
Kadaňi on esmamainitud 1183. aastal.
Kadaňi vanalinn on alates 1978. aasta augustist linnakaitsereservaat.
4. märtsil 1919 toimus Kadaňis suur sudeedisakslaste meeleavaldus, millel nõuti enesemääramisõigust. Tšehhoslovakkia armee sõdurid avasid meeleavaldate pihta tule, hukkus 25 inimest.
Leptis Magna

Leptis Magna või Lepcis Magna oli tähtis linn Kartaago riigis ja Rooma keisririigi Liibüas Wadi Lebda suudmes Vahemere ääres. Alates 1982. aastast kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse
Leptis Magna varemed paiknevad Liibüa linnas Khomsis, 130 km Tripolist idas. Linn on üks paremini säilinud Rooma muistiseid Vahemere ääres.
Ajaloost.
Algselt asus seal 7. sajandil eKr asutatud foiniiklaste asundus, mis Rooma keiser Septimius Severuse ajal jõudsalt laienes ja kujunes linnaks. Linnas paiknes leegion ("Legio III Augusta") linna kaitseks berberite rünnakute eest. Kui Gordianus III 238. leegioni laiali saatis, sagenesid kõrbenomaadide rünnakud 3. sajandi teisel poolel. Diocletianus tegi Leptis Magnast provintsi pealinna ja see kosus uuesti, kuni vandaalid selle 439. aastal rüüstasid. 533. aastal läks linn Bütsantsi keisririigi koosseisu, kuid elas endiselt berberite sõjakäikude ohus, ei saavutanud kunagisega võrreldavat tähtsust ja jäeti maha pärast muslimitest araablaste sõjakäiku 647. aastal.
Jackie Wilson

Jackie Wilson (õieti Jack Leroy Wilson Jr.; 9. juuni 1934 Detroit – 21. jaanuar 1984 Mount Holly, New Jersey) oli USA laulja. Tema hüüdnimi oli "Mr. Excitement". Ta oli oluline roll rütmi ja bluusi üleminekul soulile. Ta oli ka tuntud meelelahutaja ja jõuline laulja.
1950. aastate alguses kuulus ta R&amp;B vokaalansamblisse Billy Ward and his Dominoes. 1957. aastal alustas ta soolokarjääri ja salvestas üle 50 hittlaulu.
1975. aastal sai ta ühe kontserdi ajal südameinfarkti ja langes koomasse, millest ta ei taastunudki ja ta suri 1984. aastal 49-aastaselt.
1987. aastal võeti ta Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Ajakirja Rolling Stone 2004. aastal koostatud 500 kõigi aegade parima laulu edetabelis jõudsid tema laulud "Lonely Teardrops" ja "(Your Love Keeps Lifting Me) Higher and Higher" vastavalt 308. ja 246. kohale. Lisaks on Rolling Stone valinud Wilsoni saja kõigi aegade parima artisti seas 69. kohale ja saja kõigi aegade parima laulja seas 26. kohale. 1984. aastal pühendas Michael Jackson oma Grammy-võidu Wilsonile.
The Drifters

The Drifters on USA vokaalansambel, mis on viljelenud "doo-wop"i, R&amp;B'd ja "soul"i.
Algne ansambel asutati 1953. aastal Clyde McPhatteri taustaansamblina. 1954. aastal salvestas The Drifters jõululaulu "White Christmas", kus solistideks olid McPhatter ja Bill Pinkney; see on üks tuntumaid "White Christmasi" versioone läbi aegade. 1955. aastal sai ansambli põhiliseks solistiks Johnny Moore, kes oli ansambli kõige kauaaegsem solist, lauldes ansamblis vaheaegadega kuni 1980. aastateni. Aastatel 1959–1960 oli ansambli solist Ben E. King ning sel ajal salvestati sellised suured hitid nagu "There Goes My Baby", "This Magic Moment" ja "Save the Last Dance for Me", millest viimane jõudis edetabelis Billboard Hot 100 esikohale.
Pärast Kingi oli The Driftersi solistideks 1960. aastate esimeses pooles põhiliselt Rudy Lewis, Charlie Thomas ja Moore, alates 1960. aastate teises poolest põhiliselt Moore. 1960. aastate esimese poole Driftersi suurimate hittide hulka kuulusid muuhulgas veel "Some Kind of Wonderful", "Please Stay", "Sweets for My Sweet", "Up on the Roof", "On Broadway" ja "Under the Boardwalk". Hiljem on The Driftersi poolt kuulsaks lauldud laule esitanud veel loendamatul arvul teisi artiste.
1972. aastal sõlmis Drifters lepingu Briti plaadifirmaga Bell Records. Seejärel said mitmetest Driftersi lauludest hitid Suurbritannias. 1970. aastatel oli neil Suurbritannias kokku kuus esikümnehitti, millest kõige edukam oli 1974. aastal Briti edetabelis teisele kohale jõudnud "Kissin' in the Back Row of the Movies". USA-s Drifters 1970. aastatel enam suurt edu ei saavutanud.
Ajaloo jooksul on Driftersil olnud enam kui poolsada liiget. Ajakirja Rolling Stone kohaselt oli Driftersi koosseis suurtest vokaalansamblitest kõige vähem stabiilsem, kuna lauljate palgad olid madalad.
1988. aastal võeti Drifters Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Erinevatest koosseisudest võeti Kuulsuste Halli Drifters liikmetena vastu Ben E. King, Rudy Lewis, Clyde McPhatter, Johnny Moore, Bill Pinkney, Charlie Thomas ja Gerhart Thrasher.
White Christmas

"White Christmas" on Irving Berlini kirjutatud jõululaul.
See on üks Berlini tuntumaid muusikateoseid, millest on saanud üks maailma populaarsemaid jõululaule. Bing Crosby esituses on singlit "White Christmas" müüdud rohkem kui 100 miljonit eksemplari – see on ajaloo suurima läbimüügiga singel.
Berlin kirjutas 1942. aasta filmi "Holiday Inn" jaoks ühe laulu iga filmis esineva püha kohta, lisaks jõuludele muuhulgas ka Ameerika Ühendriikide iseseisvuspäevast, tänupühadest ja uusaastast rääkiva laulu. Ta soovis, et jõululaul oleks filmi kõrgpunktiks. Berlin oli ise juudi päritolu, kuid ta veetis jõulusid kodus koos oma katoliiklasest naise ja lastega ning talle oli tuttav Ameerika pühadega seotud nostalgiline meeleolu.
Berlin kirjutas laulu Lõuna-Californias, kus ta hakkas sealsete palmipuude ja sooja ilma keskel igatsema valgete jõulude järele. Laulu valmides oli Berlin kindel, et sellest saab hitt. Oma laulu arranžeerijale Helmy Kresale esitades ütles ta: "See pole mitte ainult parim lugu, mille olen kunagi kirjutanud, vaid ka parim, mille keegi on kunagi kirjutanud."
Esimest korda esitas Crosby seda laulu avalikult 1941. aasta jõuluõhtul NBC raadiosaates "Kraft Music Hall". Algul ei pälvinud laul suurt tähelepanu ja singlina seda kohe välja ei antud. 29. mail 1942 salvestas Crosby laulu "White Christmas" Los Angeleses Radio Recordersi stuudios koos Ken Darby Singersi ning John Scott Trotteri ja tema orkestriga. Suurema tuntuse sai see pärast filmi "Holiday Inn" esilinastumist 1942. aasta augustis. Filmis esitas Crosby seda koos Marjorie Reynoldsiga (Reynoldsi asemel laulis filmis tegelikult Martha Mears). 1943. aasta märtsis toimunud 15. Oscarite galal võitis "White Christmas" auhinna parima originaallaulu kategoorias.
2001. aastal valiti "White Christmas" Ameerika 20. sajandi suurimate laulude seas ("Songs of the Century") "Over the Rainbow" järel teisele kohale. 2004. aastal valis Ameerika Filmiinstituut (AFI) "White Christmasi" 20. sajandi Ameerika parimate filmilaulude seas ("AFI's 100 Years...100 Songs") viiendale kohale.
"White Christmas" on üks ajaloo kõige sagedamini salvestatud jõululaule. Seda on kaverdanud väga paljud esitajad ja lisaks inglise keelele on seda esitatud paljudes muudeski keeltes. Eestikeelsete sõnade autor on Heldur Karmo (eestikeelseid sõnu on vähemalt neli varianti).
Kalle Kauppi

Kalle Kauppi (10. märts 1892 Heinola – 29. oktoober 1961 Helsingi) oli Soome poliitik, ta oli Rahvuslik Progressipartei liige. Ta oli 7. oktoobrist 1936 kuni 12. märtsini 1937 Soome kaubandus- ja tööstusminister. Lisaks oli ta mitmekordne (5. märtsist 1943 kuni 17. novembrini 1944) Soome haridusminister. Aastatel 1939–1945 ja 1957–1961 oli ta Helsingi Kaubanduskõrgkooli rektor, olles kõrgkoolis äriõiguse professor.
Ta oli aastatel 1943–1951 Eduskunna liige. Ta oli Soome kaubandus- ja tööstusminister Kyösti Kallio neljandas valitsuses (7. oktoobrist 1936 kuni 12. märtsini 1937). Ta oli Soome haridusminister Edwin Linkomiehe valitsuses (5. märtsist 1943 kuni 8. augustini 1944), Anders Hackzelli valitsuses (8. augustist 1944 kuni 21. septembrini 1944) ja Urho Castréni valitsuses (21. septembrist kuni 1944 17. novembrini 1944).
Jirkov

Jirkov (saksa keeles "Görkau") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Chomutovi ringkonnas. Jirkov asub Chomutovist vahetult kirdes, Ústí nad Labemist ligikaudu 61 km lääneedelas. Linna läbib Bílina jõgi.
Jirkov paikneb merepinnast 305 meetri kõrgusel.
Asula on rajatud tõenäoliselt 13. sajandi viimasel kolmandikul. Kirik ehitati 1300. aasta paiku. Ürikutes on Jirkovit esmamainitud 1321. aastal. Linnaõigused sai Jirkov 1455. aastal. Linna pruulikoda avati 1480. aastal. 16. sajand oli linna õitseaeg, tegutses kuus käsitööliste gildi, kaevandati alumiiniumi. Valgemäe lahingu järel kaotas Jirkov enamuse oma privileegidest. Kolmekümneaastase sõja ajal rüüstati linna korduvalt. Sakslased muutusid linnas enamusrahvaks. Jirkov sai raudteeühenduse 1872. aastal. Linnas arenes tekstiili- ja paberitööstus. Teise maailmasõja järel saadeti saksa rahvusest elanikkond riigist välja ja nende asemel asustati Jirkov tšehhidega.
Þórdís Kolbrún R. Gylfadóttir

Þórdís Kolbrún Reykfjörd Gylfadóttir (sündinud 4. novembril 1987 Akranesis) on Islandi poliitik ja jurist. Ta kuulub Iseseisvusparteisse.
Ta lõpetas 2010. aastal Reykjavíki Ülikool bakalaureusekraadiga õigusteaduse erialal. Erasmuse programmi raames õppis ta 2011. aastal Salzburgi Ülikoolis Austrias. 2012. aastal sai ta Reykjavíki Ülikoolis magistrikraadi õigusteaduse erialal.
2011–2012 töötas ta juristina Planeerimise ja Ehituse Appellatsioonikomitees. 2013–2015 oli ta õppejõud Reykjavíki Ülikoolis. 2013–2014 oli ta Iseseisvuspartei parlamendifraktsiooni büroojuhataja. 2014–2016 oli ta Islandi siseministri Ólöf Nordali poliitiline nõunik. Alates 2016. aastast on ta Alþingi liige. 2017– 2021 oli ta Islandi turismi, tööstuse ja innovatsiooni minister. 2019. aasta märtsist septembrini oli ta Islandi justiitsminister.
Alates 2018. aastast on ta Iseseisvuspartei aseesimees.
Alates 28. novembrist 2021 kuni 14. oktoobrini 2023 oli ta Islandi välisminister.
14. oktoobrist 2023 kuni 9. aprillini 2024 oli Þórdís Kolbrún R. Gylfadóttir Islandi rahandus- ja majandusminister.
9. aprillist kuni 21. detsembrini 2024 oli ta teist korda Islandi välisminister.
Janis Rižovs

Janis Rižovs (sündinud 25. detsember 1986, Tallinnas) on läti päritolu filmirežissöör, filmikunstnik ning castingu agent, kes elab ja töötab Eestis.
Ta on lõpetanud Balti Filmi- ja Meediakooli filmirežii eriala aastal 2019 ja töötanud produktsioonifirmas Kuukulgur.
Lisaks on aktiivne õllekultuuri edendaja, kes esindab Valmiermuiža Eesti filiaali.
Brenda Lee

Brenda Mae Tarpley (esinejanimega Brenda Lee; sündinud 11. detsembril 1944 Atlantas, Georgia osariigis) on USA laulja. Ta on esitanud "rockabilly"t, pop- ja kantrimuusikat. 
Ta sai tuntuks juba lapsena. 1956. aastal sõlmis ta lepingu Decca Recordsiga ja samal aastal ilmus tema esimene singel. 1960. aastatel jõudis USA singlite edetabelisse 47 tema laulu, millega jäi ta sel kümnendil alla vaid Elvis Presleyle, The Beatlesile ja Ray Charlesile. Tema plaate on müüdud üle 100 miljoni eksemplari. 
Tema tuntumad laulud on "I'm Sorry" (1960) ja "Rockin' Around the Christmas Tree" (1958), millest viimane on kujunenud üheks ajaloo populaarsemaks jõululauluks. 
1957. aastal, mil ta oli vaid 145 cm pikk, sai ta pärast laulu "Dynamite" salvestamist hüüdnimeks Little Miss Dynamite.
1997. aastal võeti ta Kantrimuusika Kuulsuste Halli ja 2002. aastal Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. Ta on sellega ainus naine, kes on võetud nii Kantrimuusika kui ka Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks. 2009. aastal pälvis ta Grammy elutööauhinna.
Bobby Helms

Robert Lee Helms (15. august 1933 Helmsburg, Indiana osariik – 19. juuni 1997 Martinsville, Indiana osariik) oli USA kantrilaulja, kelle tuntuim laul on jõuluhitt "Jingle Bell Rock" (1957).
Helms oli pärit muusikute perekonnast Indiana osariigist. Enne soolokarjääri alustamist esines Helms koos oma venna Freddiega. 1956. aastal suundus ta Tennessee osariiki Nashville'i, kus ta oli Ernest Tubbi ühe salvestussessiooni ajal taustalaulja. Tubb soovitas tal sõlmida plaadileping Decca Recordsiga.
1957. aastal andis Helms välja oma esimese hiti, "Fraulein", mis jõudis kantrisinglite edetabelis esikohale ja Billboard Hot 100 singlite edetabelis 36. kohale. Hiljem samal aastal tuli välja singel "My Special Angel", mis jõudis samuti kantrisinglite edetabelis esikohale ja Billboardi singlite edetabelis seitsmendaks.
1957. aasta sügisel ilmunud singel "Jingle Bell Rock" sai kohe tohutuks hitiks ning see on hiljem kujunenud jõuluklassikaks, mis on jõulude ajal üks mängitumaid laule.
Pärast "Jingle Bell Rocki" oli tal veel mõned hitid, mis jõudsid kantrisinglite ja Billboardi singlite edetabelisse.
Helms on võetud Rockabilly Hall of Fame'i liikmeks.
Martina McBride

Martina Mariea McBride (neiupõlvenimega Schiff; sündinud 29. juulil 1966 Sharonis, Kansase osariigis) on USA kantrilaulja. Ta on tuntud oma soprani hääleliigi ja kantripopi laulude poolest.
1991. aastal sõlmis ta lepingu RCA Recordsiga. Aasta hiljem ilmus tema neotraditsioonilise kantri stiilis debüütsingel "The Time Has Come". Samal aastal ilmus tema samanimeline debüütalbum. Aja jooksul tekkis tal popi ja kantri vaheline stiil, mis sarnaneb Shania Twaini ja Faith Hilli stiiliga. McBride'il on olnud Billboardi kantrisinglite edetabelis paarkümmend hittsinglit, sealhulgasviis esikohasinglit aastatel 1995–2001. 2007. aastal salvestas McBride elektrooniliselt produtseeritud dueti "Blue Christmas" koos Elvis Presleyga; laul ilmus aasta hiljem välja antud Presley kogumikalbumil "Christmas Duets".
McBride'il on ilmunud neliteist stuudioalbumit, üks kontsertalbum ja mitu kogumikalbumit. Seitse tema albumit on saanud plaatinaplaadi staatuse. USA-s on tema plaate müüdud üle 14 miljoni eksemplari. Country Music Association on valinud McBride'i neljal korral (aastatel 1999, 2002, 2003 ja 2004) ja Kantrimuusika Akadeemia kolmel korral (aastatel 2002–2004) aasta naiskantrilauljaks. McBride on esitatud Grammy auhinnale 14 korral, kuid pole kordagi võitnud. Ta on Grand Ole Opry liige.
Hévíz

Hévíz on linn Ungaris Zala komitaadis, umbes 8 km Keszthelyst loodes.
Hévízi vesiravila

Hévízi vesiravila (ungari keeles "Szent András Állami Reumatológiai és Rehabilitációs Kórház") on Ungari Hévízi linnas asuva samanimelise järve kallastel paiknev spaa. Sealsete kuumaveeallikate vett on kasutatud kümblusraviks sajandeid.
Hévízi järv

Hévízi järv (ungari keeles "Hévízi-tó") on järv, mis asub Hévízi linnas Ungaris, umbes 8 km kaugusel Balatoni edelaosast. See on maailma suurim kuumaveejärv, mille veetemperatuur sobib ujumiseks.
Dion DiMucci

Dion Francis DiMucci (sündinud 18. juulil 1939 New Yorgis) on USA laulja ja laulukirjutaja. Tema muusika on hõlmanud elemente "doo-wop"ist, rokkmuusikast, R&amp;B-st ja hilisemal perioodil bluusist. 
Ta sündis New Yorgis Bronxi linnaosas itaalia-ameerika perekonnas. Lauljakarjääri alustas ta 1950. aastate teises pooles vokaalansamblis Dion and the Belmonts. 1960. aastate alguses alustas ta soolokarjääri. 
Dion oli üks populaarsemaid USA poplauljaid Briti invasiooni-eelsel perioodil. 1950. aastate lõpus ja 1960. aastate alguses oli tal sooloesinejana ning Dion and the Belmontsi või The Del-Satinsi liikmena kokku 39 esineljakümne hitti. Tema tuntumate hittide hulka kuuluvad "Runaround Sue" (tema ainus #1 USA-s), "The Wanderer", "Ruby Baby" ja "Lovers Who Wander". 
Dioni populaarsus vähenes 1960. aastate keskel. 1960. aastate teises pooles muutis ta oma stiil ning hakkas esitama tõsisema sisuga laule. Tema tuntuim tolle perioodi laul on "folk rock"i stiilis "Abraham, Martin and John", mis oli kirjutatud pühenduseks samal aastal mõrvatud Martin Luther Kingile ja Robert F. Kennedyle ning mis jõudis USA singliedetabelis Billboard Hot 100 neljandale kohale. 
1960. aastate lõpus ja 1970. aastate alguses Dioni populaarsus taastus ning ta on jätkanud muusika tegemist siiani. Kriitikud, kes suhtusid negatiivselt tema varasesse loomingusse ja pidasid teda pelgalt teismeliste iidoliks, on kiitnud hiljem tema hilisemat tööd ning on toonud välja tema muusika teistele muusikutele. 
1989. aastal võeti ta Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks.
Otis Redding

Otis Ray Redding Jr. (9. september 1941 Dawson, Georgia osariik – 10. detsember 1967 Madison, Wisconsini osariik) oli USA laulja ja laulukirjutaja. Teda peetakse USA levimuusika ajaloo üheks kõige paremaks lauljaks ning üheks kõige tähtsamaks artistiks soulimuusikas ja rütmibluusis. Redding sai oma laulustiili juures inspiratsiooni gosplist. Ta mõjutas oma stiiliga paljusid teisi 1960. aastate soulimuusikuid. 
Ta sündis Georgia osariigis. Redding lahkus 15-aastaselt koolist, et hakata rahaliselt perekonda toetama, liitudes Little Richardi taustaansambliga The Upsetters. Lisaks võttis ta Maconis osa kohalikust talendivõistlusest. 1958. aastal liitus ta bluuskitarristi Johnny Jenkinsi ansambliga The Pinetoppers, millega ta turneetas lõunaosariikides; lisaks oli ta turneel Jenkinsi autojuhiks. 1960. aastate alguses esines ta plaadifirma Stax Recordsi stuudios ja sõlmis seejärel plaadifirmaga lepingu. 1962. aastal ilmus Reddingi debüütsingel "These Arms of Mine".
1964. aastal ilmus tema debüütalbum "Pain in My Heart", mis oli algul populaarne ainult mustanahaliste seas, kuid hiljem jõudis Redding ka laiema Ameerika popmuusika kuulajaskonna ette. Ta esines muuhulgas Los Angelese populaarses ööklubis Whisky a Go Go ning turneetas Euroopas, esinedes Londonis, Pariisis ja teistes suurlinnades. 1967. aasta juunis astus ta üles Californias Monterey popfestivalil. 1967. aastal laulis Aretha Franklin kuulsaks Reddingi kirjutatud laulu "Respect".
Vaid paar nädalat enne oma surma salvestas Redding koos kitarristi Steve Copperiga laulu "(Sittin' On) The Dock of the Bay". Redding hukkus 1967. aasta detsembris lennuõnnetuses vaid 26-aastaselt. 1968. aasta jaanuaris anti "(Sittin' On) The Dock of the Bay" välja singlina ja sellest sai esimene postuumne esikohasingel USA singlite edetabelis Billboard Hot 100. 1968. aasta veebruaris tuli postuumselt välja tema album "The Dock of the Bay", mis jõudis Suurbritannia plaadimüügi edetabelis esikohale.
Redding pälvis postuumselt kaks Grammy auhinda. 1999. aastal tunnustati teda postuumselt Grammy elutööauhinnaga. 1989. aastal võeti ta Rock'n'rolli Kuulsuste Halli liikmeks ja 1994. aastal Laulukirjutajate Kuulsuste Halli liikmeks.
Klaus Mäkelä

Klaus Mäkelä (sündinud 17. jaanuaril 1996 Helsingis) on soome dirigent ja tšellist.
Mäkelä on õppinud Sibeliuse Akadeemias orkestrijuhtimist Jorma Panula juhendamisel ning tšellot Marko Ylöneni, Timo Hanhineni ja Hannu Kiiski juhendamisel.
2020. aasta sügisest on ta Oslo-Filharmonieni peadirigent. Ta on 2021. aasta sügisest ka Orchestre de Paris muusikaline juht.
Carlos Alberto França

Carlos Alberto Franco França (sündinud 18. aprillil 1964 Goiânias) on Brasiilia diplomaat ja poliitik.
Carlos Alberto França lõpetas Brasília ülikooli 1986. aastal rahvusvaheliste suhete erialal ja 1990. aastal õigusteaduse erialal. 1992. aastal lõpetas ta Instituto Rio Branco diplomaatia erialal. Seejärel töötas ta Brasiilia Välisministeeriumi haldusosakonnas ja Brasiilia presidendi kantseleis. Aastatel 1999–2011 oli ta diplomaatilisel tööl Brasiilia saatkondades Washingtonis, Asunciónis ja La Pazis. 2011–2015 oli ta Brasiilia presidendi protokolliülem. 2015. aasta märtsist kuni 2017. aastani töötas ta erasektoris. Seejärel pöördus ta tagasi Brasiilia Välisministeeriumisse, kus oli kuni 2018. aasta oktoobrini esialgu teaduse ja tehnoloogia osakonna juhataja ja seejärel protokolliülem. Samaagselt oli ta 2017. aasta novembrist kuni 2018. aasta oktoobrini Brasiilia presidendi protokolliülema asetäitja. 2019. aasta jaanuaris sai ta Brasiilia presidendi protokolliülemaks ja 2020. oktoobris peanõunikuks.
Alates 29. märtsist 2021 kuni 31. detsembrini 2022 oli Carlos Alberto França Brasiilia välisminister.