Võru raudteejaam

Võru raudteejaam on raudteejaam Võru maakonnas Võru linna lõunaservas. Ajalooline jaamahoone on säilinud ning asub aadressil Jaama tänav 14.
Läbi Võru kulgeb Valga–Petseri raudteelõik, mis valmis 1889. aastal osana Riia–Pihkva-Peterburi raudteest.
Alates 2001. aasta märtsist, kui Võrus peatus viimane regulaarne reisirong, on raudteejaam toiminud üksnes kaubarongide teenindamiseks. 
Seoses üle-eestilise transiitrongi liikluse vähenemisega on Võrut läbinud kaubavood aga (hoolimata 2011. aastal valminud Koidula raudteepiirijaamast) oluliselt kokku tõmbunud.
Ajalugu.
Jaam jäi avamisel Rõuge kihelkonda Vana-Kasaritsa mõisa maadele ja sai oma nime lähedalasuva Võru linna järgi. 
Raudteejaam rajati lagedale Võrusoole, kahe kilomeetri kaugusele tollasest linnapiirist. Raudtee tulekuga paranes oluliselt inimeste, posti ja kaupade liikumine Lääne-Euroopa ning Venemaaga. Võru elanikkond koos majandusega asus kiirele kasvule.
Regulaarsed reisirongid sõitsid läbi Võru (liinil Valga-Veski) viimati 2001. aasta märtsis. Võru raudteejaamale eelnes sellel liinil Valga poolt tulles Vagula raudteepeatus ja järgnes Nõnova raudteepeatus. Praegu kasutatakse raudteed ja jaama ainult kaubaveoks.
Võru raudteejaamas asub kuus jaamateed, 20 pööret, laadimisplats koos kaubaplatvormiga ning jaamahoone kompleks. Lisaks asub jaamas mitu haruteed, mis siirduvad erinevatele tööstusterritooriumitele.
1980. aastate keskel tehti raudteel ulatuslik kapitaalremont, millega seoses viidi Võru jaam üle automaatblokeeringule ja jaamahoonest mõnisada meetrit ida poole rajati ka uus elektritsentralisatsiooni post, kus asub jaama automaatikaseadmete juhtimispult koos jaamakorraldaja töökohaga ka tänapäeval.
Kahest madalast perroonist lammutati 2016. aastal raudteepoolne (teedevaheline).
2016. aasta suvel filmiti Võru raudteejaamas stseen filmile "Seltsimees laps", mille tarbeks oli kohale toodud ja korda seatud ka auruvedur Kaspar.
Jaamahoone.
Võru vaksalihoone valmis 1889. aastal. Kroonuhistoritsistlikus stiilis IV klassi jaamahoone ehitati tüüpprojekti järgi sarnaselt nt Antsla, Petseri ja Karula jaamahoonetega. Võru jaamahoone erineb ülejäänutest aga suuruse poolest olles pikema kehandiga ning sarnaneb seetõttu märkimisväärselt Risti raudteejaama hoonega, mis valmis küll natuke hiljem. 
Jaamahooneid iseloomustab lihtne sümmeetriline külgfassaad ning madala kalde ja laia räästaga poolkelpkatus. Hoonete puhul on märgatav ka rõhutatud keskrisaliit, mis paiknes kohakuti ootesaaliga.
1919. aastal, Vabadussõja käigus, sai Võru jaamahoone tugevalt kannatada ja taastati. Alates 2000. aastate algusest seisab Eesti Raudteele kuuluv vaksalihoone tühjalt ja on halvas seisukorras. Värv seintelt on koorunud, aknad kinni löödud ja ümbrus räämas.
2019. aastal avaldatud nimekirja kohaselt kuulub Võru jaamahoone ehitiste hulka, millest AS Eesti Raudtee soovib vabaneda.
Mälestusmärgid Võrus küüditatutele.
Juunis 1941 ja märtsis 1949 deporteeriti läbi Võru raudteejaama NSV Liidu sisemaale Siberisse Eestimaa elanikke. Selle meenutuseks asub jaamahoone seinal 1989. aasta juunis avatud graniidist mälestustahvel kirjaga: 
22. juunil 2016 avati jaamahoone kõrval uus memoriaal aastatel 1941–1952 Võrus küüditatutele. 
Võru kohaliku piirkonnapolitseiniku Elar Sariku ja Memento ühenduse eestvedamisel valminud memoriaali autor on skulptor Jaak Soans. 
Betoontahukale, milleni viib killustiku ja puidust raudteeliipritega kaetud kaldtee, on paigutatud kaks rida kaugusesse suunduvaid pronksist loomavaguneid, mille vahel on nähtavad inimfiguurid. Mälestusmärgi näol on tegemist Eesti ühe suurema küüditatutele pühendatud memoriaaliga.