Graham Sutherland

Graham Vivian Sutherland (24. august 1903 London – 17. veebruar 1980) oli inglise maalikunstnik, graafik ja disainer.
Kuna Sutherland õppis Londoni Goldsmiths’ College’is graafilist kunsti, moodustavad tema kunstnikukarjääri esimeste aastate loomingu graveerimis- ja söövitustehnikates valmistatud maastikustseenid. 1930. aastatel hakkas ta viljelema maali ning tema abstraktsed ja ekspressiivsed loodusteemalised maalid kindlustasid tema tuntuse modernistliku kunstnikuna. Teise maailmasõja ajal töötas Sutherland ametliku sõjakunstnikuna, kujutades tööstust ja pommitamisest tekitatud kahjustusi. 
Sõjajärgsel perioodil lõi Sutherland mitmeid teoseid religioossetel teemadel, millest üks olulisemaid on Coventry katedraali jaoks loodud gobelään “Christ in Glory in the Tetramorph”. Lisaks sellele hakkas ta tegelema portreemaaliga, kujutades mitmeid ühiskonnategelasi. Kõige vastuolulisemaks osutus Winston Churchilli portree, mille Churchilli abikaasa lasi hävitada.
Sutherlandi loomingus mängis olulist rolli Pembrokeshire'i loodus Lõuna-Walesis, mis inspireeris teda nii 1934. kui ka 1967. aastal, kui ta selles piirkonnas viibis.
Elukäik.
Graham Vivian Sutherland sündis 1903. aastal Londonis riigiametniku peres. Sutherland õppis 1912. aastast Homefield Preparatory Schoolis ja 1917. aastast Epsom College’is. 1919. aastal alustas Sutherland õpinguid tehnilise joonestamise õpipoisina Midland Railway Worksis Derbys, kuid suutis veenda oma isa Humphrey Vivian Sutherlandi, et too lubaks tal alustada kunstiõpinguid. 1921.–1926. aastal õppis Sutherland kunsti Londoni Goldsmiths’ College’is, kus keskendus graafikale.
1927. aastal abiellus ta Kathleen Barryga ning 1929. aastal sündis neil poeg, kes aga suri paar kuud hiljem. Paar elas aastate jooksul eri paigus Kenti krahvkonnas, kuni 1936. aastal rentisid maja Trottiscliffe’is.
1920. aastate teenis Sutherland elatist oma graafiliste teoste müümisega, kuid 1929. aasta Wall Streeti börsikrahhist alguse saanud ülemaailmse majanduskriisi tõttu vähenes nõudlus graafiliste lehtede järele märgatavalt. 1926. aastast töötas ta õppejõuna Chelsea School of Artis, kus õpetas kuni 1940. aastani graveerimist, kompositsiooni ja raamatute illustreerimist. Aastatel 1940–1945 oli Sutherland sõjakunstnikuna War Artists Advisory Committee palgal.
1947. aastal reisis Sutherland Lõuna-Prantsusmaale, jätkates Prantsusmaa külastamist ka edaspidi. 1950. aastatest alates veetis ta vähemalt poole aastast Prantsusmaal ning 1955. aastal ostis ta koos abikaasaga Prantsusmaale Eileen Grey projekteeritud Villa Tempe a Pailla.
Graham Sutherland suri 1980. aastal.
Loominguline tegevus.
Varasem looming.
Sutherland õppis kunstikoolis graafilist kunsti ning oma kunstnikukarjääri esimestel aastatel moodustasid graafilised teosed peamise osa tema loomingust. Sel perioodil oli tema teostes tunda 19. sajandi briti romantistliku maalikunstniku Samuel Palmeri teoste mõju. Nende teoste peamiseks teemaks oli pastoraal, seal oli kujutatud tööstusest ja modernsusest puutumata loodust, mistõttu Sutherlandi kirjeldatakse ka kui uusromantikut. Tema esimene isikunäitus toimus 1924. aastal Twenty-One Gallerys.
Graafikaturu kokkukukkumise tõttu hakkas Sutherland huvituma õlimaalist ning 1930. aastate keskpaigaks oli sellest saanud peamine tehnika, milles ta töötas. Tema loomingule osutus väga mõjukaks 1934. aastal Lõuna-Walesi Pembrokeshire’i tehtud reis. Sellesse piirkonda naasis ta korduvalt kuni teise maailmasõja alguseni.
Maaliski jätkas Sutherland looduse ja maastike kujutamist, kuid kaugenes seejuures looduse kujutamise stiilis veelgi realismist. Kuigi tema teema- ja motiivivalik oli jätkuvalt romantistlik, siis nende käsitlus muutus abstraktsemaks ja ekspressionistlikumaks, keskendudes looduslike objektide välise reaalsuse kujutamise asemel nende objektide sisemise eksistentsi väljendamisele kunsti vahenditega – protsess, mida Sutherland ise kirjeldas metamorfoosi või parafraseerimisena. Ka kompositsioonis ja värvikasutuses on Sutherlandi maalid abstraktsed ja ekspressiivsed, kujutades väändunud ja moonutatud looduslikke vorme kärtsudes värvides.
Sutherland osales 1936. aastal Londonis International Surrealist Exhibitionil, mistap on teda nimetatud ka sürrealistiks. Kuigi kunstnikule endale see nimetus ei meeldinud, hindas ta siiski selle liikumise põhiideid. 1938. aastal toimus esimene Sutherlandi maalide isikunäitus.
1930. aastatel tegi Sutherland ka disainitööd, kujundades kangaid, klaasi ja portselani, raamatuillustratsioone ja plakateid. Ühel plakatinäitusel tutvus Sutherland kunstiajaloolase ja kultuuritegelase Kenneth Clarkiga, kellest kujunes Sutherlandi tähtis patroon.
Teine maailmasõda.
Teise maailmasõja alguses moodustatud ja Kenneth Clarki juhitud War Artists Advisory Committee palkas Graham Sutherlandi sõja ajaks niinimetatud ametlikuks sõjakunstnikuks. Selles ametis külastas Sutherland Londonit, Lõuna-Walesis Cardiffit ja Swansead, Cornwalli ning sõja lõpu poole 1944. aastal ka Normandiat ja Pariisi.
Tema kui sõjakunstniku teostes on peamiselt kujutatud stseene rasketööstusest (metallivalu, kaevandamine) ja sõjapurustusi, mille teemalised teosed on kõik pealkirjastatud kui “Devastation:…”. Erilise tuntuse saavutasid pildid pommitabamustest purustatud hoonetest, mida Sutherland kujutas intensiivsetes ja süngetes värvides, väljendades sõdiva maailma julmust ja kalkust. Lepingu järgi pidi Sutherland esitama töid iga kolme kuu tagant, mis sundis teda töötama kiiresti, mõjutades ka tehnikat, milles need tööd teostati (pliiats, guašš, vahakriidid, tint, vesivärvid, tihti segatehnikas kombineeritult).
Sõjajärgne periood.
1930. aastate lõpus ja teise maailmasõja jooksul omandasid Sutherlandi loodusmaalidel kujutatud taimed ja putukad antropomorfseid jooni (nt “Green Tree Form: Interior of Woods”, 1940) ning teise maailmasõja jooksul ja esimestel sõjajärgsetel aastatel on teoste korduvaks motiiviks okkad (nt “Horned Forms”, 1944; “Thorn Tree”, 1945-46; “The Origins of the Land”, 1950–1951), väljendades ühelt poolt inimeste julmust, teiselt poolt nende kannatusi. Sõjajärgset perioodi Sutherlandi loomingus on nimetatud ka okaste perioodiks.
Sutherlandile kui kunstnikule meeldisid väljakutsed, nii et kuigi ka tema sõjajärgses kunstis on olulisel kohal maastikumaal, siis lisandus sel perioodil tema loomingusse kaks uut teemat: religioosne kunst ja portree.
Sutherland, kes oli 1926. aastal pööranud roomakatoliku usku, sai 1944. aastal tellimuse Northamptoni Püha Matteuse kiriku vikaarilt Walter Husseylt. Teose motiiviks pakkus Hussey algselt Jeesuse palve Ketsemani aias, kuid Sutherland valis lõpuks hoopis ristilöödud Kristuse. Selle tellimuse tulemusena valmis 1946. aastal “Crucifixion”, mis oli ka üks Sutherlandi esimesi suureformaadilisi teoseid.
Teiseks oluliseks religioosseks teoseks on 1962. aastal valminud gobelään “Christ in Glory in the Tetramorph”, mis ripub Coventry katedraalis, täites seal altariretaabli rolli. Uue modernistlikus stiilis Coventry katedraali arhitekt Basil Spence tellis selle Sutherlandilt 1951. aastal. Gobelään on monumentaalses suuruses (22,75x11,58 m), mistõttu see tuli valmistada Prantsusmaal, kuna ükski kohalik ettevõte ei olnud võimeline nii suurt teost ühes tükis kuduma.
Üks Sutherlandi esimesi tähelepanuväärseid portreesid oli 1949. aastal valminud portree kirjanikust Somerset Maughamist, kellega ta oli tutvunud paar aastat varem. Sellele järgnes 1951. aastal portree Lord Beaverbrookist. Nende portreedega lisandus Sutherlandi modernistliku maastikumaalija renomeele ka tuntus portretistina ning 1954. aastal tellis Briti parlament temalt Winston Churchilli 80. sünnipäevaks portree. Kuigi lõpetatud teos teenis kunstikriitikute heakskiidu, sai see siiski paljude, sealhulgas ka Churchilli enda pahameele osaliseks, mistõttu seda ei näidatud kunagi pikemalt avalikkusele ning Churchilli abikaasa lasi selle hävitada. Karjääri jooksul maalis Sutherland üle poolesaja portree, kujutades peamiselt riigitegelasi ja ühiskonna kõrgkihti (Elizabeth II ema, Konrad Adenauer, Lord Goodman, Kenneth Clark).
Hilisem looming.
Alates 1950. aastatest viibis Sutherland pikemalt Prantsusmaal ja Itaalias. 1967. aastal külastas ta üle 20 aasta uuesti Pembrokeshire’i ning ka see reis avaldas tema kunstile märgatavat mõju, tuues Sutherlandi viimase 12 eluaasta kunsti tagasi Pembrokeshire’i loodusest leitud objektid.
Hilisemas loomingus naasis Sutherland ka graafika juurde. Tolle perioodi graafika olulisemateks näideteks on Guillaume Apollinaire'i luulealbumi “Le Bestiaire ou Cortège d’Orphée” ainetel tehtud trükiste sarjad “A Bestiary and Some Correspondences” (1965–1968, 26 pilti), “The Bees” (1976–1977, 14 pilti) ning “The Bestiary or the Procession of Orpheus” (1978–1979, 18 pilti).
Vastuvõtt ja hinnang.
1930. aastatel kindlustas Sutherland oma loodusteemaliste maalidega tuntuse ühe juhtiva ja kõrgelt hinnatud briti modernistliku kunstnikuna. Näitused väljaspool Suurbritanniat ning eriti osalemine 1952. aasta Veneetsia biennaalil aitasid kaasa Sutherlandi tuntusele välismaal, eriti Itaalias ja Saksamaal. Sutherlandi töö ühiskonna kõrgkihi portretistina mõjus aga halvasti tema kunstiloomingu vastuvõtule kodumaal ning ka tema hilisem loodusteemaline looming sai jaheda vastuvõtu osaliseks, kuivõrd paistis kriitikutele vanamoelisena.