tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sisemine transkribeeritav speisser

Sisemine transkribeeritav speisser ehk ITS (ingl k. "Internal transcribed spacer") on ribosoomi subühikute strukturaalsete RNA-de vaheline transkribeeritav mittefunktsionaalne RNA lõik, millele vastavat DNA järjestust kasutatakse laialdaselt liikide määramisel. Loetuna 5' → 3' suunas, koosneb polütsistroonne ribosomaalse RNA prekursor transkript 5' otsas välisest transkribeeritud järjestusest (5' ETS), 18S rRNA-st, ITS1-st, 5.8S rRNA-st, ITS2-st, 28S rRNA-st ja 3' lõpus 3' ETS-ist. Ribosomaalse RNA valmimisel lõigatakse ITS lõigud, kui mittefunktsionaalne kõrvalprodukt, välja ja degradeeritakse. Geenid, mis kodeerivad ribosomaalset RNA-d ja speisserit, esinevad tuhandete koopiate pikkuste tandeemsete kordustena, milles iga koopia on eraldatud teisest mitte-transkribeeritava ehk intergenoomse speisser-DNA regiooniga ("intergenic spacer", IGS). 
ITS järjestusi (nende võrdlemist) kasutata palju taksonoomias ja molekulaarses fülogeneesis.
ITS regioon on üks kõige rohkem sekveneeritavam DNA regioon seente molekulaarses ökoloogias ja sellele viidatakse kui seente universaalsele ribakoodile.
Ester Luiga

Ester Luiga (kuni 1964 Ester Käppa; 23. oktoober 1928 Haapsalu – 9. aprill 2009 Tallinn) oli Eesti arstiteadlane ja purjesportlane.
Ta õppis aastatel 1942–1944 Haapsalu 1. Keskkoolis ja lõpetas aastal 1947 Tallinna 8. Keskkooli. Aastal 1953 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, aastal 1966 kaitses ta meditsiinikandidaadi väitekirja.
Töötas aastatel 1953–1956 Vabariiklikus Arstlikus Kehakultuuri Dispanseris ja 1956–1961 Tallinna Lastehaiglas. Ta oli Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudis aastatel 1962–1964 aspirant, 1964–1983 noorem- ja vanemteadur. Aastatel 1984–1997 oli ta Eesti Kardioloogia Instituudi laste profülaktilise kardioloogia osakonna vanemteadur.
Purjetajana.
Hakkas purjetama 1938. aastal Haapsalus isa ja ema juhendamisel. Oli 1945. aastast Vabariikliku Jahtklubi ja 1948. aastast Kalevi Jahtklubi liige. Võistles aastatel 1947–1958, tuli 1949–1957 kuuel korral eri paadiklassides Eesti NSV meistriks. NSV Liidu meistrivõistlustel võitis ta L3- ja Draakoni klassis 4 kulda (1951, 1954, 1956 ja 1957) ja 2 hõbedat (1948 ja 1953), 1951. aastal oli ta ka ametiühingute üleliiduline meister L3-klassis. 
Isiklikku.
Tema ema Erika Käppa, isa Eduard Käppa ja vend Albert Käppa olid purjesportlased.
Tema abikaasa oli keemik Peeter Luiga.
Vastastikune induktsioon

Vastastikune induktsioon on elektromagnetiline induktsioon kahe (või enama) lähestikku paikneva juhtiva kontuuri vahel (kontuur on mõeldav voolutee, näiteks suletud juhtmekeerd või mähis). Voolu muutumine ühes kontuuris kutsub siis esile ehk indutseerib elektromotoorjõu teises kontuuris. Sel juhul öeldakse, et vooluahelad on omavahel induktiivselt sidestatud.
Elektromotoorjõud võib teises kontuuris tekkida ka esimest kontuuri läbiva püsiva voolu korral, kui muutub ühe kontuuri asend teise suhtes. Elektromotoorjõu indutseerumise tingimuseks on igal juhul teist kontuuri läbiva (sellega ahelduva) magnetvoo ajaline muutumine. 
Teist kontuuri läbib osa magnetvoost, mida põhjustab esimese kontuuri voolu "i"1 muutumine. Teise kontuuriga ahelduva magnetvoo Φ2 ajalist muutust väljendab seos
 formula_1
Vastastikuse induktsiooni tegurit "M"21 nimetatakse vastastikuseks induktiivsuseks (mõõtühik henri, nagu induktiivsusel). 
Vooahelduse sümmeetria tõttu on niisama suur ka vastastikune induktsioon teisest vooluringist esimesse: 
 formula_2
Vastastikuse induktsiooni nähtus leiab laialdast rakendamist trafodes.
Lümfiplasma

Lümfiplasma (ladina "plasma lymphae") on enamikul selgroogsetel lümfisüsteemi teedes oleva kehavedeliku lümfi mitterakuline osa.
Lümfiplasma biokeemiline koostis ja patoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Lümfiplasmas on valke 3–4% (umbes 2 korda vähem kui veres), soolasid ja lämmastikku sisaldavate ainevahetussaaduste hulk on sama mis vereplasmaski.
Ukraina ilma Kutšmata

"Ukraina ilma Kutšmata" oli Ukrainas 2000.-2001. aastal toimunud protestikampaania. See algas pärast ajakirjanik Georgi Gongadze kadumist 16. septembril 2000 ning Ukraina Sotsialistliku Partei juhi Aleksander Morozi teadet, et Ukraina president Leonid Kutšma oli Gongadze kadumisega seotud. Protestid algatas rühm parteituid ühiskonnategelasi. Meeleavaldustel nõuti president Kutšma, siseminister Kravtšenko, julgeolekuteenistuse juhi Derkatši ja peaprokurör Potebenko tagasiastumist. Osalejad ei toetanud ühtki presidendiks soovijat, kuid nõudsid "Ukraina ühiskondlike, majanduslike ja poliitiliste sidemete süsteemi muutmist", sealhulgas "presidentaalse autoritaarsuse" lõpetamist ning üleminekut parlamentaarsele vabariigile. 
Meeleavaldusi koordineerisid 1980.–1990. aastate üliõpilasliikumises osalenud parteitu Volodõmõr Tšeremiss ja Ukraina Sotsialistliku Partei liige Juri Lutsenko. Erinevalt Oranžist revolutsioonist suutis valitsus meeleavaldused arvukate vahistamistega maha suruda.
Esimene protestiaktsioon toimus 15. detsembril 2000. Kampaaniat "Ukraina ilma Kutšmata" toetasid 24 erakonda ja ühiskondlikku organisatsiooni, nende seas Ukraina Sotsialistlik Partei, erakond Sobor, Ukraina Vabariiklik Partei, erakond Reformid ja Kord, Ukraina Rahvusassamblee – Ukraina Rahvuslik Enesekaitse, Ukraina Kommunistlik Noorsooliit, Üleukrainaline Töörahva Partei ja teised, nii rahvuslikud kui ka mõned vasakparteid. Osalejad rajasid Kiievi kesklinna telklinnaku, nõudsid presidendi ja jõuametkondade juhtide tagasiastumist ning sõltumatut ekspertiisi Gongadze kadumise asjus.
13. veebruaril 2001 kirjutasid president Kutšma, peaminister Viktor Juštšenko ja Ukraina ülemraada eesistuja Ivan Pljuštš alla "kolme kirjale", milles nimetasid meeleavaldajaid "fašistideks".
9. märtsil 2001 toimus Ukraina presidendi administratsiooni hoone juures kokkupõrge meeleavaldajate ja miilitsa eriüksuse Berkut vahel. Kinni peeti mitusada protestijat, 19 neist mõisteti "massiliste korratuste organiseerimise eest" 2–4,5 aastaks vangi.
Meeleavaldused jätkusid 2001. aasta aprillini. Algatuse survel saatis president Kutšma erru siseministri ja julgeolekuteenistuse juhi.
Pikaajaline mõju.
Samal aastal vabastas president Kutšma ametist peaminister Viktor Juštšenko, kes liitus opositsiooniga. 2002. aasta parlamendivalimistel juhtis ta valimisliitu Meie Ukraina, mis võitis valimised, kuid ei suutnud moodustada Ülemraadas enamust. Koalitsioonis osalesid paljud protestide juhid, ehkki mitmed liitusid ka Sotsialistliku Partei ja Julija Tõmošenko valimisliiduga, kellest hiljem said Meie Ukraina poliitilised liitlased.
Juštšenko kampaania 2004. aasta presidendivalimistel kasutas olulisel määral "Ukraina ilma Kutšmata" loosungeid ja taktikat. Massilise häältevõltsimise ajendil toimunud oranž revolutsioon toimus sarnaselt kampaaniaga "Ukraina ilma Kutšmata" ning mitmed poliitikud ja aktivistid osalesid mõlemas.
Pärast presidendiks saamist määras Juštšenko ühe kampaaniajuhi, Juri Lutsenko, siseministriks ja Julija Tõmošenko peaministriks.
Euroopa Liidu kolmik

Euroopa Liidu kolmik (inglise keeles "EU 3", vahel ka "G-3") viitab Prantsuse Vabariigile, Saksamaa Liitvabariigile ning Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigile. Kõiki neid riike peetakse suurteks jõududeks nende mõju tõttu nii Euroopa Liidu sees kui ka sellest väljaspool. Pärast 2004. aastal toimunud Euroopa Liidu laienemist on senise kolmiku asemel liidu poliitikat sagedamini juhtimas kuut riiki ühendav G6. Eriti üritatakse juhtida liidu välispoliitikat, näiteks kui riigid juhivad Euroopa Liidu pingutusi Iraani tuumaprogrammi lõpetamiseks.
Tähis "EU 3+3" (ka "E3+3" või "E3/EU+3") viitab riikide grupile, mis hõlmab Euroopa liidu kolmikut ning Hiinat, Venemaad ja Ameerika Ühendriike. Tähis võeti kasutusele siis, kui need kuus riiki ühendasid enda ja Iraani diplomaatilised püüdlused viimase tuumaprogrammi asjus. Ameerika Ühendriikides ja Venemaal tuntakse kuuikut pigem nimega "P5+1", mis viitab ÜRO Julgeolekunõukogu viiele alalisele liikmele ja Saksamaale.
TVEL Corporation

TVEL Corporation on Venemaal asuv tuumaenergiaettevõte. Nende peakorter paikneb Moskvas ning firma kuulub kontserni Atomenergoprom. TVEL-i direktorite nõukogu esimees on Alexander Lokshin.
Ettevõte varustab tuumaenergiaga nii Venemaad kui ka Ukrainat.
Lümfiteed

Lümfiteedeks nimetatakse paljude selgroogsete lümfisüsteemi ja selle elundeid ühendavat ning lümfi sisaldavat lümfisoonte võrgustikku. Lümfiteed koosnevad lümfikapillaaridest, lümfisoontest ja lõpevad lümfisõlmedega, millest saavad alguse lümfitüved. 
Lümfiteede areng, asend, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Lümfiteed (-ka sooned) ei kata marrasknahka, kesknärvisüsteemi, epiteelkudesid, põrna, luuüdi, nabavääti, lootekestasid, kopsualveoole, silma sarvkesta ja silmaläätse, kuid lümf liigub neis rakuvaheliste kanalite ja spetsiaalsete molekulide kaudu.
Lümfikogumisteed.
Suuremad lümfikogumisteed on:
Lümfiteid mööda toimub organismis rasvlahustuvate ainete transport, nii liiguvad lümfiteedest vereringesse rasvlahustuvad vitamiinid ja lipoproteiinikerakesed jpt ained.
Muu.
'Lümfaatiline' (lad "lymphaticus") võib tähendada lümfi, lümfikoesse või lümfiteedesse puutuvat.
Inbriiding

Inbriiding ehk sugulasaretus ehk sisearetus on selliste isendite ristamine, kelle geneetiline sugulus on suurem kui populatsioonis keskmiselt. Inbriidingu tulemusel tekkiv homosügootsus suurendab võimalust, et järglased on mõjutatud retsessiivsete või vigaste tunnuste avaldumisest, mis viib üldiselt populatsiooni kohastumuse vähenemisele. Arvatakse, et inbriidingu vältimine on põhiline selekteeriv evolutsiooniline suunaja seksuaalse paljunemise tekkel.
Hreštšatõk

Hreštšatõku tänav (ukraina keeles Хрещатик, vene keeles Крещатик) on Ukraina pealinna Kiievi peatänav. 1,2 km pikkune tänav algab Euroopa väljakust kirdeotsas, kulgeb üle Maidan Nezaležnosti (Iseseisvuse väljaku) ja lõpeb edelas Bessarabski väljakul, kus asub Bessarabski turg. 
Tänava ääres paiknevad Kiievi linnavalitsuse hooned, peapostkontor, põllumajandusministeerium, riiklik teleraadiokomitee, keskkaubamaja (TsUM), Ukraina Maja jpt olulised asutused.
Terve tänava hävitas teises maailmasõjas taganev Punaarmee, pärast sõda ehitati see üles uusklassitsistlikus stalinistlikus stiilis. Hävinud hoonete seas olid Kiievi linnaduuma, Kiievi börs, hotell Natsional ja Ginxburgi Maja. Iseseisvusest saati on tänavat ulatuslikult renoveeritud. Tänapäeval on Hreštšatõk nii tähtis administratiiv- ja ärikeskus kui ka turistide seas populaarne vaatamisväärsus.
2010. aastal kuulus Hreštšatõk Euroopa 20 kõige kulukama ostutänava hulka.
Veronika Dolina

Veronika Dolina (vene keeles Вероника Долина; sündinud 2. jaanuaril 1956 Moskvas) on vene ja nõukogude laulja ja luuletaja, heliloojana enam kui 500 laulu autor.
Elulugu.
Veronika Dolina sündis lennukikonstruktori Arkadi Fischeri ja arsti Ljudmilla Dolina peres. Ta emapoolne vanaisa oli pärit Vad-Raškovist Bessaraabias, sõdis Vene kodusõjas punaste poolel Grigori Kotovski ratsaväebrigaadis ning oli seejärel Odessa kahurväekooli komissar. Vend Aleksandr Dolin on ilukirjanduse tõlkija, kes tõlgib jaapani keelest vene keelde.
Dolina oli Jegor Gaidari klassikaaslane. Ta lõpetas ka muusikakooli.
1979. aastal lõpetas Dolina Moskva Lenini-nimelise Riikliku Pedagoogilise Instituudi prantsuse keele õpetajana. Mõnda aega töötas ta raamatukogus, seejärel erialaajakirja toimetuses.
1971. aastal hakkas Veronika Dolina kirjutama laule ja esitama neid kuuekeelse kitarri saatel. Enamikule lauludest kirjutas ta ise nii sõnad kui ka meloodia, ent ta on teinud laule ka Junna Moritsi sõnadele ning kirjutanud laule koostöös Aleksandr Suhhanoviga. 1970. aastate keskpaigast osales Dolina Moskva autorilaulu klubis, ehkki suur osa klubi liikmeist suhtus kriitiliselt tema teravasse loomemaneeri ning laulude rõhutatult naiselikku temaatikasse.
Nagu teisedki autorilaulude esitajad, sai ka Dolina hakata oma laule regulaarselt avaldama alles perestroika ajal. 1986. aastal ilmus tema esimene plaat. Teise plaadi tiraaž ületas juba 1 miljoni. 1987. aastal sai ta Moskva dramaturgide komitee liikmeks, samal aastal ilmus Pariisis ta esimene luulekogu.
1989. aastal avaldas plaadifirma Meloodia Veronika Dolina CD "Элитарные штучки". 2014. aasta alguseks oli tal ilmunud 19 luulekogu, 9 vinüülplaati ja 24 CD-d. 2011. aastal ilmus tema tõlkes Marie de France'i leede kogumik "Мария Французская. Двенадцать повестей".
2005. aastal pälvis Dolina kirjanduspreemia "Венец".
Isiklikku.
Veronika Dolina praegune (kolmas) abikaasa on filmilavastaja Aleksandr Muratov. Neil on kolm poega ja üks tütar, nende seas ajakirjanik ja kinokriitik Anton Dolin ning näitleja ja muusik Oleg Dolin.
Euroopa Liidu äärmuspunktid

Euroopa Liidu äärmuspunktid on nimekiri Euroopa Liidu territooriumi kõige põhja-, lõuna-, ida- ja läänepoolsematest punktidest.
või Gata neem, Limassol, Küpros, "de facto" (34° 34’ N)
või Greco neem, Ayia Napa, Küpros, "de facto" (34° 5’ E)
Mandri-Euroopa.
Hõlmab vaid Euroopa mandriosas olevaid piirkondi ehk 23 liikmesriigi maismaaosi – v.a saared nagu Küpros, Malta, Iirimaa või Suurbritannia.
Lümfisõlm

Lümfisõlmed (ladina ains "nodus lymphoideus"; "nodus lymphaticus", mitm "nodi lymphatici") on paljude selgroogsete lümfisoonte teel kas üksikult või rühmadena paiknevad lümfoid(-immuun)süsteemi elundid, kust voolab läbi lümf. 
Lümfisõlmede ja -kudede arengus osalevad lümfoidkoe arengut mõjutavad rakud.
Lümfisõlmede areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. 
Vananedes lümfisõlmed taandarenevad. 
Lümfisõlme vananenud nimetus on "lümfinääre".
Skeem.
Lümfisõlm koosneb :
Lümfikeskustena.
Lümfisõlmed võivad paikneda ka lümfikeskustena ("lymphicentrum"), näiteks kõrvasüljenäärme-lümfikeskus, alalõua-lümfikeskus, neelutagune lümfikeskus, kaenlalümfikeskus jne.
Imetajatel.
Lümfivool.
Lümf liigub enamikul imetajatel lümfisõlmes harilikult üsna sarnaselt. Lümfi liigutavad lümfisõlme koorest läbi aferentsed lümfisooned. Edasi liigub lümf läbi lümfisõlme ja väljub elundist eferentsete lümfisoonte abiga lümfisõlme värati kaudu. 
Erandiks on sigade lümfisõlmed, neil siseneb lümf aferentsete lümfisoonte abiga värati kaudu ja väljub elundist eferentsete lümfisoonte abiga lümfisõlme koore kaudu.
Inimestel.
Inimestel on lümfisõlmed herne- kuni oasuurused ümarad moodustised, mis on väljastpoolt kaetud sidekoelise kihnuga. Kihnust tungivad lümfisõlme sisemusse vaheseinad (trabeekulid). 
Lümfisõlme säsis paiknevad lümfisiinused, nendes liikudes rikastub lümf lümfisõlme poolt komplekteeritud lümfoidkoe rakkude lümfotsüütidega.
Peale vereloome täidavad lümfisõlmed ka kaitsefunktsiooni. Nad on omamoodi bioloogilised filtrid, kus hoitakse kinni ja hävitatakse lümfiga nendesse kandunud anormaalsed rakuosad, bakterid, viirused, toksiinid ja makromolekulid. 
Paiknemine.
Lümfisõlmed asetsevad kehas kas üksikult või rühmiti. Rühmiti paiknevatesse lümfisõlmedesse toovad lümfi vastava piirkonna kindlad lümfijuhad (lümfiteed). Inimesel on 500 kuni 1000 lümfisõlme. 
Lümfisõlmed võivad paikneda ka lümfikeskustena ("lymphicentrum")(osaline) : 
Lümfotsüüdid lümfisõlmedes.
Lümfotsüüdid paiknevad lümfisõlmedes erinevalt: T-lümfotsüüdid paiknevad parakortikaalses osas (aktiveeritakse ning diferentseeruvad) ja B-lümfotsüüdid lümfisõlme koore välisosas.
Patoloogia.
Kui lümfisõlm(ed) ei tule toime nendesse vereringest ja organismist kandunud anormaalsete bakterite, viiruste, toksiinide ja anormaalsete makromolekulide hävitamisega või kahjutuks tegemisega, siis võivad osad haigustekitajad pääseda vereringesse või haigestub sõlm ise. 
Ka paljud kasvajarakud paljunevad kõigepealt lümfisõlmes(des) ja seejärel võivad lümfiteede kaudu siirdeid anda.
Ajaloolist.
Esimesena olevat lümfisõlmi maininud Vana-Kreeka arst Hippokrates.
Vicksburg (täpsustus)

Vicksburg on mitme koha nimi Ameerika Ühendriikides:
Charente'i departemangu haldusüksuste loend

Siin on toodud ära kõik Charente'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. 
Kantonid.
Departemangus on kokku 19 kantonit. Vallad Angoulême (kogupindalaga 21,85 km²), Cognac (kogupindalaga 15,50 km²) ja Terres-de-Haute-Charente (kogupindalaga 86,55 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Angoulême'i ringkond.
Angoulême-Ida kanton 02 
Angoulême-Lääne kanton 34
Angoulême-Põhja kanton 03 
Aubeterre-sur-Dronne'i kanton 04 
Blanzac-Porcheresse'i kanton 07 
Chalais' kanton 10 
La Couronne'i kanton 30 
Gond-Pontouvre'i kanton 35 
Hiersaci kanton 16 
Montbroni kanton 19 
Montmoreau-Saint-Cybardi kanton 21 
La Rochefoucauldi kanton 22 
Ruelle-sur-Touvre'i kanton 31
Saint-Amant-de-Boixe' kanton 25 
Soyaux' kanton 32 
Villebois-Lavalette'i kanton 28 
Cognaci ringkond.
Baignes-Sainte-Radegonde'i kanton 05 
Barbezieux-Saint-Hilaire'i kanton 06 
Brossaci kanton 08 
Châteauneuf-sur-Charente'i kanton 12 
Cognac-Lõuna kanton 33 
Cognac-Põhja kanton 13 
Jarnaci kanton 17
Rouillaci kanton 23 
Segonzaci kanton 27 
Confolens' ringkond.
Aigre kanton 01 
Chabanais' kanton 09 
Champagne-Moutoni kanton 11 
Confolens-Lõuna kanton 15 
Confolens-Põhja kanton 14 
Mansle'i kanton 18 
Montembœufi kanton 20 
Ruffeci kanton 24 
Saint-Claudi kanton 26 
Villefagnani kanton 29
G6

G6 on viie Euroopa Liidu liikmesriigi siseministrite mitteametlik grupp. Sinna kuuluvad suurima rahvaarvu ning suurima Euroopa Liidu Nõukogu häälte arvuga riikide – Saksamaa, Prantsusmaa, Itaalia, Hispaania ja Poola – ministrid. G6 loodi 2003. aastal kui G5, et tegeleda immigratsiooni, terrorismi ja õiguskorra küsimustega. 2006. aastal liitus grupiga Poola ja G5 asemel moodustus G6. Kui Ühendkuningriik lahkus 31. jaanuaril 2020 Euroopa Liidust, jäi järele jälle viis liikmesriiki.
Euroopa Liidu kolmandasse sambasse, st politsei- ja õigusalasesse koostöösse kriminaalasjades, puutuv on suuresti valitsustevaheline teema. Tegemist on Euroopa Liidu poliitika ühe liiniga, kus seaduste esitamisel puudub Euroopa Komisjoni monopol. Teistel aladel saab komisjon reeglina luua riikide vahel tasakaalu, kuid sellel juhul on G6-l olnud komisjoni üle suur mõju.
Nicolas Sarkozy kutsus pärast 2004. aastal toimunud Euroopa Liidu laienemist aset leidnud Prantsuse-Saksa koostöö lahjenemist G6 gruppi üles liitu juhtima. Kritiseeritud on läbipaistvuse ja vastutuse puudumist G6 tegevuses, näiteks tegi seda oma raportis Ühendkuningriigi lordide koda.
Ugo Reiljan

Ugo Reiljan (1. september 1937 Sulevi küla, Abhaasia – 8. veebruar 2021) oli eesti aktivist Sotšis.
Elukäik.
Ta sündis Sulevi külas Abhaasias. Algkoolis käis ta Sulevi küla koolis, seejärel õppis põhikoolis Sotšis. 1960. aastal lõpetas Tihemetsa Põllu- ja Metsamajandustehnikumi statsionaarselt metsanduse erialal ning hiljem kaugõppes auto- ja traktorimehaaniku erialal. Ta on õppinud ka Moskva Polütehnilises Instituudis automehaanikat.
Pärast Tihemetsa tehnikumi lõpetamist töötas ta Punase Lageda metsapunktis: algul meistrina, siis tehnikajuhina ja lõpuks juhatajana. Kui ta tehnikumist teise diplomi sai, asus ta mehaanikuna tööle Adlerisse (ühte Sotši rajooni), tõusis ehitustrusti peamehaanikuks. 1972. aastal suunati ta tööle autoinspektsiooni, algul oli Adleri rajooni autoinspektsiooni ülem, siis 1978. aastast Sotši autoinspektsiooni ülema asetäitja ning aastatel 1981–1994 Sotši autoinspektsiooni ülem. Erru läks ta polkovniku auastmes. 1994–2009 Venemaa Keskpanga juures asuva Sotši inkassatsiooni jaoskonna ülem. 2010. aastast aktsiaseltsi Sotšistroitrans peadirektori asetäitja. 
Aastatel 1990–1995 oli ta Sotši linna rahvasaadikute nõukogu saadik, linnanõukogu komisjoni esimees.
Ta on rajanud eestlaste kultuurikeskuse Abhaasias ja on löönud kaasa rahvuskaaslaste seltsielus. Sotši linna aukodanik aastast 2012.
Isiklikku.
Tema poeg on Juri Reiljan.
Loomulikud tappurrakud

Loomulikud tappurrakud ehk loomulikud tapjarakud ehk NK-rakud (ladina "lymphocytys K") on paljude selgroogsete loomade vere ja lümfisüsteemi (ka immuunsüsteemi) suured rakud. Loomulikud tappurrakud kuuluvad leukotsüütide hulka.
Loomulikud tappurrakud on kaasasündinud immuunsüsteemi osad ning omavad suurt rolli peremeesrakkude kaitsmisel kasvajarakkude ja viiruslikult nakatunud rakkude eest. 
Loomulikud tappurrakud küpsevad luuüdis, lümfisõlmedes, põrnas, kurgumandlites ja harkelundis. 
Imetajatel.
Hiirtel tuvastatud LTi-rakud võivad, olenevalt molekulidest, diferentseeruda loomulikeks tappurrakkudeks.
Inimestel.
Loomulikud tappurrakud moodustuvad Th1-rakkude diferentseerumisel. 
Loomulike tappurrakkude peamised pinnamarkerid on CD16 ja CD56. 
NK-rakud eristavad retseptorite vahendusel normaalseid, terveid rakke kasvajarakkudest ja viiruslikult nakatunud rakkudest, tuvastades rakkude pinnal kõrgmolekulaarseid glükoproteiine ja muutusi I klassi MHC molekulides. 
Loomulikud tappurrakud aktiveeritakse kokkupuutel infitseeritud rakuga ja NK-raku graanulitest vabanevad mitmed aktiivsed ained (tsütolüsiin, perforiin, interferoonid (kuuluvad tsütokiinide perekonda). Aktiveeritud NK-rakud eritavad graanuleid, mis hävitavad muundunud rakke.
Nimi.
Nimetus „"natural killer cells"“ tuleneb esialgsest arvamusest, mille kohaselt need rakud ei vaja eelnevat aktiveerimist (sensibiliseerimist) oma sihtmärkrakkude surmamiseks.
Liv Boeree

Olivia Boeree (sündinud 18. juulil 1984 Kenti krahvkonnas Inglismaal) on elukutseline pokkerimängija, telesaatejuht ja modell. Pokkeris on tema suurim saavutus European Poker Touri (EPT) 6. hooaja Sanremo etapi põhiturniiri esikoht. 
Ta on "live"-turniiridel võitnud umbes 2 miljonit dollarit auhinnaraha. Enne pokkerimängijaks hakkamist õppis ta Manchesteri ülikoolis astrofüüsikat.
Uppsar

Uppsar on rahvatantsurühm. 
See asutati 2010. aastal Tallinna Tantsuakadeemia juures. Uppsari kunstiline juht on Märt Agu.
Kamm

Kamm on piidega ese, mida kasutatakse juuste korrastamiseks, juuste ja peanaha puhastamiseks või soengu kinnitamiseks.
Leukotsütoos

Leukotsütoosiks ehk valgeliblerohkuseks ehk rohkevalgeliblesuseks (ladina "leucocytosis") nimetatakse ebanormaalselt suurt leukotsüütide sisaldust veres. Leukotsütoosi esineb loomadel ja inimestel.
Leukostsütoos kui haiguslik seisund tehakse kindlaks vereanalüüsi tulemuste võrdlemisel kinnitatud normaalsete ja eale vastavate leukotsüütide määradega. Leukotsütoosi võidakse tuvastada ka morfoloogiliste ebanormaalsuste põhjal.
Leukotsütoosi võivad esile kutsuda epilepsia, tugev treening, emotsionaalne stress, hapnikupuudus, mitmed põletikuga kulgevad haiguslikud seisundid, epinefriini manustamine, teatud ravimid (nt glükokortikoidid), kroonilised haigused (nt leukeemia) ja allergilised reaktsioonid.
Eristatakse eosinofiilset leukotsütoosi, basinofiilset leukotsütoosi ja lümfotsütoosi.
Leukotsütoosi esineb ka inimeste suhtes mürkmadudeks liigitatud madude hammustuse tagajärjel. Leukotsüütide tase &gt; 20 000/μl kohta võib näidata raske astmega mürgistusseisundit, mille korral võidakse vajalikuks pidada vastumürgi manustamist (olemasolul).
Imetajatel.
Inimestel.
Füsioloogiline leukotsütoos.
Esineb näiteks tugeva füüsilise pingutuse korral, enne sünnitust, vastsündinutel, erutuse korral, pärast söömist jne.
Patoloogiline leukotsütoos.
Esineb põletikuliste haiguste, kudede nekroosi ja kasvajate korral. Leukotsütoos võib esineda pärast mõningate ravimite manustamist. Suhtelise leukotsütoosi korral on muutunud üksikute valgeliblede vahekord. Absoluutse leukotsütoosi korral on suurenenud valgeliblede üldhulk, erinevate leukotsüütide vahekord on jäänud samaks. Leukeemia on mõne leukotsüütide alaliigi pahaloomuline paljunemine.
Veiste leukoosiga kaasneb tavaliselt lümfotsüütide vohamine.
Kärstna mõisa kalmistu

Kärstna mõisa kalmistu on kalmistu Helme kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kannuküla külas Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Kalmistu rajasid mõisa tollased omanikud Anrepid 1830. aastatel. Kalmistu on korrastatud arvatavasti 19. sajandi lõpul Walter von Engelhardti projekti järgi.
Asukoht.
Kalmistu asub Kärstna mõisa südamest pooleteise kilomeetri kaugusel lääne-edelas 136 meetri kõrgusel Kärstna mäel, mis on ümbruskonna üks kõrgemaid paiku ja millelt avaneb avar Otepää kõrgustikule . Mõisasüdamest kabelimäele kulgev tee on kujundatud maalilise alleena. Lühem allee suundub mõisast ka lõunasse, endise kihelkonnakeskuse Helme poole.
Kabel.
Kalmistul olev kabel on ruudukujulise (7,5 × 7,5 m) põhiplaani ja sümmeetrilise fassaadilahendusega maakivihoone, mis oli kuni 2013. aastani varemeis. Hoone restaureeriti aastatel 2010–2013. Kabel taastamistööde eestvedajaks oli Külli Kuldkepp.
Anrepi lõvi.
1844. aastal püstitati kabeli lähedusse 1807. aastal Preisi-Prantsuse sõjas Mohrungeni lahingus hukkunud kindralleitnant Heinrich Reinhold von Anrepile malmist lõvikujuline mälestusmärk (Anrepi lõvi), mille on modelleerinud saksa skulptor Christian Daniel Rauch. Lõvikuju on identne nt Münsteris ja Lübeckis säilinud lõvimonumendiga ning valatud Berliini kuninglikus valukojas. 2006. aastal lõhuti lõvifiguuri üks tagakäppadest, mille 2007. aastal taastas skulptor Paul Uibopuu.
Kunstiühing &quot;Ars&quot;

Kunstiühing "Ars" oli aastatel 1920–1924 Tallinnas tegutsenud kunstiühing.
Kui mitte arvestada juba 1918. aasta jaanuaris asutatud kunstiühingut Pallas, oli 1920. aastal moodustatud Ars esimene kunstnike organisatsioon iseseisvunud Eestis. Ühing korraldas kuni 1924. aastani viis näitust. Ühingusse kuulusid peamiselt Venemaalt opteerunud kunstnikud ning baltisaksa kunstnikud. 
8.–28. novembril 1920 toimus kunstiühingu "Ars" näitus Toompeal Eestimaa Provintsiaalmuuseumi ruumides. Näituse žüriisse kuulusid kunstnikud Peet Aren, Ants Laikmaa, Anatoli Kaigorodov, Paul Sepp ja Klara Zeidler, arhitekt Boris Krümmer ning kunstiajaloolane Leo Kügelgen.
Kokku oli väljas üle 50 maali, mis olid üles seatud kolme saali. Venelastest olid esindatud Aleksander Kulkoff, Anatoli Kaigorodov, Aleksander Grinev, Antonov, Mihhail Rundaltsev, Boris Krümmer jt. Eestlastest kunstnikest olid näitusel kolm Jaan Koorti tööd ning Karl ja Paul Burmani, August Roosilehe, Paul Liivaku, Natalie Mei ja Lydia Wademan-Jans. Baltisakslasi esindasid Constance Wetter-Rosenthal, Klara Zeidler, Jacques Rosenbaum. Tähelepanu äratasid Olga Oboljaninova-Krümmeri elevandiluust miniatuurid.
9. november Saksamaa ajaloos

9. november on mitme Saksamaa ajaloos olulise sündmuse toimumise aeg. Juba vahetult pärast Teist maailmasõda kasutasid ajaloolased ning ajakirjanikud aeg-ajalt terminit "saatuslik päev" ("Schicksalstag"), kuid termini laiaulatuslik kasutamine algas 1989. aasta sündmuste ajal, mil peaaegu kogu Saksa meedia selle kasutusele võttis.
9. novembriga on seotud viis suursündmust Saksamaa ajaloos:
Lümfotsütoos

Lümfotsütoosiks ehk lümfotsütaarseks leukotsütoosiks (inglise keeles "lymphocytosis") nimetatakse ebanormaalselt suurt lümfotsüütide sisaldust veres. Lümfotsütoosi esineb nii loomadel kui ka inimestel.
Lümfotsütoosi levinuim diagnoosimismeetod on täisvereanalüüs.
Inimveres.
Absoluutne lümfotsütoos täisvereanalüüsi alusel.
Täisvereanalüüsi tulemused, mis näitavad absoluutset lümfotsütoosi:
Suhteline lümfotsütoos.
Suhtelist lümfotsütoosi loetakse alla kaheaastaste laste puhul normaalseks seisundiks.
Põhjused.
Stress-lümfotsütoos.
Leukotsütoosi võivad põhjustada ka
Absoluutne lümfotsütoos.
Endokriinhaigused.
Ebanormaalselt suur lümfotsüütide sisaldus võib osutada ka mõnele endokriinsüsteemi haigusele, näiteks:
Äge infektsioon.
Leukotsütoosi võivad põhjustada mitmed viirused ja nakkushaigused:
Ebanormaalselt suur leukotsüütide sisaldus võib esineda ka ägedatest infektsioonidest paranemisel.
Molekulaarne ökoloogia

Molekulaarne ökoloogia on üks evolutsioonibioloogia suundi, mis kasutab traditsiooniliste ökoloogia alaste küsimuste (üldine liikide uurimine, bioloogilise mitmekesisusega (elurikkusega) seotud küsimused, liikide ja nende loodusliku asuala suhted, mitmed käitumisökoloogia alased küsimused) lahendamisel molekulaarse populatsioonigeneetika, molekulaarse fülogeneesi ja ka genoomika meetodeid. 
Molekulaarne ökoloogia on põhimõtteliselt sünonüümne Theodosius Dobzhansky, E. B. Fordi, Godfrey M. Hewitti ja teiste uurijate algatatud ökoloogilise geneetika suunaga.
Need kaks suunda on samasugused oma püüde poolest uurida vabas looduses esinevaid ökoloogilisi suhteid ning seaduspärasusi molekulaarbioloogiast ja geneetikast lähtuvate meetoditega.
Aleksander Karro

Aleksander Karro (27. september 1896 Tartu – 4. juuni 1929) oli eesti ajakirjanik.
Ta käis koolis Tartus.
Aastal 1915 töötas ta Tartu Päevalehe toimetuses. Aastatel 1916–1919 töötas ta ajalehe Sakala toimetuses, oli lühemat aega ka ajalehe tegevtoimetaja. Seejärel töötas ta Viljandi haridus- ja kooliseltsi asjaajajana ja oli Viljandi lugemisringi juhatuse liige, saates Viljandi elu-olu kohta uudiseid Päevalehele. Aastal 1921 kutsuti ta Päevalehe toimetusse, kus ta töötas päevauudiste ja kohalike teadete osakonnas. Aastal 1929 asus ta ajalehe bibliografeerimisele ja hoidis korras toimetuse raamatukogu.
Ta oli tegev ka ajakirjades: oli Eesti Tuletõrje Liidu häälekandja Tuletõrje Teated tegevtoimetaja ja Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu ajakirja Raamatukogu esimene toimetaja. Ta oli Eesti Ajakirjanike Liidu liige ja ta kuulus pikemat aega selle revisjonikomisjoni. Lisaks kuulus ta Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu juhatusse.
Aleksander Karro suri 4. juunil 1929 ja maeti 8. juunil 1929 Hiiu-Rahu kalmistule.
Isiklikku.
Ta oli abielus Alma Karroga (neiuna Laipman, Bernhard Laipmani tütar), neil oli kaks poega ja tütar. Tütar Imbi oli keraamik ja kunstipedagoog.
Himno Nacional Argentino

"Himno Nacional Argentino" (hispaania keeles 'Argentina riigihümn') on Argentina riigihümn.
Selle sõnad kirjutas Vicente López y Planes 1812 ja viisi Blas Parera 1813.
Selle algne pealkiri oli "Marcha patriótica" ('Patriootlik marss'), hiljem kasutati pealkirju 
"Canción patriótica nacional" ja "Canción patriótica". Aastal 1847 avaldati see praeguse pealkirja all, mis on seniajani püsima jäänud. Välismaal kasutatakse mõnikord ekslikku pealkirja "¡Oíd, mortales!", mis on laulu esimesed sõnad.
Hümni algversioon on 20 minuti pikkune. Pärast lühendamist 1924 kestab see 3 minutit 30 sekundit kuni 3 minutit 53 sekundit. 
Hümni esitusviis ja sõnad määrati kindlaks dekreediga 10.302 aastast 1944.
Tandeemne järjestus

Tandeemne järjestus ehk tandeemne kordus on mittekodeeriv DNA järjestus, mis koosneb kromosoomis üksteise järel paiknevatest identsetest järjestustest.
Näide:
ATTCG ATTCG ATTCG
- tandeemne kordus, milles järjestus ATTCG on korratud kolm korda.
Terminoloogia.
Suurtest (100 000 bp – mõned Mb) tandeemselt korduva mittekodeeriva DNA plokkidest koosnevat järjestust nimetatakse satelliit-DNA-ks.
Kui korduses on 10 kuni 60 nukleotiidi pikkune lõik siis seda nimetatakse minisatelliidiks. Minisatelliit DNA on keskmise pikkusega (100 bp – 20 000 bp).
Vähem kui 10 nukleotiidi pikkuste (2-6) lõikudena tandeemselt korduvat järjestust nimetatakse mikrosatelliidiks või lühikeseks tandeemseks järjestuseks. 
Mikrosatelliit DNA on väikese suurusega (&lt;100 bp). 
Kui korduses on täpselt kaks nukleotiidi (näiteks: ACACACAC…) siis kutsutakse seda dinukleotiidseks korduseks. Ühe nukleotiidi kordusel mononukleotiidseks korduseks.
Kasutus.
Erinevate indiviidide sama DNA regiooni tandeemsete järjestuste võrdlemine annab võimaluse määrata nende indiviidide sugulust, põlvnemist. Ehk neid saab kasutada näiteks siis, kui on vaja välja selgitada kellegi bioloogilisi vanemaid.
Beaver

Beaver on linn Ameerika Ühendriikides Utah' osariigis, Beaveri maakonna halduskeskus.
2010. aasta Ameerika Ühendriikide rahvaloenduse järgi elas Beaveris 3112 inimest.
Beaveri asutasid 1859. aastal mormoonid. Linn sai linnaõigused 10. veebruaril 1867. Linn on nime saanud Beaveri jõe järgi.
Beaveris sündisid lindprii Butch Cassidy, näitleja Betty Compson ja leiutaja Philo Farnsworth.
T-abistajarakud

T-abistajarakud ehk CD4-rakud ehk CD4-lümfotsüüdid ehk T4-lümfotsüüdid ehk Th rakud ehk TH rakud ehk T-helperrakud on paljude selgroogsete lümfisüsteemi rakud. T-abistajarakud liigitatakse T-lümfotsüütide hulka. Nende ülesandeks on omandatud immuunkaitse aktivatsioon ja tsütokiinide komplekteerimine ning vabastamine teiste immuunkaitses osalevate rakkude abistamiseks.
Diferentseerunud CD4-rakkude pinnal paiknevad CD4-retseptorid ja neid nimetatakse CD4+ T rakkudeks.
Liigitus.
T-abistajarakud liigitatakse kokkuleppeliselt: 
Üksik T-abistajarakk ei ole võimeline kõiki tsütokiine eritama, samuti ei komplekteeri nad organismis täpselt eeltoodud tsütokiine. Kui abistajarakud paljunevad ja moodustavad kloone siis võidakse neid uuesti aktiveerida nii, et nad hakkavad komplekteerima teisi tsütokiine, nagu näiteks IFN-γ, IL-4, IL-5, IL-10 ja TNF.
Lümfokiinid.
Tähtsaimad T-abistajarakkude komplekteeritavad ja eritatavad tsütokiinide rühma kuuluvad lümfokiinid tänapäeval on IL-2, IL-3, IL-4, IL-5, IL-6, G-CSF – granulotsüütide ja makrofaagide (monotsüütide) kolooniat stimuleeriv faktor, gammainterferoon.
Ravimite toime.
Mitmed ravimid (sh immunosupressandid nagu kortikosteroidid, tsütostaatikumid jt) pidurdavad lümfotsüütide paljunemist ja langetavad ka T-abistajarakkude hulka.
Ka osad antibiootikumid, nagu näiteks tsüklosporiin A, langetavad T-abistajarakkude paljunemisvõimet ja diferentseerumist ning langetavad ka IL-2 komplekteerimist ja väljastamist.
Koriandriviljad

Koriandriviljadeks ("Coriandri fructus") nimetatakse aedkoriandri täisküpsenud viljadest saadusi, mida kasutatakse väga erinevatel eesmärkidel ja valmistusviisidel nii töönduslikult kui ka kodumajapidamises.
Bioloogiliselt on koriandriviljad taime teatud elujärk milles on uue taime alged ja sobivate keskkonnatingimuste korral arenevad nii juur, vars, lehed, õied ja taas viljad.
Ravimtaimena.
Droogiks korjatakse koriandrivilju siis, kui ligi 80% viljadest on saavutanud täisküpsuse. 
Kuivatatakse temperatuuril 35–40 °C. Droog koosneb täisküpsenud viljadest.
Euroopa farmakopöas käsitletakse droogina vaid selliseid koriandrivilju, mille eeterliku õli ("Coriandri aetherolum") sisaldus on vähemalt 0,3%. 
Päevane annus on 3 –7 grammi droogi.
Seespidine kasutamine.
Kasutatakse seedehäiretetest tingitud kõhupuhituse, maovalude, iivelduse ja oksendamise korral.
Arütmia ja epilepsia (kergendab) korral suurendab naistel kiima ning puhastab ja paksendab verd. Toimib kerge rahustina. 
Viljad soodustavad sapi ja maomahla eritust. Tõstavad söögiisu. 
Vastunäidustused.
Ülitundlikkus koriandriviljade suhtes. 
Hoiatus.
Aedkoriander on kerge narkootilise toimega ja maksa jaoks mürgine taim, seetõttu tuleks saadusi eelnevalt kuumtöödelda. 
Muud saadused.
Koriandrivilju (koriandriseemneid) kasutatakse kulinaarias. 
Koriandriviljades on 15–20% mittekuivavat õli.
Lümfikapillaarid

Lümfikapillaarid (ladina "vas lymphocapillare") on paljude selgroogsete lümfisüsteemi peenimad sooned. Lümfikapillaarid algavad kudedest umbselt. 
Lümfikapillaarid osalevad ka mikrovereringes.
Lümfikapillaaride areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. 
Lümfikapillaarid paiknevad ümber veresoonte põimunult kehas peaaegu kõikjal, välja arvatud kesknärvisüsteemis, epidermises, küüntes, karvastikus, sarvkestas ja luuüdis. 
Usutakse, et sarvkesta kahjustumise korral, näiteks kontaktläätsest põhjustatud pideva ärrituse tõttu, kui toimub veresoonte sisenemine sarvkesta, siis järgnevad neile ka lümfikapillaarid. 
Lümfikapillaaride ülesandeks on rakkudevälise koevedeliku ära juhtimine, see toimub endoteelirakkudest koosneva sooneseina kaudu peamiselt difusiooni teel. Rakulised elemendid ja makromolekulid sisenevad lümfi rakuvaheruumide kaudu või pinotsütoosi teel. 
Endoteel sarnaneb verekapillaaride omaga, kuid puudub basaalmembraan. 
Soonesein on ühe raku paksune (50–100 nm), rakud on üsna tavalise ehitusega: tuvastatud on rakutuum, mitokonder, tsentriool, Golgi kompleks, karedapinnaline ER, lüsosoom, vesiikul jm. 
Lümfikapillaaride seina läbistavad nii väikemolekulaarsed ained kui ka valgumolekulid ja suhteliselt suured tahked osad. 
Lümfikapillaarid lähevad üle lümfisoonteks, mis juhivad lümfi lümfisõlmedesse. 
Maksa lümfikapillaarid paiknevad maksasagarikest väljaspool. 
Lümfikapillaar on kantud kehtivasse inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica.
Itaalia veinid

Itaalia kuulub veinimaade nn suurde kolmikusse, olles tänaseks juhtpositsioonilt tõugatud maailma suuruselt teiseks veinitootjaks. 
Itaalia veinide ajalugu ulatub üle 2000 aasta tagasi. Sajandite jooksul on kreeklased, etruskid ja roomlased mänginud olulist rolli erinevate veinide väljaarendamisel. Itaaliast leiab mitmeid maailmakuulsaid veine, eriti peetakse lugu sellistest Põhja-Itaalia veinidest, nagu Barolo, Barbaresco, Barbera, Chianti, Soave, Berber ja Prosecco. Aga suurepäraseid veine leiab ka Lõuna-Itaaliast.
Kvaliteediklassid.
Kvaliteedireeglite üle teostab järelevalvet sõltumatu organisatsioon, mis kontrollib reeglite järgmist alates veiniaedadest, valmistamisprotsessist ning läbi kontrollostude jaemüügini välja.Itaalia veinipiirkonnad
Itaalias on kokku 20 veinipiirkonda, mis kattuvad Itaalia haldusjaotusega ning kust leiab veine igale maitsele. DOCG piirkondi, mida on nüüdisajal kokku enam kui 73, on koondunud peamiselt Piemonte, Veneto ja Toscana piirkonda.
Kirde-Itaalia.
Itaalia kirdeosas asub 3 veinipiirkonda:
Põhja-Itaalia.
Itaalia põhjaosas ja loodeosas on 5 veinipiirkonda:
Kesk-Itaalia.
Itaalia keskosas on 6 veinipiirkonda:
Lõuna-Itaalia.
Ja Lõuna-Itaalias on kuus veinipiirkonda:
Lõuna-Aafrika Vabariigi veinid

Lõuna-Aafrika Vabariigi veinid ehk LAV veinid on Lõuna-Aafrika Vabariigis toodetud veinid. 
Veinitootmise ajalugu LAV-s.
Veinitootmine levis sinna koos Euroopa asunikega. Viinamarjaistandusi hakati seal rajama 1650. aastatel. Esimesteks viinamarjaistanduste rajajateks olid flaami päritolu asunikud. 1680ndatel saabus LAV-sse hulgaliselt Prantsuse hugenotte, kes viisid veinitööstuse uuele kvalitatiivsele tasemele.
Lõuna-Aafrika Vabariigi veinide kvaliteedisüsteem.
Praegu kehtivale veinide kvaliteedisüsteemile pandi alus 1973. aastal, mil loodi "Wine of Origin" (WO) programm. Selle programmi raames seadustati, kuidas defineerida Lõuna-Aafrika Vabariigi veiniregioone ja kuidas nad peaks ilmuma veini siltidel. Selle süsteemi välja töötamisel on suuresti üle võetud Prantsuse AOC süsteemist, aga see ei ole nii range. Vastavalt WO kvaliteedisüsteemile jagatakse LAV veinipiirkonnad 4 kategooriasse:
Lõuna-Aafrika Vabariigi veinipiirkonnad.
Lõuna-Aafrika Vabariigi jagamine veinipiirkondadeks on otseselt seotud praeguse Lõuna-Aafrika Vabariigi kvaliteedisüsteemiga. Lõuna-Aafrika Vabariigi veinipiirkonnad jagunevad kolme geograafilise piirkonna vahel. Nendeks on:
Lääne-Kapimaa jaguneb kuueks regiooniks:
Põhja-Kapimaal regioonid puuduvad, sisaldab 2 veinipiirkonda ja 3 veiniaeda.
Ida-Kapimaal asub üks veiniaed.
Lõuna-Aafrika Vabariigis kasvatatavad viinamarjasordid.
Väga paljud LAV-is kasvatatavad viinamarjad on:
Erilist tähelepanu väärib Pinotage, mille puhul on tegemist kohaliku viinamarjasordiga.
Metalheadz

Metalheadz on Suurbritannias tegutsev trummi ja bassi plaadifirma, mis asutati 1994. aastal Goldie eestvedamisel. Plaadifirma algatamise juures viibis ka Doc Scott ja leibeli populariseerimises oli oluline roll DJ-duol Kemistry &amp; Storm.
Metalheadzi logo põhineb Darren Bartletti 1991. aastal loodud kavandil. Oma autobiograafias ütleb Goldie, et lisas kolbale kõrvaklapid "nii et pealuu sümboliseerib pead samas kui kõrvaklapid on muusika, sest muusika on alles ka siis kui me kõik oleme juba surnud".
Plaadifirma esimeseks väljalaskeks oli 12-tolline, mille ühel pool oli Doc Scotti "V.I.P. Drumz" ja teisel pool Goldie "V.I.P. Riders Ghost". 
1990. aastatel tegid plaadifirmaga koostööd paljud trummi ja bassi teerajajad – produtsendid nagu Photek, Dillinja, Adam F, Grooverider (kasutades aliast Codename John), Doc Scott, Peshay, Alex Reece, Wax Doctor, Source Direct, J Majik, Lemon D, Hidden Agenda ja Ed Rush &amp; Optical. 
Hiljem on plaadifirmaga koostööd teinud näiteks järgmised tuntud produtsendid: A.I. (Artificial Intelligence), AMIT, Arp XP, Commix, dBridge, DLR, Fracture, Friske, Future Cut, Goldie, Jubei, Lenzman, Marcus Intalex, Mako, Mikal, Need For Mirrors, Om Unit, Reza, Rido, Subwave, The Invaderz, Ulterior Motive.
Goldie on öelnud, et tema jaoks on muusika "ausus" olulisem kui hinge ja aususe kasuminumbrite ja populaarsuse nimel ohvriks toomine. Kommertsliku kõlaga trummi ja bassi tootmise asemel soovib Goldie säilitada plaadifirma sõltumatust ja välja anda lugusid, mis teda ennast kõnetavad. Plaadifirma ülesanne on välja anda head muusikat.
2012. aastal tuli plaadifirma alt välja 200. väljalase.
Saksamaa veinid

Saksamaa veinid ehk Saksa veinid on Saksamaal toodetud veinid. Saksamaa kuulub maailma kümne suurima veinitootja hulka. Mõnede jaoks seostuvad Saksa veinid elegantsete valgete kvaliteetveinidega, teistel jällegi seostub Saksa vein eelkõige odava poolmagusa veiniga Liebfraumilch. 
Viinamarjasortidest domineerib Saksamaal valge viinamarjasort "Riesling". Punastest viinamarjadest kasvatatakse kõige rohkem viinamarja "Spätburgunder", mida muus maailmas tuntakse ka nime all "Pinot Noir".
Saksa veinide ajalugu.
Veinikultuuri tõid Saksamaale roomlased. Saksamaa veinipiirkonna südames, Moselis, asub ka Saksamaa üks vanemaid linnu Trier.
Saksa veinipiirkonnad.
Saksamaa jaguneb 13 veinipiirkonnaks, mida saksa keeles kutsutakse "Anbaugebiet":
Saksa veinide kvaliteediklassid.
Saksamaal on veinidel neli kvaliteediklassi:
Saksa veinide alternatiivsed kvaliteedisüsteemid.
Lisaks ametlikule kvaliteedisüsteemile eksisteerib Saksamaal ka teisi kvaliteedisüsteeme. Tuntuimad neist on VDP ja Bernkasteler Ring.
VDP.
VDP on akronüüm nimest Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter. See ühing ühendab ligikaudu 200 Saksamaa veinimõisa, mis toodavad kvaliteetveine.
Bernkasteler Ring.
Bernkasteler Ring ehk Bernkasteli Ring on VDP-le alternatiivne ühing, mille lõid 32 veinitootjat Moseli piirkonnas.
Saksamaal kasvatatavad viinamarjasordid.
Saksamaal domineerivad peamiselt valged viinamarjasordid.
Tartu maastikumaraton

Tartu maastikumaraton (varem Tartu jooksumaraton) on Lõuna-Eestis peetav jooksuüritus, mis toimub igal aastal maikuus. Jooksurada kulgeb peamiselt kruusakattega metsateedel ning osaliselt asfaltkattega maanteedel.
Võistlusel oli pikka aega kaks distantsi: 23 km ja 10 km. 2017. aastal lisati 5 km ja 2018. aastal 42 km distants. Distantse võib läbida nii joostes kui ka (kepi)kõnniga.
Tartu maastikumaratoni peakorraldaja on Klubi Tartu Maraton.
Ajalugu.
Tartu jooksumaraton oli algse Tartu sügisjooksu järglaseks.
1983. aastal sündis Tartu sügisjooks, mille start anti Tartu kesklinnas Emajõe ääres ja finišipaigaks sai Tartu Ülikooli staadion. Üritus sai kohe ülipopulaarseks: järgnenud aastatel oli poolmaratoni põhidistantsil üle 1000 osavõtja, lisaks 10 ja 4 km distantsi jooksajd. Väga aktiivne oli ka lastejooksudest – MINI- ja MIDIjooksust – osavõtt: jooksmas käis üle 2000 lapse. Edule aitasid suuresti kaasa ka Tartu maratonidel osalenud venelased. Nagu teistelgi rahvaspordiüritustel, olid osavõturohkemad aastad 1984–1987 ning raskeim periood 1990. aastate algus.
Kui Tartu maraton ja Tartu rattaralli said 1990. aastate lõpus sisse uue kasvuhoo, siis jooksuüritus, mille korraldus oli aja jooksul olnud jooksuklubide kanda, tahtis uut impulssi. 1999. aasta sügisel toimus viimane Tartu sügisjooks, seda juba uuel trassil. Linnamiljöö ja asfaltkattega rada vahetati jooksmiseks tervislikuma keskkonna vastu ning võistlus viidi üle Lõuna-Eesti loodusesse, suusamaratoniga seotud kohtadesse.
2000. aastal viidi jooksuvõistlus sügisest kevadesse ja Tartu sügisjooksust sai Tartu jooksumaraton. Põhidistantsiks jäi 23 km, lühikeseks distantsiks 10 km.
2004. aastal lisati jooksuürituse programmi ka 10 km kepikõnd, mis sai Eesti esimeseks kepikõnniürituseks ja leidis kohe ka oma osalejaskonna. Muutus ka ürituse logo. 2007. aastast saab läbida ka 23 km kepikõndi.
Traditsioonilised lastejooksud pole kuhugi kadunud: põhivõistluse-eelsel laupäeval on Tartus, Tähtvere spordipargis kavas nii TILLU- kui MINIjooks ning ka 4 km pikkune Heateo jooks. Lisaks toimuvad pühapäeval lastejooksud stardipaigas Otepääl ja finišialas Tartumaa Tervisespordikeskuses.
2018. aastal muudeti nime ning Tartu jooksumaratonist sai Tartu maastikumaraton.
Pikk distants.
Tartu jooksumaratoni põhidistantsiks kulgeb alates 2000. aastast Otepäält Elvasse ja ühtib võimaluste piires suusamaratoni omaga. 23 km rajal on kaks vahefinišit (5,3 km ja 19,6 km) ja neli teenindus-toitlustuspunkti (TP): 1. 1182 / Kirikuküla 5,3 km, 2. Paluveski 11 km, 3. Ketneri 15,6 km, 4. Sassi 19,6 km ja poolmaratoni ajavõtupunkt. 
Lühike distants.
Alates 2000. aastast on Tartu jooksumaratonil lühem distants 10 km, mis saab alguse ning ka lõpeb Elvas Tartumaa Tervisespordikeskuses. 10 km rajal on kaks teeninduspunkti: 1. Illi 2,8 km ja 2. Sassi 6,2 km.
Prantsusmaa veinid

Prantsusmaa veinid ehk prantsuse veinid on Prantsusmaal toodetud veinid. Prantsusmaa on maailma mastaabis kõige suurem veinitootja ja siit tulevad ka maailma kõige kvaliteetsemad veinid. Prantsusmaal toodetakse igal aastal üle 60 hektoliitri veini. 
Prantsusmaa veinipiirkonnad.
Prantsusmaa kuulsaimad veinipiirkonnad on:
Rahvuskogu 21. valimisringkond

Rahvuskogu 21. valimisringkond asus Järvamaal.
Sinna kuulusid Esna, Kuksema, Mäo, Anna ja Võhmuta vald ning Paide linn.
29. oktoobril 1936 oli üles seatud kaks kandidaati: Paide linnapea praost Gerhard Pärli ja ETK direktor kontradmiral Johan Pitka. Läbirääkimiste järel võttis Gerhard Pärli oma kandidatuuri tagasi, mille järel ainsaks kandidaadiks jäi Võhmuta valla kandidaat Johan Pitka, kes sai 25 häält poolt, 2 vastu ja 1 erapooletu.
Iraani võrkpallikoondis

Iraani võrkpallikoondis on Iraani esindusmeeskond võrkpallis. Koondise liikmed valib välja peatreener ning seda haldab Iraani Võrkpalli Liit. Iraani võrkpallikoondis on üks maailma parimaid meeskondi.
Iraan on maailma edetabelis 123 riigi seas 10. kohal.
Eruväelane

Eruväelane ehk erusõjaväelane on endine kaadrisõjaväelane (Eestis kaadrikaitseväelane) ehk tegevteenistuses olnud isik, kes on tegevteenistusest lahkunud.
Eestis reguleerib tegevteenistussuhte lõppemist kaitseväeteenistuse seaduse 11. jagu.
Lümfisooned

Lümfisooned (ladina ains "vas lymphaticum"; mitm "vasa lymphatica") on paljude loomade lümfisüsteemi kuuluvad sooned, kus liigub lümf. Lümfisooned esinevad kõigil selgroogsetel alates pärisluukaladest. 
Lümfisoonteks võidakse nimetada ka teatud üksikud lümfi liigutavaid sooni. 
Lümfisoonte areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Lümfisoonte ülesandeks on ka kudedes normaalse vedelikurõhu hoidmine. 
Lümfisooned järgnevad lümfikapillaaridele, võivad keres anastomoose moodustada ja suubuvad venoossesse vereringesse. 
Lümfisoontes paiknevad poolkuuklapid, mis tagavad lümfi liikumise üksnes südame suunas. Soonte seinu innerveerivad närvid.
Peensoole soolehattudes (olemasolul) paiknevad lümfisooned kannavad inglise keeles nimetust "lacteals". 
Klassifikatsioon.
Lümfisooned on:
Lümfisooned koos lümfikapillaaridega moodustavad lümfisoonte võrgustiku ehk lümfiteed. Lümfisoonte suuremad sooned, mis saavad alguse lümfisõlmedest liigitatakse lümfitüvedeks. 
Lümfisõlme juurde kuuluvatel lümfisoontel eristatakse:
Roomajatel.
Madudel.
Madude lümfisüsteemi liigitatase samuti lümfisooned, need paiknevad pea kõikjal keres. Kuid lümfisõlmede asemel on madude (ka teiste roomajate) lümfisoonte seintes üksikult pulseerivad lümfisüdamed.
Imetajatel.
Koduloomadel.
Lümfisooni asendavad lümfisoonteta kudedes rakuvahelised kanalid. Lümfisooni ei kohta kesknärvisüsteemis, silma sarvkestas ja silmaläätses, kõigis epiteelkudedes, põrnas, kopsualveoolides, luuüdis, kurgumandlites, hüaliinses kõhrkoes, nabaväädis ja lootekestades.
Patogenees.
Inimestel seostatakse lümfisoontega järgmisi (osaline) patoloogilisi seisundeid: pärilik lümfodeem, Meige lümfodeem. 
Kasvajad.
Enamikus kasvajapaikmetest on lümfisooned kollabeerunud.
Kokkupuutel madudega.
Inimeste suhtes mürkmadudeks (osade) liigitatud madude hammustuse tagajärjel võivad mao süljeensüümid kahjustada ka lümfisooni ja põhjustada eri raskusastmega mürgistusseisundeid (vt ka leukotsütoos). Lümfisooni kahjustada võiva mürgistusseisundi teke ja ulatus võib sõltuda lisaks inimese tervislikule seisundile (nt ülitundlikkus jm) ka mao liigist, aastaajast, mao tervislikust seisundist, hammustuse ajal väljapritsitud sülje kogusest ja mao vanusest.