tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuvandõk

Kuvandõk (vene keeles Кувандык, baškiiri keeles Ҡыуандыҡ, kasahhi keeles Қуандық) on linn Venemaal Orenburgi oblastis, Kuvandõki linnaringkonna ja Kuvandõki rajooni (ei kuulu ise rajooni koosseisu) halduskeskus. Kuvandõk asub Kasahstani piirist 42 km kaugusel, Orenburgist ligikaudu 160 km idas.
Linna läbib Oreburg–Orski raudtee.
Asula tekkis 19. sajandi lõpus ümberasujate külana ja kandis esialgu nime Pokrovka. 1912. aastal rajati küla juures raudteejaam, mis sai lähedalasuva jõe järgi nimeks Kuvandõk. Kuvandõk sai aleviks 1939. aastal ja linnaks 1953. aastal.
Sorotšinsk

Sorotšinsk (vene keeles Сорочинск) on linn Venemaal Orenburgi oblastis, Sorotšinski linnaringkonna halduskeskus. Linn asub Samara jõe vasakul kaldal, Orenburgist ligi 155 km loodes.
Asutati Sorotšinskaja kindlusena 1737. aastal. 19. sajandil oli Sorotšinskoje küla. Sorotšinsk sai aleviks 1932. aastal ja linnaks 1945. aastal.
Žiguljovsk

Žiguljovsk (vene keeles Жигулёвск) on linn Venemaal Samara oblastis, Žiguljovski linnaringkonna keskus. Žiguljovsk paikneb Volga vasakul kaldal Togliatti vastas, Samarast ligikaudu 48 km lääneloodes. Linn asub Žiguli kõrgustiku põhjanõlval.
Žiguljovsk asutati naftatööliste asulana 1949. aastal. Linnaks sai Žiguljovsk 1952. aastal.
Korporatsioon Welecja

Korporatsioon Welecja (poola keeles Korporacja Akademicka Welecja) on poola üliõpilaskorporatsioon, mis asutati 26. oktoobril 1883 Riia Polütehnilise Instituudi juures.
Korporatsiooni deviis on "Viribus Unitis Suum Cuique" (poola keeles "Wspólnymi siłami każdemu co mu się należy"; ligikaudne tõlge ‘koos, igaühele oma kohustus’). Korporatsiooni värvid on roheline-valge-sinine.
Korp! Vironiaga sõlmiti 1936. aastal eraldi kartell-leping.
Korporatsioon Welecja üks tuntumaid liikmeid oli Poola president Ignacy Mościcki.
Reisenberg

Reisenberg on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Schönau an der Triesting

Schönau an der Triesting on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Seibersdorf

Seibersdorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Seibersdorf asub Alam-Austria tööstusvööndis. 9,36% valla territooriumist on kaetud metsaga.
Seibersdorfi osad on Deutsch-Brodersdorf ja Seibersdorf.
Ajalugu.
Antiikajal oli piirkond Rooma Pannoonia provintsi osa. Austria südames asuv Alam-Austria mängis suures osas Austria ajaloos võtmerolli.
Taristu.
Seibersdorfis asub teaduskeskus Austria Tehnoloogiainstituut. Samades ruumides haldab laboreid ka Rahvusvaheline Aatomienergia Agentuur.
Sooß

Sooß on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Tattendorf

Tattendorf on vald "(Gemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Kääbusleemurlased

Kääbusleemurlased ("Cheirogaleidae") on esikloomaliste sugukond. Nad on väikseimad leemurid ja primaadid ning elavad Madagaskari metsades puude otsas.
Kääbusleemurlaste sugukonnas on viis perekonda:
Enamik kääbusleemurlasi toitub põhiliselt putukatest ja teistest selgrootutest, ainult küütleemurid on spetsialiseerunud toitumisele puude mahlast ja vaigust ning putukate eritistest.
Teesdorf

Teesdorf on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Jasnõi

Jasnõi (vene keeles Ясный) on linn Venemaal Orenburgi oblastis, Jasnõi linnaringkonna ja Jasnõi rajooni (ei kuulu ise rajooni koosseisu) halduskeskus. Jasnõi asub Kasahstani piirist ligi 24 km kaugusel, Orenburgist umbes 350 km idakagus.
Jasnõi asutati 1961. aastal seoses asbestileiukoha avastamise ja kombinaadi "Orenburgasbest" ehitamisega. Jasnõi sai aleviks 1962. aastal ja linnaks 1979. aastal.
Šķērsteni

Šķērsteni on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Ķeipene vallas.
Küla asub valla idaosas Plauži järve kaldal. Šķērsteni jääb Riiast 77 kilomeetri kaugusele. Külla jääb Plauži bussipeatus.
Küla lähistel asuv Šķērstēni linnamägi ning Kirikumäe hiiepaik on muinsusmälestistena riikliku kaitse all.
Aliņkalns

Aliņkalns on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Ķeipene vallas.
Küla asub valla kaguosas. Aliņkalns jääb valla keskusest Ķeipenest 4, piirkonna keskusest Ogrest 51 ja Riiast 76 kilomeetri kaugusele. Külas kasvav tamm ümbermõõduga 5,76 m on looduskaitse all.
Kamõzjak

Kamõzjak (vene keeles Камызяк) on linn Venemaal Astrahani oblastis, Kamõzjaki rajooni halduskeskus. Linn asub oblasti lõunaosas Volga deltas Kamõzjaki jõe ääres, Astrahanist ligikaudu 27 km lõunas.
Kamõzjak asutati 17. sajandil kalurikülana. Linnaks sai Kamõzjak 1973. aastal.
Diedziņš

Diedziņš on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Ķeipene vallas.
Küla asub valla loodeosas Mazā Jugla jõe ääres. Diedziņš jääb valla keskusest Ķeipenest 9, piirkonna keskusest Ogrest 33 ja Riiast 64 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud endise Krupi karjamõisa ja Kastrāne vallamaja juurde. Külla jääb Kastrāne bussipeatus.
Ilanski

Ilanski (vene keeles Иланский) on linn Venemaal Krasnojarski krais, Ilanski rajooni halduskeskus. Linn asub Ilanka jõe (Kani lisajõgi) ääres, ligikaudu 195 km Krasnojarskist idas.
Linna läbib Siberi raudtee.
Ilanskaja küla asutati 1645. aastal. Küla hakkas kiiresti arenema pärast raudteeühenduse saamist 1894. aastal. Ilanski sai aleviks 1929. aastal ja linnaks 1939. aastal.
RP FLIP

RP FLIP (inglise keeles "Research Platform Floating Instrument Platform") on avaookeani uurimisplatvorm, mis kuulub USA Mereväeministeeriumi allasutusele USA Mereväeuuringute Büroo (ONR) ja mida haldab Scripps Institution of Oceanography. 
RP FLIP on pukseeritav.
Uurimisplatvorm FLIP valmis ja võeti kasutusele 1962. aastal. 1995. aastal platvorm moderniseeriti. Platvormi meeskond on viieliikmeline. Teadureid mahub platvormile oma uurimistööd tegema kuni 11.
Platvormi eripäraks on viis, kuidas seda uurimispaigas ekspluateeritakse: 108 meetri pikkune kere lastakse 90°-se pööramise teel osaliselt vee alla, nii et vöörist jääb veepinnast kõrgemale vaid 17-meetrine platvormi osa.
Platvormil viiakse läbi uuringuid seismiliste lainete leviku kohta ookeanis, ka erinevate veekihtide koosmõju ning veesamba ja veepinna vahelise soojusvahetuse kohta. Üks viimaseid uuringuid hõlmas ookeanimüra 3D-kaardistuse koostamist.
Juta Keevallik

Juta Keevallik (kuni 1968 Juta Pikka; sündinud 31. juulil 1943 Tallinnas) on eesti kunstiajaloolane.
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1961. aastal Tallinna 10. Keskkooli ning õppis aastast 1962 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas 1970. aastal kunstiajaloolasena.
Ta kaitses 1992. aastal Tallinna Kunstiülikoolis magistriväitekirja "Kunstikogumisest Eestis 19. sajandil" (juhendaja Boris Bernstein). See oli pärast kolmandat Nõukogude okupatsiooni esimene kaitstud kunstiajaloo teaduskraad ja esimene ka Eesti Kunstiakadeemia ajaloos.
Töökäik.
Aastatel 1961–1967 töötas ta laborandina ja 1967–1969 teadurina ja 1969–1971 maalifondi juhatajana Tallinna Riiklikus Kunstimuuseumis.
Aastast 1972 töötas ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi kunstiajaloo sektoris teadurina, oli aastatel 1993–1999 oli selle sektori juhataja kohusetäitja.
Tartu Ülikooli kunstiajaloo õppetooli lektor aastatel 1999–2007. Õpetanud ka kunstiajalookursusi Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis / Eesti Kunstiakadeemias. Olnud mõlemas koolis erinevate lõpu- ja magistritööde juhendaja.
Looming.
Uurinud 19. sajandi baltisaksa kunstielu ja kunstiajaloolasi ning nende seoseid saksa 19. sajandi kunstiteadusega, Baltimaade muuseumides asuvat Lääne-Euroopa maalikunsti jpm.
Panama (täpsustus)

Panama on riik Kesk-Aafrikas.
Panama võib-olla veel:
Trumau

Trumau on vald "(Marktgemeinde)" Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Triestingi jõgi voolab läbi Trumau. Asula paikneb Viini nõo edela- ja kirdeosa vahel, merepinnast 202 m kõrgemal.
Ajalugu.
Asula rajati hiliskeskajal Babenbergist Leopold IV kingitusena Heiligenkreuzi kloostrile.
Nimi.
Keskülemsaksa sõna 'drum' tähendab otsatükki. Trumau puhul võiks see tähendada heinamaa lõppu. Iidsetes dokumentides ilmub Trumau järgmistes versioonides: aastatel 1137–1340: Trumowe, 1139. aastal Drumau, 1178. aastal Drumawe, aastatel 1233–1294 Drumowe, aastatel 1303–1306 Drumbuowe, 1340. aastal Drumenaw, 1380. aastal Drumpnaw, 1388. aastal Drumpnow, 1463. aastal Thrumbaw. Kuulujutt on, et elanike seas nimetati seda sageli 'drumðo'.
Kultuur ja vaatamisväärsused.
Kihelkonnakirik.
Juba enam kui 840 aastat on Trumau kihelkonnakiriku ja tsistertslaste kloostri vahel olnud ühendus. Vastureformatsiooni käigus Habsburgide valitsusajal loodi palju kihelkondi. Keiser Rudolf II ja piiskop Urban said 1583. aastal abt Udalrich Molitorilt loa Trumau kihelkonnakiriku ehitamiseks. Nad leppisid patronaažis kokku aasta hiljem. Sel ajal oli Trumau kihelkond Traiskircheni kihelkonna kontrolli all, mis liideti Melki kloostriga. Heiligenkreuzi abt korraldas kiriku ehituse, mille siis tõendavalt ehitas ehitusmeister "Maister Andre Stuber zu Paden". Nikerdustöid teostasid itaallastest vennad Elias ja Alexius Payos, kes olid selle töö meistrid, kloostri enda delftist. Kirik valmis abt Johannes Ruoffi juhtimisel ja piiskop Hector von Passau pühitses selle 22. veebruaril 1588 sisse. Selle kaitsepühak on Ristija Johannes.
Linnus.
Trumau linnus on vallikraaviga linnus Trumaus Alam-Austrias. Algusest peale on see olnud Heiligenkreuzi tsistertslaste kloostri omanduses. Linnuse kinkis Babenbergi markkrahv Leopold IV 1138. aastal. 12. sajandil ehitasid tsistertslased sinna, kus praegu seisab linnus, mõisahoone. Sel ajal on seal ilmselt olnud ka veekraav, ülevoolukanal ja veskiojaga veski. Tsistertslased tegelesid seal põllumajanduse, viinamarjakasvatuse ja lambakasvatusega. 1. Austria-Türgi sõja lõpupoole ehitati hoov aastatel 1548–1558 uuesti üles, kuna 1548. aastal hävis mõis täielikult. Ungari mässulised põletasid hoone 1621. aastal Habsburgide-vastase mässu ajal maha. 1650. aastal korraldas abt Michael Schnabel linnuse ümberehituse, mis lõpetati 1667. aastal. Keiser Leopold I viibis mitu korda Trumau linnuses. Alates 1959. aastast on lossis ka päikesekell. 5. Austria-Türgi sõja ajal sai loss 1683. aastal tugevalt kannatada. Ümberehitamise käigus muudeti torne põhjalikult. Edaspidised tulekahjud nagu 1811. ja 1880. aastal kahjustasid lossi ikka ja jälle. Viimased restaureerimistööd toimusid aastatel 1993–1995. Sisehoovist avastati kaks päikesekella. 2009. aastal kolis Trumau lossi Rahvusvaheline Teoloogiainstituut.
Nižneudinsk

Nižneudinsk (vene keeles Нижнеудинск) on linn Venemaal Irkutski oblastis, Nižneudinski rajooni halduskeskus. Linn asub Uda jõe ääres, Irkutskist ligikaudu 450 km loodes.
Linna läbib Siberi raudtee.
Asula rajati kasakate poolt 1648. aastal. Maakonnalinnaks sai Nižneudinsk 1783. aastal.
Surovikino

Surovikino (vene keeles Суровикино) on linn Venemaal Volgogradi oblastis, Surovikino rajooni halduskeskus. Linn asub Volgogradist ligi 120 km läänes.
Asula tekkis 1900. aastal rajatud Surovikino raudteejaama juurde. Raudteejaam sai nime lähedal asuva talu (huutori) järgi. Surovikino sai aleviks 1950. aastatel ja linnaks 1966. aastal.
Mart Sarapuu

Mart Sarapuu (9. november 1963 – 31. juuli 1991) oli eesti ajaloolane, arhivaar ja muinsuskaitsja. 
Hariduskäik.
Ta lõpetas 1982. aastal keskkooli ja õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. Jõululaupäeval 1982 käis ta koos teiste üliõpilastega panemas küünlaid Julius Kuperjanovi hauale. Jaanuaris 1983 visati Kuperjanovi haual käimise eest tema, Indrek Tarand ja Aivar Reidla ülikoolist välja.
Seejärel oli ta kohustuslikus ajateenistuses Nõukogude sõjaväes, kus algas hiljem saatuslikuks osutunud südamehaigus.
Ta läks uuesti õppima ajalugu, kuid ei jõudnud ülikooli lõpetamiseni. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Sakala liige.
Töökäik.
Ta töötas pärast sõjaväeteenistust Eesti NSV Oktoobrirevolutsiooni ja Sotsialistliku Ülesehitustöö Riiklikus Keskarhiivis.
Looming.
Ta uuris nt 1. detsembri riigipöördekatset, Poola allveelaeva Orzełi kinnipidamist ja põgenemist, Nõukogude sõjaväebaaside rajamist Eestisse, Nõukogude teist okupatsiooni, Eesti Vabariigi välispoliitikat jpm.
Südame siirdamine.
Tema südameprobleem arvati lahendatavat südame siirdamisega. 24. juuni 1990 siirati talle Helsingi Meilahti haiglas uus süda. Siirdamine toimus professor Severi Mattila juhtimisel. See oli 53. südame siirdamine Soomes ja esimene eestlasele südame siirdamine maailmas.
Kotelnikovo

Kotelnikovo (vene keeles Котельниково) on linn Venemaal Volgogradi oblastis, Kotelnikovo rajooni halduskeskus. Linn asub Volgogradist 155 km edelas.
Kotelnikovot läbib Volgograd–Salski raudteeliin.
Asula rajati 1897. aastal Kotelnikovo raudteejaama juurde. Raudteejaam sai nime lähedalasuva talu (huutori) järgi. Kotelnikovo sai aleviks 1929. aastal ja linnaks 1955. aastal.
Jouy-en-Josas

Jouy-en-Josas on vald Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas Yvelinesi departemangus.
Linn on tuntud selle poolest, et seal on alates 1964. aastast kooli HEC Paris peamine ülikoolilinnak.
Silvi Väli

Silvi Väli (sünninimi Silvi Oidekivi; 24. august 1931 Tallinn – 5. august 2017) oli eesti tõlkija.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli lastekirjanik Heino Väli.
Tütred Katrin Väli ja Kirsti Oidekivi on luuletajad.
Lapselaps Linda-Mari Väli on luuletaja, ajakirjanik ja keskkonnaaktivist.
Johannes Kuusemets

Johannes Kuusemets (24. aprill 1900 Raiküla vald – 7. september 1968 Tallinn) oli eesti kontrabassimängija ja muusikapedagoog.
Muusika õpinguid alustas Tallinna Konservatooriumis Julius Vaksi, hiljem Jaan Tamme (õpetas aastail 1925–1929 ka trompeti ja trombooni üliõpilasi) trompetiklassis. Konservatooriumi lõpetas 1931. aastal kontrabassi erialal Adolf Vedro klassis.
Mängis aastail 1923–1930 mitmes Tallinna kohviku-, kino-, suveorkestris. Alates 1930. aastast töötas Estonia teatri sümfooniaorkestris (aastast 1935 kontrabassirühma kontsertmeister) kuni lahkumiseni 1957. aastal.
1940–1949 töötas õpetajana Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Tema tuntumad õpilased on Aleksis Avasalu, Heinrich Keskküla, Vladimir Luht, Voldemar Niine, Robert Ots, Paul Sarv, Lembit Verlin, Kalju Viluoja.
Juliette Mayniel

Juliette Mayniel (sünninimi Raymonde Marie Juliette Meyniel; 22. jaanuar 1936 Saint-Hippolyte – 21. juuli 2023 San Miguel de Allende) oli prantsuse filminäitleja.
Juliette Mayniel mängis enam kui 30 filmis ja telesarjas. 
Filmidebüüdi tegi ta 1959. aastal Claude Chabroli filmis "Nõod" (prantsuse keeles "Les Cousins")
Tema üks tuntumaid rolle oli Annette Wolfgang Staudte 1960. aastal Lääne-Saksamaal valminud draamafilmis "Kirmes". Selle rolli eest võitis ta Berliini filmifestivali parima naisnäitleja Hõbekaru auhinna.
Aastail 1964–1968 oli tal suhe itaalia näitleja Vittorio Gassmaniga, nende poeg on näitleja Alessandro Gassmann.
Žirnovsk

Žirnovsk (vene keeles Жирновск) on linn Venemaal Volgogradi oblastis, Žirnovski rajooni halduskeskus. Linn asub Medveditsa jõe ääres, Volgogradist ligikaudu 255 km põhjas.
Žirnovsk on Volgogradi oblasti kõige põhjapoolsem linn.
Tõenäoliselt rajati küla 18. sajandi keskpaiku. Kuni 1954. aastani oli küla nimi Žirnoje. 1954. aastal muudeti asula alevikuks ja sai nimeks Žirnovsk. 1958. aastal anti asulale linnaõigused ja praegune nimi.
Žirnovskis toodetakse naftat ja maagaasi.
Weissenbach an der Triesting

Weissenbach an der Triesting on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Badeni ringkonnas.
Hanna (film)

"Hanna" on 2011. aastal valminud film.
Filmi režissöör on Joe Wright.
Evangelist

Evangelist on kristlikus traditsioonis isik, kellele on omistatud evangeeliumi koostamine.
Traditsiooniliselt on evangeliste neli vastavalt Piibli Uue testamendi kanooniliste evangeeliumide arvule - Matteuse evangeelium, Markuse evangeelium, Luuka evangeelium ja Johannese evangeelium - apostlid Matteus, Markus, Luukas ja Johannes. Evangeeliumide nimetused ilmuvad varaste kirikuisade teostesse alles alates 2. sajandist, ükski evangeeliumitekst pole autori signeeritud.
Uues testamendis ilmub nimetus "evangelist" üksnes kolmel korral: Apostlite tegude raamatus 21:8; Pauluse kirjas efeslastele 4:11; ja teises kirjas Timoteosele 4:5. Seal ei tähista see veel üht neljast evangeeliumi koostajast nagu tänapäeval tuntud traditsioonis, vaid lihtsalt evangeeliumi kuulutajat.
Ikonograafia.
Juba varastes illumineeritud käsikirjades on evangelistid enamjaolt kujutatud evangeeliumi ette paigutatud miniatuuridel antiigi kujutamistraditsioonist lähtuvate täisfiguurportreedena, sageli koos tiivulise lõvi, tiivulise veise, kotka või ingli taolise sümbololendiga. Evangelistisümbolid pärinevad Hesekieli raamatu esimeses peatükis kirjeldatud nägemusest neljast tiibadega olendist kandmas Jumala trooni. Olendeile viidatakse ka Ilmutusraamatus (4:6–9ff), nimetatuna neljaks seeraviks, kuigi kumbki allikas ei seo olendeid evangelistidega.
Kui nelja evangelisti sümbolid on kujutatud koos, ühe olendina, nimetatakse seda tetramorfiks ja see on levinud kujutis Euroopa romaani kunstis, näiteks kirikute freskodel või seinamaalingutel. Bütsantsi kultuuriruumis esineb seda kujutist ka hilisematel sajanditel, kuid Venemaal alates 17. sajandist üksnes vanausuliste ikoonidel.
Evangelistide sümbolitele omistatud tähendused täienesid aja jooksul. Varajane evangeliste Jumala trooni kandva nelja seeraviga sümboolselt samastav sõnastus pärineb Hieronymuselt ja mitmekihilisem variant Hrabanus Mauruselt, kelle järgi võis loomi tõlgendada sümboolselt kolme moodi: evangelistidena, Kristuse olemuse nelja tahuna ja kristlasele pääsemiseks vajalike voorustena. Loomi saab tõlgendada ka ülematena loodu hulgas: inimene kui kõrgeim loodu jumala näo järgi, lõvi kui metsloomade kuningas, veis kui kodustatud loomade kuningas ja kotkas kui lindude kuningas.
Berliini lõvijaht

Berliini lõvijaht oli 2023. aasta juuli II poolel Saksamaa pealinnas Berliinis ja selle ümbruses toimunud ebaõnnestunud jaht seni tuvastamata ulukile, kelleks esmalt arvati olevat emalõvi.
Õnneteraapia

"Õnneteraapia" (originaalpealkiri "Silver Linings Playbook") on 2012. aasta Ameerika Ühendriikide draamafilm.
Filmi peaosas mängivad Bradley Cooper, Jennifer Lawrence, Robert De Niro, Jacki Weaver ja Chris Tucker
Süžee.
Olles viibinud neli aastat psühhiaatriahaiglas, pöördub endine õpetaja Pat Solitano (Bradley Cooper) tagasi vanemate juurde ja püüab leppida endise naisega. Kõik muutub märksa keerulisemaks, kui Pat kohtab Tiffanyt (Jennifer Lawrence), isiklike probleemidega salapärast neiut.
Väike Werrone Kool

Väike Werrone Kool on erakool Võru linnas. Kool tegutseb Võru linnas aadressil F. R. Kreutzwaldi 34. Kool asub puumajas Tamula ranna lähedal. Kooli õppetöö on inspireeritud Waldorfi pedagoogikast. 
Ajalugu.
2011. aastal koondus grupp Võrumaa lapsevanemaid, kes soovisid oma lastele terviklikku õpi- ja kasvukeskkonda.
2012. aastal korraldasid lapsevanemad Waldorfi pedagoogikat tutvustava koolitussarja, alustas tegevust Terve Pere Kool. Nii tutvusid lapsevanemad, kes peavad oluliseks Waldorfi pedagoogilisi põhimõtteid ja kes soovivad nii sõna kui ka teoga kaasa aidata laste haridustee kujundamisse.
2013. aasta sügisel loodi Võrumaa lastevanemate initsiatiivil MTÜ Terve Pere Selts ja tegevust alustas Waldorfi lasteaed Terve Pere Aed.
Lasteaialapsed kasvasid ja tekkis vajadus kooli järele. 
2017. aastal rajati lapsevanemate initsiatiivil Väike Werrone Kool.
Kool alustas 2017/18. õppeaastal I kooliastmega. 2018/19. õppeaastast avati II kooliaste ja 2021/22. õppeaastast alustas koolis tööd III kooliaste. 
Alates 12. veebruarist 2021 kuulub kool Eesti Vabade Waldorfkoolide ja -lasteaedade Ühendusse.
Kooli väärtused.
Terviklikkus.
Õnnelikuks ja iseseisvaks eluks on vaja arendada intellektuaalsete võimete kõrval teadlikult tahet, loomingulisust ja sotsiaalseid oskusi. Võrdset tähelepanu vajavad nii teadmised kui loominguline mõtlemine, tasakaalustatud tundeelu ja terve tahe. Laps õpib koolis läbi tegutsemise, tunnetamise ja teadvustamise. Käsi, süda ja pea õpivad tegutsema üheskoos. Koolis arendatakse teadlikult sotsiaalsust, teineteisega arvestamist ning oskust tegutseda ühise eesmärgi nimel. Õpetaja ülesandeks on tuua õpitav aine lasteni läbi elamuse ja kogemuse. 
Rütm.
Inimese igapäevaelus on rütm see, mis aitab tal toimida efektiivselt ja tulemuslikult. Nii nagu tasakaalustatud sisse- ja väljahingamine on hea tervise aluseks, nii toetab rütmide vaheldumine õppimist. Koolielu kulgeb rütmis, mis arvestab päeva, nädala, kuu ja aastaaegade loomulikku vaheldumist. Ka igal koolitunnil on oma rütm - teatud kindel tegevuste järjestus, mis annab lastele turvatunde ja samas hoiab nende meeled ärkvel. Traditsioonilised aastaaegade ja kuude vaheldust tähistavad pidulikud üritused annavad lastele kindlustunnet ning aitavad kaasa ilumeele, eneseväljendusoskuse ja õnnestumis- elamuste kujunemisele. Harmooniline keskkond. Koolikeskkond peaks mõjuma meeltele harmoniseerivalt. Esiplaanil on looduslikud materjalid, maitsed, inimhääle ehe kõla, elavad muusikahelid, harmoonilised värvid jm. Samuti on väga oluline anda lapsele aega rahulikult oma tegevus lõpetada, õpitu läbi tunnetada ja endas talletada. 
Koostöö ja avatud suhtlemine.
Õpetajate, õpilaste ja lapsevanemate vahel toimub aktiivne suhtlus. Kõik osapooled on kaasatud kooli eestvedamisse ja koolikultuuri kujundamisse ja hoidmisse.
Ķieģeļceplis (Suntaži vald)

Ķieģeļceplis on küla ("ciems") Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.
Küla asub valla kirdeosas merepinnast 80 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal. Ķieģeļceplis jääb valla keskusest Suntažist 4, piirkonna keskusest Ogrest 39 ja Riiast 60 kilomeetri kaugusele. Külla jääb Ausma bussipeatus.
Asula on tekkinud teise maailmasõja järel ehitusmaterjale ja keraamikat tootva tehase juurde. Tehas kasutas Kastrānes leiduvat savi. 
Looduskaitse all on mänd ümbermõõduga 3,06 ja kõrgusega 19 meetrit.
Upespils

Upespils (ka Kastrāne, vanasti ka Kastrānes muiža) on küla ("ciems") Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.
Küla asub valla kirdeosas merepinnast 85 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal. Upespils jääb valla keskusest Suntažist 6, piirkonna keskusest Ogrest 41 ja Riiast 62 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud endise Kastrāne mõisa ("Kastran") keskuse juurde. Nõukogude perioodil ehitati see välja kui Rainise nimelise kolhoosi keskasula. 
Looduskaitse all on Upespilsi lehis, kolm saart, pärn ümbermõõduga 3,66 ning kõrgusega 23 meetrit, ja tamm ümbermõõduga 4,4 ning kõrgusega 22 meetrit.
Mustjalg-torik

Mustjalg-torik ("Polyporus melanopus") on klassi "Agaricomycetes" torikulaadsete seltsi kuuluv seen.
Viršņukalns

Viršņukalns (ka Viršukalns) on küla ("mazciems") Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.
Küla asub valla idaosas merepinnast 75 meetri kõrgusel Abza jõe kaldal. Viršņukalns jääb valla keskusest Suntažist 5, piirkonna keskusest Ogrest 40 ja Riiast 61 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud teise maailmasõja järel kui kolhoosi osakonnakeskus. Külla jääb Rūpnieki bussipeatus.
Jugla küla

Jugla (vanasti ka Annasmuiža, Brieži või Briežkrogs) on küla ("ciems") Lätis Ogre piirkonna Suntaži vallas.
Küla asub valla loodeosas merepinnast 50–60 meetri kõrgusel Mazā Jugla jõe kaldal. Jugla jääb valla keskusest Suntažist 6,5, piirkonna keskusest Ogrest 15 ja Riiast 45 kilomeetri kaugusele.
Külas on raamatukogu. Seal asus varem Kangari postkontor. Külla jääb Jugla bussipeatus.
Anna mäe ehk Kirikumäe muinaskalmed on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all.
Ajalugu.
Küla kohta on esimesed teated aastast 1791, mil seal asus Brieži kõrts ("Breesche"). Hiljem asus seal ka Suntaži mõisale alluv Anna poolmõis ("Annenhof"). Nõukogude perioodil nimetati küla sealse jõe järgi Juglaks ümber. Aastal 1932 valmis küla läbiv Ogre ja Laubere vaheline metsaveoraudtee, sellelt pärineb külas asuv sild üle Mazā Jugla jõe. Nõukogude perioodil kujunes küla Kirovsi kolhoosi keskasulaks. Osa küla maid kuulus samas kolhoosi "Avangards". Aastal 1954 kolhoosid ühendati. Selle aastani oli asula ka Jugla külanõukogu keskuseks. Aastal 1975 ühendati Kirovsi kolhoos Suntaži kolhoosiga ja asulast sai kolhoosi osakonnakeskus. Aastal 1974 rajati külla kasvuhoonete kompleks, kus kasvatati roose, varakevadisel ajal ka tulpe, mida turustati Leningradis ja Riias. Kolhoosil olid külas ka mesila ja õunaaed. Aastal 1970 valmis uus masinajaam, vanasse rajati pood. Valmis ka kultuurimaja, kus näidati filme. 
Tuntud inimsed.
Külas veetis oma hilisemad eluaastad Läti odaviskaja Jānis Lūsis.
Soojusülekandetegur

Soojusülekandetegur iseloomustab konvektiivse soojusülekande intensiivsust tahke keskkonna ja vedela või gaasilise keskkonna eralduspinnal. Selle võrdeteguri tähis on formula_1 (ehitusfüüsikas formula_2) ning ühik vatt ruutmeetri ja kelvini kohta, W/(m2·K). Seega väljendab soojusülekandetegur soojushulka, mis läbib sekundis (J/s = W) 1 m2 suurust eralduspinda, kui keskkonnatemperatuuride erinevus on 1 K.
Matemaatiliselt saab soojusülekandetegurit defineerida järgmiselt:
formula_3
kus
formula_4 on soojusvool (ajaühikus edasikanduv soojushulk), W;
formula_5 on eralduspinna pindala, m2;
formula_6 on temperatuuride erinevus eralduspinna poolte vahel, K.
Eralduspinda läbib soojusvool
formula_7
Hõõrdetegur

Hõõrdetegur (tähis "µ") on kahe keha vahelise hõõrdejõu ja normaaljõu (hõõrdepinna normaali sihis mõjuva jõu) suhe või kontaktpinge ja normaalpinge suhe.
Hõõrdetegur (liugehõõrdetegur) on katseliselt või kogemuslikult määratav võrdetegur, mis sõltub hõõrdepindade materjalist, nende karedusest, erisurvest,libisemiskiirusest, määrimistingimustest jms.
Patty Ryan

Patty Ryan (sünninimi Bridget Ryan; 6. mai 1961 Wuppertal – 23. juuli 2023) oli saksa poplaulja.
Patty Ryan andis välja neli stuudiosooloalbumit: "Love Is The Name Of The Game" (1987), "Top Of The Line" (1988), "Lay Love On You" (2003) ja "All The Best" (2006).
Tema tuntumad laulud on "Stay With Me Tonight", "You're My Love, You're My Life", "I Don't Wanna Loose You Tonight", "Love is the Name of the Game".
Patty Ryani muusikastiili on liigitatud europopiks või eurodiskoks ja see sarnaneb selliste ansamblite nagu Fancy, Modern Talking, London Boys ja Bad Boys Blue muusikastiiliga.
Jüri Viigipuu

Jüri Viigipuu (1. juuli 1938 – 21. juuli 2023) oli eesti korvpallur, treener ja sporditegelane.
Viigipuu kuulus aastail 1960–1965 Tartu Kalevi esindusmeeskonda ja Eesti koondisse. 
Aastail 1965–1992 oli ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) spordiklubi juhataja.
Aastatel 1993–1994 töötas ta Soomes Perniös õpetaja-treenerina, hiljem Eesti Põllumajandusülikoolis korvpallitreenerina. 
Tegutses Kalevi kesknõukogus, Eesti Kõrgkoolide Spordinõukogus ja Korvpalliliidu volikogus.
Gideon Jung

Gideon Jung (sündinud 12. septembril 1994 Düsseldorfis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.
Hooajal 2013/14 debüteeris ta Saksamaa tugevuselt neljanda liiga klubis Rot-Weiß Oberhausen. 2014. aastal liitus ta Hamburger SV-ga. Hooajal 2014/15 mängis ta vaid Hamburger SV reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas, järgmisel hooajal debüteeris ta Hamburger SV põhimeeskonnas Saksamaa kõrgliigas. Saksamaa kõrgliigas lõi ta esimese värava 26. novembril 2017 mängus Hoffenheimi vastu. Alates hooajast 2018/19 mängis ta Hamburgeriga Saksamaa esiliigas.
Alates hooajast 2021/22 on Jung mänginud Greuther Fürthis.
2017. aastal tuli Jung Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks.
Branimir Hrgota

Branimir Hrgota (sündinud 12. jaanuaril 1993 Zenicas) on Bosnia ja Hertsegoviinas sündinud Rootsi jalgpallur, kes mängib ründajana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.
Ta sündis Bosnia ja Hertsegoviinas Bosnia sõja ajal. Varases lapsepõlves kolis ta koos perekonnaga Rootsisse.
Ta alustas klubikarjääri Rootsi klubis Jönköpings Södra. 2011. aastal debüteeris ta Rootsi esiliigas ning oli kohe esimesel hooajal seal suurim väravakütt (18 väravat). 2012. aastal lõi ta samas liigas 14 esimese mänguga kümme väravat.
2012. aasta juulis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mönchengladbachi Borussia. Saksamaa kõrgliigas debüteeris ta hooaja avamängus 25. augustil 2012 Hoffenheimi vastu. Hooaja eelviimases mängus 11. mail 2013 tegi ta Mainz 05 vastu kübaratriki, kuid need jäid ka tema ainsateks väravateks sel hooajal. Ka järgmise kahe hooajaga lõi ta Saksamaa kõrgliigas vaid neli väravat.
2016. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Eintracht Frankfurt. Hooajal 2016/17 lõi ta Saksamaa kõrgliigas viis väravat.
Alates hooajast 2019/20 on Hrgota mänginud Greuther Fürthis. Hooajal 2020/21 lõi ta Saksamaa esiliigas 16 väravat ning aitas klubil Saksamaa kõrgliigasse pääseda. Hooajal 2021/22 tegi Hrgota Saksamaa kõrgliigas oma seni edukaima hooaja, kui lõi üheksa väravat, kuid Greuther Fürth jäi liigas kindlalt viimaseks ja langes tagasi esiliigasse.
2015. aastal tuli Hrgota Rootsi kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks. Rootsi jalgpallikoondises debüteeris ta 4. septembril 2014 sõprusmängus Eesti vastu. 2014. aastal osales ta Rootsi koondises veel kahes mängus. Pärast seda kutsuti ta Rootsi koondise juurde tagasi alles 2022. aastal.
Dennis Srbeny

Dennis Srbeny (sündinud 5. mail 1994) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib keskründajana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.
2013. aasta veebruaris debüteeris ta Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Hansa Rostock. Aastatel 2015–2017 mängis ta Saksamaa tugevuselt neljanda liiga klubis Berliner Dynamo ning lõi kahe hooajaga liigas 28 väravat. 2017. aasta suvel liitus Srbeny Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubiga SC Paderborn ning hooaja 2017/18 esimese poolega liigas üheksa väravat.
2018. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Inglismaa esiliigaklubiga Norwich City. Inglismaa esiliigas lõi ta esimese värava 7. aprillil 2018 mängus Aston Villa vastu. 2019. aastal kindlustas ta Norwich Cityga pääsu Inglismaa kõrgliigasse. Inglismaa kõrgliigas lõi Srbeny ainsa värava 23. novembril 2019 mängus Evertoni vastu.
2020. aasta jaanuaris naasis Srbeny Paderborni, mis mängis hooajal 2019/20 Saksamaa kõrgliigas. Kohe oma debüütmängus Saksamaa kõrgliigas 19. jaanuaril 2020 lõi ta Leverkuseni Bayeri vastu värava. Srbeny lõi sel hooajal Saksamaa kõrgliigas viis väravat, kuid Paderborn jäi liigas kindlalt viimaseks ja langes esiliigasse. Hooajal 2020/21 lõi Srbeny Saksamaa esiliigas 16 väravat.
2023. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Greuther Fürthiga.
Julian Green

Julian Wesley Green (sündinud 6. juunil 1995 Tampas, Floridas) on USA jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsja või äärepoolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Greuther Fürth.
Tema isa on ameeriklane ja ema sakslanna. Ta kolis emaga Saksamaale, kui oli kaheaastane. 
Kogu klubikarjääri on Green mänginud Saksamaal. 2010. aastal liitus ta Müncheni Bayerni noorteakadeemiaga. Bayerni põhimeeskonnas debüteeris ta 27. novembril 2013 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Moskva CSKA vastu, kui sekkus lõpuminutitel vahetusest mängu Mario Götze asemele. Sama aasta detsembris osales Green vigastada saanud Arjen Robbeni asemel klubide maailmameistrivõistlustel. Bayerni põhimeeskonnas lõi ta ainsa värava 29. oktoobril 2016 karikavõistluste teise ringi mängus FC Augsburgi vastu, kuid Saksamaa kõrgliigas ei pääsenud ta Bayerni särgis kordagi platsile. Hooaegadel 2013/14 ja 2015/16 mängis Green põhiliselt Bayerni reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas ning lõi kahe hooajaga seal 25 väravat. Hooajal 2014/15 oli ta laenul Saksamaa kõrgliigaklubis Hamburger SV.
2017. aasta jaanuaris siirdus Green Saksamaa esiliigaklubisse VfB Stuttgart. 2017. aasta augustis läks ta Stuttgardist laenule Greuther Fürthi, kellega sõlmis 2018. aasta juunis püsiva lepingu. Hooajal 2021/22 mängis Green Greuther Fürthiga Saksamaa kõrgliigas.
2011. aastal debüteeris Green Saksamaa kuni 16-aastaste koondises, kuid otsustas hiljem USA koondise kasuks. USA jalgpallikoondises mängis Green aastatel 2014–2018 kokku 15 korda ja lõi neli väravat. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2014. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis Belgia vastu.
Puidupuravik (perekond)

Puidupuravik ("Buchwaldoboletus") on puravikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.
Marvin Schwäbe

Marvin Schwäbe (sündinud 25. aprillil 1995 Dieburgis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib väravavahina Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln.
Jalgpalli hakkas ta mängima kodulinnaklubis SC Hassia Dieburg. Noorena kuulus ta veel sellistesse klubidesse nagu Kickers Offenbach ja Eintracht Frankfurt. Hooajal 2012/13 mängis ta Eintracht Frankfurti reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas.
2013. aastal liitus ta Hoffenheimiga. Aastatel 2013–2015 mängis ta kaks hooaega Hoffenheimi reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Hooajal 2015/16 oli ta Hoffenheimist laenul Saksamaa tugevuselt kolmanda liiga klubis VfL Osnabrück ja aastatel 2016–2018 kaks hooaega Saksamaa esiliigaklubis Dresdeni Dynamo.
2018. aasta juunis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Taani kõrgliigaklubiga Brøndby IF. Sakslasest peatreeneri Alexander Zornigeri käe all sai Schwäbe Brøndby esiväravavahiks. Hooajal 2020/21 tuli ta Brøndbyga Taani meistriks.
2021. aasta juulis naasis Schwäbe Saksamaale ning sõlmis lepingu Kölniga. Ta tõusis seal Kölni kauaaegse väravavahi Timo Horni ees esiväravavahiks. Ajakiri kicker valis Schwäbe Saksamaa kõrgliiga hooaja 2021/22 sümboolsesse koosseisu.
Aastatel 2015–2017 mängis Schwäbe Saksamaa noortekoondistes. 2017. aastal tuli ta Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega Euroopa omavanuste meistriks.
Paul Sarv

Paul Sarv (22. aprill 1916 Tartu – 24. juuli 2005 Peeterristi, Vaivara vald) oli eesti kontrabassimängija ja pedagoog.
1924–1933 õppis Tartus Hugo Treffneri gümnaasiumis. Kontrabassi mängis ta juba gümnaasiumi orkestris dirigent Adalbert Wirkhausi juhendamisel.
Järgnesid tööaastad Saaremaa maksuametis.
Võttis osa Nikolai Goldschmidti organiseeritud suvekursusest Kuressaares 1935. aastal, kus juhendajaks oli Mart Kuusna.
Kontrabassimängu Tartu Kõrgemas Muusikakoolis alustas ta 1938. aastal Mart Kuusna juhendamisel. Samal aastal korraldas muusikakooli õpetaja Eduard Oja Paul Sarvele kohtumise Tartus külas viibinud Ludvig Juhtiga, kellelt ta sai palju vajalikke näpunäiteid.
Saksa okupatsiooni ajal mängis ta dirigent Eduard Tubina kutsel Vanemuise orkestris, mis päästis ta mobilisatsioonist Saksa armeesse.
Tallinna Riikliku Konservatooriumi Johannes Kuusemetsa kontrabassiklassi lõpetas 1948. aastal.
Mängis 1941–1945 Vanemuise ja 1945–1947 Estonia orkestris (kontrabassi rühm: Kuusemets, Vellesaar, Sarv, Laende).
1950. aastal määrati Narva lastemuusikakooli direktoriks, millisel kohal oli kuni 1955. aastani.
Hiljem töötas ta mitmel ametikohal, millest kõige püsikindlamaks osutus üldhariduskooli õpetaja koht.
Isiklikku.
Tema isa Jaan Sarv oli Tartu Ülikooli matemaatikaprofessor ning ema Julie Sarv oli romaani filoloog. Tal oli kaks õde, üks neist Mall Sarv, ja neli venda. Abikaasa Aleksandra Sarv.
Muffatwerk

Muffatwerk on Müncheni linnajao Altstadt-Leheli piiril Au-Haidhausenis paiknev endine tööstuskompleks. Hüdroelektrijaama, mida võimendas ka sealsamas auruelektrijaam, kasutatakse tänapäeval eraomandisse kuuluva kultuurikeskusena. 
Asukoht.
Binneninseli suur-jõesaare põhjatipus ulatub kompleks kohati üle kanaldatud vooluvee Auer Mühlbachi, millest kunagi jõudu ammutati. Isari jõe äärselt rannaribalt Isarstrandilt on loodes näha ka teised jõesaared, Museumsinsel ja Praterinsel. Kabelstegi jalakäijate sild viib kompleksi ees kulgevast Zellstraße tänavast kohe viimasele jõesaarele, sealt pääseb otse edasi üle Mariannenbrücke maismaale Püha Luuka kirikuni.
Hallenbadi kõrvalt suundub lai mitme sõidureaga Ludwigsbrücke otse vanalinna ühe peamise väravani Isartorini.
Arhitektuur.
Saksa linnakeskuste 19. sajandi tööstusarhitektuurile omaselt kaunistatud ja juugendstiilis kõrgub üle ümbruskonna Deutsches Museumi ja Maximilianeumi vahel taustaks Chorprobensaal.
Kasutus.
1973. aastal elektrijaam suleti, kuid 1980. aastate lõpuni kasutati seda tennisehallina. 1992. aastal ehitati see ümber kultuurihooneks, kus asub Muffathalle kontserdihall. Üritusi korraldatakse ka kohvikus, suviti peetakse väljas õlleaeda.
2008. aastast on Muffatwerkis peetud iga aasta septembris toimuvat festivali Isarinselfest.
Emaettevõte

Emaettevõte on ettevõte, millel on üks või enam tütarettevõtet. Emaettevõttel on võime otsustada tütarettevõtte finants- ja äripoliitika üle.
Jonas Lössl

Jonas Bybjerg Lössl (sündinud 1. veebruaril 1989 Koldingis) on Taani jalgpallur, kes mängib väravavahina Taani kõrgliigaklubis Midtjylland.
Aastatel 1996–2004 kuulus ta kodulinnaklubisse Kolding. Seejärel liitus ta Midtjyllandiga. Midtjyllandi põhimeeskonnas debüteeris ta Taani kõrgliigas hooajal 2009/10. Järgmisel hooajal tõusis ta Midtjyllandi esiväravavahiks.
Aastatel 2014–2016 mängis Lössl Prantsusmaa kõrgliigaklubis En Avant Guingamp ning oli seal kaks hooaega esiväravavaht.
2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Mainz 05, kus ta asus asendama Liverpooli suundunud Loris Kariust. Pärast ühte hooaega Mainzis siirdus Lössl 2017. aasta juunis laenule äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud klubisse Huddersfield Town. Hooajal 2017/18 sai ta Inglismaa kõrgliigas kirja kümme nullimängu. 2018. aasta märtsis sõlmis ta Huddersfield Towniga püsiva lepingu, kuid järgmisel hooajal jäi Huddersfield Town Inglismaa kõrgliigas kindlalt viimaseks ja langes tagasi esiliigasse.
2019. aasta juulis sõlmis Lössl lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Everton. Seal ei pääsenud ta kordagi meeskonna koosseisu platsile, mistõttu 2020. aasta jaanuaris laenule Huddersfield Towni.
2021. aasta veebruaris naasis ta Midtjyllandi. Hooaja 2021/22 teises pooles oli ta laenul Inglismaa kõrgliigaklubis Brentford.
Aastatel 2005–2011 mängis Lössl Taani noortekoondistes. Taani jalgpallikoondises on Lössl ainsal korral mänginud 29. märtsil 2016, kui sekkus sõprusmängus Šotimaa vastu teisel poolajal Kasper Schmeicheli asemele vahetusest. Lössl kuulus Taani koondisse varuväravavahina 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Florian Kainz

Florian Kainz (sündinud 24. oktoobril 1992 Grazis) on Austria jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis 1. FC Köln ja Austria jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Grazi Sturm, mille meeskonnas debüteeris ta Austria kõrgliigas hooajal 2010/11. Aastatel 2014–2016 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Viini Rapid.
2016. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Bremeni Werder. Arvatav üleminekusumma oli 3,5 miljonit eurot. Saksamaa kõrgliigas lõi Kainz esimese värava 18. märtsil 2017 3:0 võidumängus RB Leipzigi üle 90. minutil kõigest kaks minutit pärast vahetusest sekkumist; selles mängus lõid värava ainult Austria mängijad, lisaks Kainzile Zlatko Junuzović ja Florian Grillitsch.
2019. aasta jaanuaris sõlmis ta kolmeaastase lepingu Kölniga.
Austria jalgpallikoondises debüteeris Kainz 17. novembril 2015 sõprusmängus Šveitsi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2023 EM-i valikmängus Eesti vastu.
Gabriel Vasconcelos Ferreira

Gabriel Vasconcelos Ferreira (tuntud lihtsalt kui Gabriel; sündinud 27. septembril 1992 Unaís) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib väravavahina Brasiilia kõrgliigaklubis Coritiba.
Ta alustas klubikarjääri Cruzeiros, millega liitus 2007. aastal. Klubi põhimeeskonnas ei mänginud ta aga kordagi. 2012. aastal sõlmis ta lepingu Itaalia kõrgliigaklubiga AC Milan. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta 19. oktoobril 2013 mängus Udinese vastu; mäng lõppes Milani 1:0 võiduga. Milani põhimeeskonnas mängis Gabriel vaid sel hooajal ning sai Itaalia kõrgliigas kirja seitse mängu. Hooajal 2014/15 oli ta Milanist laenul Itaalia esiliigaklubis Carpi, kus oli põhiväravavaht, hooajal 2015/16 Itaalia kõrgliigaklubis Napoli, hooaja 2016/17 Itaalia kõrgliigaklubis Cagliari ja hooajal 2017/18 Itaalia esiliigaklubis Empoli.
Hooajal 2018/19 mängis Gabriel Itaalia esiliigaklubis Perugia. Aastatel 2019–2022 oli ta Itaalia klubi Lecce põhiväravavaht. Hooajal 2019/20 mängis ta Leccega Itaalia kõrgliigas, ülejäänud kahel hooajal esiliigas.
2022. aasta juulis sõlmis ta Brasiilia kõrgliigaklubiga Coritibaga lepingu, mis kehtib kuni 2026. aasta lõpuni.
2011. aastal tuli Gabriel Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks; Gabriel kuulus Brasiilia koosseisu kõigis seitsmes mängus. 2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril võitis Gabriel Brasiilia võistkonnaga hõbemedali. Olümpiaturniiril kuulus ta Brasiilia koosseisu alates viimasest alagrupimängust. Ainsal korral mängis Gabriel Brasiilia jalgpallikoondises kõigest kolm päeva pärast olümpiafinaali 15. augustil 2012, kui sõprusmängus alistati Rootsi 3:0.
Puidupuravik

Puidupuravik ("Buchwaldoboletus lignicola") on puravikulaadsete seltsi kuuluv seen.
Seent on leitud ka Eestist.
Vladimir Luht

Vladimir Luht (8. mai 1912 Tallinn – 18. detsember 1969) oli eesti kontrabassimängija.
Vladimir Luht sündis maaler Johannes Luhti peres. Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna 8. Algkooli. Aastatel 1928–1939 õppis ta (katkestustega) Tallinna Konservatooriumi prof. Julius Vaksi trompetiklassis. Kutselise muusiku teed alustas ta kohvikus Marcelle.
1937. aastal algas teenistus Tallinna Garnisoni orkestris, 1940. aastal Balti Eri-sõjaväeringkonna Staabi orkestris. Orkestrist saadeti Luht rindele, sealt aga 1942. aastal Eesti Riiklike Kunstiansamblite puhkpilliorkestrisse. Arenev kopsutuberkuloos sundis trompetimängust loobuma. Selle asemel hakkas ta mängima kontrabassi, teda juhendas kunstiansamblite päevil kolleeg Kalju Viluoja.
Pärast sõda õppis Vladimir Luht kontrabassi Tallinna Riiklikus Konservatooriumis algul Johannes Kuusemetsa, hiljem Paul Sarve kontrabassiklassis; keskastme kursuse lõpetas ta 1951. aasta kevadel. Õppetöö kõrvalt töötas ta Eesti Raadio Sümfooniaorkestris.
1957. aastast kuni surmani 1969. aastal oli Luht Estonia Teatri Sümfooniaorkestri kontrabassirühma kontsertmeister.
Pedagoogitööd alustas Luht 1954. aastal Tallinna Muusikakoolis, aasta hiljem ka Tallinna Riiklikus Konservatooriumis. Tema klassis õppis aastatel 1955–1969 üheksa üliõpilast, nende seas näiteks Peeter Paemurru, Meeme Saareväli, Aare Suss, Kaupo Olt.
Vladimir Luht tõi senisesse kontrabassiõpetusse uusi tuuli. Kõige silmatorkavam oli Saksa poogna vahetamine Prantsuse poogna vastu. Suure väärtusega olid aga pisitasa omandatud ja igapäevases pedagoogilises töös rakendamist leidnud Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogika Instituudi prof. Vladimir Homenko pedagoogilised ja metoodilised vaated. Luhti õhutusel ja kaasabil hakati täiendama ka kontrabassiklassi repertuaari.
Müllersches Volksbad

Müller’sches Volksbad (saksa keeles kui "Mülleri Rahvaujula") on Müncheni siselinna Altstadt-Leheli piiril Au-Haidhausenis paiknev supelhoone. 
1901. aastal Karl von Mülleri annetusega valminud juugendstiilis ehitis kahe sisebasseini ja vannidega oli tollal maailma suurim ja moodsaim. See oli algselt ette nähtud "vaesunud inimestele", tänapäeval haldab seda linnale kuuluv Stadtwerke München GmbH. Hoones on lisaks ujulale, vannidele ja saunadele ka treeningu- ja meelelahutusruumid.
Euroopa üheks ilusaimaks supelasutuseks peetavas hoones filmiti olulisi võtteid mängufilmile "Deep End" (1971) ja õudusfilmile "Suspiria" (1977).
Asukoht.
Binneninseli nimelise suur-jõesaare põhjatipus asuv kellatorniga supelkompleks jääb kanaldatud vooluvee Auer Mühlbachi ja Isari jõe vahele, mille äärest lookleb rannariba Isarstrand. Loodekaares on võimalik näha teisi jõesaari, Museumsinselit ja Praterinselit. Selle kõrvalt suundub mitme sõidureaga lai tee üle silla Ludwigsbrücke otse vanalinna ühe peaväravani, Isartorini.
Aasia õõspuravik

Aasia õõspuravik ("Boletinus asiaticus") on puravikulaadsete seltsi tatikuliste sugukonda kuuluv seen.
Daizen Maeda

Daizen Maeda (jaapani keeles 前田 大然 "Maeda Daizen"; sündinud 20. oktoobril 1997 Taishis) on Jaapani jalgpallur, kes mängib äärepoolkaitsja või ründajana Šotimaa kõrgliigaklubis Celtic ja Jaapani jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
Ta alustas klubikarjääri Matsumoto Yamagas, mille meeskonnas debüteeris ta Jaapani esiliigas 2016. aastal. 2017. aastal oli ta laenul teises esiliigaklubis, Mito HollyHock, ning lõi seal 13 väravat. Hooajal 2019/20 oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Marítimo ning lõi seal 23 mänguga kolm väravat.
2020. aasta augustis läks Maeda Matsumoto Yamagast laenule Jaapani kõrgliigaklubisse Yokohama F. Marinos. Hooaja lõpus sõlmis ta Marinosiga püsiva lepingu. 2021. aastal lõi Maeda Jaapani kõrgliigas 23 väravat, millega oli Kawasaki Frontale'i mängija Leandro Damião kõrval liiga suurim väravakütt. Lisaks valiti Maeda selle hooaja liiga sümboolsesse koosseisu.
2021. aasta detsembris läks Maeda Marinosist laenule Celticusse ning Celticul oli kohustus temaga hooaja lõpus sõlmida püsiv leping.. Celticu meeskonnas debüteeris Maeda esimeses mängus pärast talvise pausi lõppu 17. jaanuaril 2022 Hiberniani vastu ning lõi kohe neljandal minutil selles mängus värava. Sel hooajal lõi ta liigas veel viis väravat ning tuli klubiga Šotimaa meistriks. Hooaja lõpus sõlmis ta Celticuga püsiva nelja-aastase lepingu. Hooajal 2022/23 lõi Maeda Šotimaa meistriks kaheksa väravat ning tuli taas klubiga Šotimaa meistriks. 2023. aasta juulis sõlmis ta klubiga uue nelja-aastase lepingu.
Koondisekarjäär.
2018. aasta Aasia mängude jalgpalliturniiril võitis Maeda Jaapani võistkonnaga hõbemedali. Jaapani jalgpallikoondises tegi ta debüüdi 2019. aasta Copa América esimeses alagrupimängus Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. juunil 2022 mängus Ghana vastu. 2022. aasta maailmameistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Horvaatia vastu.
2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus ta Jaapani olümpiameeskonda. Viimases alagrupimängus lõi ta värava Prantsusmaa vastu.
London on langenud

"London on langenud" (originaalpealkirjaga "London Has Fallen") on 2016. aasta märulifilm. 
Film esilinastus Eestis 1. aprillil 2016.
Filmi režissöör on Babak Najafi.
Inter Miami CF

Inter Miami CF on Ameerika Ühendriikide jalgpalliklubi, mis tegutseb Florida osariigis Fort Lauderdale'is. See mängib Major League Socceri (MLS) Idakonverentsis.
Klubi on asutatud 29. jaanuaril 2018. MLS-is debüteeris see 2020. aastal. Klubis on mänginud mitmed Euroopa tippklubidesse kuulunud mängijad, teiste seas Blaise Matuidi, Gonzalo Higuaín, Sergio Busquets, Jordi Alba ja Luis Suárez.
2023. aastal võitis Inter Miami MLS-i ja Mehhiko kõrgliiga Liga MX-i klubide vahelised karikavõistlused Leagues Cup. 2024. aastal oli Inter Miami MLS-i põhihooaja parim võistkond, kuid väljalangemismängudes langeti välja juba esimeses ringis.
Klubi kodustaadion on 2020. aastal avatud Chase Stadium (varem tuntud kui DRV PNK Stadium), mis mahutab 21 500 pealtvaatajat.
Klubi president ja üks omanik on David Beckham.
Mängijad.
Praegune koosseis.
"Seisuga 4. juuni 2025"
Põhjanarmik (perekond)

Põhjanarmik ("Climacodon") on klassi "Agaricomycetes" torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.
Perekond sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.
Kobar-põhjanarmik

Kobar-põhjanarmik ("Climacodon septentrionalis") on klassi "Agaricomycetes" torikulaadsete seltsi kuuluv seen.
Liik sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.