tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
CIM-veokiri

CIM-veokiri (prantsuse keeles "lettre de voiture CIM", inglise keeles "CIM consignment note") on rahvusvaheline raudteeveodokument, mida kasutatakse kaubaveoks CIM-konventsiooni alusel. See dokument tõendab raudteeveolepingu olemasolu saatja ja vedaja vahel ning sisaldab olulist teavet veose, marsruudi, saatja ja saaja kohta.
📄 Põhiandmed CIM-veokirjas:.
CIM-veokiri koostatakse tavaliselt kolmes eksemplaris: üks saatjale, üks vedajale ja üks saajale. See ei ole kauba omandiõigust tõendav dokument, vaid eelkõige raudteeveo lepinguline ja logistiline alusdokument.
1929. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

7. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 26.–27. jaanuaril 1929 Tartus.
Esmakordselt viidi võistlus läbi väljaspool Tallinna. Tartusse läks ka üks meistritiitel.
Esindatud oli neli linna: Tallinn, Tartu, Narva ja Paide ning kuus seltsi: Tallinna Kalev, Tallinna Sport, Tartu Kalev, Tartu NMKÜ, Narva Kalev ja Paide Järvapojad. Kokku oli osavõtjaid 29, neist kõige enam kergekeskkaalus – 7; siis kärbeskaalus – 5 ning sulg- ja poolraskekaalus 4.
Kukk-kaalus oli üles antud ainult üks võistleja, mille tõttu selle kaalu tiitel jäi andmata välja.
Tulemused:
Seltside järjestus: 1. Tallinna Kalev 13 punkti (3 meistritiitlit); 2. Tallinna Sport 12 punkti (3 meistritiitlit); 3. Tartu Kalev 10 punkti; 4. Tartu NMKÜ 6 punkti (1 meistritiitel).
Safi katedraal

Safi katedraal ehk Chapelle portugaise ('portugali kabel') on 16. sajandist pärinev ehitis Marokos Safis, kunagise Portugali kuningriigi ajal ehitatud katedraali kooriruum. Ruumi katab Manueli stiilis roidvõlv, mille päiskivide raiddekooris leidub manuelismile tüüpilist Portugali 15.–16. sajandi ekspansiooni sümboolikat.
Ajaloost.
Kolmelööviline katedraal ehitati 16. sajandi esimestel kümnenditel ja enamus sellest hävis portugallaste taandumisel linnast 1541. aastal. Katedraali territooriumile on ehitatud elumajad ja hammam.
Katedraali alustajateks peetakse selle kavandajat Jorge Machadot, kes viibis Safis 1517–1521 ja ehitusmeistrit João Luísi. Säilinud teadete järgi kohandasid projekti hiljem vennad Diogo ja Francisco Arruda.
Kirjeldus.
Säilinud on üksnes kooriruum ja selle kõrval asuv kabel. Kabeli võlv on varisenud, näha on üksnes võlvikannad; kooriruumi rikkaliku kujundusega võlv on säilinud. Ristkülikukujulise kooriruumi mõõtmed on 8,20 x 7,20 meetrit; ruumi viib väikestele sammastele toetuv kaarava laiusega 6,20 meetrit.
Päiskivide dekooris on manuelismile tüüpilised motiivid: tipukivil on linna vallutaja Manuel I vapikilp; seda ümbritsevatel väiksematel päiskividel on Kristuse Ordu rist ("Cruz de Cristo"), armillaarsfäär, Safi piiskopi João Subtili vapp (kes oli üks ehituse donaatoritest), püha Peetruse võtmed; kolmel kivil on naturalistlikud lehemotiivid, ühe dekoor on hävinud.
2020. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2020 (sponsornimega Aadu Luukase karikas) oli 73. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 26. septembril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 22. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 9 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Seitsmendat korda võitis karika Selver Tallinn, kes võitis finaalis 3:1 Bigbank Tartut.
Võistkonnad.
2020. aastal osales karikavõistlustel 9 Eesti võrkpalliklubi (5 meistriliiga klubi ja 4 esiliiga klubi).
Turniiritabel.
Eelring.
Eelringiks loositi omavahel kokku Eesti Maaülikool ja Tallinna Ülikool, kes otsustasid veerandfinaali pääseja kahest mängust parimaga. Esimene mäng peeti esimesena nimetatud võistkonna kodusaalis.
Vatikani Apostellik Arhiiv

Vatikani Apostlik Arhiiv (ladina keeles: "Archivum Apostolicum Vaticanum"; itaalia keeles: "Archivio Apostolico Vaticano"), endise nimega Vatikani Salaarhiiv (ladina keeles: "Archivum Secretum Vaticanum"; itaalia keeles: "Archivio Segreto Vaticano"), on Vatikanis asuv Püha Tooli välja kuulutatud aktide keskne hoidla.
Paavst kui Vatikani linna valitseja omab arhiivis hoitavat materjali kuni oma surma või tagasiastumiseni, kusjuures omandiõigus läheb üle tema järeltulijale. Arhiiv sisaldab ka riigidokumente, kirjavahetust, raamatupidamisraamatuid ja paljusid muid dokumente, mida kirik on sajandite jooksul kogunud.
Paavst Paulus V eraldas Salaarhiivi Vatikani Apostlikust Raamatukogust, millele teadlastel oli väga piiratud juurdepääs, ja Arhiiv jäi avalikkusele täielikult suletuks kuni 19. sajandi lõpuni, mil paavst Leo XIII avas arhiivi teadlastele.
1930. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

8. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 25.–26. jaanuaril 1930 Tallinnas.
Võistlus viidi läbi Kaitseliidu uues võimlas (hävis Märtsipommitamisel 1944; tänapäeval Kaarli puiestee 8 kohal).
Esindatud oli neli linna: Tallinn, Tartu, Pärnu ja Paide ning seitse seltsi: Tallinna Kalev (16 osavõtjat), Tallinna Sport (8 osavõtjat), Tallinna Poksiklubi (6 osavõtjat), Tartu Kalev (6 osavõtjat), Tartu NMKÜ (6 osavõtjat), Pärnu Tervis (3 osavõtjat) ja Paide Järvapojad (1 osavõtja). Kokku oli osavõtjaid 46.
Raskekaalus võistlust ei peetud.
Tulemused:
Seltside järjestus: 1. Tallinna Sport 18 punkti (5 meistritiitlit); 2. Tallinna Kalev 15 punkti (1 meistritiitel); 3. Tartu Kalev 5 punkti (1 meistritiitel); 4. Tartu NMKÜ 2 punkti, 5. Paide Järvapojad 1 punkt.
Tallinna Poksiklubi, olles esindatud kuue mehega, ei saanud ühtegi punkti.
Pluraalne valimissüsteem

Pluraalne valimissüsteem (inglise keeles "plurality voting system"), tuntud ka kui enamusvalimissüsteem või lihtenamusvalimissüsteem, on valimismeetod, kus võidab see kandidaat või partei, kes saab rohkem hääli kui ükski teine. Süsteem ei nõua absoluutset enamust (üle 50% häältest), vaid piisab sellest, kui kandidaat saavutab pluraalse enamuse ehk suhtelise enamuse.
Ringkonnad ja kohtade arv.
Pluraalne valimissüsteem toimib kõige sagedamini üksikkandidaadi ringkondades, kus ühes valimisringkonnas on üks koht. Seda mudelit nimetatakse sageli "first-past-the-post" (FPTP) süsteemiks – enim hääli saanud kandidaat võidab. Sellist süsteemi kasutatakse näiteks Ühendkuningriigi parlamendivalimistel, USA Esindajatekojas, Kanadas ja Indias.
Omadused.
Pluraalne valimissüsteem on tuntud oma lihtsuse poolest – see on hõlpsasti mõistetav nii valijatele kui ka korraldajatele ning tulemusi saab kiiresti kindlaks teha. Lisaks kipub see süsteem soosima suuremaid erakondi, mis võib viia stabiilsema ja tugevama valitsuse moodustamiseni.
Kuid süsteemil on ka mitmeid puudusi. Kõige suurem probleem on see, et võitja ei pruugi esindada enamuse valijate tahet, vaid ainult suurimat vähemust. Näiteks võib kandidaat võita 30% häältega, kui teised kandidaadid jagavad ülejäänud 70% omavahel. Samuti soodustab süsteem taktikalist hääletamist – valijad annavad oma hääle pigem tugevale kandidaadile, mitte sellele, keda nad tegelikult eelistavad, kartes "hääle kaotamist".
Võrdlus teiste süsteemidega.
Majoritaarne valimissüsteem (enamushäälte süsteem) nõuab, et valituks osutuv kandidaat saavutaks absoluutse enamuse, s.t rohkem kui 50% häältest. Kui ükski kandidaat seda esimeses voorus ei saavuta, korraldatakse sageli teine voor kahe tugevaima kandidaadi vahel. Selline süsteem tagab, et võitja omab laiemat avalikku toetust. Majoritaarset süsteemi kasutatakse näiteks Prantsusmaa presidendivalimistel.
Proportsionaalne valimissüsteem jagab mandaadid valimistulemustega proportsionaalselt, nii et erakonnad saavad parlamendis kohti ligikaudu sama osakaaluga, kui nad said hääli. See süsteem võimaldab väiksematel erakondadel pääseda parlamenti ja tagab üldiselt mitmekesisema esindatuse. Proportsionaalsust taotlevad süsteemid on levinud näiteks Eestis, Hollandis ja Itaalias.
Kriitika.
Süsteemi kriitikud rõhutavad, et pluraalne lähenemine võib moonutada esindusdemokraatia põhimõtteid ning tekitada olukordi, kus suur osa valijate häältest ei kajastu otsustes. Sellest tulenevalt on mitmes riigis kaalutud valimissüsteemi reformi – eesmärgiga liikuda õiglasemate ja kaasavamate süsteemide poole.
Eura vapp

Eura vapp on Soome Eura valla vapp. 
Vapi on kavandanud Gustaf von Numers. See kinnitati 9. augustil 1954. Vapi blasoneering on ”kuldsel kilbil sinise müürihammaslõikelise äärisega ümbritsetud must punaste manustega karu püstiasendis, paremas käpas löögiks tõstetud sinine mõõk". 
Vapi karu on ühine motiiv Satakunta vapiga. See viitab asjaolule, et vald on üks maakonna vanu keskusi. Müürihambuline lõikejoon sümboliseerib piirkonna linnamägesid.
Muutlik liudik

Muutlik liudik ("Peziza varia") on kottseente hulka kuuluv seeneliik.
Seent on leitud ka Eestist ja kasvab puude korralikult lagunenud lamatüvedel.
Poolkerajas värvik

Poolkerajas värvik ("Protostropharia semiglobata") on šampinjonilaadsete seltsi värvikuliste sugukonda kuuluv seente liik.
Seen kasvab loomasõnnikul.
Kristuse Ordu rist

Kristuse Ordu rist (portugali keeles "Cruz da Ordem de Cristo" ja "Cruz de Cristo") on Portugali sümbol, mis pärineb 1319. aastal Portugalis Templiordu järglasena loodud sõjalise rüütliordu Meie Issanda Jeesus Kristuse Rüütlite Ordu ("Ordem de Cavalaria de Nosso Senhor Jesus Cristo") ristisümbolist.
Tüübilt on Kristuse Ordu rist üks käppristi variante. Prints Henrique Meresõitja ajal 15. sajandil hakati risti seostama Portugali maadeavastustega ja Portugali koloniaalimpeeriumiga ja see on levinud motiiv Portugali hilisgootika ehitusdekooris.
Kristuse Ordu rist esineb Portugali asumaade ajaloolistel vappidel ja lippudel, samuti leidub seda Portugali militaarsümboolikas ja üksikute haldusüksuste sümboolikas Portugalis ja Brasiilias.
2019. aasta Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis

Eesti meeste karikavõistlused võrkpallis 2019 (sponsornimega Aadu Luukase karikas) oli 72. korda toimunud karikavõistlused Eesti võrkpalliklubidele, mida korraldas Eesti Võrkpalli Liit. Esimene mäng toimus 16. oktoobril ning karikavõistlused lõppesid finaaliga 29. detsembril. Karikavõistlustest võttis osa 8 Eesti meeste Balti- ja esiliigas osalevat võrkpalliklubi.
Finaalmäng toimus Tallinnas, Saku Suurhallis. Kolmandat korda võitis karika Bigbank Tartu, kes alistas finaalis 3:2 Saaremaa võrkpalliklubi.
Võistkonnad.
2019. aastal osales karikavõistlustel 8 Eesti võrkpalliklubi (5 meistriliiga klubi ja 3 esiliiga klubi).
Anatolie Alexandru Triboi

Anatolie Alexandru (Alksandru) Triboi (sündinud 14. aprill 1960, Nisporeni, Moldova) on Moldova päritolu maalikunstnik, akvarellist, joonestaja, graveerija ja illustraator.
Anatolie Triboi sündis 1960. aastal Nisporeni linnas. Ta õppis Nisporenis lastele maalimist, seejärel jätkas õpinguid Chişinăus kunstikoolis, mille lõpetas 1980. aastal, õpetaja Nicolae Castroba käe all, kes avas tema hinge erilisele armastusele looduse vastu.
1981. aastal toimus Unghenis kunstnik A. Triboi esimene akvarellnäitus.
1983. aastal alustas ta õpinguid Tallinnas, nagu talle määratud oli, Eesti Kunstiakadeemia.
1986. aastal kaldus ta grafika poole, aga akvarell jääb tema loominguliseks olemuseks.
Tal oli üle 40 isikunäituse ja ta osales enam kui 25 kollektiivnäitusel. Tema kõige tõsisemad ja erilisemad näitused olid Soomes. Ta on abielus ja tal on tütar. Ta on .
1938. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

16. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 26.–27. veebruaril 1938 Tallinnas ja Viljandis.
Kärbes-, sulg-, kergekesk- ja poolraskekaalu võistlused peeti Tallinnas ning kukk-, kerge-, kesk- ja raskekaalu võistlused aga Viljandis.
Tulemused:
Tallinna poksijad võitsid seitse meistritiitlit, sest kergekaalu võitja Nikolai Stepulov esindas ametlikult Viljandi Tulevikku. Ta oli veebruari algul läinud Tulevikku poksitreeneriks, ehkki oli oma terve senise karjääri jooksul esindanud Tallinna seltse.
Käpprist

Käpprist (saksa keeles "Tatzenkreuz", prantsuse keeles "croix pattée") on risti erikuju, mille puhul ristiharud on ristumisekohas kitsad ja laienevad perimeetri suunas.
Käppristi kuju esineb juba varakeskajal, nii leiab käppristid 7. sajandil Monza katedraalile Theodelinda poolt tellitud köite kaantel ja 8. sajandist pärineva Lindau evangeliaari juveliirse köite tagakaanel.
Punane käpprist valgel taustal oli Templiordu sümboolika; Templiordu satelliitordu hospitaliidid kasutasid oma sümboolikas samuti käppristi, valgena mustal taustal; tänapäeval teatakse seda Malta ristina.
Käppristi kuju esineb sageli ka pühitsusristidel kirikute seintel.
Iraagi vastuhakk (2011–2013)

Iraagi vastuhakk oli sõjaline konflikt, mis algas pärast Iraagi sõja lõppu ja Ameerika Ühendriikide vägede lahkumist 2011. aastal Iraagis. Konflikti osapooled olid keskvalitsus ning mitmed usurühmitused. Vähemal määral oli ka ilmalikku sõda.
Aastal 2011 alanud konflikt oli otsene jätk 2003. aastal Ameerika Ühendriikide sissetungiga alanud sündmuste käigule. Sunniitlikud relvarühmitused hakkasid korraldama šiiitliku valitsuse vastu rünnakuid tõestamaks, et šiiidid ei suuda ilma lääneriikide koalitsioonita püsida. Mitmed sunniitide rühmitused mäslesid ka Süüria valitsuse vastu ning nii sunniidid kui šiiidid läksid üle piiri Süüriasse võitlema.
Aastal 2014 konflikt eskaleerus järsult: Mosuli ja suured Põhja-Iraagi alad vallutas salafi-džihadistlik fundamentalistlikku qutbist-vahhabistlikku sunni usku relvarühmitus ja tunnustamata kvaasiriik Iraagi ja Levandi Islamiriik (ISIL). Islamiriik alistas 2014. aasta aluses Iraagi julgeolekujõud riigi lääneosas ning vallutas seejärel Mosuli ja viis läbi Sinjari veresauna. Islamiriigi edu tõttu kasvas siiani suhteliselt vaoshoitud Iraagi konflikt sisuliselt üheks Süüria kodusõjaga.
Ralf Kaunismäe

Ralf Kaunismäe (1. november (vkj)/ 14. november 1917 Tallinn – 9. november 1972 Tallinn) oli eesti poksija.
Ta sai Eesti meistrivõistlustel 2. koha kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1937. aastal ning kukk-kaalus (kuni 118 naela ehk 53,5 kg) 1938. aastal ja Eesti NSV meistrivõistlustel 1945. aastal.
Isiklikku.
Ka tema pojad Vello ja Toivo olid tuntud poksijad.
Riigita rahvas

Riigita rahvas on rahvusrühm, millel ei ole enda sõltumatut riiki. Selle termini kasutamine eeldab, et rahvastel on enesemääramisõigus ehk õigus luua oma valitsusega rahvusriik. Riigita rahvaste esindajatel võib, kuid ei pruugi olla nende elukohariigi kodakondsus. Riigita rahvad ei osale üldiselt näiteks rahvusvahelistel spordivõistlustel või rahvusvaheliste organisatsioonide töös. Riigita rahvaid on nimetatud ka Neljandaks Maailmaks. Mõnedel tänapäeval riigita rahvastel on varem olnud omariiklus.
Näiteks eestlased olid riigita rahvas kuni Eesti Vabariigi iseseisvumiseni 1918. aastal ning hiljem kuni Eesti taasiseseisvumiseni 1991. aastal.
Ühepajatoit

Ühepajatoit on traditsiooniline Eesti toit, mis koosneb keedetud juurviljadest ja lihast. Ühepajatoidu retsepte on palju ja need erinevad. Lihana võib kasutada lamba-, sea- või veiseliha. Ühepajatoit võib sisaldada sibulat, porgandit, kaalikat, juursellerit ja kartuleid. Maitsestamiseks kasutatakse soola või ka küüslauku, musta pipart, loorberit, peterselli jms. Ühepajatoit võib mõnda nendest komponentidest ka mitte sisaldada ning mõni toiduaine võib olla asendatud kapsa, ubade või muuga.
Ühepajatoiduga sarnaneb keskaegne "pottage", millest on palju erinevaid versioone. Selle põhiidee on keeta kokku köögiviljad ja liha ning vajadusel lisada veel olemasolevaid toiduaineid. See toit oli keskajal väga levinud. Tänapäevani süüakse Walesi rahvustoitu c"awl"'i, mis koosneb keedetud lambalihast, sibulast, porrulaugust, porganditest, kartulitest,pastinaagist ja vahel ka kaalikast.
Paljudes maades on ühepajatoidulaadseid toite, näiteks hispaania ja mehhiko "cocido", portugali "cozido" ning prantsuse "hochepot". Saksamaal on sarnane toit nimega "blindes huhn" ("blindhuhn"), tähendusega "pime kana". See sisaldab keedetud peekonit, sibulat, porgandit, ubasid ja õunu, mõnikord ka kartuleid ja muid juurvilju.
Türgi kurdid

"Vaata ka artiklit Türgi Kurdistan."
Türgi kurdid on Türgi Vabariigis elavad kurdi rahva esindajad. Kurdid moodustavad Türgi rahvastikust umbes 15–20% ning on riigi suurim rahvusvähemus. Kurdide kogukonnad on paljudes provintsides, eriti palju elab kurde riigi ida- ja kaguosas. Neid piirkondi näevad kurdid Türgi Kurdistanina.
Pärast Türgi riigi tekkimist 1923. aastal on kurdid mitmel korral keskvõimu vastu mässanud ning türklased on vastuhakud veriselt maha surunud (nt Sheikh Saidi vastuhakk aastal 1925, Ararati mäss aastatel 1927–1931, Zilani veresaun aastal 1930 ning Dersimi veresaun aastatel 1937–1938). Aastani 1991 kategoriseeris Türgi valitsus kurde mägitürklastena ning eitas kurdi rahva olemasolu. Sõnad "kurd" ja "Kurdistan" olid Türgis igas keeles keelatud (v.a rahvaloendusel). Pärast 1980. aasta riigipööret keelati kurdi keel nii avalikus- kui eraruumis. Kurdi keeles rääkinud, kirjutanud või laulnud inimesed arreteeriti ning pandi vangi. Tänapäevani on keelatud kurdikeelne õpe peaaegu kõigis koolides.
Alates 1980. aastatest on kurdid Türgi valitsuse vastu võidelnud nii rahumeelse poliitika abil kui koordineeritud sõjaliste rünnakutega peamiselt Türgi sõjaväebaaside kohta. Algselt nõudsid kurdid iseseisvat Kurdistani, hiljem hakati nõudma enesemääramisõigust. Riigi poolt läbi viidud arvamusküsitlused on näidanud, et Türgi kurdidest arvavad 59%, et Türgi kurdid ei nõua omariiklust (Türgi türklastest arvab üle 71%, et kurdid tahavad Türgist lahku lüüa).
Kurdi-Türgi konflikti käigus on türklased blokeerinud näiteks toidutarned kurdide asulatesse. Mitmel juhul on Türgi sõjavägi kurde küüditanud ning nende külasid hävitanud. 1990. ja 2000. aastatel olid kurdide huve esindavad erakonnad keelatud. Aastatel 2013–2015 oli vaherahu, mis lõppes Türgi sekkumisega Süüria kodusõtta.
Iraagi kurdid

Iraagi kurdid on Iraagi Vabariigis elavad kurdi rahva esindajad. Kurdid on Iraagi suuruselt teine rahvas. Nad räägivad kurdi keele murdeid, nagu sorani, kurmandži, feyli või gorani.
Ajaloo jooksul on kurdidel olnud Iraagis vahelduva eduga mingil määral autonoomia. Kuigi 1920. aasta Sèvresi rahuga tehti ettepanek kurdide omariikluseks, ei jõustatud seda ning Iraagi kurdide asualad liideti kaasaegse Iraagi riigiga. Iraagi kurdid said endale võrdlemisi suure autonoomia 1991. aastal kui Iraagi sõjavägi Iraagi Kurdistanist lahkus ning piirkonna juhtimise võttis enda kätte uus Iraagi Kurdistani valitsus.
Mart Piirimees

Mart Piirimees (sündinud 8. juulil 1997 Tartus) on eesti teatrilavastaja, visuaalkunstnik ja pedagoog. 
Lõpetanud 2016. aastal Tartu Jaan Poska Gümnaasiumi, jätkas ta õpinguid Tallinna Ülikooli Balti filmi, meedia ja kunstide instituudis integreeritud kunsti, muusika ja multimeedia erialal. 2022. aastal lõpetas ta Reykjavikis Islandi Kunstiakadeemias etenduskunstide ("Performing Arts") magistrantuuri ning 2025. aastal EMTA lavakunstikooli teatrikunsti ja -pedagoogika magistrantuuri lavastaja erialal.
Marabu

Marabu ("Leptoptilos crumeniferus") ehk aafrika marabu on toonekurglaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Marabu on 115–152 cm pikk, kaalub 4–9 kg, tiibade siruulatus on 225–287 cm.
Ülapool on tumehall, alapool valge. Pea ja kael on sulgedeta ning punast või oranži värvi mustade laikudega. Nokk on kollakaspruun. Jalad on mustad, sääre ülaosa on punane. Silmad on pruunid, emaslinnul enne munemist heledamad.
Marabu levila ulatub Senegalist Sudaanini, lõunas Lõuna-Aafrika Vabariigini.
Marabud elavad savannides, rohtlates, soodes ning jõe või järve kaldal. Tihti kalurikülades või nende ümbruses, käivad ka tapamajade ja prügilate juures.
Marabud on raipesööjad, kuid toituvad ka kaladest, termiitidest, rändtirtsudest, konnadest, sisalikest, rottidest, hiirtest, madudest ja lindudest, sealhulgas söövad nii täiskasvanud kui noori flamingosid.
Elavad kolooniates, kus on 20–60 paari, kuid võib olla ka tuhandeid. Tihti koos teiste toonekureliste liikidega.
Ehitavad pesa 10–30 m kõrgusele puu otsa, kuid võivad pesitseda ka kaljudel või isegi linnade peatänavatel. Meetrilaiune ja 30 cm sügavune pesa on tehtud okstest ja vooderdatud lehtedega.
Kurnas on 2–3 muna. Haudeperiood kestab 29–31 päeva. Pojad lahkuvad pesast 95–115 päeva vanuselt.
Vabas looduses elavad arvatavasti üle 25-aastaseks, vangistuses on elanud 41-aastaseks.
Iraani kurdid

"Vaata ka: Iraani Kurdistan"
Iraani kurdid on Iraani Islamivabariigis elavad kurdi rahva esindajad. Kurdid on Iraanis suur rahvusvähemus, neid elab riigis umbes 9–10 miljonit. Enamus Iraani kurdidest räägib nii kurdi kui pärsia keelt.
Süüria kurdid

Süüria kurdid on Süüria Araabia Vabariigis elavad kurdi rahva esindajad. Kurdid on Süüria suurim rahvusvähemus, mis moodustab kogu riigi elanikkonnast ligi 10% ning kogu kurdide populatsioonist ligi 5%.
Suurem osa Süüria kurdidest on Türgi kurdidide järeltulijad, kes 20. sajandi sündmuste käigus Türgist Süüriasse kolisid. Süürias on kolm suuremat kurdide asuala: Al-Hasakahi põhjaosa, Eufrati piirkonna keskosa Kobani ümbruses ning Afrini ümbrus. Kõik need piirkonnad on Türgi piiril. Lõuna pool on suuremad kurdide kogukonnad ka Aleppos ja Damaskuses.
Aastatel 1963–2024 võimul olnud baathistliku valitsuse ajal süüdistasid inimõigusorganisatsioonid Süüria valitsust kurdide tagakiusamises. Paljud Süüria kurdid toetavad Süüria Kurdistani (ehk Lääne-Kurdistani) autonoomiat sarnaselt Iraagis asuva Iraagi Kurdistani või üleüldse Kurdistani omariiklusega. Süüria kodusõja ajal õnnestus kurdidel tagada "de facto" autonoomia riigi põhjaossa rajatud Põhja- ja Ida-Süüria Demokraatlikule Autonoomsele Valitsusele.
1937. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

15. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 13.–14. märtsil 1937 Narvas.
Esmakordselt viidi võistlus läbi väljaspool Tallinna ja Tartut. Kokku oli osavõtjaid üle 60.
Tulemused:
Seltside järjestus: 1. Tallinna Poksiklubi 11 punkti (4 meistritiitlit); 2. Tallinna Gong 8 punkti (2 meistritiitlit); 3. Tartu Kalev 7 punkti (1 meistritiitel); 4.–5. Tallinna Sport (1 meistritiitel) ja Narva Võitleja, 6 punkti.
Lääne-Iraani keeled

Lääne-Iraani keeled on Iraani keelte alarühm. 
Selle vanimad teadaolevad esindajad olid vanapärsia keel ja meedia keel.
Keskkonnatelk

"Keskkonnatelk" oli Kuku Raadio saatesari, mis käsitles loodushoidu.
Saatesarja alustati 2003. aastal. 2019. aastal oli Keskkonnatelgi 17. hooaeg.
Saatesari jätkas neli aastat eetris olnud sarja "Roheline värav".
Mazandaraani keel

Mazendarani keel (mazendarani keeles مازِرونی, "Mazeruni"; ka tabari keel või galeši keel) on Iraani keelte looderühma kuuluv keel, mida räägivad mazandaraanid. Aastal 2023 rääkis mazendarani keelt emakeelena 1,35 miljonit inimest. Ilmselt on kõnelejate arv kahanemas, kuna paljud mazendaranid võtavad üle pärsia keelt. Loode-Iraani hulka kuuludes on selle lähedane sugulaskeel näiteks gilaki keel, sarnane on ka Edela-Iraani keelte hulka kuuluv pärsia keel. Kuigi mazandarani keel ja pärsia keel on üksteist palju mõjutanud, on tegu siiski erinevate keeltega, mis on pärit Iraani mägismaa erinevatest osadest.
Mazandarani ja gilaki keeltel on sarnane sõnavara. Mõlemal keelel (aga mitte teistel Iraani keeltel) on tüpoloogilisi sarnasusi ka Kaukaasia keeltega, eriti mitte-indoeuroopa keelkonna Lõuna-Kaukaasia keeltega, millest peegeldub mazendaranlaste ja gilakkide ajalooline seos Kaukaasia rahvastega.
Krista Taim

Krista Taim (sündinud 14. detsembril 1969) on eesti ajakirjanik.
Ta on õppinud Viljandi Kultuurikolledžis.
Ta on juhtinud Vikerraadio saatesarju "Ökoskoop" ja "Huvitaja".
Talõši keel

Talõši keel (تؤلشه زوؤن, "Tolışə Zıvon", Tолышә зывон) on Loode-Iraani keelte hulka kuuluv keel, mida räägitakse Iraani põhjaosas Gīlāni provintsis 
ja Ardabīli provintsis ning Aserbaidžaani lõunaosas. Talõši keelt räägib emakeelena 220 000 – 800 000 inimest. Lähedane sugulaskeel on tati keel. Talõši keelt jagatakse tavaliselt kolmeks murdeks: põhja-, kesk- ja lõunamurre. Talõši ja pärsia keele kõnelejatel on üksteisest osaliselt võimalik aru saada. UNESCO ohustatud keelte hinnangu järgi on talõši keel "haavatavas" olukorras.
Jeziidide tagakiusamine

Jeziidide tagakiusamine on vähemalt 637. aastast toimunud jezidismi usulahu järgijate tagakiusamine. 
Jezidism on endogaamne peamiselt kurmandži keelt kõnelev usulahk, mille järgijad elavad peamiselt Kurdistanis, kus nad on usuvähemus. 
Jeziidide esivanemaid kiusati taga juba enne jezidismi algust, kuna Lähis-Ida aabrahamlike religioonide järgijad, eriti moslemid, pidasid neid satanistideks. Tänapäeval süüdistavad jeziide saatana kummardamises endiselt näiteks islamiäärmuslased. Araablased ja kurdid hakkasid jeziide taga kiusama juba keskajal. 
Aastal 2014 algas Sinjari veresaunaga Iraagi ja Levandi Islamiriigi poolt läbi viidud jeziidi genotsiid, mille käigus tapeti aastatel 2014–2017 umbes 5000 jeziidi. Lisaks on jeziide diskrimineerinud ka Iraagi Kurdistani ja Iraagi võimud.
Gordiene

Gordiene (armeenia keeles Կորդուք, "Korduk"; kreeka keeles Κορδυηνή, "Kordyene"; heebrea keeles קרטיגיני, "Kartigini") oli ajalooline piirkond Vani järvest lõunas, praeguse Türgi idaosas.
"Gordiene" oli Bohtani (praeguse Şırnaki provintsi) ajalooline nimi. Vanasüüriakeelsete allikate järgi oli see väike vasallriik Vani järvest lõunas asuvates mägedes Patria ja Armeenia piiril. Gordienet on kirjeldatud ka Tigrise vasakkaldana. Väidetavalt oli see viljaka pinnasega mägine piirkond.
Gordiene Kuningriik eraldus Seleukiidide Riigist ning oli suurema osa enda ajaloost Rooma Keisririigi provints, mis tunnistas Rooma suveräänsust. Gordiene Kuningriik oli iseseisev aastatel 189–90 eKr.
Gordienelased kummardasid hurri jumalat Teshubi.
Duma Boko

Duma Gideon Boko (sündinud 31. detsembril 1969 Mahalapyes) on Botswana ametisolev president. Ta vannutati ametisse 1. novembril 2024 pärast eelmise presidendi Mokgweetsi Masisi alistamist valimistel, kus Boko esindas opositsioonierakonda Umbrella for Democratic Change ja Masisi Botswana Demokraatlikku Parteid, mis oli pikka aega riiki valitsenud.
Boko on ametilt jurist.
20. ja 21. mail 2025 oli ta oma ametiaja esimesel riigivisiidil Eestis president Alar Karise kutsel.
Seleukiidide sõjavägi

Seleukiidide sõjavägi oli Seleukiidide Riigi sõjavägi. Seleukiidide Riik oli üks paljudest Aleksander Suure surma järel tekkinud hellenistlikest riikidest.
Nagu teisedki hellenistlikud armeed, võitles Seleukiidide sõjavägi peamiselt Kreeka-Makedoonia taktikaid kasutades, põhiline formatsioon oli faalanks. Faalanksis seisid mehed tihedalt koos kaitstes end väikeste kilpidega ning pikkade odade "sarissa‘"dega. Selline taktika arenes välja Vana-Makedoonia armees Philippos II ja Aleksander Suure ajal. Seleukiidide sõjaväes teenis kreeklaste kõrval palju kohalikke ja palgasõdureid, kuna riik oli suur.
Madis Kreevan

Madis Kreevan (sündinud 4. detsembril 1990 Tallinnas) on eesti helilooja ja helikujundaja, kes on loonud muusikat filmidele, teatrilavastustele, telesarjadele, reklaamidele ja videomängudele.
Elukäik.
Madis Kreevan on õppinud klaverit ja alates 13 eluaastast ka kitarri. Pärast lühikest formaalset õpet jätkas ta õppimist iseseisvalt, liitudes eri bändidega ja esinedes lavadel. Ta lõpetas 2014. aastal Tallinna Ülikooli orkestridirigeerimise eriala.
Kreevani helikeelt iseloomustavad minimalistlikud klaveriliinid, "ambient"-kihistused ja orgaaniline instrumentatsioon. Ta on loonud muusikat mitmetele teatrilavastustele ja telesarjadele, sealhulgas "Avameelselt abielust", "Oscar ja Roosamamma. Kirjad Jumalale" ning "Kalamaja Blues".
Madis Kreevani muusikat on kasutatud ka rahvusvahelistes projektides ja lavastustes Soomes, Rootsis, Ühendkuningriigis, Ameerika Ühendriikides ja Dubais.
Tema sooloprojektid on kättesaadavad SoundCloudis ning neis segunevad isiklikud teemad ja helieksperimentaalsus.
2020. aastal pälvis Improteater Impeerium, kus Kreevan tegutseb muusikuna, Eesti Artistide Agentuuri preemia parima teenuse eest.
Seleukiidid

Seleukiidide dünastia (kreeka keeles Σελευκίδαι, "Seleukídai") vana makedoonia valitsejadünastia, mis juhtis hellenistlikul perioodil Lääne-Aasias asunud Seleukiidide Riiki. Seleukiididele pani alguse Aleksander Suure väejuht Seleukos I Nikator, kellest pärast Makedoonia jagamist diadohhide sõdades sai tema järglane.
Seleukiidid valitsesid suurt osa Lähis-Idast ning varasema Ahhemeniidide Riigi Aasia valdustest. Nende riik oli hellenistliku kultuuri keskus, mis meelitas kreeka sisserändajaid, kellest moodustus riigi kõrgklass. Ka Seleukos I järglased säilitasid Seleukiidide riigi kui kreeka Lääne-Aasia suurvõimu staatuse, riigi kõrgaeg saabus Antiokhos III Suure ajal (223–187 eKr). Teise sajandi keskel eKr saadi Partia riigilt lüüa ning Seleukiidide riik hakkas poliitilise ebastabiilsuse ning kodusõdade tõttu vaikselt lagunema. Seleukiidid valitsesid oma riiki väiksemal kujul Süüria piirkonnas kuni 64. aastani eKr, mil Rooma Vabariik nad Pompeiuse juhtimisel lõplikult alistas ja annekteeris.
1933. aasta Eesti meistrivõistlused poksis

11. Eesti meistrivõistlused poksis peeti 21.–22. jaanuaril 1933 Tartus.
Tulemused:
Esmakordselt võitis meistritiitli poksija väjaspoolt Tallinna ja Tartut – poolraskekaalus Narva Võitleja poksija Aleksander Muru (oli küll veel alles 1931. aastal poksinud Tallinna Poksiklubi eest).
Seltside järjestus: 1. Tartu Kalev 15 punkti (2 meistritiitlit); 2. Tallinna Sport 11 punkti (3 meistritiitlit); 3. Tallinna Poksiklubi 10 punkti (2 meistritiitlit); 4. Tallinna Kalev 5 punkti; 5. Narva Võitleja 3 punkti (1 meistritiitel); 6. Pärnu Tervis 2 punkti; 7. Tartu Poksiklubi 2 punkti.
Sõõrsamblik

Sõõrsamblik ("Protoparmeliopsis") on samblikuperekond.
EELK Põhja-Eesti piiskopkond

Põhja-Eesti piiskopkond on Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku piiskopkond Eestis.
Põhja-Eesti piiskop on 1. maist 2024 Ove Sander ja piiskopi katedraalkirik on Tallinna Piiskoplik Toomkirik.
Põhja-Eesti piiskopkonda kuuluvad:
Lelystad

Lelystad on linn Hollandis, Flevolandi provintsi halduskeskus.
Linn rajati 1967. aastal merelt võidetud maale ja sai nime Cornelis Lely järgi, kelle projekti järgi rajati Afsluitdijki tamm, mis tegi võimalikuks Zuiderzee mereala muutmise kuivaks maaks. Linn asub umbes 3 meetrit allpool merepinda.
2025. aasta alguses oli linnas 84 722 elanikku.
Väikemarabu

Väikemarabu ("Leptoptilos javanicus") on toonekurglaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Väikemarabu on 110–120 cm pikk, tiibade siruulatus on 210 cm. Kaalub 5 kg.
Elavad Indias, Sri Lankas, Lõuna-Hiinas, Indohiinas ja Indoneesias.
Elavad mangroovides, mudaväljadel, soodes, üleujutatud rohumaadel, järvede ääres ja riisipõldudel.
Toitub kaladest, eriti mudahüpikutest, konnadest, roomajatest, koorikloomadest, rändtirtsudest, rottidest ja vähesel määral raibetest. Mudast mudahüpikute otsimisel pistab pea ja mõnikord ka kaela muda sisse.
Väikemarabud pesitsevad kolooniates, tihti koos teistest liikidest lindudega nagu rand-toonekurg ja india marabu.
Ehitavad pesa suure puu otsa 12–30 m kõrgusele. Okstest tehtud pesa on 1,5 m lai ja 1,2 m sügav. Tavaliselt pesitsevad mangroovides.
Kurnas on 2–4 muna mõõtmetega 73 × 53,5 mm. Haudeperiood kestab 32–34 päeva. Pojad lahkuvad pesast 100 päeva vanuselt.
Väikemarabud võivad elada 30-aastaseks.
Laadimismeeter

Laadimismeeter on logistikas kasutatav standardne mõõtühik, mis näitab, kui palju pikkust mööda veoki põrandat mingi kaup hõivab, arvestades kogu veoki laiust. Üks laadimismeeter tähendab ühe meetri pikkust ala veoauto sees – näiteks kui kaup katab ühe meetri pikkuse lõigu ja ulatub sõiduki servast servani, loetakse see üheks laadimismeetriks. See mõõtühik aitab paremini planeerida veokiruumi kasutust, eriti juhtudel, kui kaup ei ole hästi virnastatav või selle mõõdud ei sobitu standardsesse mõõtsüsteemi. Erimõõduliste aluste korral on LDM võimalik arvutada järgmise valemiga: (pikkus x laius meetrites) jagatud 2,4-ga.
Brutokaal

Brutokaal (ehk kogukaal) on kauba kaal koos pakendiga. Vastandiks sellele on netokaal, mille puhul on pakendi kaalu ei ole arvestatud.
Registrimass

Registrimass on juhi, sõitjate ja veosega täisvarustuses sõidukile registreerimisel määratud suurim mass, mis ei tohi ületada täismassi.
Antiochos III Suur

Antiochos III Suur (vanakreeka keeles Ἀντίοχος ὁ Μέγας, "Antíokhos ho Mégas"; u 241 – 3. juuli 187 eKr) oli Seleukiidide Riigi valitseja aastatel 223–187 eKr. Kolmanda sajandi lõpus eKr oli tema võimu all kogu Süüria ning suur osa ülejäänud Lääne-Aasiast. Ta tõusis troonile 18-aastaselt aprillis või juunis 223 eKr. Anthiochos III esimesed sõjad Ptolemaioste Kuningriigi vastu kukkusid küll läbi, kuid aastatega hakkas ta sõdades rohkem võite koguma ning laiendas Seleukiidide Riigi territooriumit märgatavalt. Ta oli sõjaliselt aktiivne valitseja, kuid võimuaja lõpus sai ta roomlastelt tõsiselt lüüa. Antiochos kuulutas end "Kreeka vabaduse kaitsetšempioniks Rooma dominentsi vastu" ning alustas 192. aasta sügiselt eKr Rooma vastu sõja, mis neli aastat hiljem lõppes Magnesia lahingus seleukiidide lüüasaamisega. Ta suri kolm aastat hiljem sõjakäigul.
Tühisõit

Tühisõit on koormata sõitmine enamasti põhjusel, et ühe veosuuna tarvis pole õnnestunud leida veost. Tühisõidul võib olla ka muid põhjuseid (välja arvatud nullsõite põhjustavad asjaolud).Teatud veokite ja vedude puhul pole tagasikoorma otsimine isegi mõeldav. Nendeks on näiteks puisteaineveod kalluritega, metsaveod (ümarpuit), mootorikütuse veod tanklatesse, piima vedu farmidest jms.
Baasvaru

Baasvaru käsitletakse militaarlogistikas lahinguvaru osana, mis peab olema üksusel käes ja mida ta suudab endaga kaasas kanda. Baasvaru kogus sõltub üksuse struktuurist.
Kunnar Laansalu

Kunnar Laansalu (23. veebruar 1953 Tallinn – 22. mai 2016 Tallinn) oli eesti vasaraheitja.
Lõpetas 1. Kutsekeskkooli Tallinnas ja õppis aastatel 1973–1975 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonnas.
Töötas hiljem autoremontijana.
Sportlasena.
Alustas sportimist 1970. aastal kehalise kasvatuse õpetaja Aivo Natka innustusel ja jätkas treeninguid vasaraheitjana Aleksander Lohu juhendamisel.
Võitis aastatel 1974–1981 Eesti NSV meistrivõistlustel 6 kuld-, 2 hõbe- ja 3 pronksmedalit. Parandas aastatel 1977–1980 6 korral Eesti NSV rekordit. Võistles aastatel 1973–1981 Eesti NSV koondises.
Tuli aastatel 1972–1980 3 korral Tööjõureservide üleliiduliseks meistriks.
Kristiāns Rubīns

Kristiāns Rubīns (sündinud 11. detsembril 1997 Riias) on Läti elukutseline jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Tšehhi Extraliga klubis HC Škoda Plzeň. 
Läti jäähokikoondises mängides mängis Rubīns keskset rolli riigi ajaloo esimese medali võitmisel jäähoki maailmameistrivõistlustel 2023. aastal.
Rihards Bukarts

Rihards Bukarts (sündinud 31. detsembril 1995 Jūrmalas) on Läti elukutseline jäähokimängija, kes mängib ründajana Tšehhi Extraliga (ELH) klubis HC Vítkovice. Bukarts valiti 2012. aasta KHL-i noorte draftis Dinamo Riia poolt 9. valikuna. Selle valikuga sai Bukarts Läti kõigi aegade kõrgeimalt valitud mängijaks KHL-i ajaloos, neli kohta kõrgemal kui tema vend Roberts Bukarts 2009. aastal.
Uvis Balinskis

Uvis Jānis Balinskis (sündinud 1. augustil 1996 Ventspilsis) on Läti elukutseline jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Ameerika Ühendriikide National Hockey League (NHL) Florida Panthersi meeskonnas.
Deniss Smirnovs

Deniss Smirnovs (sündinud 7. märtsil 1999 Riias) on Läti elukutseline jäähokimängija, kes mängib keskväljamängijana Šveitsi National League'i (NL) klubis EHC Kloten. Varem mängis ta Genève-Servette HC-s ja tuli meeskonnaga 2023. aastal National League'i meistriks.
Smirnovs mängis oma noorusaastail Šveitsis, mis annab talle õiguse osaleda NL-is ja SL-is Šveitsi mängijalitsentsiga.
Smirnovs tegi debüüdi Läti meeste jäähokikoondises 2018. aastal.
Ta esindas Lätit 2023. aasta IIHF maailmameistrivõistlustel, kus ta sai ühe söödukirje ja võitis pronksmedali, Läti esimese IIHF maailmameistrivõistluste medali.
Dans Ločmelis

Dans Ločmelis (sündinud 21. jaanuaril 2004 Jelgavas) on Läti elukutseline jäähokimängija, kes mängib keskväljamehena Ameerika Jäähokiliigas (AHL) Providence Bruinsi meeskonnas, olles perspektiivikas mängija Boston Bruinsi jaoks, kes mängib National Hockey League (NHL). Varem mängis ta elukutselisena Luleå HF-s Rootsi Jäähokiliigas (SHL) ja HK Mogos Läti Jäähoki Kõrgemas Liigas (LHL).
Mazagão Portugali tsistern

Portugali tsistern on El Jadidas Marokos asuv 16. sajandist pärinev tsistern, mis paikneb kunagise Portugali kindluslinna Mazagão südames linna all. See kuulub Maroko kultuurimälestiste hulka ja on kantud koos muu ajaloolise kesklinnaga UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Ajaloost.
Tsistern ehitati esimese Mazagão kindluse alla, mis valmis 1514. aastal, enne kui kindlus 1541. aastal oma lõpliku kuju ja mõõtmed sai. Oletatud on, et ruum võis olla algselt relvakamber, sõdurite ruum või ait, kuid 1541. aastal võeti see kasutusele tsisternina. Ehitise kavandas arhitekt Miguel de Arruda, ehitusmeister oli João de Castilho.
Tsistern on olnud Orson Wellesi filmi "Othello" võttepaik.
Arhitektuur.
Pooleldi maa all asuv ruum on ligikaudu ruudukujuline küljepikkustega 33 × 34 meetrit, võlve toetavate ridadena paiknevate kivisammaste ja piilaritega. Igalt sambalt lähtub kaheksa võlviroiet, mis põimuvad võlvide tipus; sammaste ja roiete dekoor on Portugali hilisgootika vormides. Ruumi keskel on laes kolme ja poole meetrise diameetriga ümmargune avaus vihmavee kogumiseks. Tänapäeval on ruumi põrandal enamasti õhuke veekiht, mis peegeldab laest langevat valgust ja võimendab peegeldusega ruumi rütmiliste sambaridade mõju.
Magneesia lahing

Magneesia lahing oli Rooma-Seleukiidide sõja lahing kas detsembris 190 või jaanuaris 189 eKr. Selles põrkasid omavahel kokku ühel poolel Rooma Vabariik (konsul Lucius Cornelius Scipio Asiaticuse juhtimisel) ja tema liitlane Pergamoni Kuningriik (kuningas Eumenes II juhtimisel) ning teisel poolel Seleukiidide Riik (basileus Antiochos III Suure juhtimisel). Enne lahingut olid osapooled mitu päeva Anatoolias Magnesia ad Sipylumist kirdes laagris (praegune Manisa Türgis) ning proovisid vastast rünnakule meelitada.
Kui lahing lõpuks algas, õnnestus Eumenesel vastase vasak tiib hävitada. Kuigi Antiochose ratsavägi oli paremal tiival edukas, ei suutnud ta põhijõude piisavalt kiiresti varustada. Ilmselt hukkus kreeklaste poolel umbes 10 000 ning roomlaste poolel umbes 5000 meest. Võit oli Rooma ja Pergamoni jaoks otsustav, kuna see viis Apamea rahu ning Seleukiidide võimu lõpuni Väike-Aasias.
Rahvusvaheline elurikkuse päev

Rahvusvaheline elurikkuse päev on ÜRO poolt kinnitatud päev elurikkuse olulisusele tähelepanu juhtimiseks.
Tähtpäev loodi ÜRO peaassamblee teise komitee poolt 1993. aastal. 
Kuni aastani 2000 peeti seda 29. detsembril, tähistades ühtlasi päeva, mil jõustus Bioloogilise mitmekesisuse konventsioon. Seejärel nihutati päev 22. maile, tähistamaks sama konventsiooni vastuvõtmise päeva, mis oli 22. mai 1992 Maa Tippkohtumisel Rio de Janeiros.
Partia riik

Partia Riik oli hellenistlik suurriik tänapäeva Iraani ja Iraagi aladel, aastatel 247 eKr – 224 pKr.
Partia riik ja hilisem impeerium moodustus 3. sajandi eKr keskpaiku, kui Seleukiidide Süüria suurriik kaotas idapoolsed alad ja Kesk-Aasias moodustus hellenistlik Baktria riik ja Iraani aladel lõi lahku kohalikku päritolu Partia dünastia.
Iraani rändhõimu, Indoiraani keelkonda kuulunud parmide pealik Aršak hõivas 239–238 eKr Seleukiididelt Kaspiast kagus asuva Parthava (kreeka keeles "Parthia") maakonna (pealinnad Nisa ja Hekatompylos) ja rajas Aršakiidi ehk Aršakaniidi dünastia. Riik koosnes pooliseseisvaist iraani ja hellenistliku kreeka kultuuriga valdustest, tähtsad olid Siiditee ja Mesopotaamia kaubalinnad (Dura-Europos, Hatra). 
232–231 eKr tunnustasid Seleukiidid kuningas Tiridates I (248–211 eKr) iseseisvust. Mithridates I (170–138 eKr) laiendas Partia valdusi Baktrias, hõivas Meedia ja Eelami, tungis Mesopotaamiasse ning võttis endale kuningate kuninga tiitli. Pealinn viidi Ekbatanasse ja hiljem Ktesiphoni. Partia purustas 129 eKr Seleukiidid ja alistas seejärel Armeenia, kus tulid võimule nn Armeenia Aršakiidid. 
Rooma-Partia sõjad.
Karrhai lahingus 53 eKr peatas Partia Vana-Rooma tungi itta, Rooma väejuhi Marcus Licinius Crassus tapeti ebaedukal Partia sõjakäigul, tema kolbast tehti veinikarikas. 
1.–2. sajandil hakkas Partia nõrgenema ning sai Mesopotaamias ja Armeenias Vana-Roomalt ja Kesk-Aasias rändhõimudelt mitu korda lüüa. 1. sajandi keskpaiga poole vaidlustas Partia mõju Rooma ülemvõimu, mis taastati Gnaeus Domitius Corbulo kampaaniatega. See konflikt lõppes pärast Rhandeia lahingut ametliku kompromissiga: Partia Aršakiidide prints võis nüüdsest istuda Armeenia troonil, kuid tema kandidatuuri pidi heaks kiitma Rooma keiser. Aastal 113 tungis Trajanus Partiasse, kuna ta tahtis taastada Armeenia vasallkuninga (mis mõned aastad varem langes Partia kontrolli alla). Aastal 114 marssis Trajanus Antiookiast Süürias Armeeniasse ja vallutas pealinna Artashati. Trajanus kukutas siis Armeenia kuninga Partamasirise ja käskis annekteerida Armeenia Rooma keisririigi uueks provintsiks. Aastal 118 loobus Hadrianus Armeeniast ja seadis Partamaspatese selle kuningaks. Partamaspates sai varsti partlalastelt lüüa ja põgenes taas roomlaste juurde. Aastal 161, kaotati Armeenia taas Partia Vologases IV-le. Aastal 163 võitis Statius Priscuse juhitud Rooma vasturünnak partlasi Armeenias.
224. aastal purustas Pärsia valitseja Ardašir I (224–239) Partia kuninga Artaban V (213–227) väe ja rajas Sassaniidide riigi, mis hõlmas järgnevalt tänapäeva Iraagi, Iraani, Afganistani, Ida-Süüria, Kaukaasia maa-alad ning piirkondi Türgis ja Araabia poolsaarel.
Ravadiidide dünastia

Ravadiidide dünastia oli sunniitlikku usku kurdide valitsejadünastia. Selle riik eksisteeris 8. sajandi lõpust 13. sajandi alguseni ajaloolise Aserbaidžaani piirkonna loodeosas.
Ei ole teada, kas Ravadiidid olid araablased, kes kurdistusid, või algselt ka kurdi päritolu. Kaheksandal ja üheksandal sajandil oli nende võimu all Tabrīzi ümbrus, hiljem ka Armeenia.
Lian Bichsel

Lian Bichsel (sündinud 18. mail 2004 Olten) on Šveitsi elukutseline jäähokimängija, kes mängib kaitsjana National Hockey League’i (NHL) Dallas Starsi meeskonnas. Bichsel valiti 2022. aasta NHL-i draftis esimeses voorus, 18. kohalt, Starsi poolt.
J.J. Moser

Janis Jérôme Moser (sündinud 6. juunil 2000 Bielis) on Šveitsi elukutseline jäähokimängija, kes mängib kaitsjana National Hockey League’i (NHL) Tampa Bay Lightningi meeskonnas. Ta valiti 2021. aasta NHL-i draftis 60. kohalt Arizona Coyotesi poolt.
David Aebischer

David Aebischer (sündinud 7. veebruaril 1978 Genfis) on Šveitsi endine elukutseline jäähokiväravavaht, kes mängis National Hockey League’is (NHL) Colorado Avalanche’i, Montreal Canadiensi ja Phoenix Coyotesi meeskonnas. Ta oli 2001. aasta Stanley Cupi meistritiimi liige, saades esimeseks šveitslaseks, kes selle saavutuse saavutas. Aebischer mängis ka mitmeid hooaegu kodumaal Šveitsis, esindades HC Fribourg-Gottéroni, HC Lugano ja SC Rapperswil-Jona Lakersit National League’is (NL).
Aebischer töötab väravavahtide treenerina HC Fribourg-Gottéronis.
Martin Gerber

Martin Gerber (sündinud 3. septembril 1974 Burgdorfis) on Šveitsi endine elukutseline jäähokiväravavaht. 
Ta valiti 2001. aasta NHL-i sisenemise draftis kaheksandas voorus (232. kohalt) Anaheim Mighty Ducksi poolt. Ta mängis National Hockey League’is (NHL) Mighty Ducksi, Carolina Hurricanes’i, Ottawa Senatorsi, Toronto Maple Leafsi ja Edmonton Oilersi meeskondades, võites Stanley Cupi 2006. aastal, olles osa Hurricanesi meeskonnast. Pärast 2011–12. hooaja lõppu mängis ta kaks hooaega Rootsi Elitserienis, enne kui naasis Šveitsi NLA-sse, lõpetades oma mängijakarjääri Kloten Flyersis.
Benjamin Conz

Benjamin Conz (sündinud 13. septembril 1991 Saint-Ursannes) on Šveitsi elukutseline jäähokiväravavaht, kes mängib praegu National League’i (NL) klubis HC Ajoie. 
Ta oli osalemiskõlblik 2009. ja 2010. aasta NHL-i draftis, kuid teda ei valitud. Selle asemel valiti ta 2010. aasta KHL-i noorte draftis 185. kohalt Peterburi SKA poolt.
Mark Streit

Mark Thomas Streit (sündinud 11. detsembril 1977 Englisbergis) on Šveitsi endine elukutseline jäähokikaitsja. 
Ta on olnud nii New York Islandersi kui ka Šveitsi jäähokikoondise kapten. Ta andis kolme mängu jooksul kaks väravasöötu, kui Pittsburgh Penguins võitis Stanley karika, alistades 2017. aasta Stanley karika finaalis Nashville Predatorsi. Streit on olnud üks väheseid NHL-i mängijaid, kes on mänginud nii kaitsja kui ka ründajana. 
Ta võeti Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni (IIHF) kuulsuste halli 2020. aastal.
Philipp Kurashev

Philipp Kurashev (vene keeles Филипп Константинович Курашев; sündinud 12. oktoobril 1999 Davosis) on Šveitsi-Vene elukutseline jäähokimängija, kes mängib keskründajana National Hockey League’i (NHL) klubis Chicago Blackhawks. 
Kurashev valiti 2018. aasta NHL-i draftis Chicago Blackhawksi poolt 120. valikuna.
Ta esindas Šveitsi 2024. aasta IIHF-i maailmameistrivõistlustel ja võitis hõbemedali.
George Wendt

George Robert Wendt, Jr. (17. oktoober 1948 Chicago – 20. mai 2025 Los Angeles) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Pakistani peaminister

"Kõigi Pakistani peaministrite kohta vaata artiklit Pakistani peaministrite loend."
Pakistani peaminister (urdu keeles وزِیرِ اعظم پاکستان, "Wazīr ē Aʿẓam" ("Suurvesiir"); inglise keeles "Prime Minister of Pakistan") on Pakistani Islamivabariigi valitsusjuht. Kuigi formaalselt on täidesaatva võimu juht president, täidab enamikku täidesaatva võimu ülesandeid peaminister koos enda valitud valitsusega. Tavaliselt on Pakistani peaminister erakonna juht, millel on parlamendi alamkojas enamus, peaminister on ühtlasi parlamendi alamkoja juht. Peaminister saab olla ametis tänu parlamendi usaldusele.
Pakistani peaminister juhib föderaalvalitsuse täidesaatvat võimu, vastutab riigi majanduse eest, juhib Rahvaassambleed, Ühiste Huvide Nõukogu ja valitsust ning riigi tuumaarsenali ametit. Peaminister vastutab riigi sise- ja välispoliitika eest. Kuna peaministri valib Rahvaassamblee, saab selleks tavaliselt suurima saadikute arvuga erakonna juht.
Põhiseaduse järgi on peaminister kriitilistes küsimustes presidendi kõrgeim nõunik. Peaministril on sõna sõjaväe juhtkonna määramisel ning ta peaks teostama sõjaväe üle tsiviilkontrolli. Pakistani peaminister ei olnud ametis sõjaväehunta valitsusaegadel aastatel 1958–1973, 1977–1985 ja 1999–2002. Siis täitis peaministri kohustusi hunta, mida juhtis president.
Hamidi veresaunad

"20. sajandil toimunud genotsiidi kohta vaata artiklit Armeenia genotsiid."
Hamidi veresaunad (ka Armeenia veresaunad) oli 1890. aastate keskel Osmanite Riigis toimunud armeenlaste massiline tapmine. Hukkus 100 000 – 300 000 inimest, 50 000 last jäi vanemateta. Need sündmused on saanud nime sultan Abdülhamit II järgi, kes proovis lagunevat suurriiki päästa panislamistliku ideoloogiaga. Kuigi peamiselt võeti sihikule armeenlased, tapeti mõnel pool valimatult kõiki kristlaseid, näiteks Diyarbekiris hukati 1895. aastal kuni 25 000 assüürlast.
Tapmised algasid Türgi sisemaadel 1894. aastal ning levisid lähiaastatel üle riigi. Põhiliselt toimusid tapmised vahemikus 1894–1896. Aastaks 1897 oli rahvusvaheline surve Abdülhamidile kasvanud ning vägivald hakkas raugema. Ohvreid ei valitud vanuse ega soo järgi.
Telegraafid sündmustest levisid üle maailma ning neid kajastati põhjalikult Lääne-Euroopas, Venemaal ja Põhja-Ameerikas.
Adana veresaun

Adana veresaun (armeenia keeles Ադանայի կոտորած, türgi keeles "Adana Katliamı") oli armeenlaste vastu suunatud massimõrv, mis toimus 1909. aasta aprillis Osmanite Riigi Adana vilajetis. Adana linnas ja üle vilajeti hukkasid moslemid riigipöördekatse eest kättemaksmisel massiliselt armeenlasi. Kokku piinati ja tapeti ligi 20 000 – 25 000 armeenlast ja 1300 assüürlast. Adana sündmused erinesid ligi 10 aastat varem läbi viidud Hamidi veresaunadest, kuna polnud sultanivõimu poolt korraldatud. Neid õhutasid kohalikud võimud, usujuhid ja Ühtsuse ja Arengu Komitee toetajad.
Pärast 19. sajandi lõpu armeenlaste massilist hävitamist sundisid suurriigid Suurbritannia, Prantsusmaa ja Venemaa sultan Abdülhamid II-st lubama reforme, nagu eriratsaväe õiguste piiramine, kuid sarnaselt 1878. aasta Berliini lepinguga ei viidud neid reaalsuses ellu. Oktoobris 1895 avaldasid armeenlased Konstantinoopolis meelt ning nõudsid reformide elluviimist, kuid Türgi politsei ajas meeleavaldajad vägivaldselt laiali. Kui sultan reformikava nägi, olevat ta märkinud, et see lõppeb veriselt.
Revolutsionäärid kukutasid 1908. aastal sultan Abdülhamid II ning algas teine põhiseaduslik ajajärk. Pärast seda toimus sõjaväeline riigipööre Ühtsuse ja Arengu Komitee vastu ning sõjavägi hõivas Konstantinoopoli. Kuigi mäss kestis vaid kümme päeva, oli sellest piisavalt, et piirkonnas lahvataksid taas armeeniavastane vägivald: poliitiliste, majanduslike ja usuliste eelarvamuste pinnalt hakati armeenlaste ärisid ja talusid hävitama, neid avalikult hukkama, kasutati ka seksuaalvägivalda. Vägivallalaine kestis üle kuu aja. Adana armeenlaste linnaosa oli olnud linna üjs jõukamaid ning hävitati ka armeenlastele kuulunud moodsat tehnikat.