tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Võrguneutraalsus

Võrguneutraalsus, ka interneti neutraalsus, (inglise keeles "net neutrality") on põhimõte, mille kohaselt ei tohiks internetiteenuste pakkujad ja riigid kehtestada piiranguid tarbijate ligipääsule internetti. Täpsemalt väldib võrguneutraalsus piiranguid sisule, veebisaitidele, platvormidele, võrku ühendatavale riistvarale ning kommunikatsiooniviisidele.
2000. aastate algusest saati on võrguneutraalsuse ja sellega seotud reeglite poolehoidjad muretsenud lairibaühenduse pakkujate võime pärast kasutada oma ühendust lõpptarbijaga, blokeerimaks internetirakendusi ja sisu (nt veebilehti, teenuseid ja protokolle) ning takistamaks oma konkurentide tööd. Termin "võrguneutraalsus" tuli laiemasse kasutusse siiski alles mitu aastat hiljem. Interneti neutraalsust tagavate reeglite võimalikkuse üle on peetud ägedaid vaidlusi, eriti Ameerika Ühendriikides.
Neutraalsuse pooldajad väidavad, et telekomifirmad püüavad kehtestada mitmekihilist teenusemudelit, et kontrollida ühendusi ja seeläbi tõrjuda konkurente, luua kunstlik defitsiit ning kohustada kliente ostma nende muidu konkurentsivõimetuid teenuseid. Paljude arvates on võrguneutraalsus esmatähtis meie praeguste vabaduste säilitamiseks. Vinton Cerf, keda peetakse interneti isaks ja internetiprotokolli kaasloojaks, World Wide Webi looja Tim Berners-Lee ja paljud teised on võrguneutraalsuse toetuseks sõna võtnud.
Võrguneutraalsuse vastaste väitel pole lairibaühenduse pakkujatel mingit kavatsust blokeerida veebisisu või halvendada võrguühenduse omadusi. Sellele väitele vaatamata on internetiteenuste pakkuja Comcast tahtlikult aeglustanud P2P-ühendusi. Teised firmad on hakanud kasutama pakettide süvajälgimist, et diskrimineerida P2P- ja FTP-ühendusi ning võrgumänge, kehtestades mobiililaadse maksusüsteemi (kus tariif sõltub kellaajast ja nädalapäevast), telekomi piires vabu "lisaväärtust pakkuvaid" teenuseid ja paketeerimist. Samuti kinnitavad võrguneutraalsuse kriitikud, et mõnd liiki andmediskrimineerimine ei ole probleem, eriti kui seda tehakse teenusekvaliteedi parandamiseks, vaid pigem ülimalt soovitav. Üks internetiprotokolli leiutajatest Bob Kahn on nimetanud võrguneutraalsust loosungiks ja teatanud, et on sellele vastu, kuid tunnistanud ka, et ta on võrgu killustamise vastu, kui see hakkab teisi võrguosalisi kõrvale jätma. Võrguneutraalsuse vastased väidavad samuti, et parim abinõu lairibaühenduse pakkujate poolse diskrimineerimise vastu on julgustada nende seas tugevamat konkurentsi, mis on praegu paljudes valdkondades piiratud.
Volli Kalm

Volli Kalm (10. veebruar 1953 Aluste, Vändra rajoon – 23. detsember 2017 Kääriku) oli eesti geoloog, 1. juulist 2012 kuni surmani Tartu Ülikooli rektor. Maetud Raadi kalmistule.
Haridustee.
Volli Kalm lõpetas 1971. aastal Vändra Keskkooli ja 1976. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogia erialal. Aastatel 1980–1984 oli ta aspirant Eesti NSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis ning sai 1984. aastal geoloogiakandidaadi kraadi väitekirjaga "Formation, composition and usage of glaciofluvial deposits in Estonia" (juhendaja Anto Raukas). Aastatel 1988–1989 oli ta järeldoktoriõppes Alberta Ülikooli geoloogiaosakonnas.
Töökäik.
Kalm töötas alates 1981. aastast Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafiateaduskonna geoloogia instituudis (alates 2008. aastast Tartu Ülikooli loodus- ja tehnoloogiateaduskonna ökoloogia- ja maateaduste instituudis) algul assistendina, 1986–1988 lektorina, 1988–1992 dotsendina ning alates 1992. aastast rakendusgeoloogia professorina.
Aastatel 1998–2003 oli ta Tartu Ülikooli õppeprorektor.
2007. aastal kandideeris ta kahel korral Tartu Ülikooli rektoriks, ent esimesel korral jäi rektor valimata ja teistel valimistel edestas teda Alar Karis. 31. mail 2012 valiti Volli Kalm Tartu Ülikooli rektoriks, valimistel edestas ta Mart Ustavit ja Toivo Maimetsa. 2017. aastal valiti ta teist korda rektoriks, tema poolt hääletas 113 valimiskogu liiget, vastaskandidaat Margit Sutrop sai 97 häält. 2017. aasta 23. detsembril kukkus ta ootamatult pärast suusatreeningut Käärikul kokku ja suri kohapeal.
Teadustöö.
Kalm on avaldanud uurimusi Eesti liustikusette litoloogia ja stratigraafia, savide ja arheoloogilise keraamika mineraloogia ning Baltikumi, Skandinaavia ja Andide jäätumise paleogeograafia alalt.
Gustav Kima

Gustav Kima (10. september 1862 Sootaga vald, Äksi kihelkond – 31. märts 1941 Tartu) oli eesti vaimulik.
Ta lõpetas 1884. aastal Tartu Õpetajate Seminari. Aastatel 1884–1895 õppis ta Moskva Õpetajate Instituudis. 62-aastaselt sooritas ta keskkooli lõpueksami. Aastatel 1924–1932 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas (oli Tartu Ülikooli vanim üliõpilane), korporatsiooni Revelia liige. Ordineeriti 16. juulil 1933 õpetajaks.
Gustav Kima oli majaomanik, kooliõpetaja ja -juhataja Tartus, Vanemuise, Taara ja Karskuse Sõbra seltsi esimees, tuletõrjuja ja Tartu linnavolikogu liige.
Ta oli aastatel 1933–1934 Karula koguduse adjunktõpetaja (Theodor Hans Wühneri alluvuses). 1934. aastal oli ta Karula koguduse õpetaja kohusetäitja ja Halliste Püha Anna koguduse asetäitja õpetaja.
Isiklikku.
Tema poeg Theodor Kima oli arst.
Okroška

Okroška (vene keeles "окрошка" &lt; "крошить" 'peenestama, hakkima') on Vene köögist pärit külm kaljasupp, mille peamiseks komponendiks on köögivili.
Tõelises vene okroškas on kaht tüüpi köögivilju: mahedad (sobivad eelkõige keedetud kartul, porgand, värske kurk) ja vürtsikad (sibulapealsed, till, peterselli-, selleri- või estragonilehed). Kui hulka segatakse ka külmi keeduliha- või kalatükke, nimetatakse suppi vastavalt kas liha- või kalaokroškaks. 
Vedelikuna kasutatakse traditsioonilises okroškas leivakalja. Seda maitsestatakse kurgisoolveega või sinepi ja musta pipraga. Oluline koostisosa on ka keedumunad ja hapukoor, millega maitsestatakse okroškat enne selle serveerimist.
Koduse okroška põhikomponent on enamasti keefir, lisatakse värsket kurki, sibulat, redist, keedetud kartulit ja vorsti.
Tsvetana Pironkova

Tsvetana Pironkova (bulgaaria keel Цветана Кирилова Пиронкова; sündinud 13. septembril 1987 Plovdivis) on Bulgaaria naistennisist.
Seisuga 21. mai 2012 on Tsvetana Pironkova WTA edetabelis 46. kohal. Tema senise karjääri kõrgeim koht on olnud 31.
Ta jõudis 2010. aastal Wimbledoni turniiri poolfinaali, kus kaotas Vera Zvonarjovale 6–3, 3–6, 2–6. Ta on alistanud suure slämmi turniiridel kolmel korral Venus Williamsi.
Kaia Kanepiga on ta kohtunud 5 korral ja neist 2 kohtumist võitnud.
Teadusrevolutsioon

Teadusrevolutsioon oli 16. ja 17. sajandil etapp teaduse arengu ajaloos, mille kestel uued ideed ja teadmised füüsikas, astronoomias, bioloogias, meditsiinis ja keemias viisid antiik- ja keskaegsetel vaadetel põhineva teaduse uude järku – moodsasse teadusesse (inglise "modern science").
Teadusrevolutsiooniajastu esindajad:
Holokaust Leedus

Siin artiklis on ülevaade inimsusvastastest kuritegudest ja genotsiidist juutide ja teiste etniliste rühmade vastu. Neid panid toime Saksa Riik ning Leedu ameti- ja tsiviilisikud teise maailmasõja ajal Leedus. Sõja järel peeti Saksamaa sõjakurjategijate üle kohtuprotsesse, millest tuntuim on Nürnbergi protsess.
Must Notsu

Must Notsu on kaardimäng. Seda mängitakse kaardipakiga, milles on loomapiltidega kaardipaarid ning üks paaritu kaart - "must notsu". Kaardipaaride arv võib olla erinev sõltuvalt konkreetsest kaardipakist.
Reeglid.
Kaardid segatakse ja jagatakse mängijate vahel laiali. Teistele mängijatele oma kaarte ei näidata. Mäng liigub päripäeva ning seda alustab kaartide segajast vasakul olev mängija, kes tõmbab oma parempoolselt naabrilt (ehk jagajalt) ühe kaardi ning paneb selle oma kaartide hulka. Kaardid, millel on sama pilt, moodustavad paari ning juhul kui mängija kätte satub paar, siis pannakse see paar maha. Mängu saavad lõpetada ("võita") need, kellel õnnestub oma käes olevatest kaartidest lahti saada, jättes seega kaotajale kätte "musta notsu".
Aavo Sirk

Aavo Sirk (sündinud 1945) on eesti füüsik.
Ta on töötanud Keemilise ja Bioloogilise Füüsika Instituudis vanemteadurina. Tema erialaks on õhu saastatuse uurimine. 
Ta kirjutas alla 40 kirjale.
Lehte Tavel

Lehte-Mai Tavel (sündinud 31. detsembril 1938 Tartumaal Torma vallas) on eesti kirjandusteadlane.
Ta lõpetas 1956. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli eesti filoloogia osakonna. 
Ta on töötanud Keele ja Kirjanduse Instituudis teadurina. 
Tegutsenud Hugo Raudsepa uurijana. 
Ta kirjutas alla 40 kirjale.
Rodoloogia

Rodoloogia on rooside uurimisega tegelev teaduse ja iluaianduse haru. Rodoloogiaga tegelev teadlane või spetsialist on rodoloog.
Üks tuntumatest eesti rodoloogidest oli Arnold Pukk.
Agronoomia

Agronoomia on maamajanduse ja põllumajandusteaduse haru, ühtlasi rakendusteadus, mis käsitleb taimekasvatusliku tootmise põhialuseid. Spetsialisti agronoomia alal nimetatakse agronoomiks.
Agronoomia eriharud on näiteks agrokeemia, sordiaretus, taimekaitse, maaviljelus ja taimekasvatus.
Põllumajandusteadus

Põllumajandusteadus on maamajanduse ja eelkõige põllumajanduse teadusliku uurimisega tegelev teadusharu.
Eestis tegeldakse põllumajandusteadusega eelkõige Maaülikoolis.
Tallinna vanalinna päevad

Tallinna vanalinna päevad on suve alguses toimuvad pidustused Tallinna vanalinnas, mida korraldatakse alates 1982. aastast.
See on suurim vanalinna kultuuripärandit ja kogukonda käsitlev ja tähtsustav festival. Viie päeva jooksul toimub linnarahvale ja külalistele mitmesuguseid tasuta muusika-, teatri-, kunsti- ja spordiüritusi. Osalejad saavad pidustuste käigus tutvuda Tallinna ajalooga. Festivaliga tähistatakse ka suve algust.
Voldemar Tippel

Voldemar Tippel (2. oktoober 1907 – 3. september 1995) oli eesti arhitekt, Tartu linnaarhitekt 1935–1940 ja Tallinna peaarhitekt 1.oktoober 1944–1952.
Voldemar Tippel lõpetas 1927. aastal Tallinna Linna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1934. aastal Tallinna Tehnikumi arhitektikutsega. Voldemar Tippel oli üliõpilasseltsi Raimla vilistlane.
Arhitektikarjääri alustas ta Tallinnas elumajade ja mujal riigimõisate ehitamisega, samuti töötas Pärnu maavalitsuses. 1935. aastal sai Tippel Tartu linnaarhitektiks, tema eelkäijaks selles ametis oli Arnold Matteust. Tippel projekteeris ta mitu linna esindushoonet, näiteks uusklassitsistliku Tartu turuhoone (1937), Tartu spordihoone ja veetornelamu Õpetaja tänaval (1940). 1940. aasta oktoobris siirdus Tippel Tartust Tallinna, asudes tööle Kohaliku tööstuse rahvakomissariaadis.
Tallinna peaarhitektina planeeris ta koostöös arhitekt Toivo Kallase ja aiandusarhitekt Lidia Pettaiga Mustamäe elamurajooni (1959). Leonhard Lapin on nimetanud Tippeli loomingut uusklassitsismiks, Mart Kalm esindustraditsionalismiks.
Voldemar Tippel oli alates 1930. aastaist ka filmiamatöör.Aastast 1962 Eesti NSV teeneline kunstitegelane.
Tsitaat.
1938. aastal iseloomustas toona Supilinnas Tähtvere tänaval elanud Tippel Tartu aguleid nõnda: "Läinud sajandi teisel poolel, kui algas suur rahva valgumine maalt linnadesse, algas väheste kapitalidega isikute poolt agulimajade ehitamine, mis ehituskunstile midagi juurde ei andnud ja korterioludes vajalisi paremusi ei toonud. Tolleaegne intensiivne, kuid sealjuures ebaratsionaalne ehitustegevus oli ülemaailmne, mis kandus meile vene kaudu ning kajastub teravalt kõigis meie linnades puuehituse alal. Nii on ka Tartu maa-ala ehistatud suuremalt osalt väheste kapitalidega inimeste poolt, kelle elamiskultuuriline tase polnud arenenud ning kelle nõuded korterite tervishoiu ja mugavuse nõuete suhtes olid väikesed. Kui lisada juurde sellele väärmõisted vabadusest möödunud sajandi individualistliku ühiskondlik-poliitilise maailmavaate pärandusena, siis on arusaadav kuidas võisid tekkida need troostitud agulid, mis meie riikliku iseseisvuse algaastail moodustasid tähtsa osa meie linnade üldpildis." 
Isikunäitus.
2007. aastal toimus Eesti Arhitektuurimuuseumis Voldemar Tippeli loomingu näitus.
Alateadvusreklaam

Alateadvusreklaam on teadvuslävest sügavamale suunatud reklaam, mis peab mõjuma inimesele, ilma et ta seda ise märkaks.
Mati Tolmoff

Mati Tolmoff (kuni 1991 perenimi Tolmov; sündinud 19. jaanuaril 1957 Oraval, Räpina rajoonis) on Eesti sporditegelane ja poliitik, endine Eesti Spordimuuseumi direktor.
Lõpetas 1975. aastal Räpina Keskkooli ja 1979. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
Töötas 1979–1983 Kalevi Tartu kergejõustikukoolis õppealajuhataja ja treenerina.
Ta on töötanud Tartu linnavalitsuse spordiosakonna juhataja asetäitjana, linna spordiameti direktorina, linnavalitsuse kultuuri- ja spordiosakonna juhina ning Aura Keskuse projektijuhina.
Ta oli 2010 Tartu Kalevi projektijuht. Aastatel 2006–2012 SA Tartu Sport nõukogu liige ning hiljem haldusjuht ja Tamme staadioni haldur.
Sporditegelasena.
Oli aastatel 1999–2001 Tartu linna spordinõukogu ja hiljem ka TÜ spordinõukogu liige.
Alates 2005. aastast Tartu Spordiseltsi Kalev juhatuse ja 2006–2010 Eesti Spordiseltsi Kalev juhatuse liige.
Spordimuuseumi direktoriks sai ta 2001. aastal teisel direktori ametikoha konkursil. Esimesel konkursil valis komisjon välja Ants Veetõusme, keda kultuuriminister Signe Kivi ei pidanud aga sobilikuks. 2009. aastal lahkus ta ametist omal soovil.
Poliitiline tegevus.
Ta kuulub Eesti Reformierakonda.
Kuulunud aastatel 1997–2017 Tartu linnavolikokku. Ta on olnud Tartu Linnavolikogu kultuuri-, haridus- ja sotsiaalkomisjoni liige.
Isiklikku.
Mati Tolmoffil on kolm tütart. Tema keskmine tütar on sulgpallur Kati Tolmoff.
John Gower

John Gower (u 1330 – oktoober 1408) oli inglise luuletaja.
Ta oli William Langlandi kaasaegne ja Geoffrey Chauceri hea sõber. 
Tema teostest on populaarseimad "Mirroir de l'Omme", "Vox Clamantis" ja "Confessio Amantis". Need on pikad moraali- ja poliitikateemalised luuletused, kirjutatud vastavalt prantsuse, ladina ja inglise keeles.
Alluvuse ühesus

Alluvuse ühesus on põhimõte, et iga alluv annab aru ainult ühele ülemusele. 
Põhimõtte rakendamine vähendab probleemide hulka, mis võivad tekkida vastuolulistest käskudest. Samuti suurendab see alluva isiklikku vastutust oma töö tulemuste eest. 
Ajaloos on alluvuse põhimõtet süsteemselt ja teadlikult rikutud NSV Liidu juhtimispoliitikas, kui domineeris kaksikalluvuse süsteem, s.t, et mingi ettevõte allus korraga oma vabariigi ja üleliidulisele ministeeriumile.
Karl Ristikivi Selts

Karl Ristikivi Selts on 2001. aastal rajatud mittetulundusühing, mis edendab väliseesti kirjaniku Karl Ristikivi loomingu tutvustamist ja uurimist, laiemalt aga eesti pagulaskirjanduse populariseerimist.
Seltsi asutasid 12. mail 2001 Tartus kirjandusteadlased Rutt Hinrikus ja Janika Kronberg. Igal aastal korraldab Selts Karl Ristikivi sünniaastapäeva puhul ettekandekoosoleku. Selts on produtseerinud filmi Henrik Visnapuu pagulasaastaist "Henrik Visnapuu üheteistkümnes kiri. Lugu poeedi viimasest kümnest eluaastast 1941-1951" (2009), samuti toetanud väliseesti kirjanike Bernard Kangro ja Arno Vihalemma 100. sünniaastapäeva tähistamist. 
Karl Ristikivi testamendijärgse pärija, Stockholmis tegutseva Eesti Eksiilkirjanduse Fondiga (Stiftelsen för främjande av estnisk exillitteratur) sõlmitud kokkuleppe alusel kontrollib selts Karl Ristikivi teoste autoriõigust. Tartu Linnavalitsus andis Karl Ristikivi Seltsi hallata kunagise Karl Ristikivi Muuseumi ruumid Tartus, aadressil Hermanni 18. 2023. aastal loobus selts ruumide kasutamisest kuhjuva üürivõla tõttu.
Karl Ristikivi Seltsil on ligi 60 liiget. 2014. aastal oli seltsi esimees Janika Kronberg. 2023. aasta veebruaris valiti Kronbergi asemel esimeheks Kadri Tüür.
1934. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses 1934 peeti Itaalias Roomas.
Eestit esindasid August Neo ja Voldemar Väli.
Meissneri efekt

Meissneri efekt ehk Meißneri efekt on Saksamaa füüsiku Walther Meissneri järgi nimetuse saadud nähtus, mis seisneb selles, et ülijuhist tõrjutakse magnetväli täielikult välja tema üleminekul ülijuhtivasse olekusse.
Efekti avastasid 1933. aastal Saksamaa füüsikud Walther Meissner ja Robert Ochsenfeld, mõõtes magnetvälja ülijuhtivate tinast ja pliist detailide lähedal. Neid detaile jahutati nende ülijuhiks muutumise temperatuurist allapoole ja mõõdeti magnetvälja muutusi. Ülijuhiks muutumise järel kadus kehades magnetväli. Teadlased avastasid selle efekti kaudselt, selle järgi, et väljaspool katsekehi magnetväli tugevnes. Selle katsega näidati esimest korda, et ülijuhid on midagi enamat kui täiuslikud juhid. Meissneri efekt on ülijuhtide unikaalne omadus, mille järgi saab ülijuhte ära tunda.
Meissneri efekti avastamise järel lõid vennad Fritz ja Heinz London ülijuhtivuse fenomenoloogilise teooria. Sinna juurde kuulus efekti matemaatiline selgitus ehk Londoni võrrandid. See selgitas takistuse puudumist ülijuhis ja Meissneri efekti ning võimaldas ülijuhtivuse kohta teha teoreetilisi ennustusi. Kuid see teooria selgitas üksnes eksperimentaalseid tulemusi ega selgitanud seda, mil moel elementaarosakesed ülijuhtivaid omadusi aines põhjustavad. Seda viimast suutis alles 1957. aastal loodud BCS-teooria, mis sai nimetuse oma autorite John Bardeeni, Leon Cooperi ja John Robert Schriefferi järgi.
Charles VI

Charles VI Nõdrameelne (3. detsember 1368 Pariis – 21. oktoober 1422 Pariis) oli Valois' dünastiast Prantsusmaa kuningas aastatel 1380–1422.
Charles VI oli Prantsusmaa kuninga (1364–1380) Charles V poeg ning krooniti pärast isa surma 11-aastaselt kuningaks. 1385. aastal ta abiellus Baieri-Ingolstadti hertsogi (1375–1413) Stephan III tütre Elisabeth von Wittelsbachiga. Elisabeth kandis pärast abiellumist Prantsusmaal nime Isabeau (Baieri Isabeau).
Kuni 1388. aastani valitses riiki peamiselt Charles VI onu, Valois-Burgundia dünastia Burgundia hertsog Philippe Südi. 1390. aastate alguses, kui Charles oli 20. eluaastates, algasid tal hootised psüühikahäired, mis jätkusid kogu ta ülejäänud elu.
Saja-aastane sõda.
Saja-aastases sõjas võitis Inglismaa kuningas (1413–1422) Henry V 1415. aastal Agincourti lahingu ning neli aastat hiljem vallutasid inglased tema juhtimisel kogu Põhja-Prantsusmaa. Henry V võttis 1420. aastal naiseks Charlesi tütre Prantsusmaa Catherine'i. Henry sundis 1420. aastal Prantsusmaa kuningat Charles VI-t sõlmima Troyes' lepingut, et tolle surma järel saab temast kogu Inglise ja Prantsusmaa monarh. Kuid sõjaleeris olles tabas Henryt surmav haigus ning ta suri mõni nädal enne Charles VI-t. 
, "Saja-aastane sõda"
Catherine'i ja Henry V alaealine poeg Henry VI päris ametlikult küll Inglise ja Prantsusmaa troonid, kuigi teda tunnustasid Prantsuse kuningana vaid inglased ja burgunnid. Ta krooniti Henri II nime all Prantsuse kuningaks 16. detsembril 1431. Praktikas oli Henry vaid seaduse järgi kuningas ja teda tunnustasid kuningana ainult need Prantsuse territooriumid, mis olid inglaste kontrolli all. Ülejäänud Prantsusmaad juhtis Charles VII, kes krooniti Reimsis 17. juulil 1429. Pärast Henry V surma ei suutnud inglased Prantsusmaa tähtsamaid linnu enam kuigi kaua enda kontrolli all hoida.
Isiklikku ja järglased.
Charles VI ja Isabeau (1370–1435) järglased:
Johannes Heil

Johannes Heil (15. september 1895 Jäärja vald – 24. juuli 1991 Tallinn) oli eesti elektrotehnikateadlane, tehnikakandidaat ja Eesti Teaduste Akadeemia liige (1954).
Elukäik.
Ta lõpetas 1924. aastal Leningradis sõjaväe elektrotehnikaakadeemia. 
Töötas aastatel 1925–1944 Moskvas, olles 1938–1944 NSV Liidu Elektritööstuse Ministeeriumi kesklaboratooriumi juhataja. Aastatel 1944–1951 töötas ta tehases Volta algul peainsenerina, hiljem direktorina. Ta kaitses 1952. aastal tehnikakandidaadi väitekirja. 
1951. aastal valiti Johannes Heil Eesti NSV Teaduste Akadeemia korrespondentliikmeks tehnika alal, 1954. aastal akadeemikuks. Aastatel 1951–1954 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika-, Matemaatika- ja Tehnikateaduste Osakonna akadeemik-sekretär, 1954–1968 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Presiidiumi teaduslik peasekretär.
NLKP ridadesse kuulus ta 1919. aastast.
Teadustöö.
Tema uurimused käsitlevad elektrienergiavarustust ja elektrimootoreid.
Isiklikku.
Tema onupoeg oli kirjandusteadlane, kirjandus- ja teatrikriitik, kultuuriloolane ja tõlkija Oskar Kuningas.
Kawasaki haigus

Kawasaki haigus ehk Kawasaki tõbi ehk mukokutaanne lümfadenopaatiline sündroom ehk limaskesta-naha-lümfisõlme sündroom (ka Kawasaki sündroom) (ladina keeles "morbus Kawasaki") on kuni viieaastastel lastel harva esinev autoimmuunhaigus, millele on iseloomulik südame pärgartereid tabav nekrotiseeriv põletik koos mukokutaanse lümfisõlmede sündroomiga.
Klassifikatsioon.
Rahvusvahelises haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis (RHK-10-s) on Kawasaki haiguse kood [M30.3].
Etioloogia.
Kawasaki haiguse etioloogiat peetakse seni ebaselgeks. Kawasaki haiguse võivad esile kutsuda nii viirused kui ka mikroobid.
Patogenees.
Kawasaki haiguse hüpoteesiks on haiguse ägedas faasis vaskuliidi teke immuunsüsteemi aktiveerumisel tsütokiinide ja antikehade komplekteerimisega. Patogeneesis võib oluline roll olla ka närvirakkude kasvufaktoril, kuna haigete vereseerumi NGF-i tase on märkimisväärselt kõrge.
On tuvastatud, et IgA-plasmarakud infiltreerivad veresoonte (sh koronaararterite) seinu ja selle tagajärjel tekkiv vaskuliit võib viia aneurüsmide ja trombooside tekkeni.
Kliiniline pilt.
Haiguse ägenemine algab harilikult kõrge palavikuga 38–40 kraadi juures ja võib püsida 1–2 nädalat.
Haigusele on iseloomulik konjunktiviit, huulte lõhenemine, suu limaskesta, äge keskmiste veresoonte vaskuliit, lümfisõlmede põletik, südame pärgarterite ahenemine ning punetav lööve nii kätel, jalgadel kui ka kehal.
Kliiniline hinnang on nahalööbega haiguste puhul ebausaldatav, kuid teatud tüüpilist välispilti saab kirjeldada.
Kawasaki haiguse diagnostilised kriteeriumid (1974).
T. Kawasaki koos kaasautoritega pani 1974. aastal kirja Kawasaki haiguse diagnostilised kriteeriumid: 
Kawasaki haiguse sümptomid võivad varieeruda ja seetõttu on haiguse diagnoosimiseks vajalik esimene kriteerium ja neli kriteeriumi ülejäänud viiest (2–6).
Eristusdiagnoos.
Maasikakakeele ning kehatüve ja jalgade erüteemi tõttu võidakse haigust pidada vahel ekslikult sarlakiteks ja kaela lümfadenopaatia tõttu mumpsiks.
Ägeda faasi leiud.
Ägedas faasis esineb aseptilist meningiiti.
Ägedas faasis on patsientidel EKG-s madal voltaaž, esineb arütmiaid, pikenenud PR- ja QT-intervallid, ST-T muutused. Samuti esineb koronaararterite laienemist ja aneurüsme.
Laboratoorselt esineb leukotsütoos.
Morfoloogilised leiud.
Pärgarterites esineb kogu seina haarav äge põletik granulotsüütide, mononukleaarsete rakkude ja eosinofiilidega.
Tüsistused.
Levinuimad ja raskemad tüsistused on veresoonkonna kahjustused: artriit, müokardiit, perikardiit ja müokardiinfarkt ning kardiomegaalia ja südamepuudulikkus.
Ajaloolist.
Esimesena kirjeldas haigusjuhtu oli 1961. aastal Jaapanis lastearst Tomisaku Kawasaki (sünd 1925).
Halofiil

Halofiil on organism, kes eelistab elada suure soolsuse ehk soolasisaldusega keskkonnas. Taimseid halofiile nimetatakse halofüütideks.
Heidi Soosalu

Heidi Elisabet Soosalu (sündinud 30. aprillil 1967 Soomes Joroises) on Eesti seismoloog ja vulkanoloog. 
Ta on üles kasvanud Soomes ja lõpetanud Helsingi Ülikooli. Teadustööd on ta teinud Soomes, Islandil ja Suurbritannias. Alates aastast 2008 töötab ta Eesti Geoloogiakeskuses juhtivteadurina ning Tallinna Tehnikaülikoolis dotsendina. 
1985–2004 õppis Soosalu Helsingi Ülikoolis.
Reed Morn

Reed Morn (kodanikunimega Frieda Johanna Drewerk; 19. august 1898 Tallinn – 17. oktoober 1978 Los Angeles) oli eesti kirjanik.
Ta õppis aastatel 1908–1912 Tallinnas algkoolis, aastatel 1912–1916 Tallinna tütarlaste kaubanduskoolis, aastatel 1916–1918 Elfriede Lenderi Tütarlaste Eragümnaasiumis, aastal 1918 Tallinna vene gümnaasiumis, lõpetas aastal 1919 Tallinna 5. tütarlaste gümnaasiumi. Aastatel 1919–1924 õppis ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas, huvitudes kirjandusest, romaani keeltest ja filosoofiast, sai aastal 1924 "mag. phil." kraadi väitekirjaga ""Candide" kunstiteosena".
Ta töötas aastatel 1924–1926 õpetajana Järva Maakonna Paide Ühisgümnaasiumis, aastal 1928 Tallinna 1. tütarlaste gümnaasiumis, aastal 1929 Tallinna Kaarli Koguduse Eragümnaasiumis ja mõnda aega ka õpetajana vanglas. Aastatel 1932–1933 täiendas ennast (kuna sai Tartu Prantsuse teadusliku instituudi stipendiumi) Sorbonne'i ülikoolis ning viibis mõned kuud Hispaanias hispaania keele õppimiseks. Peaaegu kümme aastat elas Tallinnas vabakutselise kirjanikuna.
Aastal 1944 põgenes Saksamaale, kus esines sakslasena ning jäi Teise maailmasõja lõpupäevil Sudeetides vangi tšehhi partisanide kätte. Ta viibis kümme kuud interneeritute laagris, kust saadeti aastal 1946 (kuna ta oli nimetanud Düsseldorfi oma kodulinnaks) Düsseldorfi. Ta töötas Saksamaal raamatukogudes, siirdus 1950. aasta lõpul Rootsi, elades pool aastat Göteborgis, kuid kuna ei kohanenud sealse elulaadiga, siis läks ta tagasi Saksamaale. 
Aastal 1952 asus ta elama USA-sse, kus valis elupaigaks Los Angelese. Seal ta ka aastal 1978 suri.
Nicolas Grenon

Nicolas Grenon (u 1375 – 17. oktoober 1456) oli prantsuse helilooja, kelle muusikalooming kuulub vararenessanssi.
Esimesed teated tema kohta pärinevad Pariisist, kus ta töötas Notre-Dame'i katedraalis. 1403. aastal läks ta Laoni ja 1408. aastal Cambraisse. 1409. aastal asus ta tööle Bourges'is kooripoiste õpetajana ning 1412. aastal liitus Burgundia hertsogi Jean Kartmatu õukonnaga. 1419 naasis ta Cambraisse. Aastatel 1425–1427 töötas ta Roomas kooripoiste juhina. Pärast seda elas ta Cambrais, kus 1440. aastatel revideeris koos Guillaume Dufayga katedraali liturgilise muusika kogu.
Ta lõi muusikat kõikides tolle aja tähtsamates žanrites. Ta oli üks vähestest pikaealistest heliloojatest, kes kujunes heliloojaks juba 14. sajandi lõpus, kuid kelle peamine tegutsemisaeg jäi perioodi, mil arenes välja uus renessanssmuusika stiil. Tema muusikas võib seetöttu märgata nii keskaja kui vararenessansi iseloomulikke jooni. 
Tema ballaadid, "rondeau"d ja "virelai"d on kolmehäälsed ning kõigis neis on meloodia ülemises hääles. Ta kirjutas ka motette ja missasid.
Hangzhou lahe sild

Hangzhou lahe sild on Hiina Zhejiangi provintsis asuv maanteesild. See on 35,673 km pikk..
Kohe pärast valmimist oli see maailma pikim üle ookeani osa ehitatud sild, kuni üle Jiaozhou lahe avati 2011. aastal 36,48 km pikk sild.
Sild avati liikluseks 2008. aastal. 
Silla keskkohas on merre loodud ja sillaga ühendatud kunstlik saar (10 000 m2), kus asub hotell, restoran, tankla ja vaatetorniga teenindusala.
Silla geograafilised koordinaadid on .
Alexander Goette

Alexander Wilhelm Goette (31. detsember 1840 Peterburi – 5. veebruar 1922 Handschuhsheim) oli saksa zooloog, embrüoloog ja arengubioloog.
Tunnustus.
1877. aastal pälvis ta Karl Ernst von Baeri medali töö "Die Entwickelungsgeschichte der Unke: ("Bombinator igneus") als Grundlage einer vergleichenden Morphologie der Wirbelthiere" eest.
1990. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1990. aasta Kuldgloobuse auhinnad on 47. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 20. jaanuaril 1990.
Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna sai Audrey Hepburn.
1933. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1933. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses toimusid Soomes Helsingis.
Eestit esindasid Olaf Luiga ja Albert Kusnets, Kristjan Palusalu, Voldemar Väli, Karl Kullisaar.
Libe junkurkala

Libe junkurkala on liik huulkalalaste sugukonnast, kes elab Atlandi ookeani troopilistes vetes.
Välimus.
Libe junkurkala läbib elu jooksul kolm värvifaasi. Täiskasvanud isased on rohelised kahe musta triibuga, üks peast läbi silma sabani ja teine, vähem märgatav, keha alumisel poolel. Nooremad isendid on emased ja neil on samuti kaks tumedat triipu heleroosal kehal. Juveniilses faasis on kala hele või peaaegu valge kahe tumeda triibuga. Libe junkurkala võib kasvada 30 cm pikkuseks.
Elupaik.
Libe junkurkala elab enamasti madalates riffides.
Eluviis.
Libe junkurkala toitub selgrootutest, krabidest, merisiilikutest, tigudest ja peajalgsetest, aga ka väiksematest kaladest. See liik on protogüünne hermafrodiit, sündides emasena ja vahetades kasvamise käigus sugu.
1989. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1989. aasta Kuldgloobuse auhinnad on 46. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 28. jaanuaril 1989.
Cecil B. DeMille'i nimelise elutööauhinna sai Doris Day.
Tartu Ülikooli vana keemiahoone

Tartu Ülikooli vana keemiahoone on Tartus, aadressil Jakobi 2 paiknev Tartu Ülikooli õppehoone, mis valmis 1939. aastal. Hoone arhitektid on Paul Mielberg ja Harald Sultson. 
Pärast 2011. aastal lõppenud remonti kuulub see filosoofiateaduskonna linnakusse ehk Tartu Ülikooli Philosophicumi.
Tänapäeval tegutsevad hoones ülikooli keeltekeskus, orientalistikakeskus, filosoofiateaduskonna dekanaat, eesti ja üldkeeleteaduse instituut, filosoofia ja semiootika instituut, ajaloo ja arheoloogia instituut ja muud allüksused. 2010. aastani kasutati maja ülikooli keemiahoonena. Remondi käigus leiti poolsada kunagisele Maarja kiriku kalmistule maetud inimese luustikku, samuti osa Maarja kiriku müüridest.
Remondi järel on vana keemiahoone brutopind 8628 m2.
Tartu Ülikooli Philosophicum

Tartu Ülikooli Philosophicum on Tartu kesklinnas, Tartu Ülikooli peahoone ümbruses paiknev Tartu Ülikooli endise filosoofiateaduskonna linnak. Philosophicumi nimi anti linnakule 2011. aastal pärast sellesse kuuluva vana keemiahoone remonti.
Philosophicumi kuuluvad järgmised õppehooned:
Akademische Mussengesellschaft

Akademische Mussengesellschaft (kõnekeeles Akademische Musse, eesti keeles Akadeemiline Musse) oli 1814–91 ja 1920–39 Tartus tegutsenud Tartu Ülikooli õppejõudude ja üliõpilaste ajaviiteklubi.
Seltsi loomist kavandas juba 1803. aastal Tartu Ülikooli rektor Georg Friedrich Parrot, selle asutajaliikmete seas oli ülikooli raamatukogu esimene direktor Karl Morgenstern.
Akademische Musse asutati Tartus 8. juunil 1814 professorite, üliõpilaste ja linnakodanike vaba aja veetmise ühinguna. 13. juulil 1814 kinnitatud põhikirja kohaselt pidi Musse pakkuma ülikooli õppejõududele, teenistujatele ja linnakodanikele sisukat ja viisakat vaba aja veetmise võimalust teaduse, kirjanduse, kunsti ja muude meelelahutuste teel. Ühingut juhtisid ülikooli õppejõudude, teenistujate ja linnakodanike hulgast valitud 9 direktorit. 15. juulil 1814 alustas klubi tegutsemist. Musses korraldati loenguid ja vestlusi teaduse, kirjanduse ja kunsti teemadel, mänge (v.a hasartmängud), balle ning kontserte. Mussel oli oma lugemissaal.
1840. aastatel Akademische Musse tegevus soikus. 1856 avati klubi taas, 1857 võeti vastu uus põhikiri. Venestamislaine ajal 1891 Musse suleti, kuna asutusel polnud midagi ühist õppeasjadega. 1920. aastal ühingu tegevus taastati, uue põhikirja kohaselt oli selle ülesanne koondada Tartu ülikooli saksa soost üliõpilasi ning edendada saksa üliõpilaselu teaduslikul, seltskondlikul ja majandusalal.
Suure osa oma tegevusajast paiknes Akademische Musse Tartu kesklinnas Von Bocki majas (tänapäeval Ülikooli 16), kus 1. novembril 1814 toimus ka Musse avaball. 1839. aastal ostis Musse selle maja ülikooli toel pikaajalise laenuga ära.
Akademische Musse säilinud dokumendid on hoiul Tartu Ülikooli raamatukogus (TÜR KHO fond 27) ja Eesti Ajalooarhiivis (EAA, f. 2669).
James Coburn

James Harrison Coburn III (31. august 1928 Laurel, Nebraska – 18. november 2002 Beverly Hills) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Alkiphron

Alkiphron (vanakreeka Ἀλκίφρων; 2. või 3. sajand pKr) oli Vana-Kreeka reetor ja sofist.
Alkiphroni elu kohta ei ole midagi teada. Tema nime all on säilinud kogumik fiktiivseid kirjanduslikke kirju, mis jagunevad sisult kalurite (1. raamat), põllumeeste (2. raamat), parasiitide (3. raamat) ja hetääride (4. raamat) kirjadeks. Kirjades mainitavad ajaloolised isikud kuuluvad enamasti 4. sajandisse eKr. Kogumiku tuntuim osa on komöödiakirjaniku Menandrose ja tema armastatu Glykera fiktiivsed kirjad.
Eesti keeles on üks tema fiktiivsetest kirjadest (4.18 = 2.3, Menandroselt Glykerale) ilmunud Ivo Voldi tõlkes kogumikus "Vanakreeka kirjanduse antoloogia", Tallnn: Varrak, 2006, lk 422–424.
Martialis

Marcus Valerius Martialis (umbes 40 Bilbilis – umbes 102 Bilbilis) oli Rooma luuletaja, kuulsaim Rooma epigrammatik.
Ta oli pärit Hispaania linnast Bilbilisest, mis asus Caesaraugusta (tänapäeva Zaragoza) lähedal. Bilbilises Martialis ka suri, olles veetnud suure osa oma elust Roomas.
Martialiselt on säilinud 15 raamatut epigramme, kokku üle 1500 epigrammi.
Riina Jesmin

Riina Jesmin (sündinud 28. märtsil 1958) on eesti tõlkija. Ta on tõlkinud peamiselt inglise, aga ka rumeenia keelest. 
Samuti on ta tõlkinud rumeenia keelde eesti luule antoloogia ("Un cărăbuş sărută luna: antologie de poezie estoniană contemporană", Bukarest, 2014).
Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia erialal 1981. aastal.
Tartu Ülikooli keemiahoone

Tartu Ülikooli keemiahoone võib olla:
Paolo Uccello

Paolo Uccello (sünninimi Paolo di Dono; 1397 Firenze – 10. detsember 1475 Firenze) oli itaalia maalikunstnik, mosaiigimeister ja matemaatik. Ta on tuntud oma teedrajava töö poolest perspektiivi kujutamisel. Tema loomingut on kirjeldatud kui idiosünkraatilist ja tal ei olnud otseseid järgijaid, kuigi ta on mõjutanud nii mõnegi 20. sajandi kunstniku loomingut.
Kümneaastaselt sai ta kuulsa skulptori Lorenzo Ghiberti õpipoisiks. Ghiberti hilisgooti stiil mõjutas teda tugevalt. Umbes sel ajal algas ka Paolo pikk sõprus Donatelloga. 1420. aastate keskpaigas lahkus Paolo ilmselt Ghiberti juurest, kuid jäi temaga headesse suhetesse.
Uccello armastas maalida loomi ja eriti linde, millest tuli ka tema hüüdnimi ("uccello" – 'lind'). Ta maalis meisterlikult ka maastikke.
Keemiahoone

"Keemiahoone" all võidakse mõelda:
Laurentius (vastupaavst)

Laurentius (ka Laurentsius; suri 506) oli vastupaavst aastast 498 kuni surmani.
Ta valiti Symmachuse vastupaavstiks 22. novembril 498.
Maya Sar

Maja Sarihodžić (sündinud 12. juulil 1981 Tuzlas) on bosnia muusik ja poplaulja. Tema esinejanimi on Maya Sar.
2003. aastal sai ta bakalaureusekraadi muusikas klaveri erialal.
Ta osales 2001. ja 2004. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel taustalauljana ning 2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel klahvpillimängijana Bosnia ja Hertsegoviina laulu esitusel.
2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel esindas ta Bosniat ja Hertsegoviinat lauluga "Korake ti znam" ("Tean su samme"), mis sai 55 punktiga 18. koha.
Ta on Bosnias ja Hertsegoviinas tuntud heategevuskampaanias emakakaelavähi vastu võitlejana.
Robert I (Lääne-Frangi kuningas)

Robert I (15. august 866 – 15. juuni 923 Soissons) oli Lääne-Frangi kuningas aastatel 922–923.
Robert vanem vend Odo oli Lääne-Frangi kuningas aastatel 888–898. 
Aastal 911 sai Neustria Robert Neustria markide markkrahviks ja võttis tiitli "demarchus". Esialgu oli kaks marki, üks bretoonide ja teine viikingite vastu, mida sageli kutsuti vastavalt Bretooni mark ja Normanni mark.
Tema perekond, hilisemad Kapetingid (Hugues Suur, 922–956 ja Hugues Capet, 956–987), valitses kogu Neustriat aastani 987, kui Hugues Capet valiti kuningaks. Venna surma järel ei nõudnud Robert trooni endale, kuningaks sai Charles III. Umbes 921. aastal kasvas rahulolematus Charlesi üle, ta pagendati ning 29. juunil 922 krooniti kuningaks Robert. 
Kui läänefrangid Charlesi 922. aastal kukutasid, jäi Charles III Lihtsameelne Lotharingias kuningaks, kust ta püüdis aastal 923 oma teist kuningriiki tagasi vallutada. Charles kogus sõjaväe ning asus vastulöögile, ta püüti kinni ja vangistati, kus ta 929. aastal suri. 15. juunil 923 toimunud lahingus Robert hukkus.
Isiklikku ja järglased.
Robert oli kaks korda abielus. Esimese naisega sündis tal kaks tütart ning teisega poeg Hugues Suur ja tütar.
Christoffer I

Christoffer I (1219 – 29. mai 1259) oli Taani kuningas aastatel 1252–1259.
Ta oli Valdemar II poeg ning enne teda valitsenud Erik IV ja Abeli vend.
Ta abiellus 1248. aastal Margrete Samboriga. Nende lapsed:
1254. aastast pärinevad esimesed teated kuningas Christoffer I käsul rajatud Narva linnusest, mis esialgu asus üle Narva jõe praeguse Hermanni linnuse vastas Ivangorodis (Jaanilinnas). Hiljem ehitati suurem kivist linnus jõe läänekaldale oletatavasti samasse kohta, kus paiknesid nii varasem muinaseestlaste linnus kui ka Taani hindamisraamatus märgitud Narvia küla.
Marguerite d'Angoulême

Marguerite d'Angoulême (ka Marguerite de Navarre; 11. aprill 1492 Angoulême – 21. detsember 1549 Odos) oli Navarra kuninga Henri II abikaasa ja Prantsusmaa kuninga François I õde.
Tema tütar Jeanne sai Navarra kuningannaks ning tolle poeg Henri oli esimene Bourbonide dünastiast Prantsuse kuningas.
Marguerite oli renessansiajastu Prantsusmaal silmapaistev naine, ta oli kirjanik, humanistide ja reformistide patroon.
Rudolf I (Burgundia)

Rudolf I (859 – 25. oktoober 912) oli Ülem-Burgundia kuningas 888. aastast kuni surmani.
Keiser Karl Paksu kukutatamise ja surma järel 888. aastal suri, kogunesid Ülem-Burgundia aadel ja kõrgvaimulikud St. Maurice'is ning valis Ülem-Burgundia kuningaks (888-912) Auxerre'i krahvi Rudolfi, Welfide dünastiast markkrahvi Konrad II poja.
Esiteks püüdis Rudolf taasühendada Lothar II Lotringi riiki, kuid tugev vastuseis Ida-Frangi riigi kuninga, keiser Arnulfi, ja tema poja Zwentiboldi poolt sundis teda keskenduma oma Transjuraania ja läänepoolse Franche-Comté territooriumile. 
Isiklikku ja järglased.
Pärast tema surma aastal 912 abiellus tema lesk Willa Alam-Burgundia kuninga Hugues'ga.
Tema tütar Adelaide abiellus Alam-Burgundia kuninga (887–928), Itaalia kuninga (900–905) ja Frangi keisri (901–905) Louis III Pimedaga ning pojast sai järgmine Ülem-Burgundia kuningas (912–933) ja Burgundia kuningas (933–937) Rudolf II, kes Karolingide impeeriumi kokkukukkumise ajal taasühendas nii Alam- kui ka Ülem-Burgundia 933. aastal, Arelaadiks.
Katariina maja

Katariina maja (ka Pistohlkorsi maja) on Tartus Ülejõe linnaosas aadressil Narva mnt 23 asuv aadlivilla, kus asub alates 2001. aastast Tartu Linnamuuseum. Hoone nimi tuleneb legendist, mille järgi olevat selles majas peatunud Vene keisrinna Katariina II.
Ajalugu.
18. sajandil rajatud esindushoone kuulus algselt Ropka mõisa omanikule leitnant (parun) Woldemar Conrad von Pistohlkorsile. Tähelepanuväärne on Louis XVI stiilis saali sisekujundus. Maja projekteeris ehitusmeister Johann Heinrich Bartholomäus Walther, kes oli ka Tartu raekoja projekti autor. Algul seisis ehitis Emajõe haru ääres, mis eraldas Ülejõe linnaosa Holmi saarest, kuid on praeguseks kinni aetud.
Hoone jäi Pistohlkorsi perekonna valdusse 1809. aastani. 1886–1896 trükiti Katariina majas ajalehte Postimees, 1900. aastal Karl August Hermanni koostatud esimese eestikeelse entsüklopeedia I köide. 20. sajandi algul üüris maja teist korrust Hugo Treffneri Gümnaasium. 1941–1942 tegutses hoones Tartu Tööstuskeskkooli puiduosakond. Katariina maja on ainus kunagise Henningi platsi äärne hoone, mis elas üle Teise maailmasõja. 2001. aastast asub selles Tartu Linnamuuseum.
Arhitektuuriline iseloomustus.
Katariina maja on kahekorruseline, ristkülikukujulise põhiplaaniga ja kelpkatusega kivihoone. Arhitektuuriloolase Niina Raidi sõnul on väliskujundus lihtne: korruseid eraldab simss ja liigendavad kuus pilastripaari, ühe aknaga eenduvat keskrisaliiti kroonib hiljem lisatud segmentkaarne frontoon. Soklikorrus on rustikaga, peakorruse aknaid ümbritseb lai lukukiviga raamistus, mille all konsoolide vahel asuvad varaklassitsistlikud ripprätikud. Karniisialune pärgsimss on hammaslõikega.
Algne ruumiliigendus oli hoones anfilaadne, kuid maja kogu alumine korrus on ümber ehitatud. Algupärasest rikkalikust sisekujundusest on osalt säilinud rikkaliku stukkdekooriga teise korruse saal. "Kunstmarmorist seinatahvlite ovaalses raamistuses bareljeefid kujutavad stseene putodega, seintel on antiikseid trofeekimpe, tahvleid kroonivatel frontoonidel on vaasid, ripprätikud ja akantusemotiivid," kirjutab Raid. "Supraportidel on portreemedaljone, laes embleeme ja vanikuid." Siseilustuste autor oli Praha stukimeister C. V. Kalopka. Ülakorrusel paiknevad valgetest kahhelkividest kolmeastmelised, figuraalse ja lilldekooriga ahjud; allkorrusel on koobaltsiniste vaasidega valgetest kahhelahjudest säilinud vaid üks uuesti laotud ahjusein.
Ilukirjanduses.
Almanahhis "Sulesepad 7" (Tartu, 1972) on Katariina majast oma mälestustes kirjutanud Johannes Voldemar Veski.
Maandi talu kalmistu

Maandi talu kalmistu (ka Maantee talu kalmistu) on kalmistu Põltsamaa kihelkonnas Viljandimaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Sulustvere külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.
Ajalugu.
Kalmistu rajati märtsis 1922, kui veebruaris oli surnud Maandi (Maantee) talu tollane omanik Mart Vatter. Tõenäoliselt oli kalmistu tegemise eeskujuna umbes veerandsada aastat varem rajatud Pärnassaare talu kalmistu. Kalmistu õnnistas sisse Tartu Peetri koguduse õpetaja Arnold Laur juulis 1922. 
Tollal viis Maandi talust üle Sulustvere oja kalmistule kivitee, mida ääristas vahtraallee. See hävines 1960–1970. aastatel teostatud maaparandusega. Teadaolevad maetud on pärit Vatterite perekonnast, kuid maetute üldarv ei ole teada.
Kirjeldus.
Kalmistu on harvaesinevalt ringikujuline, seda ümbritseb põld ning sinna ei vii teed. Kalmistul on säilinud põllukividest ringmüüri varemed, kivipostidega värav, põlised lehtpuud, arvatavaid hauakohti tähistavad mõned betoonplaadid ning graniitplaat pealkirjaga "Mart Vatteri perekond".
Orientalism

Orientalism on kunstiajaloos, kirjanduses ja kultuuriuuringutes kasutatav termin, mis tähistab Idamaade kultuuri, eri aspektide imiteerimist või laenamist Euroopa ja Ameerika kultuuris ja kunstis. Ideoloogiliselt võib Läänemaailma kultuuris leida "mitte-Lääne" kultuuride tõlgendamist eelkõige eksootilistena ning seetõttu ka marginaalsetena, toetades kultuurilist neokolonialismi.
Pärast Edward Saidi teose "Orientalism" ilmumist 1978. aastal on sel terminil tugevad negatiivsed konnotatsioonid. Edward Said käsitles oma küllalt kriitilises teoses Lääne ja araabia maailma ehk Lähis-ida vahelisi seoseid. 
Orientalistlik maaling.
Kitsamalt maalikunstis tähistab "orientalism" 19. sajandi akademistliku maalikunsti voolu, milles kujutati eeskätt Lähis-Ida motiive.
Periteetsium

Periteetsium ehk sulgeosla on kottseente suletud viljakeha, mille valmimisel areneb tipus avaus, ostiool, mille kaudu vabanevad kotteosed.
Kleistoteetsium

Kleistoteetsium ehk peiteosla on kottseente viljakeha, kus eoskotid valmivad täielikult suletud viljakehas.
Singulaarsus

Gravitatsiooniline singulaarsus on teoreetiline seisund, mille puhul ennustatakse, et gravitatsioon osutub nii intensiivseks, et aegruum ise laguneb katastroofiliselt. Sellisena ei kuulu singulaarsus enam tavapärase aegruumi osaks ja seda ei saa määratleda "kus" või "millal". 
Gravitatsioonilised singulaarsused eksisteerivad üldrelatiivsusteooria ja kvantmehaanika ristumiskohas; seetõttu ei saa singulaarsuse omadusi kirjeldada ilma (seni veel loomata) töötava kvantgravitatsiooni teooriata.
Gravitatsioonilised singulaarsused on singulaarsused, mis ilmnevad Albert Einsteini gravitatsioonivälja võrrandi lahenditega.
Roger Penrose'i ja Stephen Hawkingi singulaarsust käsitlevate teoreemide kohaselt on singulaarsus selline punkt, millest kaugemale ei saa geodeetiline joon jätkuda (või millest ei saa geodeetilist joont läbi tõmmata).
Uus-Meremaa matemaatik ja astrofüüsik Roy Kerr väitis 2023. aastal oma uurimuses, et füüsiliselt singulaarsusi ei eksisteeri.
Vicente del Bosque

Vicente del Bosque (sündinud 23. detsembril 1950 Salamancas) on Hispaania jalgpallitreener ja endine mängija.
Tema mängijakarjäär kestis aastatel 1967–1984. Mängijana oli tema positsioon kaitsev poolkaitsja. Suurema osa karjäärist mängis ta Madridi Realis. Aastatel 1975–1980 kuulus ta Hispaania koondisse.
Aastatel 1999–2003 oli Del Bosque Madridi Reali peatreener ja 2004–2005 Türgi kõrgliiga klubi Beşiktaşe peatreener.
Aastatel 2008–2016 oli Del Bosque Hispaania jalgpallikoondise peatreener. 2010. aastal tuli ta Hispaania koondisega maailmameistriks ning aastatel 2008 ja 2012 Euroopa meistriks.
Jääkreostus

Jääkreostus (inglise "residual pollution") on reostus, mida põhjustab tegevuse lõpetanud objekt, mis on sageli ka maha jäetud. Jääkreostus põhjustajad on näiteks endistel tööstus- ja sõjaväealadel paiknevad purustatud katlamajad, naftasaaduste ja teiste ohtlike ainete hoidlad, sealhulgas tegevuse lõpetanud ettevõtete laod, vanad bensiinijaamad, asfaltbetoonitehased, vanad prügilad. 
Endistest Nõukogude Liidu sõjaväebaasidest pärinev reostus Eestis.
Eestis teeb muret ka endistest Nõukogude Liidu sõjaväebaasidest pärinev reostus: lõhkekehad õppepolügoonidel ja veekogudes, põhjaveereostus lennukipetrooleumi ja muude naftasaadustega, mitmesuguste rajatiste jäänused. Jääkreostuse kõrvaldamise maksumus Eestis ulatub hinnanguliselt miljarditesse kroonidesse.
Isehõrenemine

Isehõrenemine on metsa arengus pidev protsess, millega osa puid puistus kuivab ja langeb välja.
Puistu isehõrenemise intensiivsus sõltub puuliigist ja kasvukohast. Kehtib seaduspärasus, et mida valgusnõudlikum ja kiirekasvulisem on puuliik ja mida viljakam on kasvukoht, seda intensiivsem on isehõrenemine.
Aberratsioon (geneetika)

Aberratsioon ehk kromosoommutatsioon on iseeneslik või indutseeritud kromosoomi struktuuri või arvu muutus (mutatsioon).
Euphoria (laul)

"Euphoria" on Rootsi laulja Loreeni laul. 
"Euphoria" osales Rootsi Eurovisiooni rahvuslikus eelvoorus "Melodifestivalen 2012", kus see jõudis finaali. 10. märtsil võitis Euphoria 268 punktiga "Melodifestivaleni" finaali, mis peeti Globen Arenal. 
Laul esindas Rootsit 2012. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Aserbaidžaanis Bakuus. Laul pääses 2. poolfinaalist edasi ja esines 26. mail finaalis 17ndana. Euphoria võitis 2012. aasta Eurovisiooni 372 punktiga.
Nüüd on püütud teha selle lauluga sarnaseid laule.
Gabriela Adameșteanu

Gabriela Adameșteanu [gabri'eela adamešt'jaanu] (sündinud 2. aprillil 1942 Târgu Ocnas) on rumeenia kirjanik, ajakirjanik ja tõlkija.
Dumitru Radu Popescu

Dumitru Radu Popescu [dum'itru r'aadu pop'esku] (19. augustil 1935 Păușa – 2. jaanuar 2023 Bukarest) oli rumeenia kirjanik.
Popescu oli 1969–1989 Rumeenia Kommunistliku Partei keskkomitee liige. Aastail 1981–1990 oli ta Rumeenia Kirjanike Liidu esimees.
Kirjanikuna debüteeris ta 1958. aastal teosega "Fuga" (Fuuga").
Radu Tudoran

Radu Tudoran [r'aadu tudor'ann] (õieti Nicolae Bogza; 8. märts 1910 Blejoi – 18. november 1992 Bukarest) oli rumeenia kirjanik.
Lossatali vald

Lossatali vald on vald Saksamaal Saksimaa liidumaal Leipzigi kreisis.
Vald loodi 1. jaanuaril 2012, kui liideti Hohburgi vald ja Falkenhaini vald.
Ana Blandiana

Ana Blandiana ['ana blandi'aana] (õieti Otilia Valeria Coman; sündinud 25. märtsil 1942 Timișoaras) on rumeenia kirjanik ja ühiskonnategelane.
Eesti keeles on ilmunud tema jutustus "Minevikuplaanid" ("Proiecte de trecut", tõlkinud Riina Jesmin; Loomingu Raamatukogu 10, 1989).
1931. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

1931. aasta Euroopa meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses toimusid Tšehhoslovakkias Prahas.
Eestit esindasid Ago Neo, Albert Kusnets, Otto Viikmäe, Voldemar Väli ja Karl Kullisaar.
Mihai Eminescu

Mihai Eminescu [mih'ai emin'esku] (sünninimi Mihail Eminovici; 15. jaanuar 1850 Botoșani – 15. juuni 1889 Bukarest) oli rumeenia kirjanik ja ajakirjanik, kuulsamaid rumeenia luuletajaid.
École nationale de l'aviation civile

École nationale de l'aviation civile on lennundus- ja kosmonautikakool Prantsusmaal Toulouse'is.
Kool kuulub France AEROTECH-i.
SYMLOG

SYMLOG: (inglise keeles "A SYstem for the Multiple Level Observation of Groups") on Robert F. Balesi loodud mõõtevahend, mis on koostatud sotsiaalsetes süsteemides toimuvate interaktsioonide uurimiseks. See kasvas välja tema grupivaatluse programmist IPA (Interaction Process Analysis) (1950).
See keskendub eelkõige inimese käitumist reguleerivate väärtuste kirjeldamisele (grupis). Samas lähtub ta sellest, et väärtused ja käitumine on omavahel vastavuses.
SYMLOGi skaala koosneb 26 väitest, mis kirjeldavad indiviidi väärtuskombinatsioone interpersonaalses suhtluses. Vaatlussüsteem eeldab, et inimeste interaktsioon toimub kolmes põhidimensioonis. Vaatluse tulemusi saab
esitada nii tabeli kui joonisena.
Robert Balesi pakutud dimensioonid, mis omavahel põimudes moodustavad kindla süsteemi, on :
Vasile Voiculescu

Vasile Voiculescu [vass'iile voikul'esku] (27. november 1884 Pârscov – 26. aprill 1963 Bukarest) oli rumeenia kirjanik ja arst.
Eesti keeles on ilmunud tema jutukogu "Maagiline armastus" (tõlkinud Riina Jesmin; Loomingu Raamatukogu 7–8, 1991).
Rustam Kazakov

Rustam Kazakov (vene Рустам Абдуллаевич Казаков; sündinud 2. jaanuaril 1947 Taškendis) on endine Nõukogude Liidu Kreeka-Rooma maadleja, rahvuselt tatarlane.
Kazakov võitis 1972. aasta olümpiamängudel kuldmedali. Ta on kahekordne maailmameister Kreeka-Rooma maadluses.
Kuni 1989. aastani elas ta Moskvas, praegu elab Krimmis ja on sealse usbeki vöömaadluse "kurash"'i liidu president.