Pius XI

Pius XI (Ambrogio Damiano Achille Ratti; 31. mai 1857 – 10. veebruar 1939) oli paavst aastatel 1922–1939. Ta oli 259. paavst.
Ambrogio Damiano Achille Ratti sündis 31. mail 1857 Desios siidivabrikandi Francesco Ratti (1823–1881) ja Teresa Galli (1830–1918) viielapselises peres neljanda lapsena ning ristiti järgmisel päeval. Tema emapoolsest suguvõsast pärines neli kardinali.
Ratti asus 1867 õppima Seveso seminaris, jätkas 1875 oma õpinguid Milano teoloogiaseminaris, kust siirdus 1879 Rooma Lombardia seminari. Ta õppis edasi La Sapienza ülikoolis, Gregoriuse ülikoolis ja Rooma Püha Aquino Thomase akadeemias. Ta omandas doktorikraadid teoloogias, kanoonilises õiguses ja filosoofias. Ratti töötas paleograafina, toimetas Ambrosiuse missaraamatu kaasaegset väljaannet ja uuris Carlo Borromeo tegevust. Ta keeldus paavsti nuntsiusena Poolas hoolimata nõukogude vägede edasitungist Varssavist lahkumast.
1874 ühines Ratti frantsiskaanide kolmanda orduga ja tegi 1921 palverännaku Lourdes'i. Ta ordineeriti 20. detsembril 1879 preestriks.
Ratti harrastas nooruses alpinismi. Ta jõudis Mont Blanci, Matterhorni ja Monte Rosa tippu.
1922. aasta konklaav.
Pius XI valiti paavstiks 6. veebruaril 1922 Sixtuse kabelis ja krooniti 12. veebruaril kardinal Gaetano Bisleti poolt. 2.–6. veebruarini 1922 toimunud konklaavil osales 53 kardinali. Pius XI valiti paavstiks 14 voorus. See oli pikim konklaav pärast 1830–1831 toimunud konklaavi, kus valiti Gregorius XVI. Pius XI oli esimene paavst pärast Pius IX-t, kes esitas paavstiks saamisel rahvale "urbi et orbi" ja andis oma õnnistuse.
Lateraani lepingud ja Vatikani riigi rajamine.
Pius XI alustas 1926 suhete tihendamist Itaalia kuningriigiga. 11. veebruaril 1929 paavsti ja Itaalia kuningriigi vahel sõlmitud Lateraani lepingutega loodi Vatikani riik ning reguleeriti Vatikani ja Itaalia vahelised suhted. Paavst tunnustas Itaalia kuningriiki ja Roomat Itaalia kuningriigi pealinnana. Itaalia tunnustas katoliiklust ametliku religioonina ja tasus paavstile endiste Kirikuriigi alade eest kompensatsiooni.
Välispoliitilised suhted.
Suhted Prantsusmaaga.
18. jaanuaril 1924 avaldatud entsüklikas "Maximam gravissimaque" reguleeris Pius XI suhteid Prantsusmaaga.
Suhted Nõukogude Liiduga.
Pius XI mõistis 1930 hukka katoliiklaste tagakiusamise Nõukogude Liidus. 19. märtsil 1937 avaldatud entsüklikas "Divini redemptoris" mõistis Pius XI hukka kommunismi.
Suhted Saksamaaga.
Püha Tool sõlmis 29. märtsil 1924 Baieriga, 14. juunil 1929 Preisimaaga, 12. oktoobril 1932 Badeniga ja 20. juulil 1933 Saksamaaga konkordaadi. Aastatel 1933–1939 esitas ta Saksamaa fašistide tegevuse vastu 55 kriitilist avaldust ja 14. märtsil 1937 avaldatud entsüklikas "Mit brennender Sorge" mõistis ta hukka fašismi ja rassismi. Ta mõistis 1938 hukka Nürnbergi seadused. Kui Adolf Hitler külastas 1938 Roomat, siirdus paavst Castel Gandolfosse, et mitte temaga kohtuda.
Suhted Hispaaniaga.
3. juunil 1933 avaldatud entsüklikas "Dilectissima nobis" mõistis Pius XI hukka kiriku lahutamise riigist Hispaanias. Ta soosis Francisco Franco tegevust, kelle poliitikat ta eelistas rohkem kui kommunistliku valitsuse oma.
Suhted Itaalia kuningriigiga.
29. juunil 1931 avaldatud entsüklikas "Non abbiamo" kritiseeris Pius XI Benito Mussolini poliitikat, kes saatis Itaalias laiali katoliiklikud noorteorganisatsioonid. 1938 Belgia palveränduritele peetud pöördumises mõistis ta hukka Mussolini tegevuse, kes oli hakanud järgima Hitleri rassipoliitikat.
Suhted Mehhikoga.
Pius XI protesteeris katoliiklaste tagakiusamise vastu Mehhikos ja mõistis 29. septembril 1932 avaldatud entsüklikas "Acerba animi" hukka vasakpoolse valitsuse tegevuse. 28. märtsil 1937 avaldatud entsüklikas "Nos es muy" käsitles ta katoliku kiriku olukorda Mehhikos.
Pius XI ja Eesti.
Püha Tool saatis 25. oktoobril 1922 apostlikuks delegaadiks Eestisse Antonino Zecchini. Pius XI rajas 1. novembril 1924 Eesti apostliku administratsiooni ja määras Zecchini apostlikuks administraatoriks. 6. septembril 1933 rajas paavst Eesti nuntsiatuuri. Ta määras 12. juulil 1935 nuntsiuseks Eestisse Antonino Arata. Eesti saadikuks Püha Tooli juures oli 1933–1939 Otto Strandman ja 1939–1940 Karl Selter.
Seoses paavsti surmaga heisati välisministeeriumi hoonele ja Tallinnas asuvatele välisriikide saatkondadele 10. veebruaril 1939 lipud poolde masti. Välisminister Karl Selter saatis kaastundeavalduse riigisekretär Eugenio Pacellile.
Suhted teiste riikidega.
Püha Tool sõlmis konkordaadid 1922 Lätiga, 10. veebruaril 1925 Poolaga, 1927 Rumeeniaga, 17. septembril 1927 Leeduga ja 1933 Austriaga.
Suhted kiriku institutsioonidega.
Frantsisklased
4. oktoobril 1927 avaldatud apostlikus konstitutsioonis "Rerum condicio" sätestas ta frantsiskaanide kolmanda ordu reformi.
Jesuiidid
Pius XI andis juunis 1938 jesuiit John LaFargele korralduse koguda materjale entsüklika "Humani generis" koostamiseks, kuid paavst suri vahetult enne entsüklika avaldamist.
Misjoniseltsid
7. septembril 1923 tunnustas ta Consolata misjonäre (I.M.C.)
5. juunil 1925 tunnustas ta Püha Columbianuse misjonäride seltsi (S.S.C.M.E.).
15. juunil 1929 tunnustas ta misjonäride seltsi ("Société des Missions-Étrangères, " P.M.E).
1930 tunnustas ta Ameerika katoliku misjoni seltsi (M.M.).
21. märtsil 1936 tunnustas ta Marian Hilli misjonäride seltsi (C.M.M.).
Liturgilised otsused.
11. detsembril 1925 avaldatud entsüklikas "Quas primas" sätestas Pius XI Jeesus Kristuse Kõiksuse Kuninga suurpüha tähistamise, mida peetakse nädal enne esimest adventi.
8. mail 1928 avaldatud entsüklikas "Miserentissimus redemptor" rõhutas Pius XI Jeesuse Pühima Südame austamist.
1925, 1929 ja 1933 (1900 aastat Jeesus Kristuse ristilöömisest ja ülestõusmisest) aastat tähistati juubeliaastatena.
Ta kuulutas 21. mail 1925 Kiriku doktoriteks Peetrus Canisiuse, 24. augustil 1926 Risti Johannese, 17. septembril 1931 Roberto Bellarmino ja 16. detsembril 1931 Albertus Suure.
Ideoloogilised otsused.
Pius XI mõistis 1937 hukka kommunismi ja fašismi. Ta kinnitas 3. juunil 1933 avaldatud entsüklikas "Dilectissima nobis", et kirik ei seo ennast ühegi valitsusvormiga, millega ta hoidus oma eelkäijate monarhistlikust hoiakust.
Ta mõistis 29. detsembril 1926 hukka liikumise Action Française, süüdistades seda utilitarismis ja natsionalismis.
Ta kavatses totalitaarsete režiimide taunimiseks avaldada entsüklika "Humani generis", kuid suri.
Neitsi Maarja ilmumine Fátimas.
Paavsti teavitati 1917 Fátimas toimunud neitsi Maarja ilmumisest, kus neitsi Maarja oli soovinud pühitseda Venemaa Neitsi Maarja Puhtamaile Südamele. 1938 esitas Portugali piiskop paavstile taas vastava palve.
Misjon.
Pius XI rõhutas usu tungimist igapäevastesse toimingutesse ja soosis misjonitegevust, toetades eriti Katoliiklikku Aktsiooni ("Catholic Action"). Ta pühitses 28. oktoobril 1926 piiskopiks kuus hiinlast ja 30. oktoobril 1927 jaapanlase Januarius Kyunosoke Hayasaka. Ta ordineeris 1933 Hiina, India ja Lähis-Ida päritolu preestrid. Pius XI moodustas Gregoriuse ülikooli juurde misjoneerimise teaduskonna.
Kristlik eetika ja moraal.
Pius XI käsitles 30. detsembril 1930 avaldatud entsüklikas "Casti connubii" kristlikku abielu ja mõistis hukka raseduse katkestamise.
Katoliku kiriku sotsiaaldoktriin.
Pius XI käsitles 15. mail 1931 avaldatud entsüklikas "Quadragesimo anno" katoliku kiriku sotsiaaldoktriini. Ta käsitles 2. oktoobril 1931 avaldatud entsüklikas "Nova impedient" ja 3. mail 1931 avaldatud entsüklikas "Caritate Christi" töötust. Ta kinnitas katoliiklase õigust eraomandile, kuid rõhutas heategevuse vajadust. Pius XI toetas Kristlikku Noorte Tööliste liikumist. 31. detsembril 1929 avaldatud entsüklikas "Divini illius" rõhutas ta hariduse andmise ja kasvatamise tähtsust.
Oikumeenia.
Pius XI soovis õigeusu kirikuga tihendada sidemeid. Ta tunnustas 1921–1926 Malinesis peetud katoliiklaste ja anglikaanide ühiseid konverentse. 6. jaanuaril 1928 avaldatud entsüklikas "Mortalium animos" kinnitas ta, et Kristuse kirik ei tohiks olla erinevaid doktriine järgivate sõltumatute konfessioonide konföderatsioon ja keelas katoliiklastel osalemast mitte-katoliiklaste assambleedel.
Ametisse nimetatud kardinalid.
Pius XI pühitses 76 kardinali 17 konsistooriumil. Tema ajal sai kardinaliks hilisem paavst Pius XII.
1. märtsil 1922 avaldatud "motu proprio"'s "Cum proxime" sätestas ta nõude, et konklaav peab algama 15 –18 päeva pärast paavsti surma. 26. mail 1929 rajas ta San Apollinare alle Terme Neroniane-Alessandrine titulaarkiriku. 8. detsembril 1930 sätestas ta nõuded kardinalide tegevuse reguleerimiseks. 18. detsembril 1937 likvideeris ta San Thomae in Parione titulaarkiriku ja rajas Santa Maria in Vallicella titulaarkiriku.
Pius XI kultuuriloos.
Pius XI laiendas Vatikani raamatukogu ruume. Ta rajas 1925 paavstliku kristliku arheoloogia instituudi. Ta pühitses 27. oktoobril 1932 Vatikani pinakoteegi. Pius XI lasi Vatikani observatooriumi viia Vatikanist Castel Gandolfosse. Ta kohustas Itaalia piiskoppe hoolitsema oma piiskopkondade arhiivide eest. 24. mail 1931 avaldatud entsüklikas "Deus scientarium" rõhutas ta vaimulikkonna haridustaseme parandamist. 28. oktoobril 1936 rajas Pius XI Paavstliku Teaduste Akadeemia. Ta rajas 12. veebruaril 1931 Vatikani Raadio ja temast sai esimene paavst, kes edastas raadio teel läkituse.
Tema auks püstitati 1932 Milanosse monument. Talle on monument püstitatud ka Sestri Levantes.
Teadustööd.
Achille Ratti avaldas Milano raamatukogus töötades mitmeid teadusartikleid.
Surm.
Pius XI kannatas aastaid viletsa tervise käes ja sai 1939 10. veebruari hommikul kell 5:31 kohaliku aja järgi Vatikanis südamerabanduse. Ta maeti 14. veebruaril Rooma Peetri kirikusse. Paavst õnnistas vahetult enne surma tema juures olijaid, viimase salvimise viis läbi kardinal Lorenzo Lauri.
Seoses Pius XI surmaga on liikvel vandenõuteooria, mida ametlikult ei tunnustata kindlate tõendite puudumisel. Kardinal Eugene Tisseranti päevikus tehtud märgete põhjal on oletatud, et paavst võidi tappa, kuna ta kavatses 11. veebruaril 1939 teha totalitaarseid režiime tauniva avalduse, kuid vahetult enne seda tegi talle süsti Vatikanis praktiseerinud doktor Francesco Petacci, kelle tütar oli Benito Mussolini armuke.
Hinnang.
Ajalehes Uus Eesti ilmunud nekroloogis iseloomustati paavsti mitmekülgset tegevust. Paavsti eesmärgiks oli püüda rahutule, lõhestatud inimkonnale tagasi anda rahu Kristuse riigi teostamise läbi, immutades rahvaste, seltskondlikku ja perekonnaelu Kristuse vaimuga. Paavsti entsüklikad pälvisid maailmas tähelepanu oma sügavate mõtete ja praktiliste taotlustega. Nekroloogis tunnustati paavsti panust misjonitöö edendamises ja mitte-itaallastest vaimulike edutamist kõrgematele ametikohtadele, eriti Hiinas.