Willem Claesz. Heda

Willem Claeszoon Heda (14. detsember 1594 Haarlem, Holland – 16. jaanuar 1680 Haarlem, Holland) oli Hollandi kunstnik, kes tegutses Madalmaade maalikunsti kuldajastul, pühendudes vaikelude maalimisele. Tema onu oli maalija Cornelis Claesz Heda.
Karjääri algusaastad.
Heda veetis kogu oma loomingulise elu Haarlemis. Tema loometee algusest pole säilinud midagi. Seetõttu on Heda elu küllaltki tundmatu. Tema kõige vanema teosena on säilinud 1621. aastast pärinev "Vanitas". "Vanitas" on vaikelu kunstiteos, millel on kujutatud erinevaid sümboolseid objekte. Need esemed väljendavad surelikkust ja ilmalike kaupade ning rõõmude väärtusetust. Heda, koos Pieter Claesziga lõi uut tüüpi vaikelu, mida kutsutakse hommikusöögiteosteks. 1630. aastatel hakkasid nii Pieter Claesz kui ka Heda oma maalides kasutama ühtlasemat kompositsiooni ja neutraalsemaid värvitoone mida kasutati ka näiteks selle aja maastikumaalides. Järgmised paar aastakümmet tegid nad tihedat koostööd ja seetõttu on tihti raske eristada kumb nendest sellised uuendused algatas.
Heda maalis ka mõne portree ja figuraalkompositsioone, kuid spetsialiseerus siiski vaikelu maalimisele. Ta oli kahtlemata üks parimaid meistreid oma alal. "Vanitasest" on näha, et ta oli mõjutatud Haarlemi maalijast Floris van Schootenist, kes oli kunstnikuna tegev aastatel 1617–1655. Tema hommikusöögiteostel on kujutatud laudu, nende peal on omakorda rohkesti toite, sealhulgas juustu, puuvilju ja saia.
Hommikusöögiteosed.
Hommikusöögiteosteks hakati nimetama vaikelumaale, millel on kujutatud lihtsaid sööke. See maalimisstiil tekkis Hollandis Haarlemis 1620. ja 1630. aastatel. Üks selle stiili alusepanijaid oli Willem Claesz Heda. Maal sisaldab tüüpiliselt saia, juustu, kala, puuvilju ja pähkleid, samuti õllekannu. Kõik esemed on ettevaatliku täpsusega lauale asetatud. Laual kujutatud esemed näevad välja nagu neid oleks juba kasutatud. Esemed on asetatud üksteisele lähestikku, mõned objektid eespool ja mõned tagapool.
Willem Claesz Heda ja Pieter Claesz on suutnud hommikusöögiteoste atmosfääri meisterlikult edasi anda. Kujutatud objektid oleks justkui ellu toodud. Teosed on ruumilised ja hea kompositsiooniga. Pieter Claeszi teosed on jõulisemad kui Heda omad. Heda kujutab oma teostes söögipoolistest rohkem austreid kui heeringaid. Pärast 1640. aastaid muutusid ta kompositsioonid suuremaks ja julgemaks.
Püha Jüri kodanikukaitse rühmitus ja Püha Luuka gild.
1616. aastal, 21-aastaselt sai Heda Püha Jüri kodanikukaitse liikmeks. Ta oli rühmituses tegev aastatel 1642–1645. Samuti mängis ta suurt rolli Haarlemi Püha Luuka gildis. Tema nimi esineb dokumentides alates 1631. aastast. See oli aasta, mil ta abistas Salomon de Brayd rühmituse ümberorganiseerimises. Kõige tihedamalt lõi ta grupis kaasa alates 1637. aastast. Heda valiti 1642. ja 1652. aastal dekaaniks. Samuti oli ta gildi juht 1637., 1643. ja 1651. aastal.
Stiil.
Heda kasutas oma teostes õlivärve ja tavaliselt puidust paneeli, et oma ideesid ellu viia. Ta stiil oli monokroomne, mis tähendab et ta ei kasutanud palju värve. Mitmetes tema teostes on tihti esindatud samasuguseid objekte. Samade objektide maalimine tähendas, et ta harjutas erinevaid tehnikaid põhjalikumalt. Ta sai asjatundlikuks hõbeda maalimisel. Hõbe pakkus head võimalust harjutada peegelduse kujutamist. Tema teostele on iseloomulikud kompositsioonid klaas- ja metallanumatest laual koos austrite ja pooleldi kooritud sidrunitega, kuid esineb ka muid motiive, mis võimaldavad Hedal oma maalimisoskusi näidata valgust peegeldavatel pindadel. Heda värvikasutus on õrn, see koosneb hõbedatest hallidest, kuldsetest kollastest ja pruunidest, toonid on naturaalsed ja realistlikud. Maalidel on esindatud pigem tagasihoidlikkus. Seetõttu on ta ka tuntud tagasihoidlikuma stiili poolest. Teostes kerkib esile nende detailirohkus.
Karjäär hilisematel aastatel.
1630. aastatel saavutas ta maalimisstiilis küpsuse. Seda on näha tema kompositsioonides. Enam ei ole piltidel suvalist demonstratsiooni objektidest. Ruumilisust on osavalt ära kasutatud. Ta eksperimenteeris uute formaatidega. Nendeks olid näiteks vertikaalsed kompositsioonid kuid samas jätkas ta horisontaalse formaadi kasutamist. Heda asetas oma maalide kompositsioonis valge laudlina vasakule paremapoolsesse serva, et laua keskosa ei oleks kaetud. See tähendas, et laud ei olnud enam sümmeetriline. Laudlinad olid hilisemates teostes kortsulisemad. Sealjuures nägi kujutatud söök välja nagu see oleks puutumata, hilisemates teostes on siiski näha, nagu sööki oleks tarbitud. Viimastel loomeaastatel hakkas ta kompositsiooni lisama luksuslikumaid esemeid, näiteks Veneetsia klaase, dekoratiivseid hõbeobjekte ja kallist portselani. Tõenäoliselt oli ta mõjutatud Willem Kalfist. Teoses "Vaikelu puuviljapiruka ja muude objektidega" on näha, kuidas klaas annab kompositsioonile oma peegeldusega palju juurde. Ka objektide tekstuur on ellu toodud kujutades sidruni krobelist tekstuuri, pehmet riiet ja läikivaid metalltaldrikuid. Taust on küünlaga valgustatud ja ei röövi fookust. Ka teos "Vaikelu kullatud karikaga" on meisterlikult loodud ja selles on näha, kuidas esemed näevad paremad välja kui varasematel maalidel. Sidrun on kolmedimensiooniline, riie on realistlik ja selles on näha keerulisust. Teoses "Vaikelu" on kujutatud antiikesemeid tuhmis valguses. Samuti on maalil näha paari metalltaldrikut koos oliivide, pähklite ja viinamarjadega, lisaks on näha sidrunit ja nuga. Sidruni erekollane värvus on kontrastne pildi ülejäänud monokroomsetele värvidele. Taldrikud on hallika värvusega lina peal. Lina on kuldse anuma vasakul küljel volditud. Volditud kohast on näha lauda. Kõige silmapaistvamad esemed on hõbeanum, klaas ja kuldne anum. Nii taldrikutel kui anumatel on näha, kuidas valgus nende peal erinevalt peegeldab. Heda on suutnud esemeid hoolikalt jälgides leida detaile, mida alati tähele ei paneks. Need detailid on maali olemust visuaalselt palju rikkalikumaks muutnud.
Heda stiil arenes tema 1640. aastate teostes. Ta hakkas oma teoste objektide hulka lisama kortsus salvrätikuid ja ümberlükatud vaase. Need objektid andsid Hedale maalides väljakutse säilitada ühtekuuluvust ja korda segamini keskkonnas. Lisades oma teostele rohkem objekte, eksperimenteeris ta kompositsiooni stiilidega. 1650. aastatel hakkas kasutama laiemat värviskeemi.
Teosed.
Teadaolevaid teoseid on umbes 70. Heda kasutas õlivärve ja maalis tavaliselt puitpaneelile. Heda teoseid on võrreldud mitmete kunstnike omadega. Näiteks Floris van Dycki ja Pieter Claeszi teosed sarnanevad Heda omadega. Samas kasutasid nad oma teostes erksamaid värve kui Willem. Kuigi ta kasutas samu objekte mitmel maalil, olid Heda teosed sellele vaatamata unikaalsed. Lisaks eespool mainitud kunstnikele oli Willemi hilisemates teostes sarnasusi ka kunstnik Willem Kalfi teostega. Heda teoses on näha oskust anda edasi karikate, klaaside ja metallide olemust. Heda tegi kodusema atmosfääriga maale, kuid hiljem lisandusid ka luksuslikuma välimusega teosed.
Pärand.
Ta oli üks tuntumaid vaikelumaalijaid ning tema maale kasutavad mitmed kunstiajaloolased 17. sajandi hollandi maalikunsti teoste hulgast kunstiajaloo näidetena. Tema õpilaste hulka kuulusid Maerten Boelema de Stomme, Hendrik Heerschop ja Arnold van Beresteyn. Ka Heda poeg ja õpilane Gerrit Willemsz maalis isa teostega sarnanevaid vaikelusid.
Maine ja taasavastus.
Kuigi teda austati Haarlemi kriitikute poolt, oli Heda elu kohta vähe teada ning ta jäi Hollandi kaasaegsete kunstiajaloolaste hulgas tähelepanuta. Heda loomingu avastas uuesti prantsuse kunstikriitik Théophile Thoré-Bürger 1860. aastatel. Näinud Heda teost "Vaikelu kullatud peekriga" Rotterdami muuseumis, hakkas ta Hedat pidama üheks parimatest Hollandi 17. sajandi barokiaja kunstnikest. Nende hulka kuulusid ka Jan Steen, Samuel van Hoogstraten, Pieter de Hooch ja Gabriel Metsu. Théophile Thoré-Bürger kiitis Heda võimekust teha tagasihoidlikust olemuslikkusest hiilgav elu tähistamine. 19. sajandil, kui suhtumine žanrimaalidesse muutus ja Hollandi kunst sai jällegi populaarseks, hakkasid ka Heda teosed taas populaarsust koguma ja nendest räägiti üle kogu maailma. Tema kunstiteoseid võib näha paljudes muuseumides, näiteks Amsterdamis Rijksmuuseumis, Pariisis Louvre'is ja Peterburis Ermitaažis.