tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Conor Garland

Conor Garland (sündinud 11. märtsil 1996 Scituate'is, Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Vancouver Canucks ründajana paremäärel.
Aastatel 2012–2016 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Moncton Wildcats. Hooaegadel 2014–15 ja 2015–16 pälvis ta liiga resultatiivseimale mängijale antava Jean Béliveau Trophy ning hooajal 2014–15 liiga väärtuslikumale mängijale antava Michel Brière Memorial Trophy.
2015. aastal valis Arizona Coyotes ta NHL-i "draft"is 125. valikuna. Hooajal 2016–17 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Coyotesi noorteklubis Tucson Roadrunners. 2019. aastal valiti Garland AHL-i tähtede mängule.
NHL-is debüteeris Garland 8. detsembril 2018 mängus San Jose Sharksi vastu. Hooajal 2018–19 lõi ta NHL-is 13 väravat ja andis viis väravasöötu. 2019. aasta veebruaris pikendas ta Coyotesiga lepingut kahe aasta võrra.
2021. aasta juulis siirdus Garland Vancouver Canucksi, kellega sõlmis viieaastase lepingu.
2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Garland USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali. Ta oli turniiril USA koondise resultatiivseim mängija (6+7) ning kogu turniiri arvestuses resultatiivsuselt teine mängija. Lisaks valiti ta turniiri sümboolsesse koosseisu.
Chauchat-Ribeyrolles 1918

Chauchat-Ribeyrolles 1918 on Prantsusmaa prototüüp-automaatrelv. Aastal 1917 võttis Prantsuse armee kasutusse Ribeyrollesi, Sutteri ja Chauchati (RSC) poolautomaatvintpüssi Fusil Automatique Modèle 1917, Chauchat oli selleks ajaks konstrueerinud juba ka kergekuulipilduja Chauchat Mle. 1915.
Aastal 1918 esitlesid nad relva "pistolet-mitrailleur" (püstolkuulipilduja), mis ehitati Prantsuse tankimeeskondadele läivõitluseks. Relv põhines poolauotmaatvintpüssi RSC M1917 mehhanismil. Esimesed katsetused tehti Mannlicher-Berthieri laadimisklambriga, mis mahutas kaheksa padrunit. Katsed Chauchati salvega jätkusid 1919. aastani. Tulemused olid küll rahuldavad, aga relv oli enesekaitseks liiga võimas ning seda kasutusse ei võetud.
Baldieši

Baldieši on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla lääneosas. Külas on Baldiešu ferma bussipeatus. 
Baldiešist läänes asub Vīķvēni soo kaitseala.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 35 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Krogzemji

Krogzemji on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla lääneosas.
Aastal 2007 oli külas 13 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Farquhar-Hill

Farquhar-Hill on Suurbritannia poolautomaatvintpüss. Selle konstrueerisid Moubray G. Farquhar ja Arthur H. Hill. Farquhar-Hill oli üks 20. sajandi esimesi poolautomaatseid vintpüsse.
Šimon Hrubec

Šimon Hrubec (sündinud 30. juunil 1991 Vimperkis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib väravavahina Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions.
Tšehhi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 České Budějovice Motori meeskonnas.
Aastatel 2012–2019 mängis ta Tšehhi kõrgliigas Třineci HC Oceláři ridades. Hooajal 2016–17 sai ta Tšehhi kõrgliigas väravavahtidest kirja enim võite (28) ja nullimänge (7). 2018. aastal jõudis ta Jäähoki Meistrite Liigas Ocelářiga poolfinaali, kus kaotati hilisemale võitjale JYP-ile. Hooajal 2017–18 oli Hrubec Meistrite Liigas parima tõrjeprotsendiga väravavaht (96,19%) ning ta valiti Meistrite Liiga hooaja väärtuslikumaks mängijaks. 2019. aastal tuli ta Ocelářiga Tšehhi meistriks. Tšehhi kõrgliiga hooaja 2018–19 väljalangemismängudes valiti Hrubec väärtuslikumaks mängijaks.
2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Kunluni Red Star. 2020. aasta novembris siirdus ta Omski Avangardi. 2021. aastal võitis ta klubiga Gagarini karika.
2022. aasta juunis sõlmis ta kaheaastase lepingu Šveitsi kõrgliigaklubiga ZSC Lions. Hooajal 2021/22 lasi ta Šveitsi kõrgliigas endale lüüa keskmiselt kõige vähem väravaid mängus (2,23), lisaks oli ta parima tõrjeprotsendiga väravavaht (92,7%). Lions kaotas sel hooajal väljalangemängudes poolfinaalis.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Hrubec osalenud 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2022. aasta taliolümpiamängudel.
Subandhu

Subandhu (arvatavasti 7. sajand) oli India sanskritikeelne kirjanik. 
Ta kirjutas muinasjuttromaani "Vāsavadattā", mis on üks olulisemaid sanskritikeelseid romaane. Teos räägib peategelase Vāsavadattā armastusest prints Kandarpaketu vastu. Kuigi tegu on proosateosega, on ta stiililt väga sarnane eepiliste luuleteostega. Palju on stiilikujundeid ja grammatilisi peensusi.
Berliini protsess

Berliini protsess on diplomaatiline algatus, mis on seotud Euroopa Liidu tulevase laienemisega. See algas 2014. aasta Lääne-Balkani konverentsiga Berliinis. See toimib selleks, et tugevdada ja säilitada Euroopa Liidu integratsiooniprotsessi dünaamikat, pidades silmas suurenenud euroskeptitsismi ja komisjoni presidendi Jean Claude Junckeri väljakuulutatud viieaastast moratooriumit laienemisele.
Olemus.
Berliini protsess on valitsustevaheline koostööalgatus, mille eesmärk on taaselustada mitmepoolseid sidemeid Lääne-Balkani ja valitud ELi liikmesriikide vahel ning parandada Lääne-Balkani piirkondlikku koostööd infrastruktuuri ja majandusarengu küsimustes. See on üks Merkeli kolmanda valitsuskabineti diplomaatilisi algatusi Kagu-Euroopas. Seda täiendavad algatused, mis on seotud konkreetsete Kagu-Euroopa riikidega (nt Saksa-Briti diplomaatiline algatus Bosnia ja Hertsegoviina ELiga ühinemiseks).
Seotud riigid.
Algatus hõlmab kõiki Lääne-Balkani riike: nelja, kes kandideerivad ELi liikmeiks (Montenegro, Serbia, Põhja-Makedoonia, Albaania) ja kahte potentsiaalset kandidaati (Bosnia ja Hertsegoviina ja Kosovo). Samuti on sellega seotud mõned ELi liikmesriigid (st Austria, Bulgaaria, Horvaatia, Prantsusmaa, Kreeka, Saksamaa, Itaalia, Poola ja Sloveenia) ning üks kolmas riik – Ühendkuningriik.
Eesistujad.
2020. aasta eesistujariikideks olid ühiselt Bulgaaria ja Põhja-Makedoonia.
Bānabhatta

Bānabhatta (बाणभट्ट "Bāṇabhaṭṭa") ehk Bāna (बाण "Bāṇa"; 7. sajandi esimene pool), oli India sanskritikeelne kirjanik.
Ta oli seotud Põhja-India kuninga Haršavardhana õukonnaga.
Bānabhatta kirjutas kaks olulist sanskritikeelset romaani. Mõlemad on lõpetamata. "Harṣacarita" on ajalooline romaan, mis ülistab kuningas Haršavardhana elu ja tegevust. "Kādambari" on romantiline muinasjuttromaan, mille lõpetas Bānabhatta poeg.
Henri-Léopold Lévy

Henri-Léopold Lévy (23. september 1840 Nancy – 29. detsember 1904 Pariis) oli Prantsuse maalikunstnik, tuntud peamiselt mütoloogiliste ja piibellike teemade poolest.
Elulugu.
Ta oli juudi päritolu sisekujundaja ja tikanditootja poeg. Tema kunstiharidus algas École des beaux-arts de Paris's, kus ta töötas François-Édouard Picot', Alexandre Cabaneli ja Eugène Fromentini stuudiotes.
Tema esimene näitus Pariisi salongis toimus 1865. aastal, kus tal oli väljas maal, millel Hekabe leiab mererannalt oma poja, Trooja printsi Polydoruse surnukeha. See teos tõi talle esimese järgu medali. Kaks aastat hiljem sai ta auhinna maali eest, mis kujutas Joase pääsemist Athaliahi tapatalgutest. 1869. aastal anti talle auhind maali "Vangistatud juut nutab Jeruusalemma varemetel" eest. 1872. aastal nimetati ta pärast Herodiase portree esitlemist Auleegioni rüütliks.
Lisaks tahvelmaalidele lõi ta mitu seinamaali: stseenid püha Denis' elust Saint-Merri kirikus, "Karl Suure kroonimine" (1881) Panthéonis ja "Etüüd Burgundia hiilgustest" Dijonis.
Henri-Léopold Lévy karjäär kannatas tugevalt antisemitismi tõttu, mis Prantsusmaad Dreyfusi afääri järel haaras ja ta kaotas kliente, sest ta keeldus oma maalidele teise nimega alla kirjutamast. Ta sai siiski jätkata Pariisi salongi näitustel osalemist kuni 1903. aastani. Selle aja jooksul tegi ta pikema reisi Lähis-Itta ja produtseeris mitmeid orientalistlikke teoseid.
Ta töötas ka õpetajana. Tema tähelepanuväärsetest õpilastest võib mainida Georges A. L. Boisselier'd, Henri Dabadied, Lluïsa Vidali ja Eugène Trigoulet'd.
Magustav imemari

Magustav imemari ("Synsepalum dulcificum") on taim sapotillipuuliste sugukonnast imemarja perekonnast pärinev mitmeaastane igihaljas põõsas.
Botaaniline kirjeldus.
Imemari kasvab umbes 3–4 meetri kõrguseks põõsaks. Nahkjad, tumerohelised lehed paiknevad okstel männastena. Lehed on süstjad 5–15 cm pikad ja 2–4 cm laiad. Õied on valged, väiksed, asetsevad kimpudena. Valminud viljad on punased, umbes 2 cm pikkused ja 1cm läbimõõduga, piklikud üheseemnelised marjad. Viljub ja õitseb aastas korduvalt. Taim on pärit troopilisest Lääne-Aafrikast. 
Kasvatamine.
Imemari kasvab poolvarjus kuni täispäikeselises kasvukohas. Eelistab parasniisket ja tugevalt happelise reaktsiooniga (3,5–5,8) kasvukohta. Õhuniiskus peaks jääma vahemikku 40–50%. Taim on tundlik järskude keskkonnamuutuste osas, ei talu miinuskraade (temperatuuri alumine piir, mida talub, on 12 kraadi sooja), ülekastmist ega ka pikki kuivaperioode. 
Paljundatakse põhiliselt seemnetega, võimalik on ka haljaspistikutega ehk suvipistikutega. Magustaval imemarja kahjuriteks on villtäid, kilptäid ja kedriklestad. 
Kasutamine.
Magustav imemari on tuntud just nimelt marja poolest, mida süües annab ta hiljem tarbitavatele hapukatele ja vürtsikatele toitudele (nagu sidrun, ananass, õlu, redis ja marineeritud kurk) tuntava magusa maitse. Sellise toime annab viljalihas sisalduv aine mirakuliin, mis seob end happelisust tajuvate retseptoritega meie keelel ning pärsib hapu maitse tajumist. Marjal on väike suhkrusisaldus ja mage-magusa maitsega viljaliha. Osta saab imemarja nii tablettide kui ka külmkuivatatud kujul, sest mari ise säilib värskel kujul vaid paar-kolm päeva, tarbimisel toime kestab umbes 30 minutit. Mirakuliini kasutatakse ka suhkruasendajana.
Tööstuslikult kasutatakse magustava imemarja vilju palmiveinide ja muude jookide magustamiseks. Samuti kasutatakse marju maisileiva maitse parandamisel.
Brīnumi

Brīnumi on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla idaosas.
Brīnumi jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on Brīnumi künnapuuks kutsutav mänd.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 13 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Ķieģeļi

Ķieģeļi (ka Ķieģeļmuiža) on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla lõunaosas.
Asula on tekkinud endise Ķieģeļi mõisa ("Kegeln") keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Looduskaitse all on Ķieģeļmuiža lehis ümbermõõduga 3,67 meetrit, Ķieģeļmuiža pärn ümbermõõduga 5,12 meetrit, ja kolm pärna Ķieģeļmuiža alleel.
Rieviņas

Rieviņas on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla idaosas. Seal asuvad mälestusmärgid Teises maailmasõjas hukkunud Mihhail Kovaljovile ja tema kaasvõitlejatele.
Rieviņas jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on tamm ümbermõõuga 4,4 m.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Mati Eliste

Mati Eliste (26. mai 1941 – 28. detsember 2020) oli eesti sportlane ja ajakirjanik.
Ta lõpetas 1959 Tallinna 10. Keskkooli ja 1963 Leningradi Lesgafti-nimelise Kehakultuuri Instituudi. Mati Eliste oli aastatel 1964–1976 ajalehe Noorte Hääl spordiosakonna juhataja, 1989–1991 Spordilehe toimetaja, 1991–1995 Eesti Ajalehtede Liidu tegevdirektor, 1995–1996 Eesti Spordifondi tegevdirektor ja 1996–1999 Spordilehe vastutav väljaandja. Ajakirjanikuna viibis Eliste 1972. aasta Sapporo ja 1976. aasta Innsbrucki taliolümpiamängudel. 
Eliste kuulus aastatel 1966–1968, 1972–1976 ja 1983–1988 Ujumisföderatsiooni presiidiumi. Oli 1964–1969 Tallinna ujumissektsiooni presiidiumi esimees ja 1987–1993 Meisterujumise U-klubi president. 1999–2009 Pirita halduskogu esimees. Mati Eliste oli Lions-klubi I president aastatel 2004–2005 ja Lions-klubi Eesti piirkonna kuberner 2009. aastal.
Eliste oli filmi "Eesti spordiajaloost" stsenarist (1990) ning raamatute "XII taliolümpiamängud. Innsbruck 1976" (1977) ja "Eesti ujumise lugu" (2017) üks kaasautoreid. On maetud Tallinna Metsakalmistule, spordirahva kvartalisse. 
Sportlaskarjäär.
Eliste alustas ujumistreeninguid 1954. aastal Tallinna Kalevis Sylvi Pressi juhendamisel. Nõukogude Liidu meistrivõistlustel võitis ta 1961. aastal 4 x 100 m kombineeritud teateujumises hõbe- (Burevestniku koondises) ja 1960. aastal pronksmedali (Leningradi koondises). Eliste tuli kolmekordseks Nõukogude Liidu üliõpilasmeistriks ja üheksakordseks Eesti meistriks. Eesti rekordeid parandas ta kümnel korral.
Pärast sportlaskarjääri töötas ta õpetaja ja ujumistreenerina. 
Telekarjäär.
Televaatajatele sai ta tuntuks tänu Eesti Televisiooni menusaatele "Reklaamiklubi", mida ta juhtis aastatel 1973–1990. "Need naljad, mis "Reklaamiklubist" tulid, olid ikka sellised, et ühel hetkel pahvatas see seltskond naerma, mitte ainult saates, vaid üle Eesti," meenutas Eliste 2016. aastal "Prillitoosis"". Tegemist oli Eesti Televisiooni kõige vaadatuma saatega. Vaadatavusrekord sündis siis, kui seda saadet vaatas 72,5 protsenti kogu Eesti elanikkonnast.
Stefan Janev

Stefan Janev (bulgaaria keeles "Стефан Динчев Янев"; sündinud 1. märtsil 1960 Popovitsas) on Bulgaaria sõjaväelane ja riigitegelane. Ta oli Bulgaaria sõjaväelane (brigaadikindral). Alates 13. detsembrist 2021 kuni 28. veebruarini 2022 oli ta Bulgaaria kaitseminister.
Ta sündis Plovdivi piirkonnas Popovitsa külas. Ta lõpetas 1979. aastal Plovdivis asuva tehnikakooli elektrotehnika alal. Aastatel 1979–1983 õppis ta Šumenis asuvas Kõrgemas Suurtükiväekoolis, mille lõpetas erialal "Maapealne suurtükivägi" ja tsiviilerial "Elektroonilised arvutid". Aastatel 1991–1993 õppis ta Sofias Georgi Rakovski Sõjaväeakadeemias.
Ta oli 27. jaanuarist kuni 4. maini 2017 Bulgaaria kaitseministri kohusetäitja ja 12. maist kuni 13. detsembrini 2021 Bulgaaria peaministri kohusetäitja.
Isiklikku.
Lisaks bulgaaria keelele valdab ta inglise, saksa ja vene keelt. Ta on abielus ja tal on kaks last.
Bhāsa

Bhāsa (4. sajand või varem) oli India sanskritikeelne näitekirjanik.
Tema teosed olid 20. sajandi alguseni teada ainult varajaste sanskritikeelsete teadete järgi. Üks India õpetlane leidis 13 paljude klassikaeelse ajajärgu tunnustega näidendit, mis tõenäoliselt kuuluvad Bhāsale.
Tema meistriteoseks peetakse näidendit "Svapnavāsavadattā". Kuuevaatuselise näidendi aines pärineb India jutuajamisest.
Kaheksa tema näidendi süžee on võetud "Mahābhāratast" ja "Rāmājanast".
Haršavardhana

Haršavardhana (हर्षवर्धन "Harṣavardhana") ehk Harša (हर्ष "Harṣa"; umbes 590 – 647) oli Põhja-India suurkuningas 606. aastast ja sanskriti keeles kirjutav näitekirjanik.
Harša astus troonile 16-aastaselt, kui tema vend oli mõrvatud. 
Harša toetas luulet. Tema õueluuletaja Bānabhatta romaan "Harṣacarita" ülistab tema elu ja tegevust.
Haršat peetakse järgmise kolme näidendi autoriks: "Ratnāvalī" ja "Priyadarśikā" on koomilised armastusdraamad, mis on saanud nime oma naispeategelaste järgi. "Nāgānanda" on budistlike sugemetega.
Christian Wolanin

Christian Wolanin (sündinud 17. märtsil 1995 Québecis) on Kanadas sündinud USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings.
Aastatel 2015–2018 mängis ta Põhja-Dakota Ülikooli jäähokimeeskonnas, kellega tuli 2016. aastal USA ülikoolide meistriks.
2015. aastal valis Ottawa Senators ta NHL-i "draft"is 107. valikuna. 2018. aasta märtsis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris ta 22. märtsil 2018 mängus Edmonton Oilersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 2. aprillil mängus Winnipeg Jetsi vastu.
Osa hooajast 2018–19 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Ottawa Senatorsi noorteklubis Belleville Senators ning valiti 2019. aastal AHL-i tähtede mängule. Hooaeg 2019–20 jäi tal vigastuse tõttu suuresti vahele.
2021. aasta märtsis müüdi tema mängijaõigused Los Angeles Kingsile.
USA jäähokikoondise koosseisus on Wolanin osalenud 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta pronksmedali. 
Tema isa Craig Wolanin mängis NHL-is 1980. ja 1990. aastatel ning võitis 1996. aastal Colorado Avalanche'iga Stanley karika.
Jüri Lill

Jüri Lill (27. veebruar 1941 Tartu – 4. mai 2001 Tartu) oli eesti veemootorisportlane ja sporditegelane. 
Ta lõpetas 1960. aastal Tartu 8. Keskkooli ja õppis aastatel 1960–1965 Eesti Põllumajanduse Akadeemia mehhaniseerimisteaduskonnas. 
Sportlasena.
Sportima hakkas 12-aastaselt ujujana. Veemotosporti harrastas ta aastatel 1961–1974 Karl Kivastiku juhendamisel.
Tuli aastatel 1962–1968 kokku viis korda Eesti NSV meistriks. Püstitas aastatel 1963–1972 mootorpaatide 250 cm3 ja 500 cm3 võistlusklassis klassis kokku 15 Eesti NSV rekordit. 
Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kokku 11 medalit: aastatel 1962–1971 8 kuld-, 1965 ja 1968 hõbe- ning 1974 pronksmedali. Püstitas aastatel 1963–1972 mootorpaatide võistlusklassis 250 ja 500 cm3 11 NSV Liidu rekordit. Ta tuli 1972. aastal Ida-Euroopa kommunistlike riikide karikavõistluse võitjaks. 
Sporditegelasena.
Kuulus Eesti NSV Veemotospordiföderatsiooni presiidiumi, oli selle treenerite nõukogu liige ja tehnilise komisjoni esimees.
Regulaarpark

Regulaarpark on korrapärase kujundusega park, mis on lahendatud geomeetriliste kujundite abil, erinevalt klassikalisest regulaarstiilist ei taotle nüüdisaegne regulaarne
pargikujundus tingimata sümmeetriat.
Eestis on regulaarparke loonud Aleksander Niine ja Arnold Matteus.
Eesti Vabariigi majanduspiir

 
Eesti Vabariigi majanduspiir oli Eesti iseseisvuse taastamisel Üleminekuperioodil (1990–1992) Eesti siseturu kaitseks kehtestatud kontrollpunktide süsteem.
Eesti Vabariigi majanduspiiri süsteemi ja majanduspiiri kontrolli kehtestas Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Eesti Vabariigi majanduspiiri seadusega 22. oktoobril 1990. aastal. 
Eesti Vabariigi majanduspiiri seaduse kohaselt kontrolliti ja reguleeriti Eesti Vabariigi majanduspiiril sõidukite ja nendega veetavate kaupade liikumist üle piiri, teostati tollikontrolli kaupade, esemete, raha, väärtpaberite ja väärismetallide sisse- ja väljaveo üle, teostati karantiinikontrolli ning rakendati kuritegevuse vastase võitluse abinõusid.
Eesti Vabariigi majanduspiiri kontrolli teostatamiseks organiseeriti alalised või ajutised majanduspiiri kontrollpunktid, samuti korraldati kontrolli teedel, rongides, raudteejaamades, lennujaamades, sadamates ning vajaduse korral kauba sisse- ja väljaveoga tegelevates ettevõtetes, asutustes ja organisatsioonides.
Eesti Vabariigi majanduspiiril teostasid kontrolli politsei-, piirikaitseteenistuse ja tolliameti töötajad. Esimene sinine Eesti piirivalvemunder valmis Tartu Õmblusvabrikus Sangar, mis koosnes triiksärgist, soojast jopest ja kombinesoonist. Mundri komplektis oli veel must lips ja jalatsid.
Eesti Vabariigi majanduspiiri kaitseks moodustati Eesti Vabariigi Valitsuse korraldusega 15. oktoobrist 1990. aastal kodanikualgatuse korras majanduspiiri kaitseteenistus, majanduspiiri kaitse organiseers Eesti Kodukaitse. Kõigis maakondades moodustati majanduspiiri kaitse organiseerimise staabid ning hr-d Viktor Hansen (Pärnumaa), Elmo Poolak (Viljandimaa), Viktor Lääts (Valgamaa), Rein Orav (Võrumaa), Taivo Möller (Põlvamaa), Urmas Tensing (Tartumaa), Endel Tirmaste (Jõgevamaa) ja Arvet Pent (Ida-Virumaa) nimetati vastavate piiriäärsete maakondade piirilõikude ülemateks. 
8. novembril 1990 kinnitati vabariigi valitsuse korraldusega majanduspiiri kaitseteenistuse ajutine põhimäärus, milles sätestati, et Eesti Vabariigi majanduspiir on Eesti siseturu kaitseks moodustatud kontrollpunktide süsteem.
25. oktoobril 1990 kella 10 paiku hommikul asusid esimesed vabatahtlikud Eesti majanduspiiri valvama. Kolm sinistes mundrites meest asusid Võrumaal Luhamaa külas Pihkva–Riia maanteel sõidukijuhtide ja veoste dokumente kontrollima, need olid Heiki Suomelainen ja Kaur Kikerpill ning Luhamaa piiripunkti ülem Taimo Kiviste. 2. aprillil 1991 asus Eesti majanduspiiri kaitsele 250 piirivalvurit.
30. juunil 1994 võttis Riigikogu vastu Eesti riigipiiri seaduse, riigipiiri seadusse oli lisatud klausel, et Eesti maismaapiir on määratud 1920. aasta 2. veebruari Tartu rahulepinguga ning teiste riikidevaheliste piirilepingutega. Riigipiiri seaduse jõustumisel muutusid kehtetuks ülemnõukogus 22.10.1990 vastu võetud Eesti Vabariigi majanduspiiri seadus ja ka samal päeval heaks kiidetud ülemnõukogu otsus majanduspiiri seaduse rakendamise kohta.
Bhavabhūti

Bhavabhūti (भवभूति; 7.–8. sajand) oli India sanskritikeelne näitekirjanik.
Ta pärines suursugusest brahmiinisuguvõsast ja oli Kannauji kuninga Jašovarmani õueluuletaja.
"Mahāvīracarita" ja "Uttararāmacarita" on "Rāmājana" Rāma ja Sītā loo töötlused. "Mālatīmādhava" on 10-vaatuseline armastuslugu.
FN Browning M1903

FN Browning M1903 (FN Mle 1903 või Browning No.2) on Belgia poolautomaatpüstol, mille konstrueeris John Browning ning mida tootis Fabrique Nationale (FN). Püstolit hakati tootma 1903. aastal. Püstolis on kasutusel padrun 9 mm Browning Long. 
FN Browning M1903 aetakse tihti eksikombel segi Ameerika Ühendriikide püstolitega Colt M1903 Hammerless (.32 ACP) ja Colt M1903 Hammer (.38 ACP). FN M1903 on sama mehaanilise konstruktsiooniga nagu Colt M1903 Hammerless ning Browning müüs seda mõlemale ettevõttele (ja ka teistele), aga see on suurem, et tulistada võimsamat, 9 mm Browning Long padrunit. Kuna M1903 on töökindel, täpne, kerge ja kiiresti laetav, väljastati see teenistuspüstolina paljude politseijõudude ja sõjavägede teenistujatele. Püstoli algne nimi oli Browning Modèle de Guerre (prantsuse keelest 'Browningu sõjamudel') või Browning Grand Modèle ('Browningu suur mudel').
Strateegiline kommunikatsioon

Strateegiline kommunikatsioon on avalikkusega suhtlemine, eesmärgiga mõjutada käitumist, tõkestada valeteabe levikut ja lahendada vastuolusid. 
Strateegiline kommunikatsioon tugineb üldistele suhtlemis- ja keeleteooriatele.
Korgitser

Korgitser on tööriist korgiga suletud pudelite avamiseks.
Korgitser koosneb tavaliselt terava otsaga metallist heeliksist ja käepidemest, mille abil keeratakse heeliks korgi sisse ning kork tõmmatakse pudeli kaelast välja. Kaasaegsemad korgitserid kasutavad erinevaid hoobade süsteeme, et suurendada korgi välja tõmbamiseks rakendatavat jõudu. Korgitserid on vajalikud, sest kork ise on väike ja sile ning seda on raske haarata, eriti siis, kui see on täielikult pudelikaelas.
Korgitseri ajalugu.
Korgitseri disain põhineb keerdus otsaga metallvardal, mida kasutati vanasti lasu ebaõnnestumisel musketist kuuli väljavõtmiseks. Korgitser pärineb tõenäoliselt Inglismaalt. Algselt kasutati seda õlle- ja siidripudelite avamiseks. Hiljem ka pudelites õhukindlalt laagerdatud veinide avamiseks.
Korgitseride tüübid.
Lisaks võib korgitser olla ühe tööriistana integreeritud Šveitsi armee taskunoasse
Teksti sidusus

Teksti sidusus e kohesioon tähendab, et tekst on sisuliselt ja tähenduslikult tervik, laused ja tekstiosad on omavahel seotud. 
Kohesiooni tekitamiseks kasutatakse erinevaid sidususvahendeid, nagu sidendeid (sh sidesõnad), kordust, asendust (sh asesõnad, asemäärsõnad ja sünonüümid), väljavõttu e ellipsist, antonüümiat, hüponüümiat jm. Kui sidususvahendeid mitte kasutada, muutub tekst hüplikuks ning lugejal on keeruline kirjutaja mõttekäiguga kaasas käia.
Teksti temaatilised suhted ja nende väljendamine.
Tekstis tuuakse iga lausega sisse uut infot ja esitatakse teksti teema kohta mingi väide. Lausete vahel on niisiis temaatilised suhted, mida saab väljendada erinevat moodi:
• Tekstis olevaid lauseid võib siduda sama teema. Näiteks:
"Tartu on Eesti vanimaid linnu. Teda mainiti esimest korda juba ligi 1000 aastat tagasi. Tartus elab ligi 100 000 elanikku." 
• Uue lause teemaks võib saada eelmise lause väide. Näiteks:
"Tartu on Eesti vanimaid linnu. Linn tolle aja mõistes ei tähendanud palju muud kui väikest puukindlust. Kindluses elasid nii inimesed kui ka loomad."
• Uue lause teemaks võib saada üks osa eelmise lause teemast või väitest. Näiteks:
"Tartu on Eesti vanimaid linnu. Kesklinna ilmestavad raekoda ja ülikooli peahoone. Ropkas paiknevad suuremad tööstusettevõtte."
Lugeja vaatepunkt.
Selleks, et tekst oleks sidus, peab kirjutaja arvestama lugeja olemasolevate teadmistega. Kirjutaja peab läbi mõtlema, kui palju ja millist informatsiooni on vaja tekstis esitada, et lugeja teksti mõistaks. Näiteks on järgmine tekstilõik sidus vaid lugejale, kes elab või viibib Eestis ning teab, et Soome on Eesti naaberriik ja Soome president on Alexander Stubb: "Kuulasin eile Alexander Stubbi. Naaberriigi president pidas meeldejääva kõne."[1]
Pumi (betoonimikser)

Pumi on seguauto, betoonimikser segu vedamiseks. Pumile on paigaldatud betoonipump ja jaotusmast.
Justin Abdelkader

Justin Abdelkader (sündinud 25. veebruaril 1987 Muskegonis Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib Švetsi kõrgliiga klubis EV Zug ründajana vasakäärel.
Aastatel 2005–2008 mängis ta Michigan State University jäähokimeeskonnas, kellega tuli hooajal 2006–07 USA ülikoolide meistriks.
2005. aastal valis Red Wings ta NHL "Draft"is 42. valikuna. NHL-is debüteeris Abdelkader hooaja 2007–08 lõpus. Red Wingsi põhikoosseisu murdis ta hooajal 2009–10. Red Wingsi meeskonnas mängis ta kuni hooajani 2019–20. Individuaalselt oli tema edukaim hooaeg NHL-is 2014–15, mil ta lõi 23 väravat ja andis 21 väravasöötu.
2021. aasta veebruaris liitus ta Zugiga. Samal aastal tuli ta klubiga Šveitsi meistriks.
2007. aastal võitis Abdelkader USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel pronksmedali. USA jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2012., 2014. ja 2021. aasta jäähoki maailmameistrivõistlustel. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta pronksmedali.
Nikita Zadorov

Nikita Sergejevitš Zadorov (vene keeles Никита Сергеевич Задоров; sündinud 16. aprillil 1995 Moskvas) on Venemaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Vancouver Canucks.
Hooajal 2012–13 asus ta mängima Ontario Hockey League'i klubis London Knights.
2013. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft"is 16. valikuna. 2013. aasta septembris sõlmis ta Sabresiga kolmeaastase lepingu. NHL-is debüteeris Zadorov 19. oktoobril 2013 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Esimese värava lõi ta liiga sama aasta 23. oktoobril mängus Boston Bruinsi vastu. 2013. aasta novembris naasis ta London Knightsi, kus mängis kuni hooaja lõpuni. Hooajal 2014–15 sai Zadorov NHL-is Sabresi meeskonnas kirja kolm väravat ja 12 väravasöötu.
2015. aasta juunis siirdus ta Colorado Avalanche'i, kus mängis kokku viis hooaega.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta üheaastase lepingu Chicago Blackhawksiga. 2021. aasta juulis kaubeldi ta Calgary Flamesile. 12. aprillil 2023 tegi ta 3:1 võidumängus San Jose Sharksi üle kübaratriki.
2023. aasta novembris kaubeldi Zadorov Flamesist Vancouver Canucksi. 13. märtsil 2024 tegi ta mängus Colorado Avalanche'i vastu Gordie Howe'i kübaratriki, kui lõi värava, andis väravasöödu (Ilja Mihhejevi väravale) ja osales kakluses (Avalanche'i mängija Josh Mansoniga).
2019. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Zadorov Venemaa jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
David Musil

David Musil (sündinud 9. aprillil 1993 Calgarys) on Kanadas sündinud Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana Tšehhi kõrgliiga klubis HC Pardubice.
Aastatel 2009–2013 mängis ta Western Hockey League'i klubides Vancouver Giants ja Edmonton Oil Kings.
2011. aastal valis Edmonton Oilers ta NHL-i "draft"is 31. valikuna. Hooajal 2013–14 debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Olilersi noorteklubis Oklahoma City Barons. Oilersi meeskonnas debüteeris ta NHL-is 4. aprillil 2016 mängus Calgary Flamesi vastu. Kokku pääses ta hooajal 2014–15 NHL-is väljakule neljas mängus. Järgmisel kahel hooajal mängis ta AHL-is Condorsi ja Tucson Roadrunnersi meeskonnas.
2017. aasta juulis liitus ta Tšehhi kõrgliigaklubiga Třineci HC Oceláři. Aastatel 2019, 2021 ja 2022 tuli ta klubiga Tšehhi meistriks. 2022. aasta mais siirdus ta Pardubicesse.
Tema isa Frank Musil on endine jäähokimängija, kes mängis mitmeid aastaid NHL-is. Tema vanaisa Jaroslav Holík võitis ta 1972. aasta taliolümpiamängudel Tšehhoslovakkia jäähokikoondises mängides pronksmedali. Musili onu Bobby Holík on samuti NHL-is mänginud.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Musil osalenud 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Kalev Tõll

Kalev Tõll (18. detsember 1942 Mägi-Kurdla küla, Laimjala vald, Saaremaa – 17. jaanuar 2024) oli eesti veemootorisportlane. 
Ta küüditati 1949. aastal koos perekonnaga Novosibirski oblastisse, tagasi Eestisse tuli pere 1958. aastal. 
1962. aastal lõpetas ta Orissaare Keskkooli 13. lennu.
Sportlasena.
Ta võistles aastatel 1968–1980 peamiselt Narva eest ning 500 cm3 sportpaatide võistlusklassis (SC). Tuli aastatel 1976–1977 kokku kolm korda Eesti NSV meistriks ning sai veel aastatel 1971–1975 kokku neli hõbe- ja kolm pronksmedalit. 
Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kokku kolm medalit: 1977. aastal kuld- ja hõbe- ning 1976. aastal pronksmedali. Püstitas 1975. aastal 500 cm3 sportpaatide võistlusklassis (SC) NSV Liidu rekordi.
Filip Hronek

Filip Hronek (sündinud 2. novembril 1997 Hradec Královés) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Vancouver Canucks.
Tšehhi kõrgliigas debüteeris Hronek hooajal 2014–15 Mountfield HK meeskonnas.
2016. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i "draft"is 53. valikuna.
Hooajal 2016–17 suundus ta mängima Põhja-Ameerikasse, liitudes Ontario Hockey League'i klubiga Saginaw Spirit. Hooaja 2016–17 lõpus asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins. 2017. aastal võitis ta Griffinsiga Calder Cup'i. Hooajal 2017–18 valiti Hronek AHL-i hooaja uustulnukate sümboolsesse koosseisu.
NHL-is debüteeris ta 4. oktoobril 2018. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 13. oktoobril mängus Boston Bruinsi vastu. Debüüthooajal lõi ta NHL-is viis väravat ja andis 18 väravasöötu. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis Hronek laenulepingu taas Mountfieldis. NHL-i hooaja alguses naasis ta Red Wingsi.
2023. aasta märtsis kaubeldi Red Wingist Vancouver Canucksi.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Hronek osalenud neljadel maailmameistrivõistlustel. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel oli Hronek resultatiivseim kaitsemängija (3+11) ning ta valiti turniiri parimaks kaitsjaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Tšehhi koondisega pronksmedali.
Vanik (peaehe)

Vanik on setu neidude peaehe.
Vanik oli umbes 10 cm laiune papist või kasetohust valmistatud poolvõru, mis oli kaetud siid- või villase riide ning kardpaeltega. Vaniku ülemine serv oli ääristatud kitsa punase volditud paelaga ("hari"). Otstes olevate paelte abil seoti 
vanik pähe nii, et selle alumine serv jäi harilikult poole lauba kõrgusele. Enamasti kattis vaniku allosa rullikeeratud ja kuklas sõlmitud rippuvate otstega brokaat- või siidrätt, selle puudumisel seoti peol vanikule lihtsalt kuklaosas rippuvaid siidpaelu. 
19. sajandi I poolel kanti vanikut neidude poolt veel argipäeviti, sajandi II poolel vaid pidulikul sündmusel - peamiselt pruuttüdrukud pulmas.
Brēmeles

Brēmeles on endine küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asus valla idaosas Koiva jõe kaldal.
Küla aladel kasvavad tammed ümbermõõtudega 4,65 meetrit, 4,73 meetrit ja 4,85 meetrit, Cēļi saar ümbermõõduga 5,17 meetrit ning Cēļi tamm ümbermõõduga 4,1 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 14 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Tarnīsas

Tarnīsas on endine küla ("skrajciems" ehk hajaküla) Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asus valla lõunaosas.
Endise küla maadel kasvav Šustese pärn ümbermõõduga 3,78 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2001 oli külas 47 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Tilgaļi

Tilgaļi on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla keskosas Ümera jõe kaldal.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 20 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Libor Šulák

Libor Šulák (sündinud 4. märtsil 1994 Pelhřimovis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana KHL-i klubis Omski Avangard.
Hooajal 2013–14 debüteeris ta Tšehhi kõrgliigaklubis Chomutovi Piráti.
Aastatel 2015–2017 mängis ta Austria kõrgliigaklubis Znojmo Orli.
2017. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga Lahti Pelicans. 2017. aasta mais sõlmis ta kaheaastase lepingu NHL-i klubiga Detroit Red Wings, kuid jäi hooajaks 2017–18 laenule Pelicansi. NHL-is debüteeris Šulák hooaja 2018–19 esimeses mängus. Pärast seda pääses ta NHL-is väljakule veel viies mängus, kuid ei kogunud neis ühtegi resultatiivsuspunkti ning mängis hooaja lõpuni American Hockey League'is Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins.
2019. aasta juunis sõlmis ta lepingu KHL-i klubiga Tšerepovetsi Severstal. 2019. aasta novembris liitus ta Soome kõrgliigaklubiga Kookoo. 2020. aasta juulis siirdus ta klubisse Oulun Kärpät. 2021. aasta augustis naasis ta KHL-i, liitudes Vladivostoki Admiraliga.
2022. aasta veebruaris sõlmis ta lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Örebro HK, kus mängis hooaja lõpuni.
Hooajal 2022/23 mängis Šulák taas Vladivostoki Admiralis. Samal hooajal lõi ta KHL-is kaitsemängijatest enim väravaid (13). 2023. aasta mais sõlmis ta lepingu Omski Avangardiga.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Šulák osalenud 2022. aasta taliolümpiamängudel kolmedel maailmameistrivõistlustel (2017, 2018 ja 2021).
Cimpēni

Cimpēni on küla ("maziems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla keskosas Ümera jõe kaldal.
Cimpēni linnamägi on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu kümme elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Sprīdīši

Sprīdīši on küla ("mazciems") Lätis Valmiera piirkonnas Kocēni vallas. 
Küla asub valla idaosas Valmiera piiril maantee A3 ääres.
Aastal 2007 oli külas ligikaudu 39 elanikku. Aastail 2009–2021 kuulus küla Kocēni piirkonda.
Viktor Ljaško

Viktor Ljaško (ukraina keeles "Віктор Кирилович Ляшко"; sündinud 24. aprillil 1980 Osovas) on Ukraina arst ja poliitik. Ta oli aastatel 2020–2021 Ukraina peasanitaararst. Ta on 20. maist 2021 Ukraina tervishoiuminister.
Ta sündis aastal Osovas Dubrovõtsja rajoonis Rivne oblastis. Ta lõpetas aastal 2003 Oleksandr Bogomoletsi nimelise Rahvusliku Meditsiiniülikooli. Aastal 2015 lõpetas ta Ukraina Presidendi alluvuses oleva Riikliku Avaliku Halduse Akadeemia tervisekaitse valdkonna riikliku juhtimise alal.
Ta töötas aastatel 2003–2010 Kiievi piirkonna sanitaar-epidemioloogiateenistuses. Seejärel siirdus ta tervishoiuministeeriumi, alustades peaspetsialistist, saades lõpuks Ukraina SES-i osakonna direktoriks. Aastast 2013 kuni 2014. aasta alguseni oli ta Kiievi piirkondliku sanitaar-epidemioloogiateenistuse juhataja.
Aastatel 2019–2020 oli ta Ukraina tervishoiuministri Zorjana Skaletska asetäitja. 11. märtsil 2020 määrati ta Ukraina peasanitaararstiks.
20. maist 2021 on ta Ukraina tervishoiuminister.
Isiklikku.
Ta on abielus Irina Ljaškoga, neil on tütar.
Oost-Indisch Huis

Oost-Indisch Huis (eesti keeles "Ida-India Maja") on Hollandi Ida-India Kompanii kunagine peakontor Amsterdamis.
Toomas Perli

Toomas Perli (sündinud 13. novembril 1974 Võrus) on eesti teleprodutsent.
Ta on teleproduktsioonifirma Osakond OÜ kaasomanik. Muuhulgas oli Kanal2 2006-2012 kestnud vaadatuima telesaate "Võsareporter" produtsent. Varasemate tööde hulgas on "Parim pakkumine", "Väljalend" ja palju muud. Samuti on ta Kanal2 meelelahutussaate "Õhtu!" produtsent.
Jüri Butšakov

Jüri Butšakov (sündinud 13. veebruaril 1986) on eesti ajakirjanik ja saatejuht. 
Töötab praegu “Kanal 2” televisioonis.
Maksõm Stepanov

Maksõm Stepanov (ukraina keeles "Максим Володимирович Степанов"; sündinud 18. augustil 1975 Skovorodinos Amuuri oblastis) on Ukraina poliitik. Ta oli 30. märtsist 2020 kuni 18. maini 2021 Ukraina tervishoiuminister.
Ta sündis aastal 1975 Skovorodinos Skovorodino rajoonis Amuuri oblastis. Ta lõpetas aastal 1998 Donetski Rahvusliku Meditsiiniülikooli. Aastal 1998 lõpetas ta Kiievi Rahvusliku Majandusülikooli rahvusvahelise majanduse erialal.
Aastatel 1999–2000 töötas ta Naftogazis, 2001–2003 ettevõttes "Viche" ja 2003–2004 maksuametis. 2008–2010 töötas ta Odessa oblasti administratsioonis.
Aastatel 2011–2016 juhtis ta riigifirmat Trükikoda Ukraina.
Ta oli 12. jaanuarist 2017 kuni 10. aprillini 2019 Odessa oblasti administratsiooni juht.
30. märtsist 2020 kuni 18. maini 2021 oli ta Ukraina tervishoiuminister.
2023. aastal tuvastati, et ta osales aastatel 2013–2016 skeemis, mille kaudu omistasid kurjategijad umbes 12 miljonit eurot.
Kadaka puiestee Suurkivi

Kadaka puiestee Suurkivi on rändrahn Tallinnas Mustamäe linnaosas Kadaka puiestee lähedal. 
Kivi geograafilised koordinaadid on .
Kivi kõrgus on 3,1 m, pikkus 5,7 m ja laius 2,5 meetrit. Ümbermõõt on 15,1 meetrit.
Rändrahn võeti kaitse alla 22. mail 1992.
Mart Taniel (sportlane)

Mart Taniel (17. september 1932 Sõmerpalu vald, Urvaste kihelkond, Võrumaa – 18. august 2008 Tartu) oli Eesti veemotosportlane ja -treener.
Lõpetas 1947. aastal Tartu 1. Keskkooli. 
Hakkas 1947. aastal Tartu Kalevis harrastama kiiruisutamist, alates 1950. aastast ka jahtklubis purjetamist. 
Veemotospordiga tegeles aastatel 1955–1988 Karl Kivastiku ja Georg Vanamöldri juhendamisel. Ta on harrastanud ja olnud harvaesinevalt edukas kõikides tollases Eesti NSV harrastatud paadiklassidel (nii sport- kui ka vabapaatides, mõlemas liigis nii pära- kui ka sisemootoriga). 
Tuli aastatel 1959–1981 9 korda Eesti NSV meistriks. Ta sai NSV Liidu veemotospordi meistrivõistlustel kokku kolm medalit: 1958. aastal hõbe- ning aastatel 1976 ja 1978 pronksmedali. Püstitas aastatel 1960–1961 500 cm3 päramootoriga vabapaatide võistlusklassis (O-500 või OC) kokku neli NSV Liidu rekordit. 
Harrastas ka autosporti, ehitas koos Ants Seileriga Eesti esimese sportauto. 
Juhendas aastatel 1968–1988 Tartu Pioneeride Maja tehnikaringis veemotosportlasi.
Ingrid Mänd

Ingrid Mänd (kuni 2023 Ingrid Roose; sündinud 14. oktoobril 1990 Kuressaares) on eesti dirigent.
Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli koorijuhtimise erialal (Ingrid Kõrvitsa klassis) ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias bakalaureuseõppe koorijuhtimise erialal Hirvo Surva juhendamisel. 2016. aasta sügissemestril täiendas ta end Stockholmi Kuninglikus Muusikakõrgkoolis. 2017. aastal kaitses ta Eesti Teatri- ja Muusikaakadeemias orkestridirigeerimise erialal magistritöö (juhendaja Jüri Alperten) ja sai magistrikraadi. 
Ta on pälvinud esikoha Euroopa Kooriühingu korraldatud 9. rahvusvahelisel noorte dirigentide konkursil Pariisis (2019) ja eripreemia dirigeerimiskonkursil "Choeur de l’orchestre de Paris" (2019).
2013. aasta kevadel asutas ta neidudekoori Kammerhääled. 2018. aasta sügisest kuni 2022. aasta suveni oli ta segakoori HUIK! peadirigent. 
Ta on juhatanud lastekoore 2017. aasta laulupeol "Mina jään" ja naiskoore 2019. aasta laulupeol "Minu arm". 2019. aasta detsembris dirigeeris ta Eesti Rahvusmeeskoori jõulukontserte "Talvevärvid" Tartus, Valgas ja Tallinnas.
2017. aasta jaanuarist kuni 2021. aasta detsembrini töötas ta Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli sümfooniaorkestri dirigendi ning dirigeerimise ja partituuri õppejõuna. 
Ta on juhatanud Eesti Riiklikku Sümfooniaorkestrit, Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia sümfooniaorkestrit, Stockholmi Kuningliku Muusikakõrgkooli sümfooniaorkestrit, Uppsala Kammerorkestrit (Nya Kammarorkestern i Uppsala), Tallinna Kammerorkestrit ja Järvi Akadeemia sümfooniaorkestrit. 
20. mail 2021 valiti ta kolmeks ja pooleks aastaks Orchestre de Paris' koori abidirigendiks. Tema ametiaeg algas 1. jaanuaril 2022. 15. juunil 2024 dirigeeris ta seda koori Eesti Rahva Muuseumis toimunud kontserdil "Unustatud rahvad", kus kanti ette Veljo Tormise koorimuusikat. Sama kontserdikavaga tutvustati eesti muusikat ja keelt 2023. aasta märtsis (emakeelepäeval) Pariisi Filharmoonia kontserdimajas.
Ingrid Mänd on alates 2023. aasta juunist Eesti Koorijuhtide Liidu juhatuse esimees.
Isiklikku.
Ta on alates 21. juulist 2023 abielus dirigent Kaspar Männiga.
Jaan Kelder (arst)

Jaan Kelder (29. august 1869 Kooraste vald, Võrumaa – 3. juuli 1937 Petseri) oli eesti arst ja omavalitsustegelane.
Elukäik.
Jaan Kelder sündis Märdi talus Kooraste vallas Kanepi kihelkonnas Võrumaal. Peale valla- ja Kanepi kihelkonnakooli lõpetamist õppis mitmes keskkoolis, lõpetas Hugo Treffneri Gümnaasiumi. 
Lõpetas 1897. aastal Tartu ülikooli arstiteaduskonna, töötas seejärel lühikest aega arstina Kanepis, 1900. aastal siirdus Venemaale. Töötas algul eraarstina Donimaal saksa koloonias, 1902. aastal sai semstvoarstiks Samara kubermangus, 1912. aastast oli semstvoarst Pihkva kubermangus. Maailmasõja ajal oli vabatahtlikuna arstiks Punase Risti haiglas Poolas. 1917 kuni 1920 oli arstiks Rjazani kubermangus.
1920. aastal opteerus Eestisse. Määrati algul 7. jalaväepolgu arstiks, seejärel 2. Jalaväepolku. 1921. aasta veebruaris määrati ta maakonnaarsti kohuste täitjaks Petseris. Oli sel ajal ainus arst Petseri linnas, tal tuli korraga olla nii maa-, linna-, koolide ja kohtuarstiks. Alles mitu aastat hiljem määrati Petserisse ka teine arst.
Jaan Kelder oli Petseri linnavolikogu liige ja linnapea abi. Oli Eesti Punase Risti Petseri komitee esimees ja Arstide Koja nõukogu liige, mitme Petseri kohaliku seltskondliku organisatsiooni liige.
Isiklikku.
Jaan Kelder oli pianist Eugen Kelderi isa.
Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkond

Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkond (ingliskeelne ametlik nimetus "Faculty of Arts and Humanities") on üks neljast Tartu Ülikoolis akadeemilisi struktuuriüksusi koondavast valdkonnast.
Valdkond loodi 1. jaanuaril 2016 Tartu Ülikooli struktuuri reformi käigus.
Juhtimine.
Humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna esimene dekaan oli prof Margit Sutrop, õppeprodekaan oli dotsent Liina Lindström ja teadusprodekaan oli prof Riho Altnurme.
Alates 1. jaanuarist 2020 on dekaani ametis praktilise keskaja professor Anti Selart. Dekaan Selart määras õppeprodekaaniks professor Anneli Saro ja teadusprodekaaniks taas professor Riho Altnurme.
Tom Kühnhackl

Tom Kühnhackl (sündinud 21. jaanuaril 1992 Landshutis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliiga klubis Skellefteå ründajana vasakäärel.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis Landshut Cannibals, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2008–09 Saksamaa esiliigas. Saksamaa kõrgliigas tegi ta debüüdi järgmisel hooajal Augsburger Panther.
2010. aastal valis Pittsburgh Penguins ta NHL-i "draft"is 110. valikuna.
2010. aastal suundus Kühnhackl Põhja-Ameerikasse, mängides kaks hooaega Ontario Hockey League'is. 2011. aasta märtsis sõlmis ta Penguinsiga kolmeaastase lepingu. Aastatel 2012–2015 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Penguinsi noorteklubis Wilkes-Barre/Scranton Penguins.
NHL-is debüteeris ta Penguinsi meeskonnas hooajal 2015–16. Esimese värava lõi ta liigas 20. veebruaril 2016 mängus Tampa Bay Lightningi vastu. 2016. aasta märtsis pikendas ta Penguinsiga lepingut kahe aasta võrra. Samal hooajal võitis ta klubiga Stanley karika. Kühnhackl sai sellega pärast Uwe Kruppi ja Dennis Seidenbergi kolmandaks Saksamaal sündinud jäähokimängijaks, kes on Stanley karika võitnud. Stanley karika võitis ta Penguinsiga ka 2017. aastal.
2018. aasta juulis liitus ta New York Islandersiga. 2021. aasta jaanuaris sõlmis ta üheaastase lepingu AHL-i klubiga Bridgeport Sound Tigers.
2021. aasta augustis naasis Kühnhackl pärast 11 hooaega Põhja-Ameerikas Euroopasse, sõlmides kaheaastase lepingu Rootsi kõrgliiga klubiga Skellefteå AIK.
Tema isa Erich Kühnhackl on endine jäähokimängija.
Saksamaa jäähokikoondise koosseisus osales Kühnhackl 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Mart Mägi

Mart Mägi (sündinud 6. novembril 1971) on Eesti pikaajaline ärijuht, kes on juhtinud nii avaliku sektori (Omniva, Eesti Statistikaamet) kui erasektori juhtivaid ettevõtteid (sh. Hansa Liising, Amserv Grupp, PriceWaterhouseCoopers Advisors).
Tunnustus.
2021 Tartu Ülikooli Tänutäht
Moritz Seider

Moritz Seider (sündinud 6. aprillil 2001 Zellis) on Saksamaa jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Detroit Red Wings.
Ta alustas klubikarjääri Saksamaa klubis Mannheimi Adler, mille meeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas hooajal 2017–18. Hooajal 2018–19 sai ta Saksamaa kõrgliigas kirja kaks väravat ja neli väravasöötu. Samal hooajal jõudis ta klubiga Saksamaa meistrivõistlustel finaali, kus võideti Müncheni EHC Red Bulli. Samal hooajal valiti Seider Saksamaa kõrgliiga hooaja uustulnukaks.
2019. aastal valis Detroit Red Wings ta NHL-i "draft"is kuuenda valikuna. 2019. aasta juulis sõlmis ta klubiga kolmeaastase lepingu. Hooajal 2019–20 mängis ta American Hockey League'is Red Wingsi noorteklubis Grand Rapids Griffins, saades kirja kaks väravat ja 20 väravasöötu.
2020. aasta oktoobris asus ta laenulepingu alusel mängima Rootsi kõrgliiga klubis Rögle. Hooajal 2020–21 lõi ta Rootsi kõrgliigas seitse väravat ja andis 21 väravasöötu ning oli selle resultatiivseim noormängija liigas. Röglega jõudis ta samal hooajal Rootsi meistrivõistlustel finaalil, kus kaotati Växjö Lakersile. Seider valiti hooaja lõpus liiga hooaja parimaks kaitsemängijaks.
NHL-is debüteeris Seider 14. oktoobril 2021 mängus valitseva Stanley karika võitja Tampa Bay Lightningi vastu ja andis selles mängus kaks väravasöötu. Esimese värava lõi ta NHL-is sama aasta 6. novembril mängus Buffalo Sabresi vastu, tuues lisaajal Red Wingsile 4:3 võidu.
Seider osales Saksamaa jäähokikoondise koosseisus 2019. aasta maailmameistrivõistlustel, kus lõi kaks väravat. 2020. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel jäi ta Saksamaa võistkonnaga oma alagrupis viimaseks. 2021. aasta maailmameistrivõistlustel valiti Seider turniiri parimaks kaitsemängijaks ja turniiri sümboolsesse koosseisu.
Marco Rosa

Marco Rosa (sündinud 15. jaanuaril 1982 Scarborough's Ontario provintsis) on Kanadas sündinud Itaalia jäähokimängija, kes mängib keskründajana Alpide Jäähokiliiga klubis Asiago Hockey 1935.
Aastatel 200–2004 mängis ta USA-s Merrimack College'i jäähokimeeskonnas.
2001. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i "draft"is 255. valikuna, kuid NHL-is ei ole ta kunagi mänginud. Aastatel 2005–2012 mängis ta põhiliselt American Hockey League'i klubides.
Hooajal 2012–13 mängis ta Soome kõrgliiga klubis Espoo Blues. Aastatel 2013–2016 mängis ta Saksamaa kõrgliiga klubis Wolfsburgi Grizzlys. Hooajal 2016–17 mängis ta Saksamaa kõrgliigas Krefeld Pinguine'i meeskonnas.
Alates hooajast 2017–18 on ta mänginud Asiagos. 2018. aastal tuli ta klubiga Alpide Jäähokiliiga võitjaks.
Itaalia jäähokikoondise koosseisus on Rosa osalenud 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Stefano Giliati

Stefano Giliati (sündinud 7. oktoobril 1987 Montréalis) on Kanadas sündinud Itaalia jäähokimängija, kes mängib Austria kõrgliiga klubis HC Bolzano ründajana vasakäärel.
Klubikarjääri jooksul on ta muuhulgas mänginud American Hockey League'i klubides Toronto Marlies ja Norfolk Admirals, Soome kõrgliiga klubides SaiPa ja Espoo Blues, KHL-i klubis Zagrebi Medveščak, Šveitsi kõrgliiga klubides HC Davos ja SCL Tigers, Saksamaa kõrgliiga klubis Schwenninger Wild Wings. Bolzanos mängib ta alates hooajast 2019–20.
Itaalia jäähokikoondise koosseisus osaleb Giliati 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Browning M1917

Browning M1917 on Ameerika Ühendriikide raskekuulipilduja, mis oli Ameerika Ühendriikide relvajõudude teenistuses esimeses ja teises maailmasõjas ning Korea sõjas. See on olnud ka teiste riikide sõjavägede teenistuses. 
Relva juhtimiseks oli vaja eraldi meeskonda, relv oli lintsööturiga ja vesijahutusega ning oli teenistuses paralleelselt kergema kuulipildujaga Browning M1919. Raskekuulipildujat M1917 kasutati pataljoni tasemel ning see pandi tihti mõne sõiduki (nt džiibi) peale. Relvast oli kaks põhilist varianti: M1917 (mida kasutati esimeses maailmasõjas) ja M1917A1 (mida kasutati pärast esimest maailmasõda). Browning M1917 oli kasutusel nii õhusõidukitel kui ka jalaväeüksustes, selle laskekiirus on 450 lasku minutis. Variandi M1917A1 laskekiirus on 450–600 lasku minutis.