tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Filfla

Filfla (itaalia keeles "Filfola") on saar Maltas.
Saar asub Vahemeres Malta saare edelarannikust umbes 4,5 kilomeetri kaugusel. Saar on madal lubjakiviplatoo, mille peal on kuni 60 meetri kõrgune järskude seintega kaljumassiiv (Keskplatoo).
Filflast umbes sada meetrit edelas asub Filfoletta saar, kus asub Malta territooriumi lõunapoolseim punkt.
Tänapäeval on saar asustamata. Saarele minek on võimalik ainult Malta Keskkonna- ja Loodusvarade Ameti loal.
Ajalugu.
Filfla saar oli tõenäoliselt püha Malta saare neoliitikumiaegsetele elanikele, kes rajasid Malta saare rannikule Ħaġar Qimi ja Mnajdra templi, kust avaneb vaade Filfla saarele.
Saarel oli 1343. aastast teada Filfla jumalaemale pühitsetud kabel, mis hävis maavärinas 1856. aastal.
18. sajandi lõpul oli saare klooster ja kabel, tuletorn ning mingi kindlustis (väidetud on forti, kuid saar on liiga väike, et selle peale mahuks fort ära).
Kuni 1971. aastani kasutasid Briti mere- ja lennuvägi saart laskeharjutuste sihtmärgina. Seetõttu on tänapäevalgi ala ühe meremiili ulatuses ümber saare võimaliku lõhkemata laskemoona tõttu keelatud kalapüügiks.
1980. aastal kuulutati saar linnukaitsealaks ja 1988. aasta looduskaitsealaks määramine piiras saarele ligipääsu veelgi.
Selgmine valgusvastus

Selgmine valgusvastus on refleks, mis aitab loomadel, nagu kaladel ja putukatel aru saada, milline kehapool on üleval, võimaldades neil hoida oma keha püstises asendis.
Handlová

Handlová (saksa keeles "Krickerhau", ungari keeles "Nyitrabánya") on linn Slovakkias Trenčíni maakonnas Prievidza ringkonnas.
Geograafiline asend.
Handlová asub Prievidzast ligikaudu 11 km idakagus, Banská Bystricast umbes 28 km läänes ja Trenčínist 58 km idakagus.
Ajalugu.
Handlová on asutatud 1376. aastal, mil saabus palju saksa ümberasujaid. Kivisütt hakati piirkonnas kaevandama 18. sajandi teisel poolel. 1945. aastal saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja. Linnaõigused sai Handlová 1960. aastal.
10. augustil 2009 toimus Handlová söekaevanduses plahvatus, mille tagajärjel hukkus 20 inimest.
15. mail 2024 tulitas 71-aastane Juraj Cintula Handlovás Slovakkia peaministrit Robert Ficot, kes sai raskelt vigastada.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Handlová elanikest slovakke 89,82%, tšehhe 0,36%, ungarlasi 0,31% ja mustlasi 0,19%. Rahvus oli teadmata 8,83%-l elanikest.
Magnus Villota

Magnus Villota (sündinud 11. veebruaril 1998 Pärnus) on Eesti jalgpallur (keskkaitsja), kes mängib Eesti Premium liiga klubis Pärnu JK Vaprus.
Karjääri statistika.
Klubi.
"Uuendatud seisuga 26. november 2023"
Dobšiná

Dobšiná (saksa keeles "Dobschau", ungari keeles "Dobsina") on linn Slovakkias Košice maakonnas Rožňava ringkonnas.
Linna lähedal asub Dobšiná jääkoobas, mis kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Geograafiline asend.
Dobšiná asub Slovaki maagimäestiku nõlvadel, Rožňavast ligikaudu 21 km põhjaloodes. Linnast põhjas asub Slovaki Paradiisi rahvuspark.
Ajalugu.
Dobšinát on esmamainitud 1326. aastal, mil sinna saabusid saksi kaevurid. Alates 15. sajandi lõpust on Dobšinát dokumentides nimetud linnaks ("civitas"). Piirkonnas kaevandati kulda, hõbeda ja niklit, hiljemrauamaaki, vaske, koobaltit ja elavhõbedat. 1556. ja 1584. aastal rüüstasid linna türklased.
17. sajandil kujunes Dobšiná oluliseks terasetootmise keskuseks. Vanema erialase kirjanduse andmetel ehitati esimene kõrgahi Dobšiná lähedale 1680. aastal. Arhiividokumentides mainitakse Dobšina esimest kõrgahju aga alles 1722. aastal.
1897. aastal koobalti ja nikli kaevandamine Dobšinás lõpetati. Rauamaaki kaevandati kuni 1970. aastani.
1945. aastal saadeti linna saksa rahvusest elanikkond riigist välja. 18. mail 1945 Přerovi veresaunas hukatud 267-st saksa rahvusest tsiviilisikust olid 131 pärit Dobšinást.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Dobšiná elanikest slovakke 84,14%, mustlasi 3,63%, tšehhe 0,33% ja ungarlasi 0,31%. Rahvus oli teadmata 11,29%-l elanikest.
Deutsch Jahrndorf

Deutsch Jahrndorf ([ˌdɔʏtʃ ˈjaːɐ̯ndɔʁf]) on vald "(Gemeinde)" Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas. See asub mõne kilomeetri kaugusel nii Ungari kui ka Slovakkia piirist. Deutsch Jahrndorf on Austria idapoolseim vald, mis asub 17. meridiaanil ida pool, ja Saksa keeleruumi idapoolseim vald pärast 1945. aastat ja sakslaste väljasaatmist.
Ajalugu.
Endine Ungari küla läks koos Burgenlandiga pärast Esimest maailmasõda Austria vabariigile. Külma sõja ajal, või vahetult pärast Teist maailmasõda kuni 1989. aasta Nõukogude režiimi vastaste revolutsioonideni oli Deutsch Jahrndorf idapoolseim lääneliku turumajandusega vald Kesk-Euroopas. See asub kaugemal idas kui kogu endine Ida-Saksamaa, ja on kaugemal idas kui Poola ning endiste Tšehhoslovakkia ja Jugoslaavia osad, mis kõik olid kommunistlikud riigid "Raudse eesriide" taga.
Desenzano del Garda

Desenzano del Garda (brescia keeles Dezensà) on linn ja vald Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis Garda järve edelakaldal. Piirneb Castiglione delle Stiviere, Lonato, Padenghe sul Garda ja Sirmione vallaga.
Edelstal

Edelstal on väikelinn "(Gemeinde)" Austrias Burgenlandi liidumaal Neusiedl am See ringkonnas.
Ajalugu.
9. sajandil oli seal, Rooma kindluse Carnuntumi lähedal avaaride asula.
Linna purustasid 1529. ja 1683. aastal türklased.
Enne Trianoni rahulepingut oli see Ungari kuningriigis Mosoni maakonna Rajka (ungari: Jaras) ringkonnas.
Inimesi.
1785. aastal kolis perekond List (hilisem Liszt) sealt Kittseesse (Köpcsény), Adam Liszt (helilooja isa) sündis seal.
Vaatamisväärsused.
Linnas on 1740. aastast pärit pühale Stephanile pühitsetud roomakatoliku kirik.
Majandus.
Lähedalasuvatest Römerquelle allikatest pärit mineraalvett on villitud alates 1890. aastast.
Kráľovský Chlmec

Kráľovský Chlmec (kuni 1948. aastani Kráľovský Chlumec, ungari keeles "Királyhelmec") on linn Slovakkias Košice maakonnas Trebišovi ringkonnas.
Geograafiline asend.
Kráľovský Chlmec asub Ungari piirist 5 km ja Ukraina piirist ligi 11 km kaugusel, Trebišovist umbes 29 km kagus.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1214. aastal Lelesi kloostri omandina. 14. sajandi keskpaiku asusis piirkonda elama saksa ümberasujad. Kráľovský Chlmec sai linnaõigused 1461. aastal ja kuulus seejärel erinevatele ungari aadliperekondadele.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Kráľovský Chlmeci elanikest ungarlasi 72,12%, slovakke 23,55%, mustlasi 1,34%, tšehhe 0,19% ja ukrainlasi 0,16%. Rahvus oli teadmata 2,3%-l elanikest.
B-29 Bockscar

B-29 Bockscar oli Teise maailmasõja ajal Ameerika Ühendriikide õhuväe ühe Silverplate B-29 raskepommitaja koodnimi. Enim on see tuntud kui lennuk, mida ameeriklased kasutasid 9. augustil 1945, et heita tuumapomm, koodnimega Fat Man, Jaapani linnale nimega Nagasaki.
Ajalugu.
Silverplate B-29 44-27297, koodnimega Bockscar, kuulus Teise maailmasõja ajal 393. pommituseskadrilli 509. liitrühma. Lennuk valmistati aastal 1945 projekti Silverplate raames, mis oli osa Manhattani projektist. Projekti eesmärgiks oli välja töötada lennuk, mis oleks võimeline kandma ja heitma aatomipommi. Bockscar oli üks viieteistkümnest B-29 pommitajast, mida ameeriklased kasutasid Tiniani saarel Jaapanisse õhurünnakute sooritamiseks. 
Lennuk oli toodetud ettevõttes Martin Aircraft Co. 
Lennuki esmalend leidis aset 19. märtsil 1945, kui toimus õhusõiduki transport Offutti, Armee Õhuväe baasi. Sealt edasi toimetati õhusõiduk sama aasta aprillis Wendoveri, Armee Õhuväe baasi, kus lennuki meeskonnaks määrati rühm C-13, 509. liitrühmast. C-13 meeskonna komandör oli Friedrich C. Bock, kelle järgi sai lennuk hüüdnime Bockscar (otsetõlkes 'Bocki auto'). Sama aasta lõpus viidi lennuk Tiniani saarele, kus seda hakati ette valmistama pommituslendudeks Jaapanisse. 
Pommituslennud.
Vaatamata sellele, et lennuk oli välja töötatud spetsiaalselt aatomipommi heitmiseks, kasutati seda veel mitmel õhurünnakul Jaapanisse. Neist on dokumentaalselt leidnud kinnitust järgmised:
Bockscar pärast sõda.
Pärast Teise maailmasõja lõppu leidis Bockscar kasutust veel ühel ametlikul ülesandel. Sõja lõpus püsis lennuk veel mõnda aega Tiniani saarel, kuid sama aasta novembris (1945), viidi lennuk tagasi Ameerikasse Roswelli Armee Õhuväe baasi.
Juunis 1946 võttis Bockscar osa operatsioonist Crossroads, mis oli ameeriklaste korraldatud aatomipommide katsetamise operatsioon. Andmed Bockscari ülesannetest operatsiooni vältel puuduvad. 
Pärast operatsiooni transporditi lennuk 1946. aasta augustis Roswelli, Armee Õhuväe baasi ja septembris viidi õhusõiduk Davis-Monthani nimelisse Õhuväe baasi, kus lennuk määrati Ameerika Õhuväe Muuseumi varaks. Bockscari viimane lend leidis aset 22. septembril 1961, kui lennuk toimetati läbi Wendoveri Ameerika Õhuväe Muuseumi, kus seda eksponeeritakse tänini.
Unerežiim

Unerežiim (inglise ")" on elektri säästmise režiim elektroonikaseadmetele nagu näiteks arvuti, nutitelefon ja televiisor. Unerežiim on loodud, et hoida seade tööl, kulutades selleks energiat minimaalselt. Seadme unerežiimi olekust teatab tavaliselt LED-tuli, mis vilgub aeglaselt. 
Kuidas töötab.
Kui seade lülitub unerežiimi, saadab operatsioonisüsteem käsu arvuti baasvahetussüsteemile, et salvestada süsteemi hetkeline olek arvuti muutmälule. See võimaldab arvutil kiiresti taastada süsteemi endise oleku, kui kasutaja äratab arvuti unerežiimist. 
Arvuti energiatarve on unerežiimis olles mitu korda vähendatud, võrreldes tavaolekus kasutatava energiatarbega, sest toidet vajab ainult muutmälu.
Aktiveerimine.
1. Windowsi arvutil: Tuleb klõpsata nupul ""Start", valida "Power" ja seejärel valida menüüst "Sleep". Alternatiivselt saab vajutada klahvikombinatsiooni "Windows"" + "X" ja valida ilmuvast menüüst ""Power Options". Seejärel tuleb klõpsata valikul "Choose what the power button does" ja valida "Sleep".
2. Mac-arvutil: Tuleb klõpsata ekraani vasakus ülanurgas asuval Apple'i menüül, valida "Sleep" või vajutada toitenuppu, et Mac-i unerežiimi panna. Samuti saab seadistada oma Mac-i automaatselt unerežiimi sisenemiseks pärast teatud tegevusetuse perioodi, minnes menüüsse "System Preferences" ning sealt valides "Energy Saver"".
3. Sülearvutil: Enamikul sülearvutitel on eraldi unerežiimi nupp või klahvide kombinatsioon, mida vajutades saab unerežiimi aktiveerida.
4. Mobiilseadmel: Enamikul nutitelefonidel ja tahvelarvutitel saab unerežiimi aktiveerida, vajutades toitenuppu. Mõnel seadmel saab ka määrata unerežiimi taimeri, mis paneb seadme automaatselt unerežiimi, kui seade on teatud aja jooksul kasutamata.
5. Mängukonsoolil: Enamikul kaasaegsetest mängukonsoolidest on unerežiim või ooterežiim, mida saab aktiveerida toitenuppu vajutades.
Juri Koroljov

Juri Koroljov on mitme inimese nimi:
Giraltovce

Giraltovce (ungari keeles "Girált", russiini keeles Ґіралтівцї) on linn Slovakkias Prešovi maakonnas Svidníki ringkonnas.
Geograafiline asend.
Giraltovce asub Madal-Beskiidide nõlvadel Topľa jõe ääres, Prešovist ligi 24 km kirdes.
Ajalugu.
Giraltovcet on esmamainitud 1383. aastal. Teistel andmetel on Giraltovcet esmakordselt maininitud 1341. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Giraltovce elanikest slovakke 86,78%, mustlasi 2,05%, russiine 0,3%, tšehhe 0,17% ja ungarlasi 0,15%. Rahvus oli teadmata 10,17%-l elanikest.
Otto Tigane

Otto Tigane (3. veebruar 1901 Kastolatsi, Otepää vald – 13. jaanuar 1992 Räpina) oli Räpina Aianduskooli õpetaja, viljapuude aretaja ja aiandusraamatute autor.
Elulugu.
Otto Tigane sündis Mihkel ja Leena Tigase pere neljanda lapsena. Ta alustas haridusteed Väimela algkoolis. Hiljem õppis Võru Poeglaste Reaalgümnaasiumis, mille lõpetas 1923. aastal. Osales kooliõpilasena Eesti Vabadussõjas ja sai 1919. aasta augustis haavata. Teda raviti Tartu sõjaväehaiglas.
Aastatel 1923–1929 õppis ta Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas. Kuulus üliõpilasseltsi Põhjala. Esimese praktika sai Tartus ülikooli õppe-katseaias ja K. Willi puukoolis. 1929. aasta aprillist 1930. aasta juulini täiendas Otto Tigane end Saksamaal Pillnitzi kõrgemas aianduskoolis. Eestisse naasnult töötas aasta aianduse-mesinduse nõuandjana Virumaal. 
1931. aastal läks Otto Tigane õpetajaks Vahi aianduse ja mesinduse kooli, kus töötas 1944. aastani. 10. jaanuaril 1945 alustas ta tööd Räpina Aianduskooli õpetajana. Tigane läks pensionile 1. septembril 1970, kuid jätkas Räpina Aianduskoolis õpetamist 1985. aastani. 
Otto Tigane oli üks kahest Vabadussõja veteranist, kes avas katte 24. juunil 1989 taasavatud Vabadussõja Räpina mälestussambalt.
Ta suri 13. jaanuaril 1992 Räpinas ning on maetud Ristipalo kalmistule.
Aretustöö.
Otto Tigane on seotud Eesti Vabariigi esimeste suuremate puuviljaaedade rajamisega. Ta pani aluse Räpina Aianduskooli puuviljanduse kollektsiooniaedadele ja õppekabinetile. Tigane keskendus viinapuude kasvatamisele avamaal, vormpuude kujundamisele ja kääbusviljapuude kasvatamisele. Tema initsiatiivil hakkas aianduskool kasvatama ja müüma kääbusviljapuude istikuid. Ta oli üks esimesi, kes hakkas Eestis kasutama uusi võtteid viljapuude võrade kujundamisel.
Aiandusraamatud.
Otto Tigane on kirjutanud raamatu "Kääbusviljapuude kasvatamine" (1960), suure osa õpikust "Puuvilja- ja marjakasvatus" (1968), kääbusviljapuude osa raamatus "Aiapidaja käsiraamat" ja palju artikleid erialaajakirjades. Ta on tõlkinud õppekirjandust.
Someșul Mare

Someșul Mare (ungari keeles "Nagy-Szamos") on jõgi Rumeenias.
Jõgi saab alguse Rodna mägedes ja voolab läände. Dej linna lähistel ühineb Someșul Mici jõega Someși jõeks.
Jõe pikkus on 130 km, valgala pindala 5033 km². 
Jõe ääres asuvad Sângeorz-Băi, Beclean, Năsăud ja Dej.
Holíč

Holíč (kuni 1946. aastani Holič, saksa keeles "Weißkirchen (an der March)", "Holitsch", ungari keeles "Holics") on linn Slovakkias Trnava maakonnas Skalica ringkonnas.
Geograafiline asend.
Holíč asub Zahorska Nižina madalikul Tšehhi piirist kolme ja poole kilomeetri kaugusel, Skalicast ligikaudu 6 km edelas.
Ajalugu.
Asulat on nimega "Wywar" esmamainitud 1205. aastal.
Linnas asub barokk-stiilis Holíči loss, mis on alates 1970. aastast riikliku kaitse all.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Holíči elanikest slovakke 89,63%, tšehhe 2,18%, ukrainlasi 0,63% ja mustlasi 0,28%. Rahvus oli teadmata 6,57%-l elanikest.
Britain's Got Talent

Britain's Got Talent (sageli lühendatult BGT) on televisioonis ülekantav Briti talendiotsimisvõistlus ja osa ülemaailmsest frantsiisist "Got Talent", mille on loonud Simon Cowell. Seda juhivad Anthony McPartlin ja Declan Donnelly (kõnekeeles tuntud kui Ant &amp; Dec), seda produtseerivad nii Thames (endine Talkback Thames) kui ka Syco Entertainment, levitab Fremantle ning see edastatakse ITV-s igal aastal (v.a 2021) kevade lõpus kuni suveni. Saade oli algselt ette nähtud tootmiseks 2005. aastal, kuid võtted peatati ITV ja saate algselt kavandatud juhi vahelise vaidluse tõttu. Pärast America's Got Talenti edu sel aastal jätkus tootmine ja programm esilinastus lõpuks 9. juunil 2007. See on kasutuses enam kui 69 riigis vormingus „Got Talent”, mis sarnaneb Fremantle tootetud Idoli ja X Factori vormingutes kirjeldatule. Erinevalt nendest saadetest esitleb Got Talent lisaks laulmisele ka teisi kunstivaldkondi. 
2014. aasta aprillis nimetas Guinnessi rekordite raamat selle formaadi maailma kõigi aegade edukaimaks reality-TV formaadiks. Cowell ütles: "Olen väga uhke, et Got Talent on kodumaine Briti saade. Võlgneme selle edu grupile väga andekaid produtsente üle kogu maailma, kes on selle teoks teinud. Ja muidugi hämmastavale talendile."
Inertsiaalne navigatsioonisüsteem

Inertsiaalne navigatsioonisüsteem (INS) on navigatsioonivahend, mis kasutab arvutit, liikumisandureid (kiirendusmõõtureid) ja pöörlemisandureid (güroskoope), et pidevalt jälgida sõiduki, näiteks lennuki või laeva asukohta, orientatsiooni ja kiirust, ilma, et oleks vaja väliseid viiteid või signaale. Muud seadmed, mis on seotud inertsiaalse navigatsiooniga, on näiteks inertsiaalne juhtimissüsteem ja inertsiaalne mõõteühik (IMU).
Tööpõhimõte.
INS ei suuda enda asukohta ise arvutada, seetõttu algne asukoht tuleb manuaalselt sisestada näiteks GPS abil või muul viisil. Kiirendusmõõturid mõõdavad sõiduki lineaarkiirendust kolmemõõtmeliselt, güroskoobid aga sõiduki nurkkiirust või pöörlemist ümber kolme telje. Arvuti töötleb saadud andmeid ja arvutab reaalajas välja sõiduki asukoha, kiiruse ja orientatsiooni ning uuendab kohe enda asukohta saadud andmete põhjal.
Kasutusalad.
INS-il on palju rakendusi, alates sõjalennukitest ja allveelaevadest kuni kommertslennukite ja kosmosesondideni ("space probe"). INS-i saab kombineerida ka muude navigatsioonivahenditega, nagu GPS või radar, et pakkuda veel täpsemaid navigeerimis- ja juhendamisvõimalusi. INS on oma arengu käigus toonud uuendusi navigeerimisse ja juhtimisse, võimaldades täpsust ja autonoomiat sõjalistes, kaubanduslikes ja kosmosega seotud rakendustes. 
Täpsus.
INS-i täpsus sõltub andurite kvaliteedist ja kalibreerimisest, samuti arvutialgoritmide stabiilsusest ja töökindlusest. Anduri müra, temperatuurimuutuste või mehaanilise vibratsiooni tõttu võib INS-is esineda vigu. Nende vigade minimeerimiseks tuleb INS-i perioodiliselt kalibreerida ja väliste viidete abil korrigeerida. Vanemad inertsiaalsed süsteemid (1970. ja 1980. aastate algus) võisid eksida kuni 2 nm/h. Kaasaegsetes inertsiaalsüsteemides on veamäär tavaliselt 0,6 nm/h.
Eelised.
INS-i peamine eelis on see, et see on täielikult iseseisev ja sõltumatu välistest signaalidest. GPS ja raadiosignaale on võimalik segada ja summutada. INS võib töötada mistahes keskkonnas süvamerest avakosmoseni ning pakkuda täpset navigatsiooniteavet isegi piirkondades, kus välised viited ei ole kättesaadavad või usaldusväärsed. INS ei võta vastu ega kiirga tuvastatavat kiirgust ja ei vaja välist antenni, mis võiks olla leitav radari järgi.
Ševtšenkove (Odessa oblast)

Ševtšenkove (ukraina keeles Шевченкове) on küla Ukrainas Odessa oblastis Izmajili rajoonis. See asub 63 km kaugusel rajooni keskusest Izmajilist ja 28 km kaugusel Dzinilori raudteejaamast.
Ševtšenkove lähedal asub suur hulk Doonau jõgikonda kuuluvaid veehoidlaid.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil oli külas 5625 elanikku. Küla pindala on 6,37 km².
Rahvaarv.
2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Ševtšenkove elanikest suurem osa ukraina keelt kõnelevad inimesed (96,85%).
Cardiffi lennujaam

Cardiffi lennujaam (IATA: CWL, ICAO: EGFF) on ainus rahvusvaheline lennujaam Walesis, see asub 15,7 km Cardiffi kesklinnast edelas Vale of Glamorganis. Lennujaam on alates 2013. aastast Walesi valitsuse omandis. 
2021. aastal oli see 123 000 reisijaga Suurbritannia lennujaamadest reisijate arvu poolest 25. kohal. Võrreldes koroonapandeemiaeelsete aastatega läbib lennujaama oluliselt vähem reisijaid. Võrdluseks: 2019. aastal läbis lennujaama 1,56 miljonit reisijat. 
Ajalugu.
Algusaastad.
Vale of Galmorganis asuvale lennujaamale pandi alus 1940. aastal, kui sinna loodi Suurbritannia kuningliku õhuväe (RAFi) lennubaas. 1950. aastatel hakati hindama õhuväe kasutada olnud lennuvälja potentsiaali kommertslennujaamana ning see päädis uue terminalihoone valmimisega 1952. aastal. Samal aastal avati Dublini lennuliin, mida opereeris Aer Lingus.
1962. aastaks väljusid Cardiffist lennud Prantsusmaale, Põhja-Iirimaale (Belfasti) ja Iirimaale (Corki). Kui 1980. aastate esimesel poolel kogusid üha enam populaarsust lennuliinid Vahemere äärde ning lende hakati korraldama ka üle Atlandi ookeani Kanadasse, siis pikendati lennuvälja lennurada 229 m võrra. See võimaldas lennujaamal teenindada ka suuremaid lennukeid, näiteks Boeing 747.
Tänapäev.
Lennujaamast lähtuvad või seda läbivad järgmiste lennufirmade liinilennud: Aer Lingus, Ryanair, Vueling, TUI, KLM. Peamised rahvusvahelised sihtkohad, kuhu otselennud viivad, asuvad Euroopas, näiteks Holland, Kreeka, Itaalia ja Hispaania.
Cardiffi lennujaam kasutab alates 2019. aastast sajaprotsendiliselt taastuvallikatest pärinevat energiat ja valgusallikatena vaid energiatõhusaid LED-lahendusi. 2040. aastaks püüab lennujaam saavutada süsinikuneutraalsuse.
Lennurada.
Cardiffi lennujaamal on üks lennurada tähisega 12/30. Lennuraja pikkus on 2354 m ja laius 45 m. Tegemist on soonitud asfaltkattega rajaga, mistõttu on võrreldes tavalise rajaga paremini tagatud õhusõiduki rataste haardumine erinevates ilmastikuoludes.
Rajatised.
Cardiffi lennujaamal on lennureisijate teenindamiseks üks terminalihoone.
Lennujaama alal asub British Airwaysi hooldusangaar, kus teenindatakse vaid ettevõtte pikamaalennukeid. Seal saab teenindada korraga kuni viit õhusõidukit, sealhulgas Boeing 777 ja Boeing 787. Lisaks üldhooldusele tehakse seal ka spetsiifilisemaid interjööri- ja elektroonikatöid.
Lennujaama alal tegutsevad väiksemad lennukoolid ning territooriumil on angaarid ja eraldi parkimisala ka väikelennukite jaoks. See ala paikneb peaterminalist edelas ja on reisilennukitest eraldatud.
Koroonapandeemia mõju lennundustööstusele

Koroonapandeemial (COVID-19 pandeemial) oli märkimisväärne mõju lennundustööstusele, kuna laialdased reisipiirangud ja vähenenud nõudlus viisid reisijate arvu ja lennuettevõtjate tulude järsu vähenemiseni kogu maailmas. 2020. aastal teatas Rahvusvaheline Lennutranspordi Ühendus (IATA), et ülemaailmne reisijatevedu vähenes 2019. aastaga võrreldes 66% ja tulude vähenemine on hinnanguliselt 370 miljardit dollarit. 
Lennufirmade ja lennujaamade piirangud.
Pandeemia mõju lennundustööstusele muutis kogu sektorit ning lennufirmad, lennujaamad ja nendega seotud tööstusharud seisid silmitsi märkimisväärsete väljakutsetega. Paljud lennufirmad pidid peatama suure osa oma lennukite töö, lühendama marsruute või vähendama sihtkohti ja teenuseid ning koondama töötajaid. Lennujaamade liiklus vähenes oluliselt, mõned sunniti täielikult sulgema või tegevust vähendama.
Mõju turismisektorile.
Pandeemia avaldas mõju turismitööstusele, kuna paljud riigid sulgesid oma piirid rahvusvahelistele külastajatele ja kehtestanud reisijatele karantiininõuded. See viis rahvusvaheliste reiside märkimisväärse vähenemiseni.
Majanduslik mõju.
Lennutööstus reageeris pandeemiale, rakendades reisijate ja personali ohutuse tagamiseks mitmesuguseid meetmeid, sealhulgas tõhustatud puhastusprotseduure, sotsiaalseid distantseerumise meetmeid ja isikukaitsevahendite kasutamist. Need meetmed suurendasid ka lennuettevõtjate kulusid, mõjutades veelgi nende finantstulemusi. Mitmete riikide valitsused on toetanud ka lennundustööstust selliste meetmetega nagu rahaline abi ja laenutagatised. Paljud lennufirmad näevad aga endiselt vaeva, et toime tulla pandeemia jätkuva mõjuga ja tööstuse pikaajaline tulevik on endiselt ebakindel.
Domilson Cordeiro dos Santos

Domilson Cordeiro dos Santos (tuntud enam nime Dodô järgi; sündinud 17. novembril 1998 Taubatés) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Fiorentina.
Ta alustas jalgpalli mängimist kodulinnaklubis Esporte Clube Taubaté. 2014. aastal liitus ta Coritibaga, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 2016. aastal.
2017. aasta novembris sõlmis ta lepingu Ukraina kõrgliigaklubiga Donetski Šahtar. Hooajal 2018/19 oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Vitória de Guimarães.
2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Fiorentinaga.
Aastatel 2015–2020 mängis Dodô Brasiilia noortekoondistes.
Vastse-Kasaritsa lahing

Vastse-Kasaritsa lahing (4./15. september 1701) oli üks kolmest väiksemast lahingust Kagu-Eestis, mis peeti Wolmar Anton von Schlippenbachi juhitud Rootsi ja Boriss Šeremetjevi juhitud Vene vägede vahel ning lõppes Rootsi võiduga. Lahing toimumiskoht asub tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonnas Kasaritsas. 
Eellugu.
Pärast Venemaa tsaari Peeter I üle Narva lahingus saavutatud võitu suundus Rootsi kuninga Karl XII peaarmee Laiusele talvekorterisse, kust see 1701. aasta mais Kuramaa poole liikus. Rootsi peavägede lahkumise järel jäi Eestimaa kaitsmine Wolmar Anton von Schlippenbachile, kelle käsutuses olid vaid väiksemad ja kehvemad väekoondised, mis sisaldasid ka maakaitseväge, aadlilipkondi ja garnisonisõdureid.
Narva all saadud kaotuse järel jäid venelased Eestimaal siiski sõjaliselt aktiivseks. Petserimaale koondunud Vene armee Boriss Šeremetevi juhatusel alustas peatselt sissetungi Eestimaale.
Lahing.
4. septembril ründasid venelased ühel ajal Rootsi positsioone Räpina, Vastse-Kasaritsa ja Rõuge all. Sel päeval ründas Kasaritsas asuvaid Rootsi vägesid ligi 3000-meheline Vene vägi kolonel Savva Vassiljevitš Aigustovi juhatusel. Venelastel oli plaanis ilmselt Rõuges asuvad Rootsi väed siia meelitada, et sealt siis kergemini läbi murda. 
Rootslasi oli Kasaritsas võrdlemisi vähe: 160 ratsanikku rittmeistrite Berend Rehbinderi ja Brusini juhatusel. Siiski asus see väike üksus abivägesid ära ootamata kohe rünnakule ja põhjustas venelastele suuri kaotusi. Need abiväed, mis olid rittmeister Christoffer Rehbinderi ja kaptenleitnant Quante juhatusel, suundusid aga Rõugesse ning neile läksid järgi ka Rehbinderi ja Brusini vägi.
Hiljem jõudsid kohale ka Schlippenbachi abiväed, kes suundusid Kasaritsast edasi Rõugesse.
Kaotused.
Lahingus kaotasid venelased umbkaudu 100–150 ja rootslased 30–50 meest.
Stephen Eustáquio

Stephen Antunes Eustáquio (sündinud 21. detsembril 1996 Leamingtonis) on Kanada jalgpallur, kes mängib poolkaitsjaana Portugali kõrgliigaklubis FC Porto ja Kanada jalgpallikoondises.
Ta sündis Kanadas Portugali päritolu vanemate peres. Portugali kolis ta seitsmeaastaselt.
Eustáquio on peaaegu kogu klubikarjääri mänginud Portugalis. 2015. aastal debüteeris ta Portugali tugevuselt kolmanda liiga klubis Torreense. 2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Portugali esiliigaklubiga Leixões, kuid juba sama hooaja keskel siirdus ta Portugali kõrgliigasse, kui sõlmis lepingu klubiga Chaves.
2019. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu oma esimese ja seni ainsa välisklubiga, Mehhiko kõrgliigaklubiga Cruz Azul. Seal ta aga läbi ei löönud ning naasis sama aasta lõpus laenule Portugali kõrgliigasse, asudes mängima Paços de Ferreiras, kellega sõlmis 2021. aastal püsiva lepingu.
2022. aasta jaanuaris läks Eustáquio Paços de Ferreirast laenule Portosse, kellega tuli samal hooajal Portugali meistriks. 2022. aasta mais sõlmis ta Portoga püsiva viieaastase lepingu. UEFA Meistrite Liiga hooaja 2022/23 alagrupimängudes lõi ta värava Club Brugge ja Madridi Atlético vastu.
Aastatel 2017–2018 mängis Eustáquio Portugali kuni 21-aastaste koondises. 2019. aasta veebruaris otsustas ta Kanada jalgpallikoondise kasuks. Kanada koondises tegi ta debüüdi 15. novembril 2019 CONCACAF-i Rahvuste Liiga mängus USA vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2021. aasta CONCACAF Gold Cupi esimeses alagrupimängus Martinique'i vastu. Samal turniiril lõi ta veel kaks väravat. Ta kuulus Kanada koondisse ka 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Instrumentaallennureeglid

Instrumentaallennureeglid on lennundusseaduses esitatud reeglite kogum, mis kehtib kõikile instrumentaallende sooritavatele pilootidele.
Instrumentaallennuks loetakse lendu, mis toimub silmsideta maapinna ja horisondiga ning selleks nõutakse eraldi koolitust ja lubasid. Üldiselt leiavad instrumentaallennud aset sellistes ilmastikutingimustes, mil nähtavus on allapoole visuaallennu nähtavuspiiri nõuetest (ik VMC - "Visual Meteorological Conditions"). Instrumentaallennuks on kohustatud lendurid, kes lendavad visuaallennuks ebapiisavate ilmastikuolude korral, kuid instrumentaallendu võib läbi viia ka visuaallennuks sobilikes tingimustes.
Teatud tingimustel on võimalik saada lennujuhilt luba Eri-VFR-lennuks (ik VFR – "Visual Flight Rules"). See on luba, mis annab õiguse piloodil juhinduda temale nähtavast ka tingimustes, mis muidu läheksid vastuollu lennureeglitega. Täpsed VMC miinimumid on kirjeldatud Teede- ja Sideministri määruses 66 sektsioonis “Lisa”.
Instrumentaallennupädevus.
Instrumentaallennureeglid hõlmavad lennuteekonda, navigatsiooni, sidevahendeid, ilmaolusid ja muid lennundusega seotud faktoreid, mis mõjutavad ohutut lendamist, sellest tuleneb ka vajadus eripädevuseks. Instrumentaallennupädevuse (ik IR – "Instrument Rating") taotlemiseks Eesti Vabariigis tuleb tõestada teoreetiliste oskuste taset järgmistes eksamites: 
1) lennundusõigus;
2) üldteadmised õhusõidukitest ja lennuinstrumentidest;
3) lennu planeerimine ja lennu kulgemise jälgimine;
4) inimvõimed;
5) meteoroloogia;
6) raadionavigatsioon;
7) instrumentaallennureeglite kohane (IFR) side.
Need seitse eksamit peaksid tõendama piloodi pädevust.
Piloodi oskus juhtida õhusõidukit lähtudes vaid instrumentidest tähendab seda, et piloot peab mõistma ning tundma kasutatavaid instrumente. Lennuajaloo vältel on juhtumeid, kus piloodi suutmatus mõista instrumendil kuvatud andmeid on viinud katastroofsete tagajärgedeni .
Nähtavuspiirid, millest alates muutub instrumentaallend kohustuslikuks lennureegliks sätestab Eestis Teede- ja Sideministri määrus 66 [1], kuid Eesti kui Euroopa Liidu liikmesriik lähtub lennundusseaduse koostamisel Euroopa Komisjoni seadustest ning määrustest .
Pardainstrumendid.
Õhusõiduki pardal on mitmeid näidikuid/instrumente, millest vaid osa on instrumentaallennul hädavajalikud. Olulisemad pardainstrumendid on:
• aviohorisont – näitab, millises asendis on lennuk horisondi suhtes
• pneumaatiline kiirusenäidik – näitab õhusõiduki kiirust õhu suhtes
• kõrgusmõõtur – näitab õhusõiduki kõrgust merepinna/lennuvälja suhtes
• variomeeter – näitab õhusõiduki vajumis- või tõusukiirust (kiiruse vertikaalkomponendid)
• kohtumisnurga mõõtur – näitab, millise nurga all kohtub lennuki tiib õhuvooluga.
Erinevatel õhusõidukitel on ka muid lisainstrumente, mida siin pole mainitud.
Sabinov

Sabinov (ungari keeles "Kisszeben", saksa keeles "Zeben") on linn Slovakkias Prešovi maakonnas, Sabinovi ringkonna halduskeskus.
Geograafiline asend.
Sabinov asub ajaloolises Šariši piirkonnas, Prešovist umbes 15 km põhjaloodes ja Košicest ligikaudu 44 km põhjas.
Ajalugu.
Sabinovit on esmamainitud 1248. aastal. Linnaõigused sai Sabinov 1299. aastal ja vaba kuningalinna staatuse 1405. aastal. 15. sajandi lõpul sai Sabinov Ida-Slovakkia viie olulisema linna ühenduse Pentopolitana liikmeks, kuhu kuulusid veel ka Košice, Prešov, Bardejov ja Levoča.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Sabinovi elanikest slovakke 91,13%, mustlasi 3,41%, russiine 0,72%, tšehhe 0,26% ja ukrainlasi 0,2%. Rahvus oli teadmata 3,98%-l elanikest.
Veľký Krtíš

Veľký Krtíš (kuni 1927. aastani Veľký Krtýš, ungari keeles "Nagykürtös") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas, Veľký Krtíši ringkonna halduskeskus.
Geograafiline asend.
Veľký Krtíš asub Krupinská planina tasandikul Ungari piirist 12 km kaugusel, Banská Bystricast ligikaudu 59 km lõunas.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1245. aastal. Veľký Krtíš asus olulisel keskaegsel kaubateel. Aastatel 1554–1593 oli Veľký Krtíš Osmanite riigi võimu all. 17. sajandil oli asula kuni 1680. aastani peaaegu täiesti purustatud ja asustamata. Soodsad tingimused majandusarenguks avanesid 19. sajandil pärast pärisorjuse kaotamist. 
1854–1864 hakati piirkonnas tegelema kaevandustööstuse arendamisega, avati esimene pruunsöekaevandus. 1948. aastal taastati pruunsöe kaevandamine.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Veľký Krtíši elanikest slovakke 84,46%, ungarlasi 4,76%, tšehhe 0,66%, mustlasi 0,41% ja ukrainlasi 0,28%. Rahvus oli teadmata 9,01%-i elanikest.
Brandon Tanev

Brandon Tanev (sündinud 31. detsembril 1991 Torontos) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Seattle Kraken ründajana vasakäärel.
Aastatel 2012–2016 mängis ta Providence College'i jäähokimeeskonnas. Pärast seda sõlmis ta 2016. aasta märtsis lepingu NHL-i klubiga Winnipeg Jets. NHL-is debüteeris ta sama aasta 5. aprillil mängus Anaheim Ducksi vastu. Tanev mängis selles mängus ühes ründeliinis koos Adam Lowry ja Chris Thorburniga. Esimesed kaks väravat lõi Tanev 4. novembril 2016 mängus Detroit Red Wingsi vastu, kuid need jäid tema ainsateks väravateks sel hooajal NHL-is. Seetõttu mängis Tanev osa hooajast American Hockey League'is (AHL) Jetsi tütarklubis Manitoba Moose. Hooajal 2017/18 tegi Tanev NHL-is oluliselt edukama hooaja, kui lõi kaheksa väravat ja andis 10 väravasöötu, lisaks sai ta väljalangemismängudes kirja 4+2. 27. märtsil 2018 sai ta mängus Boston Bruinsi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is. 2018. aasta juulis pikendas Tanev Jetsiga lepingut ühe aasta võrra. Ta mängis põhiliselt neljandas ründeliinis koos Andrew Coppi ja Lowryga. Hooajal 2018/19 sai Tanev NHL-is kirja 14 väravat ja 15 väravasöötu.
2019. aasta juulis sõlmis Tanev kuueaastase lepingu Pittsburgh Penguinsiga. Esimese värava lõi Tanev Penguinsi meeskonnas 16. oktoobril 2019 mängus Colorado Avalanche'i vastu. Värav sai sündis lisaajal arvulises vähemuses mängudes, millega sai Tanev Mario Lemieux' kõrval teiseks Penguinsi mängijaks, kes on lisaajal arvulises vähemuses olles võiduvärava löönud. Penguinsis jätkas Tanev kaitsvamas rollis mängimist, kuuludes esimesel hooajal ühte ründekolmikusse koos Teodors Bļugersi ja Zach Aston-Reese'iga ning teise hooaja alguses kolmandasse ründekolmikusse koos Jared McCanni ja Mark Jankowskiga. Hooajal 2021/22 oli Tanev mitmel korral kimpus vigastustega ning 32 mänguga sai ta kirja seitse väravat ja üheksa väravasöötu.
2021. aasta juulis valis NHL-is esimest hooaega alustav klubi Seattle Kraken Tanevi "Expansion Draft"is. Tanev lõi kaks väravat, kui Kraken sai 14. oktoobril 2021 Nashville Predatorsi vastu kirja oma kõige esimese võidu NHL-is. 2021. aasta detsembris sai Tanev vigastada ja jäi kogu ülejäänud hooajast eemale. 30 mänguga jäi sel hooajal tema arvele üheksa väravat ja kuus väravasöötu. Hooajal 2022/23 tegi Tanev NHL-is seni oma resultatiivseima hooaja, kui lõi 16 väravat ja andis 19 väravasöötu.
Tema vanem vend Christopher Tanev on samuti jäähokimängija. Tanev ja tema perekond on Makedoonia päritolu.
Eeli Tolvanen

Eeli Tolvanen (sündinud 22. aprillil 1999 Vihtis) on Soome jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Seattle Kraken ründajana paremäärel.
Ta alustas jäähoki mängimist Soome klubis Espoo Blues. Aastatel 2015–2017 mängis ta United States Hockey League'i klubis Sioux City Musketeers.
2017. aastal valis Nashville Predators ta NHL-i "draft"is 30. valikuna. Enne Põhja-Ameerikas profikarjääri alustamist mängis Tolvanen hooajal 2017/18 KHL-i klubis Jokerit. Tolvanen oli sel hooajal Jokerite resultatiivsuselt teine mängija (19 väravat, 17 väravasöötu) ning Nicklas Jenseni kõrval suurim väravalööja. Väljalangemismängudes lõi Tolvanen kuus väravat.
Pärast seda, kui Jokerit olid väljalangemismängudest välja langemud, sõlmis Tolvanen lepingu Predatorsiga. NHL-is debüteeris Tolvanen 31. märtsil 2018 mängus Buffalo Sabresi vastu. Suurem osa hooajast 2018/19 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Predatorsi tütarklubis Milwaukee Admirals, kus ta lõi 15 väravat ja andis 20 väravasöötu. NHL-is sai ta sel hooajal kirja neli mängu ning lõi 1. detsembril 2018 mängus Chicago Blackhawksi vastu oma esimese värav NHL-is. Hooajal 2019/20 mängis Tolvanen ainult AHL-is, kus ta sai kirja 21+15. Hooaja 2020/21 esimeses pooles mängis taas ta Jokerites ning sai KHL-is 25 mänguga kirja viis väravat ja kaheksa väravasöötu. NHL-i hooajal 2020/21 kindlustas Tolvanen koha Predatorsi põhikoosseisus. 40 mänguga sai ta sel hooajal NHL-is kirja 11 väravat ja 11 väravasöötu.
2022. aasta detsembris liitus Tolvanen Seattle Krakeniga. Krakenis tegi Tolvanen 2022/23 seni oma resultatiivseima hooaja NHL-is (16+11). 18. aprillil 2023 lõi Tolvanen Stanley karika esimese vooru mängus Colorado Avalanche'i vastu Krakeni kõige esimese värava Stanley karika väljalangemismängudes.
2016. aastal võitis Tolvanen kuldmedali Soome kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel ning tuli 2019. aastal juunioride maailmameistriks Soome kuni 20-aastaste koondisega. Soome jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2018. aasta taliolümpiamängudel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel. 2018. aasta taliolümpiamängude jäähokiturniiril oli Tolvanen Soome resultatiivseim mängija (3+6) ning ta valiti turniiri sümboolsesse koosseisu.
Tisovec

Tisovec (ungari keeles "Tiszolc", saksa keeles "Theissholz") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Rimavská Sobota ringkonnas.
Geograafiline asend.
Tisovec asub Rimavská Sobotast umbes 34 km põhjas ja Banská Bystricast ligi 60 km idas.
Ajalugu.
Tisoveci on esmamainitud 1334. aastal.
Majandus.
Linnas tegutsevatest ettevõtetest on olulisemad lubjakivi kaevandamisega tegelev Calmit ja masinaehitusettevõtte CSM Tisovec, kus toodetakse ekskavaatoreid.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tisoveci elanikest slovakke 96,32%, ungarlasi 0,38%, tšehhe 0,35% ja mustlased 0,32%. Rahvus oli teadmata 2,55%-l elanikest.
Taqtiegħa

Taqtiegħa (malta keeles koos määratud artikliga "It-Taqtiegħa") on saar Maltas.
Saar asub Vahemeres Malta saare idarannikul, Xrobb l-Għaġini poolsaarest umbes 50 meetri kaugusel. Saar on asustamata.
Saar on olnud osa lubjakivimassiivist, mis moodustas Xrobb l-Għaġini poolsaare ederannikul omaette väikese poolsaare. Arvatavasti murdis meri selle poolsaare keskel läbi tunneli, mille ülaosa kukkus hiljem sisse ning tekkis eraldi saar. Suure Xrobb l-Għaġini poolsaare külge jäänud väikepoolsaare osa tuntakse tänapäeval 'Ta Kalanka ranna' (inglise keeles "Ta Kalanka Beach") nime all.
2002. aastast on saar merekaitseala osa.
Tornaľa

Tornaľa (aastatel 1948–1990 Šafárikovo, ungari keeles "Tornalja") on linn Slovakkias Banská Bystrica maakonnas Revúca ringkonnas.
Geograafiline asend.
Tornaľa asub Rimava nõos Ungari piirist 7 km kaugusel, Revúcast ligikaudu 33 km lõunakagus.
Tornaľa paikneb merepinnast 182 meetri kõrgusel.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1245. aastal.
Aastatel 1554–1593 ja 1596–1686 oli Tornaľa Osmanite riigi võimu all.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tornaľa elanikest ungarlasi 58,34%, slovakke 30,93%, mustlasi 2,84%, tšehhe 0,34% ja ukrainlasi 0,13%. Rahvus oli teadmata 6,97%-l elanikest.
Marija palee

Marija palee (ukraina keeles Маріїнський палац) on Ukraina presidendi ametlik esindushoone. Elisabeti barokkstiilis palee asub Ukrainas Kiievis Dnepri jõe paremal kaldal ja külgneb Ukraina parlamendi Ülemraada hoonega.
Ajalugu.
Palee ehitati Vene keisrinna Jelizaveta Petrovna käsul 1744. aastal. Selle arhitekt oli Bartolomeo Rastrelli, tolle aja silmapaistvaim arhitekt Venemaa Keisririigis. Üks Rastrelli õpilastest, Ivan Mitšurin viis 1752. aastal koos rühma teiste arhitektidega palee ehituse lõpule. Keisrinna Elisabet ei elanud aga palee valmimiseni. Esimene tähtis keiserliku perekonna liige, kes lossis viibis, oli keisrinna Jelizaveta õetütar keisrinna Katariina II, kes külastas Kiievit 1787. aastal. 18. sajandi lõpus ja 19. sajandi alguses oli palee peamiseks kuberneride elukohaks.
19. sajandi alguses põles palee mitmes tulekahjus maha ning oli peaaegu pool sajandit täiesti lagunenud ja maha jäetud. 1870. aastal lasi keiser Aleksander II lossi arhitekt Konstantin Majevskil rekonstrueerida, kasutades selleks vanu jooniseid ja akvarelle. Seejärel nimetati see ümber valitseva keisrinna Maria Aleksandrovna järgi. Tema soovil rajati lossi lõunaküljele suur park. Paleed kasutati kuni 1917. aastani keiserliku perekonna liikmete elukohana.
Venemaa kodusõja aastatel 1917–1920 kasutati paleed Kiievi revkomi peakorterina, eriti Kiievi bolševike ülestõusu ajal. 1920. aastatel kuulus hoone põllumajanduskoolile, misjärel sai sellest peagi muuseum. Marija palee sai Teise maailmasõja ajal kõvasti kannatada ja taastati 1940. aastate lõpus. Veel üks suurem restaureerimine viidi lõpule 1980. aastate alguses.
Popkultuuris.
2022. aasta India telugukeelse filmi "RRR" laulu "Naatu Naatu" muusikavideo filmiti Marija palees 2021. aasta augustis. Laul võitis 2022. aasta Kuldgloobuse auhinna parima originaallaulu eest ja 95. Oscari parima originaallaulu eest.
Ruth-Helene Melioranski

Ruth-Helene Melioranski (sündinud 30. augustil 1973) on Eesti disainer ja disainiteadur, Eesti Kunstiakadeemia disainiteaduskonna dekaan. Alates 2022. aastast on ta Põhja- ja Baltimaade disaini-, meedia- ja kunstikõrgkoolide koostöövõrgustiku juht. Disaini- ja arhitektuuribüroo MELIORAD partner.
Tähtsamad projektid.
2021-2022 Erivajadustega laste ja nende perekondade selged, terviklikud ja inimkesksed teekonnad 
Autorid: Melioranski, Ruth-Helene; Jürgens, Triin; Saare, Liis 
Tellija: Sotsiaalministeerium
2021 Endoproteesimise terviklik, koostöine ja inimkeskne raviteekond
Autorid: Melioranski, Ruth-Helene; Mõtus, Maarja; Raudne, Riina; Kärp, Tanel
Tellija: Haigekassa
2020-2021 Ligipääsetavuse rakkerühma teenuste suunajuht 
Publikatsioonid.
Kõiki kaasava elukeskkonna kavandamine &amp; loomine (2012) 
Falkenberg, Valeri; Kotsjuba, Daniel; Lepik, Pille-Riika; Levald, Andres; Lillemaa, Margit; Lubjak, Ivar; Maas, Hille; Melioranski, Ruth-Helene; Mikola, Alo; Peetsalu, Kristiina; Pukk, Maria; Rummel, Kristi; Vaikla, Tüüne-Kristin; Valk, Veronika. Tallinn: Eesti Arhitektuurikeskus, Eesti Disainikeskus ja Eesti Kunstiakadeemia .
Kuidas leiutada jalgratast? Disainimeelselt ettevõtlusest (2012) 
Ionel Lehari, Lylian Meister, Ruth-Helene Melioranski, Martin Pärn, Janno Siimar. Tallinn: Eesti Disainikeskus ja Eesti Kunstiakadeemia .
THE FUTURE OF DESIGN SUPPORT: What Can We Learn From Design Support Experience in the UK, Estonia and Turkey? (2017)
Gulari, Melehat Nil; Er, Ozlem; Fremantle, Chris. The Design Journal.
The Changing Role of the Designer in the Domain of Design for Health and Wellbeing Exemplified by Educational Case Studies. (2020)
Melioranski, Ruth-Helene; Alhonsuo, Mira &amp; Kuusk, Kristi.
AVATUD JA HÄGUS Tärkavate disainipraktikate kaardistamine. (2020)
Melioranski, Ruth-Helene; Pärn, Martin. Tallinn: Eesti Disainikeskus.
Skyryse

Skyryse on ettevõte, mis on spetsialiseerunud autonoomsetele lennunduslahendustele linnulennunduse jaoks.
Sissejuhatus.
Iduettevõte on spetsialiseerunud mehitamata õhusõidukitele ehk droonidele. Skyryse on saanud tuntuks oma projektide ja lahenduste poolest. Skyryse asutati 2016. aastal USA-s. Nende missiooniks on muuta lendamine ohutumaks, tõhusamaks ja kättesaadavamaks. Ettevõte arendab tehnoloogiat, mis võimaldab lennukitel lennata ilma inimsekkumiseta, ning pakub seda teenusena lennufirmadele, transpordiettevõtetele ja muudele partneritele. Ettevõtte peakontor asub Californias, San Franciscos ning teine kontor Singapuris.
Mehitamata õhusõidukite arendus ja lahendused.
Skyryse on spetsialiseerunud mehitamata õhusõidukite arendamisele ja loomisele. Ettevõtte sõidukid on varustatud tehisintellekti ("Artificial intelligence)" ja kaasaegse navigatsioonisüsteemiga, mis võimaldab neil iseseisvalt lennata ja täita erinevaid ülesandeid. Skyryse lahendused on eelkõige suunatud transpordi- ja logistikavaldkondadele, kus nende saab kasutada erinevate ülesannete jaoks, nagu kaupade transport, hädaabi osutamine, maavärinate ja looduskatastroofide jälgimine.
Skyryse projektid.
Skyryse on tuntud oma projektide poolest, mis on suunatud uute tehnoloogiate kasutuselevõtuks transpordi ja logistika valdkonnas. Ettevõtte üks projektidest on vertiport, mis on tänapäevane transpordivõrk, kus droonid saavad maanduda ja laadida oma akusid. Skyryse’i teine projekt on suunatud inimeste transpordile ja eesmärk on arendada autonoomseid lennukeid, mis suudavad inimesi transportida erinevate sihtkohtade vahel.
Skyryse eVTOL.
eVTOL ("Electric Vertical Take-Off and Landing)" on tulevikutehnoloogia, mis võimaldab sõidukitel lennata vertikaalselt ja horisontaalselt, kasutades elektrilist jõudu. Skyryse eVTOL näeb välja nagu väike helikopter, millel on neli või enam tiivikut, mis annavad vajalikku tõstejõudu. Tiivikud on kinnitatud kere külge. See muudab õhusõiduki väga manööverdusvõimeliseks ja sobilikuks linnakeskkonda. Skyryse on katsetanud oma eVTOL-tehnoloogiat erinevates linnades, näiteks Londonis ja New Yorgis, et tõestada nende ohutust ja tõhusust. Ettevõte töötab koos riiklike reguleerivate asutustega, nagu Euroopa Lennundusohutusamet (EASA), et tagada nende eVTOL-lennukite vastavus kõigile kehtivatele lennundusohutusnõuetele.
Skyryse helikopter.
Skyryse helikopter on ettevõtte uusim projekt, mis pakub autonoomset lahendust lennunduses. Helikopterid võivad olla eriti kasulikud meditsiinivaldkonnas, kus nad suudavad pakkuda kiiret juurdepääsu kaugematele ja raskemini ligipääsetavatele piirkondadele.
2023. aasta seisuga on helikopterite arendamise protsessi varases staadiumis ning hetkel pole veel täpset teavet selle kohta, millal need helikopterid turule jõuavad.
Töötajate arv ja investeeringud.
Skyryse meeskond koosneb maailma juhtivatest inseneridest,  teadlastest ja ärijuhtidest, kes on pühendunud uute tehnoloogiate loomisele ja innovatsioonile. Hetkel on ettevõttes üle 100 töötaja. 2020. aastal Skyryse kogus investeeringuid kokku 25 miljonit dollarit.
Parema käe rusikareegel

Parema käe rusikareegel, ka parema käe reegel, on elektriõpetuses mnemotehniline juhis, mis määrab elektrivooluga kaasneva magnetvälja suuna.
Juhet läbiv vool tekitab sirge juhtme ümber silindrilise magnetvälja. Seda välja näitlikustavad jõujooned ümbritsevad juhet kontsentriliste ringidena.
 Parema käe rusikareegel ütleb, et kui rusikas parema käe väljasirutatud pöial näitab voolu suunda (vooluallika plussilt miinusele), siis neli kõverdatud sõrme näitavad selle vooluga kaasneva magnetväljasuunda jõujoontel. 
Juhtme ümber olev magnetväli on nõrk. Kui kerida juhe pooliks (solenoidiks), osutavad kõik pooli sees olevad väljajooned samas suunas. Juhtmepooli ühest otsast väljuvad väljajooned teevad väljaspool pooli ringi ja sisenevad pooli teisest otsast.
 Kui ümbritseda pool parema käega nii, et sõrmed näitavad voolu suunda juhtmekeerdudes, siis näitab pöial magnetilise põhjapooluse (N) suunas.
Danilo Barbosa

Danilo Barbosa da Silva (sündinud 28. veebruaril 1996 Simões Filhos) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Botafogo.
2014. aastal debüteeris ta Brasiilia esiliigaklubis Vasco da Gama.
2014. aasta juulis sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Braga. Hooajal 2014/15 kuulus Danilo Braga põhikoosseisu ning tema vastu tundsid huvi mitu teist klubi. Hooajal 2015/16 oli ta laenul Hispaania kõrgliigaklubis Valencia. Hooaja 2016/17 esimeses pooles oli ta laenul Portugali kõrgliigaklubis Lissaboni Benfica ja hooaja teises pooles Belgia kõrgliigaklubis Standard Liège. Hooajal 2017/18 mängis Danilo taas Braga põhikoosseisus.
2018. aasta juunis sõlmis Danilo lepingu Prantsusmaa kõrgliigaklubiga Nice. 2021. aastal oli ta Nice'ist laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Palmeiras ja võitis samal aastal klubiga Copa Libertadorese. Pärast seda ta Nice'is enam mänguaega märkimisväärselt ei saanud, kuuludes hooajal 2021/22 Prantsusmaa kõrgliigas koosseisus vaid ühes mängus.
2022. aasta augustis sõlmis Danilo lepingu Botafogoga.
Aastatel 2011–2015 mängis Danilo Barbosa Brasiilia noortekoondistes. 2015. aastal saavutas Brasiilia kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel teise koha. Danilo oli turniiril koondise kapten ning valiti lõpuks turniiri teiseks parimaks mängijaks. Ainsa värava lõi ta turniiril teises alagrupimängus penaltist Ungari vastu.
Vrútky

Vrútky (saksa keeles "Ruttek", ungari keeles "Ruttka") on linn Slovakkias Žilina maakonnas Martini ringkonnas.
Vrútky on oluline raudteesõlm.
Geograafiline asend.
Vrútky asub ajaloolises Turieci piirkonnas Turieci jõe suubumiskohas Váci jõkke, Martinist 5 km põhjas.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1255. aastal. Raudteeühenduse sai Vrútky 1870. aastal. Martinist eraldus ja iseseisvaks linnaks sai Vrútky 1990. aastal.
Rahvastik.
Slovakkia 2021. aasta rahvaloenduse andmetel oli Vrútky elanikest slovakke 93,17%, mustlasi 1,33%, tšehhe 0,84%, ungarlasi 0,19% ja sakslasi 0,13. Rahvus oli teadmata 3,94%-l.
Mario Banožić

Mario Banožić (sündinud 10. märtsil 1979 Vinkovcis) on Horvaatia poliitik (Horvaatia Demokraatlik Liit).
Mario Banožić on lõpetanud Osijeki Ülikooli majandusteaduskonna 2002. aastal. 2008. aastal sai ta majanduse alal sealtsamast magistrikraadi ja 2013. aastal doktorikraadi.
Aastatel 2003–2005 töötas ta erasektoris müügijuhi ja mänedžerina. Alates 2005. aasta augustist töötas ta Vukovari-Srijemi maakonna maakonnavalitsuses erinevatel ametikohtadel. 2014–2017 oli ta Vinkovci linna kultuuri- ja turismiosakonna juhataja ja 2018–2019 Vukovari-Srijemi maakonna riigihalduse büroo juhataja.
19. juulist 2019 kuni 22. juulini 2020 oli ta Horvaatia riigivaraminister. 23. juulist 2020 kuni 11. novembrini 2023 oli Mario Banožić Horvaatia kaitseminister.