tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Jüri Morozov

Jüri Morozov (sündinud 10. septembril 1958 Otepääl) on Eesti poliitik.
Ta lõpetas aastal 1973 Otepää Keskkoolis põhikooli (kaheksa klassi). Aastal 1977 lõpetas ta Kehtna Näidissovhoostehnikumi hüdromelioratsiooni erialal. Aastal 1996 lõpetas ta Eesti Põllumajandusülikooli põllumajanduse ökonoomika ja juhtimise erialal. Aastal 2008 kaitses ta Tallinna Ülikoolis riigiteaduste erialal magistritööga "Kohaliku võimu ja kodanikeühiskonna suhete analüüs" sotsiaalteaduste magistri väitekirja.
Ta töötas aastatel 1978–1991 Lembitu kolhoosis (praeguse haldusjaotuse järgi Saare vallas Jõgeva maakonnas) agronoomi, vanemagronoomi ja peaagronoomina. Aastatel 1991–1997 töötas ta Eesti Politseis nooreminspektori, inspektori ja vaneminspektorina. Aastatel 1997–2013 oli ta Saare vallavanem.
Ta on 31. jaanuarist 2001 Eesti Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Ta sai 31. oktoobril 2013 Kajar Lemberi asemel (kes asus Tartu abilinnapeaks) XII Riigikogu asendusliikmeks.
Isiklikku.
Ta on abielus ning tal on kaks tütart ka üks poeg.
Hüpertermia

Hüpertermia ehk liigsoojus ehk ülekuumenemus (ladina "hyperthermia") on organismi seisund, mil termoregulatsiooni mehhanismid ei tööta kaasa ja kehatemperatuur tõuseb normaalsest kehatemperatuurist kõrgemale harilikult välise soojusallika või ka ravimite toimel.
Looduses elavatel organismidel põhjustab hüpertermiat enamasti päikesekiirgus.
Roomajatel.
Madudel.
Madude kehatemperatuur looduses on kõikuv ning sõltub nii aastaajast kui ka sünnipaiga kliimast. Maod reguleerivad seda iseseisvalt - kord päiksevanne võttes ja vajadusel pesapaikadesse liikudes.
Nii kõigub ka hariliku rästiku kehatemperatuur looduses vahemikus 9–31 °C. Optimaalne kehatemperatuur on isastel ligi 25 °C, tiinetel emastel 28 °C. Rästikute jaoks surmav kehatemperatuur on 37 °C, mis toob kaasa ülekuumenemuse.
Loomaaedades ja maokasvandustes ning koduloomadena peetavatel madudel tuleb keskkonna ja kehatemperatuuri pidevalt jälgida, et maokeha ei kuumeneks üle.
Imetajatel.
Inimestel.
Ülekuumenemust võivad põhjustada ka mitmed psühhotroopsed retseptiravimid nagu selektiivsed serotoniini tagasihaarde inhibiitorid, monoamiini oksüdaasi inhibiitorid ja mõned antidepressandid, ka mitmed ravimid mida kasutatakse üldnarkoosiks (maliigne hüpetermia). Hüpertermilise seisundi indutseerimist kasutatakse ka pahaloomuliste kasvajate ravis (kiiritusonkoloogia)
Inimestel loetakse ülekuumenemust erakorraliseks sündmuseks, mis vajab kiiret esmaabi, vältimaks kahjustusi ning surma.
Bürokratism

Bürokratism ehk bürokraatlik valitsuskultuur (mesogrupp) märgib ühiskonnakorda, milles riigi bürokraatlik aparaat on koondanud võimutäiuse enda kätte (maksutulud, teadmised, seadusloome ja karistuspoliitika) ning allutab kõigi teiste isikute ja gruppide elukorralduse oma huvidele. Bürokratism on kahedimensioonilises ühiskonnakorralduse mudelis üks neljast sotsiaalsest korrast. Bürokraatia saavutab oma ülemvõimu, apelleerides hädas või puuduses olevate inimeste abistamise vajadusele.
Bürokratism tekib, kui ametnikud riigi haldussüsteemi ära kasutades koondavad võimu enda kätte ja hakkavad kas otse või kaudselt kogukonna või ühiskonna esindusorganit ära kasutades kehtestama seadusi enda huvidest lähtudes. Seetõttu on bürokratismi tunnuseks õigusaktide arvu kiire kasv ning karistuspoliitika, mis on suunatud ametnike poolt kehtestatud õiguskorra rikkujate karistamisele, kuid mis jätab tegelike kuritegude ohvrid ilma nii kaitsest kui ka kompensatsioonist. Teiseks tunnuseks on maksukoormuse kasv, mis on tingitud ühelt poolt riigieelarvest töötasu saavate ametnike arvu kasvust ja teiselt poolt sunnist, maksta üha suuremas koguses raha nendele, kes ise oma elu ja toimetulekuga hakkama ei saa. Kõik see on võimalik, kui tootmises minnakse üle plaanimajandusele ning raha asendatakse tšekkidega, millega kindlustatakse, et iga inimene saab soetada enesele vajaliku koguse eluks tarvilikke kaupu.
Bürokratistliku maailmavaate pooldaja tunnuseks on arusaam, et inimeste toimetuleku ja heaolu eest vastutab riik, s.t selle bürokraatlik aparaat.
Ebafolklorism (EP)

"Ebafolklorism" on Eriti Kurva Muusika Ansambli ja Riikliku Akadeemilise Meeskoori koostöös 2005. aastal ilmunud EP-album, mille ansambel ise CD-R plaadil välja andis. EP ilmus kolm aastat pärast ansambli samanimelist albumit "Ebafolklorism" ning EP neljast loost kolm pärinevadki sellelt albumilt. Neljas lugu, avalugu "Ilus elu", on aga 1999. aastal ilmunud albumilt "Haua plaadi lood 1991-1999".
EP neli lugu salvestati stuudios 25. veebruaril 2005. Kontsertidelt sai koos EP-plaadiga osta ka samal aastal valminud nime "Aega ei ole" kandvat väikest fotode ning laulutekstidega reisikirjeldust, mis sisaldab hulga pilte aastast 1993, mil ansambel käis oma ühel esimesel turneel (Poolas, Saksamaal ja Prantsusmaal), kus esineti põhiliselt tänavamuusikutena.
Vähemalt EP ilmumise aegu Tartus toimunud kontserdil müüdud ilma karbi ja ümbriseta plaatidel erineb kettal olev lugude nimekiri tegelikust. Kui plaadi enda peal on kirjas lugude järjekord "Ilus elu", "Meie aknad", "Kus sa käisid" ja "Seltskonna mäng", siis tegelikult on plaadi peal lood "Ilus elu" ja "Kus sa käisid" omavahel kohad vahetanud.
Veronika Einberg

Veronika Einberg (sündinud 11. mail 1966) on eesti tõlkija.
1991. aastal lõpetas Einberg Tartu ülikooli vene filoloogia erialal. 
Ta on eesti keelde tõlkinud üle poolesaja teose, peamiselt vene keelest, vähemal määral inglise keelest. 
Tõlkeid.
Boriss Akunin 
Svjatlana Aleksijevitš
Darja Dontsova
Andrei Ivanov
Mihhail Jelizarov
Nadežda Katajeva-Valk
Juri Lotman. 
Aleksandra Marinina 
Aleksei Pehhov 
Dina Rubina 
Pavel Sanajev
Marina Stepnova 
Mihhail Šiškin 
Ljudmila Ulitskaja 
Jevgeni Vodolazkin 
Polina Borodina
Isiklikku.
Tema vend oli egüptoloog Sergei Stadnikov.
Kuklane

Kuklane ("Formica") on peamisi sipelgate perekondi. Perekond kuulub sugukonda sipelglased
Perekonnas on kirjeldatud ligi 300 liiki.
Kibe paprika

Kibe paprika ehk kirbik ehk kajenni paprika ("Capsicum frutescens") on maavitsaliste sugukonna paprika perekonda kuuluv taimeliik. Vili on koonusjas (munajas) paljuseemneline ebamari, mida ekslikult nimetatakse kaunaks.
Klassifikatsioon.
Kibe paprika on liigitatud Cronquisti ja APG III süsteemis maavitsalaadsete seltsi maavitsaliste sugukonda.
Sordid.
Kibeda paprika levinumad kultivarid on 
Nimetus.
Kajenni paprika on nime saanud Prantsuse Guajaanale kuuluva Cayenne'i linna järgi.
Axel Brun

Axel Brun (sünninimi Axel-Helmuth Brun, ka Helmut Aksel Brun) (5. veebruar 1930 Österby – 13. september 2020 Rootsi) oli eestirootslasest maadleja ja maadluskohtunik.
Axel Brun lõpetas Eestis Pürksi algkooli. 1944. aastal põgenes ta Rootsi, hiljem töötas Stockholmis lukksepana.
Spordiga seotud tegevus.
Maadlejana.
Ta tuli 1952. aastal nii Kreeka-Rooma maadluses kui ka vabamaadluses Stockholmi meistriks.
Kohtunikuna.
Axel Brun kuulus 1952. aastast Stockholmi klubi Djurgårdens IF juhtkonda. Klubi 1974. aasta aastakoosolekul määrati klubi maadlussektori tollasele laekurile Brunile kuldmedal teenete eest. Tema olulisust sealsetes maadlusringkondades näitab ka see, et maadlusklubi ajaloo lühiülevaates on viie tähelepanuväärsema nime seas lisaks olümpiamängude medalistile, teisele eestirootslasele Edvin Vesterbyle, ära toodud ka Axel Bruni nimi. Klubi andis Brunile 50. sünnipäeva puhul teenetemärgi Hõbedane Hobuseraud ("Silverhästskon"), mis on määratud ka kahele Rootsi kuningale.
1965. aastal sai Brunist Rahvusvahelise Maadlusliidu kõrgema kategooria maadluskohtunik. Kohtunikuna võttis ta osa 1976., 1980., 1984. ja 1988. aasta olümpiamängudest. Lisaks osales ta 14 korda maailmameistrivõistlustel ning 21 korda täiskasvanute ja noorte Euroopa meistrivõistlustel.
1975. aastal sai ta Rootsi Maadluskohtunike Liidult ("Svenska Brottningsdomarförbundet") suure maadluskohtuniku märgi ("Stora brottningsdomarmärket"). Talle antud märk oli ajaloo esimene ning kannab seega järjekorranumbrit 1.
2011. aastal sai ta neljadel olümpiamängudel tegutsenud maadluskohtunikuna Nelja Linna medali ("Fyrstadsmedalj").
Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistu

Sainte-Geneviève-des-Bois' kalmistu (prantsuse keeles "cimetière communal de Sainte-Geneviève-des-Bois", vene keeles "кладбище Сент-Женевьев-де-Буа") on õigeusu surnuaed Prantsusmaal Île-de-France'i piirkonnas Essonne'i departemangus Sainte-Geneviève-des-Bois' linnakeses 23,5 kilomeetri kaugusel Pariisist. Kalmistule on maetud paljud vene päritolu kultuuritegelased.
Vene päritolu inimesi hakati sellele kalmistule regulaarselt matma aastast 1929.
Aastatel 1938–1939 ehitati kalmistule 15.-16. sajandi Pihkva arhitektuurikoolkonna stiilis Jumalaema Uinumise (Uspenski) kirik (Albert Benois projekti järgi); kirik pühitseti sisse 14. oktoobril 1939.
Katelok

Katelok (ka "ätel") on peamiselt välitingimustes kasutamiseks valmistatud kompaktne söögi- ja toiduvalmistamisnõu. 
Katelok on tavaliselt kahepoolne, sügava kaanega ja riputussangaga. Sügavat kaant on võimalik kasutada näiteks joogikruusina ja sang võimaldab kandmist või lahtise tule kohale riputamist. Kateloki juurde võib kuuluda spetsiaalne või sobitatud priimuse komplekt. Samuti peavad kasutajal kaasas olema söögiriistad.
Katelokki kasutavad peamiselt sõjaväelased ja matkajad, kes kannavad seda endaga kaasas seljakotis või jalaväerakmete taskus.
Hemerophis

Hemerophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hemerophis" arvatakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Levila.
Need maod on endeemsed Jeemenis Sokotra saarel.
Hierophis

Hierophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Hierophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Need maod on levinud Euroopas ja Aasias.
Chattogrami jaotis

Chattogram jaotis (varem ka Chittagongi jaotis; bengali চট্টগ্রাম বিভাগ, "Caṭṭagrām bibhāg") on 1. järgu haldusüksus (jaotis) Kagu-Bangladeshis. Piirneb idas Indiaga ja kagus Myanmariga.
Jaotise keskus on Chattogram.
Jaguneb 11 ringkonnaks.
Tallinna Keskraamatukogu muusika- ja filmisaal

Muusika- ja filmisaal on Tallinna Keskraamatukogu teenindussaal, mis asub raamatukogu peahoones eestikeelse kirjanduse osakonnas aadressil Estonia puiestee 8. Tegemist on endise Tallinna Keskraamatukogu muusikaosakonnaga. Osakond alustas tööd koos raamatukogu peahoone taasavamisega 29. jaanuaril 2002. 
Saali kogutakse muusikaalast kirjandust ja perioodikat, noote ning heli- ja videosalvestisi.Koju saab laenata raamatuid, muusikainstrumente, noote, ajakirju, helisalvestisi (mille müügilejõudmisest Eestis on möödunud 4 kuud) ning laenutuslitsentsiga videoid. Otsinguid abistab e-kasutajakoolitus.
Kohapeal on võimalik kasutada WiFi-t.
Muusika- ja filmisaalis on mitmeid võimalusi muusikamaailma avastamiseks. Noodikirjutusprogrammi FINALE abil saab käsikirjalised noodid digitaalseteks vormistada. Lugejate kasutuses on arvutid, mis on varustatud muusikaloomise programmiga Cubase LE AI Elements 10.5 ja MIDI-klaviatuuriga M-AUDIO Oxygen49. Soovijad saavad katsetada erinevaid kõlavärve, luua ja salvestada omaloomingulisi heliteoseid. Samuti saab luua fonogramme või improviseerida MIDI-klaviatuuril.
Osakonnas on järgmised e-teenused:
Tallinna Keskraamatukogu kuulub Eesti Muusikakogude Ühendusse.
Tallinna Keskraamatukogu saalides, osakondades ja haruraamatukogudes kehtib ühtne lugejakaart.
Valdu Reekna

Valdu Reekna (a-ni 1937 Valter Kreekman(n); 5. detsember 1911 – 15. august 1983 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane.
Kleisti

Kleisti on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 18,730 km². Asub Spilve luhal Rītabuļļist ja Bolderājast lõunas, Imantast põhjas ja Spilvest läänes. Asumit eraldab Rītabuļļist Buļļupe. 215 elanikku (2010).
Suur osa asumist asub soisel ja madalal (0–2 meetrit üle merepinna) Spilve luhal. Kõrgeim koht ulatub küll 27 meetrit üle merepinna. Asumi põhjaosas asuvad Bolderāja-Priedaine luited. Ala kuivendamiseks on läbi aegade rajatud mitmeid kraave, nende seas on ka Hapakase kraav.
Enne Riia linnaga liitmist asus piirkonnas mitu mõisa, millest märkimisväärseim oli Kleisti mõis. Aastal 1873 ehitati Riia–Bolderāja vaheline raudtee, mis on praegu asumi idapiiriks. Pärast Läti iseseisvumist liideti piirkond Riiaga (1924). Piirkond jäi küll hoonestamata, alles XX sajandi teisel poolel rajati Kleistisse Läti Teaduste Akadeemia mikrobioloogia ja viroloogia instituut, praegu asub seal ka Läti biomeditsiini keskus.
Stalingradi rinne

Stalingradi rinne (vene keeles "Сталинградский фронт") oli Teises maailmasõjas Idarindel võidelnud Nõukogude Liidu Punaarmee väekoondis.
Ajalugu.
Stalingradi rinne formeeriti 12. juulil 1942 STAVKA reservis olnud 62., 63. ja 64. armeest, Kagurinde 21. armeest ning 8. õhuarmeest. Erinevatel aegadel allusid rindele 28., 38., 57., 66., 24. armee, 1., 2. kaardiväearmee, 5. löögiarmee, 1. ja 2. tankiarmee ning 16. õhuarmee. 
17. juulist alates oli rinne lahingkontaktis Stalingradi poole tungivate sakslastega. Alanud Stalingradi lahingus kandsid selle rinde väed põhiraskust. 7. augustil jaotati vahepeal 800 kilomeetri pikkuseks veninud kaitseliin Stalingradi ja uuesti formeeritud Kagurinde vahel ära. 
28. septembril otsustas STAVKA Stalingradi rinde ümber nimetada Doni rindeks ja senise Edelarinde Stalingradi rindeks. Rinde koosseisu jäid 28., 51., 57., 62., ja 64. armee ning 8. õhuarmee. Detsembri jooksul lisandusid veel 5. löögiarmee ja 2. kaardiväearmee. 
Alates 20. novembrist osales Stalingradi rinne operatsioonis Uranus, mille käigus piirati koostöös Doni ja Edelarinde üksustega ümber Stalingradis asuvad Saksa väed. 12.–30. detsembrini lõid Stalingradi rinde väed tagasi Saksa vägede rünnakud ümberpiiratud üksuste vabastamiseks. 
1. jaanuaril 1943 nimetati Stalingradi rinne ümber Lõunarindeks.
Helgi Peeba

Helgi Peeba (aastani 1961 Helgi Jaanson; 8. juuli 1932 Tallinn – 13. veebruar 2013 Tallinn) oli eesti ujuja, raamatukogundustegelane ja bibliograaf. 
Ujumist hakkas ta harrastama 1947. aastal Eduard Takkeri õpilasena, hiljem jätkas Friedel Raudsepa juhendamisel. Tuli 1950–1953. aastal 5 korda vaba-, külili- ja teateujumises Eesti NSV meistriks ning püstitas 6 Eesti NSV rekordit.
Põll

Põll on vööle seotud rõivas, mis katab keha esikülge.
Kandmine.
Ajalooliselt on põllesid kandnud peamiselt naised, nii tööd tehes või peol olles. Läänemeresoome naiste riietusse kuulus põll hiljemalt alates 12. sajandist. Põlle sai pruut pulmade ajal põlletamisel ning ta ei tohtinud sellest enam loobuda. Alates 19. sajandi teisest poolest kandsid põlle pidulikel juhtudel ka täiskasvanud tüdrukud. Samal ajal levis põll ka setude hulgas, kelle rõivastuses seda, nagu venelastelgi, varem polnud.
Valmistamine.
Materjali ja kaunistuste poolest olid eesti põlled väga variatsioonirikkad. Põll tehti harilikult ühest riidelaiast, mis kroogiti värvli külge või tõmmati krookesse ülaääre paelaga. Linane või takune argipõll oli kaunistuseta. Pidulik põll õmmeldi valgest linasest või värvilisest villasest riidest. Põll kaunistati pilu, pitsi või tikandi ja narmastega. Lõuna-Eestis kaunistati põlli punaste koetriipudega.
Kleisti mõis

Kleisti mõis (läti keeles "Kleistu muiža ") oli poolmõis Lätis Riia linnas Kleisti asumis; selle peahoone aadress oli Kleistu ielā 37. Omaaegse haldusjaotuse järgi asus mõis Riia kreisi Piņķi kihelkonnas. Saksa keeles "Kleistenhof" või "Kleissenhof", vanasti ka "Schultzenhof", "Lambertshof", "Lila Bergs Hoff".
Kleisti mõisa on esimest korda mainitud aastal 1638, mil Gotthard Kettler andis selle Mathias Brahderile. Hilisemad omanikud olid Bergid, von Schultzenid ja Thielaud, aastast 1750 Andreaed või Andreaid, nende järel Vegesackid. Nende külalisena elas aastal 1768 mõisas Johann Christoph Brotze. Vegesackidele kuulus mõis 1880. aastateni, seejärel kuulus see Schultzedele. 
Erinevalt teistest mõisatest, mis asusid Riia linna territooriumil Daugava jõe lõunapoolsel kaldal, ei olnud Kleisti suvemõis vaene, kuigi maad olid mõisal viletsad. Kleisti mõisas kasvatati karja, oli ka lindla. Pärast Läti iseseisvumist kuulus mõis piimatootja Otto Īvānsile, aga 1930. aastatel pidi ta tootmisest loobuma.
Kleisti mõisa hoonetest on säilinud XVIII sajandi teisel poolel ehitatud klassitsistlikus stiilis härrastemaja ja mõisavalitseja maja.
Iļģuciems

Iļģuciems () on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 2,442 km². Asub Dzirciemsist põhjas, Imantast idas ja Spilvest lõunas. 24 893 elanikku (2010).
Ajalugu.
Iļģuciemsi aladel asusid 1226. aastast Püha Mäe konvendi maad, need eraldas kloostrile Wilhelm Modenast. Neil maadel asus võõrastemaja, mida teati kui "Heiligen Geist Hof", alamsaksa keeles "hiligen geest hove". Hiljem muutus see nimetus lätipärasemaks "Hiligzeem"iks, seejärel "Ilgezeem"iks ja lõpuks sai piirkond tänapäevase nime.
17. sajandist kuulusid need maad Baltā mõisale, lisaks ehitati sinna veel Nordecki mõisa peahoone. 1786. aastal arvati need maad Riia linna koosseisu. 
18. sajandil rajati asumi maadele mitmeid vabrikuid ja Iļģuciems hakkas kujunema tööstuspiirkonnaks. Esimene neist oli Loderi manufaktuur, mis rajati juba 1794. aastal. Järgnesid Schmidti masinatehas 1845. aastal ja aktsiaselts Tekstiil. Hiljem lisandus veel Iļģuciemsi klaasivabrik ja mitmed teised ettevõtted. Aastal 1892 sai alguse Iļģuciemsi turg. Teine Riias Daugavat ületav sild raudteesilla järel ühendas asumi ülejäänud linnaga. 
20. sajandi alguses hakkas asumisse käima tramm. 1926. aastal valmis sealse tsemendivabriku teenindamiseks mõeldud raudtee, millel avati Iļģuciemsi raudteejaam, Nõukogude ajal ehitati selle ümbrusse veel teisigi tööstusettevõtteid. Juba 1930. aastatel ehitasid ettevõtjad Iļģuciemsi aladele tüüpprojekti põhjal valminud tööliselamuid, aga 1950. aastatel hakkasid sinna kerkima paneelelamud. Asumi tähtsaim park on Nordecki mõisa park.
Iļģuciemsis on elanud Raimonds Pauls.
Igors Kovaļenko

Igors Kovaļenko (ukraina keeles Ігор Вікторович Коваленко "Igor Viktorovõtš Kovalenko"; sündinud 29. detsembril 1988 Novomoskovskis Ukraina NSV-s) on ukraina päritolu Läti maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2011). 
Kovaļenko võitis 2006. aastal Ukraina noorte meistrivõistlustel U18-vanuseastmes pronksmedali ja 2012. aastal Ukraina võistkondlikel meistrivõistlustel kuldmedali. Suurmeistriks sai ta 22-aastaselt 2011. aastal. Kolm aastat varem oli ta saanud FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
2013. aastast esindab Kovaļenko rahvusvahelistel malevõistlustel Lätit. Ta on tulnud kahel korral Läti malemeistriks (2013, 2014).
2016. aastal Gjakovës võitis ta Euroopa meistrivõistlustel hõbemedali. Juunis 2018 tuli ta Palangas FIDE Balti tsooniturniiril neljandaks. 2019. aastal võitis Kovaļenko Riia Tehnikaülikooli rahvusvahelise turniiri.
Ta on esinenud Läti võistkonna koosseisus kolmel maleolümpial (2014–2018). Seejuures 2014. ja 2016. aastal mängis ta teisel laual (esimesel laual mängis Aleksejs Širovs), 2018. aastal Bathumi olümpial mängis esimesel laual.
Kiirmale.
Ta võitis ka Tallinnas Viru hotellis jaanuaris 2014 toimunud kiirmaleturniiri "Meenutades Paul Kerest".
Paprika (perekond)

Paprika ("Capsicum") on maavitsaliste sugukonda kuuluv taimede perekond. 
Klassifikatsioon.
Paprika perekonna süstemaatika pole päris selge. 
Levinuimad paprikaliigid on:
Klassifikatsioon andmebaasis NCBI.
Ameerika Ühendriikide Rahvusliku Meditsiiniraamatukogu andmebaasis "National Center for Biotechnology Information" klassifitseeritakse paprika perekonda järgmised liigid ja sordid: 
Klassifikatsioon teabevaramus ITIS.
Teabevaramus "Integrated Taxonomic Information System" klassifitseeritakse paprika perekonda järgmised taimeliigid:
Muud.
Paprika lähimateks sugulasteks on füüsal, haldjatrompet, inglitrompet, juustumari, kartulipõõsas, koerapöörirohi, kuldkarikas, ogaõun, taralõng, tubakas jt.
Gerli Nõmm

Gerli Nõmm (sündinud 5. oktoobril 1985 Tallinnas) on eesti režissöör ja stsenarist.
Nõmm töötab kultuuriuudiste toimetaja-saatejuhina Eesti Televisioonis alates 2012. aastast. Ta on lõpetanud Balti Filmi- ja Meediakooli audiovisuaalse meedia erialal ning teinud lühifilme ja telesaateid nii režissööri kui ka operaatorina.
Baltā mõis

Baltā mõis (saksa keeles "Weissenhof", vanasti ka "Haltermanns Höfchen", läti keeles "Baltā muiža", ka "Mellera muiža" või "Dāla muiža") oli mõis Lätis Riia linnas Iļģuciemsi asumis. Mõisa peahoone asus Baltā iela ümbruskonnas.
Baltā mõisa maad eraldati Krēmeri mõisast XVII sajandil. 1767. aastast oli selle omanik Hermann Dahl. XVII sajandil püstitasid Dahlid mõisa barokse peahoone, aga peagi ostis mõisa Hermann Friedrich Möller. XIX sajandil oli mõisa agronoomiks lätlane Aleksandrs Rēze, kelle juures armastasid koguneda noorlätlased, näiteks Krišjānis Valdemārs ja Bernhards Dīriķis. XIX sajandi lõpus omandasid mõisa Buxhoevedenid. 1920. aastatel omandasid mõisa vennad Universid. 
Mõisa juures oli ka väike park, kus asus suguvõsa kalmistu "Osolkalns". Ühest pargis asunud alleest on kujunenud tänapäevane Baltā iela.
Pärast Läti iseseisvumist rajati mõisa maadele elamupiirkonnad Balto I ja Balto II. Mõisa hooned hävisid 1944. aastal (selle omanikud Universid põletasid need Nõukogude vägede lähenemisel maha), tänapäeval asuvad mõisakompleksi kohal paneelelamud.
Nordecki mõis

Nordecki mõis (läti keeles "Nordeķu muiža", ka "Grāves muiža", "Fridriha muiža", "Fogela muiža" või "Reima muiža"; saksa keeles "Nordeckshof") oli mõis Lätis Riia linnas Iļģuciemsi asumis. Mõisa peahoone asub aadressil Buļļu ielā 16.
Nordecki mõis rajati XVI sajandil, esimest korda on seda mainitud aastal 1576, mil seda rüüstasid rootsi päritolu piraadid. Varaseim nimetus oli "Grāves muiža". Hilisemad omanikud on olnud Witted. XVII sajandil sai mõisa omanikuks, 1690. aastal Rootsi kuninga poolt aadeldatud Riia bürgermeister Hermann Witte von Nordeck, Nordeckide kätte jäi mõis aastani 1769. Aastal 1783 omandasid mõisa taas Graved, kes ostsid selle von Grottedelt. Seejärel olid mõisa omanikeks Vogelid, aastast 1852 Dubeltid ja aastast 1857 Blumenbachid. Aastatel 1866–1940 kuulus mõis Reimide perele.
Mõisa puidust peahoone ehitati XVII ja XIX sajandi vahetusel. Säilinud on veel kaks mõisakompleksi kuulunud hoonet, mis on ehitatud hilisemal ajal. Üks neist on aastal 1910 püstitatud uus elumaja, mis oli kasutusel ka katlamajana, teine pargis asuv kivist paviljon.
Mõisal on läbi aegade olnud mitmeid kõrvalhooneid. Mõisakompleks sai alguse XVII sajandil. Aastal 1797 rajati mõisa juurde paberivabrik, mis tegutses aastani 1808. Aastal 1852 oli mõisakompleksis 17 hoonet, mõisale kuulus ka kaks kõrtsi. Aastal 1879 ehitati mõisa juurde heebrea palvemaja, aastal 1909 veetorn. Aastal 1968 kavandati Buļļu ielā laiendamist, sellega seoses lammutati suurem osa mõisale kuulunud hoonetest, mis olid selleks ajaks halvas seisukorras.
Mõisa juures oli ka väike, 3,6 hektari suurune Inglise park, mis on Iļģuciemsi tähtsaim haljasala. Pargis kasvavad suured tammed, läänepärnad, Serbia kuused, vahtrad, Siberi seedermännid ja mägimännid.
Mäetaguse vald (Jõhvi kihelkond)

Mäetaguse vald (saksa keeles "Gemeinde Mehntack") oli vald Jõhvi kihelkonnas Viru kreisis ja Viru maakonnas, aastatel 1866–1939. Vallamaja asus Aru külas.
Vald moodustati 1866. aastal. 1894. aastal eraldati endised Ereda ja Kiikla vallad, mis liideti Kohtla vallaga, ning Mäetaguse valla ülejäänud külad jaotati naabervaldade vahel. Mäetaguse vald likvideeriti, kuid loodi 1894. aasta lõpul uuesti väiksema vallana. 1913. aastal liideti vallaga Väike-Pungerja küla.
Vallas sündisid Heino Arumäe ja Meinhard Leetmaa.
1939. aasta vallareformiga läks osa Mäetaguse vallast (Härjaoja nr. 25, Vahemetsa nr. 26, Vana-Roostoja nr. 27, Uue-Roostoja nr. 28, Nissipõllu nr. 29, Lõppe nr. 30, Uue-Lõppe nr. 31, Suuremurru nr. 32, Mädasoo nr. 102 talude, Riigi tagavaramaa lit. E, Lõppe metsavahikoha, Iisaku küla talu nr. 15 lahus-heinamaatüki maa-alad ning Iisaku metsandiku osa maa-ala) uue Iisaku valla koosseisu, osa (Ereda mõisa järgi olevate talude nr. A-66, A-67, A-69–A-71, A-74–A-77, A-80 ja A-83–A-86 juurdelõigete maa-alad) Kohtla valla koosseisu.
Ebafolklorism

"Ebafolklorism" on Eriti Kurva Muusika Ansambli 2002. aastal ilmunud album, mille andis välja ARM Music. 
Sarnaselt bändi kahe 1990. aastatel ilmunud helikassetiga on ka albumil "Ebafolklorism" laulude pealkirjad kirjas nii eesti kui ka inglise keeles. Tõlgitud on vahelehel olevad laulutekstid ja isegi albumi pealkiri – "Fakelorism". Albumi kujunduses on kasutatud Toomas Tõnissoo ja Kadri Kangilaski maale. Salvestus: Arne Holm (MusicWorks Studio, Tallinn).
Kolm aastat pärast albumi ilmumist andis Eriti Kurva Muusika Ansambel välja ka nelja looga EP-plaadi "Ebafolklorism", kus esineti koos Riikliku Akadeemilise Meeskooriga.
Taust.
Albumi materjali esitati juba mõnda aega enne plaadi ilmumist. Pärast eelmist kontserdikava ning samanimelise albumi "Haua plaadi lood 1991–1999" ilmumist esines ansambel uue kavaga "Oi Blaat", mille žanrimääratluseks oli ansambli juhi Sven Kuntu sõnade järgi ebafolklorism – termin, mis saigi selle albumi pealkirjaks. Kava oli Kuntu sõnul inspireeritud Vene folkloorist ning tema kinnitusel olid uude kontserdikavasse jäänud vaid vähesed varasemad lood. Näiteks esineti kavaga 5. mail 2001 Viljandis, tollase kolledži mustas saalis. Sama kava tuli ettekandmisele ka 6. juunil 2002 Tallinna vanalinna päevadel – "ebafolkloristlik kontsertetendus" toimus Rahvusraamatukogu teatrisaalis.
Esitlemine.
Plaati esitleti 25. aprillil 2003. Pärnus esitleti albumit 3. mail 2003 Uue Kunsti Muuseumis. Kontserdil tegid kaasa ka Riikliku Akadeemilise Meeskoori lauljad.
2003. aastal plaadi esitlemise aegu antud intervjuus selgitas ansambli juht Sven Kuntu plaadi nime tausta järgmiselt: "Esimesed plaadid olid pungilikumad, nüüd oleme küpsemad. Uus materjal mängib selle ümber, mis oleks võinud olla, kui poleks nii, nagu on praegu – siit ka nimi "Ebafolkloor"".
Muuhulgas esitles Eriti Kurva Muusika Ansambel oma albumit veel hiljemgi – ka 2004. aasta festivalil Baltoscandal Rakvers. 19. juunil anti kontsert Rakvere Teatri väikeses saalis koos Riikliku Akadeemilise Meeskooriga. Enne festivali ajales Postimees ilmunud lühiintervjuus ütles ansambli juht Sven Kuntu, et "Ebafolklorism" räägib "jääauku tõugatud hobusest, Lasnamäel elanud ingeri poluvernikust ja Mustast Käest, mis on juba sinu trepikojas" ning et albumi valmimisele tõukas teada "kroonika kirjutamise vajadus ehk käima tõugatud Kord, Uus Superriik ja Must Käsi, mis on juba sinu ukse taga".
Nominatsioonid.
Aastal 2004 oli ansambel albumiga "Ebafolklorism" üks Eesti Muusikaauhinnad 2004 nominentidest kategoorias "aasta folk-/etnoartist". Lisaks olid samas kategoorias nomineeritud Maian Kärmas albumiga "Tuigutuled" ja Siiri Sisask albumiga "Ürg ja jõud". Auhinda Eriti Kurva Muusika Ansambel siiski ei pälvinud ning see läks Maian Kärmasele. Hiljem olid ansambli liikmed sellest nördinud ning viitasid oma ütlemistes antud kategoorias kandideerinute (sh iseenda) folgikaugusele ning sellele, et teist aastat järjest sai auhinna projekt, mille taga oli üks ja sama meeskond.
Esitajad.
Kunstiline juht: Sven Kuntu.
Capo Testa

Capo Testa ("Pea neem") on poolsaar Itaalias Põhja-Sardiinias, Gallura ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Mõne kilomeetri kaugusel Santa Teresa Gallura keskasulast läänes, Bonifacio väina lõunakaldal asuv Capo Testa on Asinara lahe kirdepoolseim punkt. Algselt oli tegemist saarega, mis hiljem kunstliku maakitsuse kaudu Sardiinia saarega ühendati.
Umbes kümne kilomeetri pikkuse rannajoonega Capo Testa oli Rooma ajal tähtis nii oma strateegilise asendi kui graniidi poolest, mis pärast kaevandamist Rooma veeti.
Poolsaarel asub tuletorn.
Baas (matemaatika)

Vektorruumi elementide hulka {e1, e2, ... , en} nimetatakse selle vektorruumi baasiks parajasti siis, kui
Lineaarne sõltumatus

Lineaarne sõltumatus on lineaaralgebras vektorruumi elementide formula_1 niisugune sõltuvus, kui vektorvõrrandil formula_2 on parajasti üks lahend formula_3.
Lineaarne sõltuvus

Lineaarne sõltuvus on lineaaralgebras vektorruumi elementide formula_1 niisugune sõltuvus, kui vektorvõrrandil formula_2 on rohkem kui üks lahend.
Ristbaas

Ristbaas on baas, mille korral skalaarkorrutis kahest suvalisest baasi elemendist ei ja ej on:
Ristreeper

Ristreeper on hulk {O,e1,e2...,en}, kus O on koordinaatide alguspunkt ning {e1,e2...,en} on mingisugune ristbaas.
Classics

"Classics" on Tarmo Pihlapi 2008. aastal ilmunud kogumikalbum.
Albumil on 23 laulu, kogupikkusega 72 minutit 55 sekundit.
Selle andis välja Records 2000.
Kunstnik Raivo Tihanov
Baasiteisendusmaatriks

Olgu V vektorruum. Olgu A={O,u1,u2...,un} ja B={Q,v1,v2...,vn} ristreeperid V-s. Olgu antud mingi punkt P, mille koordinaadid A suhtes on P(x1,x2...,xn) ja B suhtes P(x1',x2'...,xn'). Olgu X = (x1,x2...,xn,1)T ja X' = (x1',x2'...,xn',1)T maatriksid (ülaindeks T näitab maatriksi transponeerimist). Baasiteisendusmaatriks ristreeperilt A ristreeperile B on maatriks C, mille korral X = C*X'
Reeper (matemaatika)

Reeper on hulk {O,e1,e2...,en}, kus O on koordinaatide alguspunkt ning {e1,e2...,en} on mingisugune baas.
Tarmo Pihlap (1981)

"Tarmo Pihlap" on 1981. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi .
Selle andis välja plaadifirma Meloodia.
Salvestatud 1981 Eesti Raadios.
Ümbervõtte helirežissöör: Enn Tomson
Toimetaja: Aime Kons
Kunstnik: Villu Järmut
Laulab Tarmo Pihlap
Ansamblid Fix (1), Admiral (2, 3), Palderjan (4)
Ortogonaalne maatriks

Maatriks C on ortogonaalne maatriks, kui tema pöördmaatriks ühtib tema transponeeritud maatriksiga. Ehk CT = C-1 &lt;=&gt; C on ortogonaalne maatriks.
Tarmo Pihlap (1985)

"Tarmo Pihlap" on 1985. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi LP.
Selle andis välja plaadifirma Meloodia.
Instrumentaalansambel Tarmo Pihlapi juhatusel.
Ümbervõtte helirežissöör: Priit Kuulberg
Toimetaja: Madis Salum
Kunstnik: E.Väli
Foto: Tiit Koha
Tarmo Pihlap on lõpetanud Tartu Lastemuusikakooli viiuli erialal. Praegu õpib ta laulu Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli viimasel kursusel. Ta on mänginud ja laulnud koos ansamblitega Laine, Fix, Palderjan, Apelsin. Samuti koos estraadiorkestrite ja ansamblitega (Peeter Sauli, Kustas Kikerpuu ja Aleksander Rjabovi juhatusel).
Lugu „Tuul” musitseerib Tarmo Pihlap koos Gunnar Grapsiga. Loos mängib Gunnar Graps suupilli ja laulab.
Tarmo Pihlap (1993)

"Tarmo Pihlap" on 1993. aastal ilmunud Tarmo Pihlapi helikassett.
Selle andis välja Arlim.
Helikassett (34:29) Stereo.
Tšorni Oslavõ

Tšorni Oslavõ (ukraina keeles Чорні Ослави) on küla Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Nadvirna rajoonis.
Voldemar Reidla

Voldemar Reidla (14. märts 1907 – 8. oktoober 1988 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane.
Ta oli aastail 1951–1953 Tallinna Keskraamatukogu direktor.
Ta suri 8. oktoobril 1988 Tallinnas ja ta maeti 14. oktoobril 1988 Metsakalmistule.
Anne Skrõpnik

Anne Skrõpnik (aastani 1966 Anne Lass; 20. oktoober 1940 Tallinn – 10. aprill 2006 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane ja bibliograaf, aastatel 1990–1998 Tallinna Keskraamatukogu direktor. 
Isiklikku.
Tema vend oli balletitantsija Jüri Lass.
Ilus elu

"Ilus elu" on Eriti Kurva Muusika Ansambli ja Eesti Rahvusmeeskoori koostöös 2009. aastal ilmunud album. 
CD-R-plaadil välja antud album ilmus plaadifirma U.L.A. Jazz kaudu ning sealsed lood on varem ilmunud albumitel "Haua plaadi lood 1991-1999" ja "Ebafolklorism".
Plaati esitleti 2009. aastal kolmandal kevadfestivalil "Maikellukese päevad", millele oli varem aluse pannud Sven Kuntu. Kontsertetendus "Ilus elu" toimus 29. mail Kultuurikatlas ning seal astusid Kuntu asendajatena lauljatena üles ka solistid Peeter Volkonski, Tõnis Mägi, Meelis Hainsoo ja Ardo Ran Varres.
Rahvuslik Trükimuuseum

Rahvuslik Trükimuuseum (inglise keeles "National Print Museum") on Iirimaa pealinnas Dublinis tegutsev muuseum, mis kogub, dokumenteerib, säilitab, näitab, tõlgendab ja pakub juurdepääsu materjalidele trükikunsti kohta ning toetab sellega seotud oskuste säilitamist ja arengut Iirimaal. 
1996. aastal avatud muuseum jutustab trükitööstuse kujunemise loo.
Muuseum on pälvinud täieliku akrediteeringu Iirimaa Pärandinõukogu (Heritage Council) muuseumistandardite programmist. Püsiekspositsioonis on esinduslik valik varustust ja esemeid trükikunsti sajanditevanusest ajaloost. Huvitavamate esemete seas on Gutenbergi trükipressi koopia (laenatud teleseriaali "Tudorid" butafooriast) ja Iirimaa iseseisvusdeklaratsiooni originaal 1916. aastast (oli deponeeritud muuseumi 2016. aastani) koos sama tüüpi Wharfedale'i trükimasinaga, millel originaal trükiti. 
Rahvuslik Trükimuuseum korraldab giidiga ekskursioone, näitusi, töötube, loenguid ja eriüritusi.
Liffey

Liffey (iiri keeles "An Life") on jõgi Iirimaal, mis voolab läbi Iiri Vabariigi pealinna Dublini kesklinna. Selle suuremad harujõed on Dodder, Poddle ja Camac. Jõgi annab suure osa Dublini joogiveest ning pakub lähikonna elanikele lõõgastusvõimalusi. Selle pikkus on umbes 125 km, lähte kõrgus merepinnast umbes 500 m (suurem osa jõest jääb 0–30 m üle merepinna) ning keskmine vooluhulk 13,8 m3/s (3,7 augustis, 29,8 detsembris).
Suures osas on Liffey laevatatav. Dublini jaoks on see olnud tähtis kaubatee juba alates viikingiajast. Shannoni jõega ühendavad Liffeyt Grand Canal ja Royal Canal.
Nimi.
Jõe varasem nimi oli "An Ruirthech" ("kiire jooksja"). Sõna "Liphe" (või "Life") viitas algselt tasandikule, mida jõgi läbib, kuid kandus ajapikku üle jõele endale. Inglise keeles tunti seda ka Anna Liffey nime all, mis tuleneb tõenäoliselt iirikeelsest fraasist "Abhainn na Life" ehk 'Liffey jõgi'.
Jõestik.
Liffey saab alguse Liffey Headi soos Kippure'i ja Tonduffi vahel Wicklow' mägedes, moodustudes paljudest ojadest. See kulgeb umbes 125 km pikkuselt läbi Wicklow', Kildare'i ja Dublini krahvkonna ning suubub Iiri merre Dublini lahe keskel, kus selle suue jääb joonele Baily majaka ja Muglini kaljude vahel.
Jõgi ületab Wicklow' ja Kildare'i krahvkonna piiri Poulaphouca lähedal ja jõuab Kildare'ist Dublini krahvkonda Leixlipis. Suurem osa Liffeyst jääb Kildare'i.
Dzirciems

Dzirciems on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 2,44 km². Asub Iļģuciemsist lõunas, Imantast idas ning Ķīpsalast läänes. 12 856 elanikku (2010). 
Dzirciemsi asumi madalamad osad ulatuvad Daugava ääres vaevu üle merepinna. Samas asub asumis Riia kõige kõrgem punkt – 28 meetri kõrgune Dzegužkalns samanimelises pargis.
Dzirciemsi vanim maaomanik oli Riia Püha Jüri hospidal. Aastaks 1692 oli asumisse kerkinud 102 maja. XVII sajandil asustasid seda ala põhiliselt lätlased. Dzirciemsi aladele rajati aastal 1667 kool, kus aastal 1689 õppisid ainult läti lapsed.
XVIII sajandi lõpus asus sinna elama Preisi konsul ja kaupmees Helmund, kellele kuuluv firma Helmund &amp; Sohn rajas asumisse esimese vabriku. Jānis Šteinhauers rajas asumisse Hollandi tuuliku ja paberivabriku, mis oli esimene paberivabrik Riia linnas. Aktiivsemalt hakati asumisse tööstusettevõtteid rajama siiski XIX sajandi teisel poolel. Tekkisid turbiine, aniliinvärvi, parketti ja lakki tootvad ettevõtted. Aastal 1863 valmis õlletehas Iļģuciems, mis oli esimene õlletehas Lätimaal. 1870. aastal valmis teise õlletehasena Tanheizers ja 1930. aastal kolmandana Aldaris. Aastal 1945 need õlletehased liideti.
Dzirciemsi aladel asusid ka Dresdeni mõis ja Gerstenmeieri mõis.
Aastal 1893 kavandas Georg Kuphaldt Dzegužkalnsi ümber pargi, mis valmis lõplikult aastaks 1911. Parki ehivad lava ja kohvik-paviljonid.
Daugava haru Zundi-äärsed maad kuulusid XIX sajandi lõpus rikkale puiduga kaubitsevale Georg Wilhelm Schröderile. Aastal 1902 ehitas ta sinna tolle aja kohta moodsad elumajad. Põhiosa hoonetest on aga kerkinud Nõukogude võimu ajal Dzirciemsi tänava ümber. Selle tänava järgi on asum ka nime saanud.
Dzirciemsis asub Riia Stradiņši Ülikooli aastal 1987 rajatud hoonetekompleks.
Anne Lass

Anne Lass (sünninimi Anne Nurga; sündinud 1951) on eesti arhitektuuriajaloolane ja Eesti Arhitektuurimuuseumi peavarahoidja.
Ta lõpetas 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajalooteaduskonna 
kunstiajaloolasena, kaitstes diplomitöö "Taimemotiivid eesti keskaegses raidplastikas".
Ta on töötanud Kultuurimälestiste Riikliku Projekteerimise Instituudis ja Eesti Ehitusmälestistes, alates 1996. aastast Eesti Arhitektuurimuuseumis.
Tanel Rander

Tanel Rander (pseudonüüm chaneldior; sündinud 1. detsember 1980) on eesti kunstnik.
Töötanud juristi ja advokaadina, alates 2009. aastast vabakutseline kunstnik. Tema loominguline tegevus jaguneb eksperimentaalseteks, keele ja psühholoogia tasandil toimivateks performatiivseteks praktikateks ning kriitiliseks, Ida-Euroopa diskursuse ja dekoloniaalsusega seotud uurimuseks. 2018. aastal avas ta Valgas projektiruumi Brīvības galerija.
Valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2024‒2026.
Amy Tan

Amy Tan (hiina keeles 譚恩美; sündinud 19. veebruaril 1952 Oaklandis) on hiina päritolu USA kirjanik.
Ta on sündinud Ameerika Ühendriikides California osariigis Oaklandis hiina emigrantide lapsena, tema isa oli elektriinsener ja baptistivaimulik. Ta oli 14-aastane, kui ta isa ja vanem vend väikese vahega surid. Siis ema pani tema ja ta noorema venna Montreux'sse (asub Vaud' kantonis Šveitsis), kus ta lõpetas keskkooli. Seejärel õppis ta USA-s San Jose Riiklikus Ülikoolis, kust sai bakalaureuse- ja magistrikraadi inglise kirjanduse ja lingvistika alal. Hiljem sooritas ta doktorieksamid lingvistika alal California Ülikoolis (Berkeleys ja Santa Cruzis).
Tema teoste läbivaks teemaks on emade ja tütarde suhted. Tema teostest on eesti keelde tõlgitud "Õnnerõõmu Klubi" (Tallinn, Varrak, 1996, tõlkija Pille Runtal, originaal ilmus aastal 1987) ja "Köögijumala naine" (Tallinn, Tänapäev, 2013 (sarjas "Punane raamat"), tõlkija Jana Linnart, originaal ilmus aastal 1991). Ta kirjutab inglise keeles.
Isiklikku.
Tema abikaasa Louis DeMattei on jurist. Paar tutvus 1974. aastal pimekohtingul.
Varbuse Ukukivi

Varbuse Ukukivi on ohvrikivi ajaloolisel Võrumaal Põlva kihelkonna Varbuse külas.
George Albert Boulenger

George Albert Boulenger (19. oktoober 1858 Brüssel – 23. november 1937 Saint Malo, Prantsusmaa) oli Briti zooloog, ihtüoloog ja botaanik.
Ta kirjeldas 1096 kalaliiki, 556 kahepaikset ja 872 roomajaliiki. Roomajate andmebaasis kehtivad siiani tema kirjeldatud 587 roomajaliiki. 
Tema kirjeldatud liigid on tähistatud nimega Boulenger.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1876. aastal Brüsseli Vaba Ülikooli. 1880. aastal kutsus Albert Günther ta tööle Londoni loodusmuuseumi, et ta kataloogiks kahepaiksete kogu. Aastatel 1882–1920 töötas ta muuseumi zooloogiaosakonnas assistendina.
Mälestuse jäädvustamine.
Georg Boulengeri auks kannavad tänapäeval nime järgmised roomajaliigid:
Kääpa Kuningakivi

Kääpa Kuningakivi on ohvrikivi Võrumaal Põlva valla ja kihelkonna Kääpa külas.
Andre Tõnisekivi

Andre Tõnisekivi on ohvrikivi Võrumaal Põlva kihelkonna Andre külas.
Navi Silmaläte

Navi Silmaläte on silmaallikas Võrumaal Võru valla Navi külas.
Pragi Silmaläte

Pragi Silmaläte on looduslik pühapaik Põlvamaal Põlva valla Pragi külas.
Peri Tõnise petai

Peri Tõnise petai on pühapuu ajaloolisel Võrumaal Põlva valla ja kihelkonna Peri külas.
Geldrop

Geldrop on linn Hollandis Põhja-Brabanti provintsi Geldrop-Mierlo vallas. 2011. aastal oli linnas on 28 500 elanikku, linna pindala on 13,35 km2.
Geldrop oli omaette vald 2004. aastani, mil see ühines Mierlo vallaga. Ühinemise põhieesmärk oli hoiduda liitumast Eindhoveni vallaga.
Linnake on pälvinud rahvusvahelist kuulsust, nimetades ühes piirkonnas tänavad J. R. R. Tolkieni romaanitriloogia "Sõrmuste isand" tegelaste järgi.
Transport.
Geldroppi ühendab Eindhoveniga idas maantee A67. Linnas paikneb ka Geldropi raudteejaam.
Geldropi arheoloogia.
Geldrop on pakkunud arheoloogilisteks väljakaevamisteks viljakat pinnast, sealt on saadud leide nii ajaloolisest kui ka eelaajaloolisest ajast. Asula täpne vanus on teadmata, küll aga on leitud jälgi eelajaloolistest asukatest.
Enam kui 10 000 aasta eest püstitasid praeguse Geldropi alale oma telgid põhjapõdrakütid Ahrensburgi kultuurist. Nende ajast on leitud muuhulgas kaks graveeringutega varvast. Ühel neist on kujutatud põhjapõdrasarv, teisel väike tantsiv tüdruk, kes on saanud hüüdnime "Mierlo Venus".
Zesgehuchteni linnajaost lõunas paiknesid nooremal kiviajal (umbes 3000 eKr) väikesed asulad.
Geonehuisi ja Hoog Geldropi linnajaost on saadud leide Rooma perioodist ja varakeskajast. 1989. aasta sügisel leiti arheoloogilistel väljakaevamistel 't Zandi surnusaia lähistel neli asulakohta hilisest Rooma ajast ning keskajast, perioodist 350–1225 pKr.
Gerstenmeieri mõis

Gerstenmeieri mõis (läti keeles "Gerstenmeiera muiža", vanasti ka "Gerstenmeijera muiža") oli suvemõis Lätis Riia linnas Dzirciemsi asumis aadressiga Eiženijas ielā 20–22. 
Suvemõisal oli kaks peahoonet. Eiženijas iela 8 kandis asunud teine hoone on aga hävinud. Säilinud on ilmselt XIX sajandil ehitatud klassitsistlik hoone. Ehkki peahoone aadressiks on Eiženijas iela, asub lähedal, aadressil Ķiršu ielā 4, samuti mõisale kuulunud klassitsistlik puuhoone.
Dresdeni mõis

Dresdeni mõis (läti keeles "Drēzdena muiža" või "Drēzena muižiņa") oli suvemõis Lätis Riia linnas Dzirciemsi asumis peahoonega aadressil Daugavgrīvas ielā 37/39. Saksa keeles "Dresdenhaus" või "Langes nams". 
Dresdeni suvemõisa rajas XVIII sajandi teisel poolel Cēsisest Riiga kolinud Carl Gustav Dresden (Johann Christoph Brotze andmetel ehitas selle Meno Holst ja Dresden ostis vastvalminud hoone ära). Lisaks baroksele peahoonele oli krundil veel mitu kõrvalhoonet, kuid need ei ole säilinud. Üks säilinud majandushoone lammutati 1980. aastatel. 1870. ja 1912. aastal rekonstrueeriti mõisa ning muudeti veidi selle välimust, eemaldati barokseid detaile ja lisati veranda. 1980. aastatel võeti mõisa rekonstrueerimine taas ette, sihiks oli taastada hoone algne, XVIII sajandil antud välimus.
Ants Uus

Ants Uus (31. detsember 1932 – 9. jaanuar 2014) oli eesti teleoperaator ja spordiajakirjanik.
Aastatel 1956–1979 töötas Uus Eesti Televisioonis, kus tegi operaatorina kultuuri-, laste- ja spordisaateid.
Ta kuulus ka Nõukogude Liidu Kesktelevisiooni võttegruppi, kes tootis spordiüritustelt rahvusvahelist telepilti. Nii töötas ta Moskva olümpiamängudel, Hea Tahte mängudel ning maailma karikasarja etappidel mitmel spordialal.
Uus kogus autogramme, neist esimese sai ta 1968. aastal tõstesportlaselt Jaan Taltsilt. 
Uus oli ka korvpallur. 1950. aastate algul tuli ta spordiühingu Spartak meeskonnas Tallinna noortemeistriks.
Zasulauks

Zasulauks on asum Lätis, Riia linna Kurzeme rajooni osa pindalaga 1,190 km². Asub Dzirciemsist lõunas, Imantast idas, Āgenskalnsist läänes ja Šampēterisest lõunas. 9139 elanikku (2010).
Zasulauksi asumi hoonestus on väga ebaühtlane. Asumis on kunagistele rannaluidetele püstitatud tööstushooned läbisegi 19. sajandil ehitatud puumajade ja 20. sajandil püstitatud paneelidest korterelamutega.
Asumi maad liideti suuremalt jaolt Riiaga aastal 1828, kuigi väiksem osa liideti linnaga alles aastal 1919. Esimeseks ettevõtteks oli ilmselt osalt Dzirciemsi asumis asunud Jānis Šteinhauersi (saksapäraselt Zasa mõis ja paberivabrik. Šteinhauersi poeg müüs aga vabriku maha. Aastal 1806 kolis paberitootmine Ulbrokasse ümber, aga aastal 1810 oli Zasulauksi aladel olnud hoonetel uus omanik. Vabrikus töötasid lätlased ja tehase juurde kerkisid tööliselamud. 19. sajandil asutati vabriku juurde kool. Aastal 1856 ostis vabrikuomanik piirkonnas 100 krundi jagu maad ja jagas need töölistele.
Aastal 1873 sai Zasulauks raudteeühenduse ülejäänud Riiaga, kui Bolderājasse viivale raudteele rajati Zasulauksi jaam (saksa keeles Sassenhof). Praegune jaamahoone pärineb küll veidi hilisemast ajast, olles püstitatud aastal 1912. 1876 sai Zasulauksist raudteesõlm, kui rajati Tukumsi linna viiv raudtee.
Sajandi teisel poolel hakkasid piirkonda kerkima teisedki tööstusettevõtted. Nende seas oli masinaehitustehas Motor (1896), keemiatehas (1897), värvitehas (1898). Aastal 1950 rajati asumisse elektrirongide depoo, selle juures on aastast 1960 Zasulauka Depo nimeline rongipeatus (vanasti lihtsalt "Depo").
Zasulauksis asub ka Läti Ülikooli botaanikaaed, mis rajati endise Wolfschmidti mõisa hoonetekompleksi juurde. Lisaks Wolfschmidti mõisale asus Zasulauksi aladel veel Pīlādžbirzsi mõis. Wolfschmidti mõis kandis kunagi nime Zasa mõis, sellest tuleb ka asumi nimi. Lisaks mõisatele on arhitektuuriliselt tähelepanuväärne veel Riia 34. Keskkooli aastal 1934 püstitatud funktsionalistlik hoone ja 19. sajandil püstitatud juugendstiilis puitmajad.
1970. ja 1980. aastatel püstitati asumisse hulgaliselt paneelelamuid.
Dagerrotüübid

"Dagerrotüübid" on Eriti Kurva Muusika Ansambli 2008. aastal ilmunud album, mille andis välja MKDK Records. 
Plaat anti välja pärast ansambli looja ja eestvedaja Sven Kuntu surma ning pärast selle üllitamist lõpetas ansambel ka tegevuse. Aasta hiljem anti siiski välja veel üks plaat, "Ilus elu", ning esitleti seda kontserdiga. CD salvestati MKDK Records stuudios 28. oktoobril 2007 ja DVD sama aasta 4. oktoobril Kultuurikatlas. 
Album on saanud pealkirja esimese kasutuskõlbuliku fotografeerimisviisi dagerrotüüpia järgi. Kasutades ära jodiidiauruga töödeldud hõbepinna erinevat valgustundlikkust, võimaldas see avastus Louis Daguerre'il jäädvustada ehk lasta "valgusel joonistada" objekte ja inimesi.
Pappkarbis plaadiümbrise näol on tegemist erikujulise stantsitud 1/0 metallik-paberil CD/DVD-ümbrisega.
Taust.
2006. aasta sügisel tegi Eesti Ajaloomuuseum ansamblile ettepaneku mängida saatemuusikat Taani kultusfilmile "Kuristik" (1911), mida näidati Eesti Ajaloomuuseumi ja Eesti Film 100 koostöönäituse raames. Jäädvustatud aja muusikaline lahti- ja taasmõtestamine sai aga niivõrd huvitavaks teemaks, et viis Eriti Kurva Muusika Ansambli uue kontsert-installatsioonini. Kui ansambel oli oma kontsertidel hoidnud seni akustilist joont, siis uue kontserdiga kasutati helivõimendust täie teadlikkusega, keskendudes instrumentaalsusele ning ruumile, millesse helid joonistuvad.
Kontserdid.
2007. aastal toimusid ansambli "Dagerrotüüpide" kontserdid järgmistes kohtades:
"Dagerrotüüpide" plaati esitleti pärast ansambli juhi Sven Kuntu surma – 28. oktoobril 2008 Kanuti Gildi saalis tasuta kontsert-installatsiooni/plaadiesitlusega.
Vastuvõtt.
Kriitikute hinnangul oli Eriti Kurva Muusika Ansambel läinud edasi, ta oli sügavam kui kunagi varem. Pärast märtsikuiseid Tallinna-kontserte kirjutati: "Seekord suurt etendust ei pakutud, näitemänguks oli muusikutega koos tantsiv videokujutis ja muutuv valgus. Selliseid tundeid ja meeleolusid suudavad edasi anda vaid oma ala meistrid."
CD ja DVD lugude nimekiri.
Muusika: Sven Kuntu
Ninasi postijaam

Ninasi postijaam (saksa keeles "Poststation Nennal"; vene keeles "Нинасиская (конно-)почтовая станция") oli aastail 1772–1877 Peterburi–Narva–Tartu–Riia postimaanteel tegutsenud postijaam Tartumaal Torma kihelkonnas. Postijaama hoone asub tänapäeval Ida-Viru maakonnas Mustvee vallas Ninasi külas. Kuna Ninasi kohta on varem kasutatud ka nime Nina, on postijaama nimetatud ka Nina postijaamaks.
Postijaamas peatumist on oma reisimärkmetes maininud prantsuse kirjanik Honoré de Balzac (1843). On mainitud veel ka Katariina II (1764), Robert Schumanni, Elias Lönnroti, Ferenc Liszti jt peatumist selles postijaamas.
Postijaam on seotud dekabristide tegevusega 1825. aastal. Vürst Mihhaili ülesanne oli Ninasil kinni pidada kogu Peterburist tulev kirjavahetus, kuni Varssavis paikneva Poola valitseja suurvürst Konstantin võimust loobumise manifesti saabumiseni.
1881. aasta märtsis sai tulevane Venemaa keiser Aleksander III Ninasil teate oma isale, keiser Aleksander II korraldatud atentaadist.
Postijaama peahoone.
Ninasi postijaama kivist peahoone ehitati 1824. aastal.
Leprosoorium.
Aastatel 1892–1916 tegutses postijaama hoonetes leeprahaigete ravimiseks kohandatud Ninasi leprosoorium.
Kool.
Aastal 1919 avati peahoones Kalmaküla algkool, mis tegutses 1966. aastani. Peahoonel asuval tahvlil on kirjas, et algkool tegutses seal aastail 1913–1966.
Piirivalvekordon.
Aastatel 1992–2007 asus samas hoones Eesti piirivalve Ninasi kordoni peahoone.
Hilisem käekäik.
Alates 2011. aastast tegutseb Ninasi postijaama peahoones MTÜ Virumaa Koolituskeskus. Juhatuse esimehe Ivo Okase sõnul planeeritakse hoone välisilme taastada kujul, nagu see nägi välja 1834. aastal – kavatsetakse taastada ka majaesised kaaristud.