tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Alfred Karindi

Alfred Karindi (aastani 1935 Alfred-Nikolai Karafin; 30. mai 1901 Ongassaare (Kõnnu), Illuka vald – 13. aprill 1969 Tallinn) oli eesti helilooja, organist ja koorijuht.
Ta õppis Tartu Kõrgemas Muusikakoolis aastast 1920 orelit (Johannes Kärti klassis), lõpetades sama kooli aastal 1927 kompositsiooni erialal (Heino Elleri klassis). Aastal 1931 lõpetas ta eksternina Tallinna Konservatooriumi oreli ja kompositsiooni erialal (August Topmani ja Artur Kapi klassis).
Ta töötas aastatel 1921–1927 muusikaõpetajana Tartu 2. algkoolis, 1925–1928 Tartu Kõrgemas Muusikakoolis ja 1928–1932 Tartu ülikoolis ning tegutses ühtlasi organistina Tartu ja Tallinna kirikutes. Karindi oli aastatel 1949–1959 ja 1955–1969 Tallinna Riiklikus Konservatooriumis muusikateoreetiliste ainete ja oreli õppejõud (aastast 1946 professor).
NKVD arreteeris ta Tallinnas 1950. aastal ja ta viibis kuni 1954 Dubravlagi vangilaagris Mordva ANSVs. Rehabiliteeriti 1956.
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 16. juuli 1950 otsusega võeti talt ära Eesti NSV teenelise kunstitegelase aunimetus. Teenelise kunstitegelase aunimetus taastati Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 27. oktoobri 1956 seadlusega.
Ta on juhatanud Tartu Meestelaulu Seltsi koori, Tartu Üliõpilassegakoori, Tallinna Linnateenijate Meeskoori, Tallinna Kaarli koguduse koori, Tallinna Meestelaulu Seltsi koori ja Tallinna Naislaulu Seltsi koori.
Ta oli Kõrgemate Koolide Lõpetanute Segakoori asutajaid ning 1957–1969 selle peadirigent.
1947. ja 1965. aastal oli ta üldlaulupeo üldjuhtide seas.
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule.
Isiklikku.
Tema tütred olid koorijuht ja muusikapedagoog Laine Karindi (1926–2002), toimetaja ja tõlkija Linda Targo (1928) ning Imbi Mätas (1935), poeg oli näitleja ja teatridirektor Jüri Karindi (1942–2017).
Mälestuse jäädvustamine.
31. augustil 1986 avati Karindi sünnikodu seinal mälestustahvel. Tahvli avamisel esines tema asutatud Kõrgkoolide Lõpetanute Segakoor tütar Laine Karindi juhatamisel.
Imhotep

Imhotep (ka Immutef, kreekapäraselt "Imuthes" (Ἰμούθης); u 2650–2600 eKr; egiptuse keeles "ỉỉ-m-ḥtp *jā-im-ḥātap" ehk "see, kes tuleb rahus") oli vanaegiptuse riigimees ja mitmekülgne teadlane - polühistor, kes teenis 3. dünastia kuninga Džoseri ajal valitsusjuhina ja päikesejumala Ra ülempreestrina Heliopolises. Teda peetakse inimkonna ajaloo üheks esimeseks arhitektiks, inseneriks ja arstiks.
Imhotep oli üks väheseid lihtinimesi, kes tõsteti pärast surma jumala seisusse. Tema kultusekeskus oli Memphis. Alates esimesest vaheperioodist austati Imhotepi ka kui luuletajat ja filosoofi. Imhotepi iseendale ehitatud hauakambri asukohta hoiti omal ajal salajas ja seda pole seni leitud. Üldise arvamuse kohaselt paikneb see Sakkaras. Imhotepist kui ajaloolisest isikust annavad tunnistust kaks tema eluajast pärinevat raidkirja Džoseri kuju jalamil (Cairo JE 49889) ja kirjutis Sehemheti lõpetamata astmikpüramiidi ümbritseval müüril. Viimasest võib järeldada, et Imhotep elas veel mõne aasta pärast Džoseri surma ja asus ehitama kuningas Sehemheti püramiidi, mis jäi aga tolle lühikese valitsusaja tõttu pooleli.
Egüptoloogid omistavad Imhotepile Džoseri astmikpüramiidi ehitamist Sakkaras aastatel 2630–2611 eKr. Vanaegiptuse ajalookirjutaja Manethon nimetab teda kiviehitiste leiutajaks. Kuigi kivist seinu, põrandaid, silluseid ja piitasid tunti juba ka varadünastilisel ajastul, peab paika, et selliste mõõtmetega üleni kivist ehitist polnud varem rajatud. Enne Džoserit maeti vaaraod mastabatesse.
Aleksandr Rodzjanko

Aleksander Rodzjanko (vene keeles Александр Павлович Родзянко; 18. august 1879 – 6. mai 1970 New York) oli Venemaa sõjaväelane, Loodearmee tegelane.
Aleksandr Rodzjanko osales Esimeses maailmasõjas ja pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni ja Saksamaa-Venemaa sõjategevuse lõppemist jäi Saksa vägede poolt okupeeritud Lätisse.
Osales Pihkvas Saksa vägede poolt organiseeritud Põhjakorpuse moodustamises. Nõukogude Venemaa pealetungil Lätile, 29. detsembril lahkus Riiast koos naise ja saatjatega üle Marienhofi ja Tukkumi Liibavisse, kust 20. jaanuaril 1919. aastal aurik "Waasal" evakueerus Tallinna.
Ta juhatas aprillist 1919 Loodearmeed.
Isiklikku.
Tema vend Mihhail Rodzjanko oli poliitik, III Riigiduuma esimees.
P2X7

P2X7 ehk P2X7-retseptorid (ka "P2X7R"; varasem nimetus P2Z) on paljude loomade rakumembraani läbivad ioonkanalid ja rakkude sees toimivad valgud, millel on mitmeid funktsioone.
P2X7 loodusliku ligandi ja retseptorite avanemise regulaatorina toimib ATP.
Liigitus.
Need retseptorid liigitatakse P2-retseptorite hulka P2X-retseptorite alatüübina.
Ekspressioon.
Retseptorit on tuvastatud kesknärvisüsteemis ja perifeerses närvisüsteemis, mikrogliia rakkudes, endomeetriumis ja võrkkestas.
P2X7 retseptorit ekspresseerivad immuunrakud, nagu leukotsüüdid, makrofaagid, ja tüümuse rakud – tümotsüüdid jm, ja põletikurakud.
Stimulatsioon.
Arvatakse, et selle pikemaajaline või korduv stimulatsioon ATPga võib viia mitteselektiivsete pooride tekkele rakumembraanis.
ATP stimulatsioonile järgneb Ca2+- ja Na+-ioonide sisenemine raku tsütoplasmasse ja K+-ioonide väljumine.
Arvatakse, et P2X7 retseptorite aktivatsioon võib inimestel abiks olla mükobakterite perekond (bioloogia) perekonda liigitatud bakteri tuberkuloosi mükobakteri tapmisel ja takistada HeLa rakuliini uuringutes ja hiirte eksperimentaalse nakatamise kohaselt klamüüdianakkuse levikut.
Füsioloogiline roll.
Selle molekuli füsioloogiline roll pole teada. Arvatakse, et P2X7 osaleb ATP vahendatud tsütotoksilises raku surmas, immuun- ja põletikureaktsioonides.
Robert Tigerstedt

Robert Adolph Armand Tigerstedt (28. veebruar 1853 Helsingi – 12. veebruar 1923 Helsingi) oli soome füsioloog ja arstiteadlane, keda peetakse kaasaegse füsioloogia rajajaks Soomes. 
Ta avastas koos oma õpilase Per Bergmaniga ensüümi reniini, mis pani aluse hilisemale teadustööle vererõhu reguleerimise ja neerude funktsiooni uurimisel ning on tänapäevalgi meditsiinis oluline.
Tigerstedt töötas mitmetes teadusasutustes ja pidas õppejõu- ning juhtivaid ametikohti ka Venemaal. Tema teadustöö hõlmas lisaks neerufunktsioonile ka hingamist, aju funktsioone ning inimorganismi üldist füsioloogiat.
Vaid paar päeva pärast surma, 16. veebruaril 1923, nimetati ta Tartu Ülikooli audoktoriks.
Tigerstedt on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Bengt Saltin

Bengt Saltin (3. juuni 1935 – 12. september 2014) oli rootsi arstiteadlane, füsioloog ja antidopingu ekspert.
Aastal 1988 valiti ta Tartu ülikooli audoktoriks.
Kaarle Krohn

Kaarle Leopold Krohn (10. mai 1863 Helsingi – 19. juuni 1933 Sammatti vald) oli soome folklorist.
9. märtsil 1923 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks. Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Adalbert Wahl

Adalbert Emil August Wahl (29. november 1871 Mannheim – 5. märts 1957 Tübingen) oli saksa ajaloolane ja kõrgkooliõppejõud.
Ta oli 1918-1919 Landesuniversität Dorpati õppejõud.
Suurpere

Suurpere on perekond, mis koosneb mitmest lähisugulasest koos nende abikaasade ja lastega.
Eestis on suurperede kohta andmeid alates 17. sajandist, kuid ilmselt on nähtus palju vanem ja pärit ürgkogukondlikust korrast. 18. sajandi lõpul oli Lõuna-Eestis suurperesid rohkesti.
19. sajandil suurpered peaaegu kadusid Eestist. Neid säilis sajandi lõpuks vaid ääremaadel kohtades, kus peale põlluharimise tehti muidki töid, näiteks Avinurmes, Hiiumaal ja Haanjas.
Christian von Bar

Christian von Bar (sündinud 5. mail 1952 Hannoveris) on saksa jurist ja ülikooliprofessor.
2007 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks.
Gustav Johann von Buddenbrock

Gustav Johann von Buddenbrock (5. september 1758 Budenbroka mõis, Dikļi kihelkond, Volmari maakond – 14. detsember 1821 Riia) oli baltisaksa aadlikust maaomanik, jurist ja Liivimaa poliitik.
Ta õppis aastatel 1775–1779 Königsbergis ja Göttingenis. Seejärel töötas kohtuametites: oli sillakohtu adjunkt, 1781 maakohtu assessor, 1783–1796 Liivimaa õuekohtu assessor, 1786–1797 Liivimaa rüütelkonna sekretär 1798/1800–1803 Liivimaa maamarssal ja 1802–1821 Liivimaa maanõunik. 
Gustav Johann von Buddenbrock oli Liivimaa Madliena kihelkonna (1800) Zādzene, (1806) Lielāmuiža, Mēdzūla ja Gulbērise, (1804) Grava mõisnik.
Osales 1803. aastast Liivimaa talurahvaseaduste väljatöötamisel. Töötas kuni 1813–1815 Peterburis siseministeeriumis, kuni naasis Riiga.
31. mai 1816 nimetati ta Tartu ülikooli audoktoriks, oli 1817. aastast Võnnu kreisi ülemkirikueestseisja.
Isiklikku.
Buddenbrockide suguvõsast, Gustav Johann von Buddenbrocki isa oli Gustav Reinhold Buddenbrock (1694–1779), Budenbroka, Lielāmuiža, Zādzene, Pirkule ja Aloja lossi omanik; sõjaväelane – major, ema, Dorothea Louisa von Buddenbrock (1724–1805).
Gustav Johann abiellus paruness Sophia Helena von Budbergiga, Ķieģeļi mõisniku, parun Woldemar Diedrich von Budbergi ja paruness Sophie Elisabeth Theresia von Campenhauseni tütrega. Neil oli poeg, Otto "Gustav" Wilhelm von Buddenbrock (1788 Riia – 1865 Valk), maakohtu assessor ja Gulbene ning Lazdona kihelkonnakohtunik.
Adrian Virginius vanem

Adrian Virginius (ka Adrian Verginius; 18. jaanuar 1615 Wollin – 23. aprill 1647) oli baltisaksa luteri teoloog ja Nõo koguduse õpetaja.
Ta sündis Wollinis Pommeris (praeguse haldusjaotuse järgi Wolinis Lääne-Pomorze vojevoodkonnas).
Ta on õppinud Greifswaldi ülikoolis (immatrikuleeriti 30. juulil 1632), Königsbergi ülikoolis (immatrikuleeriti 30. augustil 1637) ja Tartu Ülikoolis (immatrikuleeriti 10. oktoobril 1638).
Ta oli aastal 1638 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel –1647 oli ta Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Ta on õpetanud Tartu ülikoolis, oli Tartu ülikooli usuteaduskonna adjunktiks, pidades loenguid ülikoolis..
Adrian Virginius oli 1644. aastal Tartu ülemkonsistooriumi assessor, kellena sai pärast Liivimaa superintendent Hermann Samsoni surma, 1644. aasta 21. juunil ülesande täita Liivimaa superintendendi kohuseid.
Isiklikku.
Tema poeg oli Kambja koguduse pastor, alates aastast 1684 ka Tartu alamkonsistooriumi assessor Andreas Virginius (1640–1701), kelle poeg oli eesti vaimulik (Puhja ja Otepää pastor), piiblitõlkija ja eesti kirjakeele arendaja Adrian Virginius noorem (1663–1706).
Ihunuhtlus

Ihunuhtlus on kehavigastust või valu tekitav karistus.
Eestis on ihunuhtlust mainitud kirjalikes allikates esimest korda 1241. aastal.
Ihunuhtluse kõige raskem Eestis kasutatud vorm oli kadalipp.
Kriminaalkaristusena kaotati ihunuhtlus Eestis 1863. aastal, vaid maatameestele tohtisid vallakohtud seda määrata 1903. aastani. 1905. aasta revolutsiooni mahasurumisel kasutasid karistussalgad ihunuhtlust seadusliku aluseta. Paljudes riikides, peamiselt Aafrikas ja islamimaades, kasutatakse seda tänini.
Paul Kannuluik

Paul Kannuluik (23. veebruar 1925 Karula vald – 27. märts 1992 Pärnu) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1949 Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi ja aastal 1963 näitejuhierialal Viljandi Kultuurharidustöö Kooli.
Ta töötas aastatel 1947–1949 näitlejana Draamateatris ja 1949–1950 Lõuna-Eesti Teatris. Aastatel 1950–1955 oli ta represseerituna Kasahstanis. Aastatel 1959–1961 oli ta Tallinna Pioneeride Palee näiteringi juht. Aastatel 1963–1969 töötas ta näitlejana L. Koidula nim. Pärnu Draamateatris ja 1969–1974 oli ta Pärnu Linna Kultuurimaja direktor.
Herodes Agrippa I

Herodes Agrippa I, esialgne nimi Marcus Julius Agrippa (11 või 10 või 9 eKr – 44 pKr) oli Juudamaal kuningas (41–44), Herodes I Suur oli tema vanaisa. Agrippa I oli tark diplomaat, kes lepitas roomlased ja juudid.
Herodes Agrippa II oli tema poeg.
Baltische Rundschau

Baltische Rundschau on suurim Baltimaades ilmuv saksakeelne kuuleht. See ilmub alates 1994. aastast igakuiselt Eestis, Lätis ja Leedus. Ajalehe asutas Ingwar Heinrich Lotz.
Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel

Die Baltische Wochenschrift für Landwirtschaft, Gewerbfleiss und Handel oli 1863–1915 Tartus ilmuv mõjukas saksakeelne nädalaleht.
Saksa-Balti Kaubanduskoda

Saksa-Balti Kaubanduskoda on ülemaailmse Saksamaa organisatsiooni Auslandshandelskammern Baltimaade haru, mille eesmärk on edendada Saksamaa ja Baltimaade majandussidemeid. Sellel harul on tänapäeval üle 400 liikme. Selle haru bürood asuvad Tallinnas, Riias ja Vilniuses.
Saksa-Balti Kaubanduskoda on Saksamaal registreeritud ühendus (e.V.).
Aksel Haav

 Aksel-Karl Haav (sündinud 8. veebruaril 1928 Avinurmel) on eesti füüsik.
Elulugu.
Ta sündis taluniku peres. Lõpetas 1947 Mustvee 1. Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli ja 1960 TÜ aspirantuuri. Töötas 1952-1993 Tartu ülikoolis assistendina, vanemõpetajana ja dotsendina. 1975. aastal stažeeris Helsingi Ülikoolis.
Teadustöö.
Füüsika-matemaatika-kandidaadi väitekirja kaitses 1966 Tartu ülikoolis.
Uurinud röntgenograafia ja elektronograafia meetodeid kasutades luminestseerivate leelis- ja tallium-halogeniidsoolade tahkete lahuste faasilist koostist ja määranud nende ainete võrekonstante. Rajas TÜ-s röntgenstruktuurianalüüsi laboratooriumi. Avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni, loonud õppevahendeid.
Burano

Burano on saar Itaalia põhjaosas Veneta laguunis. Sarnaselt Veneetsia endaga võib ka Buranot nimetada pigem arhipelaagiks: see koosneb neljast sildadega ühendatud saarest. Burano asub laguuni põhjapoolses osas Torcello saare lähedal ja on kuulus seal valmistatud pitsi ja sealsete erksavärviliste majade poolest.
Geograafia.
Burano asub Veneetsiast 7 kilomeetri kaugusel ja Veneetsia mootorpaadid ("vaporetti") läbivad vahemaa 40 minutiga.
Saar on silla abil ühendatud Mazzorbo saarega ja Buranol elab praegu ligikaudu 2800 inimest. Algselt koosnes Burano viiest saarest ja olemas oli ka neljas kanal, kuid viimasest sai täitmise järel endisi "San Martino Destra" ja "San Martino Sinistra" saari ühendav "via e piazza Baldassare Galuppi".
Sarnaselt ajaloolise Veneetsia keskusega on ka Burano olnud ajalooliselt jaotatud "sestieredeks". Burano viis osa vastavad viiele algsele saarele ja kuuendaks "sestiereks" loetakse naabruses asuvat Mazzorbo saart.
Burano rahvastikutihedus on väga suur – rohkem kui 13 000 in/km², mis on naabruses asuva Mazzorbo rahvastikutihedusest üle 20 korra suurem. Burano on pea täies ulatuses kaetud hoonetega ja sinna on jäänud vaid üksikud rohelised alad.
Ajalugu.
Burano asustasid tõenäoliselt vanad roomlased ja 6. sajandil hõivasid saare Treviso lähedalt Altinumist tulnud venetid, kes andsid kohale nime ühe oma endise kodulinna värava järgi. Kohanime kohta käib kaks legendi: neist esimese järgi sai Burano nime sealse asustuse rajanud perekonna Buriana järgi ning teise legendi kohaselt tulid Burano esimesed asukad väikeselt Buranello saarelt, mis asub Buranost umbes 8 kilomeetrit lõunas.
Kuigi saartest sai peagi õitsev asundus, valitseti seda Torcello saarelt ning sel puudusid privileegid, mis olid olemas Murano saarel. Saare tähtsus tõusis alles 16. sajandil, mil sealsed naised hakkasid õmblusnõeltega pitsi valmistama – need oskused pärinesid Veneetsia valitsemise all olnud Küproselt. Kui Leonardo da Vinci külastas 1481. aastal Küprose Lefkara väikelinna, ostis ta sealt Milano toomkiriku peaaltari jaoks kaasa tüki riiet ja sel viisil jõudis see oskus ka Buranole.
Pitsi hakati peagi eksportima üle kogu Euroopa, kuid 18. sajandil hakkas kaubavahetus vähenema ja sealne pitsitööstus ei taastunud enne kui aastal 1872, mil avati pitsi valmistamise kool. See tõi pitsi valmistamises kaasa uue õitsengu, kuid tänapäeval teevad vaid vähesed traditsioonilisel viisil pitsi, kuna tegemist on väga aeganõudva ja seega ka kalli tööga.
Peamised vaatamisväärsused.
Lisaks pitsile teatakse Buranot ka sealsete väikeste eredavärviliste majade poolest, mis on populaarsed kunstnike seas. Majade värvid järgivad kindlat süsteemi, mis pärineb juba piirkonna hiilgeaegadest. Kui keegi soovib oma maja värvida, peab ta saatma omavalitsusele vastavasisulise palve ning seejärel saab ta vastuse, kus on märgitud kindlad värvid, mis on sellel krundil lubatud.
Lisaks on Buranol viltuse kellatorni ja Giambattista Tiepolo maaliga ("Ristilöömine", 1727) San Martino kirik, "Oratorio di Santa Barbara" ja pitsivalmistamise ajaloo muuseum ning kool.
Eerikulaid

Eerikulaid on Hiiumaa vallale kuuluv 3,44 hektari suurune saar (laid) Väinameres Hari kurgus Hiiumaa ja Vormsi vahel. Laiu rannajoone pikkus on 1,6 kilomeetrit. Laiult on Hiiumaa idarannikule linnulennult umbes 5,5 kilomeetrit, Vohilaiuni 4 kilomeetrit. Laiu lähedal meres asub Eerikukivi.
Laid on sirpja kujuga, kirdeosas asub liivane maasäär.
Eerikulaid kuulub Väinamere hoiualasse.
Reesusmakaak

Reesusmakaak ("Macaca mulatta") on pärdiklaste sugukonda makaakide perekonda kuuluv imetaja.
Klassifikatsioon.
Reesusmakaakidel klassifitseeritakse järgmised alamliigid: 
Elu- ja käitumisviisid.
Reesusmakaagid elavad looduslikes elupaikades suurte karjadena.
Nad on väga elava ja püsimatu loomuga - ajavad üksteist taga ja karjuvad, kuid unustavad raevu ja rahunevad sama kiiresti.
Hindud peavad neid pühadeks loomadeks. 
Laboriloomana.
Reesusmakaake (nii täiskasvanud, vastsündnud kui ka veel sündimata reesusmakaake) kasutatakse laialdaselt laboriloomadena.
Eesti Suursaatkond Berliinis

Eesti Suursaatkond Berliinis on Berliinis aadressil Hildebrandstraße 5 asuv Eesti suursaatkond Saksamaal.
Praegune Eesti suursaadik Berliinis 2023. aasta septembrist alates on Marika Linntam.
Valimisringkond nr 7

Valimisringkond nr 7 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab alates 2003. aastast Ida-Viru maakonna. 
2011. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 67 604, neist käis valimas 37 975 ehk 56,17%. E-hääli anti 4830. 
Isikumandaadi sai Mihhail Stalnuhhin (KE). Ringkonnamandaadi said Valeri Korb, Eldar Efendijev ja Lembit Kaljuvee (KE), Kristiina Ojuland (RE), Jevgeni Ossinovski ja Erki Nool (IRL).
2015. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 63 380, neist käis valimas 34 863 ehk 55%. E-hääli anti 5446.
Isikumandaadi sai Yana Toom (KE; 11 573 häält). Ringkonnamandaadi said Mihhail Stalnuhhin (KE), Jevgeni Ossinovski (SDE), Martin Repinski (KE), Valeri Korb (KE) ja Deniss Boroditš (RE).
2019. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
Isikumandaadi sai Yana Toom (KE) 6195 häälega. Ringkonnamandaadi said Mihhail Stalnuhhin (KE) 2653 häälega, Katri Raik (SDE) 2112 häälega, Eerik-Niiles Kross (RE) 1110 häälega ja Martin Repinski (KE) 976 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Riho Breivel (EKRE) 979 häälega.
2023. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas on saadaval 6 mandaati.
Mariliis Valkonen

Mariliis Valkonen (sündinud 31. juulil 1981 Tallinnas) on eesti helilooja. 
Mariliis Valkonen lõpetas 1999. aastal Tallinna Reaalkooli ja 2001. aastal muusikateooria erialal Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli, kus õppis ka kompositsiooni Lembit Veevo juures. Samal aastal astus ta Eesti Muusikaakadeemiasse, mille lõpetas kompositsiooni erialal professor Eino Tambergi juhendamisel 2005. aastal. 
2012. aastal omandas Mariliis Valkonen samas magistrikraadi, juhendajaks Helena Tulve. 2004 ja 2006 võttis Valkonen osa rahvusvahelisest noorte heliloojate workshop’ist Dundagas, Lätis. 
Tema loomingut on esitatud sellistel muusikaüritustel nagu 2014. aasta Tallinn Music Week ja Uue eesti koorimuusika kontsert.
Isiklikku.
Tema isa on Jüri Valkonen, vanaema oli koolijuht ja parteitöötaja Vilma Valkonen, vanaisa parteitöötaja Aleksander Valkonen, onu helilooja Andres Valkonen.
Valimisringkond nr 12

Valimisringkond nr 12 on Riigikogu valimiste ringkond, mis moodustati esimest korda 2003. aasta Riigikogu valimisteks ja hõlmab Pärnu maakonda. Enne seda hõlmas Pärnu maakonda valimisringkond nr 11.
2011. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 69 110, neist käis valimas 40 659 ehk 58,83%. E-hääli anti 8985. 
Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Rein Lang ja Väino Linde (RE), Kadri Simson (KE), Marianne Mikko (SDE) ja Annely Akkermann (IRL).
2015. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 65 646, neist käis valimas 39 459 ehk 60,6%. E-hääli anti 10 913.
Isikumandaadi sai Toomas Kivimägi (RE; 7603 häält), Mart Helme (EKRE; 6714 häält) ja Kadri Simson (KE; 5726 häält). Ringkonnamandaadi said Andres Metsoja (IRL), Indrek Saar (SDE) ja Jüri Jaanson (RE).
2019. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
Isikumandaadi sai Mart Helme (EKRE) 9170 häälega. Ringkonnamandaadi said Kadri Simson (KE) 5741 häälega, Toomas Kivimägi (RE) 5202 häälega, Annely Akkermann (RE) 2397 häälega, Andres Metsoja (IE) 2228 häälega ja Alar Laneman (EKRE) 673 häälega. Kompensatsioonimandaadi sai Jüri Jaanson (RE) 1139 häälega.
2023. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.Hääleõiguslikke valijaid oli 71 003, neist käis valimas 44 113 ehk 62,1%. E-hääli anti 19 384.
The Independent

The Independent on Londonis ilmuv Briti päevaleht. 
Ajalehe asutasid 1986. aastal kolm endist The Daily Telegraphi ajakirjanikku: Andreas Whittam Smith, Stephen Glover ja Matthew Symonds.
2010. aasta 25. märtsil müüdi majandusraskustesse sattunud väljaanne vene miljardärile Aleksandr Lebedevile kuuluvale ettevõttele Independent Print Limited.
2014. aasta märtsis oli ajalehe keskmine trükiarv 63 907, pühapäevase väljaande keskmine trükiarv oli 100 549.
2016. aasta 26. märtsil ilmus ajalehe viimane paberväljaande number.
Seotud väljaanded.
The Independent on Sunday.
The Independent on Sunday on pühapäeviti ilmuv The Independenti sõsarleht.
The i.
2010. aasta oktoobris ilmuma hakanud The i on ajalehe The Independent sõsarleht. The i on omaette ajaleht, kuid avaldab mõningaid artikleid ka The Independentist.
The (RED) Independent.
The (RED) Independent on korrapäratult ilmuv väljaanne, mis on andnud päeva müügitulust poole heategevusele. Esmaväljaanne, mille toimetajaks oli Bono, ilmus 2006. aasta mais. 2006. aasta septembris ilmunud The RED Independenti väljaande on kujundanud Giorgio Armani.
Emeriitdotsent

Emeriitdotsent on pensionile jäänud dotsent, kellele on antud vastav aunimetus. 
Tallinna Tehnikaülikool oli esimene Eesti avalik-õiguslik ülikool, mis kinnitas 2006. aastal emeriitdotsendi statuudi. Tartu Ülikoolis annab ülikooli senat emeriitdotsendi nimetuse vähemalt 15 aastat dotsendi ametis olnud õppejõule, kes on jõudnud vanaduspensioniikka.
Kirikukoormised

Kirikukoormised on koormised ja maksud, mis on ette nähtud kiriku ja vaimulike ülalpidamiseks.
Eestis pidi talurahvas alates 13. sajandist maksma kirikule loonusmaksu, mille vaimulikud nõudsid osalt ise sisse, aga osalt laekus maks mõisnike kaasabil. Koormiseks oli esialgu kümnis, hiljem asendasid seda hinnus ja rahaline kirikumaks. Pärast kirikumõisate rajamist hakati nende talupoegadelt nõudma ka teotööd, mis kaotati alles 1917.
Aastatel 1842–1844 kinnitati kirikukoormised ametlikult umbes sellisel kujul, nagu nad juba 17. sajandist olid kehtinud. Iga kihelkonna kohta kinnitati kirikukoormised eraldi.
Pärast Eesti iseseisvumist muutus kirikumaksu tasumine vabatahtlikuks ja sellepärast maksis seda üksnes kolmandik inimesi. 1934 kehtestatud kirikute ja usuühingute seadus võimaldas kirikumaksu koguduse liikmetelt ka sundkorras sisse nõuda.
Bertrice Small

Bertrice Small (9. detsember 1937 New York – 24. veebruar 2015) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Eesti keeles on ilmunud tema romantilised romaanid "Blaze Windham" ja "Sultani lemmiknaine" (Ersen, 1998, tõlkinud Peeter Villmann).
Valimisringkond nr 11

Valimisringkond nr 11 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab alates 2003. aastast Võru, Valga ja Põlva maakonna
2011. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 9 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 79 857, neist käis valimas 46 976 ehk 58,83%. E-hääli anti 9298. 
Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Heimar Lenk (KE), Valdo Randpere ja Urmas Klaas (RE), Ivari Padar ja Kalvi Kõva (SDE), Jaak Aaviksoo ja Priit Sibul (IRL).
2015. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 9 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 75 542, neist käis valimas 44 974 ehk 59,5%. E-hääli anti 11 935.
Isikumandaati keegi ei saanud. Ringkonnamandaadi said Ivari Padar (SDE), Hanno Pevkur (RE), Heimar Lenk (KE), Liina Kersna (RE), Kalvi Kõva (SDE), Uno Kaskpeit (EKRE), Tarmo Tamm (KE) ja Priit Sibul (IRL). Kompensatsioonimandaadi said Arno Sild (EKRE) ja Maire Aunaste (IRL).
2019. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati.
Isikumandaati ei saanud keegi. Ringkonnamandaadi said Uno Kaskpeit (EKRE) 3802 häälega, Hanno Pevkur (RE) 3595 häälega, Tarmo Tamm (KE) 2824 häälega, Liina Kersna (RE) 2343 häälega, Ivari Padar (SDE) 1457 häälega, Priit Sibul (IE) 1406 häälega ja Merry Aart (EKRE) 1245 häälega. Kompensatsioonimandaadi said Kalvi Kõva (SDE) 605 häälega, Andrus Seeme (RE) 764 häälega ja Anneli Ott (KE) 1474 häälega.
2023. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas on saadaval 8 mandaati.
Vakujaosed

Vakujaosed ehk perseelid on loonuse liik.
Eestis moodustasid selle põhiliselt elusloomad ja selle saadused, näiteks munad, rasv ja liha, kuid ka õlu. Eestis hakati vakujaoseid koguma keskajal ja see kestis 19. sajandini. Vakujaoseid koguti algselt vakupeo jaoks, aga juba 16. sajandil asendati need rahamaksuga.
Aruanne

Aruanne (militaarkontekstis ka raport) on suuline, kirjalik või muus vormis ülevaade töö või tegevuse tulemustest, mingist sündmusest või olukorrast.
Zbigniew Libera

Zbigniew Stanisław Libera (sündinud 7. juulil 1959 Pabianices Poolas) on Poola kunstnik. Tema tuntuim teos on laialt poleemikat tekitanud "LEGO koonduslaager" (1996). LEGO Corporation andis Liberale klotsid tasuta, teadmata tema kavandit ja kasutusviisi. Ehkki Libera kasutas oma LEGO-komplektidel kirja "sponsored by LEGO Systems", kinnitab LEGO, et ei kiida tema teost heaks.
New Yorgi Juudi muuseum eksponeeris neid LEGO-komplekte 2002. aastal näitusel "Mirroring Evil: Nazi Imagery/Recent Art". Kriitikute arvates trivialiseerivad Libera mänguasjakomplektid holokausti. Libera pooldajad väitsid siiski, et need peegeldavad kurja leidlikkust, millega konstrueeriti koonduslaagrid kui terrorivahendid. Kunstiajalooline kriitika, nagu on seda esitanud Ernst van Alphen, on väitnud, et mänguasjad representeerivad holokausti ja kujundavad seda ümber meile tuttavamas võtmes, mis taastab selle tähenduse pärast retseptsioonis valdavate holokaustiteemaliste haridusprogrammide mõju. Kunstiajaloolane Norman Kleeblatt tõlgendab teost sarnaselt, pidades teost seotuks Michel Foucault' laadis vaatega koonduslaagritele.
Libera on teinud ka fotosarja "Residendid", milles taaslavastab ikoonilisi ajaloolisi fotosid teise maailmasõja ajast. 2015. aastal on üks foto sellest sarjast Tartu Kunstimuuseumi näitusel "Minu Poola. Mäletamisest ja unustamisest".
Art Spiegelman

Art Spiegelman (kodanikunimega Itzhak Avraham ben Zeev; sündinud 15. veebruaril 1948 Stockholmis Rootsis) on USA koomiksikunstnik ja toimetaja.
Tema tuntuim teos on kaheköiteline holokaustiteemaline koomiks "Maus" (eesti keeles "Maus: ühe ellujäänu lugu" 2018, tlk Tiina Aro).
Ta on töötanud toimetajana koomiksiajakirjades Arcade ja Raw, 1992. aastast joonistas ta kümmekond aastat karikatuure ajakirjale The New Yorker, kus tema sulest pärines mitu tähelepanu pälvinud ja vahel ka skandaalset esikaant.
Tuntuks sai Spiegelman 1970. aastatel alternatiivse koomiksikunstnikuna. Tema toonased teosed oli lühikesed ja eksperimentaalsed ning sageli autobiograafilised. Valik neist ilmus kogumikus "Breakdowns" 1977. aastal. Järgmiseks joonistas ta "väga mahuka koomiksiraamatu" oma isa holokaustikogemustest. Graafilises romaanis "Maus" (saksa keeles 'hiir') on natse kujutatud kassidena, juute hiirtena ja poolakaid sigadena. Selle joonistamine võttis 13 aastat ja lõppes 1991. 1992. aastal anti sellele Pulitzeri preemia eriauhind ning seda peetakse üheks koomiksiajaloo tähtsamaks teoseks, mis tõmbas žanrile ka tõsiste uurijate tähelepanu.
Spiegelman ja Mouly toimetasid üksteist väljaannet koomiksi- ja graafikaajakirja Raw 1980–1991. Ajakiri tutvustas selliseid uusi talente nagu Charles Burns, Chris Ware ja Ben Katchor ning esitles ingliskeelsele publikule võõrkeelseid autoreid. 1990. aastate algusest töötasid nad ajakirjas The New Yorker, kust Spiegelman lahkus 2004. aastal, et töötada raamatuga "In the Shadow of No Towers" (2004), mis kujutab tema isiklikku vaadet 11. septembril 2001 New Yorgis toime pandud terrorirünnakutele.
Art Spiegelmani abikaasa on kujundaja ja toimetaja Françoise Mouly, lapsed kirjanik Nadja Spiegelman ja Dashiell Spiegelman.
Transporditeenus

Transporditeenus on teenus, kus teenuse osutaja transpordib teenuse tellija esemeid või inimesi.
Transporditeenuse osutamise käigus kasutab ja kulutab teenuseosutaja ressursse: tööjõudu, transpordivahendeid, kütust, aega jne. Transporditöö järjepidevuse kindlustamiseks peab teenuse tellija hüvitama ressursside kulu. Veoteenuste jätkusuutlikkuse tagab teenuste kasutajatelt saadud õiglane tasu, mis katab transporditeenuste osutamiseks tehtavad kulutused ning tagab teenuse osutajale ka teatud kasumi. Rahaline hüvitis, mida tasuvad vedude tellijad vedajatele nende tehtud või tehtava transporditöö eest, on veotasu. Selle arvutamise aluseks on veosekäive.
Gerardo dei Tintori

Gerardo dei Tintori ehk Gerardo Tintore (1134, 1135 või 1140 Monza – 6. juuni 1207 Monza) on katoliku kiriku pühak. Koos Ristija Johannesega on ta Monza linna kaitsepühak.
Ta rajas Monzasse haigla.
Aleksei Olgin

Aleksei Olgin (kodanikunimi Lev Solomonovitš Magratšov, Лев Соломонович Маграчёв; 1931 Leningrad – 17. jaanuar 2020 Tallinn) oli vene proosakirjanik ja luuletaja.
Kuni 1990. aastate keskpaigani elas ta Tallinnas, seejärel Soomes ning siis taas Tallinnas. 
Ta kirjutas sõnad laulule "Esimesed sammud", mida esitab ansambel Kõrsikud (albumil "Heli jälgedes", 2013).
Ta suri 17. jaanuar 2020 Tallinnas ja maeti 28. jaanuaril 2020 Metsakalmistule.
Kõlviku põik

Kõlviku põik on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Kõlviku põik on Kõlviku teelt algav umbes 150 meetrit pikk umbtänav, mis on rajatud endise Lepiku küla Vohhi ja Varreta talu maadele.
Kõlviku põik on saanud nime 31. juulil 1959.
Merikanni tänav

Merikanni tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis. 
Merikanni tänav on Sompa teelt algav umbes 100 meetrit pikk umbtänav, mis on rajatud endise Lepiku küla Kriibi (Abo) talu maadele.
Merikanni tänav on saanud nime 11. septembril 2013 roosa merikanni järgi. Merikanni tänava kahel kinnistul on leitud roosa merikanni (III kategooria kaitsealune liik) kasvukoht.
2015. aasta alguse seisuga on Merikanni tänav pinnastee.
Giánnis Antetokoúnmpo

Giánnis Sina Ugo Antetokoúnmpo (kreeka keeles: Γιάννης Αντετοκούνμπο; sündinud 6. detsembril 1994 Ateenas) on Kreeka korvpallur, kes mängib 2013. aastast NBA klubis Milwaukee Bucks.
Elukäik.
Ta sündis Ateenas Nigeeriast pärit immigrantide pojana (algse nimega Giannis Sina Ugo Adetokunbo). Vanemad olid kolm aastat varem Lagosest ära kolinud ning elasid Ateenas mõnda aega tööloata. Giannis Adetokunbo ja tema vanem vend osalesid lastena tänavakaubanduses, et abistada vanemaid elatise teenimisel. Korvpallitreeningutega alustas ta 2007. aastal.
Kuigi Adetokunbo ja kolm tema neljast vennast olid sündinud Kreekas, ei saanud nad automaatselt Kreeka kodakondsust, vastavalt Kreeka kodakondsusseadusele. Kuni 18 aastaseks saamiseni ei olnud Adetokunbol võimalik reisida väljapoole Kreekat ning ta oli tegelikult kodakondsuseta, tal ei olnud isikudokumente ei Kreekast ega Nigeeriast. Kreeka kodakondsuse sai ta 9. mail 2013, vähem kui kaks kuud enne NBA-sse siirdumist. 
Pärast Kreeka kodakondsuse saamist sai tema ametlikuks nimeks Kreeka passis Αντετοκούνμπο (Antetokounmpo ladina tähestikus). Paljud NBA fännid ei suutnud tema perekonnanime välja öelda, seetõttu sai ta kiiresti tuntuks kui "Greek Freak". Antetokounmpol on ka Nigeeria kodakondsus, ta sai 2015. aastal Nigeeria passi. Kuna tal on topeltkodakondsus, on ta on teatanud, et tunneb end nii kreeklase kui ka nigeerlasena.
Karjäär Euroopas.
2012. aasta detsembris, mõni päev pärast 18-aastaseks saamist, sõlmis Antetokounmpo Hispaania klubiga Basket Zaragoza nelja-aastase lepingu, mis väidetavalt sisaldas tema NBA liiga klubide poolset väljaostmise õigust pärast iga hooaega. Tema liitumisest olid huvitatud mitmed teisedki suuremad Euroopa klubid, sealhulgas FC Barcelona Bàsquet ja Anadolu Efes S.K..
NBA karjäär.
Antetokoúnmpo värvati 2013. aasta NBA "draft"'ist 15. valikuna Milwaukee Bucksi. Kui debüüthooajal tõi Antetokoúnmpo keskmiselt 6,8 punkti, 4,4 lauapalli ja 1,9 resultatiivset söötu mängus, siis 2018/19. hooajaks kerkisid tema näitajad juba 27,7 punkti, 12,5 lauapalli ja 5,9 tulemusliku sööduni. Bucksi 60 võiduni juhtinud Antetokoúnmpo valiti 2018/19. põhihooaja kõige väärtuslikumaks mängijaks.
2019/20. hooajal jäi Antetokoúnmpo arvele keskmiselt 29,5 punkti, 13,6 lauapalli ja 5,6 korvisöötu mängus ning ta pälvis teist hooaega järjest NBA kõige väärtuslikuma mängija auhinna. Samuti valiti Antetokoúnmpo 2020. aasta parimaks kaitsemängijaks.
Pecha Kucha

Pecha Kucha [p'etšakutša] (jaapani sõnast ペチャクチャ ("pechakucha"; 'lobisemine')) on esitlusstiil, mille puhul näidatakse 6 minuti ja 40 sekundi jooksul 20 slaidi (iga slaidi näidatakse 20 sekundit).
Pecha Kucha formaat motiveerib esitlejat keskenduma kõige olulisemale, arvestama range ajapiiranguga iga slaidi puhul (20 sekundit säte rakendatakse kõigile slaididele, esineja keskendub sõnumile ja slaide ei vaheta), vältima liigset teksti slaididel ning sõnumi auditooriumit arvestades selgelt välja tooma.
Peter Prevc

Peter Prevc (sündinud 20. septembril 1992 Kranjis) on endine Sloveenia suusahüppaja.
Hooajal 2015–2016 tuli ta maailma karikasarja üldvõitjaks.
Katarina Johnson-Thompson

Katarina Mary Johnson-Thompson (sündinud 9. jaanuaril 1993 Liverpoolis) on Suurbritannia kergejõustiklane, kelle põhialaks on seitsmevõistlus.
2014. aasta sisemaailmameistrivõistlustel võitis ta kaugushüppes 6.81-ga hõbemedali.
2015. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel võitis ta viievõistluses kuldmedali tulemusega 5000 punkti, mis jäi vaid kolmeteistkümne punktiga alla maailmarekordile.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta 6523 punktiga kuuenda koha. Kõrgushüppes ületas ta 1.98, mis oli seitsmevõistluse sees kõrgushüppe maailmarekord.
2017. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel sai ta 6558 punktiga viienda koha. Kõrgushüppes oli ta tulemusega 1.95 samuti viies.
2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis võitis ta kuldmedali viievõistluses. 2018. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta hõbemedali isikliku rekordiga 6759. 
2019. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Glasgow's võitis ta Niamh Emersoni ja Solene Ndama ees kuldmedali 4983 punktiga. 2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli ta Suurbritannia rekordiga 6981 punkti Nafissatou Thiami ja Verena Preineri ees maailmameistriks.
2021. aastal toimunud olümpiamängudel Tokyos katkestas ta võistluse pärast 200 meetri jooksus saadud vigastust.
2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis Johnson-Thompsoni viievõistlus ebaõnnestus ja ta katkestas enne 800 meetri jooksu. 2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is sai ta 6222 punktiga 8. koha. 2022. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Birminghamis võitis ta kuldmedali 6377 punktiga.
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis tuli Johnson-Thompson seitsmevõistluses teist korda maailmameistriks, kogudes 6740 punkti. Sellega edestas ta hõbemedali võinud Anna Halli vaid 20 punktiga, mis oli MMide ajaloos võikseim punktierinevus kuld- ja hõbemedali võitnute vahel.
2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas katkestas ta seitsmevõistluse kuulitõuke järel. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 6844 punktiga hõbemedali Nafissatou Thiami järel.
Kalju Kudu

Kalju Kudu (16. märts 1930 Tallinn – 13. juuli 2001 Tartu) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Ta sündis raamatupidaja ja velskri peres. 
Lõpetas 1949. aastal Tallinna Õpetajate Seminari, 1951. aastal Tallinna Õpetajate Instituudi, 1955. aastal A. Herzeni nimelise Leningradi Pedagoogilise Instituudi ja 1958. aastal samas aspirantuuri. 
Töötas aastatel 1958–1996 Tartu ülikoolis üldfüüsika kateedri assistendina, vanemõpetajana, dotsendina, 1961–1971 kateedrijuhatajana. Töötas külalisteadlasena 1981 ja 1987 Moskva Ülikooli elektroonikakateedris, 1994 Norra Tehnikaülikoolis, 1996 Prantsuse Elektrikõrgkooli gaaslahenduslaboris.
Teadustöö.
Füüsika-matemaatika-kandidaadi väitekirja "Teraviklahenduse varased staadiumid õhus" kaitses 1961 Leningradi Pedagoogilises Instituudis.
Uurinud teraviklahendust õhus alalis- ja kõrgsageduspinge korral. Algatanud Tartu Ülikoolis gaaslahenduse uurimise ja rajanud 1960. aastal sellekohase labori. Teinud kindlaks alalispinge teraviklahenduse vormide ja kõrgsagedusliku teraviklahenduse vahelise seose, avastanud hapniku ja lämmastiku segus uue teraviklahenduse vormi – pulsivaba positiivse koroona. Konstrueerinud õhu ionisatsiooniastme ja niiskuse määramiseks ning elektronegatiivsete lisandimolekulide avastamiseks segapingel töötava striimerloenduri.
Ta oli Eesti Füüsika Seltsi asutajaid, 1989–1991 aseesimees, mitme teadus-metodoloogilise komisjoni ning gaaslahendusealase komisjoni liige. Avaldanud üle 75 teaduspublikatsiooni.
Plokk-laava

Plokk-laava on suuremaid nurgeliste servadega laavaplokke sisaldav konarliku pinnaga laavavool.
Vulkaanipurske tagajärjel maapinnale jõudnud plokk-laava on kõrge viskoossusega ja mõõdukalt jahtunud. Võrreldes aa-laavaga on reeglina seda tüüpi laavavoolud paksemad ja raskemad; sellegipoolest liigitatakse nad sageli aa-laava tüübi alla. Kuigi aa-laava on üldiselt basaltse koostisega, koosneb plokk-laava happelisest rüoliidist või andesiidist, mis on heledamat värvi, jahtub kiiremini ja voolab aa-laava voolust aeglasemalt.
Plokk-laava meenutab aa-laavat sellega, et koosneb suures osas lahtisest purdmaterjalist, kuid selle killud on rohkem korrapärase vormiga, enamik neist on hulknurksed ja suhteliselt siledate külgedega. Plokk-laava plokkide suurus jääb vahemikku 0,25–1 m. Võrreldes aa-laavaga on nad tavaliselt ka rohkem klaasjad.
Kamtšatka poolsaarel asuvast Kljutšist väljavalgunud laava on plokk-laava. Mõnikord kujundavad plokid laavavoolude pinnal fantastilisi vorme. Laavavoolude maksimaalne pikkus ulatub 16 kilomeetrini, laius 200–1500 meetrit ja paksus mõnekümne meetrini.
Sanidiin

Sanidiin on kivimit moodustav mineraal, mis kuulub päevakivide kaaliumpäevakivide rühma. Võib ka öelda, et sanidiin on ortoklassi erim. 
Ta esineb ainult vulkaanilistes kivimites. Sanidiin moodustub kõrgel temperatuuril sellistes vulkaanilistes kivimites nagu rüoliidid, fonoliidid ja trahhüüdid. 
Sanidiin on monokliinne kaaliumpäevakivi ja tema kristallid on tahveljad. 
Sanidiin on värvitu või piimjas; klaasiläikega, kuid lõhenevuspindadel pärlmutriläikega. Mineraali tihedus on vahemikus 2,56–2,62 g/cm³, suhteline kõvadus Mohsi skaala alusel 6. 
Sanidiini keemiline valem on (K,Na)[(Si,Al)4O8].
Valimisringkond nr 8

Valimisringkond nr 8 on Riigikogu valimiste ringkond, mis hõlmab Järva maakonna ja Viljandi maakonna.
2011. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 8 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 70 092, neist käis valimas 41 324 ehk 58,96%. E-hääli anti 9227. 
Isikumandaadi sai Sven Mikser (SDE, 7431 häält). Ringkonnamandaadi said Jürgen Ligi ja Kalle Jents (RE), Helir-Valdor Seeder ja Kaia Iva (IRL), Helmen Kütt (SDE), Enn Eesmaa (KE). 
2015. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati. Hääleõiguslikke valijaid oli 65 256, neist käis valimas 38 931 ehk 59,7%. E-hääli anti 11 231.
Isikumandaadi sai Jürgen Ligi (RE; 6758 häält). Ringkonnamandaadi said Helmen Kütt (SDE), Mailis Reps (KE), Helir-Valdor Seeder (IRL) ja Johannes Kert (RE). Selles ringkonnas kandideerinutest said kompensatsioonimandaadi Jaak Madison (EKRE), Priit Toobal (KE), Jaanus Marrandi (SDE) ja Kersti Sarapuu (KE).
2019. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
Isikumandaadi said Jürgen Ligi (RE) 6069 häälega ja Jaak Madison (EKRE) 5612 häälega. Ringkonnamandaadi said Helir-Valdor Seeder (IE) 3138 häälega, Jaak Aab (KE) 2227 häälega, Helmen Kütt (SDE) 2194 häälega ja Yoko Alender (RE) 997 häälega.
Kompensatsioonimandaadi sai Kersti Sarapuu (KE) 1394 häälega.
2023. aasta Riigikogu valimised.
Ringkonnas oli saadaval 7 mandaati.
Mähe aedlinn

Mähe aedlinn on allasum Tallinnas Pirita linnaosas Mähe asumis.
Mähe aedlinn piirneb põhjas ja idas Viimsi vallaga, lõunas Lepiku ja Kloostrimetsa asumiga. Aedlinna läänepoolseks piiriks on Mähe oja. Mähe aedlinna ja Viimsi valla vaheliseks piiriks on Maardu–Miiduranna raudtee. Piir Lepiku asumiga kulgeb mööda Kupra teed ja Pärnamäe teed.
Mähe aedlinna hakati rajama 1955. aastal.
Ala planeeriti suhteliselt väikesteks aianduskruntideks. Krundid on valdavalt 15–20 meetrit laiad, keskmise suurusega 600 m². Nõukogude ajal kehtinud piirangute tõttu oli lubatud krundile ehitada vaid väike aiamaja. Elamualasisesed kõrvaltänavad on kitsad ja kõnniteedeta.
1990. aastatest on hakatud endisi aiamaju ümber ehitama elamuteks. Piirkonnas on mõned kauplused ja üksikud teenindusettevõtted.
Mähe aedlinnas tegutsevad Mähe Vaba Aja Keskus ja eralasteaed Punamütsikese Mudilasmaja. Mähe Vaba Aja Keskuse juures asub Mähe park ja spordiväljakud.
Mähe aedlinna läbib kaks põhitänavat: Randvere tee ja Pärnamäe tee, mida mööda liigub aedlinna läbiv transiitliiklus ja ühistransport. 
Aedlinna kõrvaltänavate nimed kuuluvad valdavalt lillede, ilutaimede, ravimtaimede, taimeosade ja aianduse nimesarjadesse. 
Mähe aedlinna tänavad:
Kvartalisisene tänav

Kvartalisisene tänav on kõrvaline, magistraalidest eemale jääv elamuala sisene tänav.
Kvartalisisene tänav on üks juurdepääsude liik.
Kõrvaltänav

Kõrvaltänav on mittekeskne, elamuala sisene tänav, mis võib olla ühenduses põhitänava või jaotustänavaga.
Kõrvaltänav on üks juurdepääsude liik.
Põhitänav

Põhitänav on magistraaltänav liikluseks linna eri osade vahel või põhimaantee jätk linnas.
Segarent

Segarent on maarendi niisugune vorm, mille korral osa rendimaksust tasutakse rahas, osa loonuse või teona.
Segarenti kasutati feodalismilt kapitalismile ülemineku ajajärgul. Näiteks Liivimaa kubermangu Eesti osas oli segarendil 1853. aastal 3,6%, aga 1864 juba 26,4% talumaast, Eestimaa kubermangus veelgi rohkem.
Teorent kaotati ametlikult 1868, kuid Põhja-Eestis võidi ebaseaduslikult sellegipoolest nõuda veel hiljemgi kuni veerand rendisummast teopäevades.
Vaba Maa (trükikoda)

AS Vaba Maa on 1920. aastal Tallinnas Pikk tänav 54 asutatud trükikoda.
26. juulil 1940 trükikoda Vaba Maa natsionaliseeriti. 25. oktoobril 1940 nimetati see trükikojaks Punane Täht. 
Saksa okupatsiooni ajal taastati endine nimetus, pärast sõda töötas jälle nime Punane Täht all.
Nüüdisajal kuuluvad Vaba Maa trükiteenuste hulka raamatud ja ajakirjad, kalendrid, reklaamtrükised, turvatrükised jm. AS Vaba Maa 80% kuulub firmale Infortar ning 20% firmale K &amp; O Service AS.
Töötab kunagise analinna, Pika tänava hoone asemel Peterburi teel. Varasem Vaba Maa kompleks Pikk 54, 56 ja 58 ehitati 2005. ümber kortermajaks.
Jalgtänav

Jalgtänav on jalakäijate liiklusega tänav, kus autoliiklus on keelatud või siis lubatud ainult mõnel tunnil päevas.
Eesti Majanduse Teataja

Eesti Majanduse Teataja on rakenduslik majandusajakiri. 
Ajakirjas avaldatakse majandusülevaateid, uuringuid ja uudiseid töösuhete, maksude, raamatupidamise, tolli ja muudel majandustegevusega seotud teemadel. Avaldatakse ka majanduse valdkonna õigusakte ja nende kommentaare.
Ajakiri ilmub 1991. aastast kord kuus. Ajakirja annab välja Teataja Kirjastus OÜ.
Kuremäe kääbaskalmistu

Kuremäe kääbaskalmistu asub Ida-Virumaal Alutaguse vallas Kuremäe lähedal Pühtitsa kloostri maa-alal.
Algselt oli kalmistul 50–100 kääbast, millest säilinud on 4–5. Ülejäänud kääpad on lõhutud. Kääpaid on arheoloogiliselt kaevatud korduvalt. Esimesed kaevamised viis läbi Illuka mõisnik Oskar Dieckhoff 1869. aastal. Sellele järgnesid Pavel Viskovatovi juhitud kaevamised 1892. aastal. 1985. aastal juhtis kaevamisi arheoloog Priit Ligi.
Kääbastes olid peamiselt laibamatused. Kääbastest leiti hoburaudsõlgi, käevõrusid, sõrmuseid, odaotsi, kirveid ja muid esemeid, mis olid vadjapärased ning pärinesid 11. sajandi lõpust kuni 13. sajandist. Suurem osa leide on hoiul TLÜ arheoloogia teaduskogus.
Giudecca

Giudecca on Itaalia põhjaosas Veneta laguunis asuv kaheksast omavahel kanalite ja sildadega ühendatud saarest koosnev saarterühm. Halduslikult on see osa Veneetsia Dorsoduro "sestierest".
Geograafia.
Giudecca asub Veneetsia peamistest saartest lõunas ning neid eraldab Giudecca kanal. Saare idapoolse otsa lähedal asub San Giorgio Maggiore saar.
Ajalugu.
Varem on Giudecca saare kohta kasutatud nime "Spinalunga" ("Pikk oga"). Nime "Giudecca" võib pidada ladinakeelse sõna "judaica" moondunud kujuks ning seda võib tõlkida kui "juutide linnaosa/juutkond": mitmes Lõuna-Itaalia ja Sitsiilia linnas on olnud nime "Giudecca" või "Judeca" kandvaid juutide linnaosi. Ent algne Veneetsia geto asus põhjapoolses Cannaregio linnaosas ja kui nimi Giudecca välja arvata, ei ole mingeid teateid selle kohta, et juudid oleksid kunagi Giudeccal elanud. Veelgi enam, Põhja-Itaalias ei ole terminit "giudecca" juutide linnaosade tähistamiseks kasutatud.
Ajalooliselt oli Giudecca suurte aedadega paleede piirkond, kuid 20. sajandi alguses sai saarest tööstuspiirkond: seal asusid dokid ja tehased ning ka filmistuudio. Pärast Teist maailmasõda läks suurem osa tööstusest langusse ja seda piirkonda peetakse vaikseks elamupiirkonnaks, kus on lisaks mõnedele elegantsetele korteritele ja eksklusiivsetele majadele peamiselt töölisklassi elamud.
Saart tuntakse selle pika doki ja kirikute poolest, mille hulgast paistab silma Andrea Palladio projekteeritud Il Redentore. Kunagi töötas saarel ka suur jahuveski Molino Stucky, kuid tänapäeval on see ümber ehitatud luksushotelliks ja korteriteks. Giudecca teises otsas asub tuntud viietärnihotell Cipriani, mille juurde kuuluvad suured privaatsed aiad ja soolase veega bassein. Mõnede antiikse arhitektuuriga hoonete renoveerimine on parandanud saare kui puhkusekoha mainet.
Palermo mets

Palermo mets on parkmets Rakvere lõunaosas Palermo linnaosas. Jääb Tartu maanteest läände.
Ajalugu.
Metsaveerel, kohas kus 1918. aasta detsembris tapeti bolševike poolt 82 süütut inimest (Palermo metsa massimõrv), seisab Palermo punase terrori ohvrite mälestuskivi.
20. sajandi alguskümnendist alates peeti Palermo lagedal pritsimeeste, kergejõustiku- ja jalgpallivõistlusi. 
Nõukogude ajal oli osa Palermo metsast kasutusel karjäärina, mis rekultiveeriti linna poolt 1996. aastal.
Palermo metsas on 1985. aastast valgustatud suusarada ja terviserada (aastast 1999). Aastal 2009 paigaldati terviseraja äärde vabaõhujõusaal.
Palermo linnaosa Rakveres on saanud nime kaupmees Pervoi rajatud Palermo trahteri järgi, mis oli ümbritsetud kauni aiaga. Aiast sai populaarne jalutus- ja ajaveetmiskoht ning selle lähedal asunud metsatukka hakati kutsuma Palermo metsaks.
1930. aastate keskel ehitas Kaitseliit Palermo metsa 100 m ja 300 m lasketiiru, mis olid kasutusel 1960. aastate lõpuni. 1963. aastal korraldatud võistlustel osales 45 võistlejat, kellest 10 olid meistersportlased. Võistlust korraldas organisatsioon VS Jõud. Võistluste eesmärgiks oli selgitada välja Eesti NSV parimad laskurid.
Terviserajad.
Palermo terviserajad paiknevad Rakvere linnas Palermo metsas, kus on nii 2 km kui ka 3 km pikkused valgustatud saepuru- ja loodusliku kattega rajad. Terviseradadel pakutakse talvisel perioodil hooldatud suusaradasid ja ülejäänud aasta jooksul on võimalik radadel harrastada jooksmist, kepikõndi ja rattasõitu.
Matkarajal saab kasutada kuut erinevat pinki jõutreeningu ja venitusharjutuste tegemiseks ning talvel on võimalus kelgutada Kunderi tänava parkla vastas asuval kelgumäel. Lisaks valmis lastele ja noortele 2023. aastal madalseiklusrada, mis on 140 meetrit pikk.
Palermo terviseraja parklad asuvad Tammiku tänaval ja Kunderi tänava lõpus.
Muu.
Palermo metsas asub Palermo kalmistu. 2022. aastal rajati kalmistule endise metsa ja võsa asemele teine kvartal. Uues kvartalis on 108 kahekohalist ja 25 ühekohalist hauaplatsi, kokku 241 hauakohta. Matmisalasid piiravad sõelmekattega kalmistuteed.
Praeguste terviseradade alguses on asunud üks Rakvere külakiikedest. Kiik asus Kunderi tänava lõpust Tõrma ringtee suunas liikudes vasakul pool asuval platsil (enne Juudi kalmistut).
Palermo metsas korraldatakse alates 2019. aastast trikiratturite võistlust Palermo Jam. 2023. aastal peeti võistlust neljandat korda. Sõideti mägi- ja laskumisjalgratastega, mille käigus said noored ratturid oma oskusi demonstreerida. Võisteldi erinevatel aladel, hinnati trikke ja õhulende.