tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus

Tartu ülikooli juures asuv Lilli Suburgi mälestuskapitali valitsus oli Tartu ülikooli juures tegutsev sihtasutus, mis oli loodud puudustkannatavate naisüliõpilaste toetamiseks.
Sihtasutus loodi 1923 Eesti Naisüliõpilaste Seltsi ja Eesti Naisüliõpilaste Seltsi Ilmatar eestvõttel.
Sihtasutus lõpetas tegevuse 1940.
Ihor Kolomoiskõi

Ihor Valerijovõtš Kolomoiskõi (ukraina keeles Ігор Валерійович Коломойський; vene keeles Игорь Валерьевич Коломойский; heebrea keeles איגור קולומויסקי; sündinud 13. veebruaril 1963 Dnipropetrovskis) on juudi päritolu Ukraina suurärimees, endine oblastijuht. 
Ta on Ukraina rikkamaid inimesi ja Ukraina suurima finants-tööstusgrupi Prõvat asutaja. Prõvat on esindatud ettevõtetega panganduses, naftakeemias, metallurgias, toiduainetetööstuses, põllumajandussektoris, lennutranspordis, spordis ja meditsiinis. 
Kolomoiskõi oli 2. märtsist 2014 kuni 24. märtsini 2015 Dnipropetrovski oblasti riikliku administratsiooni pea. 
Ta on Ukraina Ühendatud Juudi Kogukonna president ja jalgpalliklubi Dnipro president.
2019. aasta 5. detsembri seisuga oli ta Forbesi avaldatavas maailma miljardäride nimistus 1941. kohal. Kolomoiskõile kuulus 2019. aasta 1. aprilli seisuga 70% tulevase Ukraina presidendi Volodõmõr Zelenskõiga peaosas linastanud sarja "Rahva teener (seriaal)" tootjafirma 1+1 Media Group osakutest.
Kolomoiskõil on Ukraina, Iisraeli ja Küprose kodakondsus.
Jakutski rahvusvaheline filmifestival

Jakutski rahvusvaheline filmifestival (vene keeles Якутский международный кинофестиваль; inglise keeles "Yakutsk International Film Festival") on Jakutskis igal aastal toimuv filmifestival. 
Esimest korda toimus festival 2013. aastal. Festivali korraldust toetavad Venemaa Föderatsiooni Kultuuriministeerium ja Venemaa Kinematografistide Liit. Festivali president on 2013. aastast Eduard Pitšugin. Festivali korraldustoimkonda kuulub ka Venemaa rahvakunstnik Andrei Borissov.
VI Jakutski rahvusvaheline festival pidi toimuma 2018. aasta septembris, kuid Sahha valitsus otsustas selle ära jätta seoses laastavate üleujutustega Jakuutia mitmes piirkonnas.
2019. aasta Soome parlamendivalimised

2019. aasta Soome parlamendivalimised olid Soome parlamendi Eduskunna 38. koosseisu valimised. 
Valimised toimusid 14. aprillil 2019. Eelhääletamine toimus 3.–9. aprillil, välismaal 8.–11. aprillil.
Valimistel osales 16 erakonda ja valimisliitu.
2468 kandidaadi seast valiti 13 valimisringkonnas 200 parlamendiliiget, sealhulgas üks Ahvenamaa esindaja.
Valimistulemused.
"Esialgsed tulemused"
Kandidaatidest said enim hääli Jussi Halla-aho (Põlissoomlased, 30 596 häält), Li Andersson (Vasakliit, 24 542), Antti Häkkänen (Koonderakond, 20 234) ja Pekka Haavisto (Rohelised, 20 163).
Püsililled

Püsililled on mitmeaastased rohttaimed, mis suudavad üle elada meie talved. Nende põhiliseks eeliseks on igal aastal taas õide puhkemine. Põhiline grupp taimi, mis annavad õie ilu vara kevadest kuni sügis külmadeni. Püsililled annavad meie looduslikele ja poollooduslikele maastikkudele kõige enam sära näiteks lumikellukesed, ülased jms. 
Päritolu.
Kesk-Euroopa metsadest on meile jõudnud harilik kitseenelas. Vahemere ümbrusest on pärit aediiriste esivanemad, paljud krookused ja nartsissid. Lähis-Idast on tulnud tulbid ja harilik püvilill. Hiina looduses kasvavad mitmesugused pojengi ja liilia liigid ning Jaapanis paljud hostad. Mõlemalt maalt on meile jõudnud ka astilbed. Kõige enam tuntumaid püsililli on meile aga andnud Põhja-Ameerika, mis on leeklillede, päevakübarate, astrite ja monardade sünnimaa.
Nõudmised.
Püsilillede valik on väga suur. On taimi, mis taluvad lauspäikest ja varju, liigniiskust ja põuda. 
Püsikute eluiga on ajavahemik, mil mingi püsik kasvatatuna tema nõudmistele vastavates tingimustes ja kasvamiseks määratud alal, säilitab liigile või sordile omase dekoratiivsuse. Kasuliku eluea pikkus sõltub liigi või sordi omadustest, kuid seda võivad ka suuremal määral mõjutada ka muud tegurid, näiteks mullaviljakus, mikrokliima, rühmasuurus ja istutuskaugus.
Selle järgi võib püsikuid jaotada nelja rühma: 
Istutuskaugus – väga oluline on valida igale taimele õige istutuskaugus.
Soovituslik istutuskaugus:
Sellised näiliselt suured taimevahed kindlustavad iga taime normaalse kasvu ja arengu, lihtsustavad hooldust mitte ainult kevadel, vaid ka esimestel istutusjärgsetel aastatel suve teises pooles.
Püsikute valimisel peenrasse on soovituslik uurida ja planeerida taime kasvu kõrguseid, värvide mängu ja kasvutingimusi. Vältida monotoonseid värve. Istutamisel tuleks jälgida liigi hilisemat kõrgust ning moodustada taimerinded põhimõttel kõrgemad tahapoole ja madalamad ettepoole. Istutamist saab alustada juba varakevadel, kohe kui maapind on kuiv, kuid arvestama peab ka taimede külmaõrnust.
Hooldus.
Taimed vajavad palju vett, mullal ei tohi lasta läbi kuivada. Mullakobestamine ja umbrohu välja rohimine on samuti oluline. See annab taimedele rohkem ruumi kasvamiseks ja vajalike mineraalainete kättesaamiseks. Samuti kesksuvine äraõitsenud õite lõikamine, võib mõnele püsikuliigile anda võimaluse uuesti õitseda.
Kõrgemaid ja õrnemaid püsikuid, mida ohustab tuul ja vihm, tuleks toestada. Näiteks pojengid, liiliad ja roosid. Sügisel tahavad mõned püsikud vegetatiivse osa maha lõikamist. Astrid, kukeharjad, pojengid, nartsissid ja tulbid.
Talveks vajavad mõned külmaõrnad liigid (roosid, heleeniumid, krüsanteemid jne) ka katmist.
Haigused ja kahjurid.
Mõned püsikuliigid on vastuvõtlikumad taimehaigustele. Õiekal astril ja monardal esineb jahukastet, pojengidel hahkhallitus, astritel fusarioos. Leeklillede väga ohtlik kahjustaja on vartes elav nematood. Ohtlikud võivad olla ka viirushaigused näiteks pojengidel, tulpidel, hostadel. Kahjuriteks on nälkjad, teod, kes armastavad hostasid ja brunneraid. Rohutirtsud ja villimardikalised söövad ka taimi nagu püst-elulõng ja hübriidülaseid. Samuti on ohuks taimedele ka mutid ja jänesed.
Anna Lindh

Ylva Anna Maria Lindh (19. juuni 1957 – 11. september 2003) oli Rootsi Sotsiaaldemokraatliku Töölispartei poliitik, kes oli aastatel 1994–1996 Rootsi keskkonnaminister ja 1998. aastast kuni surmani Rootsi välisminister.
10. septembril 2003 ründas Serbia päritolu Mijailo Mijailović Lindhi Stockholmi kesklinnas asuvas kaubamajas ning pussitas teda mitu korda rindu, kõhtu ja käsivarde. Kiirabi viis raskelt vigastada saanud Lindhi Karolinska Ülikooli Haiglasse, kus ta järgmisel hommikul suri. Politsei tabas Mijailovići kuus päeva hiljem ning talle mõisteti eluaegne vangistus.
Meelis Milder

Meelis Milder (sündinud 5. aprillil 1958) on eesti tippjuht ja ettevõtja. 
Haridus.
Meelis Milder on lõpetanud 1976. aastal Lydia Koidula nimelise Pärnu 2. Keskkooli, kus õppis matemaatika-füüsika eriklassis. 1981. aastal lõpetas ta Tartu Riiklikku Ülikooli majandusküberneetika erialal.
Töökäik.
1981. aastast töötas Milder konsultatsioonibüroo Mainor juhtimiskonsultandina, aastatel 1984–1987 oli tootmiskoondise Baltika Valga õmblusvabriku direktor. 1987. aastast oli ta õmblustootmiskoondise Baltika peadirektor ning pärast ettevõtte erastamist 1991. aasta septembris AS Baltika juhatuse esimees ja tegevjuht. Sellelt ametikohalt lahkus ta juunis 2019, kuid jäi ettevõttega seotuks Baltika Grupi nõukogu nõunikuna.
Baltika juhina on Meelis Milderi maine vastuoluline. Ühest küljest on ta tuntud ühe Eesti tunnustatuma juhi ja autoriteedina, teisalt aga on Baltika üleilmse finantskriisi järel pidanud kehvade majandustulemuste tõttu korduvalt investoritelt lisaraha küsima. 
Alates 2009. aastast on Baltika investoritelt kaasanud kokku 14 miljonit eurot ning 2019. aasta märtsis teatas, et küsib veel viis miljonit eurot lisaraha.
Milder on Tartu Ülikooli juhtimise õppetooli külalislektor, Tallinna Kaubamaja nõukogu liige, Eesti Tööstus-Kaubanduskoja juhatuse liige ja mitme iduettevõtte nõustaja. 
Alates 1. maist 2021 on Milder AS-i Wendre juhataja.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Maire Milder, neil on tütar Maria Johanna.
Pürksi kalmistu

Pürksi kalmistu on Lääne-Nigula vallas Pürksi külas asuv keskaegne kalmistu, mis oli kasutusel 15. kuni 18. sajandini. Ajalooliselt jäi kalmistu ala Noarootsi kihelkonda, Nigårdsi (tänapäeval Nigase) talu maadele. Kalmistu tunnistati arheoloogiamälestiseks kultuuriministri 1997. aasta 1. septembri määrusega nr 59.
Kohalike inimeste hulgas on kalmistut peetud katkukalmistuks. Üks katkukalmistu asub keskaegsest kalmistust 1,7 kilomeetrit kirdes, samuti tänase Pürksi küla piires.
Nõukogude ajal ehitati kalmistul asunud Nigårdsi taluhoone asukohale Pürksi külanõukogu hoone.
Kirjeldus.
Ümbritsevast veidi kõrgemal asuva keskaegse kalmistu suurem osa jääb Nõmmküla–Aulepa–Österby teest läände. Kalmistu hinnanguline suurus oli 80 meetrit (ida-lääne suunas) korda 60 meetrit (põhja-lõuna suunas). Kuigi kalmistu pind on aastasadade jooksul mullatööde käigus olulisel määral lõhutud, on tõenäoline, et kalmistu alal on veel säilinud tervemaid matuseid. Kalmistu väiksem ja tänaseks lõhutud perifeerne osa jääb mainitud maanteest idasse Miku (tänapäeval Vana-Miku) talu maadele.
Leiud.
Kalmistu alalt leitud luude kohta on andmeid alates 1920. aastatest. Kolhoosi kuuri ehitamisel 1950. aastate lõpus leiti 50–80 cm sügavuselt luustikke, mis olid kõik peaga läänekaarde asetatud. Hiljem külanõukogu hoone taha kaablikraavi kaevates leiti luustikke 1 meetri sügavuselt. Esemete leidmise kohta andmed puuduvad.
Ka Nõmmküla–Aulepa–Österby teest idasse jäänud perifeersest osast on mullatööde käigus luutükke leitud. Lisaks on leitud matusejäätmeid kalmistust lõunas asuva Kolju tee piirkonnast. Sellest omakorda 10 meetrit lõuna pool tehti piimapunkti ehitamisel ulatuslikke mullatöid, kuid selle käigus matuste jälgi ei leitud.
251 eKr

251. aasta eKr oli 251. aasta enne meie ajaarvamist, Vana-Rooma ajaarvamise järgi "ab urbe condita" DIII (503).
252 eKr

252. aasta eKr ehk "ab urbe condita" DII (502).
253 eKr

253. aasta eKr ehk "ab urbe condita" DI (501).
254 eKr

254. aasta eKr ehk "ab urbe condita" D (500).
255 eKr

255. aasta eKr ehk "ab urbe condita" ID (499)
Der Spiegel

Der Spiegel on Saksamaa nädalaleht, mis vahendab uudiseid maailmast. See on üks tuntumaid Saksamaa ajalehti. Ajalehte annab välja kirjastus SPIEGEL-Verlag. Ajalehe tiraaž on umbes 840 000 ja on sellega Euroopa suurim nädalaleht. Ajalehe peakorter asub Hamburgis.
Ajalehe veebiversioon on Spiegel Online.
Ajalehe esimene number ilmus 4. jaanuaril 1947.
Delfi Meedia

AS Delfi Meedia (varem Ekspress Meedia) on Eesti meediaettevõte, mis kuulub Ekspress Gruppi.
2015 ühendas Ekspress Grupp oma tütarettevõtted AS Eesti Ajalehed ja AS Delfi üheks ettevõtteks, mis sai nimeks Ekspress Meedia. 1. septembrist 2022 kannab ettevõte nime Delfi Meedia.
Ettevõte annab muu hulgas välja järgmisi väljaandeid: Eesti Ekspress, Maaleht, Eesti Päevaleht, Laupäevaleht LP, Anne &amp; Stiil, Eesti Naine, Oma Maitse, Kroonika, Tervis Pluss, Maakodu, Jana, Pere ja Kodu. Samuti on ettevõte Eesti suurima uudisteportaali Delfi omanik.
Konstanzi kirikukogu

Konstanzi kirikukogu oli 1414–1418 Saksa-Rooma riigi vabas riigilinnas Konstanzis peetud kuueteistkümnes katoliku kiriku oikumeeniline kirikukogu. See lõpetas Suure skisma katoliku kirikus.
Eellugu.
Paavst Clemens V viis 1309. aastal paavstitooli Itaalia poliitilise olukorra tõttu Prantsusmaale Avignoni, kus Prantsusmaa kuningast sai paavstitooli "custos ecclesiae" (kiriku hoidja). Avignonis resideerinud paavstid olid kõik prantslased, sel ajal määratud kardinalidest kaks kolmandikku niisamuti. Alates 1378. aastast valiti paavst nii Roomas kui Avignonis. Seega tekkis katoliku kirikus 67 aastaks olukord, kus korraga oli võimul kaks paavsti. Seda tuntakse läänekiriku Suure skisma nime all. Võitlus paavstitooli ümber kujunes üheks teguriks suurvõimude omavahelises jõukatsumises, mis samal ajal Euroopa maailmajaos toimusid. Nende arengute tulemusena oli paavstivõim sisuliselt kaotanud oma senise poliitilise mõjukuse. 1409. aastal toimunud Pisa kirikukogul üritati uuesti kiriku ühtsus taastada. Nii Avignoni paavst Benedictus XIII kui ka Rooma paavst Gregorius XII kuulutati ametist tagandatuks ning asemele valiti Pisa paavst Aleksander V. Kuna ametist vabastatud paavstid keeldusid ametist lahkumast, siis kukkus Pisa kirikukogu läbi ning kahe paavsti asemel oli neid kolm ning ühelgi ei olnud piisavalt autoriteeti, et teda kõikjal paavstina oleks tunnustatud. 
Konstanzi kirikukogu ja Suure skisma lõpp.
1414. aastal kutsus Saksa-Rooma keisri Sigismundi survel toonane Pisa paavst Johannes XXIII (ametis 1410–1415) Konstanzi kokku üldise kirikukogu. Ta oli ka ainus kolmest paavstist, kes Konstanzi kohale tuli. Kirikukogu alguseks kogunes linna 3 patriarhi, 29 kardinali, 35 peapiiskoppi, ligi 200 piiskoppi, 124 abti, enam kui 5000 munka, 578 professorit ja doktorit, lisaks veel tuhandeid inimesi, erinevate hinnangute kohaselt suurenes Konstanzi rahvastik kirikukogu ajaks kuni 100 000 inimese võrra. 
Ainsat kohaletulnud paavsti Johannes XXIII-t süüdistati simoonias, mõrvas ja kõlvatus liiderlikkuses. Tundes, et süüpinki sattumine võib halva pöörde võtta, põgenes ta märtsis 1415 ümberriietatult Konstanzist, lootes et see peatab kirikukogu töö. Seda siiski ei juhtunud – kirikukogul osalenud kardinal Pierre d'Ailly suutis kohal olnud Saksa, Prantsuse ja Inglismaa esindajaid veenda, et kirikukogu võim on paavstiülene, see on kiriku kõrgeim organ ja seega on selle otsused kohustuslikud ka paavstile. 17. mail oli Nürnbergi krahv Friedrich Hohenzollern Johannes XXIII vangistanud. Kirikukogu vaatas tema süüdistusakti läbi ning vabastas ta ametist ja mõistis vangistusse. Rooma paavsti Gregorius XII veendi vabatahtlikult tagasi astuma ning Avignoni paavst Benedictus XIII tagandati tagaselja ametist. 
1417 toimunud konklaav valis uueks paavstiks Martinus V (1417–1431). Kõik osapooled tunnustasid uut paavsti ja sellega oli läänekiriku aastakümnete pikkune skiskma möödunud ning paavstivõimu ühtsus taastatud.
Lisaks paavsti institutsiooniga seotud segaduse lahendamisele oli kirikukogu üheks kõrvaleesmärgiks ka Jan Husi ideede hukkamõistmine ja ta 1415. aastal ketserina tuleriidale saatmine.
Ohakasikk

Ohakasikk ("Agapanthia villosoviridescens") on siklaste sugukonda kuuluv mardikas.
Välimus.
Ohakasikk on 13–16 mm pikkune. Kattetiivad mustad, arvukate kollakashallide, tipu poole tihenevate karvatäppidega. Eesselja keskel kollane pikitriip, mis ulatub pea esiservani, 2 sama värvi külgtriipu. Tundlad kehast pikemad. Mustad jalad tihedalt kaetud hallide karvadega.
Levik ja elupaik.
Ohakasikk on levinud Euroopas, Kaukaasias, Kasahstanis ja Lähis-Idas.
Lõuna-Eestis tavaline, Põhja-Eestis harvem. Elupaigana sobivad pigem niiskemad rohumaad ja niidud. Mardikad toidutaimedel, lennuvõimelised. Valmikud kooruvad mai lõpust alates ning neid leitakse kuni augustini.
Elutsükkel ja toitumine.
Ohakasiku elutsükkel vältab aasta. Ohakasikk on üks vähestest Eestis leiduvatest siklastest, kelle vastsed elavad rohttaimedes. Ohakasiku vastsed arenevad sarikaliste (nt harakputk ja heinputk) ja ohakate vartes (nt seaohakas ja soo-ohakas). Mõnikord sobivad vastsete arenguks ka teised rohttaimed, näiteks karuohakad, ristirohtud, harilik vesikanep, harilik puju ja kõrvenõges. Valmikud toituvad valdavalt sarikalistel ja korvõielistel. Emane närib munemiseks toidutaime varde väikese õõnsuse. Tavaliselt ei muneta ühele taimele rohkem kui kaks muna. Peale koorumist närib vastne ennast varre südamikku ja seda pidi kuni juurekaelani, mõnikord ka maa-alustesse osadesse. Siklase kohta on vastne ebatüüpiline, kuna võib taimevarde kaevandatud käigus kiiresti liikuda. Enne nukkumist lõikab täiskasvanud vastne taimevarre läbi ning rajab juurekaela lähedusse nukukambri, sulgedes käigu otsad taimse materjaliga. Ka nukk on liikuv ning võib nukukambris asukohta vahetada. Koorunud valmik lahkub säilinud varrejupist, närides selle külge väljumisava.
Kõrge mätashari

Kõrge mätashari ("Celosia pyramidalis", ka "Celosia argentea plumosa") on rebasheinaliste sugukonda kuuluv taimeliik, mis on saanud nimetuse õisiku kuju järgi.
Vanakreeka keeles on "κήλεος" "põlev".
Mätasharjad on omapärase välimusega 20–40 cm kõrgused rühmataimed. Kõrge mätashari on mätasharja kuuluv taimeliik, mille perekonda kuulub lisaks veel 30–60 liiki.
Taimeperekonna levikalaks on Ameerika, Aasia ja Aafrika lähistroopilised piirkonnad. Aafrika kultuuris on kombeks mätasharja keeta söömise eesmärgil, mis keedetuna ning maitsestatult meenutab lillkapsa maitset. 
Välimus.
Värvikirev kõrge mätashari on üheaastane või mitmeaastane suvelill, millel on harjataolised, pikad, mitmeharulised õisikud. Õisikus on väikesed üksikud õied koondunud tihedaks, laiaks kogumiks. 
Taime värvivalikus on punane, kollane, lilla ja roosa toon.Oma silmatorkavate ja erksate värvidega meelitab taim putukaid kohale, mille abil aitavad putukad taimel tolmelda ehk tegemist on putuktolmlemisega, kuid taim suudab ka omal abil tolmelda. Ühest taimest võib optimaalselt tolmlemise käigus kuni 43 000 seemet untsi kohta eralduda, mille eraldumispiirkond on ligi 400 meetrit.
Kasvutingimused.
Troopilise päritoluga mätashari armastab soojust, mistõttu tuleb taimi külma ning külmade tuulte eest kaitsta. Mätasharjad õitsevad kõige paremini päikeselisel või poolvarjulisel kasvukohal. Mätashari talub ka vähest vihma. Talle sobivad keskmise viljakusega, veidi kuivemad mullad, mille pH tase jääb 5.5 kuni 6 vahemiku, eelistab õhu- ja toiteainerikast mulda. Ei talu niisket ega pehmet mulda, mis tekitavad kasvuhäireid. Ebasoodsate tingimuste tõttu võib taim hakata närtsima, taimevars mädanema, taimel ei moodustu õisi või kasv jääb kiduraks ehk jääb arengu normaalsest tasemest maha. 
Istutamine, kasvamine.
Taime seemned istutatakse varakevadel istutuspotti, mida kastetakse regulaarselt. Vältida tuleb taime ülekastmist, sest mätashari ei talu seisvat vett ja seetõttu tuleb taim ka potis kasvades paigutada kaitstud kohta. Taime väetatakse iga kahe nädala tagant, et tagada taime maksimaalne kasvamine ning õitsemisperiood. Mätashari istutatakse avamaale kui öökülmade oht on möödunud ja ööd on muutunud soojemaks (taimi karastatakse eelnevalt). 
Taim istutatakse koos mullapalliga 15–30 cm vahedega maapinda. Täiskasvanud taim on 70–100 cm pikkune, taime õitsemisperiood on ligi kaheksa nädalat. Kuna mätashari ei talu isegi kõige väiksemat öökülma, istutatakse nad sügisel enne öökülmi potti ja tuuakse ruumi, kus nad õitsevad veel kaua. Närtsinud õied ja lehed nopitakse ära.
Harilik artišokk

Harilik artišokk ("Cynara cardunculus" var. "scolymus") on korvõieliste sugukonda kuuluv mitmeaastane taim.
Ainsad söödavad artišoki osad on tema puhkemata õiepung, seda ümbritsevad lihakad kandelehed ja õieraag. Artišokk on rikas bioaktiivsete ühendite poolest ning seda on kasutatud ka ravimtaimena näiteks kollatõve, seedehäirete ning neeru- ja maksahaiguste raviks. Arvatakse, et artišokk pärineb Vahemere piirkonnast.
Kirjeldus.
Artišokk on diploidse kromosoomistikuga (2n = 34) mitmeaastane püstine rohttaim, mis võib kasvada kuni 2 m pikkuseks. Väliselt sarnaneb ta takja või ohakaga.
Vars on püstine ja võib kasvada üle ühe meetri pikaks.
Hallikasrohelised kaardus sulglõhised lehed võivad kasvada üle 70 cm pikaks. Eri sortide lehed võivad erineda üksteisest kuju, värvi kui ka pikkuse poolest.
Õievarre tipus asub ümar korvõisik, mille läbimõõt on 8–15 cm. Õieraag on laienenud nõgusaks või kumeraks lihakaks õiepõhjaks, millele kinnitub suur arv sinakaslillasid üksikõisi. Õisikut ümbritsevad rohekaslillad soomuseid meenutavad kandelehed, mis on alumises osas paksemad ja lihakamad ning peenemad tipu osas. Artišokk on putuktolmleja.
Viljadeks on lendkarvadega varustatud seemnised, mis levivad tuule abil.
Ajalugu.
Artišokki kasutasid nii toiduks kui ka ravimtaimena juba vanad egiptlased ja kreeklased. Pilte ja kujutisi artišokist on leitud egiptlaste savitahvlitelt kui ka altaritelt. Esimesena on artišokki kirjeldanud 4. sajandil eKr Kreeka kirjanik Theophrastos. Rooma impeeriumis kasutati artišokki tema seedimist turgutava toime pärast ja delikatesstoiduna. Alates 16. sajandist arvati, et artišokist võib kasu olla ka maksahaiguste, näiteks kollatõve ravimisel, lisaks peeti seda delikatessiks ning artišokki võis leida aadlike ja rikaste toidulaualt. Botaaniline nimi on tuletatud sõnadest "Kinara", mis on Kreekas asuv saar, ja sõnast "skolymos", mis tähendab kreeka keeles ohakat.
Kasutus.
Kulinaarias.
Artišokki peetakse delikatessköögiviljaks. Artišoki söödav osa on tema õiepung koos lihakate kandelehtedega. Õiepunga sisemist osa kutsutakse ka artišoki südameks. Tavaliselt artišokki praetakse, küpsetatakse ahjus või kuumutatakse muul viisil, aga võib süüa ka toorelt või marineeritult. Artišokki võib tarvitada niisama või lisada näiteks salatitesse, pastadesse või pitsadesse.
Meditsiinis.
On leitud, et artišokil on antioksüdantne, antimikroobne ja põletikuvastane toime. Artišokist võib kasu olla südame-veresoonkonna haiguste riskitegurite (näiteks kolesterooli), diabeedi, seedetrakti haiguste ja maksahaiguste ravis. Usutakse ka, et artišokk indutseerib apoptoosi ja vähendab vähirakkude proliferatsiooni.
Toiteväärtus ja keemiline koostis.
Keemiline koostis.
Artišoki õisik sisaldab rasvu, süsivesikuid ja valke. Samuti sisaldab see kiudaineid (inuliini), kaltsiumi, fosforit, kaaliumi, foolhapet, C-vitamiini, niatsiini, tiamiini, mikroelemente ja karotenoide. Artišokis leidub ka olulisi polüküllastumata rasvhappeid nagu näiteks steariin-, palmitiin-, oleiin- ja linoolhappeid. Lisaks on artišokk rikas antotsüaniinipigmentide ja paljude ensüümide poolest, sealhulgast leidub oksüdaasi, peroksidaasi, tsüanaasi ja askorbinaasi.
Elsfleth

Elsfleth on linn Saksamaal Alam-Saksi liidumaal Wesermarschi kreisis. Linna pindala on 115,15 km². 31. detsembril 2017 elas seal 9117 inimest. Linn asub Hunte ja Weseri ühinemiskohas, Weseri vasakkaldal, Hude-Nordenhami raudtee ääres. Seal on evangeelne kirik, merekool (rakenduskõrgkool), sadam ja dokid.
Elsfleth pakub palju vaba aja veetmise võimalusi, kuigi see on väike linn. See on ideaalne koht peredele, kes soovivad pääseda suurtest linnadest ja armastavad vabaõhutegevusi, mis ei piirdu ainult tennise ja jalgrattasõiduga. Läheduses asuv rannapiirkond ja purjetamise klubi "SWE" aitavad kaasa Elsflethi merelisele iseloomule. Nii teeb ka suurte laevade klubi "Großherzogin Elisabeth", sõbralikult nimega "Lissi". Suuremad naaberlinnad on Brake, Nordenham, Oldenburg ja Bremen.
Haljava kool

Haljava kool oli kool Harjumaal Haljava asulas. 
Kooli asutamise otsus tehti 1864. Kool avati 1867.
Põldsinep

Põldsinep ("Sinapis arvensis L") on Euraasiast pärit üheaastane umbrohi. Põldsinepit leidub aedades, tee ääres ja põldudel. Sinepiseemneid kasutatakse vürtsina.
Kirjeldus.
Taim kasvab kuni 60 cm pikkuseks.
Varred on rohelised (võib esineda punakat pigmenti), enamasti siledad, kuid varrel võivad hajutatult olla ka jämedad karvakesed. Lehtedel on samuti karvakesed. 
Kasvukohad.
Põldsinepit esineb enim põldudel, s.t kultiveeritud maal. Põldsinep konkureerib tugevalt pinnase toitainetega, vähendab teiste põllukultuuride saagikust. Ideaalne muld põldsinepile peaks olema toitaine- ja lubjarikas.
On levinud kõikide põllukultuuride, eriti teraviljade hulgas. 
Paljunemisorganid.
Põldsinep õitseb suvel ja sügisel (maist augustini) ning paljuneb seemnetega, korraga levib 200 kuni 2000 seemet. Tihtipeale õitseb kuni talveni. 
Õis.
Põldsinepil on tihedad, kuldkollased kännasõisikud. Õisik on moodustunud neljast kroonlehest.
Varre tipus on 4 tupplehte, millele kinnitub õisik. Tupplehed levivad horisontaalselt. Neid on 4, need on 4-5 mm pikad, piklikud ja kitsad, rullunud servadega. 
Seemned.
Seemned idanevad kevadel tavaliselt kuni 2 cm sügavusel. Kõrge õlisisaldus seemnetes tagab nende pika elujõulisuse (rohkem kui 35 aastat).
Suve lõpus valminud seemned on ümmargused, 7-12 mm pikad, 1-2 mm jämedad, helepruunid/must-pruunid. 
Viljad.
Kaunad on sirged või kergelt kumerad, 4-5 cm pikad, 2 mm jämedad, kaetud lühikeste karvadega.
Sinep-lehtnaeris

Sinep-lehtnaeris ehk komatsuna ("Brassica rapa" var. "perviridis") on lehtköögivili. See on põld-kapsasrohu teisend, samasse liiki kuuluvad ka naeris, misuuna, pekingi lehtnaeris ja itaalia lillnaeris. Komatsunat kasvatatakse tööstuslikult Jaapanis ja Taiwanil. Nimetus 'komatsuna' tuleb Jaapani keelest, 小松菜 (komatsuna), コマツナ ehk 'Komatsu roheline', viidates Komatsugawa külale, kus seda Edo perioodil rohkesti kasvatati. Sinep-lehtnaerist vokitakse, hapendatakse, keedetakse või lisatakse suppidele, või tarvitatakse toorelt salatites. See on suurepärane kaltsiumiallikas.
Komatsuna lehti võib süüa igas kasvustaadiumis. Täiskasvanud taimel on need tumerohelised, sihvakate heleroheliste vartega, umbes 30 cm pikkused ja 18 cm laiused. Komatsunat kasvatatakse kõige rohkem kevadel ja sügisel, sest see talub vaid lühiajalist kuuma või külma.
Mõnedes Aasia riikides kasutatakse seda ka loomasöödana.
Maryam Mīrzākhānī

Maryam Mīrzākhānī (12. mai 1977 Teheran – 14. juuli 2017 Stanford, California, USA) oli iraani päritolu Ameerika Ühendriikide matemaatik, esimene naissoost Fieldsi medali kavaler (2014).
Ta lõpetas 1999. aastal Teheranis asuva Sharifi Tehnoloogiainstituudi bakalaureusekraadiga matemaatika erialal ja sai 2004. aastal Harvardi Ülikoolist doktorikraadi (doktoritöö "Simple Geodesics on Hyperbolic Surfaces and the Volume of the Moduli Space of Curves").
Mīrzākhānī on töötanud Princetoni Ülikooli abiprofessorina; 2008. aastal sai ta Stanfordi ülikooli matemaatikaprofessoriks (2009–2017).
Tema kui teadlase peamised uurimissuunad matemaatikas Teichmülleri ruum, hüperboolne geomeetria, ergoodsusteooria ja sümplektiline geomeetria. 2014. aastal Seoulis toimunud Rahvusvahelise Matemaatikute Kongressi (IMC) avatseremoonial anti kätte Fieldsi medalid, sealhulgas Mīrzākhānīle, kes sai medali "väljapaistva panuse eest Riemanni pindade ja nende moodulite dünaamikasse ja geomeetriasse".
Isiklikku.
Maryam Mīrzākhānīl diagnoositi 2013. aastal rinnavähk. Ta suri 40 aasta vanuselt 14. juulil 2017 Stanfordi haiglas. Maryam oli abielus Stanfordi ülikooli matemaatika osakonna kaasprofessori tšehhi rahvusest Jan Vondrákiga (sündinud 1974). Elasid nad Palo Altos. 2011. aastal sündis neil tütar Anahita.
Idaani keel

Idaani keel on austroneesia keel, mida räägivad idaanid Malaisias Kalimantani saare kirdeosas. Kokku räägib seda 6000 kuni 10 000 inimest.
Keeles on kolm murret: pärisidaani, begahaki ja subpani.
Fonoloogia.
Idaani keeles on 6 vokaalfoneemi ja 17 konsonantfoneemi.
Krista Kumberg

Krista Kumberg (sündinud 6. augustil 1959 Ristil) on bibliograaf, laste- ja noortekirjanduse spetsialist ja uurija ning lastekirjanik.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Haapsalu I keskkooli ja 1981. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi raamatukogunduse ja bibliograafia erialal. Töötab alates 1981. aastast Haapsalu lasteraamatukogus (algul metoodikuna lastetöö alal, seejärel bibliograafina).
Ta on mitme eesti keele õpiku kaasautor. Kirjutanud mitmeid ülevaateartikleid lastekirjanduse kohta.
Teised Krista Kumbergi kohta.
Kauaaegsed kolleegid Kristi Alaküla, Erika Ruban ja Eevi Kliss Haapsalu lasteraamatukogust Kumbergi kohta: "Krista on mitmekihiline nähtus, temas peitub muinasjutuline vägi. Ta tõmbab inimesi ligi oma tarkuse, vaimukuse, avatud suhtlemisstiiliga. Teda on nauditav nii kuulata kui vaadata. Ta teeb kõike palju ja hästi – loeb, kirjutab, õpib, õpetab, meisterdab, künnab ja kõplab vaheldumisi, ning mis peamine – tulemusrikkalt. Ta on meister nii vaimu- kui ihutoidu köögis. Tema oma aia kõrvitsatest supp ja teised leidlikud road on sama oodatud kui ta tuumakad kirjatükid ja etteasted, õnnitluskaardid või ülistusoodid sünnipäevalastele, isetehtud kingitused ja veel terve hulk loomingulisi asju, millega Krista pidevalt üllatab. Pole asja, millest ta midagi ei teaks ega tööd, millega ta hakkama ei saaks. Kui ta elaks päris maal, sobiks ta väga hästi näiteks suure talu perenaiseks, kes möödaminnes ka kohalikku kooli."
Lääne Elu ajakirjanik Kaire Reiljan: "Ligi 40 aastat Haapsalu lasteraamatukogus töötanud Kumberg on tuntud kaugel väljaspool Läänemaad. Ta on üks esimesi, kelle poole kolleegid teistest raamatukogudest, õpetajad-kasvatajad, ajakirjanikud või suured ja väikesed lugejad pöörduvad kirjandusnõu saamiseks. Oma suurepärase jutustamisoskusega suudab ta lugemise vastu huvi tekitada nii lastes kui ka täiskasvanutes. Krista Kumberg on ka läbi kõigi Lääne Elu aastate kirjutanud lehes kirjandusest, aga ka muudest Läänemaa kultuurielu sündmustest." – "Krista Kumberg on hea näide sellest, et oma valdkonna üks parimaid spetsialiste Eestis saab olla ka väljaspool Tallinna – elades Läänemaal Ristil ja töötades Haapsalu vanalinnas."
Kanalikiht

Kanalikiht ehk andmelülikiht (inglise keeles "data link layer") on teine kiht seitsmekihilises OSI-mudelis.
Andmelülikihi ülesanne on andmepaketi muundamine binaarkoodiimpulssideks, mida saab saata edastusmeediumi kaudu sihtarvutisse, kus toimub vastupidine protsess. Andmelülikiht koosneb kahest alakihist: loogilise lüli juhtimiskiht (LLC – "logical link control") ja meediapöörduse juhtimiskiht (MAC – "media access control").
Andre Gregor

Andre Gregor (sündinud 29. mail 1980 Tallinnas) on eesti mehaanika- ja keemiainsener. 
Hariduskäik.
Lõpetas 1998. aastal Tallinna Üldgümnaasiumi ja 2002. aastal Tallinna Tehnikakõrgkooli autoinsenerina. 2004. aastal kaitses Tallinna Tehnikaülikooli materjalitehnika instituudis väitekirja "Technology and Properties of Thin Hard Coatings" (juhendajad Vitali Podgurski ja Priit Kulu) ning sai magistrikraadi.
Aastatel 2005–2010 Tallinna Tehnikaülikooli doktoriõppes (sai 2007. aastal Eesti Raudtee stipendiumi), kaitses 2010. aastal materjalitehnika instituudis väitekirja "Hard PVD coatings for tooling" ("Õhukesed PVD kõvapinded tööriistamajanduses"; juhendaja Priit Kulu) ja sai doktoririkraadi.
2012. aastast on ta Tallinna Tehnikaülikooli polümeermaterjalide instituudis doktoriõppes teemaga "Estonian solid fuels thermochemical destruction and liquefication technology" (Eesti tahkete kütuste termokeemiline destruktsioon ja vedeldamise tehnoloogia; juhendaja Hans Luik).
Teadustöö.
Mootorikütuste keemia ja tehnoloogia, mootorikütuste katsetamine, põlemisprotsesside uurimine sisepõlemismootoris.
Transpordikiht

Transpordikiht on neljas kiht OSI mudelis, mille ülesanne on otspunktide vahelise ühenduse ja usaldatavuse tagamine (TCP).
Transpordikiht (Transport Layer) - Transpordikiht haldab transpordifunktsioone nagu näiteks andmete ülekandmine ühendusega või ühenduseta protokolliga. Saatvas masinas tükeldab transpordikiht andmed pakettideks ja kui mõni pakett läheb teel kaduma siis saadetakse uuesti ainult puuduv pakett. Pakettide kohalejõudmise kontrolliks saadab sihtarvuti saatjale kinnitusi (ACKs). Sihtarvuti transpordikiht vastutab vastuvõetud pakettide avamise ja nendest saadetud teate kokkupanemise eest pakettide õiges järjekorras. Transpordikihi protokollid on TCP ja UDP. Transpordikiht võimaldab ka määrata teenuse aadressi teenustele või rakendustele saatja ja vastuvõtja arvutis. Kuna arvutis töötab korraga mitmeid rakendusi siis iga programm kasutab oma unikaalset teenuse aadressi. Teenuse aadresse nimetatakse sokliteks, mis 
sisaldavad alg- ja sihtarvuti IP aadress, transpordiprotokolli ja rakenduse poolt kasutatavat porti.
Esituskiht

Esituskiht (inglise keeles "Presentation Layer") on avatud süsteemide sidumise arhitektuuri kuues kiht.
Esituskiht võtab vastu andmed rakenduskihilt ja kontrollib, kas andmed on sobivas formaadis, ning vajadusel teisendab andmed. Esituskihi pakutavad andmete vormindamise funktsioonid on andmete pakkimine, krüpteerimine, kooditabeli muutmine.
Rakenduskiht

Rakenduskiht (inglise keeles "Application Layer") on avatud süsteemide sidumise arhitektuuri seitsmes kiht.
Rakenduskiht vastutab reaalse päringu algatamise eest. Näiteks võib see olla veebipäring veebilehitsejast HTTP protokolliga või e-kirja saatmine SMTP protokolli kasutades. Päringu sihtarvuti rakenduskihi ülesanne on edastada see päring vastavale rakendusele või teenusele.
Mamma Mia! Siit me tuleme taas

 
"Mamma Mia! Siit me tuleme taas" on 2018. aastal ilmunud Ameerika Ühendriikide ja Suurbritannia muusikalfilm, mille on lavastanud Ol Parker. Linateos on järg 2008. aasta filmile "Mamma Mia!", mis on valminud samanimelise muusikali põhjal ja kus on kasutatud peamiselt Rootsi ansambli ABBA repertuaaris olnud muusikat.
Sisu.
Sophie Sheridan valmistub aasta pärast oma ema Donna surma uuesti avama hotelli Bella Donna ("Thank you for the music"). Sophie on nukker, kuna kaks tema isadest, Harry ja Bill, ei saa tema hotelli avapeole tulla. Samuti on tal probleeme suhetes Skyga ("One of us").
1979, noor Donna Sheridan lõpetas Oxfordi Ülikooli koos oma sõbrannade Tanya ja Rosiega ("When I Kissed the Teacher") ning valmistub selleks, et minna maailma reisima. Pariisis kohtab Donna Harryt ("Waterloo"), kellega ta veedab ühe öö. Järgmine päev jääb Donna oma Kalokairi praamist maha, kuid noor rootslane, Bill pakub talle küüti ("Why Did it Have to Be me?"). 
Samal ajal olevikus Tanya ja Rosie jõuavad Kalokairi saarele kohale. Bill ja Rosie on lahku läinud ("Angel Eyes"). Sophie külastab Sami, kes ikka veel leinab Donna järgi. Tagasi minevikus jõuab Donna saarele ("I Have a Dream"). Vanas talus leiab Donna ehmunud hobuse, noor Sam aitab tal päästa hobust. Donna ja Sam veedavad kahekesi saarel aega ("Andante, Andante", "The Name of the Game"), kuni Donna leiab Sami sahtlist pildi ta kihlatust. Donna nõuab, et Sam lahkuks saarelt ("Knowing Me, Knowing You"). Masendunud Donna leiab hingerahu laulmises ("Mamma Mia"). Donna jääb rasedaks, kuid pole kindel, kes ta kolmest armukesest lapse isa on. 
Tagasi olevikus, jõuavad külalised Sophie korraldatud peole, kus Sophie kohtub oma kahe isa ja Skyga ("Dancing Queen").
Haigushüvitis

Haigushüvitis ("sick pay") on rahaline kompensatsioon, mida makstakse ravikindlustatud inimesele, kellel jääb haigestumise tõttu saamata sotsiaalmaksuga maksustatav tulu. Haigushüvitist saab näiteks haigestumise, tööõnnetuse, liiklus- või olmevigastuse korral. 
Maksustatud haigushüvitis on seadusega reguleeritud mitmetes riikides. Enamikus Euroopa ja Lõuna-Ameerika ning mõnes Aafrika ja Aasia riigis on sätestatud tasulise haigushüvitise saamine.
Haigushüvitise maksmine.
Kui tööline haigestub või pole võimeline oma tööülesandeid täitma, väljastab arst patsiendile oma haiguse tõendamiseks elektrooniliselt töövõimetuse lehe ehk haiguslehe. Haiguslehe alusel maksavad tööandja ja haigekassa inimesele haigushüvitist. Hüvitisest peetakse kinni tulumaks.
Haigushüvitise positiivsed mõjud.
Haigushüvitis parandab rahva tervist ja vähendab inimeste kulutusi oma tervise parandamisele mille all mõeldakse vastavaid rohte või uuringuid.
Haigestunud töötajal pole võimalik tavalise tööpäeva jooksul arsti poole pöörduda. Arsti juurde minekuks peab olema arstil ja patsiendil kokku lepitud aeg. EMO (erakorralise meditsiini osakond) seevastu on aga elav järjekord, seetõttu kasutavad nad rohkem erakorralist meditsiiniabi. Tasustatud haigushüvitisega inimesed satuvad 32% väiksema tõenäosusega erakorralise meditsiini ravile.
Tasustamata haigushüvitise negatiivne külg.
Paljud inimesed lähevad tööle haigena, sest neile ei maksta haigushüvitist piisavalt, et olla kodus ja puhata, ravida haigust.
3 inimest 10 erasektoris töötavast inimesest ja 7 inimest 10st kõige madalama palgaga töölisel ei ole võimalik isegi mitte ühele haiguse päevale. Suurem osa inimesi läheb tööle haigena, sest nad kardavad kaotada oma töö. Iga viies tööline on täheldanud oma töökohas diskrimineerimist. Neid ähvardatakse kas töö kaotamisega või nad vallandatakse kohe, kui tööline soovib võtta haiguspäevi.
Kihistu

Kihistu on litostratigraafiline üksus. Kihistut loetakse litostratigraafilise klassifikatsiooni ametlikuks lähteüksuseks. Kihistute abil saab koostada litostratigraafilisi tulpasid. Kihistu paksus võib olla mõnekümnest sentimeetrist mitme kilomeetrini.
Kihistust väiksem litostratigraafiline üksus on kihistik.
Kihistik

Kihistik on litostratigraafiline üksus. Kihistikust suurem litostratigraafiline üksus on kihistu. Kihistikke eristatakse kihistus tulenevalt nende eriomastest litoloogilistest omadustest.
Üks kihistik võib olla korraga kahes kihistus. Kihistiku erikujud on läätsed ja keeled.
Heiki Müür

Heiki Müür (11. august 1932 – 8. aprill 1996) oli eesti majandusteadlane. 
Elulugu.
Haridus.
Heiki Müür lõpetas Tallinna 2. Keskkooli 1950. aastal, Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna 1954. aastal ja jätkas õpinguid Moskvas Plehhanovi-nimelise Rahvamajanduse Instituudi aspirantuuris. 1959. aastal kaitses ta majandusteaduste kandidaadi kraadi ja 1976. aastal majandusteaduste doktori kraadi. 
Töö.
1956. aastast oli ta Tartu Riikliku Ülikooli õppejõud, aastatel 1962–1965 raamatupidamise kateedri juhataja, 1965–1968 ja 1974–1977 õigus-majandusteaduskonna dekaan, 1971–1981 majandusküberneetika ja statistika kateedri juhataja ning alates aastast 1978 korraline professor. 
Aastatel 1981–1986 oli ta Plaanikomitee Majanduse ja Planeerimise Teadusliku Uurimise Instituudi direktor ja 1986–1996 Tartu Ülikooli rahvamajandusharude ökonoomika kateedri juhataja. 1992. aastal töötas ta rahvamajanduse professorina ning Tartu Ülikooli majanduspoliitika ja riigimajanduse instituudi juhatajana.
Heiki Müüri tegevuse tulemusena hakati TRÜ-s 1967. aasta sügisel süsteemikindlalt koolitama majandusküberneetikuid. Kateedrijuhatajana pani ta tugeva aluse uue õppesuuna arenguks Eestis. Sel ajal kujundati eriala hea maine ja toodi seeläbi TRÜ majandusteaduskonda hulgaliselt noori võimekaid õppureid. 
Ta motiveeris noori teadustööga tegelema. Majandusteaduskonna juurde tekkisid mitmed uurimisgrupid, näiteks tugev töögrupp, mis uuris töötingimuste seost töötajate haigestumise ja ajutise töövõimetusega ning sellest tulenevaid majanduslikke tagajärgi. Head tööalased suhted loodi ka kolleegidega Lätist ja Leedust, osa neist toimivad tänaseni. Tema algatatud iga-aastase küberite päeva traditsioonist on tänaseks välja kasvanud majandusteadusteaduskonna vilistlasorganisatsioon Hermes.
Heiki Müüril on märkimisväärne roll Tartu Ülikooli majandusteaduskonna kujunemisel majandusteaduse ja -hariduse arvestatavaks liidriks Eestis.
Harrastused.
Ta tundis huvi koduuuringute vastu ning oli Tartu linna kodu-uurimise toimkonna liige. Heiki Müüri mäletatakse kui innukat tennisemängijat, kes lõi kaasa ka tennisesektsiooni tegevuse korraldamisel, olles Tartu tennisesektsiooni presiidiumi liige.
Isiklikku.
Tema isa oli sõjaväelane Paul Müür.
Ta oli abielus Inge Müüriga ning neil sündisid poeg Tõnis ja tütar Tiiu.
Koolon

Koolon ehk kaksikpunkt (sümboliga :) on kirjavahemärk, mis koosneb kujuteldaval vertikaaljoonel olevast kahest võrdse suurusega punktist. Tekstides kasutatakse koolonit näiteks loeteludes enne loendatavaid objekte.
Kasutamisjuhud eesti keeles.
Eesti keeles tarvitatakse koolonit järgmistel juhtudel:
Rahvusvahelise standardi järgi eraldatakse kooloniga ka tunde, minuteid ja sekundeid: 10:19 [kell on 19 minutit 10 läbi], 1:25:16,2 [1 tund 25 minutit 16,2 sekundit]. Tavatekstis pannakse tundide, minutite ja sekundite vahele punkt (nt 9.30, 1.25.16,2)
Parkla

Parkla on sõidukite parkimiseks ettenähtud ehituslikult või liikluskorralduslikult kujundatud ala, mille moodustavad parkimiskohad ja neid ühendavad teeosad.
Parkla võib olla rajatud maapinnale, maa alla (maa-alune parkla) või hoonesse (parklaks rajatud eraldi hoonet või selgelt piiritletud hooneosa nimetatakse parkimismajaks).
Le Monde

Le Monde on vasakliberaalselt ja vasaktsentristlikult meelestatud Prantsusmaa nädalaleht. 
Lehe tiraaž on 364 240 eksemplari (2014). 
Lehe peakontor asub Pariisis. 
Kuni 2010 aastani olid lehe omanikeks selle töötajad. Aastal 2010 kaasati välisinvestorid ja 2021. aasta veebruari seisuga on lehe omanikeks USA maastikuarhitekt Madison Cox, Prantsusmaa pankur Matthie Pigasse ja ettevõtja Xavier Niel.
Lehe esimene number ilmus 19. detsembril 1944.
Ajalehe veebiversioon on kättesaadav 19. detsembrist 1995.
Oleg Dmitrijev

Oleg Dmitrijev (sündinud 5. oktoobril 1985 Narvas) on Eesti sõudja. 
Lõpetas 2004 Narva Pähklimäe Gümnaasiumi ja 2007 Sisekaitseakadeemia Politseikolledži. 2007. aastast töötanud politseis.
Sõudmistreeninguid alustas 2000 Sergei Gluško juhendamisel. 198 cm, 88 kg.
Tatjana Dubinko

Tatjana Dubinko (sündinud 10. augustil 1969 Narvas) on Eesti sõudja ja sõudetreener.
Lõpetas 1987 Narva 8. keskkooli ja 1991 Narva kutsekooli. 
Harrastas 1978–83 treener Filimonovi õpilasena ujumist. 
Sõudetreeninguid alustas 1983 Igor Popovi juhendamisel, hiljem liitus Valeri Osmokesku treeningurühmaga. 
Töötanud 1991–94 Narva SK-s Energia instruktorina ja aastast 1995 treenerina. Õpilasi: Kaleria Raina.
Arnold Ebrok

Arnold Ebrok (31. juuli 1921 Kuressaare – 3. jaanuar 2011 Pärnu) oli eesti sõudetreener ja sporditegelane. 
Juhendas treenerina sõudjaid (1946–56) ja vehklejaid (1947–50). Õpilasi: Hugo-Herbert Artma, Mihkel Leppik.
Karjäär.
Töötas enne II maailmasõda sepapoisina, oli 1941–45 Saratovi oblastis rahvusväeosas ehitustööline ja sõdur,
1946–50 ja 1952 Pärnu spordikomitee esimees, 
1946–68 Pärnu koolides ajalooõpetaja,
1968–81 Endla teatri direktor. 
Isiklikku.
Lõpetas 1941 Pärnu 1. keskkooli ja 1962 ajaloolasena TRÜ.
Abikaasa Naima Ebrok (14. VII 1921 – 29. IV 1992) oli rahvatantsuansambli Kajakas juht ning kuue vab rahvatantsupeo üldjuht. ENSV tnl kultuuritegelane (1967).
Hoosea

Prohvet Hoosea, Beeri poeg, oli 8. sajandil eKr elanud iisraeli prohvet, kelle raamat kuulub Vana Testamendi kaheteistkümne väikese prohveti raamatu sekka. Hoosea kuulutamisperiood kestis umbkaudu veerand sajandit aastatel 750–724 eKr , ta ennustas iisraeli rahvale väljateenitud hävingut. Hoosea ennustused täitusid – 736. aastal eKr algas sõda Iisraeli ja Assüüria vahel, mille lõpetuseks vallutas Assüüria 722. aastal eKr Iisraeli kuningriigi pealinna Samaaria.
Hoosea missioon.
Nimi "Hoosea" tähendab "Ta päästab", mis viitab Hoosea kuulutustöö eesmärgile. Hoosea raamatu esimeses peatükis on kirjas tuntud piiblimüüt, mille järgi sai Hoosea käsu abielluda hooranaisega, et see sümboliseeriks Iisraeli ja Jahve truudusetut liitu. Ta võtab endale naiseks Diblaimi tütre Gomeri, oletatava templiprostituudi. Hoosea saab Gomeriga kolm last, kelle nimed sümboliseerivad iisraeli rahva ärapöördumist oma Jumalast. Esimene kannab nime Jezreel ("Jumal külvab"); teine, kes on tütar, saab nimeks Lo Ruhama ("Ei ole halastust"); kolmandana sünnib poeg nimega Lo Ammi ("Ei ole minu rahvas"). Hoosea laste nimed viitavad tema kui prohveti kuulutustööle, mille järgi on iisraeli rahvas murdnud Lepingu Jahvega ja neid ei oota häving tulevikus, vaid nad on juba praegu hävitatud. 
Hoosea vaated.
Hoosea kritiseerib oma raamatus teravalt nii rahvast kui ka preesterkonda. Tema keel on viimistletud ja kujundlik, suur rõhk on ebajumalateenimise laitmisel, mistõttu on oletatud, et Hoosea oli leviidi preester. Ta süüdistab iisraeli rahvast kaananlaste baaliusu ülevõtmises, erinevates viljakuskultustes, mis on pühendatud Elile ja Ištarile. Ta kritiseerib rahva lodevaid kombeid, levivat kuritegevust, materialistlikku ellusuhtumist, aga ka ebaõnnestunud välispoliitikat suhetes suurriikide Egiptuse ja Assüüriaga ning kuningavõimu üldiselt. Hoosea idealiseerib iisraeli rahva muistset kõrbeelu perioodi, mil rahva seas oli säilinud siirus ja ustavus Jumalale ("hesed").
Hoosea sõnumi tõlgendamine.
Hoosea kirjutab võrdpiltides ja kasutab metafoore, mistõttu ei ole tema tekst üheselt mõistetav. Ameerika teoloog Alice Ann Keefe on tõrjunud käsitlust, mille kohaselt keskendub templiprostituut Gomeri lugu kui truudusetu Iisraeli võrdpilt vaid ebajumalateenimise probleemile. Keefe laiendab oluliselt probleemide ringi ja väidab, et Hoosea kritiseerib sarnaselt prohvet Aamosega pärusmaade kokkuostmise probleemi, mis jättis paljud vaesemad juudi põllu- ja viinamäeharijad ilma maata. Hoosea sõnumit ei saa vaadelda ühemõttelisena, vaid Hoosea püüab haarata võimalikult laia teemade ringi, mis puudutavad inimese rikutust ja ebamoraalsust aegade algusest saadik.
Leonard Einsaar

Leonard (Len) Einsaar (28. mai 1913 Killingsworth, Austraalia – 19. juuni 1994 Singleton, Austraalia), oli Eesti päritolu Austraalia sõudja.
Baltisches biografisches Lexikon digital

"BBLD - Baltisches biografisches Lexikon digital" ('Balti biograafiline digitaalne leksikon') on saksakeelne veebientsüklopeedia, mis põhineb 1970. aastal ilmunud teatmeteosel "Deutschbaltisches biographisches Lexikon 1710-1960". 
Balti Ajaloo Komisjon pani 2012. aastal digiteeritud versiooni veebi.
Kavas on laiendada biograafiate esitamist HTML-versioonis ning lisada ka eestlaste, lätlaste ja leedulaste biograafiad, et saavutada sel viisil baltisaksa leksikoni asemel balti leksikon. Veebilehel on võimalik läbi otsida 3600 lühibiograafiat, vaadata võib neid HTML- või JPG-vormingus (= faksiimile).
Anne Freimuth

Anne Freimuth (sündinud 26. mail 1959 Tartus) on Eesti sõudja ja sõudetreener.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1977. aastal Tartu 10. keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 
173 cm, 76 kg.
Töö.
Töötanud 1994–2004 Kalmetu ja 2004–2009 Valuoja põhikoolis kehalise kasvatuse õpetajana ning 2009. aastast Viiratsi vallavalitsuses (alates 2013 Viljandi vald) haridus-, kultuuri- ja spordispetsialistina. 
Alates 2013. aastast Viljandimaa Spordiliidu juhatuse liige. 
Sõudmine.
Hakkas sportima 1974 Tartu Kalevi sõudebaasis Sirje Johari õpilasena. 
Tulnud kuus korda Eesti meistriks:
Isiklikku.
Tema vend Ants Freimuth on laskesuusataja. Vennapoeg Magnar Freimuth on suusahüppaja, kahevõistleja ja lumelaudur.
Adaptatsioon (kirjandus)

Adaptatsioon ehk kohandamine on kultuuriteaduste valdkonnas protsess, mille käigus muudetakse objekti nii, et ta vastaks uuele / alternatiivsele eesmärgile, keskkonnale või funktsioonile.
Kirjanduses tähendab adapteerimine kirjandusteose (nt romaani, näidendi, luuletuse) ülekandmist teise liiki, žanrisse või meediumisse, näiteks teksti kohandamist näidendiks, filmiks, koomiksiks, videomänguks või teemapargiks . Adaptatsioon võib samuti tähendada kirjandusteose muutmist sama žanri piires nii, et muudetakse teksti eesmärki (nt kohandatakse tekst mõnele teisele lugejate sihtrühmale või kirjutatakse alustekstist lihtsustatud versioon (nt "Gulliveri reisid" lastele). Tavapärane on see, kui muudetakse alusteksti žanri (nt Seth Grahame-Smith on kirjutanud Jane Austeni klassikalise romaani põhjal õudusromaani "Uhkus ja eelarvamus ja zombid"; Eno Raud on regivärsilise "Kalevipoja" ümber jutustanud proosavormis).
Ajalugu.
Ajalooliselt on suuline pärimus ja legendid on pakkunud inspiratsiooni kunstiteoste loomiseks ning olnud aluseks eeposte ja romaanide sünnile . Näiteks Shakespeare’i "Romeo ja Julia" aluseks on Rooma poeedi Ovidiuse "Pyramus ja Thisbe", millest omakorda kohandati menukas Leonard Bernsteini muusikal "West Side Story", hiljem veel Aasia gangsterite märulifilm "Romeo peab surema" (režissöör Andrzej Bartkowiak) ja kaasajastatud uusesitus "Romeo + Julia" (režissöör Baz Luhrmann). A. Dumas romaani "Kameeliadaam" põhjal kohandas Giuseppe Verdi ooperi "La Traviata", nii romaan kui ka ooper olid omakorda aluseks Baz Luhrmani filmile "Moulin Rouge!".
Kirjanduslikust adaptatsioonist hakati rohkem rääkima 20. sajandi algul, mil kultuuripilti tõusis kinokunst. Filmi ajaloolise algusega käib kaasa kirjandusteoste ja näidendite adapteerimine suurele ekraanile . Esimestest ekraanikohandustest alates võib täheldada ka pingeid kirjanduse ja filmi vahel. Robert Stam toob välja põhjused, miks kirjandus on säilitanud privilegeeritud positsiooni filmikunsti ees. Sotsiaalsete klasside eelarvamused, ikonofoobia (pildikeele kartus ja umbusaldus), logofiilia (usk kirjasõna primaarsusse) on vaid osa neist põhjustest . Leo Tolstoi nägi filmis otsest rünnakut kirjanduse vastu . Virginia Woolf leidis, et kinokunst ja eriti kirjanduslikud adaptatsioonid ekraanil põhjustavad moraalset allakäiku ja kaasaegse ühiskonna vulgariseerumist, film on tema sõnutsi "parasiit" ja kirjandus selle "ohver". 
Tänapäeva käsitlus.
Arvamus, et adaptatsioon on originaalallika suhtes sekundaarne, on tänapäeval muutunud. Sellelt, mis on läinud originaalteksti kohandamisega kaotsi, on fookus nihkunud rohkem sellele, mida uus kohandatud versioon on juurde saanud. Kirjanduse ja filmi võrdväärsele suhtele on sealjuures kaasa aidanud meisterlikud filmiversioonid, mis kipuvad oma kirjandusliku alusteksti varju jätma (nt David Fincheri kultuslik film "Kaklusklubi", mis põhineb Chuck Palahniuki samanimelisel romaanil). Tänapäeval ei keskenduta adaptatsiooniteoorias ainult kirjanduse ja filmi dihhotoomiale, vaid nende mitmekülgsele suhtele. Transmediaalsuse mudel võimaldab adaptatsiooni allikatena vaadelda näiteks koomikseid, video- ja lauamänge, aga ka mänguasju .