Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskond

Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskond oli Tartu Ülikooli teaduskond, kus õpetati keemiat ja füüsikat ning tehti rahvusvahelist teadustööd. 1. jaanuaril 2008 läks see loodus- ja tehnoloogiateaduskonna koosseisu.
Teaduskonna dekanaat asus Tartus Tähe 4, kus asus ka füüsikaosakond (nn Füüsikum). Keemiaosakond asus aadressil Jakobi 2. 2009. aastal avati uus keemiahoone Chemicum Ravila tänaval, Jakobi 2 hoone läks pärast remonti filosoofiateaduskonna käsutusse.
Erialad.
Füüsika-keemiateaduskonnas olid järgmised erialad:
Ajalugu.
17. sajandil tegutses Tartus küll Rootsi Academia Gustaviana, kuid siis oli tänapäevane füüsika alles kujunemas. Esimesena tutvustas ülikoolis uusaegset füüsikat Sven Dimberg. Rootsi-aegse ülikooli tööle järgnes pikem vaheaeg. Järjepidevalt viljeletakse füüsikat Tartu Ülikoolis pärast selle taasavamist Keiserliku Vene riigi ülikoolina 1802. aastal.
Tartu Ülikooli esimeseks rektoriks, füüsika kateedri ning kabineti esimeseks juhatajaks oli Georg Friedrich Parrot. Tartu ülikoolis on töötanud või õppinud maailmakuulsad füüsikud ja astronoomid Emil Lenz, Moritz Hermann von Jacobi, Wilhelm Struve ning ülikooli teadlastest ainukesena Nobeli auhinna pälvinud füüsik-keemik Wilhelm Ostwald. Eesti NSV Teaduste Akadeemia asepresident akadeemik Karl Rebane, Füüsika ja Astronoomia Instituudi direktor akadeemik Aksel Kipper, direktori asetäitja Harry Õiglane, akadeemik Harald Keres, füüsika-matemaatika-doktor Nikolai Kristoffel jt.
Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna füüsikaosakonnas valmistati füüsikuid ette füüsikaosakonna eksperimentaal-teoreetilises ja pedagoogilises harus. Esimese kolme aasta jooksul omandati kõrgema matemaatika alused, füüsika ja teoreetilise mehaanika üldkursused. Kõrvuti loengutega lahendati ülesandeid ja sooritati ulatuslik laboratoorne praktikum. Kahel viimasel kursusel oli ühisteks kursusteks kõikidele füüsikaosakonna üliõpilastele teoreetiline füüsika, raadioelektroonika ja tahke keha füüsika. Pedagoogilise haru üliõpilastele olid nende tulevase elukutse huvides vajalikeks eriaineteks psühholoogia ja pedagoogika, kino- ja fototehnika (omandati kitsasfilmi demonstraatori kvalifikatsioon), elektrotehnika, astronoomia ja astrofüüsika, atmosfäärifüüsika, tehniline mehaanika, füüsika õpetamise metoodika koos katsetehnikaga, raadiotehnilised õppevahendid, elementaarmatemaatika koos matemaatika õpetamise metoodikaga (pedagoogilise haru üliõpilased saavad füüsiku ja keskkooli füüsikaõpetaja kutse õigusega õpetada astronoomiat, matemaatikat, elektro- ja raadiotehnikat) jt. Eksperimentaal-teoreetilise haru üliõpilaste spetsialiseerumise peamisteks suundadeks olid teoreetiline füüsika, tahke keha füüsika (pooljuhtide füüsika), elektroonika, gaaslahenduse füüsika (eriti aeroionisatsiooninähtused), geofüüsika ja astrofüüsika.
Tartu Riikliku Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna keemiaosakonna esimesed kolm õppeaastat kulusid üliõpilastel keemiaalaste lühikursuste ja üldainete omandamiseks. Alates neljandast kursusest toimus spetsialiseerumine kitsamale erialale. Anorgaanilise keemia kateeder valmistas ette keemikuid elektrokeemia või ioonivahetusprotsesside alal. Analüütilise keemia kateedris oli võimalik saada ettevalmistus väga väikeste lisandite analüüsimeetodite (ka luminestsentsmeetodid) alal. Orgaanilise keemia kateeder andis ettevalmistuse orgaanilise sünteesi, keemilise kineetika ja katalüüsi (ka fermentatiivsete reaktsioonide kineetika) ja bioorgaanilise analüüsi alal. Õppetöö keemiaosakonnas kestis viis aastat.