tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Reaktsioonivõime

Reaktsioonivõime ehk reageerimisvõime ehk keemiline reaktiivsus on keemias tihti kasutatav üldmõiste, mis iseloomustab keemilise aine võimet osaleda keemilistes reaktsioonides: kas aine reageerib või mitte ja kui kiiresti reageerib. 
Mingi aine reaktsioonivõime ei ole alati üheselt määratletav erinevate tingimuste ja erinevate protsesside jaoks, kuna see sõltub mitmesugustest teguritest. Rääkides reaktsioonivõimest peetakse reeglina silmas mingit kindlat tüüpi protsesse ja tingimusi või räägitakse erinevate ainete suhtelisest reaktsioonivõimest või selle muutusest tingimuste muutumisel. 
Aine reaktsioonivõime on seotud nii protsessi kineetiliste kui ka termodünaamiliste parameetritega: kvantitatiivseks näitajaks on reaktsiooni kiiruskonstandi väärtus ja pöörduvate reaktsioonide korral on selleks tasakaalukonstandi väärtus.
Keemiliste ainete reaktsioonivõime tähenduses on kasutatud ka mõistet „aktiivsus”, ehkki see termin tähendab lahustatud aine efektiivset kontsentratsiooni. 
Tänapäeval võimaldavad arvutid leida kvantitatiivseid struktuur-aktiivsus/omadus sõltuvusi (QSAR või QSPR mudelid), mis seovad aine omaduse ja keemilise struktuuri.
2011. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses

2011. aasta Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses olid 2011. aastal toimunud Eesti meistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
Võistlused toimusid 26. veebruaril Märjamaal.
Eesti meistriks tulid:
Rooma kirjanike loend

"Siin on loetletud rooma kirjanikke.
ThinkPad

ThinkPad on äriklassi sülearvutite sari, mida müüs algselt IBM, kuid nüüd toodab Lenovo. Selle sarja arvutid on tuntud musta minimalistliku korpuse disaini poolest, mille eeskujuks oli traditsiooniline Jaapani einekarp. Alates 2005. aastast toodab ja turustab Thinkpadi sülearvuteid Lenovo.
ThinkPadi arvuteid on kasutatud ka kosmoses ja ThinkPad on ühtlasi ainus sertifitseeritud sülearvuti Rahvusvahelises Kosmosejaamas kasutamiseks.
Ajalugu.
IBM tutvustas ThinkPadi sülearvutit uue tootena 1992. aastal.
2005. aastal ostis Lenovo IBMi personaalarvutiäri ja koos sellega ka ThinkPadi brändi.
Nimi.
ThinkPad on toode, millel on oluline osa IBMi ajaloos ja kultuuris. Esimesena kasutas motot "THINK!" IBMi loosungina Thomas J. Watson 1920. aastal. Nimi "ThinkPad" tuleneb ingliskeelsest sõnast "notepad", mis tähendab märkmikku. Aastaid andis IBM nii töötajatele kui ka külalistele märkmikud, mille pruunidele nahkkaanetele oli kirjutatud ettevõte hüüdlause "THINK" ehk "mõtle". Nime "ThinkPad" soovitas IBMi töötaja Denny Wainwright. Uus nimi ei saanud kuigi head vastuvõttu, kuna IBMil oli kombeks oma tooteid tähistada numbritega. Enne 1992. aastat kandsid kõik IBMi tooted vaid numbreid ning traditsioonidest polnud arvatavasti lihtne loobuda. 
Lõpuks jäädi siiski ThinkPadi juurde ning toode osutus väga populaarseks. Ilmselt tekitas inimestes suuremat huvi meeldejääv nimi kui mittemidagiütlev numbrikombinatsioon.
Varasemad mudelid.
Kolme esimest sülearvuti ThinkPad mudelit 700, 700C ja 700T esitleti 1992. aasta oktoobris.
700C-l oli 25 MHz 486SLC protsessor, 120 MB kõvaketas, 10,4" värviline TFT-ekraan, mudeli mõõtmed olid 56×300×210 mm ja kaal 2,9 kg. Helepunane juhtkuul klaviatuuril võimaldas sülearvutit kasutada ka lennuki klapplaual ilma hiireta.
ThinkPadi tahvelarvuti.
23. augustil 2011 andis Lenovo välja oma esimese X201 tahvelarvuti.
Uno Plakk

Uno Plakk (sündinud 7. aprillil 1944 Annamõisa külas Piirsalu vallas) on eesti kabetaja.
Plakk lõpetas 1965. aastal Tallinna kaugõppekeskkooli ja on õppinud Vinni sovhoostehnikumis. 
Mänginud kabet 1962. aastast. 
Aastail 1980–2005 on ta tulnud 13 korda Eesti meistriks, näiteks Vene kabes individuaalselt 1981, 1992 ja võistkondlikult 1985, 1986, 1988, 1989 ja 2003. 
Plakk on kuulunud Eesti koondisse 21 korda. 
Aastatel 1990–1991 oli ta Eesti Kabeliidu tegevdirektor ja 1990–1992 Eesti Kabeliidu asepresident. 
Pseudonüümi Karl Kupal all on Plakk avaldanud artikleid ajakirjanduses, toimetanud kabenurka Töörahva Lipus (Haapsalu), Punalipus (Jõgeva) ja Noorte Hääles. Toimetanud 17 partiikogumikku ja metoodilist materjali. 1991. aastal andis välja kaks numbrit ajakirja Eesti Kabe.
Nemzeti Bajnokság I

Nemzeti Bajnokság I (ametliku nimega OTP Bank Liga) on Ungari jalgpalli kõrgeim liiga.
UEFA koefitsiendi järgi oli Ungari liiga perioodil 2018–2023 Euroopa jalgpalli kõrgliigade seas tugevuselt 25. kohal.
Klubid.
Hooajal 2023–24 mängivad liigas järgmised 12 klubi:
Arno Uutma

Arno Uutma (sündinud 25. mail 1963 Keilas) on eesti kabetaja.
Ta on tulnud Vene kabes Eesti meistriks aastatel 1987, 1989, 1991, 1992, 1994, 1995–1999, 2003, 2006, 2009–2011 ja 2013–2018. 
1987. aastal võitis ta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Rummu Dünamo

Rummu Dünamo on Eesti jalgpalliklubi, mis tegutseb Vasalemmas.
Here To Stay

"Here To Stay" on Eesti ansambli Noisebleed esimene minialbum, millel on viis lugu.
Välislingid.
Õhtuleht - Noisebleed lasi välja oma esimese minialbumi
Arvo Rist

Arvo-Jüri Rist (3. aprill 1944 Pühalepa vald – 16. aprill 2019) oli eesti kabetaja.
Ta lõpetas 1962. aastal Kärdla Keskkooli, 1971. aastal kehalise kasvatuse õpetajana Tartu Pedagoogilise Kooli Pärnu filiaali ja 1977. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Ta on tulnud aastatel 1967–2008 Eesti meistriks Vene kabes 11 korda, kiirkabes 2 korda (1992, 2009) ja välkkabes 4 korda (2008, 2014, 2015, 2018).
1967. aastal oli ta finalist Nõukogude Liidu meistrivõistlustel Vene kabes. Nõukogude Liidu kirikabe võistlustelt on ta saanud 1971 ja 1974 kuldmedali, 1976 ja 1978 hõbemedali ning 1969 pronksi. Ta tuli Nõukogude Liidu maaspordiühingute meistriks individuaalselt (1966) ja spordiühingu Jõud meeskonnas (1967).
Ta oli 1962–1987 Hiiumaa spordikomitee esimees, 1987–2007 Palade põhikooli kehalise kasvatuse õpetaja.
Ta on esindanud Hiiumaad koondvõistkonnas ka kergejõustikus, võrkpallis, lauatennises ja orienteerumises.
Isiklikku.
Raivo Rist on tema vend. Taivo Rist on tema poeg.
Piret Viirma

Piret Viirma (sündinud 27. märtsil 1968) on eesti kabetaja.
Tal on kabetreeneri III kutsetase. Tema õpilastest on tuntumad Margit Viirma, Joanna Sild, Veronika Pikkel ja Anneli Trees.
Isiklikku.
Laulja ja kabetaja Margit Viirma on tema tütar.
Võru JK II

Võru JK II oli Eesti jalgpalliklubi Võru JK duubelmeeskond.
Klubi lõpetas tegevuse 2016. aasta lõpus koos põhimeeskonnaga, kui Võru JK koha võttis üle Võru FC Helios.
Madal kask

Madal kask ("Betula humilis") on kaseliste sugukonda kase perekonda kuuluv mitmeaastane heitlehine põõsas. 
Rahvapärased nimetused: porsakask, marokõiv, kassi pässad, hala-kask.
Kirjeldus.
1,5 kuni 2,5 meetrit kõrge põõsas. Madala kase lehed on ümarmunajad täkilise kuni saagja servaga sulgroodsed lihtlehed. Noorelt on leht karvane. 
Levila ja kasvukoht.
Põhja- ja Kesk-Euroopas, ka Aasia ja Põhja-Ameerika põhjapiirkondades. Eestis tavaline, eriti Eesti ida- ja edelaosas. Kasvab madalsoos, siirdesoodes ja rabade servadel, soometsades, rabametsades, lodumetsades ning sooniitudel põõsarindes. Valguslembene. Mullastiku suhtes vähenõudlik, kasvab hästi niiskel pinnasel.
Veronika Pikkel

Veronika Pikkel (sündinud 25. oktoobril 1997) on eesti kabetaja.
2007. aastal saavutas ta Berliinis peetud noorte maailmameistrivõistlustel Brasiilia kabes oma vanuseklassis välkkabes teise koha.
Artjom Savitski

Artjom Savitski (sündinud 27. jaanuaril 1992) on Eesti laulja ja meelelahutaja.
Ta saavutas teise koha "Eesti otsib superstaari" saates 2011. aastal. 
1999. aastast laulis ta Tallinna Poistekooris Lydia Rahula juhatusel. 2013. aastal esindas laulja Eestit rahvusvahelisel noorte artistide konkursil “Slavjanski Bazar”. Savitskil on ilmunud paarkümmend singlit, näiteks “Tela” koos Andrei Zevakiniga, “Valin ise oma tee”, “Sinu juurde tagasi”, “Ainus soov”, “Pozadi krutoi povorot” koos Anne Veskiga. 
2015. aasta novembris ilmus Savitski debüütalbum “Valin ise oma tee”, mis koosneb kuuest tema varasemast singlist ja kümnest uuemast loost.
Lisaks sooloprojektidele tegutseb Artjom Savitski meelelahutusüritusetel õhtujuhina ja laulab ansamblis. Sotsiaalmeedia sisuloojana on ta aktiivsem TikTokis, kus on kogunud üle 54 000 jälgija, aga tegutseb ka Instagramis.
Artjom pääses "Eesti otsib superstaari" neljanda hooaja finaali 10. aprillil 2011 toimunud lohutusvoorust, kus ta esitas Ruja laulu "Nii vaikseks kõik on jäänud". Edasipääsu tagas telefonihääletus.
Anthony Berkeley Cox

Anthony Berkeley Cox (5. juuli 1893 – 9. märts 1971) oli inglise ajakirjanik ja kriminaalromaanide autor. 
Berkeley loomingu tuntumad tegelaskujud on Roger Sheringham ja Ambrose Chitterwick.
Kirjanik kasutas pseudonüüme Anthony Berkeley, Francis Iles jt.
1930. aastal asutas ta Londonis koos Agatha Christie, Dorothy L. Sayersi, Freeman Wills Croftsi ja teiste Briti kriminaalkirjanikega ühenduse Detection Club.
Elulugu.
Anthony Berkeley Cox sündis 1893. aastal Londoni lähistel Hertfordshire'i krahvkonnas. Noormees lõpetas Sherborne'i linna kooli ja Londoni Ülikooli kolledži. Pärast sõjaväeteenistust I maailmasõjas töötas ta palju aastaid ajakirjanikuna. 
Alates 1938. aastast avaldas Anthony Berkeley Cox John O'London's Weeklys ja Daily Telegraphis pseudonüümi Francis Ilese all raamatuarvustusi. 1940. aastatel töötas ta Sunday Timesi ja 1950. aastatest kuni surmani The Guardiani toimetuses.
Ahelverb

Ahelverb on perifrastiline verb, mille sisuliseks tuumaks on tegusõna käändeline vorm ehk infiniit. Tegusõna pöördeline vorm ehk finiitverb väljendab infiniidiga tähistatud situatsiooni 
Eesti keel.
Modaalverbidest moodustuvad ahelverbid.
Modaalverbidest moodustavad ahelverbe
Neil verbidel puudub subjektiselektsioon, mis tähendab, et nad ei tingi ei grammatilise subjekti ehk aluse olemasolu, tähendust ega vormi lauses. Alus sõltub ainult tegusõna käändelisest vormist. 
Võrdle:
"Ilm selgineb. - Ilm võib selgineda. Ilm peab selginema. Ilm näib selginevat." 
"Uurija muutis tingimusi. - Uurija võib/tohib/saab muuta tingimusi. Uurija peab muutma tingimusi. Uurija näib muutvat tingimusi."
Ahelverbi koosseisu ei kuulu.
Need tingivad iseseisvalt kogeja-omajalause malli, kus infiniidi tegevussubjekt vormistub alalütleva käände määrusena. da-infinitiivi vormis laiend on sel juhul iseseiseva lauseliige - alus.
Võrdle:
"Me hoiame asja saladuses. - Meil tuleb/maksab/on vaja asja saladuses hoida."
Tegevuse faase väljendavad ahelverbid.
Tegevuse algust ja lõppu väljendavaid ahelverbe moodustavad faasiverbid koos "ma"-tegevusnimedega. 
Algust väljendavad "hakkama, asuma, minema, tulema, jääma, kukkuma, lööma, puhkema, kargama, süttima" jt + "ma-tegevusnimi" sisseütleva käändega.
Lõpulejõudmist väljendab "lakkama" + "mast-tegevusnimi" .
Faasiverb + "mas-tegevusnimi": "Ta hakkas sööma. Direktor kukkus karjuma. Vend jäi magama. Ta silmad lõid särama."
Faasiverb + "mast-tegevusnimi": "Kõrvad lakkasid kumisemast. Kell lakkas töötamast."
Tegevuse põhjustamist väljendavad ahelverbid.
Tegevuse põhjustamist väljendavaid ahelverbe moodustavad kausatiivverbid "panema, ajama, jätma, laskma, lööma, vajutama, keerama" jt + "ma"-tegevusnimi.
"Ta pani televiisori mängima. Hingevalu ajab inimese lollusi tegema. Ema vajutas tule põlema. Ta laseb endale maja ehitada."
Tegevuse viisi iseloomustavad ahelverbid.
Tegevuse viisi iseloomustavaid ahelverbe moodustavad kirjeldavad verbid "da"-infinitiiviga.
"Poiss paukus köhida. Jüri vehkis käia töö ja klubi vahet."
Hannoveri kuningriigi lipp

Hannoveri kuningriigi lipp võeti kasutusele 22. juulil 1837. Seadusega kehtestati kollane ja valge värv ("Landesfarben"). Neid värve oli esmalt kasutatud ratsaväe kiivrite sulgedel aastal 1790. Kuningriigi lipp kaotas kehtivuse pärast Hannoveri kuningriigi annekteerimist Preisimaa poolt aastal 1866. Aastal 1887 kasutusele võetud Preisimaa Hannoveri provintsi lipu värvid olid samad, mis endise kuningriigi lipu värvid: kollane valge kohal.
Pärast personaaluniooni lõppu Suurbritanniaga aastal 1837 võttis kuningas Ernst August ametlikult kasutusele kolla-valge bikoloori kolmel kujul (kuigi oli erinevaid variante):
Algselt oli hobune rohelisel taustal, kuid see muudeti Preisimaa poolt lõplikult aastal 1881 Welfi dünastia territoriaalse sõltumatuse kadumise tähistamiseks. Pärast Preisi-Hannoveri sõda järgnesid Hannoveris laiaulatuslikud rahvarahutused, mida peamiselt rahastati Welfi dünastia poolt nende eksiilist Viinis kuni kuningas Georg V surmani Pariisis aastal 1878 ja lõpuks Hannoveri kroonprintsi Ernst Augusti noorima poja abieluni keiser Wilhelm II tütrega, mis enam-vähem lahendas pärilusküsimused Preisimaa ja Hannoveri vahel Braunschweigi ja Lüneburgi hertsogkonna osas. Hoolimata sellest pole Welfi dünastia kunagi loobunud oma troonist Hannoveris, mis teeb neist ainsa Saksa kuningliku perekonna, kes veel amatlikult nõuab oma krooni ja maid.
Hendrik Tamm

Hendrik Tamm (sündinud 12. märtsil 1996) on eesti kabetaja.
2009. aasta märtsis saavutas ta rahvusvahelise kabe Eesti minikadettide meistrivõistlustel esikoha. Sama aasta septembris tuli ta Riias Jānis Rimša memoriaalturniiril kabes minikadettide konkurentsis kolmandaks. 
Kadettide maailmameistrivõistlustel kabes 2010. aasta sügisel võistles ta Belgias Oteppe linnas ainsa eestlasena.
Andrus Tull

Andrus Tull (sündinud 16. oktoobril 1962 Paides) on eesti kabetaja.
1986. aastal lõpetas ta Eesti Põllumajandusakadeemia elektriinseneri erialal.
Ta on Sihtasutuse Paide Haldus juhatuse liige ja IRL-i liige.
Isiklikku.
Tull on abielus, tal on kaks tütart.
Loomulik surm

Loomulik surm on surm, mille põhjustab mõni loomulik tegur: tavaliselt kas haigus või terviserike. Näiteks gripist põhjustatud tüsistuste (nakkushaigus) või südamerabandusest (terviserike) põhjustatud surmajuhtumid on loomulikud. 
Vananemist ei tunnistata teaduslikult surma põhjuseks, sest alati eksisteerib otsesem põhjus. Otsene põhjus ei pruugi alati selguda, kuna tegu võib olla ühega mitmest vananemisega seotud haigusest. 
Loomulikuks surmaks ei loeta surma õnnetusjuhtumite, enesetapu ega mõrva tõttu.
Heinar Jahu

Heinar Jahu (sündinud 20. juulil 1933 Võrumaal) on eesti kabetaja.
Ta on ka Nõmme kabeklubi juht, kabetreener ja -kohtunik.
1969. aastal ilmus tema kabemänguõpik "Üks, kaks ja kabesse" ning 1972. aastal tema ja Eduard Tsukerniku raamat "Kabekombinatsioone" (mõlemad kirjastuse Eesti Raamat kaudu). 
Alates juunist 1999 on ta Keskerakonna liige.
Marika Azojan

Marika Azojan (sündinud 1. oktoobril 1956) on eesti kabetaja.
1976. aastal lõpetas ta Kehtna Näidissovhoostehnikumi keskeriharidusega.
Raivo Rist

Raivo Rist (6. aprill 1947 Pühalepa vald – 4. august 2025) oli eesti kabetaja.
Ta lõpetas 1965 Tallinna Ehitus- ja Mehaanikatehnikumi. 
Ta on tulnud rahvusvahelises kabes 10-kordseks Eesti meistriks (1973–1977, 1980, 1982, 1984, 1985, 2008), 6 korral kiirkabes (1983, 1984, 1986, 1994, 2003 ja 2007), 1 korral välkkabes ja 2 korda kirikabes (1980/81, 1988/90). Ta oli Vene kabes Eesti meister 2002 ja 2007. 
Aastail 1975–2000 valiti Rist kokku 9 korral Hiiumaa parimaks meessportlaseks, Hiiumaa parimaks sportlaseks 1987 ja 1988. 
Rist töötas 1972–1997 Hiiu Kaluris ehitustööde juhatajana, 1997–2001 Kärdla linnavalitsuse spetsialistina, aastast 2001 ehitajana (FIE) ja aastast 2007 Hiiu Maavalitsuse majahoidjana. Ta oli ka Hiiumaa Tenniseklubi liige.
Isiklikku.
Arvo Rist oli tema vend.
Kadi Veski

Kadi Veski (sündinud 24. aprillil 1991) on eesti kabetaja, FMJD meister. Ta on võitnud kahel korral (2008 ja 2009) Eesti naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
Ta osales kadettide (poiste) maailmameistrivõistlustel rahvusvahelises kabes 2007. aastal Prantsusmaal.
Outi Ojala

Outi Marjatta Ojala (28. juuni 1946 Lappee – 16. mai 2017 Helsingi) oli Soome poliitik, Vasakliidu liige. 
Aastal 2001 oli ta Põhjamaade Nõukogu president. Aastatel 1996–1999 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
Svend Erik Hovmand

Svend Erik Hovmand (sündinud 8. detsembril 1945) on Taani poliitik, Taani Liberaalse Partei liige. 9. jaanuarist 1975 kuni 2007 oli ta Folketingi liige. 2001. aastal ta oli Põhjamaade Nõukogu president.
Sigríður Anna Þórðardóttir

Sigríður Anna Þórðardóttir (sündinud 14. mail 1946 Siglufjorduris) on Islandi poliitik, Iseseisvuspartei liige. 
Sigríður Anna Þórðardóttir oli aastatel 1991–2007 Alþingi liige. 
2000. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Gun Hellsvik

Gun Birgitta Hellsvik (neiupõlvenimi Blomgren; sündinud 27. september 1942 Ängelholm – 14. november 2016) oli Rootsi poliitik, Mõõduka Koalitsioonipartei liige. 
4. oktoobrist 1991 kuni 7. oktoobrini 1994 oli ta Rootsi justiitsminister.
1999. aastal oli ta Põhjamaade Nõukogu president.
Samu Haber

Samu Aleksi Haber (sündinud 2. aprillil 1976 Helsingis) on Soome "pop rock"'i ansambli Sunrise Avenue laulja, kitarrist ja laulukirjutaja. Samu asutas ansambli koos endise kitarristi Janne Kärkkäineniga aastal 2002.
Haber on tuntud kirglik HIFK fänn. Haber mängis Espoo Kiekkoseuras 12. eluaastani, kuid lõpetas jäähoki, sest muusika huvitas teda rohkem. Haberi isa on pärit Saksamaalt, kuid Haber on sündinud Helsingis, kus ta ka praegu elab. Ta on mitu aastat elanud ka Hispaanias. Õdesid-vendi on Haberil kaks.
Haber mängis nooremana kitarri "heavy"-bändis Absurdus. Suur osa Sunrise Avenue loomingust on valminud Haberi sulest. 
Viimase aja suurim hitt "Hollywood Hills", mis oli saksa raadiojaamades 2011. aasta enim esitatud laul (ligi 50 000 korda), on ainuisikuliselt tema kirjutatud.
On The Way To Wonderland

"On the Way to Wonderland" on Soome rokkbändi Sunrise Avenue debüütalbum.
Lood.
Boonuslood
Popgasm

"Popgasm" on Soome rokkbändi Sunrise Avenue teine album.
Joanna Sild

Joanna Sild (sündinud 1. juulil 1997) on eesti kabetaja.
2015. aastal võitis ta Eesti naiste meistrivõistlused rahvusvahelises kabes.
Sild on korduvalt osalenud noorte Euroopa ja maailmameistrivõistlustel, samuti naiste Euroopa meistrivõistlustel. Aastatel 2007–2012 on ta tulnud noorte vanuseklassides kokku kümme korda Eesti noorte (individuaal)meistriks (kadettide meister rahvusvahelises kabes aastatel 2011 ja 2012 ning Vene kabes 2010 ja 2011). Tema treener on Piret Viirma.
Vladimir Voronin (kapten)

Vladimir Ivanovitš Voronin (vene keeles Владимир Иванович Воронин; 17. oktoober 1890 Sumski Possad, Kemi maakond, Arhangelski kubermang – 18. oktoober 1952 Dikson, Krasnojarski krai) oli Nõukogude Liidu laevakapten (polaarkapten), kes osales mitmel Arktika polaarekspeditsioonil.
Vladimir Voronin lõpetas 1916. aastal Arhangelski merekooli ja asus tööle tüürimehena aurikul Fjodor Tšižov. 1918. aastal sai ta kaugsõidukapteniks ja osales ekspeditsioonidel Kara meres.
1928. aastal osales ta Umberto Nobile ekspeditsiooni liikmete otsimise ekspeditsioonis jäämurdja Georgi Sedov kaptenina.
1932. aastal oli ta jäämurdja Aleksandr Sibirjakov kapten ja tema juhtimisel läbis laev esimesena maailmas Kirdeväila ilma talvitumiseta. Selle käigus möödus laev Severnaja Zemljast põhja poolt, mida varem polnud keegi teinud.
Aastatel 1933–1934 oli Voronin auriku Tšeljuskin kapten ja osales ekspeditsioonis, mille käigus aurik Tšuktši meres põhja läks, aga ainult üks inimene 111-st hukkus.
Aastatel 1934–1938 juhtis ta kaptenina jäämurdjat Jermak, seejärel jäälmurdjat Jossif Stalin. 1946–1947 oli ta arktilise vaalapüügiflotilli juhataja.
Voronin oli NSV Liidu Ülemnõukogu liige (1946–1950).
Tunnustus.
Teda on autasustatud kahe Lenini ordeniga.
Mälestuse jäädvustamine.
Vladimir Voronini järgi said nime:
Berit Brørby

Berit Brørby Larsen (sündinud 5. detsembril 1950 Oslos) on Norra poliitik, Norra Töölispartei liige.
Ta oli Jevnakeri valla volikogu liige aastatel 1979–1983 ja Opplandi maakonna volikogu liige 1979–1987.
Ta valiti Opplandist Norra parlamenti Stortingisse esmakordselt 1985. aastal ja on pärast seda viis korda tagasi valitud. Berit Brørby oli Odelstingi president aastatel 2005–2009.
Berit Brørby oli 1998. aastal Põhjamaade Nõukogu president.
Terje Sørgjerd

Terje Sørgjerd (sündinud 8. märtsil 1979) on norra loodusfotograaf ja filmitegija, kes on kogunud tuntust oma "time-lapse"-seeriatega.
Sørgjerd on pildistanud näiteks Eyjafjallajökulli purset Islandil (aprill 2010).
Eriti laia tuntust on kogunud tema Vimeo keskkonda postitatud lühifilmid. Tenerifel Teide vulkaani otsas jäädvustas ta Linnuteed (aprill 2011) ja Põhja-Norras virmalisi (märts 2011) ning öö üleminekut päevaks (juuni 2011). Viimane klipp on päris Lääne-Norrast ja see kujutab vett (august 2011).
Augustis 2011 suundus Sørgjerd aastaks fotoretkele, mille jooksul püüdis pildile saada mõningaid maailma kauneimaks peetavaid paiku. Selle käigus valmib tema debüütfilm, mis peaks välja tulema 2013. aastal.
Terje Sørgjerd on väga populaarne sotsiaalses meedias. Näiteks Facebookis jälgib tema lehte TSOPhotography enam kui 250 000 inimest, Google+'is enam kui 390 000 inimest ja Tenerifel tehtud lühifilmi on 2012. aasta jaanuari seisuga vaadatud 18 miljonit korda.
Pärnu metanoolitragöödia

Pärnu metanoolitragöödia oli Pärnu linnas ja Pärnu maakonnas 9. septembril 2001 alanud ja mitu päeva kestnud inimeste massiline mürgitumine metanoolist valmistatud salaviinaga. Pärnu Haiglas hospitaliseeriti mõnepäevase perioodi jooksul 154 mürgistuskahtlusega patsienti. Hukkus 68 inimest. Lisaks jäi 40 inimest I grupi invaliidiks ja 3 inimest II grupi invaliidiks.
6. septembril 2001 varastasid AS Baltfetti töötajad 17-aastane Deniss Pletškin ja 18-aastane Robert Petrov Suigus asuvast AS Baltfetist kümme 200-liitrist metanoolivaati. Varguse oli tellinud firma Maseko 34-aastane laadija Sergei Maistrišin. Varastatud vaadid viidi väikebussiga ära ja peideti Tahkuranna valda Maistrišini vanemate koju. Hiljem asendas Petrov Baltfeti territooriumilt varastatud vaadid kümne tühja vaadiga. Maistrišin müüs varastatud metanooli piirituse pähe maha Pärnu salaviinakaupmehele Aleksandr Sobolevile, kes maksis kauba eest 76 000 krooni. Sellest 63 000 krooni sai Maistrišin endale, ülejäänud summa said teised asjaosalised.
9. septembri varahommikul sai Pärnu politseikorrapidaja teate, et Liiva tänava ühiselamus on 59-aastane naine surnud. Varsti hakkas politseikorrapidajale saabuma teateid üha uutest hukkunutest ja mürgistunutest nii Pärnus kui ka Pärnu maakonna valdades. Iga surma fakti kohta algatati krimiaalmenetlus kriminaalkoodeksi § 105 alusel. Politsei hoiatas kohaliku raadio kaudu Pärnumaa rahvast salaviina joomise eest. 15. septembri õhtul leidsid politseinikud koha, kust metanool oli varastatud. Filma Baltfett territooriumilt leiti 40 200-liitrist vaati. Metanooli oli ostetud mitmest firmast ja seda kasutati diislikütuse tootmiseks. Mõni päev hiljem tabas politsei metanoolivargad.
11. septembril 2002 anti kohtu alla 18 inimest, kellest üheksat süüdistati surma põhjustamises ettevaatamatuse tõttu. Süüdistaja väitis, et Maistrišin teadis, et ta müüb just nimelt metanooli. Maistrišin ise eitas seda.
27. jaanuaril 2003 langetas kohus otsuse. Sergei Maistrišinit karistati 5-aastase vanglakaristusega ja Aleksandr Sobolevi 2,5-aastase vanglakaristusega. Lühiajaline vanglakaristus mõisteti veel kuuele süüalusele.
2013. aastaks oli surnud, enamasti alkoholi tõttu, 26 metanoolitragöödias ellujäänut.
III liiga 2010

III liiga 2010 on Eesti jalgpalli tugevuselt neljas liiga III liiga 2010. aasta hooaeg.
Barrakuuda

Barrakuuda ("Sphyraena") on kalade perekond ahvenaliste seltsist.
Harilikult viibib barrakuuda avamerel. Suplejad on saanud hammustusi vaevalt 30 cm sügavusel vees.
Kehaehitus.
Pikkus küündib kuni 2,5 meetrini. Kala hõbedane sihvakas keha on nagu loodud kiiruse jaoks.
Toitumine.
Ta on ablas kiskja, kes peab jahti igal võimalusel, kas üksi või salgas. Niipea kui ta märkab kalaparve, viskub ta selle poole ja neelab ahnelt alla kõik kalad, kes satuvad tema teravate hammaste haardeulatusse. Ta on võimeline tekitama raskeid vigastusi ka inimesele.
Raul Ruutu

Raul Ruutu (sündinud 28. august 1975 Vantaas) on Soome muusik, bändi Sunrise Avenue basskitarrist ja taustalaulja. 
Raul on ema poolt pooleldi filipiinlane. 
Varem on Raul kuulunud poistebändi Unit. Raul harrastas nooremana balletti ja mängis viiulit.
Ta on tuntud hokimängijate Jarkko Ruutu, Tuomo Ruutu ja Mikko Ruutu nõbu.
Soome köök

Soome köök on tihedalt seotud Soome toiduvalmistamise traditsioonidega; seda iseloomustab suur kala ja liha osakaal, ehedate komponentide kasutamine ja tagasihoidlik maitsestamine.
Soome toiduvalmistamist on palju mõjutanud Rootsi köök ning sellesse on tihedalt põimunud Karjala, Lapimaa ja teiste soome-ugri rahvaste toidud. Soome toitude hulgas leiab arvukalt ka Eesti köögis tuntud roogasid.
Soome kliimast tingituna on sealses köögis tähtsat rolli mänginud kartul (enne kartuli levikut naeris), teraviljatoidud, liha (eriti põhjapõdra-, põdra- ja metslinnuliha), kala (eriti lõhe, merisiig ja ahven), piimatooted, metsamarjad ja seened.
Maitsestamisel on põhiliselt kasutatud soola, kuna varasematel aegadel olid muud maitseained raskesti kättesaadavad või kasutatavad ainult suvekuudel. Veel on levinud tilli, aedpeterselli ja sibulapealsete ning köömnete kasutamine. Eelmistest harvem tarvitatakse küüslauku ja sinepit.
Palju on Soome köögis saiade ja kookide retsepte ning osaliselt Rootsi mõjul on levinud ka kõikvõimalikud kuivad leivad.
Traditsiooniliste jookide hulka kuuluvad näiteks "sahti" (filtreerimata õlu), "sima" (mõdu) ja "kilju" (suhkruvein).
Püssirohuvandenõu

Püssirohuvandenõu (inglise keeles "Gunpowder Plot", varem ka "Gunpowder Treason Plot") oli Inglise katoliiklaste vandenõu, mille eesmärk oli tappa Inglismaa kuningas James I parlamendi uue istungjärgu avamisel 5. novembril 1605 ning seada seejärel taas troonile katoliiklik valitseja: Jamesi 9-aastane tütar Elizabeth.
Vandenõud juhtis Robert Catesby, kes oli osalenud ka Essexi krahvi mässukatses 1601. aastal. Tema kaaslased olid John Wright, Thomas Wintour, Thomas Percy, Guy Fawkes, Robert Keyes, Thomas Bates, Robert Wintour, Christopher Wright, John Grant, Ambrose Rookwood, Everard Digby ja Francis Tresham. Tõenäoliselt ajendas Catesbyt vandenõule lootuse kadumine, et kuningas Jamesi valitsuse all muutuks Inglismaa katoliiklaste suhtes tolerantsemaks. 1603. aastal aitas Catesby läkitada Hispaania kuninga Felipe III juurde saatkonna Thomas Wintouri juhtimisel, kuid ei kuningas Felipe ega ka paavst pooldanud sõjalist sekkumist. 1604. aastal hakkas Catesby koos diplomaadi ja õpetlase Thomas Wintouriga, kelle onu Francis Ingleby oli hukatud, sest ta oli katoliku preester, ning John Wrightiga, kes oli samuti osalenud Essexi krahvi mässus ja keda peeti toonase Inglismaa üheks paremaist mõõgameestest.
Vandenõulased Lordide koja hoones, viisid sinna 36 vaati püssirohtu ning panid seda valvama Guy Fawkesi, kel oli kümneaastasest sõjaväeteenistusest ulatuslik kogemus lõhkeainetega. Anonüümkirjast saadud vihje ajel otsisid ametivõimud 5. novembri algustundidel Westminsteri lossi läbi ning leidsid Fawkesi püssirohtu valvamas. Järgnenud päevadel teda küsitleti ja piinati, kuni ta lõpuks murdus ning andis välja ka teised asjaosalised. 31. jaanuaril 1606 hüppas Fawkes alla lavalt, kus ta pidi poodama, murdis kaela ja pääses seega edasisest piinamisest.
Ehkki 9. novembril 1605 parlamendi mõlema koja ees peetud kõnes rõhutas James I, et salanõu pidasid vaid üksikud inimesed ja kogu Inglismaa katoliiklased ei kanna selles süüd, süvenes Inglise reformatsiooniga alanud katoliiklaste tagakiusamine pärast vandenõu avalikuks saamist veelgi. 1606. aastal taastati Elizabethi-aegne trahvisüsteem neile, kes ei osalenud anglikaani jumalateenistustel. Üldiselt oli James I valitsusaeg siiski katoliiklaste jaoks suhtelistelt leebe.
Parlamendi ja kuninga pääsemise päeva – Guy Fawkesi päeva – on Inglismaal 1605. aastast saati tähistatud rahvapidudega, kus põletatakse Guy Fawkesi kuju. Iga istungjärgu eel toimub parlamendi keldri rituaalne ülevaatus.
Püssirohuvandenõud on kujutatud paljudes kirjandusteostes, filmides jms. Muuhulgas on see mõjutanud William Shakespeare'i ja John Miltoni teoseid. 1841. aastal avaldas William Harrison Ainsworth ajaloolise romaani "Guy Fawkes; or, The Gunpowder Treason", mis kujutas Guy Fawkesi sümpaatses valguses. Seejärel hakkas Fawkes esinema ka lasteraamatute kangelasena.
2005. aastal ehitati ITV telesaate "The Gunpowder Plot: Exploding The Legend" tarbeks Lordide koja hoone täismõõdus koopia, mis lasti sama koguse püssirohuga õhku. Katse näitas, et kui püssirohi oli vähegi kõlbulik, oleks selle koguse korral saanud surma mitte üksnes hoones viibijad, vaid ka kõik inimesed 100 meetri raadiuses.
Sami Osala

Sami Osala (sündinud 10. märtsil 1980 Seinäjoel) on soome trummar.
Ta tegutseb bändis Sunrise Avenue.
Sami elab Helsingis. Trumme on ta mänginud 8–9-aastasest saati, kui sai oma esimese trummikomplekti.
Puritanism

Puritanism kujunes usulise ja poliitilise opositsiooni vormiks Inglismaal. 
Puritaanid olid protestandid, kes nõudsid 1560. aastatel anglikaani kiriku täielikku puhastamist katoliiklusest. Nad ei leppinud pooliku reformatsiooniga kirikuteenistuse välistes vormides ja kiriku juhtimises. Kuninganna Elizabeth Ι ajal tegi anglikaani kirik puritanismile järeleandmisi, tunnistades õigeks mitu kalvinismi dogmat, sealhulgas ettemääratuse õpetuse. Puritaanlik opositsioon nõudis jätkuvalt muutusi ning kujundas aja jooksul oma maailmavaate alusel uue moraali ja eetilised tõekspidamised. Sattunud vastuollu ametliku kiriku ja selle kaudu kuningavõimuga, olid paljud puritaanid sunnitud emigreeruma Madalmaadesse, Šveitsi või Saksamaale, kuid mõjutasid siiski Inglismaal toimuvat poliitilist võitlust. Usulise tagakiusamise eest põgenes puritaane ka Põhja-Ameerikasse, kus nad rajasid oma asundusi.
Puritanismi levikut soodustas Inglismaa majanduslik areng ja sellega kaasnenud muutused ühiskonna struktuuris. Puritanismi eetilised tõekspidamised kujundasid uue inimtüübi. Puritaanlane oli töökas ja kokkuhoidlik, isegi kitsi. Ta oli rõhutatult usklik, askeetlik, vaikiv ega talunud vähematki elurõõmu avaldust. Ta pidas sobimatuks naeru, laulmist ja muusikat, rääkimata lõbutsemisest, sest kõik see viitas kergemeelsusele, oli patt ja Saatana kiusatus. Puritaanid käisid tagasihoidlikus mustas riietuses. Pikkade juuste ja lokkide asemel läks moodi hiljem traditsiooniliseks saanud meestesoeng, mille järgi puritaane hakati hüüdma "ümarpeadeks". 
Puritaanid arvasid üksmeelselt, et kirikus tuleb kaotada piiskopi ametikoht. Mis peaks aga piiskopivõimu asendama või kuidas tuleks kirikut juhtida ilma piiskopita? Selles küsimuses läksid puritaanide arvamused järsult lahku. 
Kui puritanism oli algselt piirdunud vaid õpetatud teoloogide seisukohavõttudega, siis 1620.–1630. aastatel muutus see rahvahulkade ideoloogiaks. Loodi palju puritaanlikke kogudusi, mis kujunesid ühteaegu kooskäimise kohtadeks, kus vaimulike asjade kõrval arutati ka argielu probleeme. Niisiis täitsid puritaanlikud kogudused sedagi osa, mida järgmisel sajandil etendasid poliitilised organisatsioonid Ameerikas ja poliitilised klubid Prantsuse revolutsiooni aegadel. Muutus ka puritanismi sisu, sest rahvas tõlgendas teoloogilisi probleeme omamoodi.
Soome endiste linnade loend

See on Soome Vabariigi iseseisvusajal talle kuulunud aladel paiknevate ja Soome iseseisvusajal või enne seda hävinud Soome linnade loend. 
Lisaks on eraldi loend alevitest, mis on kadunud muul põhjusel kui linnaks kasvamine.
Linnad.
Soome iseseisvusaeg.
Valdade liitumisel, nimemuutmisel või muul põhjusel Soome iseseisvusajal kadunud linnad ja täpsem selgitus.
Aeg enne Soome iseseisvumist.
Soome Vabariigi territooriumil on tema iseseisvuse ajal asunud järgmised enne iseseisvumist hävinud linnad.
Alevid.
Mingil muul põhjusel peale linnaks saamise on kadunud järgmised Soome alevid
Pohja vald

Pohja (rootsi keeles Pojo) on endine Soome vald, vana Uusimaa kirikukihelkond ja Raasepori linna praegune asum, mis asub Uusimaa maakonnas. Valdade liitumise ajal elas seal 4936 inimest, pindala oli 266,13 km², millest 41,47 km² hõlmasid veekogud. Rahvastiku asustustihedus oli 21,97 inimest/km². 2009. aasta algul lõpetati Pohja valla ning Karjaa ja Tammisaari linna eksistents ning moodustati uus Raseborgi linn.
Pohja vald oli kakskeelne. 59% elanikest rääkis soome keelt ja 37% rootsi keelt.
Pohja naabervallad olid Karjaa, Karjalohja, Kisko, Tammisaari ja Tehnola.
Pohja on Soome metallitööstuse sünnipaik. Kihelkonda loodi 1630. aastal Antskogi tehas, 1641. aastal Billnäsi tehas ja 1649. aastal Fiskarsi tehas.
Peamine eraõiguslik tööandja on Fiskars Brands Finland Oy.
Peamised vaatamisväärsused on tehased ja 1470. aastal ehitatud kivikirik. Pohja vallas on ka kaks täismõõtmetes golfiväljakut, kaks ratsakeskust, mäesuusakeskus ja spordikool.
Külad ja asumid.
Külad kirikuraamatu järgi.
Andkärr, Anskuu (Antskog), Baggby, Björsby, Bockboda, Bollsta (Bollstad), Borgby, Brunkom, Brödtorp, Böle, Dalkarby, Degernäs, Djekenkulla, Ekerö, Elimo, Fiskari (Fiskars), Gammelby, Gennäs, Grabbskog, Grännäs, Gumnäs, Hindraböle, Hällskulla, Jernvik, Kiila (Kila), Klinkbacka, Koppskog, Kuovila (Skogböle), Kvarnby, Kyrkbacka, Lillfors, Mörby, Näsby, Pappila (Prästgården), Persböle, Pinjainen (Billnäs), Pohjankuru (Skuru), Ramskulla, Sidsbacka, Sjösäng, Skarpkulla, Skogäng, Skryttskog, Slicko, Sonabacka, Spakanäs, Starrböle, Sunnanvik, Svedjeby, Sällvik, Tomasböle, Torby, Trädbollstad, Uusikartano (Nygård), Vesterby, Joensuu, (Åminne), Åminnefors
Anu Juurak

Anu Juurak (sündinud 6. septembril 1957 Pärnus) on Eesti kunstnik, kelle tegevusvaldkondadeks on graafika, video, installatsioon ja interdistsiplinaarsed kunstid.
Elukäik.
Anu Juurak õppis Tartu Kunstikoolis ja Eesti Riikliku Kunstiinstituudis vabagraafika erialal, mille lõpetas 1985. Anu Juurak on kunstipedagoog. Ta oli 1999-2012 Eesti Kunstiakadeemia õppejõud ja 2013-2019 Tallinna Tehnikaülikooli Arhitektuuri ja urbanistika akadeemia visuaalkunsti professor, alates 2019 samas vanemlektor. 
Looming.
1996. aastast on ta esinenud näitustel peamiselt video- ja ruumiinstallatsioonidega, eksperimenteerinud interaktiivsete keskkondadega ja teinud koostööd tehnikaekspertidega erinevatest valdkondadest. Graafikaloomingus on viljelenud oforti ja serigraafiat (siiditrükki). Ta on esinenud näitustel suureformaadilise värvilise graafikaga (KH galerii 1988), osalenud plakatinäitustel, kujundanud raamatuid ning tegelnud arvutidisainiga. 
Aastatel 2000–2008 tegi koostööd multimeediaprojektide, etenduskunstnike ja koreograafidega ning loonud tantsufilme. 
Alates 1989. aastast kuulub Anu Juurak Eesti Kunstnike Liitu.
Õie Krusten

Õie Krusten (8. detsember 1923 Tallinn – 29. mai 2001) oli eesti nahakunstnik.
Ta lõpetas 1943. aastal Tallinna IV Gümnaasiumi ning õppis aastatel 1944–1950 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis. 
Ta oli Eesti Kunstnike Liidu liige 1960. aastast.
Isiklikku.
Tema lelled olid kunstnik Otto Krusten ning kirjanikud Pedro ja Erni Krusten.
Nikolai Kull

Nikolai Kull (6. jaanuar 1894 Tallinn – 8. veebruar 1945 Tallinn) oli eesti maalikunstnik.
Sündis Tallinnas meremehe perekonnas. Õppis Tallinna Linnakoolis ja 1913. aastal lõpetas Kroonlinna jungade kooli. 1911–1914 oli õppereisil briti, Hollandi ja India vetes ja 1915–1918 Kroonlinna miinikoolis. Vabadussõjast võttis osa minöörina sõjalaeval "Lembitu" ning töötas 1915–1918 Peeter Suure merekindluse elektrijaama juhataja abina ning alates 1918. aastast joonistusõpetaja, illustraatori ja vabakunstnikuna. Aastail 1922–1924 oli ta Haapsalus joonistusõpetajaks.
Ta kunstiharidus pärineb õpinguilt 1916–1917 Tallinnas K. Hartmanni juures, 1921–1922 Ants Laikmaa juures ning 1925–1926 Tartus Kõrgemas Kunstikoolis Pallas Nikolai Triigi ateljees. Õpetaja ning õpilane said ja jäid kauaaegseteks sõpradeks ning Kulli maalides on aimata ka Triigi käekirja. 
Kunstnikku teatakse eriti Tallinna linnavaadete maalijana. Nikolai Kulli hilisemat loomingut iseloomustab pruunikas koloriit ja naivistlik käsitluslaad. Rudolf Paris seadis Kulli uusrealistlikku rühma koos Adamson-Ericuga.
Kuulus Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse.
Tõnis Laanemaa

Tõnis Laanemaa ( 4. juuni 1937 — 16. detsember 2024) oli eesti graafik.
Aastatel 1952–1957 õppis ta Tartu Kunstikoolis maali erialal ning 1961–1966 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis graafikat.
Näitustel oli ta esinenud 1964. aastast, alates 1970. aastast ka välismaal.
Kuulus kunstirühmitusse ANK '64. 1970. aastast kuulus ta Eesti Kunstnike Liitu.
Tõnis Laanemaa kunstistuudios Vabaduse väljak 8 (Kunstihoones) sai ligi 30 aasta jooksul õppida joonistamist, õlimaali, kompositsiooni ja graafikat.
Kunstnik oli loominguliselt aktiivne elu viimase nädalani.
Vilppula vald

Vilppula (rootsi keeles Filpula) on endine Soome vald ja praegune Mänttä-Vilppula linna asum, mis asub Pirkanmaa maakonnas Lõuna-Soome läänis.
Vilppulaga liideti 1973. aastal osa Pohjaslahti vallast. Mäntä liideti Vilppulaga 2009. aastal ja uue linna nimeks sai Mänttä-Vilppula. Uue linna vapiks valiti Vilppula vapp ja keskuseks Mänttä.
Vallas elas enne ühinemist 5315 inimest ja selle pindala oli 571,25 km², millest 100,83 km² on veekogud. Rahvastiku asustustihedus oli 11,3 inimest/km².
Külad.
Ajostaipale, Elämäntaipale, Huhtijärvi, Huopioniemi, Kolho, Kurkijärvi, Leppäkoski, Loila, Pohjaslahti, Suluslahti, Tyynysniemi, Vitsakoski.
Vilpu päev.
Vilpulas peetakse 8. märtsil Vilpu päeva. Valla elanikele pakutakse nimepäevapidu ja kogu päev on sisustatud meelelahutusliku programmiga. 2007. aastal kutsuti valla süvenenud koostöö nimel aastapäevapeole ka mänttälased.
Kalju Nagel

Kalju Nagel (1. veebruar 1918 Tartumaa – 2. veebruar 2005) oli eesti maalikunstnik.
Ta õppis „Pallases” Aleksander Vardi ateljees (1936–1939) ja Vardi juhendamisel Tartu Riiklikus Kunstiinstituudis (1945–1947).
Ta oli alates 1956. aastast Eesti Kunstnike Liidu liige.
Ta on peamiselt viljelenud maastikumaali, vähem natüürmorti, portreed ja figuraalkompositsiooni.
Isiklikku.
Tema poeg oli maalikunstnik Lemming Nagel.
Kersti Rattus

Kersti Rattus (sündinud 10. oktoobril 1952 Tallinnas; neiupõlvenimi Kersti Talisoo) on eesti maalikunstnik.
1971. aastal lõpetas Rattus Nõo Keskkooli, õppis 1971–1972 füüsikat Tartu Ülikoolis ning astus 1974. aastal Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti. Ta lõpetas ERKI 1980 lavakujunduse ja maali alal.
Pärast kõrgkooli töötas Rattus ühe aasta teatris Ugala ning oli seejärel vabakutseline kunstnik. Alates 1994. aastast on Rattus Tallinna Kunstiülikooli ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia õppejõud. Peamiselt tema organiseerimisel loodi Kultuuriakadeemiasse teatrikunsti visuaaltehnoloogia eriala.
Kersti Rattus on tegelnud lavakujunduse, maalimise, graafika ja pisiplastikaga. Ta on esinenud näitustel Eestis, Rootsis, Norras, Poola ja Saksamaal. 1989. aastal sai temast uussürrealistliku rühmituse Para 89 asutajaliige.
"Need maalid, mida ta vanasti tegi, olid hästi kihvti värvitunnetusega," kirjeldas Rattuse töid moekunstnik Lee Reinula. "Juba kaugelt näed: "Ahaa, see peab Kersti pilt olema – meelas ja justkui natuke magus, aga samas mitte üldse magus.""
"Kersti on ülimalt andekas ja loominguline," iseloomustas teda kunstnik Mare Hunt. "Tema oligi see, kes algatas pärimusmuusika festivali kunstilise kujundamise. Arvan, et muusikul on enam-vähem ükskõik, kuidas lava dekoreeritud on, aga publikule annab see väga palju juurde." Lisaks Viljandi pärimusmuusika festivalile on Rattus kujundanud ka Tartu hansapäevi.
Eesti maalikunstnikest on Rattuse lemmikud Tiit Pääsuke, Peeter Mudist, Olev Subbi ja skulptoritest Mare Mikof.
"Eesti kultuur on väike. Kui midagi juhtub, on see nagu lusikaga klaasis tee segamine – lausa orkaan," lausus Kersti Rattus intervjuus ajalehele Sakala. "Meie kultuur on nii õrn, et väikesed vigastused tekitavad kohutava hälbimise või soovimatuid arenguid. Teda tuleb hoida massikultuuri eest, mis väljast sisse tungib."
Rattus on Eesti Kunstnike Liidu ja Eesti Lavastuskunstnike Liidu liige. Ka oli ta Eesti Autorite Ühingu liikmete seas üks esimesi kunstnikke.
Isiklikku.
Kersti Rattus on olnud abielus Eesti Autorite Ühingu pikaaegse direktori Kalev Rattusega.
Hanelised

Hanelised ("Anseriformes") on lindude klassi kuuluv selts.
Haneliste seltsis on umbes 150 liiki linde kolmes sugukonnas. Suurim sugukond on partlased.
Hanelisi iseloomustab kohastumine eluks veekogudel, kõikidel liikidel on ujulestad, mis võimaldavad hästi ujuda.
Baruch Samuel Blumberg

Baruch Samuel Blumberg (28. juuli 1925 New York – 5. aprill 2011 Mountain View, California) oli USA arstiteadlane, nobelist.
Bloomberg sündis New Yorgis Brooklynis ja käis kohalikus juudi põhikoolis. Tema koolivend Eric Kandel pälvis 2000 samuti Nobeli meditsiiniauhinna. Seejärel õppis ta Far Rockaway keskkoolis, mille on lõpetanud ka Nobeli füüsikaauhinna pälvinud Richard Feynman ja Burton Richter. Ta lõpetas kiitusega New Yorgis Schenectadys oleva Union College'i. Seejärel õppis ta Columbia ülikoolis matemaatikat, aga vahetas eriala ja lõpetas 1951. aastal meditsiiniteaduskonna. Kuni 1955 töötas ta Columbia presbüteri meditsiinikeskuses algul interni ja siis residendina. Seejärel oli ta Oxfordi ülikoolis doktoriõppes ja sai 1957. aastal doktorikraadi.
1950. aastatel reisis Blomberg maailmas, kogudes inimeste vereproove ja õppides tundma pärilikkuse käigus tekkivat varieerumist. Ta keskendus sellele, miks mõni inimene jääb nakkushaigusse ja teine sarnases keskkonnas elav inimene mitte.
1964 avastas ta kollatõbe uurides ühe Austraalia aborigeeni veres B-hepatiidi antigeeni. Koos oma töörühmaga töötas ta välja testi, mis võimaldas veres latentselt asuvat hepatiidiviirust kindlaks teha. See aitas vältida selle haiguse levikut doonorivere kaudu.
Blomberg töötas välja B-hepatiidi vaktsiini ja patenteeris selle. Kuid selleks, et hepatiidiga ülemaailmselt edukamalt võidelda, hakkas ta oma patenteeritud vaktsiini tasuta levitama. See mõjus kiiresti, näiteks Hiinas vähenes laste nakatumine B-hepatiiti kümne aastaga 15%-lt 1%-le.
Alates 1977 oli Blumberg Pennsylvania ülikooli meditsiini- ja antropoloogiaprofessor. 2005 valiti ta Ameerika Filosoofiaseltsi presidendiks. 1999–2002 oli ta NASA Astrobioloogia Instituudi direktor. 2005. aasta novembris nimetati ta ettevõtte United Therapeutics Corporation teadusnõukogu esimeheks, kes pidi ettevõtet nõustama ulatuslike viirusevastaste vahendite väljatöötamise osas, ja selles ametis töötas ta kuni surmani. Esimehena juhatas ta kolme nano- ja telemeditsiinitehnoloogia konverentsi.
2002. aastal teatas ta New York Timesile antud intervjuus: "Elude päästmine on see, mis tõi mind meditsiini juurde. Juudi filosoofias on idee, et kui sa päästad üheainsa elu, siis päästad sa terve maailma."
Tunnustus.
Baruch Samuel Blumberg pälvis 1976. aastal koos Daniel Carleton Gajdusekiga viiruste tekke ja leviku uurimise eest Nobeli meditsiiniauhinna. Auhinna andmisel toonitati tema tööd prioonide abil leviva ajuhaiguse kuru uurimisel; nimelt näitas ta, et kuru on nakkav, ja see oli esimene prioonhaigus, mille nakkuslikkus tõestati.
Pinetop Perkins

Pinetop Perkins (õieti Joseph William Perkins; 7. juuli 1913 Mississippis Belzonis – 21. märts 2011 Texases Austinis) oli USA bluusimuusik.
Pinetop Perkins alustas muusikuteed kitarristina, kuid oli käevigastuse tõttu sunnitud kitarri klaveri vastu vahetama. 1950. aastatel esines ta koos Earl Hookeriga, 1970. aastatel mängis Muddy Watersi bändis.
Hüüdnime sai ta Clarence Smithi järgi, kelle hüüdnimi oli Pinetop Smith ja kes kirjutas laulu "Pine Top's Boogie Woogie". Perkins esitas seda laulu alates 1950. aastatest korduvalt. Kuna Smith lasti juba 24-aastaselt maha ja see oli Smithi ainus tuntud laul, siis teda eriti ei teatud ja rahvas hakkas arvama, et Perkins on ise selle laulu kirjutanud.
Kuigi Perkins tegi kaasa paljude kuulsate muusikute helisalvestustel, siis ikka taustamuusikuna, mitte solistina. Esimese sooloalbumi "After Hours" avaldas ta alles 1988, kui ta sai 75-aastaseks.
2003. aastal kanti Pinetop Perkins bluusi kuulsuste halli.
2004. aastal sattus autot juhtinud 91-aastane Perkins liiklusõnnetusse, kui tema auto sai Indiana osariigis La Portes rongilt löögi. Autost sai vrakk, aga Perkins ei saanud raskelt viga.
2005. aastal anti talle elutöö Grammy. Ta oli siis 91-aastane ja jagas koos George Burnsiga (1896–1996) kõigi aegade vanimana Grammy pälvinu nimetust. 2008 pälvis ta teise Grammy parima traditsioonilise bluusi albumi kategoorias aasta varem ilmunud albumi "Last of the Great Mississippi Delta Bluesmen: Live in Dallas" eest. Selle plaadi olid 2004 salvestanud neli bluusilegendi, kellest kõige noorem oli 89-aastane. Ühtlasi sai Perkins kõigi aegade vanimaks Grammy pälvinuks. 2010 salvestas ta albumi "Joined At the Hip", mis pälvis jällegi Grammy parima traditsioonilise bluusi albumi kategoorias. Perkins oli siis 97-aastane.
Perkins jätkas lavadel esinemist kuni surmani. Pärast surma tuli tühistada tema rohkem kui kakskümmend esinemist, mille ta oli kokku leppinud.
Arne Ardeberg

Arne Lennart Ardeberg (sündinud 1940) on rootsi astronoom. 
Ta on alates 1980. aastast Lundi ülikooli astronoomiaprofessor.
Aastatel 1979–1984 oli ta La Silla observatooriumi direktor.
Aastast 1983 on ta Rootsi Rootsi Kuningliku Teaduste Akadeemia liige.
Aastatel 1984–1995 oli ta Põhjamaade teleskoopi Nordic Optical Telescope haldava ühenduse NOTSA esimene direktor.
Arne Ardebergi auks on nimetatud väikeplaneet 8540 Ardeberg.
Kopsupõletik

Kopsupõletik ehk pneumoonia (ladina "pneumonia") on teatud suletud vereringega loomadel (sh inimestel) tekkiv kopsukoe põletik. 
Haigus kahjustab ka kopsude alveoole.
Imetajatel.
Inimestel.
Kopsupõletiku sagedaseks põhjustajaks on bakterid "Streptococcus pneumoniae", "legionella" või "klebsiella".
Sümptomid.
Tüüpilised sümptomid on köha, valu rindkeres, palavik ja hingeldus.
Kentmanni tänav

Kentmanni tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sibulaküla, Südalinna ja Tatari asumis.
Kentmanni tänav algab Estonia puiesteelt, kulgeb kagusse ja lõpeb Liivalaia tänaval umbes selle ristmikul Hospidali tänavaga. Kentmanni tänav on umbes 550 meetrit pikk ja täiesti sirge.
Kentmanni tänaval algusest Estonia puiesteelt alates ristub tänav Sakala tänavaga (risti), Rävala puiesteega (vasakult), Kauka tänavaga (vasakult) ja Kentmanni põiguga (paremalt). Nende kõigi suhtes on Kentmanni tänav peatänav.
Tänapäeval asub Kentmanni tänaval Kauka tänava ja Kentmanni põigu vahel Ameerika Ühendriikide Eesti saatkond. Saatkonna turvalisuse paremaks tagamiseks on pärast 2001. aasta 11. septembri terrorirünnakuid nende tänavate vahel autoliiklus keelatud, tõketega piiratud ja Kentmanni tänava see lõik on avatud üksnes jalakäijatele.
Tänava nimed.
Kentmanni tänava nimi tulenes arvatavasti Kentmanni ja Sakala tänava nurgal asunud vaestekooli ("Luthers Armenschule") juhataja Wilhelm Gottfried Kentmanni (1805–1889) nimest, kes töötas sealses koolis aastatel 1830–1874. Samas aga võib nimi viidata hoopiski tema pojale Woldemar Friedrich Kentmannile (1833–1901), kes elas isaga samas majas. Kentmanni nimi oli tänavanimena kasutusel juba 1885. aastal.
Kentmanni tänav on kandnud ka "Hospidali tänava" ("Hospitalstrasse") nime, sest tänav viis Priihospidali juurde. Hiljem asus sellel kohal Tallinna keskhaigla. Tänav on kandnud ka "Jaan Kreuksi tänava" nime aastatel 1940–1941 ja 1944–1989 ning "Konstantin Pätsi tänava" nime aastatel 1939–1940 ja 1941–1944. 1942. aastal oli see lühikest aega ka Hermann Göringi auks "Göringstraße".
Kentmanni tänava ja Sakala tänava nurgal, Sakala tänav 1/3, Eesti Vabariigi Kaitseministeerium
Kentmanni tänav 6b algses EELK Oleviste kiriku nõukogule kuulunud hoones tegutses 1928. aastani Tallinna 24. algkool, siis Tallinna Linna Saksa Tütarlaste Humanitaargümnaasium (Tallinna linna III (saksa) tütarlaste gümnaasium) ja Tallinna Saksa Tütarlaste Eragümnaasium. 1940. aastast Tallinna Naistööstusõpilastekool, 1944. aastast tegutsesid Kreuksi 6b hoones, eri vahetustes Tallinna 1. ja 2. Naiskutsekool, mis 1944. aastast ühendati Tallinna Käsitööstuslikuks Tehnikumiks, ning nimetati 1945. aastal Tallinna Kergetööstuse Tehnikumiks. Tallinna Kergetööstuse Tehnikumi järel tegutses hoones metallitöölisi ette valmistav Tööstuskool nr 2 kuni 1961. aastani. 1962. alustas hoones tegevust Linnakutsekool nr 2, kus õpetati autojuhte, kinomehaanikuid ja sidemontööre ning millele lisandusid hiljem automaattelefonijaama elektrikute, fotograafide ja radiofikatsiooniseadmete elektrikute ettevalmistamine. 1970. aastast nimetati hoones tegutsenud Linnakutsekool nr 2 Tehnikakooliks nr 2 ja 1988. aastal Tallinna Sidekooliks. Tehnikakooli nr. 2 ühiselamu asus Lastekodu tänav 13. 1988. aastal koliti Tallinna Sidekool Lasnamäele Partisani 10 vastvalminud õppehoonesse.
Kentmanni tänava ja Rävala puiestee nurgal, Rävala puiestee 11/13/15, Teadlaste maja