tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Québeci lipp

Québeci lipp (prantsuse keeles "Fleurdelisé" (Liiliaõis)) on Kanada Québeci provintsi lipp, mis võeti ametliku lipuna kasutusele 1948. aastal. Valge rist lipul pärineb Prantsusmaa kuningate lippudelt ja valgeid liiliaõisi sinisel taustal, mis tähistavad neitsi Maarja puhtust, kasutasid Prantsuse-Kanada väed.
Rudolf Sirge

Rudolf Sirge (30. detsember 1904 Tartu – 24. august 1970) oli eesti kirjanik.
Nooruses töötas Sirge ajakirjanikuna, olles kõigepealt Rahva Sõna toimetuse liige, seejärel ühingu Radikaal nädalalehe Meie Hääl vastutav toimetaja.
Looming.
Arvestatavaks romaanikirjanikuks kujunes Rudolf Sirge Looduse romaanivõistlusel 1929. aastal auhinnatud naturalistliku romaaniga "Rahu! Leiba! Maad!", mis kujutas 1917.-1918. aasta sündmusi Eestis Tartu agulielu taustal. Nõukogude ajal ilmus romaan ametlikule ideoloogiale sobivalt ümberkirjutatuna uusversioonis pealkirjaga "Tulukesed luhal" (1961).
1936. aastal ilmus Sirge sulest romaan "Must suvi" (1936), mis kujutas Saksa okupatsiooni Eesti külas 1918. aastal. 1938. aastal avaldas ta psühholoogilise romaani "Häbi südames".
Stalinismi ajal püüdis ta kohaneda uute ideoloogiliste nõudmistega, kuid ei saavutanud selles edu.
Sirge loometee tipuks kujunes 1956. aastal ilmunud mahukas romaan "Maa ja rahvas", kus vaadeldakse 1940. aasta kajastusi Eesti külaühiskonnas. Erinevalt teistest nõukogude aja kirjanikest suutis Sirge monumentaalse Logina Petri kuju kaudu näidata paindlikumalt tollaseid suundumusi. Aare Pilve sõnul "on see üks kõige polüfoonilisemaid ilukirjanduslikke kirjeldusi 1940. ja 1941. aasta kohta, mis Nõukogude Eestis kirjutati". 1957. aastal tõi romaan Sirgele Eesti NSV teenelise kirjaniku aunimetuse.
Pärast Eesti taasiseseisvumist langes Sirge koolides õpetatavast kirjanduskaanonist välja, uustrükis on ilmunud vaid "Must suvi", mida Nõukogude ajal ei avaldatud.
Brabançonne

Brabançonne (prantsuse "La Brabançonne"; flaami "De Brabançonne"; saksa "Das Lied von Brabant") on Belgia riigihümn. 
Laulu algse teksti kirjutas Louis Alexandre Dechet pseudonüümi "Jenneval" all. Muusika autor on François Van Campenhout. 1860. aastal ametliku hümni staatuse saanud loo ametlikud prantsuskeelsed sõnad kirjutas Charles Rogier. Hümnil on ametlikud sõnad kolmes Belgia riigikeeles: prantsuse, hollandi ja saksa keeles.
Tekst.
Prantsuse keeles.
La Brabançonne
O Belgique, ô mère chérie,
A toi nos coeurs, à toi nos bras,
A toi notre sang, ô Patrie !
Nous le jurons tous, tu vivras !
Tu vivras toujours grande et belle
Et ton invincible unité
Aura pour devise immortelle :
"Le Roi, la Loi, la Liberté!"
Hollandi (flaami) keeles.
De Brabançonne
O dierbaar België
O heilig land der vaad'ren
Onze ziel en ons kracht zijn u gewijd.
Aanvaard ons hart en het bloed van onze adren,
Wees ons doel in arbeid en in strijd.
Bloei, o land, in eendracht niet te breken;
Wees immer u zelf en ongeknecht,
Het woord getrouw, dat ge onbevreesd moogt spreken:
Voor Vorst, voor Vrijheid en voor Recht."
Saksa keeles.
Das Lied von Brabant
O liebes Land, o Belgiens Erde,
Dir unser Herz, Dir unsere Hand,
Dir unser Blut, o Heimaterde,
wir schworen's Dir, o Vaterland!
So blühe froh in voller Schöne,
zu der die Freiheit Dich erzog,
und fortan singen Deine Söhne:
„Gesetz und König und die Freiheit hoch!“
Tseiloni kaneelipuu

Tseiloni kaneelipuu ("Cinnamomum verum", ka "Cinnamomum zeylanicum") on väike igihaljas lehtpuu loorberiliste sugukonnast.
Morfoloogia.
Tseiloni kaneelipuu lehed on suured, nelinurkselt piklik-ovaalsed. Noorena muutuvad lehed säravpunasteks, hiljem tumerohelisteks valgete leheroodudega. 
Õied moodustavad pöörised. Nad on rohelist värvi ja ebameeldiva lõhnaga. 
Kui looduses kasvab kaneelipuu kuni 20 m kõrguseks, siis kultuurtaimena 6–12 m kõrguseks. Koore ("Cinnamomi cortex") kogumiseks ja droogi saamiseks piiratakse tema kasvu paar-kolm korda aastas (lõigatakse puu tüvi maha), et iga 1–2 aasta järel saaks 2 m pikkusi võrseid kergesti ära lõigata. Oksad kooritakse ja värskena eraldatakse pealmine kiht.
Levila.
Kaneelipuu algkoduks on Sri Lanka (varem tuntud Tseiloni nime all). Tänapäeval kasvatatakse seda puud ka Indoneesia, Madagaskari, Väikeste Antillide ja Kesk-Ameerika istandustes, samuti Brasiilias ja Egiptuses. Kaneelipuu kasvab ainult troopilises kliimas, kõige meelsamini rannikul.
Kasutamine.
Tseiloni kaneelipuu koorest tehakse kaneelikange. Korjamine toimub vihmaperioodil, mil koor kergesti oksa küljest lahti tuleb. Äravõetud koor seotakse kimpudesse ning jäetakse 1-2 päevaks kookosmattide sisse mähituna fermenteeruma. Seejärel eraldatakse koore sise- ja väliskiht ja lastakse puhastatud koorel päikese käes kuivades rulli tõmbuda (või on see juba ise rulli tõmbunud). Kuivamisel omandab kaneel tüüpilise kollakaspruuni värvi. Mitu sellist rulli lükatakse teineteise sisse, nii et need moodustavad kaneelikangi.
Kaneelipuu lõhna tekitab temas sisalduv kaneeliõli, mis koosneb 75% ulatuses kaneelaldehüüdist.
Padma

Padma on jõgi Lõuna-Aasias. 
Ta on suurim Gangese deltaharudest. Tema suur vasakpoolne lisajõgi on Brahmaputra (selle parempoolne haru). Padma suubub paremalt Meghna jõkke.
Gomera

Gomera on saar Kanaari saarestikus.
Saare pindala on 378 ruutkilomeetrit. Elanike arv 21 136 (2018). Saare pealinn on San Sebastian de la Gomera, elanike arv 8 945 (2018). Gomera on mägine, suurim kõrgus merepinnast on 1487 meetrit (Garajonay). 
Gomera jaguneb kuueks omavalitsuseks ("municipio"): Agulo, Alajeró, Hermigua, San Sebastian de la Gomera, Valle Gran Rey ja Vallehermoso. 
Gomera keskosa mägedes kasvab "laurisilva" – igihaljas laialeheline lehtmets niiske ja suhteliselt maheda kliimaga, kus peale loorberiliste perekonna liikide on suur osatähtsus ka puukujulistel kanarbikel. 
Saare üks omapära on sealsete elanike kasutatav vilekeel silbo. 
Geneetilistel uuringutel on leitud, et Gomeral on Kanaari saartest suurim Loode-Aafrika panus (42,5%), samas on see ka Kanaari saartest suurima soolise asümmeetriaga: emapoolsetest markeritest on Loode-Aafrika päritolu 51% ja isapoolsetest 0,3–10%. See viitab vallutusaegsele meessoost rahvastiku peaaegu täielikule hävitamisele.
Gomeral on lennujaam, kust saab teistele Kanaari saartele. Saarel on ka püsiv praamiühendus.
Huroni järv

Huroni järv on järv Põhja-Ameerikas. Kuulub Suurde järvistusse.
Saarteahelik, sealhulgas Manitoulini saar, jagab järve kahte ossa. Mackinaci väina kaudu ühendatud Michigani järvega. Järvest voolab välja Saint Clairi jõgi. Suurim sissevoolav jõgi on Saint Mary jõgi.
Langeland

Langeland on saar Läänemeres Fyni saarest kagus. Kuulub Taanile. Saar on sildade kaudu ühendatud Tåsinge ja Fyni saartega.
Saare pindala on 284 km². Seejuures on Langeland 53 km pikk ja vaid kuni 10 km lai. Saarel on 13 300 elanikku (2010) ja suurim asula on Rudkøbing (4600 el.). Selles linnas on sündinud kuulus füüsik ja keemik Hans Christian Ørsted.
Podkamennaja Tunguska

Podkamennaja Tunguska on jõgi Siberis Kesk-Siberi kiltmaal, Jenissei parempoolne lisajõgi. 
Podkamennaja Tunguska pikkus on 1865 km, valgla pindala on 240 000 km².
Jõgi algab Irkutski oblastist Angara mäestikult Katanga jõena. Ta voolab ülemjooksul põhja, möödub lääne poolt 912 m kõrgusest Irinja mäest, seejärel suubub temasse paremalt Tšula jõgi ja Katanga ületab Krasnojarski krai Evengimaa piiri. Edasi pöördub Katanga loodesse, voolab Kesk-Tunguusi platool läbi Tšemdalski ja temasse suubub paremalt Tetere. Sellest alates nimetatakse jõge Podkamennaja Tunguskaks. 
Suudme lähedal asub Vanavara asula, kus jõgi pöördub läände. Järgmised asulad jõe kaldal on Mirjuga ja Ošarovo. Seal pöördub jõgi loodesse ja voolab sügavas orus Tunguusi platool. Vasakult suubub sinna Kamo jõgi, misjärel Podkamennaja Tunguska voolab läbi Kujumba. Paremalt suubub temasse Tšunja ja selle suudmes asub Baikit. Baikitis pöördub jõgi läände ja voolab läbi Poligussi. Vasakult suubub temasse Velmo jõgi. Viimane suurem asula enne suubumist Jenisseisse on Sulomai, mis asub vahetult enne Evengimaa piiri. Podkamennaja Tunguska suudmes teisel pool Jenisseid asub Bor. 
Peamiselt (60% osas) toitub Podkamennaja Tunguska lumesulamisveest. Pinnaveest tuleb 24% ja vihmaveest 16%. Niisuguse olukorra tõttu on suurvesi jões mais ja juunis. Kuzmovka kontroll-mõõtejaamas oli neil kuudel jõe vooluhulk vastavalt 6546 m³/s ja 5922 m³/s. Kõigil teistel kuudel jäi see alla 1500 m³/s. Kõige madalam oli see märtsis (222 m³/s) ja veebruaris (244 m³/s). Suudmes on vooluhulk keskmiselt 1500 m³/s, aga lume sulamise ajal 35 000 m³/s. Seetõttu on veetase jões lume sulamise ajal talvisest 30 m kõrgem, aga suvel ja sügisel kuni 5 m kõrgem.
Jõgi on laevatatav 1146 km ulatuses. Suurvee ajal saavad suured laevad sõita kuni Baikitini 571 km kaugusel suudmest, sellest ülesvoolu korraldatakse reise kaatritega. Tavalise veetaseme korral on jõgi laevatatav üksnes 275 km ulatuses, Velmo jõe suudmeni.
Jõekaldal asuva Vanavara asula lähedal toimus 1908 plahvatus (niinimetatud Tunguusi meteoriit). See toimus natuke ülesvoolu Velmo jõe suudmest.
Lanzarote

Lanzarote on saar Kanaari saarestikus. 
Saare pindala on 795 km². Saar on vulkaaniline, kuid madal – kõrgus kuni 670 meetrit. Valitseb kuiv troopiline kliima.
Lanzarote on kõige vanem ja kõige idapoolsem Kanaari saartest.
Aastatel 1730–1736 purskas vulkaan saarel sageli, mattes enamus saarest kivide ja vulkaanilise tuha alla.
Saône

Saône (hääldub "son") on jõgi Prantsusmaal, Rhône'i parempoolne lisajõgi.
Jõe pikkus on 473 km ja valgla 29 950 km². Suudmele lähemad 407 kilomeetrit on jõgi kanaliseeritud. Jõe vooluhulk suudmes on 480 m³/s.
Saône algab Lorraine'is umbes 405 meetri kõrgusel merepinnast. Kõigest mõne kilomeetri võrra põhja pool algab Meuse, mis suubub Hollandis Põhjamerre. Saône voolab valdavalt lõunasse. Varsti pärast allikat ületab ta Franche-Comté piiri, seejärel suubub temasse vasakpoolne lisajõgi Lanterne. Edasi voolab Saône läbi Gray ja ületab Burgundia piiri, kus temasse suubub vasakult Ognon. Pärast Auxonne'i läbimist pöördub jõgi edelasse ning temasse suubuvad paremalt Tille ja vasakult Doubs. Chalon-sur-Saône'is pöördub Saône taas lõunasse ja voolab Bresse'i madalikul, kus temasse suubuvad paremalt Grosne ja siis, pärast Tournus' läbimist, vasakult Seille. Viimane on oma alamjooksul Rhône-Alpesi piirijõgi ja ka Saône voolab mõnda aega piirijõena. Sel ajal läbib ta Mâconi, temasse suubub vasakult Veyle. Pärast Crêches-sur-Saône'i läbimist voolab Saône juba täielikult Rhône-Alpesi provintsis. Ta läbib Belleville'i ja Villefranche-sur-Saône'i ning suubub Lyonis paremalt Rhône'i jõkke. Jõesuue on umbes 165 m kõrgusel merepinnast, mis teeb jõe languks 240 m. Jõe veed voolavad Rhône'i kaudu Vahemerre. 
Jõe nimi on tulnud gallia jõejumalanna Souconna nimest. Roomlased nimetasid jõge Arar.
Lewise saar

Lewis (inglise "Lewis with Harris", gaeli "Leòdhas agus na Hearadh") on Hebriidide saarestikku kuuluv saar, Välis-Hebriidide kirdepoolseim ja suurim saar.
Tema edelapoolne osa on Harris.
Lewise saar on Šotimaa saartest kõige suurema elanike arvuga. 2011. aastal oli saarel 21 000 elanikku. Suurim asula on Stornoway.
Lewise saarelt on pärit MacLeodide klann.
Earl Grey tee

Earl Grey on bergamotiõliga aromatiseeritud must tee. See hele, hapukas ja värskendav tsitrusviljamaitseline India ja Tseiloni teede segu erineb märgatavalt teistest mustadest teedest.
Briti välisminister Charles Grey, teine krahv Grey ("Earl Grey"), sattus 1830. aastatel selle vana hiina retsepti peale ühel oma reisidest Idamaadele. Legendi järgi olevat talle retsepti avaldanud üks mandariin, kelle elu krahv olevat päästnud.
Grey andis teeretsepti edasi Londoni teekaupmehele Thomas Twiningile, kes tänutäheks andis uuele tootele krahvi nime. Twiningsi teefirma toodab Earl Grey teed tänini. Sarnase tootena tehakse seal Lady Gray teed, mis on Earl Greyst kergema maitsega ja millele on peale bergamotiõli lisatud ka pomerantsi (mõruapelsini) ja sidrunit.
Ostmine ja kasutamine.
Tänapäeval on Earl Grey tee kõigi suuremate teemajade menüüs ja iga supermarketi riiulil. Eriti armastatakse seda teed Inglismaal ja Põhja-Ameerikas. 
Earl Grey ei pruugi sugugi olla kõrge kvaliteediga tee, sest tänu tugevale bergamotimaitsele kasutatakse teda tihti madalakvaliteedilise musta tee aromaatsuse puudumise varjamiseks. Kvaliteetsel Earl Grey teel on pakendil märgistus ("orange pekoe").
Earl Grey teed võib juua kas piimaga või ilma, kas kuumalt või jääteena. 
Teel tuleks tõmmata lasta 3–5 minutit. Lisandina võib kasutada sidruniviilu.
Hoiatus.
Earl Grey tee joomine väga suures koguses võib blokeeridasooltes kaaliumi imendumist.
Bergamotiõli

Bergamotiõli (ladina keeles "Bergamiae aetheroleum") on peaaegu küpse bergamoti viljakestast (perikarbist) saadav eeterlik õli. 
Bergamotiõli on roheline. 
Seda kasutatakse parfümeerias ja maiustuste (kompvekkide) valmistamisel. Prantsusmaal Nancys valmistatakse 1850. aastast bergamotimaitselist suhkrut. 
Samuti maitsestatakse bergamotiõliga kuulsat Earl Grey teed. 
Bergamotiõli kasutatakse ka aroomteraapias.
Tarvitamine soolegaaside vastu.
Bergamotiõli kasutatakse soolegaaside vastu. Tarvitamisviisid on üldmassaaž õliga, kõhu masseerimine või määrimine õliga, kuum mähis ja jalavann. Ägedate soolegaaside korral soovitatakse kuuma mähist või kõhu massaaži kaks korda päevas. 
Jalavanniks tuleb võtta 3 või 4 tilka bergamotiõli, segada see piima, koore või veega ning saadud segu lisada vanniveele. 
Kõhumassaažiks tuleb võtta 5 ml külmpressi oliiviõli, millesse tuleb tilgutada 3 tilka bergamotiõli. Masseerimine toimub päripäeva. Masseeritav peab lõdvestuma ja laskma õlil rahulikult imenduda. 
Alternatiivid bergamotiõlile soolegaaside korral on piparmündiõli, apelsiniõli ja bensoeõli.
Aroomteraapia.
Aroomteraapias omistatakse bergamotiõlile järgmisi raviomadusi:
Bergamotiõlil olevat ka seksuaalselt ergutav toime. Samuti tõstvat see meeleolu. 
Bergamotiõli hoidvat ära higilõhna tekke, seda kasutatakse rasuse naha hooldamisel.
Bergamotiõliga saavat ravida ka putukahammustusi ja neutraliseeida mürke.
Hoiatused.
Koos alkoholiga võivat bergamotiõli tekitada kurvameelsust.
Bergamotiõliga ei tehta päikesevanne, sest ta sisaldab 5-metoksüpsoraleeni, mis teeb naha päikesevalguse suhtes tundlikuks.
Earl Grey tee joomine väga suurtes kogustes võib blokeerida kaaliumi imendumise sooltes. 
Kasutamine peavalu vastu.
Aroomterapeut Valerie Ann Worwood soovitab hirmuga segatud ängistuse (kaasnevad muretsemine, juurdlemine, rahutus, halb eelaimus või paranoia) korral segu, milles on 15 tilka bergamotiõli, 5 tilka lavendliõli ja 10 tilka geraaniumiõli. Allasurutud ärevuse (kaasneb närvilisus, keskendumisvõimetus, ärrituvus, unetus või krooniline kurnatus) korral soovitab ta segu, milles on 10 tilka neroliõli, 10 tilka Otto roosiõli ja 10 tilka bergamotiõli. Nende segudega võib masseerida, neid võib lisada vanniveele, koos auruga sisse hingata või sooja või külma mähisega pea peale asetada.
Kasutamine nohu vastu.
Nohu vastu kasutatakse bergamotiõli nina ümber määrituna või auruinhalatsiooni teel.
Bergamott

Bergamott ehk bergamott-sidrun on bergamotipuu ("Citrus bergamia" või "Citrus aurantium" ssp. "bergamia") vili, väike hapu kuldkollase koorega tsitrusvili.
Morfoloogia.
Nii nagu teisedki tsitruselised on ka bergamott pomerantsvili ehk hesperiid, botaaniliselt mari. Bergamott sarnaneb sidruniga, kuid on pirnikujuline, sageli väikese näsaga. Viljaliha on roheline ning liiga hapu ja kibe, et seda süüa. 
Kasvatamine.
Tänapäeval kasvatatakse seda põhiliselt Lõuna-Itaalias, Brasiilias ja Lääne-Indias.
Kasutamine.
Värskelt tarbimiseks bergamott ei sobi, seda kasutatakse hästilõhnava bergamotiõli tootmiseks. Viljakoortest pressitud mee värvi, roheline või kollakasroheline õli on nõrgalt vürtsika, sidrunit ja lavendlit meenutava lõhnaga. 
Saadud õli kasutatakse spetsiaalse bergamotilikööri valmistamiseks, samuti maiustuste ja jookide aromatiseerimiseks. Prantsusmaal valmistatakse juba 1850. aastast bergamotilõhnalist suhkrut. Bergamotiõli kasutatakse ka mitmesuguste suu limaskesta, naha-, hingamis- ja kuseteede infektsioonide korral. Bergamotiõliga maitsestatakse teepõõsalehti, mida kaubastatakse näiteks teena Earl Grey Tea. Õlist valmistatakse veel odekolonni, tualettvett ja kosmeetikavahendeid. Bergamotiõli kuulub näiteks ka mitme Gucci lõhnaõli ja -vee koostisse. 
Nagu teistestki tsitruselistest valmistatakse bergamott-sidruni koorest ka sukaadi. 
Nimetus.
Bergamoti nimetus viitab tema päritolule Hispaaniast Berga linnast, kuhu Kolumbus ta Kanaari saartelt kaasa tõi. Teise versiooni järgi on nimetus tulnud Itaalias Lombardia maakonnas asuva Bergamo linna järgi. Just selles linnas hakati maailmas esimesena müüma bergamotiõli.
Allveelaev

Allveelaev on laev või paat, mis on konstrueeritud liikumiseks nii veepinnal kui ka pikemat aega sukeldununa vee all. 
Allveelaevu kasutatakse sõja-, turismi- või uurimislaevadena.
Jõuallika järgi liigitatakse allveelaevad diisel- ja tuumaallveelaevadeks. Sõja-allveelaevad on tänapäeval enamasti relvastatud ballistiliste, mitme tuumalõhkepeaga rakettidega. 
Väikseid allveelaevu kasutatakse enamasti mereuurimislaevadena. 
Kirjeldus.
Sõjanduses on allveelaevade suureks eeliseks vee all liikudes jääda nähtamatuks ning püsida seal isegi kuid. Piisavalt elektrienergiat salvestatavate akude varul vee all liikumist võimaldav elektrimootor ja relvana kasutatav torpeedo muutsid allveelaeva Esimese ja Teise maailmasõja ajal sõjalaevastike võimsaks löögijõuks. 
Ajalugu.
Legend jutustab, et esimest korda olevat allveelaevu kasutanud Aleksander Suure sõjamehed Tüürose (Liibanoni) piiramisel 332. aastal eKr. Et linna kaitsjad neid ei näeks, olevat nad liikunud vee all klaastünnides.
24. veebruaril 1851 testis Saksa leiutaja Sebastian Wilhelm Bauer Kieli sadamas oma esimest allveelaeva, mis lõppes selle uppumisega.
Tsitrus

Tsitrus ("Citrus") on igihaljaste lehtpuude ja -põõsaste perekond ruudiliste sugukonnast. 
Morfoloogia.
Tsitruspuud on keskmiselt 5–15 m kõrgused, igihaljad ja lihtlehised. 
Lehed on tumerohelised, nahkjad, ovaalsed, tavaliselt terveservalised, mõnel liigil hambulise servaga.
Õied valged ja lõhnavad. Mõlemasoolised õied kinnituvad võrsele ühe- või mitmekaupa, neist igas on 4–5 tupp- ja 5 kroonlehte ning 20–60 kimbuna asetsevat tolmukat. Viljade valmimine võib kesta üle aasta, seetõttu pole haruldane, kui ühel puul on korraga õied, viljahakatised ja viljad.
Tsitrusepuude pomerantsvili ehk hesperiid on omapärane mari, mida iseloomustab eeterliku õli rikas tavaliselt mittesöödav nahkjas väliskest, selle all olev valge õhukoerikas keskmine kiht ja mahlarohke, lihakas, söödav siseosa. Kujult on vili kerajas, piklik või sidrunikujuline ning jaotunud 8–15 segmendiks. Viljaliha on enamiku liikide puhul söödav, sisaldab rohkesti vitamiine, happeid, suhkruid ja glükosiide.
Levila.
Tsitruse perekonda kuuluvad 12–16 liiki koos hulga alamliikidega on pärit Lõuna- ja Kagu-Aasiast ning Malai poolsaarelt. 
Kasvatamine.
Olles pärit Aasiast, eelistavad tsitrusviljad troopilist või lähistroopilist kliimat. Tänapäeval viljeldakse tsitrusviljalisi kõikjal lähistroopilistes piirkondades: Lõuna-Hiinas, Ameerika Ühendriikide lõunaosariikides, Kesk- ja Lõuna-Ameerikas, Brasiilias, Lõuna-Aafrikas, Iisraelis ja Vahemeremaades (peamiselt Hispaanias, Itaalias ja Kreekas).
Kuna tsitruse perekonna esindajad ristuvad kergesti omavahel, ei ole liikide täpse arvu kohta ei ole täit selgust. Arvatakse, et perekonna kolm esivanemat on tsitronipuu, pomelipuu ja harilik mandariinipuu. Need kolm liiki kasvavad Ida-Aasias ka metsikuna. 
Kuna tsitruste ristamine on suhteliselt kerge, on püütud liikidevaheliste hübriididega vähendada tsitrusviljade puudusi, nagu näiteks rohke seemnete sisaldus, mõrkjas maitse või kõva sisekest. Näiteks apelsin on pomeli ja mandariini ristand, greip omakorda apelsini ja pomeli ristand. 
Eestis kasvatatakse apelsinipuud ja harilikku sidrunipuud toataimedena.
Liigid, hübriidid ja sordid.
Sidrunisorte tuntakse 120 ümber, apelsinisorte aga üle 400. Arvukas on ka mandariini teisendite, mutantide, hübriidide ja sortide nimekiri.
Keetmine

Keetmine on toiduainete töötlemine keevas vees või vett sisaldavas vedelikus. 
Keemisstaadiumid.
Vee temperatuur võib keetmisel ulatuda 100 °C-ni, soola lisamisel 101 °C-ni ja rõhu tõstmisel 1 atm võrra 119 °C-ni. Sageli keedetakse toiduaineid 95–97 °C juures, nii et vesi vaevu väreleb. Sel juhul kasutatakse tehnoloogias väljendeid "keetmine tasasel tulel" või "keetmine nõrgas kuumuses".
Keemise eri staadiumid leiavad kasutamist erinevatel kulinaarsetel eesmärkidel. Kõige lihtsam on eristada erinevaid staadiume visuaalselt ehk silma järgi, lähtudes õhumullide tekkimisest. Abivahendina võib kasutada termomeetrit. 
Keetmisviisid.
Toiduainete keetmisel nende mass muutub. Teatud toiduainete mass väheneb, kuna neist eraldub keetmisel vett ja selles lahustunud aineid. Mõnede toiduainete mass aga suureneb, kuna nad imavad keeduvedelikku. Massi kadu on kõige suurem lihal, seentel ja kaladel. Mass suureneb tangainetel ja pastatoodetel, samuti kuivatatud toiduainetel. Massi suurenemine sõltub osaliselt ka sellest, kui palju võetakse keetmiseks vedelikku, ja osalt sellest kui suur on toiduaine veeimamisvõime.
Keetmisajad.
Erinevate toiduainete keetmise aeg on erinev ja seda tuleb toiduvalmistamisel arvestada. Esmalt pannakse keema pikema valmimisajaga toiduained ning hiljem lisatakse muud vastavalt valmimisajale. Toiduaineid ei keedeta kauem kui valmimiseks vajalik, sest see halvendaks nende kvaliteeti.
Toidunõu pikaajalisel keetmiseks kasutamisel võib nõusse tekkida katlakivi.
Köppeni kliimaklassifikatsioon

Köppeni kliimaklassifikatsioon on kliimaklassifikatsioon, mille lõi 20. sajandi algul saksa klimatoloog Wladimir Köppen.
Tõenäoliselt on see kõige laiemalt kasutatav kliimaklassifikatsioon maailmas. Seda on edasi arendanud Köppeni õpilased Geiger ja Pohl. Köppeni süsteemi eeliseks on objektiivsus: iga kliimatüüp on määratletud kas sademete hulga või õhutemperatuuri järgi. Igale kliimatüübile vastab kuni kolmetäheline kood. Kõige üldisemalt liigitatakse kliimatüübid viide gruppi: A, B, C, D või E.
Viis kliimatüüpi.
A – troopiline vihmane kliima
B – kuiv kliima
C – niiske kliima maheda talvega
D – niiske kliima külma talvega
E – polaarkliima 
Grupid A, C, D ja E on defineeritud keskmise temperatuuri alusel, ainsana on B defineeritud sademete ja aurumise suhte alusel. Gruppidel A, C ja D on piisavalt metsadele ja rohumaadele vajalikku soojust ja sademeid. Peale nende tuuakse eraldi kliimatüübina välja H ehk mäestikukliima, selles kliimavöötmes muutub kliima väga kiiresti seoses kõrgusvööndilisusega.
Need viis kliimatüüpi jaotatakse 12 gruppi järgmiste koodidega:
Eespool kirjeldatud tähtkoodide kombineerimisel saame järgmised kliimatüübid:
Lisaks kahele eelnevale kasutatakse ka kolmandat tähte, mis täpsemalt iseloomustab temperatuurirežiimi. Vastavad tähed on:
Tokyo

Tokyo (ka Tokio; jaapani keeles 東京 Tōkyō 'idapealinn'; vana nimega 江戸 "Edo") on "de facto" Jaapani pealinn. Moodustab koos naaberprefektuuridega suurima rahvaarvuga linnastu maailmas. 
Ametlikult ei ole Tokyo linn. Tokyo linn (東京市 "Tōkyō-shi") eksisteeris aastail 1889–1943. Seejärel liideti ta Tokyo prefektuuriga. Endise Tokyo linna alal on tänapäeval 23 eripiirkonda (特別区), millest igaühel on oma linnapea ja linnaga võrdsed õigused.
23 eripiirkonnas elab kokku üle 9 miljoni inimese. Sajad tuhanded ümbruskonna inimesed käivad Tōkyōs tööl. Pindala on kokku 622 km². Kontekstist sõltuvalt võidakse Tokyo nime all silmas pidada ka Suur-Tokyot, kus elab üle 30 miljoni inimese.
Tōkyō on Jaapani poliitiline, majandus-, kultuuri-, haridus- ja teaduskeskus, Jaapani keisri ja valitsuse residents ning kogu Ida-Aasia suur äri- ja finantskeskus. 
Pilvelõhkujaid on Tokyos vähem kui paljudes teistes nii suurtes linnades. Põhjuseks on eeskätt maavärinaoht. Hoonestus koosneb peamiselt kuue- kuni kümnekorruselistest kortermajadest ja tihedalt koos paiknevatest eramutest.
Kyōto

Kyōto (jaapani keeles 'pealinn') on linn Jaapanis.
Kyōto oli varem Jaapani keisririigi pealinn. Praegu on ta Kyōto prefektuuri halduskeskus ning Ōsaka-Kōbe-Kyōto linnastu osa.
Linnas toimub igal aastal oktoobris Jidai Matsuri suurpidustus.
Vaatamisväärsused.
Erinevalt paljudest teistest Jaapani linnadest ei pommitatud Kyōtot Teise maailmasõja ajal. Seetõttu on paljud ajaloolised ehitised säilinud. Tuntumad neist on Kiyomizu-dera, keisripalee Kyōto Gosho, Kinkaku-ji, Ginkaku-ji ja Ryōan-ji. 1994. aastast kuuluvad need ja mitmed teised ajaloolised ehitised UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Alternatiivmeditsiin

Alternatiivmeditsiin on diagnostika, profülaktika ja ravi meetodid, mille toimimisel puudub üldtunnustatud põhjendus ning mida kasutatakse tõendus- ehk teaduspõhise meditsiini asemel või kõrval. 
Paljud alternatiivmeditsiini meetodid on välja kasvanud pärimuslikust rahvameditsiinist. 
Alternatiivmeditsiin on igasugune ravimeetod, mille toimimise kohta esitatud väidetel puudub teaduslik alus või mis on teadusega otseses vastuolus. Hoolimata märkimisväärsetest investeeringutest pole ükski uurimus suutnud tõestada alternatiivmeditsiini meetodite efektiivsust, isegi võrreldes platseeboefektiga. Paljud arstid ja teadlased on nimetanud alternatiivmeditsiini ebaeetiliseks ning koguni kahjulikuks – näiteks kui kasutatav toimeaine on toksiline või kui meetodit kasutatakse tavameditsiini asemel. Enamik alternatiivmeditsiini harusid põhineb religioonil, ebausul, pseudoteadusel või pettusel.
Alternatiivmeditsiini valdkond.
Paljud alternatiivmeditsiini meetodid on välja kasvanud pärimuslikust rahvameditsiinist. Alternatiivmeditsiini kasutatakse tänapäeval paljudes maades üheaegselt teadusliku meditsiiniga, viimase puudumisel ka selle asemel. Mõnel juhul kasutavad ka arstid alternatiivmeditsiini vahendeid või teevad selle praktiseerijatega koostööd.
Alternatiivmeditsiini võrgustikku püütakse klassifitseerida olemasolevaid teadusliku meditsiini meetodeid kasutades. Nii on näiteks Eesti Vabariigi tervishoiusüsteemis kasutusel anatoomilis-terapeutiline keemiliste koodide võrgustik, milles on klassifitseeritud ja registreeritud taimsed ja ravimisarnased preparaadid (rühm T – taimsed ja ravimisarnased preparaadid). 
Alternatiivmeditsiini harud.
Lihtsustatult võib alternatiivmeditsiini valdkonda kuuluvaiks lugeda ka ajurveeda, Hiina meditsiini, homöopaatia, taimravi, Tiibeti meditsiini ja rahvameditsiini.
Alternatiivmeditsiini spetsialistid.
Alternatiivravi teostavad vastava väljaõppe saanud spetsialistid (mitte segi ajada teadusliku meditsiini spetsialistide klassifikatsiooniga): kiropraktik, massöör, toitumisnõustaja jpt.
Alternatiivmeditsiin ja meditsiin.
Alternatiivmeditsiini ja selle võrgustiku toimimisel puudub paljudes riikides üldtunnustatud verifikatsioon (sh põhjendus). Näiteks taimravi puhul peetakse suurimaks takistuseks taimravipreparaatide ehk nn looduslike ühendite klassifitseerimise ja patenteerimisega seotud küsimusi. 
Riiklikust süsteemist rahastatakse alternatiivmeditsiini meetoditest nõelravi Saksamaal.
Eesti Vabariigi meditsiini- ja tervishoiusüsteem ning alternatiivmeditsiin.
Eesti Vabariigi tervishoiusüsteem ja sellega seonduv põhineb solidaarsel kindlustusel. Tervishoiusüsteemi majandab Sotsiaalministeerium koos Haigekassaga, juhindudes riigieelarve seaduses ettenähtud kuludest ning tuludest. Eesti Vabariik püüab Euroopa Liidu liikmena juhinduda meditsiinisüsteemide haldamisel Euroopa Liidu seadustega kooskõlastatud teadusliku verifikatsiooni ning vastavate institutsioonide määrustikest.
Androloogia

Androloogia on meditsiini haru, mis tegeleb Maailma Terviseorganisatsiooni määratluse järgi mehe reproduktiivse tervisega, st tema paljunemisvõime ehk viljakusega.
2013. aastal toimunud ajakirjade Journal of Andrology ja International Journal of Andrology liitumisel moodustati ajakiri Andrology, mille esimene number ilmus 2013. aasta jaanuaris. Andrology on Ameerika androloogia seltsi (American Society of Andrology) ja Euroopa androloogiaakadeemia (European Academy of Andrology) ametlik ajakiri.
Aroomteraapia

Aroomteraapia ehk lõhnravi on eeterlike õlide ja teiste taimset päritolu lõhnaainete kasutamine inimese meeleolu või tervise mõjutamiseks. Seda peetakse üheks alternatiivmeditsiini meetodiks.
Katoliku pühakute loend

Katoliku pühakute loend loetleb katoliku kirikus austatavaid pühakuid.
Denis

Püha Dionysius ehk püha Denis (ka Dennis) (suri umbes 250 Montmartre'il) oli kristlik pühak, Pariisi esimene piiskop, märter. Prantsusmaa kaitsepühak. 
Gregorius Tours'ist järgi oli Dionysius esimene Pariisi piiskop. Itaallane Dionysius saadeti Roomast misjonärina Galliasse 3. sajandi keskel. Ta asutas Pariisi Seine'i saarele kristliku keskuse. Keiser Valerianusele oli keskuse edukus vastumeelne ning ta lasi Dionysiusel ja tema kahel kaaslasel, preester Rusticusel ja diakon Eleutheriusel, märtrite mäel – Montmartre'il – pead maha raiuda ning kehad Seine'i visata. Kristlased tõid märtrite kehad välja ja matsid maha. Haua kohale püstitati 7. sajandil Saint Denis' basiilika, millest sai hiljem Prantsusmaa kuningate matusepaik.
9. sajandi keskpaigaks olid Pariisi piiskopi Dionysiuse, Dionysios Areopagitese (5. sajandi kristliku uusplatooniku) ja Pauluse järgija Dionysiuse (1. sajand) legendid segunenud. Sellest legendist sai alguse kultus, mis levis peale Prantsusmaa ulatuslikult ka Inglismaal, kus sellenimelisele pühakule pühitseti 41 kirikut. 
Dionysiuse mälestuspäev oli algselt 9. oktoober, nüüd on see üle viidud 21. aprillile.
Püha Dionysiuse poole on pöördutud ka peavalude, tüli ja raevu puhul.
Ikonograafia.
Püha Denis'd kujutatakse läänekiriku pühapiltidel ja skulptuuridel piiskopi riietuses ja oma maharaiutud pead kahes käes või käsivarrel hoidvana.
Dionysiuse eespalve.
"Jumal, märtrite kroon, kes Sa püha Dionysiust ja tema kaaslasi oma nime suuremaks auks paganatele evangeeliumi kuulutama läkitasid, neid vooruste, meelekindluse ja kannatlikkusega kinnitasid, juhata meid, et nende eeskujul raskusi kartmata maiste naudingute kütkeist vabaneksime Kristuse, meie Issanda läbi, kes Sinuga elab ja valitseb igavesti. Aamen."
Roald Amundsen

Roald Engelbregt Gravning Amundsen (16. juuli 1872 – 18. juuni 1928) oli norra polaaruurija. Ta läbis 1903–1906 esimesena loodeväila ja jõudis 14. detsembril 1911 esimesena lõunapoolusele. Ta oli ka esimene inimene, kes lendas üle põhjapooluse, ja esimene, kes on käinud mõlemal poolusel.
Amundsen sündis Norra laevaomanike ja kaptenite suguvõsas. Inspireerituna Fridtjof Nanseni Gröönimaa ületamisest 1888. aastal otsustas ta pühenduda polaaralade uurimisele.
1890–1892 õppis ta Kristiania ülikooli meditsiiniteaduskonnas. 1894–1899 töötas ta madruse ja tüürimehena paljudel laevadel, sh 1897–1899 Antarktikas.
Alates 1903 osales ta ekspeditsioonidel ja saavutas laialdase tuntuse. 1903–1906 läbis ta laeval Gjøa esimesena loodeväila (Põhja-Ameerika põhjaranniku) idast (Gröönimaalt) läände (Alaskale). Retke tegi tähelepanuväärseks, et Gjøa süvis oli kõigest 1 meeter.
1911. aastal suundus ta laeval Fram Antarktisele. 14. detsembril jõudis ta esimese inimesena lõunapoolusele, edestades ühe kuuga Robert Scotti ekspeditsiooni.
1926 sooritas ta esimese lennu üle põhjapooluse dirižaablil Norge marsruudil Teravmäed–põhjapoolus–Alaska. Sellega oli ta neljas inimene põhjapoolusel ning kuna kolme esimest (Frederick Cooki, Robert Pearyt ja Richard Byrdi, kes olevat sinna jõudnud mõni päev varem 1926) süüdistatakse kas ebapiisavates andmetes või koguni pettuses, on Amundseni peetud esimeseks inimeseks ka põhjapoolusel.
1928 korraldati rahvusvaheline ekspeditsioon Umberto Nobile ekspeditsiooni päästmiseks, mille dirižaabel Italia oli Põhja-Jäämerre kukkunud, kui ta oli põhjapooluselt tagasiteel. Amundsen lendas koos Prantsuse õhujõudude pilootidega teda otsima 18. mail vesilennukiga Latham ning jäi teel Spitsbergenisse teadmata kadunuks. Ta kukkus lennukiga Põhja-Jäämerre ja kogu lennuki meeskond hukkus. Viimased andmed tema asukoha kohta saadi meeskonnalt 18. juunil 1928 kell 18.45, kui ta viimast korda saatis raadiosidesõnumi Karusaarest 19 meremiili kauguselt.
Coriolisi efekt

Coriolisi efekt ehk Coriolisi jõud [korjol'isi] (kasutatakse ka ekslikke kujusid "Coriolise efekt" ja "Coriolise jõud") on prantsuse matemaatiku ja füüsiku Gaspard-Gustave de Coriolisi järgi nime saanud efekt, mis avaldub nii, nagu liikuvaile kehadele pöörlevas taustsüsteemis mõjuks jõud.
See tähendab, et Maa peal liikumise hetkel sirgjooneliselt kiirenduseta liikuvate objektide trajektoorid on kõverjooned, kui nad kanda kaardile. Liikuv objekt hälbib põhjapoolkeral paremale ja lõunapoolkeral vasakule. Piki ekvaatorit liikuvaile objektidele Coriolisi efekt mõju ei avalda.
Mõju suureneb kaugenedes ekvaatorist pooluste suunas vastavalt valemile F = sin φ, kus "φ" on liikuva objekti laiuskraad. Coriolisi jõu saame avaldada valemist Fcor = 2*m*Ω*V*sinφ, kus "m" on liikuva keha mass (kg), "V" tema kiirus (m/s), "Ω" Maa nurkkiirus (rad/s) jag "φ" objekti paiknemise laiuskraad (°). Maa nurkkiirus näitab, mitme radiaani võrra pöördub Maa ühe sekundi jooksul. Teades sideerilise ööpäeva pikkust (23 tundi 56 minutit 4 sekundit) ja seda, et Maa teeb selle aja jooksul ühe täispöörde ehk 360° ehk 2*π*rad, saame Maa nurkkiiruse väärtuseks 0,000664926 rad/s. See on konstant.
Mõnikord väidetakse, et Coriolisi efekt mõjutab ka seda, kumbapidi hakkab pöörlema vannist äravoolav vesi jne. Tegelikult ei sõltu see mitte Coriolisi efektist, vaid pigem vee liikumissuunast jms. Coriolisi efekt on nii väike, et ta pääseb mõjule alles väga suurtes süsteemides pika aja jooksul.
Coriolisi jõu arvestamisel on suur tähtsus geograafias, satelliitide trajektooride arvutamisel jne. Geograafias näiteks on Coriolisi jõu tõttu Eestis valitsevaks läänekaarte tuuled ja Inglismaa kliima palju pehmem kui Sahhalinil, kuigi mõlemad asuvad ligikaudu samal laiuskraadil. Coriolisi jõud loob globaalse keskmiste valitsevate tuulte ja hoovuste süsteemi. Samuti põhjustab see Maa poolustele lähematel aladel jõgede kallaste erinevat erosiooni, eriti meridiaanidega paralleelsetel või nende suhtes väikese nurga all voolavatel jõgedel.
Aserbaidžaani riigipeade loend

Aserbaidžaani riigipeade loend loetleb riiki juhtinud isikud aastatel 1918–1922 ja alates 1990.
Peleus

Peleus (lad "Peleus") on kreeka mütoloogias Aígina kuningas Aiakose poeg (ehk aiakiid). Ta oli üks argonautidest, kes saatis Iasoni kuldvillaku otsinguil. Peleuse kuulsaim poeg oli Achilleus, keda hüüti isa järgi peleiidiks.
Pagendused.
Peleus tappis koos oma venna Telamoniga poolvend Phokose ning oli sunnitud seetõttu Aíginast lahkuma. Ta suundus Phthiasse, kus kuningas Euryhinos puhastas ta tehtud kuritööst, ning kus Peleus abiellus Eurytioni tütre Antigonega. See oli ka aeg, mil argonanudid suundusid kuldvillaku järgi ja Peleus liitus nendega. Rännakult tagasi jõudnud, osales Peleus Kalydoni metsseajahil, tappis seal aga kogemata oma naiseisa Eurytioni ja pagendati seetõttu Phthiast.
Ta läks Iolkosesse, kus Akastos, Iolkose uus kuningas puhastas ta tema teisest kuriteost. Iolkoses osales Peleus Akastose isa Peliase matuste auks korraldatud mängudel ning kaotas seal maadluses kuulsale naiskütile Atalantele. Akastose naine Astydameia armus Peleusse, kuid peale tema lähenemiskatsete tõjumist Peleuse poolt, saatis Astydameia kättemaksuks Peleuse naisele Antigonele teate, nagu sooviks Peleus abielluda Akastose tütrega. Sellest kuuldes poos Antigone end üles.
Astydameia rääkis ka oma mehele, et Peleus olevat püüdnud teda võrgutada, mille peale viis Akastos Peleuse jahile, peitis tema mõõga ning jättis ta üksinda ja relvitult maha. Selles olukorras ründasid Peleust kentaurid, kes oleksid temast kergesti võitu saanud, kui mitte Cheiron, üks kentauridest, poleks Peleusele mõõka tagasi andnud. Kentauride rünnaku tagasi löönud maksis Peleus kätte rüüstates Iolkose ning tappes Astydameia (ta tükeldas surnukeha ning marssis oma sõjaväega sellest üle).
Abielu Thetisega.
Pärast Antigone surma abiellus Peleus nereiid Thetisega. Pulmapeol osalesid kõik Olümpose jumalad ja tõid kaasa suurejoonelisi kingitusi, sealhulgas Hephaistose sepistatud soomusrüü ning Poseidoni surematud hobused. 
Peleuse ja Thetise pulmapidu on kuulsaks saanud ka vahejuhtumiga, kus Eris põhjustas ilusaimale määratud õunaga tüli jumalannade Hera, Aphrodite ja Athena vahel.
Thetisel ja Peleusel sündis poeg Achilleus, kuid Thetis hülgas oma mehe ja poja pärast seda, kui Peleus oli takistanud tal last tulle kastmisega surematuks muuta. Peleus andis siis Achilleuse kasvatamise kentaur Cheironi kätesse.
Peleuse edasise saatuse kohta on erinevaid legende. Ühe versiooni järgi ajasid Akastose pojad ta Phthiast välja ning ta suri. Teise versiooni kohaselt taasühines ta aga oma naise Thetisega ning muutus seeläbi surematuks.
Claude-Joseph Rouget de Lisle

Claude-Joseph Rouget de Lisle [klod-žoz'ef ruž'e dö lil] (10. mai 1760 Lons-le-Saunier – 26. juuni 1836) oli Prantsuse sõjaväelane ja helilooja.
Oma lühikese sõjaväekarjääri jooksul oli ta inseneriväe kapten. 1792. aastal loodud marseljeesi kuulsus päästis ta Suurest Terrorist (1793). Rouget de Lisle kirjutas veel käputäie romansse ja oopereid ning elas tagasitõmbunult Choisy-le-Rois, kus ta 1836. aastal suri.
Nereiidid

Nereiidid on kreeka mütoloogias merenümfid, merejumala Nereuse ja okeaniidi Dorise 50 tütart. Nereiide austasid eriti meremehed.
Tuntumad nereiidid on:
Nereiidid elasid sügaval merepõhjas oma isa elupaiga läheduses hõbedases koopas. Nad laulisid ja mängisid pilli koos Amphitrite poja Tritoniga, purjetasid delfiinide ja müütiliste merihobude seljas üle lainete. Vahetevahel nähti neid kaldal puhkamas ja päikese- või kuuvalguse käes oma juukseid kuivatamas.
Nereuse tütred olid niivõrd kuulsad oma ilu poolest, et kui Aithiopia kuninganna Kassiopeia hooples end olevat ilusama kui neriidid, võtsid nereiidid seda solvanguna ja palusid Poseidonil Kassiopeiat karistada. Nii saatis Poseidon Aithiopiasse jälgi merekoletise, kes laastas maad ja kellele oleks Kassiopeia tütar Andromeda ohverdatud, kui Perseus ei oleks jõudnud teda päästa.
Meremeeste kaitsjad.
Nereiidid pidasid alati meeles ka surelikke, eriti aga ohus olevaid meremehi. Nad püüdsid vaigistada tormi ning teha kõik võimaliku, et inimeste meresõidud oleksid kiired ja turvalised. Loomulikult püüdsid nad ka meremehi uppumisest päästa. Nereiidid kogusid kuulust ka oraaklitena. Nemad paljastasid inimkonnale Dionysose ja Persephone saladuse.
Tavaliselt on iga nereiidi nimega seotud mingi kindel omadus või kaitsevõime. Näiteks: 
Nereiidid kunstis.
Nereiide kujutati pikkades heledates rüüdes inimestena. Nad olid antiikkirjanduse ja -kunsti üks lemmikteemasid. Nereiide on kujutatud paljudel kreeka vaasimaalidel. Tähtsaimad vanakreeka nereiidikujutised pärinevad Väike-Aasia lõunaosas Xanthoses asuva lüükia haudehitise monumendilt (5. sajandist eKr). Need meisterlikult viimistletud figuurid paiknesid algselt kõrgel poodiumil oleva pealisehitise sammaste vahel; nüüd asuvad nad Briti Muuseumis.
Rómulo Gallegos

Rómulo Ángel del Monte Carmelo Gallegos Freire (2. august 1884 Caracas – 5. aprill 1969 Caracas) oli Venezuela kirjanik ja Venezuela president 1948. aastal.
Poliitilist karjääri alustas ta 1936. aastal. Sügisel 1947 valiti ta Venezuela presidendiks. 17. veebruaris 1948 astus ta ametisse. Ta kukutati võimult sõjaväelise riigipöördega sama aasta novembris ja saadeti eksiili. Ta naasis kodumaale 1958 ja valiti eluaegseks senati liikmeks.
Tema auks on asutatud Rómulo Gallegose auhind.
İsa Qəmbər

İsa Yunis oğlu Qəmbər (venepäraselt "Isa Gambarov"; sündinud 24. veebruaril 1957 Bakuus) on Aserbaidžaani poliitik. Ta oli Aserbaidžaani presidendi kohusetäitja 1992. aastal.
Ta on suurima opositsioonierakonna Müsavat juht.
Indira Gandhi

Indira Priyadarshini Gandhi (sündinud Nehru; 19. november 1917, Allahabad – 31. oktoober 1984, New Delhi) oli India kolmas peaminister, seda kolm ametiaega järjest (1966–1977 ja pärast vaheaega veel ka 1980–1984) ning välisminister (1967–1969, 1984). 
Ta isa oli iseseisva India esimene peaminister Jawaharlal Nehru ja ema vabadusvõitleja Kamala Nehru. 1942. aastal abiellus ta ajakirjaniku Feroze Gandhiga, kellest sai ka hiljem India parlamendi liige. Neil oli kaks poega: Rajiv Gandhi, kellest sai India peaminister pärast ema surma ja Sanjay Gandhi, kes oli autokompanii Maruti Udyog asutaja ning kellest oodati saavat ema mantlipärija India Rahvuskongressi juhina. Ta mõrvati oma sikhi ihukaitsjate poolt 31. oktoobril 1984, kui ta oli teel intervjuud andma briti näitlejale Peter Ustinovile Iiri televisiooni tarbeks.
Viibis septembris 1982 Tallinnas visiidil.
Rajiv Gandhi

Rajiv Gandhi (20. august 1944 Bombay, India – 21. mai 1991 Sriperumbudur Madrase lähedal, Tamil Nadu, India) oli iseseisva India 6. peaminister (1984–1989).
Ta oli Indira Gandhi ja Feroze Gandhi poeg. Peaministriks sai ta pärast seda, kui ta ema oli mõrvatud. Ka ta ise langes Tamili tiigrite korraldatud atentaadi ohvriks. Ta abikaasa oli Itaalia päritolu Sonia Gandhi, kes on India Rahvuskongressi president 1998. aastast tänapäevani.
Morpheus

Morpheus (ladina keeles "Morpheus") on Vana-Kreeka unenäojumal, unejumal Hypnose poeg, kes ilmutas ennast inimeste unenägudes enamasti inimkujul.
Morpheus on see, kes vormib meie unenägusid, andes neile kuju (kreeka keeles "morphai"). Hämaralt valgustatud koopas moonide keskel asuvas eebenipuust voodis lamav Morpheus ei mängi kreeka mütoloogias suurt rolli. Tuntuks on ta saanud pigem Ovidiuse peateose "Metamorfoosid" kaudu.
Morpheuse nimest on tuletatud sõna morfiin.
Pindalakaart

Pindalakaart on kaart, millel kaardi objekti iseloomustav arvväärtus on avaldatud selle objekti pindala kujul.
Rangelt võttes ei ole tegu kaardiga, kuna pindalakaart ei esita geograafilist ruumi, vaid hoopis muudab reaalsete objektide suurusi üksteise suhtes. 
Levinud on kaks põhilist pindala kaardi tüüpi: pidev ja katkestatud pindalakaart. Katkestatud pindalakaardi puhul on rikutud kaardi topoloogiat: objektid, mis muidu piirnevad üksteisega, ei pruugi enam üksteisega piirduda. Katkestatud pindalakaardi eelis on aga see, et objektide kuju ei pea moonutama. 
Esineb kahte tüüpi katkestatud pindalakaarte, kattuvaid ja mittekattuvaid. Esimese korral ei ole objektide tsentroide nihutatud see aga tingib selle, et osa kaardist jääb teise kaardikihi alla, mis teeb selle meetodi ebapopulaarseks. Teisel juhul on objektid oma õigelt kohalt nihutatud, kuid kuna objektidevahelist katvust ei esine on kogu kaardipind nähtav. 
Pidevad kaardid on arvuti poolt genereeritud kasutades üsna keerukaid algoritme. Nende eelis on see, et kaardil ei ole nn valgeid laike ega häirivat fragmenteeritust, puuduseks on aga tugevad kujumoonutused.
Mõningail juhtudel on üldse loobutud objekti kuju edasiandmisest ja kasutatud nende asemel sama pindalaga ruute, ringe vms. Allpoololev kaart on katkestatud mittekattuv pindalakaart, mida võib nim. ka kartogrammiks, kuna pindalakaart on kartogrammi üks alaliike.
Vampiir (loom)

Vampiir ehk suur-vampiir ("Vampyrum spectrum") on vampiiri perekonna ainus liik. Ta kuulub imetajate klassi käsitiivaliste seltsi lehtninalaste sugukonda.
Vampiir on Ameerika suurim käsitiivaline. Tema tiibade siruulatus on umbes 80 cm, kehapikkus 125–135 mm ja kaal 145–190 grammi. On teada ka suuremaid isendeid, kelle tiibade siruulatus ületab 100 cm.
Vereimejalased

Vereimejalased ehk vampiirid ("Desmodontinae") on käsitiivaliste seltsi lehtninalaste sugukonda kuuluv imetajate alamsugukond. Vanemas kirjanduses räägiti eraldi vereimejalaste ("Desmodontidae") sugukonnast. 
Sellesse kuuluvad verest toituvad nahkhiired. Neid on kolm liiki: suur-vereimeja ("Desmodus rotundus)", "Diphylla ecaudata" ja "Diaemus youngi". Kõik nad elavad Ameerikas, Mehhikost Brasiilia, Tšiili ja Argentinani. 
Need liigid on üksteisest nii erinevad, et nad arvatakse eri perekondadesse, millest igaühte kuulub üks liik. Eraldi sugukonda neid enam ei arvata, sest see varjutaks nende sarnasuse teiste lehtninalastega. 
Vampiirnahkhiired toituvad üldiselt kari- ja metsloomade verest, kuid ei ütle ära ka inimverest. Võrreldes inimesega pole vampiirnahkhiired eriti suured loomad, mistõttu inimest n-ö verest tühjaks imeda ei suuda ning suuremat ohtu endast ei kujuta, kuid Brasiiliast ja Peruust on teada mitmeid surmaga lõppenud juhtumeid, kui vampiirnahkhiired on nakatanud inimesi marutaudi.
Vampiirnahkhiirte sülg sisaldab erilist glükoproteiini drakuliin, mis ei lase hammustuskohas verel hüübida ning võimaldab loomal pikema aja vältel haavast immitsevat verd lakkuda.
Lied der Deutschen

"Das Lied der Deutschen" ('Sakslaste laul') on Saksamaa riigihümn. Riigihümnina lauldakse tänapäeval ainult viimast, kolmandat salmi.
Viis: Franz Joseph Haydn (1732–1809)
&lt;br&gt;Sõnad: August Heinrich Hoffmann von Fallersleben
Tekst.
Deutschland, Deutschland über alles,
&lt;br&gt;Über alles in der Welt,
&lt;br&gt;Wenn es stets zu Schutz und Trutze
&lt;br&gt;Brüderlich zuzammenhält.
&lt;br&gt;Von der Maas bis an die Memel,
&lt;br&gt;Von der Etsch bis an den Belt:
&lt;br&gt;:,: Deutschland, Deutschland über alles,
&lt;br&gt;Über alles in der Welt! :,:
Deutsche Frauen, deutsche Treue,
&lt;br&gt;Deutscher Wein und deutscher Sang
&lt;br&gt;Sollen in der Welt behalten
&lt;br&gt;Ihren alten schönen Klang,
&lt;br&gt;Uns zu edler Tat begeistern
&lt;br&gt;Unser ganzes Leben lang.
&lt;br&gt;:,: Deutsche Frauen, deutsche Treue,
&lt;br&gt;Deutscher Wein und deutscher Sang. :,:
Einigkeit und Recht und Freiheit
&lt;br&gt;Für das deutsche Vaterland!
&lt;br&gt;Danach lasst uns alle streben
&lt;br&gt;Brüderlich mit Herz und Hand!
&lt;br&gt;Einigkeit und Recht und Freiheit
&lt;br&gt;Sind des Glückes Unterpfand.
&lt;br&gt;:,: Blüh im Glanze dieses Glückes,
&lt;br&gt;Blühe, deutsches Vaterland! :,:
God Save the King

"God Save the King" ('Jumal, hoia kuningat'; naissoost monarhi valitsemise ajal lauldav variant on "God Save the Queen" 'Jumal, hoia kuningannat') on patriootiline laul, mis on traditsiooniline, kuid ametlikult kinnitamata Suurbritannia riigihümn. Samuti on see üks kahest Uus-Meremaa riigihümnist, Kanada ja teiste Rahvaste Ühenduse maade kuninglik hümn ning Briti kuningliku perekonna kuninglik hümn.
Laulu esmaettekanne oli pärimuse järgi Londonis 1745. aastal. 19. sajandi alguses sai sellest riigihümn. 
1745. aasta septembris kaotas prints Charles Edward Stuart Edinburghi lähedal Prestonpansis lahingu kuningas George II armeele. Kui uudised sellest Londonisse jõudsid, korraldas Drury Lane Theatre Royali orkestri juht pärast etendust "God Save The Kingi" esitamise. 
Hümni sõnades varieeruvad vastavalt valitseva monarhi soole sõnad "Queen" 'kuninganna' ja "King" 'kuningas', "she" ja "he" ning "her" ja "his". 
Ametlikel puhkudel lauldakse ainult esimene salm, mõningatel juhtudel ka teine ja väga harva kolmas.
Sõnade autor on Henry Carey (1687?–1743).
Tekst.
Laulu tekstist on mitmeid varieeruvaid versioone, millest mõned sisaldavad täiendavaid salme.
Standardvariant Ühendkuningriigis.
God Save the King
 God save our gracious King (Queen),
 Long live our noble King (Queen),
 God save our King (Queen).
 Send him (her) victorious,
 Happy and glorious,
 Long to reign over us,
 God save the King (Queen). 
 O lord God arise,
 Scatter our enemies,
 And make them fall:
 Confuse their politics,
 Confound their knavish tricks,
 On you our hopes we fix,
 God save the King (Queen)!
 Thy choicest gifts in store,
 On him (her) be pleased to pour,
 Long may he (she) reign!
 May he (she) defend our laws,
 And ever give us cause,
 To sing with heart and voice,
 God save the King (Queen)!
Alates 19. sajandi lõpust on keskmine salm valdavalt laulmata jäetud.
Du gamla, Du fria

Du gamla, Du fria on Rootsi Kuningriigi hümn. Sõnad on kirjutanud Richard Dybeck 1844. aastal. Hümnina on kasutusel vaid kaks esimest salmi.
Sõnad.
Du gamla, Du fria, Du fjällhöga nord
Du tysta, Du glädjerika sköna!
Jag hälsar Dig, vänaste land uppå jord,
/: Din sol, Din himmel, Dina ängder gröna.:/
Du tronar på minnen från fornstora dar,
då ärat Ditt namn flög över jorden.
Jag vet att Du är och Du blir vad du var.
/: Ja, jag vill leva jag vill dö i Norden.:/
Jag städs vill dig tjäna mitt älskade land,
din trohet till döden vill jag svära.
Din rätt, skall jag värna, med håg och med hand,
/:din fana, högt den bragderika bära.:/
Med Gud skall jag kämpa, för hem och för härd,
för Sverige, den kära fosterjorden.
Jag byter Dig ej, mot allt i en värld
/: Nej, jag vill leva jag vill dö i Norden.:/
Vaba tõlge eesti keelde (kaks esimest salmi).
Sa vana, vaba ja mõõtmatu Põhjamaa
oma sõnatus ja karges ilus!
Ma tervitan Sind, kauneim paik maa peal,
tervitan Sinu päikest, taevast, aasu haljaid!
Tervitan Sinu päikest, taevast, aasu haljaid!
Sind mäletatakse juba muistsetest aegadest,
kui Sinu auline nimi sai teatavaks üle kogu maailma.
Ma tean, et Sa oled ja jääd selleks, kes olid.
Jah, ma tahan elada ja surra Põhjamaal!
Jah, ma tahan elada ja surra Põhjamaal!