tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Trakų Vokė

Trakų Vokė (poola keeles "Waka" või "Waka Trocka") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna edelaosas Paneriai valla territooriumil. Gureliai piirneb idas Liudvinavasega, põhjas Gureliaiga, kagus Kazbėjaiga, loodes Vaidegiaiga ja läänes Dobrovolega.
Linnaossa jääb Vokė raudteepeatus.
Asulale on nime andnud Vokė jõgi. Tegemist ün ühega kuuest sellelaadilisest paigast - teised on Baltoji Vokė, Juodoji Vokė, Kauno Vokė, Mūrinė Vokė ja Metropolinė Vokė. Trakų Vokė nimi tuleneb ka sellest, et külast läks läbi Vilniuse ja Trakai vaheline tee. Kohaliku legendi kohaselt elanud jõe kallastel kord kuus haldjatest õekest Vokėd. Need teinud palju pahandust, võrgutanud mehi ja vedanud neid metsa. Nende õekeste kuus elupaika hakanud siis hiljem nende mälestuseks Vokė lõppu kandma.
Linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Vokė nime kasutati esimest korda aastal 1375, mil sealkandis toimus lahing Trakai ümbruskonda rüüstanud ristisõdijate ja Kęstutise ning Algirdase vägede vahel. XIV sajandil asustas Vytautas sinna piirkonda tatarlasi. Aastal 1415 kuulus küla Senieji Trakai benediktlaste kloostrile. Aastal 1832 läksid sealsed maad riigi omandisse ja sealse karjamõisa omandas Liudvik Dambrovski, kes pani ka aluse Trakų Vokė mõisale. Mõisakompleksi rajasid siiski hiljem Tyszkiewiczid.
Nõukogude perioodil asus külas Leedu põllumajandusinstituudi Vokė filiaal. Küla oli kohaliku eksperimentaalmajandi keskasulaks. Selle alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Muinsuskaitse all on Vokė jõe raudteesild ja Trakų Vokė mõisakompleks.
Konodondid

Konodondid ("Conodonta", ka "Conodontophora") on väljasurnud klass selgroogseid.
Esmalt nimetati konodontideks seda rühma iseloomustavaid hambalaadseid kivistisi, järgnevalt sai terve klass selle järgi nime. 
Konodontide esmakirjeldajaks oli Christian Heinrich Pander (1856).
Konodondid elasid kambriumist hilise triiaseni.
IWI Tavor

IWI Tavor TAR-21 on Iisraeli "bullpup"-ründevintpüss. Relv kasutab padrunit 5.56×45 mm NATO ning on valikulise tulerežiimiga: sellel on nii poolautomaatne kui automaatne tulerežiim. Tavori konstrueeris ning seda toodab Israel Weapon Industries (IWI). Toodetakse kahte varianti: TAR-21 ja CTAR-21.
Tavor on konstrueeritud n-ö pika kolviga süsteemina (nagu M1 Garand ja AK-47), et tagada võimalikult hea töökindlus, vastupidavus ning konstruktsiooni ja hooldamise lihtsus. Seda on eriti tarvis rasketes tingimustes, näiteks lahinguväljal.
2009. aastal otsustas Iisraeli kaitsevägi vahetada vanad automaadid M16 ja M4 2018. aastaks välja relvaga Tavor X95 (ka Micro Tavor või MTAR). Esimesed X95 automaadid jõudsid jalaväeüksustesse 2013. aastal. Tavori relvaperekonda kuulub lisaks TAR-21, CTAR-21 ja X95 ka Tavor 7.
Curtis Davies

Curtis Eugene Davies (sündinud 15. märtsil 1985 Leytonstone'is) on Inglismaa jalgpallur, kes mängib kaitsjana Inglismaa esiliiga klubis Derby County.
Ta alustas klubikarjääri Luton Townis, millega liitus 2001. aastal. Hooajal 2003–04 debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Inglismaa tugevuselt kolmandas liigas. Hooajal 2004–05 võitis ta Luton Towniga League One'i ning Davies valiti Luton Towni hooaja parimaks noormängijaks ja liiga sümboolsesse koosseisu.
2005. aastal liitus ta Inglismaa kõrgliiga klubiga West Bromwich Albion. 2007. aasta augustis läks ta laenule Aston Villasse, kellega sõlmis 2008. aasta juulis nelja-aastase lepingu. Hooaja 2010–11 esimeses pooles oli ta laenul Inglismaa esiliiga klubis Leicester City. Aastatel 2011–2013 mängis Davies Birmingham Citys ja 2013–2017 Hull Citys. 2013. aastal valiti Davies Birmingham City ja 2014. aastal Hull City aasta mängijaks. Hooaegadel 2006–07 ja 2011–12 valiti ta Inglismaa esiliiga sümboolsesse koosseisu.
2017. aasta juunis sõlmis ta lepingu Derby Countyga.
Aastatel 2006–2007 mängis Davies kolm mängu Inglismaa kuni 21-aastaste koondises.
1940. aasta Eesti–Läti maavõistlus poksis

1940. aasta Eesti–Läti maavõistlus poksis oli 13. maavõistlus poksis Eesti ja Läti vahel. See toimus Tallinnas 21. veebruaril 1940. Eesti võitis 6:1.
Užusienis

Užusienis (ka Užusieniai, poola keeles "Zaścianki") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Užusienis piirneb põhjas Žemieji Paneriai ja Riovonysiga, läänes Aukštieji Paneriaiga, lõunas Raisteliaiga, kagus Ąžuolijaiga, kirdes aga Dilgynėga.
Užusienis jääb osaliselt Paneriai erosiooniküngaste maastikukaitsealale. Sealset maastikku liigendavad sügavad orud. Linnaossa ulatub Paneriai parkmets. Linnaossa jääb aastal 1922 püstitatud katoliku kabel.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Aastal 1905 oli seal 208 elanikku. Aastal 1931 oli Užusienises 294 elanikku.
Raisteliai

Raisteliai (poola keeles "Rojstele") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Raisteliai piirneb põhjas Užusienisega, läänes Aukštieji Paneriaiga, kagus Kelmijaga, idas Salininkaiga, kirdes aga Ąžuolijaiga.
Linnaossa ulatub Raisteliai parkmets.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla.
Ąžuolijai

Ąžuolijai (poola keeles "Dębniaki") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Ąžuolijai piirneb loodes Užusienisega, ledelas Raisteliaiga, kagus Salininkaiga, põhjas aga Dilgynėga.
Linnaossa ulatub Dilgynė parkmets.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline huutor. Aastal 1931 oli Ąžuolijais 3 elanikku. Aastal 1959 oli elanikke 50, aastal 1970 aga 78.
Kelmija

Kelmija (poola keeles "Kielmieja") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil (kuulus varem Paneriai valda). Kelmija piirneb põhjas Salininkaiga, loodes Raisteliaiga, läänes Aukštieji Paneriaiga, idas üle Lida raudtee Barkiškėse ja Mickūnaiga.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Praegu moodustavad linnaosa valdavalt aianduskooperatiivid.
Burbiškės

Burbiškės (poola keeles "Burbiszki") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Burbiškės asub Kaunase ja Vilniuse vahelise raudtee ääres ja piirneb põhjas Vilkpėdėga, läänes Riovonysiga, idas Naujininkaiga, lõunas Dilgynėga, kagus aga Kirtimaiga.
Burbiškės jääb osaliselt Paneriai erosiooniküngaste maastikukaitsealale. Linnaossa ulatub Burbiškėse parkmets.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline mõis, mis kuulus Vilniuse vaimulike seminarile. Aastal 1905 oli seal 52 elanikku. Aastal 1931 oli Burbiškėses 71 elanikku. 
Muinsuskaitse all on aastal 1932 valminud Burbiškėst Vilkpėdėga ühendav raudteeviadukt.
Dilgynė

Dilgynė (poola keeles "Kropiwnica") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Dilgynė piirneb põhjas Burbiškėsega, läänes Užusienisega, lõunas Ąžuolijaiga, kagus Salininkaiga, idas aga Kirtimaiga.
Dilgynė jääb osaliselt Paneriai erosiooniküngaste maastikukaitsealale. Linnaossa ulatub Dilgynė parkmets. Dilgynė asub Eišiškėse maantee ääres.
Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimeline küla, kaks asundust, mis kandsid nime Krapivnica, ja karjamõis. Aastal 1905 kuulusid need kõik Vrublevskitele ja kokku oli seal 67 elanikku.
Morteratschi liustik

Morteratschi liustik (romanši: Vadret da Morteratsch) on pindalalt suurim liustik Šveitsi Bündneri Alpide Bernina mäestikus.
See on kohe Pasterze liustiku ja Gepatschferneri järel suuruselt kolmas ja ruumalalt (1,2 km³) kõige massiivsem liustik Ida-Alpides. Morteratschi liustik on tüüpiline oruliustik, millel on ilmekas liustiku lõpp. Kogunemistsoon asub Piz Morteratschi, Piz Bernina, Crast' Agüzza, Piz Argienti, Piz Zupò ja Bellavista tippude vahel. Piz Argientist kuni liustiku lõpuni Val Morteratschis on selle horisontaalne ulatus väiksem kui 6 km, kõrguste vahe on kuni 2000 m.
Koos Piz Palült algava Persi liustikuga, mis ühineb Morteratschiga vahetult kaljumoodustise "Isla Persa" ('kadunud saar') all, kattis see 1973. aasta seisuga u 16 km² ala. Jää maht on hinnanguliselt u. 1,2 km³. Morteratschi liustik voolab Ova da Morteratschi, mis voolab Inni ja seega Doonau kaudu Musta merre.
Kevaditi, olenevalt lumetingimustest, on liustikule märgitud 10 km pikkune kogenud suusatajatele ligipääsetav suusarada. See viib Diavolezza õhutrammitee lõppjaamast "Morteratschi võõrastemajani" ja selle kõrguste vahe 1100 m. Morteratschi raudteejaam asus varem otse liustiku lõpu ees. Liustiku lõpp on vahepeal (2016. aasta seisuga) taandunud üle 2800 m ja seda pole jaamast enam näha.
Aastaseid pikkuse muutusi on registreeritud alates 1878. aastast. Ajavahemikul kuni 1998. aastani oli üldine taandumine üle 1,8 km ja keskmine aastane taganemismäär oli ligikaudu 17,2 m aastas. See pikaajaline keskmine on viimastel aastatel märgatavalt tõusnud, taandudes aastatel 1999–2005 30 m aastas. Oluline taandumine toimus ka 2006. aastal. Viimase kümne aasta jooksul kaotas see veel 1 km.
Mõõtmiste tegemise aja jooksul on liustik vaid nelja aastaga mõne meetri võrra edasi liikunud. Kuna suured liustikud reageerivad lühiajalistele kliimamuutustele aeglaselt, ei saa neid edusamme arvestada eelmise talve kogunemistsooni sademete suurenemisega. Jäärinde vasakule ja paremale jäävatele kõrgetele moreenidele, mis on endiselt peaaegu ilma võsastumisteta, on näha tohutult palju jääd, mida "väikese jääaja" lõpus 19. sajandi keskel seal veel alla suruti.
2017. aastal hakkasid teadlased liustikujää kaitsmiseks välja töötama lume valmistamise süsteemi, mille eesmärk oli katta ruutkilomeetrid 13 meetri sügavuse lumega. Hinnanguliselt võib aastakümnepikkune kasutamine muuta pikkust 400–500 meetrit.
Rosegi liustik

Rosegi liustik (romanši: "Vadret da Roseg") on 4 km pikk liustik (2005) Bernina mäestikus Val Rosegis (Graubündeni kanton). 1973. aastal oli selle pindala 8,52 km².
Tschierva liustik

Tschierva liustik (romanši: "Vadret da Tschierva") on 4 km pikk liustik (2005) Bernina mäestikus Šveitsi Graubündeni kantonis. 1973. aastal oli selle pindala 6,2 km².
Palü liustik

Palü liustik (romanši: "Vadret da Palü") on 3,5 km pikk liustik (2005) Piz Palü kaguküljel Bernina mäestikus. See kuulub Poschiavo orgu Graubündeni kantonis. 1973. aastal oli selle pindala 6,47 km².
Liustiku põhja 2322 m kõrgusele on tekkinud järv. Liustikujärvest allpool on veel üks järv, Lago Palü. Mõlema järve juurde jõuab kergesti Bernina raudtee Alp Grümi raudteejaamast.
Salininkai

Salininkai (poola keeles "Soleniki") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Salininkai piirneb lõunas Kelmijaga, põhjas Kirtimaiga, läänes Raisteliaiga, loodes Ąžuolijaiga ja Dilgynėga, kirdes Pupinėga ning idas Kuzmiškėsega.
Salininkais on postkontor ja raamatukogu, haridust annab Salininkai gümnaasium.
Salininkai küla ja mõisa on esmamainitud XVI sajandil. 1629. aastal oli sealse mõisa omanik Mikalojus Brosnickis. XVII sajandil läks see Goreckiste suguvõsa valdusse. XIX sajandi teisel poolel omandasid mõisa Vrublevskid. 1923. aastal kuulus mõisale 197 tiinu maad.
1949. aastal hakati mõisakompleksi asemele rajama maaparandajate asulat. Elanike veega varustamiseks rajati arteesia kaev, Salininkaisse rajati ka kaks paisjärve. Maaparandajate tarbeks asutati autobaas, mis oli Vilniuse rajoonis suurim.
Muinsuskaitse all on Salininkai mõisa klassitsistlikus stiilis ait.
Kuzmiškės

Kuzmiškės (poola keeles "Kuźmiszki") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Kuzmiškės piirneb idas Pupinėga, lõunas Mickūnaiga, läänes aga Salininkaiga.
Linnaossa jääb Kuzmiškėse kalmistu
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla.
Enn Leisson

Enn Leisson (11. juuli 1942 – 10. juuni 1998) oli eesti poliitik ja ajakirjanik.
Leisson oli Eesti Vabariigi Ülemnõukogu, Eesti Kongressi ja Põhiseaduse Assamblee liige. Ülemnõukogus oli ta riigikaitsekomisjoni liige kuni 8. novembrini 1990 ja alates 8. novembrist 1990 rahvussuhete komisjon aseesimees. Ta oli ka Rahvarinde volikogu liige.
Ta oli dokumentaalfilmide "BAM - 520 km", "Enne päikeseloojangut" ja "Seal Siberis Baikali taga" stsenarist.
Mickūnai

Mickūnai (poola keeles "Mickuny") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Mickūnai piirneb põhjas Kuzmiškėsega, idas Klebniškėsega, lõunas Barkiškėsega, läänes aga Kelmijaga.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Selle alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Barkiškės

Barkiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Barkiškės piirneb põhjas Mickūnaiga ja Klebniškėsega, idas Baraškosega ning läänes Kelmijaga.
Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimelise küla maad. XX sajandi keskpaiku jagati Barkiškės kaheks: põhjapoolne osa hakkas kuuluma Juodšiliai külanõukokku, lõunapoolne aga Rudamina külanõukokku. Põhjapoolsema Barkiškėse alad liideti Vilniusega 1996. aastal.
Baraškos

Baraškos on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Baraškos piirneb põhjas Daškūnaiga, loodes Klebniškėsega, läänes aga Barkiškėsega.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimelise küla põhjapoolsem osa. Aastal 1979 oli seal 28 elanikku. Aastal 1989 oli elanikke 17. Baraškose alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Klebniškės

Klebniškės (poola keeles "Chlebniszki") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Klebniškės piirneb läänes Mickūnaiga, lõunas Barkiškėsega, kagus Baraškosega, kirdes aga Daškūnaiga.
Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimelise küla maad. Klebniškėse alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Daškūnai

Daškūnai (poola keeles "Daszkuny") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Daškūnai piirneb põhjas Pupinėga, edelas Klebniškėsega, lõunas Baraškosega, idas aga Katiliškėsega.
Praeguse linnaosa kohal asusid varem samanimelise küla maad. Daškūnai alad liideti Vilniusega aastal 1996.
Pupinė

Pupinė (poola keeles "Popowszczyzna") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Pupinė piirneb põhjas Pakupečiaiga, läänes Kuzmiškėsega, lõunas Daškūnaiga, idas aga Ąžuolynėga ja Basiukaiga.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Pakupečiai

Pakupečiai (poola keeles "Podkopcowo") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Pakupečiai piirneb loodes Kirtimaiga, lõunas Pupinėga, idas aga Ąžuolynėga ja Lydos Keliasega.
Pakupečiaisse jääb Kuprijoniškėse parkmets.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline huutor. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996. Hiljem on linnaosa laienenud huutori ja Vilniuse lennujaama vahelistele aladele.
Kirtimai

Kirtimai (poola keeles "Porubanek") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Kirtimai piirneb lõunas Salininkaiga, läänes Dilgynėga, loodes Burbiškėsega, kagus Pakupečiaiga, idas Kuprijoniškėsega, kirdes Naujininkaiga.
Kirtimai on tähtis transpordisõlm, seal asuvad Vilniuse lennujaam ja Kirtimai raudteejaam ning transpordiettevõtted Schenker ja Revival Svoris. Linnaosa on ka oluline tööstuskeskus, seal tegutseb ligi 800 ettevõtet. Kirtimais elab Leedu suurim mustlaste kogukond, linnaosa viiesajast elanikust on ligi 400 mustlased. Linnaosa lõunapoolses otsas asuvad suvilapiirkonnad.
Kirtimai nimi tuleneb tõenäoliselt tõlkevastena sealsest slaavi päritolu nimetusest. Nimi on tulnud asula asukohast metsade serval. Sealsed mustlased kutsuvad linnaosa Parubankaks.
Kirtimai asulas, raudteejaamas ja Vrublevskitele kuulunud Podrubanoki karjamõisas oli 1905. aastal kokku 73 elanikku. 1931. aastal oli seal 30 elanikku. Aastail 1927–1928 rajas lennundusettevõte LOT sinna lennujaama rajatised, 1932. aastal alustati Vilniuse lennujaamast regulaarseid lende Varssavisse. Lennujaama juurde rajati kool ja muud teenindavad asutused, ka raudteejaam sai uued hooned. Nõnda kujunes Kirtimai aleviks. 1939. aastal rajati Kirtimaisse Nõukogude sõjaväebaas. Nõukogude perioodil hakkas Kirtimai kuuluma Vilniuse koosseisu. Sealne kultuurimaja on 2001. aastast romade kogukonna keskus.
Muinsuskaitse all on Vilniuse lennujaama hoone.
&lt;/table&gt;
Naujininkai

Naujininkai (poola keeles "Nowy Świat") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Naujininkai valla territooriumil. Naujininkai piirneb lõunas Kirtimai, põhjas Naujamiestise, läänes Burbiškėse, idas Liepkalnise ja kirdes Rasosega.
Naujininkai põhjapiiril asub Vilniuse raudteejaam. Linnaosas on ka mitu kalmistut: tatarlaste kalmistu, vanausuliste kalmistu, karaiidide kalmistu ja lõunapiirile rajatud Liepnynė kalmistu. Sealne vanausuliste kirik valmis aastail 1830–1906 ja õigeusu kirik 1898. aastal. Naujininkais asub polikliinik, seal on ka raamatukogu ja postkontor. Haridust annavad gümnaasium, muusikakool ja kolm põhikooli.
Naujininkai kujunes vanausuliste kalmistu juurde, kuhu rajati 1830. aastal ka väike puidust vanausuliste kabel. Hiljem otsustati see kirikuks ümber ehitada, 1900. aastal alustati puidust hoone asemele kivist hoone rajamist.
XIX sajandi teisel poolel läks enamik tööstusettevõtteid üle aurujõule, mis tõi ka kaasa vajaduse korstnate järele. Nõnda rajati Naujininkaisse ettevõte, mis hakkas tootma kõike korstnaehituseks vajalikku. Selle järgi hakkasid kohalikud piirkonda kutsuma "Kaminai"'ks ("kaminas" on leedu keeles korsten). Südalinna asukad andsid aga piirkonnale nime "Nowy Świat" ('uus maailm'). Raudteejaama läheduse tõttu hakati sinna rajama ka muid ettevõtteid, mis vajasid raudteetransporti, lisaks ehitati sinna rohkesti ladusid. Naujininkai kujunes nii töölisasulaks.
1939. aastal asusid Naujininkaisse esimesed Nõukogude väeosad, hiljem rajati sinna ka sõjaväebaas. 
Muinsuskaitse all on Naujininkai tulpkabel, vanausuliste kirik ja selle kõrval asuv elamu.
Dovženko-nimeline filmistuudio

Dovženko-nimeline filmistuudio on Ukraina riiklik filmistuudio, mis asub Kiievis ja on saanud nime režissöör Aleksandr Dovženko järgi.
Stuudio ajaloost.
Kiievi filmistuudio otsustati rajada 1925. aastal ning selle hoonekompleks ehitati valmis aastatel 1926–1928. See oli esimene suurem filmistuudio Nõukogude Liidus, mis pidi tootma 60–100 filmi aastas ehk sama palju kui teised Nõukogude Liidu filmistuudiod kokku.
Filmistuudio on rajatud 30 ha suurusele maa-alale ning ehituskompleksi hoonete kogumaht on ligikaudu 135 000 m³. Stuudio kasutab kuut paviljoni, keskse filmipaviljoni mõõtmed on 36x105 m, kõrgus 16 m.
Filmistuudio on kandnud järgmisi nimetusi: 
Filmid.
Esimest mängufilmi hakati tegema 1927. aastal, kui ehitus polnud veel lõpetatud. Dziga Vertov filmis Kiievi kinovabrikus esimese nõukogude helindatud dokumentaalfilmi "Donbassi sümfoonia". 1929. aastal valmis juba kümme filmi. 1930. aastatel toodeti ka helindatud värvifilme. Kõige silmapaistvamad sõjaeelsetest filmidest olid Aleksander Dovženko "Maa" ning Dziga Vertovi "Mees filmikaameraga", mis said rahvusvahelise tunnustuse. Ameerika Ühendriikide filmikriitikute auhinna sai 1944. aastal Mark Donskoi film "Vikerkaar".
Ukraina filmikunsti ja filmistuudio ajaloos olid kõige edukamad 1960.–1970. aastad. Valmisid sellised Nõukogude Liidus suure populaarsuse saanud filmid nagu "Lahingusse lähevad ainult ässad" ("В бой идут одни старики"), "Unustatud esivanemate varjud" ("Тени забытых предков"), "Musta märgiga valge lind" ("Белая птица с чёрной отметиной"), "Kivirist" ("Каменный крест") jt. 1981. aastal valmis ajalooline mängufilm "Jaroslav Tark".
90 tegutsemisaasta jooksul valmis filmistuudios ligi tuhat filmi.
Uus (perekonnanimi)

Uus on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Uus 374 inimesel: 175 mehel ja 199 naisel. Perekonnanimede levikult on Uus meeste puhul 371. kohal ja naiste puhul 345. kohal. Perekonnanimi Uus on levinuim Saare maakonnas.
Lukiškės

Lukiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Naujamiestise valla territooriumil. Lukiškės piirneb lõunas Naujamiestisega, läänes Vingisega, idas Vilniuse vanalinnaga, loodes üle Nerise jõe Žvėrynasega (ühendab kaks silda), põhjas Saltoniškėse ja Snipiškėsega (mõlemaga ühendab sild).
Lukiškėses asuvad Lukiškėse vangla ja Lukiškėse väljak.
Linnaosa nime päritolu pole kindlalt teada. Oletatakse, et see võib olla saanud nime tatari päritolu ülikult Lukas Petravičiuselt, kellele Vytautas suured maavaldused eraldas. Piirkonna varasem nimekuju oli ilmselt "Luka", Samas viitab see ka võimalikule slaavi päritolule, kuna linnaosa asub Nerise luhal, ja luht on mitmes slaavi keeles "luka". On ka oletatud leedu päritolu, kuna "luknas" tähendab maasääre taga olevat lahesoppi ja Nerise käänakud võisid sellele nimele ka põhjust anda.
Taurakalnise mäel asub vana kalvinistide kalmistu.
Algselt oli piirkonna ajalugu seotud Vingisega. Kui sinna asusid jesuiidid, sai sealne ala nimeks Jėzuitų Lukiškės, linnale lähem ala ehk siis praegune Lukiškėse territoorium hakkas kandma nime Totorių Lukiškės ehk Totorija. Lukiškėse nimi oli ka praegusest linnaosast lõunasse jäävatel Astikastele kuulunud aladel, mis kandsid nime "Mažoji Lukiškės".
XVII sajandil kujunes Lukiškės Vilniuse eeslinnaks, kus oli kolm tänavat. Sinna rajati ka Vilniuse kalmistu, mille juurde dominiiklased rajasid aastal 1642 ka kiriku ja hiljem kloostri. Aastal 1677 moodustati sinna ka kihelkond, mis likvideeriti aastal 1948. Sealne kant põletati Põhjasõja ajal maha.
Aastal 1772 ehitati uus kirik, aastal 1739 uus kloostrihoone. Need olid esimesed Lukiškėsesse püstitatud kivihooned. Aastal 1860 rajati linnaossa turuplats (Lukiškėse väljak). XIX sajandi teisel poolel liideti piirkond ametlikult Vilniusega. Aastal 1897 rajati sinna kohtuhoone, järgmisel aastal vangla. Aastal 1908 rajas Juozapas Montvila sinna kolmekorruseliste korterelamute rajooni, mistõttu piirkonda kutsi mõnda aega Montvila kolooniaks.
Nõukogude perioodil ehitati sinna Leedu Rahvusraamatukogu hoone ja Leedu Riiklik Ooperi- ja Balletiteater.
Suurem osa Lukiškėsest on muinsuskaitse all olev piirkond. Ka paljud sealsed majad on muinsuskaitse all.
2032

2032. aasta (MMXXXII) on 21. sajandi 32. aasta. See algab neljapäevaga ja on liigaasta.
Naujamiestis (Vilnius)

Naujamiestis on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Naujamiestise valla territooriumil. Naujamiestis piirneb lõunas Naujininkaiga, läänes Vilkpėdėga, idas Vilniuse vanalinnaga, põhjas aga Lukiškėsega.
Naujamiestis on tähtis transpordisõlm. Seal asuvad Vilniuse bussijaam ja Vilniuse raudteejaam. Linnaosas tegutsevad arvukad ettevõtted, seal asub mitme tähtsama Leedu kommertspanga (SEB, Luminor) kohalik peakorter. Naujamiestises asuvad ka mitmed saatkonnad.
Linnaosa hakkas kujunema Peterburi–Varssavi raudtee valmimise järel. 1875. aastal koostati sealse uue linnaosa planeering, mis nägi ette korrapärast tänavavõrgustikku. Suuremalt jaolt kujunes sealne ala hoonestatuks XIX sajandi lõpus.
Suurem osa Naujamiestisest on piirkonnana muinsuskaitse all, ka paljud majad on muinsuskaitse all. Kaitse all on ka depoo, raudteejaama hoonetekompleks, arteesia kaev ja Beržynase karjamõisa hoone.
Kasemaa

Kasemaa on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kasemaa 325 inimesel: 162 mehel ja 163 naisel. Perekonnanimede levikult on Kasemaa meeste puhul 415. kohal ja naiste puhul 462. kohal. Nimi on levinuim Järva maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 8,03.
Kuningas (perekonnanimi)

Kuningas on eesti perekonnanimi. 
Perekonnanime Kuningas (ka Kunningas, Kunnigas) on pandud viies mõisavallas Pärnu-, Tartu-, Võru- ja Virumaal.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kuningas 410 inimesel (183 mehel ja 227 naisel). Perekonnanimede levikult oli Kuningas meeste puhul 347. ja naiste puhul 278. kohal. Levinuim oli see Pärnu maakonnas, kus seda oli 10 000 elaniku kohta 9,79.
Laks

Laks on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Laks 335 inimesel: 156 mehel ja 179 naisel. Perekonnanimede levikult on Laks meeste puhul 443. kohal ja naiste puhul 402. kohal. Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 8,57.
Kutsar (perekonnanimi)

Kutsar on eesti perekonnanimi.
2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kutsar 366 inimesel: 177 mehel ja 189 naisel. Perekonnanimede levikult on Kutsar meeste puhul 363. kohal ja naiste puhul 372. kohal. Nimi on levinuim Valga maakonnas, kus neid on 10 000 elaniku kohta 17,14.
Limburgikeelne Vikipeedia

Limburgikeelne Vikipeedia (limburgi keeles "Limburgse Wikipedia") on Vikipeedia limburgikeelne versioon.
Limburgikeelsele Vikipeediale pandi alus 2004. aasta detsembris.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon, ja lehekülge. Seal on registreeritud kasutajat (kellest aktiivseid on ) ja administraatorit.
Paupys

Paupys on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Senamiestise valla territooriumil. Paupys piirneb lõunas Rasų kolonijaga, idas Markučiaiga, läänes Vilniuse vanalinnaga, põhjas üle Vilnia jõe Užupisega.
Linnaosa on pikka aega olnud tööstuspiirkond. Paupyse nimi tuleneb tõenäoliselt valgevene keelest, kus selle vanem nimekuju tähendas üleujutatavat luhta.
Tegemist on vanima Vilniuse eeslinnaga. XIV sajandil rajati sinna parkimistöökoda, mille juures oli ka 15 tööliste maja. XVIII sajandi alguses rajas töökoja omanik endale kivist maja, mis oli ka linnaosa esimene kivist hoone.
Paupyses on kolm allikat, mille vesi puidust torustiku kaudu Vilniust veega varustas. XVII sajandil rajati sinna paberivabrik, mis tegutses XVIII sajandi keskpaigani, hiljem rajasid Tiesenhausenid sinna veski. 1830. aastal rajati sinna sünagoog. 1897. aastal oli Paupyses 2965 elanikku. XIX sajandil oli Paupyses looma- ja kalaturg.
1939. aastal kandis Paupys nime "Paplauja eeslinn". Nõukogude perioodil asuti sinna rajama tööstusettevõtteid: 1946. aastal rajati sinna parkimistöökoda, 1948. aastal elektriliste mõõteriistade vabrik. 1956. aastal valmis raudbetoonkonstruktsioonide vabrik ning ketrus- ja kudumisvabrik Audėjas. 1959. aastal avati Paupysis Feliks Dzeržinski majamuuseum. Tehaste rajamise käigus hävitati suur osa varasemast hoonestusest.
Suurem osa Paupysist on piirkonnana muinsuskaitse all. Muinsuskaitse all on üle Vilnia viiv sild, Samuil Holsteini nahavabriku hooned ja kümme maja.
Zeelandikeelne Vikipeedia

Zeelandikeelne Vikipeedia (zeelandi keeles "Zeêuwstaelihe Wikipedia") on Vikipeedia zeelandikeelne versioon.
Zeelandikeelsele Vikipeediale pandi alus 2005. aastal. 
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Vender (perekonnanimi)

Vender on perekonnanimi.
Perekonnanime Vender (Wender) on pandud kuues mõisavallas Viljandi-, Harju- ja Virumaal.
Nimede eestistamisel määrati Venderi-nimelistele isikutele uueks perekonnanimeks Meidla, Ruusna, Toompuu, Vallimäe, Veemets, Velgre, Vendla ja Vergi.
Johan Elm

Johan Elm (sündinud 23. märtsil 1991) on eesti lavastaja ja dramaturg.
Ta on lõpetanud 2010. aastal Vanalinna Hariduskolleegiumi, 2013. aastal Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal ning 2018. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli lavastaja erialal (28. lend).
2022. aastast õppinud EMTA lavakunstikooli magistriõppes. 
Ta töötab alates 2018. aastast vabakutselisena. Lisaks lavastamisele on ta näidelnud nii teatrilavastustes kui ka filmis. 
Johan Elm on Eesti Teatriliidu (2018), Eesti Näitlejate Liidu (2018) ning Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige (2020).
Livigno Alpid

Livigno Alpid on mäestik Ida-Šveitsi ja Põhja-Itaalia Alpides, Itaalia Livigno küla ümbruses. Neid peetakse Kesk-Ida-Alpide osaks.
Livigno Alpid on eraldatud Bernina mäestikust edelas Bernina kuruga; Albula Alpidest loodes Ülem-Engadini oruga; Sesvenna Alpidest kirdes Spöli oruga; Ortleri Alpidest idas Passo di Fraéle ja Adda ülemise oruga (Valtellina).
Livigno Alpidest voolavad välja Adda, Inni ja Romi (Adige lisajõgi) jõed.
Tipud.
Livigno Alpide peamised tipud on:
Kurud.
Livigno Alpide peamised kurud on:
Heckler &amp; Koch HK433

Heckler &amp; Koch HK433 on Saksamaa modulaar-rünnakvintpüss, mis on padrunile 5.56×45 mm NATO konstrueeritud relvade Heckler &amp; Koch G36 ja Heckler &amp; Koch HK416 baasil.
Heckler &amp; Koch konstrueeris relva nii, et seda saaks kasutada võimalikult sarnaselt eelmainitud relvadega. Kõik põhilised relvaosad on modulaarsed, mis tähendab, et vajaduse korral saab neid lahinguväljal moodulitena välja vahetada.
Bergamo Alpid

Bergamo Alpid (itaalia: "Alpi Orobie") on mäestik Itaalia Alpides. See asub Põhja-Lombardias ja on saanud nime Bergamo linna järgi mägedest lõunas. Ida-Alpides paneb Alpiklubi süsteem selle Lääne-Lubjakivialpidesse, samas SOIUSA süsteem paneb selle Kagu-Alpidesse.
Tipud.
Bergamo Alpide peamised tipud on:
Kurud.
Bergamo Alpide peamised mäekurud on:
Jevgeni Gaitšuk

Jevgeni Gaitšuk (sündinud 28. veebruaril 1943) on Eesti näitleja ja lavastaja.
Ta on lõpetanud 1966. aastal Kiievi Teatriinstituudi näitleja ja lavastaja erialal. Töötas seejärel aastatel 1966–1968 Odessa Draamateatris näitlejana ja 1968–2002 Vene Draamateatris näitlejana. Alates 2002. aastast on ta vabakutseline.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Liidia Golovataja.
Rasų kolonija

Rasų kolonija on Vilniuse linnaosa, mis asub linna keskosas Senamiestise valla territooriumil. Rasų kolonija piirneb lõunas Rasosega, idas Markučiaiga, loodes Vilniuse vanalinnaga, põhjas aga Paupysiga.
Linnaosa asukohas asusid XVIII sajandil pargid ja aiad. XIX sajandi alguses oli ala Czapskite valduses. 1898. aastal ostis Juzapas Montvila need maad Veronika Ziberg-Platerilt. 
Ostetud maa-aladele rajati korrapärane tänavavõrgustik, suurem osa alast hoonestati. Valdavalt rajati sinna kahekorruselisi hooneid, linnast kaugemale jäävasse ossa ka Vladislovas Stipulkovskise projekteeritud kahekorruselisi individuaalelamuid. 1900. aastal rajati sinna August Kleini projekteeritud individuaalelamuid. Lisaks tüüpprojekti järgi ehitatud majadele ehitati piirkonda ka kolm V. Stipulkovskise eriprojektiga elamut. 1902. aastaks olid ehitustööd lõpetatud. 1903. aastal valmis linnaosas veel A. Kleini projekteeritud kindralmajor A. Mušnikovi villa.
Rasų kolonija on piirkonnana muinsuskaitse all. Muinsuskaitse all on ka Aleksandr Mušnikovi villa, kaks sealset maja ja üks majapidamishoone.
Bregaglia mäestik

 Bregaglia mäestik on väike rühm peamiselt graniidist mägesid Šveitsi Graubündeni kantonis ja Põhja-Itaalia Sondrio provintsis. See saab oma nime osaliselt Šveitsi, osaliselt Itaalia orult, "Val Bregaglialt", ja on saksa keeles tuntud kui "Bergell". Teised nimed, mida mäestiku kohta kasutatakse, on Val Masino Alpid ja peaseljandiku kirjeldamiseks Masino-Bregaglia-Disgrazia. Vicosoprano (1067 m) on peamine asula mäestiku Šveitsi poolel.
Mäestik on populaarne mägironimise sihtkoht ja hõlmab selliseid tippe nagu Monte Disgrazia, Piz Cengalo ja Piz Badile. Tuntud mägironijad, kes on piirkonnaga seotud ja on teinud mäestikus märkimisväärseid esimesi tõuse, on näiteks Leslie Stephen, Douglas Freshfield, W. A. B. Coolidge, Christian Klucker, Paul Güssfeldt ja Riccardo Cassin.
Köisraudtee kulgeb Pranzairast Albigna järveni ja Albigna hütt (2331 m) on veel 30–45 minutilise jalutuskäigu kaugusel ida pool paisu.
Liustikud.
Peamised liustikud:
Kristiina Jalasto

Kristiina Jalasto (sündinud 29. jaanuaril 1985. aastal) on eesti dramaturg.
Ta lõpetas 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli dramaturgina (25.lend). 
Aastatel 2012–2014 töötas Tallinna Linnateatris dramaturgina, alates 2014. aastast töötab samas etenduse juhina.
Tim Janson

Tim Janson (sündinud 1. oktoobril 1969) on eesti dramaturg ja näitekirjanik.
Ta lõpetas 1992. aastal Tallinna Pedagoogiline Instituudi kultuuriteaduskonna režii erialal.
Romanšikeelne Vikipeedia

Romanšikeelne Vikipeedia (romanši keeles "Vichipedia rumantscha") on Vikipeedia romanšikeelne versioon. 
Romanšikeelsele Vikipeediale pandi alus 2003. aastal.
Seal on artiklit, millega see on artiklite arvult . keeleversioon.
Stepan Vostretsov

Stepan Vostretsov (vene keeles Степан Сергеевич Вострецов; 29. detsember 1883 Ufa kubermang – 2. mai 1932 Novotšerkassk) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane.
Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs

Sümboolne relee- ja lülitusskeemide analüüs on Claude E. Shannon'i magistritöö pealkiri, mille ta 1937. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis (MIT's). Oma väitekirjas tõestas Shannon, et Boole'i algebraga saab lihtsustada automaatsete telefonijaamade releepaigutusi. Shannon tõestas, et Boole'i algebraülesandeid peaks olema võimalik lahendada kasutades spetsiifilisi releedepaigutusi.
Releede binaaromaduste kasutamine loogikafunktsioonide loomiseks on põhimõtteliselt kõikide elektrooniliste digitaalarvutite aluseks. Shannoni teadustöö sai elektrotehnika kogukonna seas tuntuks Teise maailmasõja ajal ja pärast seda. Enne seda olid loogikaskeemide kavandamisel kasutatavad põhimõtted "ad hoc" ja puudus hea seletav teooria.
Psühholoog Howard Gardner ütles Shannoni töö kohta, et tegu on "selle sajandi kõige olulisema ja ühtlasi ka kõige kuulsama magistritööga". 1940. aastal sai Shannon tänu sellele tööle ameerika inseneride Alfred Noble'i preemia (mitte segi ajada Nobeli auhinnaga).
Shock G

Shock G (õieti Gregory Edward Jacobs; 25. august 1963 New York, Brooklyni linnaosa – 22. aprill 2021 Tampa, Florida) oli Ameerika Ühendriikide räppar.
Ta oli tuntud ansambli Digital Underground juhtliikmena.
22. aprillil 2021 leiti ta hotellitoast surnuna, surma põhjuseks narkootikumi üledoos.
Vyšší Brod

Vyšší Brod (saksa keeles "Hohenfurth") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Český Krumlovi ringkonnas. Vyšší Brod asub Vltava jõe ääres, Austria piirist natuke rohkem kui 4,5 km kaugusel, Český Krumlovist ligikaudu 22 km lõunas ja České Budějovicest umbes 41 km lõunaedelas.
Vyšší Brod on Tšehhi lõunapoolseim linn. Linn asub merepinnast 571 meetri kõrgusel.
Vyšší Brodi klooster rajati 1259. aastal. Linnaõigused sai Vyšší Brod 1870. aastal.
Vyšší Brodi vanalinn on alates 22. septembrist 1995 ajalooline linnakaitseala.
Eesti Teaduslik Instituut

Eesti Teaduslik Instituut ("Institutum Litterarum Estonicum") oli 1953. aastast kuni 1990. aastate alguseni Stockholmis tegutsenud eesti kõrgem akadeemiline uurimis- ja õppeasutus.
Instituudi eelkäija oli Eesti Teadusliku Seltsi Rootsis juurde 1952. aastal asutatud Eesti Rahvuslike ja Kodumaiste Teaduste Instituut, mille õppetöö algas 1952. aastal.
1953. aastal instituut iseseisvus. Eesti Teadusliku Instituudi juhataja oli kuni 1961. aastani Richard Indreko ja pärast tema surma, aastail 1962–1984, Gustav Ränk. Instituudil oli filosoofia- ja õigusteaduskond, tegevliikmed (õppejõud ja uurijad), kirjavahetajad ning auliikmed ning üliõpilased.
Õppejõudude hulka kuulusid Johannes Aavik, Ilmar Arens, Evald Blumfeldt, Timotheus Grünthal, Richard Indreko, Henno Jänes, Edgar Kant, Julius Mägiste, Paul Poom, Richard Ränk, Andrus Saareste, Arnold Soom, Armin Tuulse jt.
8. aprillil 1957 toimunud Eesti Teadusliku Instituudi Üliõpilaskonna koosolek 10 immatrikuleeritu ja 3 vabakuulaja osavõtul, kus võeti vastu üliõpilaskonna põhikiri ja valiti juhatus (esimees Adolf Mossin, Paul Laan ja Veronica Vinter). Sel puhul levitatud ringkirjas on öeldud: "Praegu on ETI immatrikuleerituid 43 ja vabakuulajaid 98. Juhatus loodab, et esimene arv peagi ületab teise. On oluline, et ETI ümber koonduks võimalikult palju eesti pealekasvavat noorust, samuti neid, kes oma õpingud muudel aladel on juba lõpule viinud, et edasi kanda rahvuslikku teadust. Juhatus on veendunud, et neid teadmisi saavad kõik kord kasutada kodumaal, kuna ETI on ainukene Vaba Eesti teadust viljelev kõrgem õppeasutus."
Kuni 1964. aastani toimus õppetegevus loengute, tentaamenite ja eksamitega. Õppemaks puudus, oli immatrikulatsioonimaks neile, kes kavatsesid eksamit teha.
Instituudi väljaandel on ilmunud kaheksa erialabibliograafiat, neli õigusteaduse õpikut ja biograafiline teatmik "Eesti teadlased väljaspool kodumaad".
Instituudi tegevus lõppes "tegijate puudusel". 1995. aastal toodi instituudi arhiiv Eestisse ja anti üle Tartu Ülikooli Raamatukogule.
AN-94

AN-94 (vene keeles "5,45-мм автомат Никонова обр. 1987 г. / АН-94 «Абака́н»", GRAU tähistus 6P33) on Venemaa ründevintpüss. AN-94 nimi on tuletatud relva konstrueerija Gennadi Nikonovi nime initsiaalidest ning selle valmimisaastast 1994. Nikonov töötas enne seda Nikonovi kuulipilduja kallal, mis lõpuks ei valminudki.
AN-94 konstrueeriti Venemaa Föderatsiooni relvajõudude kasutuses olnud AK-74 automaatide potentsiaalseks asenduseks. Kõrge hinna ja keerulise ehituse tõttu AN-94 lõpuks AK-74 ei asendanud, kuid see on praegu piiratud määral eriotstarbelise relvana kasutusel.
AN-94 iseloomulik unikaalne omadus on esimese kahe lasu tuntava tagasilöögi viivitus. Väidetavalt suurendab see lahinguolukorras relva täpsust. AN-94 on ka unikaalne kahelasuliste lühivalangute režiim, millega saab minutis lasta kuni 1800 lasku.
Piromontas

Piromontas on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Šnipiškėse vallas Šnipiškėse linnaosas.
Piromontase nime on esmamainitud Vilniuse 1875. aasta perspektiivplaanis. Piirkond on nime saanud Stanisław Pióro maavalduse järgi, mis seal asus. XVIII sajandil oli sinna rajatud kivist häärber, mille taga oli terrassidena Nerise suunas laskuv park. XIX sajandi lõpuaastatel rajas Hilarijus Raduškevičius selle asemele uusgooti stiilis lossi.
Hoonestamata alad omandas pankur Juozapas Montvila, kes neid alasid hoonestama asus. Sealsed elamud projekteeris algul Vladislovas Stipulkovskis, hiljem aga August Klein. 1900. aastaks oli Piromontase hoonestamine lõpetatud.
Piromontase lõunaosa kuulub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade muinsuskaitsevööndisse, asumi põhjaosa on eraldi kompleksina muinsuskaitse all. Üksikobjektina on kaitse alla võetud maja aadressil Lvovo g. 7.
Led Zeppelin (album)

"Led Zeppelin" on ansambli Led Zeppelin esimene stuudioalbum. See ilmus Ameerika Ühendriikides 12. jaanuaril 1969 ja Suurbritannias 31. märtsil samal aastal.
Albumi materjal salvestati 1968. aasta oktoobris, varsti pärast ansambli moodustamist Londonis Olympic Studios helistuudios.
Album saavutas edu nii Ameerika Ühendriikides kui ka Suurbritannias, kus jõudis albumimüügi edetabeli esikümnesse. 
Albumi kaanepilt kujutab õhulaeva Hindenburg katastroofi.
Skansenas

Skansenas on Vilniuse asum, mis asub linna keskosas Šnipiškėse vallas Šnipiškėse linnaosas.
Vilniuse 1875. aasta perspektiivplaanis nähti ette uus tänav (Giedraičių gatvė). 1890. aastast kuni XX sajandi alguseni rajati sinna palju puidust elamuid. 
Piirkond on nime saanud Stockholmis asuva Skanseni järgi, kuna sealset puitarhitektuuri arvati meenutavat sealset piirkonda. Tänavad kavandati nelinurkse põhiplaaniga, osa neist ka sillutati.
Skansenase lõunaosa kuulub Vilniuse vanalinna ja eeslinnade muinsuskaitsevööndisse, asumi põhjaosa on eraldi kompleksina muinsuskaitse all. Ka on üksikobjektina kaitse alla võetud kaheksa sealset maja või hoonetekompleksi.
Katiliškės

Katiliškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Katiliškės piirneb läänes Daškūnaiga, põhjas aga Basiukaiga.
Linnaosa on tekkinud samanimelise huutori läänepoolsesse ossa. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Basiukai

Basiukai (poola keeles "Bosacka") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Basiukai piirneb põhjas Ąžuolijaiga, läänes Pupinėga, lõunas aga Katiliškėsega.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline huutor. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Štraih

Štraih (algupäraselt "Streich", enne venestatud "Штрайх" retranskribeerimist eesti keelde) on Saksamaa juurtega suguvõsa.
Muud andmed.
2025. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Štraih 5 mehel ja 6 naisel. Perekonnanimede levikult on Štraih meeste puhul 22367. ja naiste puhul 20715. kohal.
2025. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Streich alla viiel mehel ja alla viiel naisel. Perekonnanimede levikult on Streich meeste puhul 26373. ja naiste puhul 44740. kohal.
Ąžuolynė

Ąžuolynė (ka Ąžuolijai, poola keeles "Dębniaki") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Ąžuolynė piirneb põhjas Rudaminos Keliasega, läänes Pupinėga ja Pakupečiaiga, lõunas aga Basiukaiga.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline huutor. Selle maad liideti Vilniusega aastal 1996.
Rudaminos Kelias

Rudaminos Kelias (tõlkes "Rudamina tee") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Rudamios Kelias piirneb põhjas Kuprioniškėsega, loodes Lydos Keliasega, edelas aga Ąžuolijaiga.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla, mis oli saanud nime kohalt Rudaminasse viiva tee ääres. Selle maad liideti Vilniusega 1996. aastal.
Lydos Kelias

Lydos Kelias (tõlkes "Lida tee") on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Lydos Kelias piirneb põhjas Kuprioniškėsega, kagus Rudaminos Keliasega ja läänes Pakupečiaiga.
Praeguse linnaosa kohal asus varem samanimeline küla, mis oli nime saanud asukoha järgi Lidasse viiva tee ääres. Selle maad liideti Vilniusega 1996. aastal.
Kuprioniškės

Kuprioniškės (ka Kuprijoniškės) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna lõunaosas Rasose valla territooriumil. Kuprioniškės piirneb edelas Lydos Keliasega, lõunas Rudaminos Keliasega, põhjas Liepkalnisega, läänes aga Kirtimaiga.
Linnaosa nimi tuleneb isikunimest Kuprijonas. XVI sajandil asus seal Kuprijonas Rudaminasele kuulunud mõis.
XIX sajandil eristati Kuprioniškėse küla ja karjamõisa. Aastal 1904 ostis Vilniuse raad karjamõisa, et sinna rajada tatarlaste ja karaiimide kalmistud. Aastal 1931 oli karjamõisa aladel 69 elanikku. Küla läänepoolne osa liideti Vilniusega aastal 1996, siis laienes linnaosa ka sinna.
Arg (Kabul)

Arg (puštu keeles ارګ; pärsia keeles ارگ; ‘tsitadell’) on palee Afganistanis Kabulis.
2021. aasta 15. augustil võtsid palee oma kontrolli alla Ţālebāni võitlejad, kes kuulutasid hilisõhtul välja Afganistani Islamiemiraadi.
Mohammad Vatandžar

Mohammad Aslam Vatandžar (puštu keeles محمد اسلم وطنجار‎; 1946 – 24. november 2000 Odessa) oli Afganistani kindral ja poliitik.
Tal oli oluline osa 1978. aasta revolutsioonis, milles kukutati Afganistani Vabariik ja alustasti sotsialistlike reformidega. Vatandžar oli hiljem Afganistani Demoraatliku Vabariigi valitseva Rahvademokraatliku partei (sisuliselt kompartei) poliitbüroo liige, tal oli suur roll 1990. aasta riigipöörde mahasurumises. (Kaitseminister Šahnavaz Tanai üritas koostöös islamiradikaali Hekmatjariga Nadžibulla nõukogudemeelset valitsust kukutada). 
Pärast Kabuli langemist 1992. aastal elas Vatandžar Moskvas, hiljem Ukrainas (tal oli suur pere ja ta ei omanud ei korterit, elamisluba ega ressursse, Vene kaitseministeerium ei osutanud oma endisele liitlasele mitte mingit abi). Suri Odessas vähki.
2021. aasta Talibani pealetung

2021. aasta Talibani pealetung on 1. mail 2021 alanud Talibani ja selle liitlaste pealetung Afganistani valitsuse ja selle liitlaste vastu. Pealetung algas Ameerika Ühendriikide vägede Afganistanist väljaviimisega.
Taliban vallutas pealetungi esimese kolme kuu jooksul märkimisväärse osa riigi maapiirkondadest, enda kontrolli alla võeti Afganistani 223 piirkonnast 73. Sellega isoleeriti linnapiirkonnad. Alates 6. augustist hakkas Taliban vallutama Afganistani linnu, 10. augustiks oli nende kontrolli all riigi 44 provintsikeskusest 32 ning 65% Afganistani pindalast.
Pealetung on märkimisväärne Talibani kontrolli all olevate alade laienemise ning nii riigisiseste kui rahvusvaheliste tagajärgede pärast. Ameerika Ühendriikide ametnikud hindasid 10. augustil, et pealinn Kabul langeb Talibani kätte 30 kuni 90 päeva jooksul. Viis päeva hiljem teatas Associated Press, et Taliban on jõudnud Kabuli ning ootab "võimu üleandmist".
Abdul Sattar Mirzakwal

Abdul Satar Sattar Mirzakwal (sündinud 1960) on Afganistani Islamivabariigi poliitik. Ta oli 19. juunil 2021 ametisse nimetatud Afganistani Islamivabariigi siseministri kohusetäitja. 15. augustil 2021 teatas ta kavast anda Kabul üle linna ja presidendipalee hõivanud Ţālebāni vägedele.
Anneli Porri

Anneli Porri (sündinud 8. augustil 1980) on kunstiteadlane ja kunstikriitik. 
2012. aastal kaitses ta Tallinna Ülikoolis magistritöö "Kohandav esteetika kaasaegses kunstis: teooria ja tõlgendus".
Ta õpetab Eesti Kunstiakadeemias kunstiteose analüüsi didaktikat ja galeriipedagoogikat. Ta on kureerinud arvukalt näitusi ning on nii kirjutaja, teadlase kui ka õppejõuna keskendunud kunstiharidusele.
Piret Viirpalu

Piret Viirpalu (sündinud 11. novembril 1970) on Kõrgema Kunstikooli Pallas rektor.
2008. aastal kaitses Viirpalu magistritöö teemal "Kunstiõpetuse õpetajate arusaamad kunstiõpetuse eesmärkidest ja sisust". 2022. aasta seisuga on ta Tartu Ülikoolis haridusteaduse doktorant. Varem on ta töötanud Tartu Lastekunstikooli direktorina, Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia kunstide ja tehnoloogia õpetaja ja programmijuhina ning Tartu Ülikooli kultuuriteaduste instituudi kunstiõpetuse ja metoodika assistendina.
Wind (perekonnanimi)

Wind on inglise päritolu topograafiline perekonnanimi kellelegi, kes elas raja, allee või tee lähedal. See on kõige populaarsem Kirde-Inglismaal, eriti Newcastle upon Tyne'is ja Sunderlandis. Perekonnanimi on aga populaarne ka Hollandis ja Taanis. Perekonnanimel on mitu õigekirjavormi, sealhulgas Waind, Wind, Wynd, Wain ja Wean.
Päritolu.
Wind pärineb 7. sajandi eelse vanainglise sõnast "gewindist". See kirjeldab kas inimest, kes elas eriti tuulise piirkonna, näiteks Kirde-Inglismaa ääres, või "käänulist" teed. Keskajal anti nime tõenäoliselt kiirele jooksjale või sõnumitoojale.
Perekonnanimi Wind leiti esmakordselt Loode-Inglismaal tseremoniaalses maakonnas Lancashire'is Windle'is koos Hardshawiga, alevikuga, sadakond West Derby kihelkonda ja liitu. "Enne Johannese valitsemist andis Windhull nime perekonnale, kelleks oli Edusa, Alan de Windhulli lesk, kes sai sellelt kuningalt kutse oma doweri vastu oma poja Alan de Windhulli vastu." 
Esinemissagedus, sagedus ja auaste piirkonnas.
Forebears.io andmetel võib seda perekonnanime kõige sagedamini esineda Ameerika Ühendriikides, järgnevad Saksamaa, Holland ja Taani.
Irdketas

Irdketas on andmekandja (kõvaketas, mälupulk, mälukaart), mida saab arvutist eemaldada.
Suhail Shaheen

Muhammad Suhail Shaheen (puštu keeles محمد سہیل شاہین) on Afganistani ajakirjanik ja diplomaat. 2021. aasta augusti seisuga oli ta tegev Katari büroos resideeriva Ţālebāni kõneisikuna.
Jüri Mäemat

Jüri Mäemat (sündinud 21. jaanuaril 1955) on pedagoog, alates 1979. aastast Pelgulinna Gümnaasiumi kunstiõpetaja ning 1999. aastal üks MTÜ Kunstihariduse Ühingu asutajatest ja juhatuse liige. Ta on lõpetanud 1980. aastal Tallinna Ülikoolis joonistamise, joonestamise ja tööõpetuse õpetajana. 
Mäemat õpetab süvaõppega kunstiklassides kunsti, kirjaõpetust, joonestamist ja skulptuuri, samuti osaleb eksperdina haridusministeeriumi atesteerimiskomisjonis ning 2006. aastal koostas ta kirjaõpetuse õpiku "Kaunis kiri" 7.–9. klassile, 2008. aastal oli kaasautor kunstikultuuri ajaloo töövihiku koostamisel.
Ta on alates 2018. aastast Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige.
Mirell Merirand

Mirell Merirand (sündinud 4. augustil 1981) on ringmajanduse ja iduettevõtluse õpetaja Vanalinna Hariduskolleegiumis. Ta on sihtasutuse Hariduskiirendi juht. Mirell Merirand asus 2020. aastal Estonian Business Schoolis tööle tooteportfelli hangete projektijuhina.
Liepkalnis

Liepkalnis (poola keeles Lipówka) on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kaguosas Rasose valla territooriumil. Liepkalnis piirneb läänes Naujininkaiga, lõunas Kuprioniškėsega, põhjas Rasosega, idas aga Ribiškėsega.
Linnaosas asuvad õigeusu kirik ja Liepkalnise õigeusu kalmistu. Seal paikneb Leedu Jalgpalliliidu peakorter, seal asub ka liidu staadion. Liepkalnises asub mäesuusakeskus.
Liepkalnis jääb osaliselt Pavilniai regionaalparki ja Ribiškėse maastikukaitsealale.
Aastal 1905 oli Liepkalnise ehk Lipovka eeslinnas 841 elanikku. Aastal 1931 oli elanikke 619..´
Ribiškės

Ribiškės on Vilniuse linnaosa, mis asub linna kaguosas Rasose valla territooriumil. Ribiškės piirneb kagus Kalnėnaiga, lõunas Kuprioniškėsega, idas Guriaiga, põhjas Puškinuvkaga, läänes Rasosega ja Liepkalnisega.
Ribiškės jääb Pavilniai regionaalparki ja Ribiškėse maastikukaitsealale.
Linnaosa nimi on slaavi keelte ja leedu keele hübriid. 1622. aastal rajas Vilniuse elanik Tomasz Bildziukiewicz sealsesse karjamõisa kalakasvatustiigi. Poola keeles on kala "ryba", see andis nime esimese poole, selle lõpuliide on aga leedupärane. Kuni XVII sajandini kasutati ka vanemat nimekuju "Lukėnai".
Algselt Potockitele kuulunud valdusest kujunes hiljem Vilniuse magistraatide mõis. XIX sajandi alguses rajati mõisa restoran. Piirkond kujunes populaarseks üliõpilaste väljasõidukohaks. 1838. aastal kaevasid üliõpilased lahti sealsed tumulused. Restoran kujunes aga vabamüürlaste kooskäimiskohaks.
1905. aastal oli Tyszkiewiczitele kuuluvas Ribiškėse mõisas, koolimajas, telliselöövi juures ja külas kokku 406 elanikku.