tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Andri Jarmolenko

Andri Mõkolajovõtš Jarmolenko (ukraina keeles Андрій Миколайович Ярмоленко; sündinud 23. oktoobril 1989 Leningradis) on Ukraina jalgpallur, kes mängib ründaja või ääremängijana Inglismaa Premier League'i klubis West Ham United ja Ukraina jalgpallikoondises.
Hooajal 2006–07 debüteeris ta Ukraina esiliigas Tšernigivi Desna meeskonnas.
Aastatel 2008–2017 mängis ta Kiievi Dinamos. Hooaegadel 2008–09, 2014–15 ja 2015–16 tuli ta Dinamoga Ukraina meistriks. Aastatel 2010–2017 lõi Jarmolenko seitsmel hooajal järjest Ukraina kõrgliigas vähemalt 11 väravat. Hooajal 2016–17 oli ta Ukraina kõrgliiga suurim väravakütt (15 väravat).
2017. aasta augustis sõlmis Jarmolenko nelja-aastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga Dortmundi Borussia, kuid siirdus juba aasta hiljem West Ham Unitedi. Esimesed kaks väravat lõi ta Inglismaa kõrgliigas 16. septembril 2018 mängus Evertoni vastu.
Ukraina jalgpallikoondises debüteeris Jarmolenko 5. septembril 2009 MM-i valikmängus Andorra vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta on alates 2012. aastast osalenud kolmedel Euroopa meistrivõistlustel, kuid esimese värava lõi ta alles oma kolmandatel Euroopa meistrivõistlustel, kui oli täpne 13. juunil 2021 toimunud alagrupi esimeses mängus Hollandi vastu.
Ajaleht Ukrainskiy Football on valinud Jarmolenko Ukraina aasta jalgpalluriks aastatel 2013, 2014, 2015 ja 2017.
Roman Jaremtšuk

Roman Olegovõtš Jaremtšuk (ukraina keeles Роман Олегович Яремчук; sündinud 27. novembril 1995 Lvivis) on Ukraina jalgpallur, kes mängib ründajana Hispaania kõrgliigaklubis Valencia ja Ukraina jalgpallikoondises.
2007. aastal liitus ta Kiievi Dinamo noortesüsteemiga. Ukraina kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2016–17 FK Oleksandrijas, kus ta mängis Dinamost laenul.
2017. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Gent. Debüüthooajal lõi ta Belgia kõrgliigas üheksa väravat. Hooajal 2020–21 lõi ta Belgia kõrgliigas 20 väravat.
2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Lissaboni Benfica. Hooajal 2021/22 lõi Jaremtšuk Portugali kõrgliigas kuus väravat, lisaks lõi ta kolm väravat UEFA Meistrite Liigas. Benficaga tuli ta sel hooajal Portugali meistriks.
2022. aasta augustis naasis Belgia kõrgliigasse, kui sõlmis nelja-aastase lepingu Club Brugge. 2023. aastal läks ta laenule Valenciasse.
Ukraina jalgpallikoondises debüteeris Jaremtšuk 6. septembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Tšehhi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 7. juunil 2019 EM-i valikmängus Serbia vastu. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 13. juunil lõi ta värava Hollandi vastu ja teises alagrupimängus 17. juunil värava Põhja-Makedoonia vastu.
Ruslan Malinovskõi

Ruslan Volodõmõrovõtš Malinovskõi (ukraina keeles Руслан Володимирович Маліновський; sündinud 4. mail 1993 Žõtomõris) on Ukraina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Itaalia kõrgliigaklubis Genoa ja Ukraina jalgpallikoondises.
2006. aastal liitus ta Donetski Šahtariga, kuid klubi põhimeeskonnas ta liigadebüüti ei teinud. Ukraina kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2013–14 Luhanski Zorja meeskonnas. Samal hooajal valiti ta Ukraina kõrgliiga hooaja parimaks noormängijaks.
Aastatel 2017–2019 mängis ta Belgia kõrgliigaklubis Genk. Hooajal 2018–19 lõi ta Belgia kõrgliigas 13 väravat ning tuli samal hooajal Genkiga Belgia meistriks.
2019. aasta juulis siirdus ta 13,7 miljoni euro eest Atalantasse. Esimese värava lõi ta klubi meeskonnas 22. oktoobril 2019 UEFA Meistrite Liiga alagrupimängus Manchester City vastu. Esimese värava Itaalia kõrgliigas lõi ta sama aasta 7. detsembril mängus Verona Hellase vastu. Hooajal 2020–21 oli Malinovskõi Itaalia kõrgliigas Romelu Lukaku kõrval enim väravasööte teinud mängija (kokku 11).
Hooaja 2022/23 teises pooles mängis Malinovskõi Prantsusmaa kõrgliigaklubis Marseille Olympique. 2023. aasta augustis läks ta Marseille'ist laenule Genoasse, kellega sõlmis 2024. aasta jaanuaris püsiva lepingu.
Ukraina jalgpallikoondises tegi Malinovskõi debüüdi 31. märtsil 2015 sõprusmängus Läti vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 10. oktoobril 2018 sõprusmängus Itaalia vastu. Ta kuulus Ukraina koondisse 2021. ja 2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Heorhi Buštšan

Georgi Mõkolajovõtš Buštšan (ukraina keeles Георгій Миколайович Бущан; sündinud 31. mail 1994 Odessas) on Ukraina jalgpallur, kes mängib väravavahina Ukraina kõrgliiga klubis Kiievi Dinamo ja Ukraina jalgpallikoondises.
Kiievi Dinamoga liitus ta 2010. aastal. Hooajal 2013–14 debüteeris ta klubi reservmeeskonnas Ukraina esiliigas. Klubi põhimeeskonnas on ta mänginud Ukraina kõrgliigas alates hooajast 2017–18. Hooajal 2019–20 kerkis ta Dinamo põhiväravavahi kohale. Hooajal 2020–21 tuli ta klubiga Ukraina meistriks.
Ukraina jalgpallikoondises debüteeris Buštšan 7. oktoobril 2020 Prantsusmaa vastu toimunud sõprusmängus, mis lõppes prantslaste 7:1 võiduga. Ta kuulub Ukraina koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Stefan Spirovski

Stefan Spirovski (makedoonia keeles Стефан Спировски; sündinud 23. augustil 1990 Bitolas) on Põhja-Makedoonia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Küprose kõrgliiga klubis AEK Larnaca ja Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises.
Aastatel 2007–2009 mängis ta Põhja-Makedoonia klubis FK Pelister. Seejärel siirdus ta Serbia kõrgliiga klubisse Čačaki FK Borac. 2014. aastal mängis ta Bulgaaria klubis Beroe. Aastatel 2015–2017 mängis ta Põhja-Makedoonia klubis FK Vardar, kellega tuli kolmel aastal järjest riigi meistriks.
Aastatel 2017–2019 mängis ta kaks hooaega Ungari kõrgliiga klubis Ferencvárosi ning tuli hooajal 2018–19 klubiga Ungari meistriks. Hooajal 2019–2020 mängis Iisraeli kõrgliiga klubis Tel Avivi Hapoel. Seejärel liitus ta AEK Larnacaga.
Põhja-Makedoonia jalgpallikoondises debüteeris Spirovski 10. augustil 2011 sõprusmängus Aserbaidžaani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. märtsil 2017 sõprusmängus Valgevene vastu. Ta kuulub Põhja-Makedoonia koondisse 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Meditsiiniuuringute Nõukogu

Meditsiiniuuringute Nõukogu (inglise keeles "Medical Research Council"; lühend MRC) on teadusorganisatsioon Suurbritannias, mis koordineerib ja rahastab riigis meditsiiniuuringuid. 
MRC loodi 1913. aastal. Alates 2018. aastast on Meditsiiniuuringute Nõukogu
Suurbritannia valitsuse ametkondadevälise riigiorgani UK Research and Innovation allosa. MRC on üks seitsmest uuringutenõukogust Suurbritannias.
MRC peakorter asub Swindonis.
MRC struktuuriüksused.
Meditsiiniuuringute Nõukogu finantseerimisel on üle riigi kümneid instituute, keskusi ja allüksusi ("units"), sealhulgas ülikoolide akadeemilisi struktuuriüksusi.
Parabellum MG 14

Parabellum MG 14 on 7,92-millimeetrise kaliibriga Saksa kuulipilduja. Seda tootis esimeseks maailmasõjaks Deutsche Waffen- und Munitionsfabriken. Tegu on kuulipilduja MG 08 ümberehitusega (MG 08 on ise konstrueeritud Maximi kuulipilduja põhjal), mis oli mõeldud kasutuseks lennukitel ja õhulaevadel. Kuulipildujal MG 14 on varasemast MG 08-st palju kompaktsem raam. Padrunikestad väljusid relvast allapoole, mitte üles ega kõrvale nagu tavaks.
Dedryck Boyata

Dedryck Anga Boyata (sündinud 28. novembril 1990 Uccles) on Belgia jalgpallur, kes mängib keskkaitsja või paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Hertha ja Belgia jalgpallikoondises.
2006. aastal liitus ta Inglismaa klubiga Manchester City. Hooajal 2009–10 valiti Boyata klubi hooaja parimaks noormängijaks. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2010. aasta jaanuaris Inglismaa karikavõistlustel. Samal kuul debüteeris ta Inglismaa kõrgliigas mängus Blackburn Roversi vastu. Manchester Citys Boyata põhikoosseisu liikmeks ei kujunenud. Hooajal 2011–12 oli ta laenul Inglismaa kõrgliiga klubis Bolton Wanderers ja hooajal 2012–13 Hollandi kõrgliiga klubis FC Twente.
Aastatel 2015–2019 mängis ta Šotimaa kõrgliiga klubis Celtic ning tuli seal olles kõigil neljal hooajal klubiga Šotimaa meistriks. 2018–19 valiti Boyata Šotimaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2019. aasta mais siirdus ta Herthasse.
Belgia jalgpallikoondises debüteeris Boyata 10. oktoobril 2010 EM-i valikmängus Austria vastu. Ta on kuulunud Belgia koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2020. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Roberto Martínez

Roberto Martínez Montoliu (sündinud 13. juulil 1973 Balagueris) on Hispaania jalgpallitreener ja endine jalgpallur.
Tema jalgpallurikarjäär kestis aastatel 1991–2007. Mängijana oli tema positsioon kaitsev poolkaitsja. Klubikarjääri jooksul mängis ta Hispaania klubides Real Zaragoza ja CF Balaguer, Inglismaa klubides Wigan Athletic, Walsall, Swansea City ja Chester City ning Šotimaa klubis Motherwell. 1996. aastal valiti Martínez Wigan Athleticu aasta mängijaks.
Treenerina alustas Martínez tööd Inglismaal. Aastatel 2007–2009 oli ta Swansea City, 2009–2013 Wigan Athleticu ja 2013–2016 Evertoni peatreener. 2013. aastal võitis ta Wigan Athleticuga Inglismaa karikavõistlused.
2016. aasta augustis sai ta Belgia jalgpallikoondise peatreeneriks. 2018. aasta maailmameistrivõistlustel saavutas ta Belgia koondisega kolmanda koha. Belgia koondise peatreeneri kohalt astus ta tagasi pärast 2022. aasta maailmameistrivõistlusi.
2023. aasta jaanuaris sai Fernando Santose asemel Portugali jalgpallikoondise peatreeneriks.
Michael Stuart Brown

Michael Stuart Brown (sündinud 13. aprill 1941) on Ameerika Ühendriikide geneetik. Kolesterooli ainevahetuse regulatsiooni kirjeldamise eest anti talle koos Joseph L. Goldsteiniga 1985. aastal Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhind.
Haridus ja noorus.
Brown sündis New Yorgis Brooklyni linnaosas Evelyn ja Harvey Browni pojana. Ta on lõpetanud Cheltenhami keskkooli (Wyncote, Pennsylvania). Brown lõpetas 1962. aastal Pennsylvania ülikooli ja sai doktorikraadi Pennsylvania ülikooli meditsiinikoolis 1966. aastal.
Karjäär ja teadustöö.
Brown kolis Dallasesse Texase ülikooli, kus ta ja tema kolleeg Joseph L. Goldstein uurisid kolesterooli ja avastasid, et inimrakkudel on väikese tihedusega lipoproteiini (LDL) retseptorid, mis eraldavad kolesterooli vereringest. Piisavate LDL-retseptorite puudumine on seotud päriliku hüperkolesteroleemiaga, mis on kolesterooliga seotud haiguste oluline eelsoodumus. Lisaks selle haiguse aluseks oleva patoloogia selgitamisele paljastas nende töö rakubioloogia ühe põhiaspekti – retseptori vahendatud endotsütoosi.
Nende järeldused viisid statiiniravimite – kolesteroolisisaldust vähendavate ühendite – väljatöötamiseni, mida tänapäeval kasutavad 16 miljonit ameeriklast ja mis on Ameerika Ühendriikides kõige enam välja kirjutatud ravimid. Pärast neid olulisi edusamme selgitas nende teadlaste meeskond välja lipiidide valgu modifitseerimise (valgu prenüleerimise) rolli vähis. 1984. aastal pälvis ta koos Joseph L. Goldsteiniga Columbia ülikoolist Louisa Grossi Horwitzi preemia ja 1985. aasta Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. 1988. aastal sai Brown meditsiinilise panuse eest riikliku teadusmedali.
1993. aastal puhastasid nende praktikandid Xiaodong Wang ja Michael Briggs sterooli reguleerivat elementi siduvad valgud (SREBP). Alates 1993. aastast on dr. Brown, Goldstein ja nende kolleegid on kirjeldanud keerulist masinavärki, mille abil rakud säilitavad erinevates keskkonnatingimustes vajaliku rasvade ja kolesterooli taseme.
Brown on Texase ülikooli regentprofessor.
Teehöövel

Teehöövel (ka greider) on pinnase kaevamise, teisaldamise ja tasandamise masin, mis liigitatakse rasketehnika hulka. Enamik kasutuses olevaid teehöövleid on motoriseeritud ehk neid võib kutsuda ka "mootoriga teehöövliteks". Enne teehöövleid tegid töö hobused ja traktorid. Tüüpilistel teehöövlitel on kolm telge: juhttelg, tera ning seejärel kabiin ja mootor tagatelje kohal. Tera laius võib olla 2,50–7,39 m ning peale tera tõstmise ning langetamise, saab seda pöörata nii horisontaalselt kui ka vertikaalselt. Mootori standardvõimsused on 93–373 kW (125–500 hobujõudu). Samuti võivad teehöövlid olla väga erineva lisavarustusega mis sõltub tööoludest, näiteks maa-alused kaevandustööd. 
Ajalugu.
Esimene iseliikuv teehöövel valmis 1920. aastal Russell Graderi nimelises ettevõttes. Esimene kummist rehvidega teehöövel valmis 1931. aastal ning sai nimeks Caterpillar Auto Patrol.
Eestisse sattusid kaks esimest teehöövlit esmakordselt 1926. aasta juunis, nendeks olid Stockholmis valminud teehöövlid mudelinimega Bitvargen.
See sündmus aitas kaasa tugevalt Eesti teedeehituse ja teehoolduse arengule. 
Esimene Eestis projekteeritud teehöövel V-1 valmis 1948. aastal Paide masinatehases. Seda tüüpi teehöövleid valmistati Nõukogude Liidus 122 tükki. 
Liigitus.
Kiire ja kvaliteetse töö tarbeks sobib iga greider oma piirkonda.
Teehöövleid liigitatakse oma olemuse järgi:
Sisepõlemismootorite järgi liigitatakse neid järgmiselt:
Michael Gregoritsch

Michael Gregoritsch (sündinud 18. aprillil 1994 Grazis) on Austria jalgpallur, kes mängib ääremängija või ründajana Saksamaa kõrgliigaklubis Freiburg ja Austria jalgpallikoondises.
Austria kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2009–10 Kapfenberger SV meeskonnas.
2011. aasta juunis sõlmis ta lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga TSG 1899 Hoffenheim, kuid ta mängis vaid Hoffenheimi reservmeeskonnas või laenul teistes klubides: 2011–2012 oli ta laenul Kapfenbergeris, 2013–2014 Saksamaa esiliigaklubis FC St. Pauli ja 2014–15 Saksamaa esiliigaklubis VfL Bochum.
2015. aastal liitus ta Saksamaa kõrgliigaklubiga Hamburger SV. Esimese värava Saksamaa kõrgliigas lõi Gregoritsch 22. septembril 2015 mängus FC Ingolstadti vastu. Oma esimesel hooajal Saksamaa kõrgliigas lõi ta viis väravat.
2017. aastal siirdus Gregoritsch FC Augsburgi. Hooajal 2017–18 lõi ta Saksamaa kõrgliigas 13 väravat. Hooaja 2019–20 teises pooles oli ta Augsburgist laenul Schalkes.
2022. aasta juulis sõlmis ta lepingu Freiburgiga.
Austria jalgpallikoondises debüteeris Gregoritsch 5. septembril 2016 MM-i valikmängus Gruusia vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. märtsil 2018 sõprusmängus Luksemburgi vastu. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste esimeses alagrupimängus 13. juunil lõi ta värava Põhja-Makedoonia vastu.
Louis Schaub

Louis Schaub (sündinud 29. detsembril 1994 Fuldas) on Saksamaal sündinud Austria jalgpallur, kes mängib ründava poolkaitsjana Saksamaa esiliigaklubis Hannover 96 ja Austria jalgpallikoondises.
2007. aastal ühines ta Austria klubiga Viini Rapid, mille meeskonnas ta debüteeris Austria kõrgliigas 2012/2013. hooajal. Aastatel 2014–2016 saavutas ta Viini Rapidiga Austria kõrgliigas kolmel hooajal järjest teise koha.
2018. aastal ühines jalgpalliklubiga 1. FC Köln, millega tuli 2018/2019. hooajal Saksamaa esiliiga võitjaks. 20. oktoobril 2019 mängus Paderborni vastu lõi Schaub Saksamaa kõrgliigas oma esimese värava. 2019/2020. hooaja teises pooles oli ta laenul Hamburgeris ja 2020/2021. hooajal seejärel Šveitsi kõrgliigaklubis FC Luzern.
2022. aasta juulis asus ta mängima Hannover 96-s.
Austria jalgpallikoondises tegi Schaub debüüdi 6. oktoobril 2016 MM-i valikmängus Walesi vastu ja lõi koondisekarjääri esimese värava 5. septembril 2017 mängus Gruusia vastu. 
Ta kuulus Austria koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Tema isa Fred Schaub mängis mitmes Saksamaa klubis.
Saša Kalajdžić

Saša Kalajdžić (sündinud 7. juulil 1997 Viinis) on Austria jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa kõrgliigaklubis Wolverhampton Wanderers ja Austria jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
Aastatel 2017–2019 mängis ta Austria kõrgliigas Mödlingi Admira Wackeri meeskonnas.
2019. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Stuttgartiga, mis mängis toona veel Saksamaa esiliigas. Saksamaa esiliigas debüteeris ta alles 2019–20 hooaja lõpus ning lõi 21. juunil 2020 mängus 1. FC Nürnbergi vastu oma ainsa värava sel hooajal. Samal hooajal kindlus ta Stuttgardiga pääsu Saksamaa kõrgliigasse. Saksamaa kõrgliigas lõi Kalajdžić esimese värava 19. septembril 2020 mängus SC Freiburgi vastu. Hooajal 2020–21 lõi ta Saksamaa kõrgliigas 16 väravat, millega oli ta sel hooajal klubi suurim ja kogu liiga arvestuses paremuselt kuues väravakütt.
2022. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Wolverhampton Wanderersiga. Inglismaa kõrgliigas tegi ta debüüdi 3. septembril 2022 mängus Southamptoni vastu, kuid sai selles mängus vigastada ja sel hooajal kordagi enam väljakule ei pääsenud. Uuesti pääses ta Wolverhamptoni meeskonnas platsile 2023/24. hooaja avamängus 14. augustil Manchester Unitedi vastu.
Koondisekarjäär.
Austria jalgpallikoondises debüteeris Kalajdžić 14. oktoobril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Rumeenia vastu. Koondisekarjääri kaks esimest väravat lõi ta 25. märtsil 2021 MM-i valikmängus Šotimaa vastu. 2021. aasta Euroopa meistrivõistluste kaheksandikfinaalis lõi ta värava Austria vastu.
Cambridge'i Ülikooli struktuuriüksuste nimistu

Cambridge'i Ülikooli struktuuri kuuluvad akadeemilised struktuuriüksused (koolid, teaduskonnad, osakonnad) ja mitteakadeemilised struktuuriüksused (näiteks raamatukogu ja teater). Omaette üksuste rühma (akadeemilised asutused) moodustavad Cambridge'i Ülikooli kolledžid. 
Koolid, teaduskonnad ja osakonnad.
Ülikooli suurim akadeemiline struktuuriüksus on kool ("school"). Neid on ülikoolis kokku kuus. Nad hõlmavad kuut valdkonda: 1) kunsti ja humanitaariat, 2) bioteadusi, 3) kliinilist meditsiini, 4) humanitaar- ja sotsiaalteadusi, 5) füüsikateadusi ja 6) tehnoloogiat.
Koolide endi struktuuri kuuluvad teaduskonnad, osakonnad, instituudid ja keskused. Osa struktuuriüksusi (koolides School of the Biological Sciences ja School of Clinical Medicine) finantseerib Meditsiiniuuringute Nõukogu (MRC).
Kolledžid.
Cambridge'i Ülikooli koosseisu kuulub 31 kolledžit. Vanim kolledž Peterhouse rajati 1284. aastal, noorimad kolledžid loodi 20. sajandil. 1546. aastal Henri VII dekreediga asutatud Trinity College'i vilistlastest ja töötajaist on 33 saanud Nobeli auhinna (Cambridge'i ülikooli peale kokku on neid 118).
SOCIMI 821

SOCIMI 821 on Itaalia püstolkuulipilduja, mida 1980. aastatel tootis Milanos asuv ettevõte Socimi (Società Costruzioni Industriali Milano, SpA). Relv põhineb Iisraeli Uzi disainil.
Delta Burke

Delta Burke (õieti Delta Ramona Leah Burke; sündinud 30. juulil 1956 Orlandois Florida osariigis) on Ameerika Ühendriikide näitleja.
Jaan Lentsius

Jaan Lentsius (11. november 1944 Tartu – 2. jaanuar 1993 Pärnu) oli eesti korvpallur.
Jaan Lentsius lõpetas 1963. aastal Tartu 3. Keskkooli (praegune Tartu Raatuse Kool) ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. Koolipõlves harrastas ta ka ujumist, ratsutamist ja kergejõustikku. Jaan Lentsius oli 191 cm pikk, tema treener oli Ilmar Kullam. 
Lentsius tuli tolleaegse TRÜ meeskonna koosseisus kaheksal korral Eesti meistriks (1969–1978), võitis mitu hõbe- ja pronksmedalit ning Eesti karika. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai Eesti meeskonnaga hõbemedali ja 1971. aastal pronksmedali. NSV Liidu meistrivõistlustel osales Kalevi esindusmeeskonna koosseisus, kellega võitis mitu 4., 5. ja 6. kohta. Lisaks oli ta 1969. aastal NSV Liidu ametiühingute meister ja võitis meeskonnaga mitu korda Baltimaade karika. Jaan Lentsius kuulus 15 aastat (1964–1978) Eesti koondisse ja Kalevi meeskonda, ta oli valitud ka võistkonna kapteniks. Meistersportlase nimetuse sai ta 1967. aastal. 
Lentsius töötas hiljem Pärnu Kolhooside Ehituskontoris tehnoloogiainsenerina. Pärast autoõnnetust 1981. aastal jäi ta I grupi invaliidiks, kuid jätkas töötamist tööjaotajana ning juhendas asutuse korvpallimeeskonda.
Tamara van Ark

Tamara van Ark (sündinud 11. augustil 1974 Haagis) on Hollandi poliitik, ta on erakonna Rahvapartei Vabaduse ja Demokraatia Eest liige. Ta oli 9. juulist 2020 kuni 3. septembrini 2021 Hollandi tervishoiuminister.
Ta on lõpetanud Erasmuse Rotterdami Ülikooli avaliku halduse erialal, aastal 1998 omandas ta seal doktorikraadi.
Ta oli aastatel 2012–2017 Hollandi parlamendi alamkoja liige. 26. oktoobrist 2017 kuni 9. juulini 2020 Hollandi sotsiaal- ja tööhõive ministeeriumi riigisekretär (eesti mõttes kantsler).
9. juulist 2020 kuni 3. septembrini 2021 oli ta Hollandi tervishoiuminister.
Isiklikku.
Ta on kahe tütre ema ning ta on abielus Elbert Dijkgraafiga
Jiříkov

Jiříkov (saksa keeles "Georgswalde") on linn Tšehhis Ústí maakonnas Děčíni ringkonnas. Jiříkov asub Saksamaa piiri ääres, teisel poole piiri on Ebersbach-Neugersdorf.
Asulat on esmamainitud 1346. aastal. Jiříkov sai alevi staatuse 1753. aastal ja linnaõigused 1914. aastal.
Fibo kergplokk

Fibo kergplokk on ehitusplokk, mida valmistatakse kergkruusa, tsemendi ja vee segust. 
Valmis segu juhitakse segistist vormidesse, kus vibropressmenetlusel toimub plokkide vormimine. Fibo kergplokke toodetakse kahe survetugevusega, 3 MPa ja 5 MPa. Fibo kergplokke kasutatakse nii kandvates kui ka mittekandvates seintes. Plokk leiab kasutust nii välis- kui siseseintes. Sõltuvalt pinnasest kasutatakse Fibo kergplokke ka vundamentide ladumisel. Plokkide avatud struktuuri tõttu tuleb laotud välissein või seinad krohvida. 
Taldmiku plokk.
Fibo taldmiku plokk on välja töötatud lintvundamendi taldmiku tegemiseks. Hariliku 350 mm ploki mõõtu taldmikuploki eripäraks on ploki pealmisel pinnal asetsev 50 mm sügavune monolitiseerimissüvend. Vundamendi taldmiku valmistamiseks tuleb taldmiku plokid paigaldada nii, et süvend nendes jätkuks, sellisel juhul on võimalik süvend armeerida ja betoneerida. Betoneerimisel peavad armatuurvardad olema paigaldatud nii, et need asetseksid betooni sees ilmastiku eest kaitstuna. 
Õõnesplokid.
Fibo õõnesplokid on välja töötatud ventilatsiooni, kommunikatsioonikanalite ehitamiseks, postvundamentide rajamiseks, samuti seest betoneerituna raskesti koormatud seinaosade tugipinna postide ehitamiseks.
Vaheseina plokid.
Tappliitega vaheseina plokk on kitsam tavalisest seinaplokist ning erineb kõrguselt. Paigaldamisel vertikaalvuuki seguga ei täideta. Plokid on mõõtudega laius 100 mm ja 150 mm, kõrgus 250 mm ning pikkus 490 mm. Ruutmeetrisse kulub tavapäraselt 2 plokki vähem ning seina saab laduda 2,1 m ukse jaoks ilma plokke lõikamata.
Sillused.
Fibo silluseid toodetakse sama põhimõttega nagu plokke, kuid vormidesse lisatakse ka armatuurkarkass. Silluseid toodetakse vastavalt plokkide mõõtudele ja kuni 2,5 m laiustele avadele. Sõltuvalt silde pikkusest peab sillus toetuma müürile, mille toetuspinna pikkus on vähemalt 250 mm või väiksemate avade korral vähemalt 130 mm. Fibo silluse kasutamisel tuleb vältida suuri koondatud raskusi, näiteks silluse keskele toetuv vahelae tala.
Fibo sillused tuleb paigaldada UP kirjaga ülespoole. Teistes asendites töötab silluses asetsev armatuur teistmoodi ning sillus võib puruneda. Silluse armatuuri kaitsmiseks ilmastiku eest ning tulepüsivuse suurendamiseks tuleb sillused krohvida. Müüritise ladumisel tuleb arvestada asjaolu, et sillus peab toetuma täismõõdus lõikamata plokile, siis nii kantakse koormused paremini üle silluselt müüritisele ning väheneb pragude tekkimise oht avade nurkades.
U-plokid.
Fibo U-plokid on ette nähtud betoonivöö ehitamiseks ning taladelt, vahelagedelt ja katusekonstruktsioonist tuleva koormuse ühtseks jaotamiseks müüritisele. U-ploki kasutatakse ka väiksemate avade monoliitsilluse ehitamiseks. U-ploki mõõdud klapivad tavaplokkide kõrguse ja laiusega.
Ab intestato

Ab intestato on Rooma õiguses seadusjärgne pärimine.
Pärimine Rooma õiguses saigi toimuda kahel alusel, kas seaduse alusel ehk "ab intestato" või testamendi alusel ehk "ex testamento". 
Seaduse alusel on pärijateks tavaliselt surnud isiku lähedased ehk sugulased. Rooma õiguses tunti kaht suguluse liiki: "agnatio" ehk võimusugulus, mis on suhe isikute vahel, kes kuuluvad ühise "paterfamilias"´e ehk pereisa võimu alla, ning "cognatio" ehk veresugulus. Suguluses eristatakse otsejoones sugulust ehk "linea directa," kelleks on lapsed, vanemad, vanavanemad jne, ja külgjoones sugulust ehk "linea collateralis," kelleks on õed, vennad, tädid, onud jne. Sugulusastmetega ehk "gradus"´ega määratakse suguluskaugust. Sugulusastet määratakse selle alusel, mitu sünni fakti on kahe isiku vahel. 
Pärijate grupp moodustab järgu ehk klassi, mida nimetatakse "ordo"`ks. Pärida võis kas "in capita" ehk päiti, mis tähendab, et pärand jaotati pärijate vahel osadeks, või "in stripes", mis tähendab, et päriti põlvkondade viisi ning pärijad saavad koos selle, mille saaks nende surnud eelneja pärija. 
Pärimine 12 tahvli seaduste alusel.
12 tahvli seadustes käsitleb pärimist viies tahvel.
12 tahvli seaduste alusel kutsuti esimeses klassis pärima isikuid, kes olid perekonnas surnud isiku vahetu võimu all ehk "sui heredes". Vahetu võimu all olid perepojad ja -tütred, nende sündinud lapsed ning surnud isiku abikaasa, kui tegemist oli "cum manu" abieluga, ning lapsendatud isikud. "Sui heredes" pärisid "in stripes" ehk põlvkondade viisi.
"Inst. 3.1.2. Sui autem heredes existimantur liberi, ut et supra diximus, qui in potestate morientis fuerunt, ueluti filius filiaue, nepos neptisue ex filio, pronepos proneptisue ex nepote filio nato" /.../. (Oma pärijateks (võimu alt vabanevateks pärijateks) peetakse, nagu ütlesime eespool, neid, kes on tema (st pärandaja) võimu all tema surma ajal nagu poeg või tütar, pojapoeg või pojatütar, pojapojapoeg või pojapojatütar /…/).
Esimese klassi pärijate kohta on XII tahvli seadustest säilinud järgnev katkend: "Gai. 3.1. Intestatorum hereditates ex lege XII tabularum primum ad suos heredes pertinent." (XII tahvli seaduste kohaselt kuuluvad pärandid, millel kohta ei ole testamenti tehtud, esimesena neile, kes on omad pärijad (s.t. pärandaja võimu all)). 
Juhul kui surnud isiku vahetu võimu all olevaid isikuid pole, siis kutsuti teises klassis pärimisele lähimad agnaadid. Agnaadid on isikud, kes alluksid ühtse "paterfamilias"´e võimule, kui ta elaks. Nendeks olid surnud isiku vennad, õed, ema. Pärand jaotati pärijate vahel osadeks ehk päriti "in capita". 
Juhul kui polnud ka agnaate, siis olid kolmanda klassi pärijateks sugukondade liikmed ehk "gentiles".
Viiendas tahvlis on toodud seadusjärgse pärimise kohta, kui isikul puudub oma pärija, järgnev: „Kui testamenti tegemata sureb keegi, kel oma pärijat ei ole, saagu lähim isapoolne sugulane ta majapidamise. Kui isapoolset sugulast ei ole, saagu sugukondlased majapidamise“.
PP-19 Bizon

PP-19 Bizon (vene keeles Пистолет Пулемет Бизон "Pistolet Pulemjot Bizon" 'püstolkuulipilduja Piison') on Vene püstolkuulipilduja. Selle arendas 1993. aastal moonale 9×18 mm Makarov välja Ižveski relvatehase töögrupp, mida juhtis Viktor Kalašnikov (Kalašnikovi automaadi leiutaja Mihhail Kalašnikovi poeg). Rühma kuulus muuhulgas ka Aleksei Dragunov (Dragunovi snaiperrelva leiutaja Jevgeni Dragunovi poeg).
Bizon konstrueeriti Venemaa siseministeeriumi nõudel ning see on peamiselt mõeldud terrorismivastase võitluse ja korrakaitseüksustele, mis vajavad lähivõitluses kiiret ja täpset relva. Prototüüpe katsetati 1995. aastal Erivarustuse Uuringute Instituudis ning kuna see oli mitme variandi seast parim, võeti Bizon 28. detsembril 1996 teenistusse.
Bizonid väljastati justiitsministeeriumi ja FSB reageerimisüksustele. Relva kasutati näiteks operatsioonides Põhja-Kaukaasia (Tšetšeenia ja Dagestani) separatistide vastu. Tänapäevaks on Bizonid suures osas asendatud PP-19 Vitjazidega, mis on Bizoni põhjal konstrueeritud. Põhiliseks murekohaks oli heelikssalve vähene töökindlus.
Fryšták

Fryšták (saksa keeles "Freistadtl") on linn Tšehhis Zlíni maakonnas Zlíni ringkonnas. Fryšták asub Zlínist ligi 7 km põhjas.
Linn asub merepinnast 271 meetri kõrgusel.
Fryštáki on esmamainitud 1356. aastal.
Fryštáki vanalinn on alates 22. septembrist 1995 ajalooline linnakaitseala.
Lakukivi

Lakukivi on mineraale ja soolasid sisaldav söödalisand kodu- ja metsloomadele. 
Lakukivi ainete sisaldusest sõltub, millisele loomale see sobib (nt hobused, lambad).
Ebrāhīm-e Ra'īsī

Sayyid Ebrāhīm-e Ra'īsos-Sādātī (pärsia keeles سید ابراهیم رئیس‌الساداتی‎; 14. detsember 1960 Mashhad – 19. mai 2024), tuntud ka nimega Ebrāhīm-e Ra'īsī (ابراهیم رئیسی), oli Iraani vaimulik (ajatolla) ja poliitik, 3. augustist 2021 kuni surmani Iraani president.
Ta hukkus 19. mail 2024 Varzaqani helikopteriõnnetuses.
Radenthein

Radenthein (sloveenui: "Radenče") on linn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.
Linn asub Nocki mägede (Gurktali Alpide osa) Gegendi orus ("Gegendtal"), ulatudes Millstatti järve idakaldale.
Omavalitsuse osad on Döbriach, Kaning, Laufenberg, Radenthein, Sankt Peter ja Tweng.
Ajalugu.
Kauge, tiheda metsaga org asustati alles u. 1000. aasta paiku. Kabelit "villam Ratehtim" on esmamainitud 1177. aasta dokumendis, toona Millstatti kloostrimõisa osa Kärnteni hertsogkonnas; see tõsteti 1262. aastal kihelkonnaks. Keskajast saati oli Radenthein olnud rauamaagi ja granaadi kaevanduspiirkond ning sepaääsi asukoht, isegi kiirgusahjude kasutamine on dokumenteeritud 18. sajandi lõpust. Kui u. 1908. aastal avastati ulatuslik magnesiidi esinemine, tõi "Austria-Ameerika Magnesiidi" kaevanduskompanii asutamine kaasa elanikkonna arvu suure kasvu. Omavalitsus sai linnaõiguse 1995. aastal.
Kaevanduskompanii (nüüd RHI AG Viinis, mis toodab tulekindlaid materjale) on ikka veel peamine tööandja. Peale selle on Döbriachis Millstatti järve ääres märkimisväärne hotelli- ja turismikaubandus. Muuseum ("Granatium") dokumenteerib granaadikaevandamise kohalikku ajalugu.
K31

Karabiner Modell 1931 (K. 31/Kar. 31/Mq. 31) on salvsööturi ja käsilukustusega Šveitsi vintpüss. See oli aastatel 1933–1958 Šveitsi relvajõudude standardrelv, mõni eksemplar jäi kasutusse 1970. aastateni. Relval on kuuelasuline eemaldatav kassettsalv ning see laseb padruneid 7.5×55 mm Swiss Gewehrpatrone 1911 või GP 11, mis sarnaneb padrunitega 7.62×51 mm NATO ja .308 Winchester. Relva saab klambriga laadida ka ülaltpoolt.
K31-ga vahetati Šveitsi sõjaväes välja vintpüss Schmidt-Rubin. Alates 1958. aastast hakati K31 välja vahetama automaadiga SIG SG 510. 
Kuigi K31 põhineb laias laastus enda eelkäijal Schmidt-Rubinil, ei ole selle konstruktor kolonel Rudolf Schmidt, kes oli relva väljalaskeajaks juba surnud. Insener Eduard Rubin disainis Šveitsi vintpüsside moona. K31 konstrueeris Bernis asunud Waffenfabrik Bern, mida juhtis kolonel Adolf Furrer. Esimesed 200 relva K31 valmisid 1931. aasta mais (sealt ka relva nimetus).
Větřní

Větřní (saksa keeles "Wettern") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Český Krumlovi ringkonnas. Větřní asub Vltava jõe paremal kaldal, Český Krumlovist ligikaudu 4,5 km lõunaedelas.
Větřní paikneb merepinnast 592 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1347. aastal. Linnaõigused sai Větřní 19. jaanuaril 2017.
Větřnís asub paberivabrik.
Tacoma Narrowsi sild

Tacoma Narrowsi sild oli Ameerika Ühendriikides Washingtoni osariigis 1940. aastal ehitatud rippsild üle Tacoma Narrowsi väina Tacoma poolsaare ja Kitsapi poolsaare vahel. 
Sild avati liikluseks 1. juulil 1940 ning purunes 7. novembril 1940. Silla valmimise ajal oli see pikkuselt kolmas rippsild maailmas. Silla kogupikkus oli 1810,2 m ja pikim sildeava 853,4 m.
Silda hakati ehitama 1938. aasta septembris.
Sillal oli kaks sõidurada, silla laius oli 12 m. Sillateki fermid olid 2,4 m kõrgused. Sildeava pikkusega võrreldes oli sillatekk kitsas ja õhuke ega olnud kuigi jäik. 
Juba ehitamise ajal hakkasid sildeava pooled keskmise ja mõõduka tuulega mitme jala ulatuses vastasfaasis 4–5-sekundiliste intervallidega üles-alla võnkuma. Summutusmeetmetest hoolimata esines silla õõtsumist ka pärast silla liikluseks avamist. Silla keskmine osa purunes 1940. aasta 7. septembri hommikul, kui tuule kiirus oli umbes 20 m/s. Sild hakkas torsioonselt võnkuma. Kui pool keskmisest sildest kaldus nii, et vasak serv oli madalamal kui parem serv, kaldus silde teine pool vastassuunas. Sild väändus keermekujuliselt kord ühele, kord teisele poole, nii et silla telgjoon jäi enam-vähem paigale. Väändumise amplituud kasvas, kuni lõpuks sild purunes ja keskmise silde tükid kukkusid väina. Silla tükkidega koos kukkus väina üks sillal olnud sõiduauto ning hukkus autos olnud koer. Autojuht suutis õõtsuval sillal enne selle purunemist ronida tugipostini. Silla purunemist jäädvustasid vähemalt neli inimest, olemas on nii film kui ka fotod.
Samale kohale ehitati uus sild, mis avati liiklusele 1950. aastal. Uue silla ehitamisel kasutati ära vana silla tornide alused ja trosside ankurdus. Liikluse kasvades rajati 1950. aasta silla kõrvale aastail 2002–2007 teine sild, nii et üks sõidusuund kulgeb vanal ja teine uuel sillal.
1940. aasta silla purunemisel oli pikaajaline järelmõju inseneriteadustele ja sillaehituspraktikale. Silla purunemist esitati erialaõpikuis kui mehaanilise resonantsi näidet. Silla purunemise uurimisel selgus, et purunemise mehaanika oli märksa keerulisem. Üsnagi mõõduka tuulega tekkis aerodünaamiline võnkumine, mille käigus tekkisid õhuvoolus pöörised. Silla juures tekkivad õhupöörised tekitasid positiivse tagasiside, mis viis võnkumise amplituudi kasvuni. Nii ei olnud silla purunemise põhjuseks silla konstruktsioonielementide resonantsi sattumine, vaid hoopiski süsteemis sillatekk-õhupöörised tekkiv positiivne tagasiside, mis tekitas kasvava amplituudiga aerodünaamilise võnkumise.
Ebastabiilsus ja võnkumine on olnud probleemiks ka hilisematel sildadel. Volgogradis 10. oktoobril 2009 avatud 2,5 km pikkune sild üle Volga suleti silla tuule käes võnkumise pärast liiklusele viieks päevaks mais 2010. Lõuna-Hiinas Humenis 1997. aastal valminud sild suleti tuule käes võnkumise pärast liiklusele kümneks päevaks mais 2020.
CETME (automaat)

CETME M58 on valikulise tulerežiimiga Hispaania lahinguvintpüss. Seda tootis Centro de Estudios Técnicos de Materiales Especiales (CETME). Mudelil 58 on 20-lasuline lehtsalv ning see laseb padrunit 7.62×51 mm NATO (kuigi algselt taheti relv teha padrunile 7.62×51 mm CETME). CETME M58 oli hiljem eeskujuks Lääne-Saksamaal konstrueeritud ja levinuks saanud automaadile Heckler &amp; Koch G3. CETME-st tehti tsiviilkasutusse ka poolautomaatseid variante.
Kasutajad.
Ainult katsetused.
Relv CETME A käis juulis 1954 katsetustel ka USA-s Aberdeen Proving Groundil. CETME A-d näidati 1955. aastal ka Rootsi ja Itaalia relvajõududele. 1957. aastal demonstreeris üks Hollandi ettevõte relva ka Hollandi, Soome ja Ecuadori sõjavägedele.
Velešín

Velešín (saksa keeles "Weleschin") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Český Krumlovi ringkonnas. Velešín asub Malše jõele rajatud Římovi veehoidla ääres, Český Krumlovist ligi 11 km idas.
Velešín asub merepinnast 548 meetri kõrgusel.
Velešínit on esmamainitud 1266. aastal, linnaõigused sai 1. veebruaril 1996.
Stráž pod Ralskem

Stráž pod Ralskem (kuni 1946. aastani Vartenberk, saksa keeles "Wartenberg am Rollberg") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Stráž pod Ralskem asub Ploučnice jõe ääres, Saksamaa piirist 13 km kaugusel, Česká Lípast ligikaudu 19 km idas ja Liberecist umbes 19 km lääneedelas.
Stráž pod Ralskem asub merepinnast 310 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1283. aastal. 1850. aastal sai linn tulekahjus rängalt kannatada. 19. sajandi lõpul kujunes linn suvituskohaks. Teise maailmasõja järel saadeti saksa rahvusest elanikud riigist välja. 1963. aastal avastati piirkonnas uraanimaagi leiukohad, kaevandamist alustati 1966. aastal.
Linnas asub vangla.
Stráž pod Ralskemis on sündinud austria helilooja ja viiuldaja Heinrich Ignaz Franz von Biber (1644–1704).
Heino Lill

Heino Lill (sündinud 13. veebruaril 1944 Tartus) on eesti korvpallitreener ja endine korvpallur.
Heino Lill lõpetas 1963. aastal Tartu 1. Keskkooli (praegune Hugo Treffneri Gümnaasium) ja 1969. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (kehakultuuriteaduskonnas). 
Ta kuulus Eesti noortekoondisse. Tema pikkus on 185 cm, tema põhiliseks treeneriks oli Ilmar Kullam. 
Mängijakarjäär.
Lill on tulnud eri meeskondade koosseisus (EPA, TRÜ, Tallinna Kalev, TPedI) kolmel korral Eesti meistrivõistlustel Eesti meistriks (1969–1978), võitis kahel korral hõbe- ja viiel korral pronksmedali ning Eesti karika. NSV Liidu rahvaste spartakiaadil 1967. aastal sai Heino Lill Eesti meeskonnaga hõbemedali ja 1971. aastal pronksmedali. NSV Liidu meistrivõistlustel osales ta Kalevi esindusmeeskonna koosseisus, kellega võitis mitu 4., 5. ja 6. kohta. Lisaks tuli ta kahel korral Baltimaade karikavõitjaks. Lill kuulus 10 aastat (1963–1972) Eesti koondisse ja Kalevi meeskonda. Meistersportlase nimetuse sai ta 1967. aastal. 
Treeneritöö.
Treeneritööd alustas Heino Lill 1972. aastal. Ta oli TPedI kehakultuuriteaduskonna vanemõpetaja ja ühtlasi instituudi meeskonna treener. Lill võitis (osalt ka mängiva treenerina) 1975. aastal TPedI meeskonnas NSV Liidu üliõpilasmeistrivõistlustel hõbeda, 1974. ja 1978. aastal Eesti suvespartakiaadi turniiri. Ta moodustas Tallinna Ehitaja meeskonna ja oli 1974–1978 selle vanemtreener, lisaks on töötanud Eesti koondise ja Kalevi esindusmeeskonna treenerina (1978–1980) ja vanemtreenerina (1980–1982). Aastatel 1983–1988 oli ta Vilniuse Statyba (nüüdne Vilniuse Rytas) meeskonna assistenttreener, 1988–1990 Leedu korvpallinaiskonna ja Vilniuse naiskonna vanemtreener ning samal ajal ka NSV Liidu koondnaiskonna assistenttreener. Leedu NSV teenelise treeneri aunimetus anti talle 1988. aastal. 1990–2001 töötas Lill Soomes Kuopio ja Karkkila meeskonna treenerina. Tal oli 2006–2018 korvpallitreeneri 7. kutsetase (EKR7–meistertreener).
Muu spordialane tegevus.
Heino Lill oli Kalevi korvpallikooli rajamise mõtte algatajaid. Ta on avaldanud ajakirjanduses korvpallikirjutisi ning esinenud erialaseminaridel Eestis, Leedus, Bulgaarias ja Soomes. 2001. aastast oli Lill Tallinna Tehnikaülikooli spordikeskuse juhataja, aastatel 2003–15 Tallinna Tehnikaülikooli Spordiklubi juhatuse liige ning 2003–17 Eesti Akadeemilise Spordiliidu juhatuse aseesimees. Talle on antud Valgetähe V klassi teenetemärk (2014). Kalevi auliige on Heino Lill 2019. aastast.
Isiklikku.
Heino Lill on korvpallur Arvo Lille vend ning tennisist Helina Lille lell. 
Tema abikaasa oli Jule-Ona Lill (aastani 1982 Kaluškevičiute, 19. III 1945 Lazdijai – 13. I 2019 Tallinn), omaaegne Vilniuse Kibirkštise korvpallinaiskonna mängija ja üheksakordne Leedu meister, kes töötas ka Eesti naiste korvpallikoondise peatreenerina ja Tallinna Kalevi naiskonna treenerina.
Velké Bílovice

Velké Bílovice (saksa keeles "Groß Billowitz") on linn Tšehhis Lõuna-Morava maakonnas Břeclavi ringkonnas. Velké Bílovice asub Břeclavist ligikaudu 10 km põhjas ja Brnost umbes 43 km lõunakagus.
Velké Bílovice asub merepinnast 176 meetri kõrgusel.
Asulat on esmamainitud 1306. aastal. Alevi staatuse sai Velké Bílovice 1862. aastal ja linnaõigused 2001. aastal.
Velké Bílovice on suurim viinamarjakasvatuskeskus Tšehhis. Ametlikut registreeritud viinapuuistandikke on linnas üle 700 hektari.
Planá nad Lužnicí

Planá nad Lužnicí (saksa keeles "Plan an der Lainsitz") on linn Tšehhis Lõuna-Tšehhi maakonnas Tábori ringkonnas. Planá nad Lužnicí asub Lužnice jõe ääres, Táborist natuke üle 6,5 km lõunas ja České Budějovicest ligikaudu 46 km põhjakirdes.
Linna läbib Praha–České Budějovice raudteeliin.
Asulat on esmamainitud 1288. aastal.
Valimisliit Südamega Tartu

Südamega Tartu oli Eesti valimisliit, mis sai 2017. aastal KOV valimistel Tartu linnas 200 häält ja 0,5% häältest.
Valimisliidu linnapeakandidaat oli Erkki Hüva ja loosungi all "Urmas Klaas kapist välja" lubati avada Tartus geiklubi, kus "tulevane endine linnapea võiks valehäbita nägu näidata".
Valimisliit sai alguse Tartu kesklinna parkide hoonestamise vastasest petitsioonist, Meelis Kaldalu ja Reio Lauritsa eestvedamisel koondati kandideerima 23 n-ö tavalist linnaelanikku, kes väljendasid vastuolulisi sõnumeid.
Valimisliidu kampaania koosnes reast provokatsioonidest iseäranis Tartus pikka aega võimul olnud Reformierakonna aadressil, repertuaari kuulus nii kutsumata ilmumine linnapeakandidaatide debatile kui ka äralohistamine Reformierakonna valimispeolt. 
Valimiskampaania lõpetuseks võeti Reio Laurits ja Meelis Kaldalu vahi alla kahtlustatuna ERR-i Tartu stuudiole pommiähvarduse tegemises linnapeakandidaatide debati ajal. Kaldalu vabastati vahi alt kaks kuud hiljem, kuid ta kuulutati tagaotsitavaks 20. mail 2021 seoses kohtumenetlusest kõrvalehoidmisega. Tagaotsitava staatusest hoolimata ilmus Kaldalu 2. septembril 2021 Tartu Raekotta, et esitada dokumendid valimisliidu Südamega Tartu registreerimiseks 2021. aasta KOV valimisteks, kuid puuduste tõttu dokumentides jäeti valimisliit registreerimata.
Meelis Kaldalu tabati valimiste eelõhtul Raplamaal politseioperatsiooni käigus ja oli selleks ajaks olnud tagaotsitav 138 päeva.
Cvikov

Cvikov (saksa keeles "Zwickau in Böhmen") on linn Tšehhis Libereci maakonnas Česká Lípa ringkonnas. Cvikov asub Saksamaa piirist 8 km kaugusel, Česká Lípast ligi 13 km põhjakirdes ja Liberecist umbes 30 km läänes.
Cvikovit on esmamainitud 1352. aastal, linnaõigused sai 1391. aastal.
Greifenburg

Greifenburg on turulinn Austria Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas.
Asula on ülemises Drava orus ("Drautal") Kreuzecki mäestiku (põhjas, Kõrg-Tauerni osa) ja Gailtali Alpide (lõunas) vahel. Greifenburgist viib mägimaantee lõunasuunas Weißensee järve ja Kreuzbergi sadula kuruni.
Omavalitsuse osad on Bruggen, Greifenburg ja Kerschbaum.
Ajalugu.
Tänapäevane asula võis tekkida mansiost nimega "Bilachium" Rooma teel Sanctiumist (Villach) piki Drava jõge üles Littamumisse (Innichen), strateegiliselt olulise hargnemiskohani Kreuzbergi kuru juurde.
Greifenburgi lossi on esmamainitud 1166. aasta dokumendis, siis asus see Meinhardiinide ("Meinhardiner") maadel; Kärnteni hertsog Bernhard von Spanheim omandas selle u. 1230. aastal. Hertsog Bernhard säilitas Greifenburgi, alistades 1252. aastal Görzi krahvi Meinhard I ja tema äia Tirooli krahvi Albert IV ühendväed oma poja Salzburgi peapiiskopi Philippi abil. 1267. aastal turuõigusega varustatud Greifenburg läks sellegipoolest Meinhardiinide dünastiale, kui pärast Sponheimi dünastia hääbumist läänistas Habsburgist Saksamaa kuningas Rudolf I 1286. aastal selle koos Kärnteni hertsogkonnaga krahv Meinhardi pojale Meinhard II-le. Hertsog Meinhard II suri Greifenburgi lossis 1295. aastal.
Pärast Meinhardi pärija hertsog Heinrichi surma 1335. aastal läks Greifenburg koos Kärnteni maadega Austria Habsburgidele. 1460. aastal loobus Görzi krahv Johann II ametlikult kõigist nõuetest linnale keiser Friedrich III kasuks. 1537. aastal läänistasid Habsburgid maad oma laekurile krahv Gabriel von Salamanca-Ortenburgile; tema pärijad valdasid Greifenburgi lossi 1626. aastani.
Syreś Boläeń

Syreś Boläeń (sünninimi Aleksandr Bolkin (Александр Григорьевич Болькин); sündinud 7. mail 1958 Saranskis Mordva Vabariigis) on ersa luuletaja ja tõlkija ning ersa maarahva vanem ("Инязор").
Niklas Dorsch

Niklas Bernd Dorsch (sündinud 15. jaanuaril 1998 Lichtenfelsis) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib kaitsva poolkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Augsburg.
Aastatel 2012–2018 kuulus Müncheni Bayerni. Aastatel 2016–2018 mängis ta Bayerni reservmeeskonnas Saksamaa tugevuselt neljandas liigas. Ainsal korral mängus ta Bayerni meeskonnas Saksamaa kõrgliigas 28. aprillil 2018 mängus Eintracht Frankfurti vastu.
Aastatel 2018–2020 mängis ta Saksamaa esiliiga klubis 1. FC Heidenheim.
2020. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Belgia kõrgliiga klubiga Gent, kuid juba aasta hiljem siirdus ta Augsburgi, kellega sõlmis viieaastase lepingu.
2021. aastal tuli Dorsch Saksamaa kuni 21-aastaste koondisega omavanuste Euroopa meistriks.
Ron-Robert Zieler

Ron-Robert Zieler (sündinud 12. veebruaril 1989 Kölnis) on Saksamaa jalgpalliväravavaht, kes mängib Saksamaa esiliigaklubis Hannover 96.
Aastatel 1999–2005 kuulus ta Saksamaa klubisse 1. FC Köln. Seejärel liitus ta Manchester Unitediga, kuigi klubi põhimeeskonnas ta kordagi ei mänginud.
2010. aasta aprillis naasis Zieler Saksamaale, sõlmides lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Hannover 96.
2016. aasta juunis sõlmis ta lepingu valitseva Inglismaa meistri Leicester Cityga. Hooajal 2016/17 sai Zieler Saksamaa kõrgliigas kirja üheksa mängu.
2017. aasta juulis naasis Zieler Saksamaa kõrgliigasse, kui sõlmis kolmeaastase lepingu VfB Stuttgardiga.
2019. aasta juunis sõlmis ta pikaajalise lepingu Hannoveri 96-ga. Hooajal 2020/21 oli ta laenul Kölnis.
Saksamaa jalgpallikoondises mängis Zieler aastatel 2011–2015 kokku kuus korda, kõigil kordadel sõprusmängudes. Ta oli Saksamaa koondise varuväravavaht 2012. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2014. aasta maailmameistrivõistlustel.
Martin Lutheri mälestusmärk

Martin Lutheri mälestusmärk on Martin Lutheri auks püstitatud mälestusmärk. Selliseid mälestusmärke on mitmes paigas.
Lurnfeld

Lurnfeld on vald ("Marktgemeinde") Austrias Kärnteni liidumaa Spittal an der Drau ringkonnas. Omavalitsuse osad on Möllbrücke ja Pusarnitz.
Linn asub samanimelises Drava jõe orus Kõrg-Tauerni mäestiku Ankogeli rühma lõunanõlval Spittal an der Draust läänes. Möllbrückes suubub Dravasse Mölli jõgi. Läänes piiravad orgu Kreuzecki rühma mäed ja lõunas Gailtali Alpid.
Ajalugu.
Lurnfeldi org Rooma linna Teurnia ümbruses on väga vana asustuspiirkond, antiikajal kutsuti seda "vallis Lurna". 891. aasta dokumendis mainituna kui "Liburnia" sai sellest Ülem-Kärnteni krahvide keskus keskaegses Lurngaus, kes resideerisid Hohenburgi lossis. Nende valdused ulatusid toona Villachi lääneosast Drava ülemjooksul Lienzi ja Tirooli piirini.
Pusarnitz oli juba 1072. aasta dokumendis. Pärast Lurni krahvide hääbumist 1135. aastal oli see Salzburgi peapiiskoppide Kärnteni valduste seas. Ülejäänud valdused pärisid Ortenburgi krahvid, kui Tirooli Meinhardiinid, 1127. aastast Görzi krahvid, laiendasid oma valdusi läänes. Peamist küla Möllbrücket on esmamainitud 1253. aastal kui "mölnprukke". 1307. aastal on see märgitud Meinhardiinidest Görzi krahvide valduseks ja krahvkonna kohtu asukohaks.
Kui Kärnteni Ortenburgi krahvid 1418. aastal hääbusid, pärandusid nende valdused Celje krahvidele. Krahv Ulrich II ülendati keiser Sigismundi poolt isegi riigivürstiks, kuid 1456. aastal tapeti ta verise rivaali László Hunyadi poolt järglasi maha jätmata. Ta oli sõlminud pärimislepingu Habsburgist keisri Friedrich III, kes 1424. aastast oli ka Kärnteni hertsog. Kuid ka Meinhardiinide Görzi krahv Johann II nõudis endisi Ortenburgide valdusi. Ta marssis Kärnteni vastu oma Tirooli residentsist Brucki lossis, ületades piiri Oberdrauburgis ja hõivates Spittali, et piirata Ortenburgi kindlust. Lõpuks sai ta 1460. aastal lüüa ja pidi piiskoplikus Feldsbergi lossis Pusarnitzi lepingu sõlmima, millega ta loobus kõigist Kärnteni valdustest Austria Habsburgide kasuks.
Wisborgi krahv

Wisborgi krahv (Greve av Wisborg) on Luksemburgi aadlitiitel, mida on kahel korral, 1892. ja 1951. aastal annetatud troonipärimisõigusest ilmajäetud Rootsi kuningliku perekonna liikmetele.
Wisborgi krahvid ja krahvinnad:
Päinurme jõgi

Päinurme jõgi on jõgi Järva ja Jõgeva maakonnas.
Päinurme jõe valgala ulatus on 71,8 km² ja jõe pikkus 16,9 km. Suubub paremalt poolt Põltsamaa jõkke.
Puiatu suur rändrahn

Puiatu suur rändrahn on rändrahn Puiatu külas Põltsamaa vallas.
Kivi paikneb asulast 2,1 km põhjakirdes, Puiatu-Rutikvere tee ääres põllul ja on looduskaitse all.
Silvan Widmer

Silvan Dominic Widmer (sündinud 5. märtsil 1993 Aaraus) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Mainz ja Šveitsi jalgpallikoondises.
2008. aastal liitus ta FC Aarauga, mille meeskonnas debüteeris ta hooajal 2011–12 Šveitsi esiliigas.
Aastatel 2013–2018 mängis Widmer Itaalia kõrgliiga klubis Udinese.
2018. aasta juulis siirdus ta 5,5 miljoni euro eest Šveitsi kõrgliiga klubisse FC Basel. 2019. aastal võitis ta Baseliga Šveitsi karikavõistlused.
2021. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Mainziga.
Šveitsi jalgpallikoondises tegi Widmer debüüdi 12. oktoobril 2014 EM-i valikmängus San Marino vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 6. septembril 2020 UEFA Rahvuste Liiga mängus Saksamaa vastu. Ta kuulus Šveitsi koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.