tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ants Silvere

Ants Silvere (1935. aastani Hans Silbergleich; 12. detsember 1873 Paasvere vald, Virumaa – 11. märts 1943 Assino, Tomski oblast) oli Eesti ettevõtja. 
Silvere sündis Paasvere vallas Aru talus Virumaal talumehe pojana. 1916. aastal omandas ta Tartus Kalda tänaval asuva õlletööstuse Livonia (loodud 1863, moderniseeritud auruõlletehaseks 1910). 1930. aastal võttis ettevõtte juhtimise üle tema poeg Albert Silvere, kes oli õppinud õlletehnoloogiat Tšehhoslovakkias ja Saksamaal. Ants Silvere ise juhtis Jõgeval Uku jahu-, vilja- ja saeveskeid. 30. novembril 1937 valiti Ants Silvere Kaubandus-Tööstuskoja kesk- ja väiketööstuse sektsiooni liikmeks.
1939. aastal reorganiseeriti perekonnale kuuluvad äriettevõtted aktsiaseltsiks A. Silvere &amp; Ko. 1940. aastal Livonia natsionaliseeriti ja liideti aprillis 1941 Tartu Õlletehasega (endine A. Le Coq), Livoniast sai selle Kalda tänava osakond. Tehas sai sõjasuvel 1941 tugevalt kannatada, tootmishooned hävisid lõplikult 1944. aastal. 14. juunil 1941 küüditati Silvere Jõgevalt Siberisse, kus ta 1943. aastal suri.
Ants Silvere oli abielus Maria Silverega (neiuna Ruusmann), nende tütred on Laine Silvere-Pant (1911–2013) ja Aino Assor, pojad Udo Silvere ja Albert Silvere.
Ants ja Maria Silvere ning Siegfried Pandi mälestuseks asutas Tartu Ülikooli auliige Laine Silvere-Pant 1995. aastal Tartu Ülikooli Sihtasutuse kaudu Tartu Ülikooli juures mälestusfondi eesti haritlaste õppetegevuse toetamiseks ja edutamiseks. Fond annab välja Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendiumit majanduslikku abi vajavate Tartu Ülikooli üliõpilaste ja edasiõppijate toetuseks.
Maria Silvere

Maria Silvere (neiupõlves Maria Ruusmann; 29. oktoober 1884 Haani, Valguta vald, Tartumaa – 1965 Tallinn) oli Eesti naisliikumise tegelane.
Silvere tegutses juhtivatel kohtadel Tartu Naiskodukaitses ja Tartu Naisseltsis. Ta küüditati 14. juunil 1941 Jõgevalt Siberisse, kust naasis kodumaale 1956. aastal.
Maria Silvere oli abielus ettevõtja Ants Silverega, nende tütar oli Laine Silvere-Pant (1911–2013).
Ants ja Maria Silvere ning Siegfried Panti mälestuseks asutas Tartu Ülikooli auliige Laine Silvere-Pant 1995. aastal Tartu Ülikooli Sihtasutuse kaudu Tartu Ülikooli juures mälestusfondi eesti haritlaste õppetegevuse toetamiseks ning edutamiseks. Fond annab välja Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendiumit majanduslikku abi vajavate Tartu Ülikooli üliõpilaste ja edasiõppijate toetuseks.
Siegfried Pant

Siegfried Pant (29. aprill 1905 Viljandi – 9. juuli 1960 Toronto) oli Eesti pangandustegelane. 
Ta õppis aastail 1925–1930 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonna kaubandusosakonnas, 1943. aastal lõpetas samas majandusteaduskonna "cum laude", hiljem lõpetas Toronto Ülikooli majandusteaduskonna. Siegfried Pant kuulus Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Alates 1926. aastast oli ta Viljandi linnavalitsuse, hiljem Tartu Eesti Laenu ja Hoiu Ühisuse ametnik ja pearaamatupidaja, 1938–1940 Tallinna Linnapanga pearaamatupidaja. 
Sõdurina viidi ta 1944 Saksamaale, sealt emigreerus 1948. aastal Kanadasse. Seal lõpetas ta vannutatud raamatupidajate kursused ning töötas vannutatud raamatupidajana kuni surmani 1960. aastal. 
1936. aastal abiellus ta Laine Silverega.
Siegfried Pandi ning Ants ja Maria Silvere mälestuseks asutas Tartu Ülikooli auliige Laine Silvere-Pant 1995. aastal Tartu Ülikooli Sihtasutusi kaudu Tartu Ülikooli juures mälestusfondi eesti haritlaste õppetegevuse toetamiseks ja edutamiseks. Fond annab välja Ants ja Maria Silvere ning Sigfried Panti mälestusstipendiumit majanduslikku abi vajavate Tartu Ülikooli üliõpilaste ja edasiõppijate toetuseks.
Bruno Julie

Louis Richard Bruno Julie (sündinud 11. juulil 1973 Rose-Hillis (praegu Beau-Bassin Rose-Hill, Mauritius)) on Mauritiuse poksija. Ta on esimene Mauritiuse sportlane, kes võitis olümpiamedali.
Julie võitis kukk-kaalus (kuni 54 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Yankiel Leónile (Kuuba). Ta osales kukk-kaalus (kuni 54 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas oma kohtumise veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Joseph Murrayle (Inglismaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
2. Eesti Piirikaitserügement

2. Eesti Piirikaitserügement, ka 2. Eesti Piirikaitse Rügement ja 2. Eesti SS-Piirikaitse Rügement (saksa keeles "Estnisches Grenzschutzregiment 2, Estnische SS-Grenzschutz Regiment Nr. 2") oli Teise maailmasõja ajal 1944. aastal Eestis mobilisatsiooniga moodustatud väeosa.
Saksa Kolmanda Riigi juhtkonna poolt 20. relvagrenaderide SS-diviisile (1. eesti) lisaks vastavalt Heinrich Himmleri poolt 14. mail 1944 välja antud käskkirja alusel Teise Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi loomise kava käigus, mis kavatseti moodustada Eesti piirikaitserügementide baasil, nimetati 1944. aasta mais piirikaitserügemendid SS-piirikaitserügementideks. Teise relvagrenaderide SS-diviis jäi aga formeerimata.
Juhtkond ja koosseis.
Rügemendi ülemad:
rügemendi adjutant kapten Julius Edur.
Rügemendi koosseis:
Isikkoosseis.
Piirikaitserügemendi staap ja I pataljon formeeriti Tartus, pataljoni ülemaks määrati kapten Meinhard Niinepuu, endine Tartumaa Omakaitsemaleva 1. pataljoni ülem.
II pataljoni 6., 7. ja 8. kompanii formeeriti Võrus ja 5. kompanii Petseris, pataljoni ülemaks määrati major Friedrich-Martin Sillaots.
III pataljoni 9., 10., 12. kompanii formeeriti Valgas ja 11. kompanii Antslas, pataljoni ülemaks määrati endine Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi õpetaja, reservohvitser kapten Meinhard Leetmaa. 
Rügemendi patarei formeeriti Jõgeval, patarei ülemaks määrati leitnant Karl Riismandel.
Rügemendi lahinguline väljaõpe toimus Kurtna laagris.
1.juulil 1944 oli rügemendi koosseisus sakslasi: 1 ametnik, 2 allohvitseri; Eestist: 56 ohvitseri, 6 ametnikku, 358 allohvitseri ja 1794 alamväelast.
Tegevus.
1944. aasta 15. veebruaril suunati rügement Peipsi rannakaitsele, Varnja-Praaga rajooni.
1944. aasta 13. märtsil osales rügemendi III pataljoni 12. ja 13. kompanii koos Omakaitse ühe kompaniiga Omedu juures üle Peipsi jää, tunginud tungis 700-meheline nõukogude Esimese Eesti Partisanide Brigaadi Dmitri Makarovi partisanisalga partisanide diversiooniüksuse sissetungi likvideerimises Kasepää ja Tarakvere metsades, Kangroveski ümbruses. 
1944. aasta 20. kuni 22. märtsil paiknes rügement ümber Kirde-Eestisse, kus allutati 58. jalaväediviisile (Armeegrupp Narwa, XXVI armeekorpus).
1944. aasta maikuus allutati 2. SS-Piirikaitserügement koos teiste piirikaitserügementidega Armeegrupp Narwa Saksa 300. Eriotstarbelisele Diviisile Narva all.
Jaan Jõgever

Jaan Jõgever (15. juuni / 27. juuni 1860 Hindu, Jaani kihelkond – 6. november 1924) oli eesti kirjanik, keeleteadlane, tõlkija ja kultuuriloolane, tsaariaegse Tartu Ülikooli viimane eesti keele lektor 1909–1918.
Jaan Jõgever sündis Saaremaal Jaani kihelkonnas Maasi vallas Hindu külas Kuusiku talu rentniku pojana. Pärast Põriku kihelkonnakooli lõpetamist õppis ta aastatel 1873–1877 Riias vaimulikus koolis ja 1877–1882 Riia Vaimulikus Seminaris, kuid soovimata preestriks saada, lahkus lõpetamata. Saanud Tallinna Aleksandri gümnaasiumis eksternina lõputunnistuse, astus ta aastal 1883 Tartu Ülikooli õigusteaduskonda, kust ta aga siirdus ajaloo-keeleteaduskonda slavistikat õppima, lõpetas aastal 1887 ülikooli teaduste kandidaadi kraadiga, esitades käsikirjalise venekeelse väitekirja, milles võrdles slaavi loomaeepost soome omaga.
Ta töötas aastatel 1884–1889 Hugo Treffneri Gümnaasiumis vene keele õpetajana ja 1903–1920 eesti keele õpetajana. Aastatel 1889–1892 töötas ta Tallinna ja Rakvere ringkonna rahvakoolide inspektorina, 1892–1903 Tartus tsensorina. Aastatel 1909–1918 töötas ta Tartu Ülikoolis eesti keele lektorina, sügisest 1919 oli ta Tartu Ülikoolis eesti keele professori kohusetäitja, sügisest 1924 korraline professor.
Jõgever oli aastatel 1885–1892 Eesti Kirjameeste Seltsi juhatuse liige ja toimetas seltsi aastaraamatuid, 1886–1890 oli ta ajakirja Oma Maa tegevtoimetaja. Ta oli üks innukamaid Eesti Kirjanduse Seltsi asutajaid, oli aastatel 1907–1924 seltsi juhatuse liige ja 1922–1924 seltsi juhatuse esimees. Ta rajas aastal 1906 ajakirja Eesti Kirjandus, mida andis alguses omal kulul välja ja suurelt jaolt ka kirjutas ise; aastal 1915 loovutas ta toimetajakoha Johannes Voldemar Veskile.
Jõgever suri Tartus ja ta on maetud Raadi kalmistule.
5. Eesti Piirikaitserügement

5. Eesti Piirikaitserügement (saksa keeles "Estnisches Grenzschutzregiment 5, Estnische SS-Grenzschutz Regiment Nr. 5") oli Teise maailmasõja ajal 1944. aastal Eestis moodustatud väeosa. 
5. Piirikaitserügement formeeriti veebruari lõpul ja märtsi algul Järva-, Viljandi- ja Virumaal. Sarnaselt teiste piirikaitserügementidega läks varustamine ja relvastamine väga aeglaselt ja oli puudulik. Vormirõivastuse ja jalatsid said mehed kätte alles aprilli esimestel päevadel. Relvastus oli algul väga mitmekesine: itaalia karabiinid ja prantsuse kuulipildujad, kuid seegi väeosa sai hiljem käsutusse saksa päritolu relvad.
Saksa Kolmanda Riigi juhtkonna poolt 20. relvagrenaderide SS-diviisile (1. eesti) lisaks vastavalt Heinrich Himmleri poolt 14. mail 1944 välja antud käskkirja alusel Teise Eesti Relvagrenaderide SS-diviisi loomise kava käigus, mis kavatseti moodustada Eesti piirikaitserügementide baasil, nimetati 1944. aasta maikuus piirikaitserügemendid SS-piirikaitserügementideks. Teise relvagrenaderide SS-diviisi formeerimine jäi aga teostamata.
Juhtkond ja koosseis.
Rügemendi ülem:
rügemendi adjutant leitnant Adolf Herm, 
Rügemendi koosseis:
Isikkoosseis.
5. Eesti Piirikaitserügemendi staap ja staabikompanii formeeriti Paides, 
I Pataljon formeeriti Türi piirkonnas.
II Pataljon Paide piirkonnas.
III Pataljon Põltsamaa piirkonnas. 
Rügemendi suurtükiväepatarei moodustati Alatskivil alles juunis 1944. aastal.
Tegevus.
1944. aasta veebruari lõpul allutati rügement Väegrupp Nord Armeegrupp Narwa 207. julgestusdiviisile.
12. aprillil 1944. aastal määrati rügemendi I pataljon ja 20. aprillil ka II pataljon Peipsi äärde rannakaitsele, seal vahetati välja 4. Piirikaitserügemendi. 5. Piirikaitserügement asus kaitseliinil Mustveest Varnjani.
Rügemendi III pataljon jõudis Peipsi kaldale alles 1944. aasta juuni algul ning ta määrati Varnja külast Praaga-Koosa jõe suudmeni.
1944. aasta jaanipäeva paiku viidi rügemendi I pataljon Meerapalu-Jõepera rajooni, rügemendi I pataljoni kaitselõigu võtsid üle II ja III pataljon. 
1944. aasta juuli keskpaiku läks II pataljon Jõepera-Mehikoorma rajooni ja tema kaitselõigu võtsid üle Tartumaa Omakaitse pataljon leitnant Paul Onno juhtimisel, mis allutati 5. Piirikaitserügemendile. 
1944. aasta augustis pärast Sinimägede lahingu lõppemist 10. augustil 1944 toodi Kagu-Eestisse Emajõe liinile Narva alt 20. eesti diviisi 47. rügemendi II pataljon kolonel-leitnant Alfons Rebase juhtimisel, kelle alluvusse määrati ka 5. Rügemendi II ja III pataljon. 14. augustil moodustati Rebase juhtimisel tegutsenud SS-võitlusgrupp "Rebane", mis koosnes 47. rügemendi II pataljonist, saksa väeosadest ja 5. Piirikaitserügemendi II ning III pataljonist. 
5. Piirikaitserügemendi väeosad osalesid Tartu lahingutes 1944. aasta septembris.
Mihhail Frunze (jõelaev)

Mihhail Frunze (vene keeles "Михаил Фрунзе") on nelja tekiga Valerian Kuibõšev-klassi ainus Venemaa spaa-jõereisilaev, mis on ehitatud Národný Podnik Škoda Komárno laevatehases (slovaki keeles "Slovenské Lodenice n.p. Komárno") Komárnos Tšehhoslovakkias 1980. aastal. Laev sai nime Nõukogude Liidu partei- ja riigitegelase ning sõjaväelase Mihhail Frunze auks.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 2005 Národný Podnik Škoda Komárno laevatehases Komárnos ning laev anti Nižni Novgorodis asuvale Volga Laevakompaniile (VORP) üle 1980. aastal. Volga Laevakompanii ja hiljem selle tütarettevõtted Volga-Flot-Tur ning Vodohod (vene keeles "ВодоходЪ") kasutavad Mihhail Frunzet tänapäevani.
Clarisse Ratsifandrihamanana

Clarisse Ratsifandrihamanana (sünninimi "Clarisse Hortense Ravaoarisoa Andrimampandry"; 5. detsember 1926 Fenoarivo Atsinananas – 28. juuni 1987 Antananarivos) oli malagassi kirjanik.
Ta abiellus 1946 Henri Ratsifandrihamananaga ja neil oli 8 last. 
Ta võitis seitse kirjandusauhinda ning oli Madagaskari Akadeemia liige ja Auleegioni ordeni kavaler. 
Tema looming oli nii stiililt kui žanrilt mitmekesine. Esimene romaan, 1948 kirjutatud "Fahavaratra" ilmus 1969. aastal.
Žatai

Žatai (vene ja sahha keeles "Жатай") on alev Venemaal Sahhas. Moodustab munitsipaalmoodustise (linnaringkonna) Žatai linnaringkond.
Asula asub Leena vasakul kaldal, 15 km Jakutskist allavoolu. 
Elanike arv 2010. aastal oli 9263. 
Žatais asub sadam, laevaremonditehas ja Jakutski naftabaas. Enne 2008. aastal alanud majanduskriisi planeeriti suure maagaasist ammoniaaki tootva keemiatehase ehitamist; selle projekteerimiseks sõlmiti ka leping.
Indikaatorid (pakendamise lisatarvikud)

Indikaatorid on kauba transporditingimusi salvestavad pakendamistarvikud.
Indikaatorite kasutamisel on põhiliselt kaks funktsiooni:
Jaan Tamm (major)

Jaan Tamm (6. juuli 1894 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 8. juuli 1977 Eesti) oli eesti sõjaväelane (major)
Jaan Tamm lõpetas 1913. aastal linnakooli, 19. augustil ülendati ta ohvitseriks jalaväe erialal. 
Jaan Tamm teenis Eesti sõjaväes alates 1918. aasta novembrist. 
1924. aastal ülendati Jaan Tamm, kes teenis Sõjavägede Ühendatud Õppeasutustes nooremleitnandist leitnandiks. 
1930. aastal teenis Jaan Tamm Üksikus Scouts jalaväepataljonis ja ülendati kapteniks ning 1937. aasta veebruaris riigivanema käskkirjaga majoriks.
Teise maailmasõja ajal määrati Jaan Tamm moodustatud 1. Eesti Piirikaitserügemendi ülemaks ning osales Eesti kaitselahingutes 1944. aasta sügisel. 
Pärast nõukogude vägede edukat pealetungioperatsiooni Tartu all ja Eesti okupeerimist asus ta end varjama ja elas hiljem valenime all Raplas ja oli pikka aega sealse täitevkomitee kommunaalosakonna juhatajana. Pärast väljakuulutatud amnestiat, legaliseerus.
Jaan Tamm suri 8. juulil 1977 Eestis.
1997. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1997. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 54. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 19. jaanuaril 1997. aastal.
Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Dustin Hoffmanile.
1996. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1996. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 53. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 21. jaanuaril 1996.
Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Sean Conneryle.
Polaarsus rahvusvahelistes suhetes

Polaarsus rahvusvahelistes suhetes on üleilmse võimujaotuse viis, mis kirjeldab rahvusvahelise struktuuri olemust antud ajajärgul. Üldiselt eristatakse süsteeme võimukeskuste hulga alusel: unipolaarne, bipolaarne ja multipolaarne ehk polütsentristlik, kus maailm on jaotatud vastavalt ühe, kahe või rohkema jõukeskuse vahel. Süsteemitüüp ise on täielikult sõltuvuses võimujaotusest ja riikide globaalsest ja/või regionaalsest mõjust. 
Unipolaarsus.
"Vaata ka: hegemoonia"
Unipolaarsus rahvusvahelises poliitikas on võimujaotus, kus üks riik omab kõige rohkem kultuurilist, majanduslikku ja sõjalist mõju. See erineb hegemooniast, kuna hegemoon ei pruugi omada täieliku kontrolli meresadamate või ühisvara üle.
Unipolaarsuse näiteid.
Kõige hiljutisem näide unipolaarsest maailmasüsteemist on USA domineerimine pärast NSV Liidu lagunemist alates 1991. aastast. Paljud riigid ja impeeriumid on domineerinud neile teadaolevat maailma, luues unipolaarseid süsteeme. Mõned näited järgnevad all. Pange tähele, et enamik näiteid ja kuupäevi on avatud aruteludeks.
Bipolaarsus.
Bipolaarsus on võimujaotus, kus kaks riiki omavad enamiku majanduslikust, sõjalisest ja kultuurilisest mõjust rahvusvaheliselt või regionaalselt. Sageli arenevad mõjusfäärid. Näiteks külma sõja ajal langes enamik lääne- ja demokraatlikke riike USA mõju all, samas kui enamik kommunistlikest riikidest kuulus NSV Liidu mõjusfääri. Kaks jõupiirkonda sageli võistlevad veel hõlmamata piirkondade eest.
Bipolaarsus riikide ühenduste näitel.
Bipolaarne süsteem võib esineda ka palju laiahaardelisemalt, riikide alliansi või organisatsioonidena, kuid võim võib siiski kontsentreeruda kahe jõukeskuse vahel nagu riikide tasandil.
Mõlemas maailmasõjas jagunes enamus maailmast, eriti aga Euroopa, USA ja Jaapan, kahte erinevasse sfääri.
Multipolaarsus.
Multipolaarsus on võimujaotus, kus rohkem kui kaks rahvusriiki omavad peaaegu võrdses koguses sõjalist, kultuurilist ja majanduslikku mõju. Multipolaarse maailma stabiilsuse suhtes ollakse eriarvamustel. Realismi teoreetikud, nagu Hans Morgenthau ja E. H. Carr, on arvamusel, et multipolaarne süsteem on stabiilsem kui bipolaarne, kuna suurvõimud saavad mõjuvõimu läbi alliansside ja sõdade läbi, mis ei esita otseselt väljakutset teistele suurvõimudele. Realismi esindajate arvates ei ole see bipolaarses süsteemis võimalik.
1995. aasta Kuldgloobuse auhinnad

1995. aasta Kuldgloobuse auhinnad olid 52. Kuldgloobuse auhinnad, mis jagati välja 21. jaanuaril 1995.
Cecil B. DeMille'i nimeline elutööauhind anti Sophia Lorenile.
Aare Laas

Aare Laas (16. august 1954 – 18. veebruar 2011) oli eesti jalgpallitreener.
Laas mängis nooruses jäähokit ja jalgpalli. Ta töötas ligi 20 aastat treenerina nii Tartu Lastestaadioni, Tartu Jalgpallikooli kui ka Tartu JK Tammeka juures.
Rataskaev

Rataskaev on Tallinna vanalinnas, Rataskaevu tänava ja Dunkri tänava ristmikul asuv muinsusmälestis.
Toompea kõrgendiku kagukülje ja Tallinna linna territooriumi vahel asuvat salvkaevu on esmamainitud 30. aprillil 1375 Tallinna pärusraamatus. Kaevu nimetati sel ajal "Sternsodi" kaevuks, nimi "Sternsodi" tulenes alamsaksakeelsest sõnast "stern" – 'kalk', kuna kaevu vesi oli lubjarikas ja väga kalk. 
Nimi "Rataskaev" (saksa keeles "Raderbrunner") pandi kaevule hiljem, vee tõstmiseks kasutatud seadeldise järgi. Kaevuvee halva kvaliteedi tõttu loobuti kaevu kasutamisest 19. sajandi keskpaiku. Kaev jäi hooletusse ja kandis kuni kinniajamiseni ka rahvapärast nime "Kassikaev" (saksa keeles "Katzenbrunner"). 
Rahvapärimuse kohaselt elanud Rataskaevu sügavuses näkk, kellele oli vaja igal aastal tuua ohver, et näkk linna üle ei ujutaks. Sellepärast olnud linnaelanikel tavaks heita ohvriks kaevu lõpnud loomi, eriti kasse.
Korvpalli Meistriliiga 2010/2011

Korvpalli Meistriliiga 2010/2011 hooaeg oli Eesti kõrgeima korvpalliliiga 87. hooaeg. Sel hooajal asusid meistritiitlit jahtima 9 klubi. Põhiturniiri lõppedes pääsesid neist kuus edasi väljalangemismängudele, nendest kaks parimat said kohe pääsme poolfinaali. Põhiturniiril viimaseks jäänud meeskond pidi mängima Meistriliigas püsimiseks esiliiga võitjaga nn testturniiri.
Neljandat korda tuli meistriks BC Kalev Cramo, kes alistas nelja võiduni peetud finaalseerias TÜ/Rocki 4:0.
Väljalangemismängud.
Väljalangemismängudele pääses põhiturniiri kuus paremat meeskonda. Esimesed kaks meeskonda pääsesid otse poolfinaalidesse.
Veerandfinaalid.
Veerandfinaalides läksid omavahel kokku põhiturniiri kolmas ja kuues meeskond ning neljas ja viies meeskond. Edasipääsuks oli vaja koguda kolm võitu (maksimaalselt 5 mängu).
BC Rakvere Tarvas – Valga CKE/Inkasso.
 
Poolfinaalid.
Poolfinaalides läksid vastamisi põhiturniiri võitja ja põhiturniiril neljanda ja viienda koha saanud meeskondade vahel peetud veerandfinaali võitja ning põhiturniiril teise koha saanud meeskond ja põhiturniiril kolmanda ja kuuenda koha saanud meeskondade vahel peetud veerandfinaali võitja. Edasipääsuks oli vaja koguda kolm võitu (maksimaalselt 5 mängu).
Kolmanda koha mängud.
Kolmanda koha ehk pronksi mängudest võtsid osa meeskonnad, kes kaotasid poolfinaalides. Kodusaali õigus oli meeskonnal, kes asetses põhiturniiri lõppedes paremal kohal. Pronksmedali saamiseks oli vaja teenida 2 võitu.
Finaalmängud.
Finaalmängudes osalesid poolfinaalide võitjad. Kodusaali eelise teenis põhiturniiril parema koha saanud meeskond. Meistriks tulemiseks saavutamiseks oli vaja teenida 4 võitu.
Katariina käik

Katariina käik on Tallinna vanalinnas Vene tänavat ja Müürivahe tänavat ühendav jalakäijate tee. Käik sai nime 1996. aastal.
Käik kulgeb Vene tänava hoonete 12 ja 14 vahelt kuni Müürivahe tänav 35 hooneni.
Tallinna Püha Katariina kiriku hauaplaadid Katariina käigus.
Keskaegsete matusekommete kohaselt maeti väärikaid isikuid kirikutesse ja nende hauakohad märgistati mälestuseks hauaplaatidega. Katariina kiriku põrand oli suurel määral kaetud suurte hauakivide ja plaatidega.
Domiiniklaste Katariina kirik ning Püha Katariina klooster suleti Tallinna magistraadi poolt usupuhastuse tuleku alul (1525) ning mungad aeti linnast välja. 
Kloostri krunt ja hoonete varemed asuvad praegu peaasjalikult uue 1841–1845 ehitatud katoliku Tallinna Peeter-Pauli katedraali, ning Vene tänava ja Müürivahe tänava kinnistutel. 
Keskaegse kiriku lääneossa püstitas suurkaupmees Andreas Koch 1874. aastal aida, kui linn 1874. aastal ala talle müüs, kasutades kloostrikiriku hauakive põrandaks. 1882. aastal omandas parun Arthur Girard de Soucanton nendest kividest 13 paremini säilinuid (Isand Adolfi hauakivi († 1330), Diderick Bocholt, Lodovicus de Holte († 1437)) ja püstitas nad algselt oma Rocca al Mare suvemõisa tee äärel (n.n. Via Appia). Ülejäänutest hauakividest osad (Hinricus Cocus († 1385), Johan Oldendorp († 1448), Tidemanus de Hereke († 1488), Hans Verlink († 1470), Hans Fient († 1425)) olid juba enne teist maailmasõda, endise Katariina kiriku õhtupoolse Koch'i aida lõunapoolsel küljel püstitatud ja klambrite abil seina külge kinnitatud. 
Rocca al Mare hauakivid toimetati 1959–1960 Tallinna ja neid eksponeeritakse koos teistega Katariina käigus, kiriku lõunapoolsel välisseinal.
Domiiniklaste Katariina kiriku lõunaseinal eksponeeritud hauaplaadid on ainult osa omal ajal kirikus leidunust.
Muutumine

Muutumine ehk muutus on entiteedi kahe seisundi erinevus.
Muutumise näideteks on
Jan Heřmánek

Jan Heřmánek (28. mai 1907 Dolní Lhota, Načeradeci vald, Benešovi ringkond, Kesk-Tšehhi maakond – 13. mai 1978 Praha) oli Tšehhoslovakkia poksija, rahvuselt tšehh.
Heřmánek sai keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Piero Toscanile (Itaalia).
Rudolf Kraj

Rudolf Kraj (sündinud 5. detsembril 1977 Mělníkis Mělníki ringkonnas Kesk-Tšehhi maakonnas) on Tšehhi endine poksija.
Kraj sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2000. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Aleksandr Lebzjakile (Venemaa). 
Kraj sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Jevgeni Makarenkole (Venemaa).
Kraj osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002) ja 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004), kuid kaotas mõlemal korral oma kohtumise 1. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Kraj poksis märtsist 2005 kuni oktoobrini 2008 elukutselisena. Ta pidas kokku 15 kohtumist, millest võitis 14 (neist 10 nokaudiga) kohtumist ja kaotas 1 kohtumise.
Nüüdisromaan

"Nüüdisromaan" on kirjastuse Eesti Raamat väljaantav raamatusari.
Sarjas on ilmunud:
Pearu Paulus

 
Pearu Paulus (sündinud 3. novembril 1967) on eesti laulja ja helilooja.
Ta sai tuntuks konkursi "Kaks takti ette" kaudu. Ta on elanud ja õppinud Keila linnas, kus alustas esinemisi juba kooliajal. 
1992. aastast kuulub Pearu Paulus koos Ilmar Laisaare ja Alar Kotkaga ansamblisse 2 Quick Start.
Eurovisiooni lauluvõistlus.
1994. aastal Eurovisiooni lauluvõistluse Eesti eelvoorus oli Hedvig Hansoni ja Pearu Pauluse laul "Kallim kullast" 10 parima laulu hulgas, ja kuigi laul ei võitnud, valiti see publiku lemmikuks.
Pearu Paulus on mitme Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel esindanud laulu meloodia kaasautor. 
2000. aastal Stockholmis esitas Eda-Ines Etti laulu "Once in a Lifetime", mille sõnade autor on Jana Hallas ning meloodia autorid Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas. 
2002. aastal Tallinnas esitas Anna Sahlene laulu "Runaway", mille meloodia autor oli Pearu Paulus koos Ilmar Laisaare ja Alar Kotkaga.
2006. aastal võitis Eesti eurolaulu konkursi Pearu Pauluse, Alar Kotkase, Ilmar Laisaare ja Jana Hallase laul "Through My Window", mille esitas Rootsi laulja Sandra Oxenryd ja mis esindas Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel.
Muu muusikaline tegevus.
2007. aastal saate "Eesti otsib superstaari" esimese hooaja võitnud Birgit Õigemeele esimese singli "Kas tead, mida tähendab..." autorid on Jana Hallas, Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas. Nad on ka singlite "365 Days" ja "Ise" autorid.
Meelelahutussaated.
2008. ja 2010. aastal osales ta telesaates "Laulud tähtedega". Pauluse laulupartneriteks olid vastavalt Ingrid Tähismaa ja Kirsti Timmer.
2012. aastal osales ta telesaates "Tähed jääl", kus tema tantsupartneriks oli Emili Arm.
Paulus on osalenud ka telesaadetes "Laula mu laulu," "Eesti otsib lemmiklaulu" jt.
Ühiskondlik ja poliitiline tegevus.
Alates 2012. aastast kuulub ta Kaitseliitu.
Ta on kandideerinud Reformierakonna nimekirjas Viimsi vallavolikokku.
Isiklikku.
Ta harrastab võitluskunste Ameerika merejalaväelaste treeningukava järgi ja mängib tennist.
Muusik on ka tema vanem vend Aivar. Koos esineti viimati 26. mail 2018 kontserdil "Tähed Keilast vol.2".
Kurt Schirra

Kurt Schirra (15. september 1931 – 17. mai 1983) oli Saarimaa poksija.
Schirra osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Schirra osales kergekaalus (kuni 60 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Darweesh Mustafale (Egiptus) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Eurostar

Eurostar on Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriigi pealinna Londonit Prantsusmaa pealinna Pariisiga ja Flandria piirkonna pealinna Brüsseliga ühendav kiirrongiteenus, mis pandi tööle 1995. aastal. Kõik Eurostari rongid läbivad Inglismaad ja Prantsusmaad ühendava Eurotunneli, mis avati 6. mail 1994.
Alates 2010. aasta 1. septembrist haldab teenust emaettevõte Eurostar International Limited, enne seda opereerisid teenust ühiselt Belgia, Prantsusmaa ja Ühendkuningriigi raudtee-ettevõtted.
3. märtsil 2015 teatas Suurbritannia valitsus, et müüb oma 40-protsendilise osaluse ettevõttes Eurostar International Ltd. 75,1 miljoni Suurbritannia naelsterlingi eest Briti-Kanada konsortsiumile Patina Rail.
Sügavus

Sügavus on mingi objekti põhja kaugus selle pealispinnast; enamasti mõõdetakse sügavust mingis konkreetses punktis. 
Teatud mõttes on sügavus kõrguse vastand: kui kõrgust mõõdetakse nulltasandist ülespoole, siis sügavust allapoole. Mõnes kontekstis võivad sügavus ja kõrgus olla ka sünonüümid: vaadi sügavus on sama mis vaadi kõrgus.
Geograafias on oluline veekogude sügavus: veekogu iseloomustavad näiteks selle suurim sügavus ja keskmine sügavus, sama sügavusega punkte veekogu põhjas ühendab aga mõtteline samasügavusjoon. Matemaatikas ja tehnikas käsitletakse sügavust sageli ühe mõõtmena koos pikkuse ja laiusega või neile vastandatult.
Visuaalset võimet tajuda maailma kolmemõõtmelisena nimetatakse sügavustajuks.
Mõnes kontekstis räägitakse sügavusest ka kujundlikult, näiteks kui arvutigraafikas peetakse silmas värvi sügavust või finantsturgude analüüsis turusügavust.
Kommutatiivses ja homoloogilises algebras on sügavus ringide ja moodulite tähtis invariant.
Viktor Korrovits

Viktor Korrovits (sündinud 16. septembril 1945 Tartus) on Eesti füüsik, terminoloog ja endine poliitik.
Ta lõpetas aastal 1969 Moskva Riikliku Ülikooli. Aastal 1975 kaitses ta füüsika-matemaatika kandidaadi väitekirja.
Kuulus Põhiseaduse Assambleesse.
Tirtsulised

 
Tirtsulised ehk lühitundlalised ("Caelifera" ehk "Brachycera") on sihktiivaliste seltsi kuuluvate putukate alamselts. See on rühm, mida rahvapäraselt kutsutakse rohutirtsudeks. 
Sellesse alamseltsi kuulub kaks sugukonda:
Rohutirts (perekond)

Rohutirts ("Chorthippus") on tirtslaste sugukonda kuuluv sihktiivaliste putukate perekond. 
Rahvapäraselt kutsutakse rohutirtsudeks aga enamasti kõiki tirtsulisi.
Konstantin Simonov (jõelaev)

Konstantin Simonov (vene keeles "Константин Симонов") on nelja tekiga Dmitri Furmanov-klassi (projekt 302) Venemaa jõereisilaev, mis on ehitatud Saksamaal Boizenburgis VEB Elbewerften Boizenburg/Roßlau laevatehases 1984. aastal. Laeva saksa tüübinimetus on BiFa 129M, Binnenfahrgastschiff 129 m, moderniseeritud. Laev sai nime nõukogude kirjaniku Konstantin Simonovi auks.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga 382 VEB Elbewerft Boizenburg/Roßlau laevatehases ning laev anti Nižni Novgorodis asuvale Volga Laevakompaniile (VORPile) üle 1984. aastal. Volga Laevakompanii ja hiljem selle tütarettevõte Vodohod (vene keeles "ВодоходЪ") kasutab praeguseni Konstantin Simonovit Neeva ja Volga jõgedel. 2014 teeb jõereisilaev kruiise välismaa-vene segarühmade jaoks: seitse ööpäeva Moskvast Peterburi ja kuus ööpäeva Moskvasse tagasi.
Laeva kapten (seisuga 2014) on Aleksandr Kazakov.
Omer Beriziky

Jean Omer Beriziky (sündinud 9. septembril 1950 Vohemaris) on Madagaskari poliitik ja diplomaat.
Ta oli 2. novembrist 2011 kuni 11. aprillini 2014 Madagaskari peaminister.
Ta on hariduselt ajaloolane ning on töötanud õppejõuna Toamasina Ülikoolis. Aastatel 1995–2006 oli ta Madagaskari suursaadik Belgias ja Euroopa Liidu juures. Ta kuulub parteisse Leader Fanilo.
Vohemar

Vohemar on linn Madagaskari põhjaosas Sava piirkonnas Vohemari ringkonnas.
Linna geograafilised koordinaadid on .
2001. aastal elas linnas umbes 15 200 inimest.
Vohemaris on sadam ja lennujaam.
Stephenson King

Stephenson Toby King (sündinud 13. novembril 1958 Castriesis) on Saint Lucia poliitik, 9. septembrist 2007 30. novembrini 2011 Saint Lucia peaminister.
Ta on Ühinenud Töölispartei esimees. 1980. ja 1990. aastatel oli ta mitmes ministriametis. Pärast peaminister John Comptoni haigestumist sai Kingist mais 2007 peaministri kohusetäitja.
King on ühtlasi rahandus- ja majandusminister.
Denzil Douglas

Denzil Llewellyn Douglas (sündinud 14. jaanuaril 1953 Saint Paul Capisterre'is) on Saint Kittsi ja Nevise poliitik, kes oli 6. juulist 1995 kuni 18. veebruarini 2015 Saint Kittsi ja Nevise peaminister.
Ta on alates 1989. aastast Saint Kittsi ja Nevise Tööpartei esimees.
Denzil Douglas õppis Lääne-India ülikoolis arstiteadust ning avas seejärel 1986. aastal arstipraksise.
1989. aastal valiti Douglas parlamenti ja temast sai opositsiooniliider. Pärast tööpartei valimisvõitu 1995. aastal sai temast peaminister. Ta jätkas ametis ka pärast 2000., 2004. ja 2010. aasta parlamendivalimisi. Kuni 2000. aastani oli Douglas ka välisminister.
16. veebruaril 2015 toimunud parlamendivalimiste järel, mille Tööpartei kaotas, moodustas uue valitsuse erakonna Team Unity esimees Timothy Harris.
Saint Paul Capisterre

Saint Paul Capisterre on asula Saint Kittsil ja Nevisel Saint Kittsi saare loodeosas.
Asula geograafilised koordinaadid on .
Aastal 2010 elas asulas World Gazetteeri arvutuse järgi 1339 inimest.
Piirkonna suurim tööandja on olnud suhkrutööstus.
Paul Ingermann

Paul Ingermann (7. november 1880 Vooru, Tisleri küla, Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 2. september 1946 Viljandimaa) oli Eesti pankur, ühiskonnategelane ja Vabadussõja võitleja. 
Elulugu.
Ta hakkas ühiskondlikus elus kaasa lööma 17-aastaselt, osaledes mitmes organisatsioonis, sealhulgas Kristlikus Noortemeeste Ühingus, Karskuse Sõbras, Eesti Käsitööliste Abiühingus ja Tartu Vabatahtliku Tuletõrje Seltsis.
Ingermann õppis Bandelieri vabrikus tisleritööd ja omandas sellidiplomi 1889. aastal. Pärast sõjaväeteenistust pidas ta Tarus oma tisleritööettevõtet.
Ta osales Esimeses maailmasõjas ja liitus 1917. aastal, kui loodi Eesti polgud, Rakvere 1. Eesti polguga. Polguga osales ta Valmiera ja Saaremaa sõjakäikudes. Saaremaalt, kus Eesti polk vangistati, põgenes ta koos kaheksa mehega väikeses kaluripaadis Haapsallu, olles merel kaks ööd-päeva. Vabadussõja ajal teenis Ingermann rindel varustamisalal rindel. 
Pärast sõja lõppu asus taas elama Tartusse.
Kümme aastat oli ta Majaomanike Seltsi juhatuse liige ja Eesti Üleriigilise Majaomanike Keskliidu aseesimees. Ta oli ka mitmes koosseisus Tartu linnavolikogus, Kaitseliidu Tartu maleva 2. malevkonna abipealik ja juhatuse liige, samuti Kaubandus-Tööstuskoja liige. Lisaks oli ta Tartu Majaomanikkude Panga nõukogu liige ja nõukogu esimees alates 1923. aastast. Lisaks Tartu Süsiagentuuri juhataja. Ingermann tegutses ka Tartu Eesti Käsitööliste Abiandmise Seltsi joonistuskursuste nõukogus.
Nooremas eas oli Ingermann aktiivne sportlane, elukutseline maadleja ja mitme spordiseltsi asutaja. Koos Jaan Jaago, August Ploomi ja Johannes Tigasega asutas Paul Ingermann spordiklubi Lurich, mis tegutses Esimese maailmasõja alguseni, mil enamik selle liikmeid võeti sõjaväkke.
Isiklikku.
Tema tütar Leida Kangilaski (sündinud Ingermann; 1911–1981) oli abielus Ott Kangilaskiga.
Planetaarium

Planetaarium on etendusasutus, kus korraldatakse peamiselt harivaid ja meelelahutuslikke etendusi astronoomia ja tähistaeva teemal või õpetatakse astronoomilist navigatsiooni.
Enamiku planetaariumide põhielement on suur kuplikujuline ekraan, millele projitseeritakse tähed, planeedid ja muud taevakehad, näitamaks "taeva liikumist". Selleks kasutatakse tervet rida tehnoloogiaid, näiteks täppistehnilisi "tähekerasid", milles on kombineeritud optiline ja elektromehaaniline tehnoloogia, slaidiprojektoreid, video- ja sfäärilisi projektoreid ning lasereid. Kõigi nende eesmärk on tavapäraselt luua taeva näiva liikumise täpne kujutis. Tavaliselt saab projektsioonisüsteeme panna näitama taevapilti suvalisel ajahetkel minevikus, olevikus või tulevikus ning sageli ka igalt Maa laiuskraadilt. Moodsa virtuaalreaalsuse tehnikaga on võimalik kujutada ka liikumist maailmaruumis, demonstreerides, et maailmaruumil on ka sügavus, ning aidates vaatajail ületada muistset arusaama, et tähed asuvad meist ühekaugusel, meid ümbritseval pöörleval taevaskeral.
Suuruselt varieeruvad planetaariumid 20-meetrise kupliga ning 430 inimest mahutavast Haydeni planetaariumist kolmemeetriste täispuhutavate kupliteni, kus lapsed põrandal istuvad. Säherdusi teisaldatavaid planetaariumeid kasutatakse sageli haridusprogrammides väljaspool püsivaid muuseume ja teaduskeskusi.
Planetaariumiks nimetatakse vahel ka muid Päikesesüsteemi kujutavaid seadmeid, näiteks arvutisimulatsioone. Planetaariumitarkvaraks kutsutakse programme, mis näitavad kahemõõtmelisel arvutiekraanil taeva kolmemõõtmelist kujutist. Planetaariumi giidi nimetatakse planetaristiks. Eestis alustasid planetaristide koolitamist 2011. aasta sügisel koostöös Tartu Ülikooli ajaloo muuseumi tähetorn ning teaduskeskus Ahhaa.
Väidetavalt oli juba Archimedesel algeline planetaariumiseade, mis ennustas Päikese, Kuu ja planeetide liikumist. Antikythera mehhanism on tõend, et antiikajal niisuguseid mehhanisme tõepoolest ehitati. Giovanni Campano (1220–1296) kirjeldas oma teoses "Theorica Planetarum" planetaariumi ning õpetas ka seda ehitama.
Nõukogude ajal tuldi usuvastase võitluse raames korduvalt välja ettepanekutega muuta planetaariumideks kirikuid. Aleksander Nevski katedraal Tallinnas jäi küll Aleksius II protesti mõjul planetaariumiks ümber ehitamata, kuid Riia Kristuse Sündimise katedraaliga sai see plaan 1963. aastal teoks.
Maailma põhjapoolseim planetaarium paikneb Norras Tromsøs.
Eestis on kaks planetaariumi, mõlemad asuvad Tartus: Tartu tähetorni klassikaline optilis-mehaaniline planetaarium ja teaduskeskuse AHHAA täissfääriline hübriidplanetaarium.
Willi Rammo

Willi Rammo (5. juulil 1925 – 1. august 2009) oli Saarimaa poksija.
Rammo osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Helmut Hofmann

Helmut Hofmann (14. november 1925 – 21. august 2017) oli Saarimaa poksija.
Hofmann osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ning jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Haigestumus

Haigestumus ehk morbiditeet (inglise keeles "Morbidity") on haigusjuhtumite arv elanike arvu kohta teatud ajavahemikul, haigestumise sagedus.
Seda ei tasu sassi ajada suremusega, millega väljendatakse surmajuhtude suhtelist hulka rahvastikus, ega ka surmavusmääraga, millega väljendatakse ühe indiviidi riski pärast haigestumist haigusse surra.
Andrejs Žagars

Andrejs Žagars (16. oktoober 1958 Krasnojarski krai – 26. veebruar 2019) oli läti lavastaja, näitleja ja teatritegelane.
Žagars lõpetas 1982. aastal Läti riikliku konservatooriumi teatri- ja filminäitlejana. 1982–1994 töötas ta Läti Kunstiteatris ja mängis mitmes filmis, sealhulgas kahes Eesti filmis: "Kaks paari ja üksindus" (1984, režissöör Tõnis Kask) ja "Metsluiged" (1987, režissöör Helle Karis). 1995 loobus ta näitlemisest ja asus tegelema restoraniäriga.
1996. aastast on Žagars Läti Rahvusooperi direktor. 2002. aastast töötas ta ka lavastajana. Tema esimene lavastus oli väikese eelarvega, kuid menukas Richard Wagneri ooper "Lendav hollandlane" Dalhalla vabaõhufestivalil Rootsis; see püsis kavas 2009. aastani. Kokku oli Žagars 2011. aasta sügiseks teinud 14 ooperilavastust, neist kuus väljaspool Lätit. 4. novembril 2011 esietendus tema lavastatud ooper "Manon Lescaut" Tallinnas Estonia teatris.
Isiklikku.
Tema vend Juris Žagars on Läti Kunstiteatri näitleja.
Arengu nüüdistase

Arengu nüüdistase (inglise "state of the art") on viimane ja kõige keerukam või kõige arenenum tase tehnikas (inglise "technology"), teaduses või kunstis.
Sfäärilised koordinaadid

Sfäärilised koordinaadid on kolmemõõtmelise ruumi koordinaadisüsteem, kus punkti asukoht antakse kaugusega määratud nullpunktist ning kahe nurgaga: esimene nurk on nurk teatud määratud suuna A suhtes ja teine nurk on tasandi suhtes, mis on rist suuna A sirge ja suuna A sirge ristprojektsiooniga. 
Geograafias ja astronoomias kasutatakse nurkade jaoks mõisteid laiuskraad ja pikkuskraad. Kõrgus võib sel juhul olla kas merepinnast või teatud keskpunktist.
Teisendused ristkoordinaatidega.
Sfäärilisteks koordinaatideks teisendatakse ristkoordinaate valemitega
formula_1
ning vastupidi
 formula_2
Rasvaprotsent

Rasvaprotsent inimesel näitab rasva osakaalu organismis. 
Rasvaprotsendi normid olenevad soost ja vanusest. Naistel on normaalne rasvaprotsent kehas umbes 10% suurem kui meestel. Liiga suur rasvaprotsent võib viidata rasvumusele, mis võib põhjustada mitmesuguseid veresoonkonna probleeme. Rasvaprotsenti saab mõõta BIA-meetodil, kaliipermeetodil. Üldrasvaprotsendist eraldi jälgitakse veel vistseraalset ehk siseelundeid ümbritsevat rasva.
BIA-meetod

BIA-meetod ehk bioelektrilise impedantsi analüüsi meetod on meetod, millega mõõdetakse keha rasvaprotsenti inimestel, et diagnoosida rasvumist. Kuid seda kasutatakse ka toiduainete rasvaprotsendi mõõtmiseks. 
Meetod on kasutusel suuremates spordi- ja fitnessikeskustes üle maailma.
TIN-kõrgusmudel

TIN-kõrgusmudel ("Triangulated irregular network") on kolmnurkadest moodustatud reljeefimudel.
TIN moodustub kolmnurkadest, mille küljed võivad olla erineva pikkusega ja tipud asuvad erinevatel kõrgustel. See võimaldab kolmnurga tipud asetada reaalsete mõõtmistulemustega kohakuti või võimalikult nende lähedale. Nii peegeldab mudel paremini andmeid, kuid arvutused kipuvad olema keerukamad.
Selline mudel luuakse enne reljeefianalüüsi ja see on üks kahest levinumast mudelist võrkmudeli (DEM) kõrval.
TIN-mudelist saab DEMi ja vastupidi alati genereerida, kuid algsele kujule tagasi jõudes on tulemus juba erinev, seda eelkõige interpoleerimisel tekkinud muudatuste tõttu.
Mestalla staadion

Mestalla staadion (hispaania "Estadio de Mestalla") on jalgpallistaadion Hispaanias Valencias.
Mestalla kuulub klubile Valencia CF. Staadion mahutab 55 000 inimest.
Maailma Kultuurinõukogu

Maailma kultuurinõukogu (inglise keeles World Cultural Council, WCC) on 1981. aastal loodud organisatsioon, mis toetab teadmiste levikut ning arendab suhteid inimeste, riikide, valitsuste ja teadusvaldkondade vahel. Organisatsiooni keskus asub Mexicos.
Kultuurinõukogu annab välja Albert Einsteini teadusauhinda, José Vasconcelose haridusauhinda ning Leonardo da Vinci kunstide auhinda. Igal aastal antakse auhinnad üle eri ülikoolis, 2011. aasta auhinnatseremoonia toimub Tartu Ülikoolis.
Mäeeraldis

Mäeeraldis on kaevandamisloaga maavara kaevandamiseks määratud maapõue osa. See ei ole piirkond maapinnal vaid ruum, millel on ka kindel sügavusmõõde. Mäeeraldise kaevandatav maavaravaru ei tohi olla suurem kui kaevandamise aastamäära või lubatud maksimaalse aastamäära ja kaevandamisloa kehtivusaja (aastates) korrutis.
Kaevandamisloa omanik on kohustatud mäeeraldise piiri tähistama ja vajadusel ka tarastama. Tähistus peab olema piisavalt nähtav, et ära hoida inimeste juhuslik viibimine kaevetööde ohupiirkonnas. Pärast kaevandamistööde lõppemist peab kaevandaja mäeeraldise ja selle teenindusmaa korrastama.
Therese Zenz

Therese Zenz (15. detsember 1932 Merzig, Merzig-Waderni maakond, Saarimaa – 22. oktoober 2019 Merzig) oli Lääne-Saksamaa ja Saksamaa aerutamistreener ning Saarimaa, Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa aerutaja.
Zenz sai Saarimaa eest võisteldes naiste ühesüstaga 500 mm aerutamises 1952. aasta Helsingi olümpiamängudel 9. koha. Ta sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes hõbemedali naiste ühesüstaga 500 mm aerutamises 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängudel ja 1960. aasta Rooma olümpiamängudel ning kahesüstaga (paariline Ingrid Hartmann) 500 m aerutamises 1960. aasta Rooma olümpiamängudel. 
Zenz võitis Saarimaa eest võisteldes kuldmedali ja tuli maailmameistriks naiste ühesüstaga 500 mm aerutamises 1954. aasta maailmameistrivõistlustel (Mâcon, Burgundia). Ta sai Lääne-Saksamaa eest võisteldes pronksmedali naiste ühesüstaga 500 mm aerutamises ja kahesüstaga (paariline Ingrid Hartmann) 500 mm aerutamises 1958. aasta maailmameistrivõistlustel (Praha).
Mäeeraldise teenindusmaa

Mäeeraldise teenindusmaa on kaevandamisloaga kaevandamiseks määratud ala mäeeraldise ümber või kohal ja ümber.
Mäeeraldise teenindusmaal ei ole lubatud maavara või muu kivimi või setendi väljamine, välja arvatud korrastamistingimuste täitmiseks korrastamisprojektis määratud ulatuses, mullakaitsenõuete täitmiseks ning kraavide, settebasseinide, teede ja muude kaevandamiseks vajalike tehnorajatiste rajamiseks kaevandamisprojektis määratud mahus.
Mäeeraldise teenindusmaa piires on lubatud ladustada kaevist ning jäätmeid, korraldada kaevise vedu ning teostada maavara töötlemist.
Teenindusmaa piir tuleb sarnaselt mäeeraldise piiriga nähtavalt tähistada. Samuti tuleb nii mäeeraldis kui ka selle teenindusmaa kaevandamisjärgselt korrastada.
Riigikaitselisi, muinsuskaitselisi ja muid piiranguid arvestatakse kaevandamisloa taotluse menetlemisel teenindusmaa, mitte mäeeraldise piirist.
Joonistel tähistatakse mäeeraldise teenindusmaad kollase joonega.
Stravinski purskkaev

Stravinski purskkaev on Igor Stravinskile pühendatud purskkaevude kompleks Pariisis Pompidou keskuse lähedal Stravinski väljakul. 
Purskkaevukompleksi autorid on kunstnikest abielupaar Jean Tinguely ja Niki de Saint-Phalle. See valmis 1982–1983.
Mads Mikkelsen

Mads Dittmann Mikkelsen (sündinud 22. novembril 1965 Kopenhaagenis) on taani filminäitleja.
Mads Mikkelsen on mänginud filmides "Mina olen Dina", "Pärast pulmi", "Casino Royal", "Leek ja Sidrun" ja "Coco Chanel &amp; Igor Stravinski".
Hallitusseened

Hallitusseened on erinevatesse süstemaatilistesse rühmadesse kuuluvad seened, kes tekitavad kohevaid ja sametisi seeneniidi- ja eoskandjakirmeid (hallitust).
Lamberti koosinusseadus

Lamberti koosinusseadus on optikareegel, mille kohaselt kiirgava keha kiirgusvoog sõltub otseselt kiirgava pinna normaali ja vaatleja sihi vahelise nurga koosinusest.
formula_1
Vahel nimetatakse seda seadust ka koosinuse kiirgusseaduseks või Lamberti kiirgusseaduseks. See on nimetatud Johann Heinrich Lamberti järgi.
Calvörde vald

Calvörde vald (saksa keeles "Gemeinde Calvörde") on vald Saksamaal Saksi-Anhalti liidumaal Börde kreisis.
See asub ligikaudu 15 km Haldenslebenist loodes Ohre jõe ja Mittellandkanali vahel. Calvörde on osa Flechtingeni liitvallast. Enne 1944. aastat oli Calvörde ("Amt") osa Braunschweigi hertsogkonnast.
Paika on esmamainitud 1196. aastal. Kohas, kus veel praegugi on sild, oli Ohre jõe koolmekoht. Kagust tulnud kaubatee ristus seal jõega. See viis Leipzigist üle Magdeburgi Lüneburgi ja Hamburgi. Oli ka teine tee, mis tuli Braunschweigist. Koolmekoha teket seostatakse Kale-nimelise mehega. Sel viisil on "Calvörde" ajalooline tähendus Kale koolmekoht.
Hügieen

Hügieen on arstiteaduse haru, mis käsitleb inimese tervist mõjutavaid tegureid ja abinõusid (eriti puhtuse tähtsust) tervise säilitamiseks. 
Teadlane, kes tegeleb hügieeniga, on hügieenik.
Keskkonnahügieen

Keskkonnahügieen ehk keskkonnatervishoid ehk keskkonnatervis on teadus, mis uurib keskkonnategurite mõju inimese tervisele ja heaolule.
SACD

SACD (Super Audio Compact Disc) on optiline andmekandja heli salvestamiseks, CD edasiarendus.
Seda arendasid koos Sony ja Philips ning avaldasid 1999. aastal.
Julius Eslon

Julius Eslon (8. juuli 1894 Muuksi küla, Kolga vald, Kuusalu kihelkond, Harjumaa – 4. november 1982 Polli) oli eesti puuviljandusteadlane ja sordiaretaja.
Ta oli aastatel 1909–1915 Tallinnas raamatuköitja abiline. Aastatel 1915–1921 võitles ta Esimeses maailmasõjas ja Vene kodusõjas punaste poolel.
Aastatel 1924–1929 õppis ta Leningradi Põllumajanduse Instituudis, praktika läbis Ivan Mitšurini juures.
Aastatel 1929–1932 oli ta Saratovi oblastis aiandusagronoom, 1932–1933 Leningradi köögiviljakasvatuse katsejaama teadur ning 1933–1941 Leningradi puuviljanduse ja marjakasvatuse katsejaama teadur, 1941–1942 oli ta samas sordiaretusosakonna juhataja. Aastatel 1942–1943 oli ta Leningradi linna TSN TK köögiviljakasvatusagronoom.
Aastatel 1943–1945 oli ta Eesti Laskurkorpuses.
1945. aastast oli Eslon Polli Aianduse ja Mesinduse Uurimise Instituudi teadusdirektor. 1946. aastast sai see asutus Põllumajanduse Instituudi filiaaliks, kus Eslon töötas kuni 1952. aastani puuviljanduse osakonna juhatajana ja kuni 1964. aastani vanemteadurina.
Ta on maetud Karksi Arumäe kalmistule.
Aretustöö.
Koos Arthur Jaamaga aretas ta Pollis ploomisordid "Julius" , "Polli Viljakas", "Polli munaploom", "Suhkruploom", "Karksi", "Esloni varane" ning "Polli viljakas" ja "Polli varane". Ta osales ka musta sõstra sortide "Festival", "Hiline must", Polli pikk-kobar ja "Uus must" aretamisel.
Kasurid

Kasurid ehk kasutoovad organismid on põllumajanduses ja aianduses need selgrootud, kes tolmeldavad taimi, on taimekahjurite vaenlased, soodustavad mulla tekkimist jne. 
Kasuritele vastanduvad kahjurid.
Müncheni Olümpiastaadion

Müncheni olümpiastaadion on staadion Saksamaal Münchenis. Staadionil on peetud spordivõistlusi erinevatel aladel, näiteks: kergejõustik, jalgpall, murdmaasuusatamine, lumelauasõit, jalgratta trekisõit, "speedway", autoringrajasõit. Ka on staadion olnud paljude kontsertide toimumispaik, samuti on teda kasutatud jumalateenistuste läbiviimiseks. Nii on staadionil pidanud missat ka Johannes Paulus II.
Enne Allianz Arena valmimist 2007. aastal staadion oli koduväljakuks klubidele Müncheni Bayern ja TSV 1860 München.
Clement Quartey

Clement Isaac Quartey (12. aprill 1938 Accra – 2. november 2024 London) oli Ghana poksija.
Quartey sai I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Bohumil Němečekile (Tšehhoslovakkia).
Ta oli esimene Ghana sportlane, kes võitis olümpiamedali.
Hektor

Hektor (vanakreeka keeles Ἕκτωρ, ladinapäraselt "Hector") oli vanakreeka mütoloogias Trooja valitseja Priamose ja Hekabe vanim poeg. Ta oli Trooja sõja suurim kangelane Trooja poolel ning tappis esimese kreeklase, kes astus Trooja pinnale. Jumal Apolloni abiga surmas ta ka Patroklose, kes võitles Achilleuse relvadega. Karistuseks selle eest surmas Achilleus Hektori ning mõnitas tema laipa, lohistades seda oma sõjavankri järel. Hektori abikaasa oli Andromache, neil oli poeg Astyanax.