Pirita

Pirita on asum Tallinnas Pirita linnaosas. Pirita asub Tallinna lahe ääres, Pirita jõe suudmes. Asum piirneb Merivälja, Mähe, Kloostrimetsa, Kose ja Maarjamäe asumiga. Pirita asumi pindala on 1,73 km2. 
Pirita asum sai nime Pirita kloostri järgi, mis nimetati omakorda Rootsis asuva emakloostri rajaja püha Birgitta järgi. 
Pirita asumi tänavad.
Mitmed endised talud on jäädvustatud asumi tänavanimedes, nagu Rätsepa tee, Lauri tee, Puki tee jm. Pirita seotus veespordiga on andnud nime sellistele tänavatele nagu Masti tänav, Purje tänav ja Regati puiestee. Asumis esineb ka palju ametinimedega seotud sarjanimesid. Asumis on lisaks veel Eduard Bornhöhe tee, Jahimehe tee, Jahimehe põik, Kalamehe tee, Kalmuse tee, Kloostri tee, Kloostrimetsa tee, Kõrkja tee, Meremehe tee, Merivälja tee, Metsavahi tee, Metsavahi põik, Metsniku tee, Mõrra tee, Pirita tee, Randvere tee, Rummu tee, Supluse puiestee, Toominga tänav ja Topi tänav.
Elanikkond.
2016. aastal moodustasid 0–17aastased asumi elanikkonnast 18–22%, 68+aastased moodustasid 10–19%. Seisuga 01.01.2014 eestlaste osakaal asumi elanikkonnas moodustas 71%.
Olulisemad objektid.
Pirital asub Pirita sadam. Asumi territooriumile jäävad Pirita kalmistu, Pirita kloostri varemed kui ka uus kloostrikompleks. Pirital asub Pirita linnaosavalitsus, Pirita Spordikeskus ning Pirita Vaba Aja Keskus.
Haridus ja kultuur.
Pirital asub Pirita Majandusgümnaasium. Asumis tegutseb Pirita raamatukogu. 
Loodus.
Asumi territooriumil asub Pirita mets. Asumit läbivad Pirita jõgi, Teesuuoja ja Varsaallika oja. Suurem osa Pirita rannast jääb Pirita asumisse.
Ajalugu.
Tänapäevane Pirita asum on moodustunud kolmest ajaloolisest asustusalast. Kõige vanem neist aladest on keskajal rajatud Pirita klooster, mille ümber tekkis Pirita küla. Teise asustusala moodustas 20. sajandi algul rajatud Uus-Pirita, mis jäi kloostrist teisele poole jõge. 17. sajandil rajatud Lillepi talu moodustas omaette asustusala. Terve praegune Pirita linnaosa ühendati Tallinnaga 1945. aastal.
Pirita asumi kõige vanem rajatis oli Iru linnuse sadam, mille tähtsus suurenes ajaga. See sadam oli eriti oluline Põhja-Euroopa viikingiajal (aastatel 800–1050 pKr). Pirita alad olid tollel ajal muidu asustamata, kuid sadama ja linnuse vahel oli tihedalt kasutatav teeühendus. Samuti võib arvata, et vähemalt laevade sadamas viibimise ajal oli seal pidev valve.
Pirita kloostri rajamine mõjus piirkonna arengule murranguliselt, sest tänu sellele sai Piritast kaugemalgi tuntud keskus. 15. augustil 1436 pühitseti kloostri kirik, mida peetakse ka kloostri ametlikuks asutamisajaks. Pirita kloostri lähedusse tekkis rahvarohke küla, mida nimetati algul Liivavakuse ("Sandwacke") külaks, 1407. aasta allikas kandis Marienthali nime. Ühes küla tekkimisega rajati ka otsem tee Tallinna. Pirita klooster purustati 1577. aastal Vene-Liivi sõjas. 
Pärast kloostri hävimist oli küla asustus mitu sajandit palju hõredam ning see hakkas uuesti kasvama alles 20. sajandi algul. 1908. aastal alustati Pirita hoonestamist ning paar aastat hiljem sai piirkond linlaste seas populaarseks suvituskohaks. Eesti Spordiseltsi Kalev tegevuse laienemine Piritale 1910. aastal pani aluse veespordi ja kergejõustiku harrastamisele selles piirkonnas.
Kui varem oli üle jõe saanud ainult parvega, siis puidust silla rajamine 1914. aastal suurendas paiga menukust veelgi (1936. aastal valmis raudbetoonsild). 1920. aastatel pandi käima bussiliikus Pirita ja Tallinna vahel. Piritale rajati rannahoone, muuseum, kohvikuid, restorane jm. Pirital tegutses mitu seltsi, sh Pirita Kaunistamise Selts, mida juhtis Albin Strutzkin.
1980. aastal toimus Pirital XXII suveolümpiamängude purjeregatt, mille tarvis loodi asumisse Tallinna Olümpiapurjespordikeskus. Samal aastal laiendati Pirita teed ning rajati uus sild üle jõe.
1990. aastatel rajati vana kloostri kõrvale uus ja tänapäevane Pühima Päästja Püha Birgitta Ordu kloostrikompleks.