Laiendatud konfiskeerimine

Laiendatud konfiskeerimine on konfiskeerimise viis, mille kohaldamisel piisab ainult kohtu eeldusest, et vara pärineb ebaseaduslikust eluviisist või on saadud mingisugusest eeldatavast kuriteost.
Kohus on õigustatud laiendatud konfiskeerimist kohaldades võtma aluseks isiku kuritegeliku eluviisi. Laiendatud konfiskeerimise puhul ei pea kohus tuvastama konfiskeeritava vara päritolu konkreetsest käimasoleva menetlusega seotud kuriteost.
Kuriteoga saadud vara laiendatud konfiskeerimist reguleerib karistusseadustiku paragrahv 832.
Sätte ajalugu.
Laiendatud konfiskeerimise regulatsioon sai karistusseadustiku sätteks 1. veebruaril 2007 jõustunud seadusemuudatusega. Euroopa Nõukogu 24. veebruaril 2005 tehtud raamotsus kohustas kõiki Euroopa Liidu liikmesriike võtma vastu meetmeid, et reguleerida laiendatud konfiskeerimist kui materiaalõiguslikku mõjutusvahendit. Iga liikmesriik pidi võtma regulatsiooni kasutusele vähemalt selles ulatuses, mis oli raamotsusega ette nähtud, ning üksnes sellise kuriteo puhul, mille eest mõistetav karistus on enam kui üks aasta.
Raamotsus nägi ette, et laiendatud konfiskeerimise korral peab kuriteo toimepanija vara väärtus olema ebaproportsionaalne tema seadusliku sissetulekuga. Meetme kohaldamiseks peab aga uurimisasutus lisaks tõendama, et konfiskeeritav vara on konkreetse kuriteoga või üldiselt kuritegevusega otseses seoses.
Karistusseadustiku 1. veebruari 2007. aasta muudatusega jõustunud regulatsioon on raamotsusega võrreldes laiem, kuna näeb konfiskeerimise alusena ette ainult kahtluse vara kuritegelikus päritolus. Samuti on kolmandate isikute ring karistusseadustikus oluliselt laiem, sest kolmandaks isikuks võib olla iga isik, kes on omandanud vara teo toimepanija arvel. Euroopa Nõukogu raamotsus omakorda näeb kolmandana isikuna ette üksnes toimepanija sugulast.
Esialgse redaktsiooni kohaselt oli kohustuslik kohaldada kuritegeliku eluviisi tõttu saadud vara laiendatud konfiskeerimist, kui toimepanija mõisteti süüdi kuriteos, mille puhul on karistusseadustiku eriosas ette nähtud laiendatud konfiskeerimise võimalus. See tähendab, et süüdimõistva otsuse korral vara ilmtingimata konfiskeeriti. Selleks aga pidid olema täidetud teatud eeldused: karistuseks pidi olema enam kui kolmeaastane vangistus ja esinema pidid teised laiendatud konfiskeerimise eeldused.
8. märtsil 2014 jõustunud karistusseadustiku muudatusega alandati laiendatud konfiskeerimise kohaldamiseks vajalikku vangistuse nõuet vähemalt üheaastase vangistuseni. Lisaks muudeti laiendatud konfiskeerimise kohaldamine kohtu diskretsiooniotsuseks. See tähendab, et kohus võib valida, kas kohaldada meedet või rakendada alternatiivset varianti.
10. jaanuari 2017. aasta seadusemuudatusega laiendati paragrahvi kohaldamisala järgmiselt.
Õiguslikud alused.
Et kohaldada kuriteo toimepanija või kolmanda isiku suhtes vara laiendatud konfiskeerimist, peavad olema täidetud spetsiifilised eeldused. 
Kuriteoga saadud vara laiendatud konfiskeerimine on välistatud juhul, kui konfiskeerimise adressaat tõendab, et on vara seaduslikult omandanud. Erinevalt tavapärasest tõendamiskoormisest lasub vara seadusliku omandamise tõendamise koormus süüdistataval (ümberpööratud tõendamiskoormis). Ülejäänud eeldusi peab tõendama aga prokuratuur kooskõlas süütuse presumptsiooni põhimõttega. Samuti ei laiene ümberpööratud tõendamiskoormis kolmandale isikule. See tähendab, et erinevalt kuriteotoimepanijast ei pea kolmas isik tõendama, et vara on seaduslikult omandatud, vaid vara ebaseaduslikku päritolu peab üldises korras tõendama prokuratuur.