tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Maria Pljuhhanova

Maria Pljuhhanova (sündinud 16. jaanuaril 1953 Riias) on Eesti kirjandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1970. aastal Riia 23. Keskkooli, õppis 1970–1974 Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetas 1975 Läti Riikliku Ülikooli, oli 1977–1980 Tartu Riikliku Ülikooli aspirant, filoloogiakandidaat (1982, TÜ), väitekiri "Изображение исторического лица в литературе переходной эпохи (национальные корни литературной биографии XVIII в.)". Oli 1975–1977 Läti Rahvusraamatukogu vanemraamatukoguhoidja, 1980–1986 TRÜ vene kirjanduse kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1986–1992 dotsent, 1993–1994 vene ja slaavi filoloogia osakonna dotsent. 
Aastast 1994 elab ta Itaalias ning on Perugia ülikooli professor. Õpetanud vene rahvaluulet, kirjandusteooriat, sissejuhatust kirjandusteadusse, vanavene, 18. sajandi – 19. sajandi I poole kirjandust, Venemaa ajalugu.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kirjandusteadus, vene kirjanduse ajalugu, vene rahvaluule; semiootika. Üle 100 teaduspublikatsiooni.
Endel Ploom

Endel Ploom (13. mai 1935 Rõuge vald (Rõuge kihelkond) Võrumaa – 9. jaanuar 2025 Tallinn) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Endel Ploom oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1954 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli, 1959 Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna, 1962–1964 Leningradi ülikool aspirant, õiguskandidaat (1965, TÜ), väitekiri "Договор бытового проката по советскому гражданскому праву". 
Oli 1960–1962 Rapla rajooni prokuröri abi ja prokurör, 1965–1967 TÜ tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri vanemõpetaja, 1967–1985 dotsent (ühtlasi 1974–1985 õigusteaduskonna prodekaan), 1985–1990 tsiviilõiguse ja -protsessi kateedri juhataja, dotsent, 1990–1992 samas kateedris dotsent, 1992–2001 Tartu Ülikooli õigusteaduskonna eraõiguse instituudi dotsent, 2001–2003 Akadeemia Nord professor, 2003– Tallinna Tehnikaülikooli Tallinna Kolledži dotsent, aastast 2007 Tartu Ülikooli emeriitdotsent. Õpetanud peamiselt tsiviil- ja majandusõigust; koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: teadlase, õppejõu ja lektorina olid Endel Ploomi teaduslikud huvid seotud tsiviil- ja majandusõigusega, mis leidsid väljundi arvukates teaduspublikatsioonides. Kuigi tema peamiseks valdkonnaks oli läbi aastate teenindusprobleemide teaduslik läbitöötamine ja parima õigusliku reguleerimise otsimine, siis omandireformi seaduse väljatöötamise ja vastuvõtmise ajal asus ta kaitsma üürnikke ebaõiglase kohtlemise eest, avaldas julgelt oma arvamust ning tegutses ka üürnike esindajana. tema sulest pärineb üle 60 teaduspublikatsiooni.
Lauri Ploom

Lauri Ploom (sündinud 16. jaanuaril 1942 Tartus) on eesti keemik.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1961. aastal Tartu 7. Keskkooli, 1967 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna, 1974 Eesti NSV TA Füüsika Instituudi (FI) aspirantuuri. Keemiakandidaat (1978, TRÜ), väitekiri "Puhtusastmega 10-6ю–-8 KCl kristallide saamise metoodika ning nende kiiritusdefektid". 
Ta oli aastatel 1966–1981 Eesti NSV TA Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) insener ja nooremteadur ning FI nooremteadur, 1981–1993 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) ainevahetushäirete uurimise labori vanemteadur, 1994–1999 labori juhataja, 1991. aastast ka EPMÜ veterinaariateaduskonna assistent, 1999– EPMÜ loomakasvatusinstituudi (2005. aastast EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi) söötmisosakonna vanemteadur. 
Tähtsamad loengukursused: TÜ-s tööstuskaubatundmine ja biokeemia, EPMÜ-s veterinaartoksikoloogia
Teadustöö.
Ploomi peamised uurimisvaldkonnad on tahkise keemiline füüsika ja põllumajandusloomade ainevahetus. Tšeslav Luštšiki juhendamisel on ta tegelenud kiiritusel tekkivate omadefektide olemuse ja asukoha selgitamisega leelishalogeenkristallides, samuti materjalide sügavpuhastamisega. Ta on uurinud lisandidefektide tekkevõimalusi kristallides, kohaldanud ja rakendanud keemilisi ning füüsikalisi analüüsimeetodeid kristallide puhtuse määramiseks. Põllumajandusloomade (veiste) ainevahetuse alal uurinud D-vitamiini vaegusest põhjustatud ainevahetushäireid. Tal on üle 40 teaduspublikatsiooni ja üks autoritunnistus.
Isiklikku.
Lauri Ploomi abikaasa on keemik ja korvpallur Vilve Ploom.
Vilve Ploom

Vilve Ploom (1973. aastani Vilve Kööbi; sündinud 1. veebruaril 1947 Tartus) on eesti keemik ja endine korvpallur.
Elulugu.
Vilve Ploom on ehitusmeistri tütar ja keemik Lauri Ploomi abikaasa.
Lõpetas 1965 Tartu 8. Keskkooli, 1970 Tartu Riikliku Ülikooli keemia osakonna. Oli 1970–1975 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVTUI/ELVI) vanemlaborant, 1975–1988 nooremteadur, 1988–1994 ainevahetushäirete uurimise labori teadur, 1994–1997 EPMÜ loomakasv-instituudi söötmisosakonna teadur, 1997– OÜ Tartu Keskkonnauuringud spetsialist.
Meistersportlane korvpallis (1965). kuldmedal (1965, NSV Liidu noortekoondises). Oli aastaid Eesti esindusnaiskonnas. Veteranide MM kuldmedal (1991).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: biokeemia, põllumajandusloomade mineraalainevahetus. 22 teaduspublikatsiooni.
Angela Ploomi

Angela Ploomi (sündinud 7. augustil 1973 Iisakus Ida-Virumaal) on eesti entomoloog.
Elulugu.
Angela Ploomi on teenistujate tütar.
Lõpetas 1992 Räpina Sovhoostehnikumi, 1995 EPMÜ aianduse erialal, 1998 samas magistrantuuri, loodusteaduste magister entomoloogias (1998, EPMÜ), väitekiri "Mõne taimeekstrakti mõjust suur-kapsaliblikale ("Pieris brassicae" L.)", 1999–2004 samas doktorant, PhD (entomoloogia, 2004, EPMÜ), väitekiri "Jooksiklaste ("Coleoptera, Carabidae") tundlasensillide morfoloogia ja elektrofüsioloogia". Oli 1992 Lüllemäe Põhikooli aednik, 1995–1999 EPMÜ Taimekaitse Instituudi teadur, 2000 laborant, 2001–2003 tehnik, 2004 teadur, 2005– EMÜ põllumajandus- ja keskkonnainstituudi erakorraline vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: putukate ökoloogia ja füsioloogia, ökoloogiline põllumajandus, keskkonnasäästlik kahjuritõrje, taimsed biopestitsiidid. Akadeemilise Põllumajanduse Seltsi (APS) (2000), Eesti Taimekaitse Seltsi (2004) ja Maarjakase Seltsi (2005) liige. APS-i noorteadlase preemia (2004). Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Linda Marie Ploompuu

Linda Marie Ploompuu (24. aprill 1903 Ljuban, Novgorodi kubermang – 2. märts 1987 Tallinn) oli eesti raamatukoguteadlane ja bibliograaf.
Elulugu.
Linda Marie Ploompuu sündis mõisavalitseja tütrena. Ta lõpetas 1922. aastal Tallinna Linna Tütarlaste Kommertskooli, 1938. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna, õppis aastatel 1945–1946 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas bibliograafiat. Akadeemiliselt kuulus ta Eesti Naisüliõpilaste Seltsi.
Ta oli aastatel 1926–1940 Tartu linnaraamatukogu raamatukoguhoidja, 1941–1962 Tallinnas Fr. R. Kreutzwaldi nimelise Eesti NSV Riikliku Raamatukogu osakonnajuhataja, 1963–1983 Eesti NSV Riikliku Raamatupalati teadusdirektor.
Teadustöö.
Linda Marie Ploompuu on arendanud raamatukogunduse terminoloogiat, Eesti rahvusbibliograafia koostamise metoodikat ja süsteemi, koostanud rahvusbibliograafiaväljaandeid.
Tõnu Ploompuu

Tõnu Ploompuu (sündinud 17. jaanuaril 1960 Tallinnas) on eesti botaanik.
Elulugu.
Tõnu Ploompuu on inseneri ja kunstnik Imbi Ploompuu poeg.
Ta lõpetas 1978 Tallinna 43. Keskkooli, 1983 TÜ bioloogiaosakonna, 1985–87 Tallinna Botaanikaaia aspirant, "M.Sc." (botaanika ja mükoloogia, 2002, TÜ), väitekiri "Tallinna krundid võõrliikide kasvukohana". Oli suvedel 1980 Karjalas Kivatši ja 1981 Putorana (tulevase) looduskaitseala laborant, 1983–84 Eesti Noorte Loodusmaja ringijuht, 1988–1992 Tallinna Botaanikaaia insener, 1992– TPÜ (aastast 2005 TLÜ) loodusteaduste osakonna bioloogia õppetooli assistent ja lektor, ühtlasi aastast 1999 TTÜ (lepinguline) botaaniline lektor.
Poliitiline tegevus.
Tõnu Ploompuu kandideeris 1993. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel KVL Tallinna Taassünd nimekirjas ning sai 52 häält. 2009. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai ta Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas 40 häält. 2013. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel sai ta valimisliidu Vaba Tallinna Kodanik nimekirjas 137 häält ja 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel 109 häält.
Riigikogu valimistel sai ta Erakonna Eestimaa Rohelised nimekirjas 2007. aastal 119 häält ja 2011. aastal 51 häält. 2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta Eesti Vabaerakonna nimekirjas 143 häält.
Alates 9. septembrist 2025 on ta erakonna Eesti Rahvuslased ja Konservatiivid liige. Oktoobrist 2014 septembrini 2025 oli ta Eesti Vabaerakonna liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: floristika, süstemaatika, inimmõjustatud kooslused, rabade ökoloogia, looduskeskkonna seire ja kaitse, evolutsiooniteooria, bioloogiline reduktsionism. Osalenud rahvusvahelistes uurimisprojektides "Quantification of alkaline and acidifying deposition loads from Estonian Industry" (2000–01) ja "Failure of Grass Cover Layers at Seaward and Shoreward Dike Slopes" (2007). Aktiivne teaduse populariseerija ja publitsist. Looduseuurijate Seltsi (1979) ja Pärandkoosluste Kaitse Ühingu liige (2003). Ploompuu järgi on nimetatud kuningkepi pisiliik "Oenothera ploompuui" Rostanski (2001). Üle 40 teaduspublikatsiooni, üle 50 aimeartikli.
Isiklikku.
Tema ema on keraamik Imbi Ploompuu.
Ellen Plotnik

Ellen Plotnik (12. september 1926 Püssi vald, Virumaa – 30. september 2004 Tallinn) oli eesti ajaloolane.
Elulugu.
Ellen Plotnik oli rannatalupidaja tütar.
Lõpetas 1946 Tallinna 9. Keskkooli, 1951 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-osakonna, aspirantuuri 1954, ajalookandidaat (1954, TRÜ), väitekiri "Kodanliku parlamentarismi kokkuvarisemine maailma majanduskriisi aastatel ja fašistliku diktatuuri kehtestamine Eestis", ajaloo-doktor (1986, Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituut), väitekiri "Hans Pöögelmanni teosed kui EKP (Eestimaa Kommunistlik Partei) ajaloo allikas". 
Oli 1954–1962 Tartu Riikliku Ülikooli NSV Liidu ajaloo kateedri vanemõpetaja, 1962 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi vanemteadur, 1962–1990 Kommunistliku Partei Keskkomitee Partei Ajaloo Instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Eesti Vabariigi ajalugu ja kultuurilugu, EKP (Eestimaa Kommunistlik Partei) ajalugu, historiograafia ja allikaõpetus. Uurinud põhjalikult Hans Pöögelmanni elu ja tegevust. Koostanud ja kommenteerinud Hans Pöögelmanni "Valitud teosed". Üle 70 teaduspublikatsiooni, sh kaks raamatut, arvukalt aimeartikleid.
Evald Pobul

Evald Pobul (5. detsember 1915 Tallinn – 31. märts 1995 Tallinn) oli eesti geofüüsik.
Elulugu.
Evald Pobul oli raudteelase poeg.
Lõpetas 1934 Tallinna Tehnikumi maamõõtja-kultuurtehniku erialal, 1938–1941 õppis Tallinna Tehnikaülikooli mäeosakonnas, 1941–1944 oli mobiliseeritud Nõukogude armeesse. Lõpetas 1946 (kaugõppes) Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mäeosakonna, 1951 Eesti NSV TA Geoloogia Instituudis (GI) aspirantuuri, geoloogia-mineraloogiakandidaat (1951, TRÜ), väitekiri "Kesk-Eesti magneetilised anomaaliad ja nende geoloogiline tõlgendamine". Oli 1935–1938 Põllutöökoja maamõõtja, 1938–1941 Tartu Ülikooli geodeesia kateedri abijõud, 1944 Eesti Tööstusprojekti insener, 1944–1947 Eesti NSV Tööstuse Teadusliku Uurimuse Keskinstituudi vaneminsener ja nooremteadur, 1947–1948 Eesti NSV Geoloogia Instituudi geofüüsika sektori nooremteadur, 1952–1964 vanemteadur, 1965–1985 sektori juhataja, ühtlasi pidas 1968–1973 Tartu Riiklikus Ülikoolis geofüüsika loenguid.
1954. aastast oli ka Eesti NSV Teaduste Akadeemia meteoriitikakomisjoni teaduslik sekretär.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: magnetomeetria – ta kaardistas Eesti ala magnetvälja, uuris kristalse aluskorra ehitust ja geodünaamika probleeme. Oli magnetomeetrilise tugivõrgu ja Eesti territooriumi esimese magnetanomaaliate kaardi (1959) koostajaid. Kasutas magnetanomaaliate kvantitatiivse uurimise meetodit aluskorra reljeefi, struktuuri ja tektooniliste rikkevööndite kindlakstegemisel. Aastast 1965 struktuurigeoloogistel uuringutel rakendatud magnetomeetria, gravimeetria ja elektromeetria meetodite tulemusena valminud struktuurigeoloogilised kaardid täiendasid oluliselt teadmisi aluskorra ehitusest. Uurinud Kaali meteoriidikraatrit geofüüsikaliste meetoditega. Geodünaamikas uurinud geofüüsikaliste väljade ajalise muutumise seoseid maakoore nüüdisliikumistega, paleomagnetismi, paleotektoonika ja seismilise aktiivsusega; oli Eestisse statsionaarse geofüüsikalise vaatlusjaama loomise algatajaid. Mitme geoloogilise teatmeteose ning ENE ja EE tektoonikat, neotektoonikat, geofüüsikat ja geoloogia ajalugu käsitlevate osade autor. Mitmed olulised magnetomeetrilisi ja kartograafilisi andmeid sisaldanud uurimused jäid NSV Liidus kehtinud salastatuse korra tõttu käsikirja. Looduseuurijate Seltsi (LUS) liige. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Linda Pobul

Linda Pobul (aastani 1947 Linda Eomois, 21. juuli 1920 Kõrgepalu, Võrumaa – 23. jaanuar 2012) oli eesti keemik.
Elulugu.
Linda Pobul oli möldri tütar.
Lõpetas 1938 Võrumaa Rahvahariduse Seltsi ühisgümnaasiumi, 1947 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemia osakonna keemilise tehnoloogia erialal, tehnikakandidaat (1958, TA), väitekiri "Eesti põlevkivi – kukersiidi – oksüdatsioon kaaliumpermanganaadiga leelises keskkonnas". Oli 1947–59 Eesti NSV TA Keemia Instituudi (KI) nooremteadur, 1959–81 vanemteadur, 1981–90 aparatuuritööline ja tehnik.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: põlevkivide orgaanilise aine (kerogeeni) oksüdatiivse lagundamise protsessid. Peab end akadeemik Paul Kogermani õpilaseks ja tema püstitatud probleemide uurimise jätkajaks. Olulisemaid teadustulemusi: põlevkivi orgaanilise aine oksüdatiivsel lagundamisel tekkinud mono- ja dikarboksüülhapete ning bensool-karboksüülhapete identifitseerimine, nende kvantitatiivne analüüs ja eraldamine teistest oksüdatsiooniproduktidest.
Toomas Podar

Toomas Podar (sündinud 8. mail 1956 Tartus) on eesti arstiteadlane ja endokrinoloog.
Elulugu.
Toomas Podar on Uno Podari poeg.
Ta on lõpetanud 1974. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1988, Moskva I Meditsiiniinstituut), väitekiri "Клиническая оценка лечения больных диффузным токсическим зобом мекразолином по показателям гуморального иммунного ответа", tervishoiumagister (1991, Pittsburghi Ülikool, Pennsylvania), meditsiinidoktor (1994, TÜ), väitekiri "Incidence of childhood onset type 1 diabetes mellitus in Estonia". Oli 1980–1988 TRÜ hospitaalsisehaiguste kateedri assistent, 1988–1990 dotsent, 1990–1992 USA-s Pittsburghi Ülikooli teadur, 1992 Tartu Ülikooli sisekliiniku dotsent, 1993–99 Tartu Ülikooli Kliinikumi (TÜK) endokrinoloogiahaigla peaarst, 2000–2002 TÜK-i endokrinoloogiaosakonna juhataja, 2002– OÜ Endokrinoloogiakeskus tegevjuht Tartus; ühtlasi 1995–1998 TÜK-i juhatuse liige, 1998–2000 TÜ külalisprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kilpnäärme autoimmuunhaigused, suhkurtõve epidemioloogia. Koordineerinud Ülemaailmse Tervishoiuorganisatsiooni ja Euroopa Komisjoni suhkruhaiguse uurimisprojekte Eestis. Oli 1994–2000 EV Sotsiaalministeeriumi endokrinoloogianõunik, seejärel endokrinoloogia erialakomitee liige. Aastast 2004 Euroopa Komisjoni ekspert. Eesti Endokrinoloogide Seltsi liige, 1992–1998 esimees. Aastast 1992 kõrgema kategooria endokrinoloog. Üle 70 teaduspublikatsiooni.
Uno Podar

Uno Podar (17. märts 1924 Nõmme, Harjumaa – 19. juuli 2002 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja patoanatoom.
Elulugu.
Uno Podar oli ametniku poeg ja Toomas Podari isa.
Lõpetas 1941 Rakvere Gümnaasiumi, 1949 TRÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1953, TRÜ), väitekiri "Mõningate uinutite ja erutavate medikamentide mõjust haava-organisatsioonilisele protsessile (maksas). Eksperimentaalne morfoloogiline uurimus". Täiendanud end korduvalt Leningradis ja Moskvas.
Oli 1949–1953 TRÜ patoloogilise anatoomia kateedri assistent, 1954–1992 dotsent, 1962–1974 ka kateedri (aastast 1971 patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse kateedri) juhataja, 1992–1994 patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse instituudi dotsent, aastail 1949–1950 ja 1952–1960 oli ka TÜ patoloogilise anatoomia kateedri prosektor, 1994–1997 Maarjamõisa Haigla patoanatoomia osakonna patoloog.
Teadustöö.
Uurinud regeneratsiooniprotsesse ja onkoloogia probleeme.
Teoseid.
85 teaduspublikatsiooni.
Kirjandus.
=0Välislingid==
Vitali Podgurski

Vitali Podgurski (11. oktoober 1966 Tallinn – 3. mai 2025) oli Eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Vitali Podgurski oli kaluri poeg.
Lõpetas 1983 Tallinna 14. Keskkooli ja 1991 Tartu Ülikooli füüsika-keemiateaduskonna.
1994–1996 TTÜ magistrant ja tehnikamagister, väitekiri "Magnet- ja pooljuhtmaterjalide laserablatsioon". 1997–2001 TTÜ doktorant inseneriteaduses, "Ph.D.", väitekiri "Laser ablation and thermal evaporation of thin films and structures" (Tallinn 2001). 
Oli 2002–2004 Saksamaal Jülichi Tehnoloogiakeskuse järeldoktor; aastast 2004 TTÜ materjalitehnika instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kõvapinded, õhukesed kiled.
Teoseid.
Ligi 30 teaduspublikatsiooni.
Aleksandr Podkopajev

Aleksandr Podkopajev (28. august 1865 Permi kubermang – surmaaeg ja koht teadmata) oli Eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1888 Kaasani veterinaariainstituudi, oli seejärel sõjaväe veterinaararst. Täiendas end 1897 Tartu Veterinaariainstituudi (TVI) bakterioloogiajaamas, veterinaariamagister (1898, TVI), väitekiri "О применении Schleich'овского метода локальной инфильтрационной анестезии у некоторых видов домашних животных". TVI-s uuris ( juhendamisel) esimesena Eestis infiltratsioonianesteesia kasutamist veterinaarias.
Oleg Podliševski

Oleg Podliševski (sündinud 1. mail 1941 Bobruiskis Valgevenes) on Eesti filosoof.
Elulugu.
Oleg Podliševski on teenindustöötaja poeg.
Lõpetas 1959 Gluski linnas keskkooli, 1969 Leningradi Ülikooli filosoofia osakonna, 1974 aspirantuuri (NSV Liidu TA Loodusteaduse ja Tehnika Ajaloo Instituut), filosoofiakandidaat (1974, Filosoofia Instituut Moskvas) väitekiri "Методологический анализ естественно-научной терминологии". Oli 1974–1988 Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi filosoofia sektori teadur ja vanemteadur, 1988–1996 Eesti TA Filosoofia, Sotsioloogia ja Õiguse Instituudi filosoofia sektori vanemteadur. Ühtlasi õpetas ta aastast 1975 Tallinna Pedagoogilises Instituudis / Tallinna Pedagoogikaülikoolis filosoofia ajaloo kursust. Ta on õpetanud ka Tallinna Polütehnilises Instituudis / Tallinna Tehnikaülikoolis ja erakõrgkoolides.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: teaduse probleemid ja teaduse sotsiokultuuriline olemus, loodusteaduse filosoofia ajalugu. 36 teaduspublikatsiooni.
Ludmilla Podolski

Ludmilla Podolski (sündinud 30. juulil 1945 Tallinnas) on Eesti keeleteadlane.
Elulugu.
Ludmilla Podolski on farmatseutide tütar.
Ta lõpetas aastal 1964 kuldmedaliga Tallinna 19. Keskkooli, aastatel 1965–1967 õppis Tallinna Pedagoogilises Instituudis, lõpetas aastal 1970 "cum laude" Gorki Pedagoogilise Võõrkeelte Instituudi inglise ja saksa keele õpetaja erialal, 1978 aspirantuuri (samas), filoloogiakandidaat (1980, Kalinini Riiklik Ülikool), väitekiri "Семантико-синтаксические свойства глаголов обладания и приобретения в современном английском языке". Oli 1970–1975 ja 1978–1981 Gorki Pedagoogilise Võõrkeelte Instituudi inglise keele leksikoloogia ja stilistika kateedri assistent, 1981–1986 TPedI inglise keele kateedri vanemõpetaja, 1986–1996 dotsent, 1996– Estonian Business Schooli (EBS) dotsent. Õpetanud peamiselt inglise keele praktilist ja teoreetilist grammatikat; EBS-is ka foneetikat ja inglise ärikeelt, koostanud õppevahendeid.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: inglise keele süntaks, võrdlev keeleteadus (nt verbifraas, lauseliikmed, lause sõnajärg inglise, eesti ja vene keeles), funktsionaalne grammatika. Olnud probleemgrupi "Mittesugulaskeelte kontrastiivanalüüs" teaduslik juhendaja (1987–1991), osalenud rahvusvahelises projektis "Keelendite ja keelekategooriate koosmõju lausungis" (1989–1993), pidanud ettekandeid seminaridel Uppsala Ülikoolis ja Suurbritannias (University College of Ripon and York St John) ning rahvusvahelistel konverentsidel funktsionaalsest grammatikast ja kontrastiivlingvistikast. 35 teaduspublikatsiooni, sh 1 monograafia.
Alexander von Poehl

Alexander Wilhelm von Poehl (Venemaal tuntud kui "Aleksandr Vassiljevitš", vene keeles "Александр Васильевич Пель"; 11. märts 1850 Peterburi – 12. september 1908 Berliin, maeti Peterburis) oli saksa päritolu Venemaa farmatseut, keemik ja terapeut. Tõeline riiginõunik (1896). Venemaa aadlik (1884).
Elulugu.
Päritolu.
Põlvnes Brandenburgist Perlebergist pärit ja XIX sajandi algul Venemaale rännanud käsitöölise suguvõsast (tema vanaisa ja vanavanaisa olid ametilt kingsepad). Tema isa oli õueapteeker Wilhelm Christoph Ehrenfried Poehl (1820−1903), ema Tartust pärit Albertine Helene Freymann (1829−1912).
Haridustee.
Rohuteadusliku alghariduse sai isa apteegis. Õppis aastatel 1859−1866 Peterburis Wiedemanni gümnaasiumis, seejärel kuni 1869. aastani Reformeeritud Koolis. Lõpetas 1872. aastal Peterburi Mediko-Kirurgilise Akadeemia proviisorina. Järgmisel aastal kaitses seal farmaatsiamagistri kraadi. Seejärel tudeeris Giesseni ülikoolis keemiat ja promoveerus 1876. aastal filosoofiadoktoriks. 1880. aastal omandas Tartu ülikoolis keemiamagistri ja kaks aastat hiljem sai keemiadoktoriks. 
Teenistus.
Astus 1873. aastal Venemaa tsiviilteenistusse. Aastast 1877 oli ta Mediko-Kirurgilise Akadeemia eradotsent farmaatsia ja kohtukeemia alal. Aastast 1886 oli Keiserliku suurvürstinna Jelena Pavlovna kliinilise instituudi meditsiinilise keemia professor. Aastatel 1878−1892 oli ta meditsiininõukogu liige. Samuti oli ta põllumajanduse ja riigivarade ministeeriumi teaduskomitee eribüroo liige ja 2. Peterburi gümnaasiumi kuraator.
Avaldanud töid farmaatsiast, analüütilisest ja meditsiinilisest keemiast. Aastast 1892 ajakirja "Журнал медицинской химии и фармации" väljaandja. Oli Peterburis Vassili saarel asuva A. v. Poehli ja Poegade apteegi omanik.
Jelena Pogosjan

Jelena Pogosjan (aastani 1985 Jelena Lapikova; sündinud 6. veebruaril 1963 Tallinnas) on Eesti kirjandusteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1980 Tallinna 15. Keskkooli, 1986 TÜ vene keele ja kirjanduse osakonna, 1990 aspirantuuri, filosoofiamagister slaavi filoloogias (1992, TÜ), väitekiri ""Сказание" Авраамия Палицына и "Иное сказание"". Oli 1987–88 TÜ ajaloo ja semiootika labori vanemlaborant, 1990–92 vene kirjanduse kateedri vanemõpetaja, 1992–97 vene kirjanduse õppetooli teadur, 1997–2002 vene kirjanduse õppetooli dotsent, 1993–2000 ka Moskva Ülikooli Maailmakultuuri Instituudi vanemteadur, 2002– Alberta Ülikooli (Kanada) professor. Õpetanud vene kirjanduse ajalugu, Vene ajalugu, vene rahvaluulet, sissejuhatust kirjandusteadusse, kirjandusliku teksti analüüsi, erikursusi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: 18. sajandi vene kirjanduse ajalugu ja poeetika, Mihhail Lomonossovi looming, ametliku ja õukondliku kultuuri semiootika. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Nikolai Pogrebov

Nikolai Pogrebov (vene Николай Фёдорович Погребов; 17. november 1860 Peterburi – 10. jaanuar 1942 Leningrad) oli vene geoloog.
Elulugu.
Õppis 1884–87 Peterburi Mäeinstituudis, ei lõpetanud revolutsioonilisest tegevusest osavõtu tõttu. Oli aastast 1891 Peterburi Geoloogia Komitee sekretär, raamatukoguhoidja, arhivaar ja geoloog.
Teadustöö.
Töid hüdrogeoloogiast ja põlevkivigeoloogiast. 1916–1923 ilmus rida uurimusi Eesti põlevkivibasseini geoloogilise ehituse kohta.
Tiiu Pohl

Tiiu Pohl (sündinud 2. septembril 1956 Tallinnas) on eesti sotsiaalteadlane.
Elulugu.
Tiiu Pohl lõpetas 1975. aastal Tallinna 21. Keskkooli, 1982 Moskva Riikliku Ülikooli filosoofiateaduskonna, 1985 NSV Liidu TA Sotsiaaluuringute Instituudis aspirantuuri, filosoofiakandidaat (sotsioloogia, 1988, Moskva Riiklik Ülikool), väitekiri "Влияние Финского ТВ на ценностные ориентации эстонской школьной молодежи". Täiendas end stipendiaadina 1996 Columbia Ülikoolis (USA) ja 2001 Oxfordi Ülikoolis.
Pohl oli 1986–1987 ENSV Tööinstituudi teadur, 1987–1989 Majandusinstituudi teadur, 1989–1992 RASI teadur, 1992–1994 Välisministeeriumi büroojuhataja, 1995 ajalehe Eesti Sõnumid toimetaja, 1995–1997 Tallinna Pedagoogikaülikooli sotsiaalteaduste osakonna dotsent ja 1997–1998 juhataja, 1996–2000 Demokraatiauuringute Keskuse direktor, 2000–2004 Eesti Diplomaatide Kooli dotsent, 2004–2007 Sisekaitseakadeemia teadus- ja arendusprorektor, 2007– Rahvusvahelise Ülikooli Audentes dotsent.
Ühtlasi oli ta 1990–1991 Cornelli Ülikooli (USA) ja 2002 Helsingi Ülikooli külalisprofessor. Lisaks on õpetanud erikursusi Venemaal, Lätis, USA-s ja Suurbritannias.
Pohl osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast.
Alates 2018. aastast kuulub ta Eesti Konservatiivsesse Rahvaerakonda. Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 1 (Haabersti, Põhja-Tallinn ja Kristiine) 87 häält ning ei osutunud valituks.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: julgeolek; sisejulgeolek ja terrorism; Venemaa välis-, kaitse- ja julgeolekupoliitika. Väljaande Encyclopedia on Nationalism (2000) kaasautor, Sisekaitseakadeemia Toimetiste toimetaja (2007). Osalenud rahvusvahelistel konverentsidel kodu- ja välismaal. Eesti Euroopa Uuringute Ühingu (EESCA) asutajaliige (2000), Women in Int. Security (WIIS Estonia) asutajaliige (2003), Venemaa Ümarlaua (mõttekoja) asutaja ja organisaator (2003–2004).
Väino Poikalainen

Väino Poikalainen (sündinud 6. aprillil 1947 Illuka vallas Virumaal) on Eesti piimandusteadlane.
Elulugu.
Väino Poikalainen on talupidaja poeg.
Lõpetas 1965 Kohtla-Järve 1. Keskkooli, 1971 EPA veterinaariateaduskonna piima ja piimasaaduste tehnoloogia erialal, tehnikamagister (1994, EPMÜ), väitekiri "Temperatuuritundliku RC-generaatoriga digitaaltermomeeter ja selle kasutamine veiste kehatemperatuuri mõõtmiseks", 1994–98 EPMÜ doktorant, (esimene Eesti) toiduteaduse doktor (1999, EPMÜ), väitekiri "Lehma kehatemperatuur tervisekontrolli näitajana automaatsel piimatootmisel". 
Oli 1971–72 Kohtla-Järve Piimatoodete Kombinaadi tehnoloog, 1972–76 Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudi (ELVI) Erikonstrueerimisbüroo insener ja juhtivinsener, 1977–94 EPA/EPMÜ õppemeister, assistent ja teadur, 1994–2000 EPMÜ loomakasvatusinstituudi teadur ja vanemteadur, 2000–04 loomaarstiteaduskonna piimandusinstituudi dotsent, 2005– veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduteaduse osakonna dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: piima tootmine ja töötlus; veiste füsioloogiliste näitajate automatiseeritud andmehõive, veiste kehatemperatuur, tervisekontroll ja heaolu; muinastaie. Temperatuurimõõturite, konveierkaalu ja puistesöötade doseerimise seadme konstruktor. , Looduseuurijate Seltsi (LUS), Akadeemilise Põllumajanduse Seltsii, Societas Historiae Fenno-Ugricae, International Society of Animal Hygiene'i liige. Tunnustatud ekspert muinastaide vallas (korraldanud üle 20 ekspeditsiooni Äänisjärve kaljujooniste dokumenteeriseks), Eesti Muinastaideseltsi esimees (1988), Finnish Society for Prehistoric Art'i juhatuse liige (1999). Valgetähe V klassi teenetemärk (1999). Üle 200 teaduspublikatsiooni, sh 7 monograafiat; 5 autoritunnistust.
Leo Pokk

Leo Pokk (11. oktoober 1930 Tartu – 19. november 2023) oli eesti arstiteadlane ja patoanatoom.
Elulugu.
Leo Pokk oli töölise poeg, Tiit ja Paavo Poki isa.
Lõpetanud 1949. aastal Tallinna 1. Keskkooli ja 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Meditsiinikandidaat (1959, TRÜ), väitekiri "Ortostaatilise kollapsi tekkimisest, morfoloogilistest muutustest siseelundites ja vereringehäiretest peaajus küülikutel vertikaalses seisus viibimise puhul (eksperimentaalne morfoloogiline uurimus)", meditsiinidoktor (1969, TRÜ), väitekiri "О влиянии некоторых отделов центральной нервной системы, электролитов, цианокобаламина, аминазина и гексония на развитие некрозов сердца. Экспериментально-морфологическое исследование". 
Oli 1954–1955 Tartu Riikliku Ülikooli patoloogilise anatoomia kateedri assistent, 1955–1957 loenguassistent, 1958–1968 assistent, 1969–1970 vanemõpetaja, 1970–1993 patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse kateedri professor, 1993–1996 Tartu Ülikooli patoloogilise anatoomia ja kohtuarstiteaduse instituudi erakorraline professor (eripatoloogia), ühtlasi 1971–1972 ja 1978–1991 arstiteaduskonna õppeprodekaan; aastast 1996 oli Tartu Ülikooli emeriitprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: südamelihase infarkti põhjused ja ravi, närvisüsteemi mõju vereringehäiretele, pahaloomuliste kasvajate morfoloogia, ateroskleroosi tüsistused. Üleliidulise Patoanatoomide Seltsi (1971–1975 juhatuse) liige. Tartu Ülikooli arstiteaduskonna medal (1993), Tartu Ülikooli suur medal (1996). 225 teaduspublikatsiooni; õppevahendeid.
Tunnustus.
1996 Tartu Ülikooli suur medal
Paavo Pokk

Paavo Pokk (sündinud 18. märtsil 1966 Tartus) on eesti arstiteadlane, psühhofarmakoloog.
Elulugu.
Paavo Pokk on Leo Poki poeg, Tiit Poki vend.
Lõpetas 1984 Tartu 2. Keskkooli, 1990 TÜ arstiteaduskonna raviosakonna, 1994 doktorantuuri TÜ arstiteaduskonnas, meditsiinidoktor (1997, TÜ), väitekiri "Stress due to sleep deprivation" (Tartu 1996). Täiendanud end 1993 Helsingi Ülikoolis ja Espoos. Oli 1990–99 TÜ farmakoloogia instituudi assistent, 1999–2000 erakorraline vanemteadur, aastast 2005 dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kiire une (REM-une) puudusest tuleneva stressi mõju katseloomade käitumisele, lämmastikoksiidi (NO) ja etanooli vastasmõju, katseloomateadus. Eesti Farmakoloogia Seltsi ja Skandinaavia Katseloomateaduse Seltsi liige. Üle 80 teaduspublikatsiooni, õppevahendeid.
Tiit Pokk

Tiit Pokk (28. mai 1964 Tartu – 4. november 2014 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Elulugu.
Tiit Pokk oli Leo Poki poeg ja Paavo Poki vend.
Ta lõpetas 1982. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1988. aastal Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna, aastatel 1988–1991 oli aspirant. 
Oli 1992. aastast Tartu Ülikooli kardioloogia instituudi assistent, 1999. aastast Tartu Ülikooli Kliinikumi südamekliiniku arst-õppejõud ning 2003. aastast ühtlasi Maramaa Kliiniku (Viljandis) kardioloog.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: südamehaigused, nende ravi. Eesti Kardioloogide Seltsi, Eesti Hüpertensiooni Ühingu liige. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Vladimir Poljanski

Vladimir Poljanski (sündinud 27. juulil 1940 Oritsi külas Kirovi oblastis) on Eesti arstiteadlane ja traumatoloog-ortopeed.
Elulugu.
Vladimir Poljanski on töölise poeg.
Lõpetas 1958 Tartu 4. Keskkooli, 1968 TÜ arstiteaduskonna, meditsiinikandidaat (1986, Traumatoloogia ja Ortopeedia Keskinstituut, Moskva), väitekiri "Наружный чрескостный компрессионно-дистракционный остеосинтез открытых диафизарных переломов длинных трубчатых костей". Oli 1968–71 Narvas Kreenholmi polikliiniku kirurg, 1971–72 Ivangorodi haigla (Leningradi oblast) kirurg, 1972–76 Kingissepa rajooni Keskhaigla (Leningradi oblast) traumatoloogia osakonna juhataja, 1976–92 Vabariikliku Tartu Kliinilise Haigla traumatoloog, 1993–2006 Tartu Ülikooli Kliinikumi traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku arst-õppejõud, 1992–95 ka TÜ traumatoloogia ja ortopeedia kliiniku assistent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: luumurdude ravi. Eesti Traumatoloogide-Ortopeedide Seltsi liige. Üle 10 teaduspublikatsiooni, 4 leiutist.
Valdur Poll

Valdur Poll (16. juuni 1936 Nõmme – 22. juuni 2016) oli eesti matemaatik.
Elulugu.
Valdur Poll oli riigiametniku poeg.
Lõpetas 1954 Tallinna 20. Keskkooli, 1960 Moskva Ülikooli arvutusmatemaatika erialal, 1967 aspirantuuri (TA Küberneetika Instituut), füüsika-matemaatikakandidaat (1969, samas), väitekiri "Интерполяционные аналоги метода Ньютона для решения задач на экстремум". 
Oli 1960–1977 Küberneetika Instituudi insener, noorem- ja vanemteadur, 1977–1992 (korduvalt nimetust muutnud) teadustootmiskoondise Algoritm Tallinna keskuse tarkvara sektori juhataja, 1992–1993 Eesti Merehariduskeskuse (EMK) matemaatika-füüsika-kateedri vanemõpetaja, 1993–1998 juhataja, dotsent, 1998–2004 Eesti Mereakadeemia (EMA)) (nimemuutus 1999. a) õppetooli juhataja, matemaatikaprofessor, 2004–2005 õppetooli hoidja, erakorraline dotsent, 2005– erakorraline dotsent. Loengukursused: diferentsiaal- ja integraalarvutus, matemaatiline analüüs, operatsioonianalüüs, majandusmatemaatika erikursus.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: arvutusmatemaatika (arvutusmeetodid), eriti ekstreemumülesannete ja mittelineaarsete operaatorvõrrandite lahendamise iteratiivsete meetodite uurimine ja väljatöötamine; üldotstarbeline numbrilise matemaatika tarkvara, programmipakettide loomine ja nende kvaliteedi hindamise ning sertifitseerimisega seotud probleemid. Eesti Matemaatika Seltsi liige (1988). 84 teaduspublikatsiooni.
Kadi Polli

Kadi Polli (sündinud 16. septembril 1973 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane.
Elulugu.
Kadi Polli on metsateadlase tütar.
Lõpetas 1991 Tallinna Õismäe Humanitaarkeskkooli, 1997 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna kunstiajaloo erialal, oli 1999–2000 Kieli Ülikooli magistriõppes, M.A. (2002, Eesti Kunstiakadeemia), väitekiri "Valgustusajastu peegelpildis. Johann Wilhelm Krause joonistuslooming", aastast 2004 Helsingi Ülikooli doktorant. 
Oli 1997–1999 Mikkeli muuseumi teadur, 1999–2000 Eesti Kunstimuuseumi (EKM) maalikogu kuraator, 2000–2013 EKM-i Kadrioru kunstimuuseumi direktor. Aastast 2014 lektor Tartu Ülikooli kunstiajaloo osakonnas. Juunis 2016 valiti Kumu Kunstimuuseumi direktori ametikohale (tööleasumisega 1. oktoobrist 2016).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Balti ja Lääne-Euroopa kunst Eesti kontekstis. Esinenud ettekannetega teaduskonverentsidel kodu- ja välismaal, kureerinud kunstinäitusi ja koostanud katalooge, esinenud kunsti populariseerijana Eesti Televisiooni kunstisaadetes.
Tunnustus.
2004 – Eesti Kunstiteadlaste ja Kuraatorite Ühingu aastapreemia (koos Juhan Maiste ja Mariann Raismaga; uurimus Tartu Ülikooli arhitektist Johann Wilhelm Krausest, mille tulemusena ilmus raamat “Alma Mater Tartuensis”)
Hugo Gustav Polna

Hugo Gustav Polna (21. märts 1909 Mõniste vald, Võrumaa – 18. veebruar 1987 Tartu) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Hugo Gustav Polna oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1929 Valga Poeglaste Gümnaasiumi, 1957 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomia erialal; majanduskandidaat (1960, Eesti NSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut (ELVI)), väitekiri "Tööviljakuse tõstmine silovalmistamisel". 
Oli 1955–1956 ELVI ökonoomika osakonna nooremteadur, 1956–1965 sama osakonna juhataja ja teadusdirektori kohusetäitja, 1965–1979 sektorijuhataja ja vanemteadur.
Teadustöö.
Uurinud tööajakulu vähendamist silo valmistamisel ja söötmisel, täiustanud silotootmise tehnoloogiat ja kvaliteeti. Üle 250 teaduspublikatsiooni, sh 10 raamatut (osaliselt kaasautorina).
Vladimir Polonski

Vladimir Polonski (ka Wladimir; 16. veebruar 1912 Vladivostok – 30. juuni 1992 Tallinn) oli Eesti ehitusteadlane.
Elulugu.
Vladimir Polonski oli sõjaväelase poeg. Ta lõpetas 1932. aastal Tartu Õpetajate Seminari, õppis aastatel 1936–1940 Tallinna Tehnikaülikoolis (TTÜ) ehitust, lõpetas 1943. aastal Magnitogorski Mäeinstituudi tööstus- ja tsiviilehituse erialal, 1947. aastal aspirantuuri Leningradi Raudteetranspordi Inseneride Instituudis, tehnikakandidaat (1947, samas), väitekiri käsitles ehitiste aluseid ja vundamente. 
Polonski oli aastatel 1932–1936 algkooliõpetaja, 1938–1940 TTÜ vesiehituse ja aluspõhja mehaanika labori assistendi kohusetäitja, 1940–1941 natsionaliseerimiskomissar, 1941–1942 mobiliseerituna Punaarmees. 1942. aastal suunati ta õpinguid lõpetama Uurali Industriaalinstituuti, ühtlasi määrati ta trusti Magnitostroi töödejuhatajaks. 1947. aastast oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) vanemõpetaja, aastatel 1949–1950 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudi (Ehituse TUI) vanemteadur ja teadussekretär, 1950 sektorijuhataja, 1950–1975 direktor, 1975–1983 teadusdirektor, 1983–1992 vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kohalike materjalide kasutatavus ehituses; rajooniplaneerimine, linnaehitus, ehitusökoloogia. Polonski oli põlevkivituhkehitusainete ja tsemendita gaasbetooni kasutuselevõtu algatajaid Eestis. Teaduste Akadeemia Looduskaitsekomisjoni liige. Nõukogude Eesti preemia (1965). Orden Austuse märk (1958).
Galina Ponomarjova

Galina Ponomarjova (sündinud 8. märtsil 1954 Derevjanka raudteejaamas Prionežski rajoonis Karjala-Soome NSV-s) on Eesti kirjandus- ja kultuuriteadlane.
Elulugu.
Galina Ponomarjova on inseneri tütar.
Lõpetas 1971 Navoi 16. Keskkooli (Usbekistan), 1980 TÜ vene filoloogia osakonna, 1980–84 TÜ kaugõppeaspirant, filoloogiakandidaat (1986, TÜ), väitekiri "Критическая проза И. Ф. Анненского (Проблемы генезиса)". Oli 1980–83 TÜ biofüüsika labori vanemlaborant, 1983–86 ajaloo ja semiootika labori vanemlaborant, 1987–89 nooremteadur, 1989–92 vene kirjanduse labori vanemteadur ja juhataja kohusetäitja, 1993–2008 vene kirjanduse õppetooli vanemteadur, 2008– slaavi keelte ja kultuuride instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Eesti vene vähemuse kultuuri- ja kirjanduslugu, vene-eesti kirjanduse suhted, TÜ ajalugu, 19. sajandi vene kirjandus, vene kultuuri semiootika. Mitme kogumiku koostaja ja toimetaja ("Töid vene filoloogia ja semiootika alalt. 1958–1990", Блоковский сборник). Mitme teadusprojekti grandihoidja ja põhitäitja. Eesti Slavistide Komitee liige. Üle 100 teaduspublikatsiooni (6 keeles).
Arvi Poobus

Arvi Poobus (sündinud 18. märtsil 1939 Rapla vallas Raplamaal) on eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Arvi Poobus on ehitustöölise poeg.
Lõpetas 1958 Rapla Keskkooli, 1963 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) soojusenergeetiliste seadmete erialal, 1969 aspirantuuri, tehnikakandidaat (1981, TPI), väitekiri "Разработка и исследование высокотемпературных воздухоподогревателей". Oli 1969–95 TPI tööstusliku soojusenergeetika labori (aastast 1992 TTÜ soojustehnika instituut) vanemteadur, 1995 – soojustehnika instituudi tööstusliku soojustehnika õppetooli dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kõrgtemperatuursete küttepindade saastumine ja korrosioon tuhasadestiste mõjul; ventilatsioonisoojuse kasutamine; kohalike kütuste (puit, turvas) põletamine ja gaasistamine; jäätmepõletuse tehnoloogiad, soojuse tootmise ja kasutamise tehnilismajanduslik hindamine. Kuulub akadeemik koolkonda. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Mart Pool

Mart Pool (9. september 1908 Vana-Vändra vald, Pärnumaa – 18. detsember 1995 Portland) oli eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Mart Pool oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1927 Vändra Gümnaasiumi. Oli 1927–28 praktikal Rootsis ja Saksamaal, õppis 1928–1940 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonnas ja lõpetas selle agronoomina. 
Läks 1941 järelümbeasujana Saksamaale. Teenis Teises maailmasõjas Saksamaa relvajõududes. 1944 läks ta uuesti Saksamaale.
Ta läks sealt 1949 USA-sse. Sai 1951 magistrikraadi M.Sc. (Rutgersi Ülikool), väitekiri "Performance of winter grains alone and with winter vetch for supplemental forage". Sai 1956 doktorikraadi Ph.D. (Purdue Ülikool, Indiana), väitekiri "The effect of the delay accompaning the use of the combine harvester on the physical and chemical properties of soft red winter wheat". 
Oli aastatel 1949–1951 Rutgersi Ülikooli teadur, 1951–1956 Purdue Ülikooli uurimisassistent, 1956–1959 Texas Research Foundationi (Texas A&amp;M University, Texas) teadur.
Teadustöö.
Töid geneetikast ja sordiaretusest. American Society Agronomy, Bio-Dynamic Farming &amp; Gardening Associationi, Sigma Xi liige.
Ljudmilla Priimägi

Ljudmilla Priimägi (1958. aastani Haenko; sündinud 9. juulil 1937 Tšapajevskis Saratovi oblastis Venemaal) on Eesti arstiteadlane ja viroloog.
Elulugu.
Ljudmilla Priimägi on keemikute tütar.
Ta lõpetas 1954. aastal Leningradi 89. Keskkooli, 1959 Leningradi Keemia-Farmakoloogia Instituudi mikrobioloogia osakonna, 1965 aspirantuuri Moskvas Meditsiiniakadeemia Ivanovski nimelises Viroloogia Instituudis, bioloogiakandidaat (1965, samas), väitekiri "Получение тканевых интерферонов и определение спектра действия их на вирусы", bioloogiadoktor (1972, samas), väitekiri "Изучение феномена индукции интерферона стимуляторами различного происхождения".
Ta oli aastatel 1959–1967 Tallinna Epidemioloogia, Mikrobioloogia ja Hügieeni Teadusliku Uurimise Instituudi noorem- ja vanemteadur, 1967–1977 labori juhataja, 1977–1997 (1988. aastast Profülaktilise Meditsiini Instituut) instituudi direktor, 1997. aastast EKMI (2003. aastast Tervise Arengu Instituut) viroloogia osakonna juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: respiratoorsed viirusnakkused, immuun- ja interferoonsüsteem lastel; haigused enteroviirustest; tsütokiinid B- ja C-hepatiidi korral, HIV-nakkus Eestis ja labori diagnostika (üks AIDSI-i profülaktika riikliku programmi autoreid, WHO programmi Eesti koordinaator). Korraldanud 38 mitmesugust teadusüritust, 14 kogumiku tegevtoimetaja, 18 teadusprojekti juhataja; Euroopa Kliinilise Viroloogia Seltsi liige (1992), nõukogu liige (1997), Interferooni ja Tsütokiinide Uurimise Rahvusvahelise Seltsi liige (1993), Eesti Assotsiatsiooni Anti-AIDS asutajaid (1990), juhatuse esimees (aastast 1997). Üle 200 teaduspublikatsiooni, üks monograafia.
Pille Pruulmann-Vengerfeldt

Pille Pruulmann-Vengerfeldt (2004. aastani Pille Vengerfeldt; sündinud 26. novembril 1978 Jõgeval) on eesti sotsiaalteadlane ja meediauurija.
Elulugu.
Pille Pruulmann-Vengerfeldt on inseneri tütar.
Lõpetas 1997 Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi, 2001 Tartu Ülikooli sotsiaalteaduskonna, 2002 samas magistrantuuri ja 2006 doktorantuuri. M.A. (meedia ja kommunikatsioon, 2002, TÜ), väitekiri "Information flows in the new media enviroment: a case study of crisis news reception", Ph.D. samal teadusalal (2006, TÜ), väitekiri "Information technology users and uses within the different layers of information environment in Estonia" (Tartu, 2006).
Oli 2001–2003 Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni osakonna projektijuht ja alates 2003. aastast oli samas teadur (osakond reorganiseeriti 2008 samanimeliseks instituudiks), 2003 ka Dublini Ülikooli (Iirimaa) külalisteadur ja 2008. aastast ERMi teadur (osalise koormusega).
Alates 1. septembrist 2015 on ta Tartu Ülikooli meediauuringute professor.
Aastatel 2015–2020 oli Pille Pruulmann-Vengerfeldtt Eesti Rahvusringhäälingu nõukogu liige.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kommunikatsiooni- ja infoteadused; infoühiskond Eestis; uudised uue meedia keskkonnas; infoühiskonna tekkimisega seotud sotsiaalsed ja kultuurilised probleemid. Väljaande The Researching and Teaching Communication Book Series (ilmub aastast 2007) toimetajaid. Üle 20 teaduspublikatsiooni.
Raivo Puhke

Raivo Puhke (sündinud 24. mail 1966 Tapal) on eesti spordifüsioloog.
Elukäik.
Raivo Puhke on töölise poeg.
Lõpetas 1984 Tapa 1. Keskkooli ja 1991 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna. 1992 alustas magistriõpinguid, 1993 stažeeris Jyväskylä Tippspordi Uuringute Keskuses, sporditeaduste magister (1994, TÜ), väitekiri "Erineva iseloomuga vastupidavustreeningu mõju müofibrillaarvalkude sisaldusele ja omavahelistele seostele".
2006 kaitses doktoritööd teemal "Pikaajalise jõutreeningu mõjul toimuvad adaptatiivsed muutused müosiini isovormilises kompositsioonis keskealiste inimeste skeletilihases".
Ta oli aastatel 1994–1997 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna treeningõpetuse õppetooli teadur, 1997–2003 spordibioloogia ja füsioteraapia instituudi funktsionaalse morfoloogia õppetooli teadur ja 2004. aastast on erakorraline teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kehalise aktiivsuse mõju skeletilihaskiudude ja kontraktiivvalkude isovormilisele kompositsioonile ja II tüüpi diabeedi kujunemisele riskirühma patsientidel; puusaliigese osteoartriidi mõju ümbritsevate lihaste kontraktsiooniaparaadile ja metaboolsetele omadustele. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Heivi Pullerits

Heivi Pullerits (aastani 1963 Heivi Ilsjan; 25. august 1938 Tartu – 10. detsember 2013) oli eesti kultuuriloolane ja museoloog.
Ta lõpetas 1956. aastal Tartu 2. Keskkooli, 1961. aastal Tartu Riikliku Ülikooli vene keele ja kirjanduse osakonna, 1968 kaugõppeaspirantuuri Tartu Ülikoolis, filoloogiakandidaat (1975, TRÜ), väitekiri "Vene dramaturgia Eestis (kuni 1940)". 
Ta oli 1961–1966 Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumi teadur, 1966–1979 Tartu Linnamuuseumi filiaali (Oskar Lutsu Majamuuseumi) juhataja, 1979–2002 Tartu Linnamuuseumi direktor, 2002–2012 juhtivteadur.
1989. aastal anti kahe ja poole sajandi vanune puust elamu Jaani 16 Tartu linnamuuseumi käsutusse. Heivi Pulleritsu eestvõttel avati seal 7. juulil 1993 linnamuuseumi filiaalina 19. sajandi Tartu linnakodaniku muuseum. Direktori aktiivsel eestvedamisel rajas linnamuuseum oma uue ekspositsiooni muuseumi Narva mnt 23 hoones. Ekspositsiooni elavdamiseks ja tartlaste huvi tõstmiseks linna ajaloo vastu korraldas Heivi Pullerits muuseumis näitemänge.
Teadustöö.
Pulleritsu uurimisvaldkonnad olid kultuurilugu ja museoloogia. Temalt ilmus 15 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Heivi Pullerits oli raudteeametniku tütar, Rein Pulleritsu abikaasa, Priit ja Teet Pulleritsu ema.
Priit Purge

Priit Purge (sündinud 23. veebruaril 1979 Tartus) on Eesti sporditeadlane ja sõudja.
Elulugu.
Priit Purge on maamõõtja poeg.
Lõpetas 1997 Tartu Raatuse Gümnaasiumi, 2001 Tartu Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ja omandas 2003 samas kehalise kasvatuse õpetaja kutse, M.Sc. (liikumis- ja sporditeadused, 2003, Tartu Ülikool), väitekiri "Suuremahulise treeningprogrammi mõju sõudjate funktsionaalsetele, subjektiivse enesetunde ja vere biokeemilistele näitajatele"; Ph.D. samal erialal (2006, Tartu Ülikool), väitekiri "Performance, mood state and selected hormonal parameters during the rowing season in elite male rowers". Täiendas end 2002 Austrias Grazi Ülikoolis.
Eesti Sõudeliidu kohtunike komisjoni esimees alates 2013, töötanud aastast 2003 Tartu Ülikooli sporditeaduste ja füsioteraapia instituudi treeninguteaduste teadurina.
Teadustöö.
Teadustöö põhisuunad: treeningu kontroll, ületreening ja üleväsimuse hindamine vastupidavusaladel (sõudmine, ujumine, jalgpall). Uurimusi sõudmismetoodikast ja vastupidavustreeningust. Korraldanud Eesti Sõudeliidu rahvusvahelisi seminare. Üle 50 teaduspublikatsiooni.
Karjäär.
Kahekordne Eesti meister sõudmises
Pedagoogina
Oli 1998–2002 Tartu Vanalinna Spordikooli ja hiljem ka Sõudmis- ja Aerutamiskeskuse sõudmistreener, 2002–2003 Tartu Annemõisa Kooli kehalise kasvatuse õpetaja, 2003–2004 Tartu Ülikooli spordipedagoogika õppetooli treeninguõpetuse teadur, 2004–2006 spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi teadur, alates 2006 erakorraline teadur.
Kohtunikuna
Olnud 2000–2005 Eesti sõudetreenerite ühenduse, alates 2005 Eesti sõudekohtunike ühenduse ja aastast 2010 sõudeliidu kohtunike komisjoni liige (sh 2013–2018 esimees) ning aastast 2018 Eesti Olümpiakomitee sõudetreenerite kutsekomisjoni esimees.
Osalenud kohtunikuna (aastast 2013 rahvusvahelise kategooria kohtunik) 2014 noorte EM-il, 2015 EM-il, 2016 maailma sõudeveteranide regatil ja 2017 U-23 MM-il.
Aastast 2003 üliõpilaskoondise ja 2011–2013 sõudeliidu U-23 koondise projektijuht ning esindaja MM-idel ja universiaadidel.
Kersti Põldemaa

Kersti Põldemaa (1970. aastani Kersti Neu; sündinud 29. mail 1947 Tallinnas) on eesti sotsiaalteadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1966 Tallinna 42. Keskkooli, 1971 TPedI algõpetuse pedagoogika osakonna, 1995 TPÜ-s magistrantuuri, sotsiaaltöö magister (1995, Tallinna Pedagoogikaülikool), väitekiri "Vaimupuudetöö sotsiaaltöö kontekstis. Vaimupuudetöötaja pädevustamise võimalusi" (Tallinn, 1995). Oli 1990 Tallinna Eriinternaatkooli õpetaja-kasvataja, 1990–2001 Sotsiaalministeeriumi peaspetsialist, 2001– Tallinna Sotsiaaltöö Keskuse (endine Avahoolduse Arenduskeskus) direktor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: sotsiaalhoolekanne, vaimupuudetöö, sotsiaaltöötajate kutseoskused. Eesti Akadeemilise Sotsiaalturvaühingu ja Eesti Sotsiaaltöö Assotsiatsiooni liige. Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Tegevus poliitikas.
Kersti Põldemaa oli aastatel 1994–2025 Keskerakonna liige. Ta kandideeris 2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel Põhja-Tallinna linnaosas erakond Isamaa nimekirjas, sai 93 häält ning ei osutunud valituks.