tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Risti kirik

Risti kirik (ka Harju-Risti kirik) on kirik Harju-Risti külas. Kirik on saanud nime Kristuse risti järgi. Kirikus tegutseb EELK Risti kogudus.
Ajalugu.
Kiriku ehitamist alustasid 13.–14. sajandi vahetusel Padise kloostri tsistertslastest mungad. Kiriku vanim osa on idaküljes asuv kooriruum. Ehitustööd lõppesid 15. sajandi esimesel poolel, mil valmis pikihoone ning võlviti kooriruum. Risti kiriku pikihoone sarnaneb Padise kloostri maa-aluse kabeliga, mille neli võlvi lähtuvad samuti kiirtena ühest sambast.
Arhitektuur.
15. sajandil ehitati ümara põhiplaaniga range läänetorn. Ilmselt 17. sajandi esimesel poolel varises torni ülaosa üks pool, misjärel taastati torn vaid osaliselt. Seetõttu on torni alaosa neljatahuline, kuid ülaosa poolümmarguse läbilõikega.
Risti kiriku tornis asub 15. sajandi esimesel poolel valatud tornikell, mis on teadaolevalt vanim Eestis. Kella kaunistavad ladinakeelne kiri ja miniatuurkujukesed. Vanuselt teine kell, mis on valmistatud 16. sajandil, on küljes oleva mõra tõttu kasutamiskõlbmatu ning asub kiriku kooriruumis. Risti kiriku kõige uuem kell valati 2006. aasta talvel Saksamaal Vestfaalis.
Kiriku portaali kohal seisab konsool habemiku peaga, mis sarnaneb skulptuuridega Padise kloostri kiriku konsoolidel. Oletatavasti oli modelliks kohalik talupoeg.
Skulptuurid ja maalid.
Kiriku pikihoone idaseinal on jäljed puust nikerdatud üleelusuurusest Kolgata-grupist, kuhu kuulusid ristilöödud Kristus, neitsi Maarja ning apostel Johannes (algselt võis see olla võidukaaregrupp mõnes suuremas kirikus). Kunstiajaloolaste hinnangutel on 14. sajandi Reinimaalt (teistel andmetel 13. sajandi Prantsusmaalt) pärit skulptuurid üheks rahvusvahelise gootika stiilisuuna ilmekamaks näiteks eesti kunstis. S. Karlingi ja V. Raami arvates viidi kujud kirikusse pärast reformatsiooni Padise kloostrist ning need täitsid altarimaali aset. Lõpuks asendati need praeguse altarimaaliga, milleks on Eduard von Gebhardti järgi tundmatu kunstniku maalitud "Kristus ristil". Puuskulptuurid viidi 1959. aasta maikuus Eesti NSV Kultuuriministeeriumi poolt ajutisele restaureerimisele. Alates 1984. aastast asuvad need Niguliste kiriku püha Matteuse kabeli (teistel andmetel Antoniuse kabeli) seinal, kogudus ootab aga jätkuvalt skulptuuride tagastamist.
Gustav Normanni ehitatud oreli annetas kirikule Vihterpalu mõisahärra Gustav von Knorring 1852. aastal.
2010.–2011. aastal leiti Risti kiriku puitpõranda vahetamisel 15. sajandist pärinev püstistest paekividest laotud põrand, mis on Eesti kirikutes ainulaadne, samuti suur kogus münte. Leitud on ka jälgi kiriku kõrvalaltaritest. Samuti avastati käärkambri ja kooriruumi lagede restaureerimisel hulgaliselt maalinguid.
Kirikaias on üks väheseid Nõukogude okupatsiooni ajal Eestis hävitamata jäänud Vabadussõja monumente.
Rüütellikkus

Rüütellikkus on suursugustele meestele omistatav käitumiskoodeks, mis eelkõige avaldub sügavas lugupidamises, suuremeelsuses, abivalmiduses kokkupuutel teise inimesega. 
Tänapäeval loetakse rüütellikuks peaasjalikult mehe austusväärne käitumine naise ees, ajalooliselt on aga see mõiste olnud laiem, rüütellik oli lahinguväljal vaenlasele armu anda, samuti vagadus ja aukartlikkus jumala ees. 
Enamasti assotsieerub terminiga keskaegse Euroopa rüütliseisus, siiski on sarnaseid koodekseid eri aegadel olnud pea kõigis kultuurides.
Etümoloogia.
Termin "rüütel" tuleneb prantsuskeelsest sõnast "chevalier" – mees, kes ratsutab hobusel. Turvistatud ratsasõdalasi hakati Prantsusmaal sedasi kutsuma 10. sajandi teisel poolel. Rüütlid said põhjaliku sõjalise väljaõppe, kallihinnalise sõjaratsu ning esmaklassilised relvad, see kõik eeldas suurt jõukust ja prestiiži.
Kasutus keskaegses kirjasõnas.
11. kuni 15. sajandil kasutasid mitmed keskaegsed kirjamehed terminit "rüütellikkus", kuid iga autori puhul oli selle tähenduses erinevusi. Mõnikord tähistas see elukutset, teinekord sotsiaalset klassi, ilukirjanduslikes teostes nagu "Rolandi laul" tähistas sõna "rüütellikkus" väärikat tegutsemist lahingus.
Alates 12. sajandist hakati rüütellikkuse all mõistma erinevate moraalsete, religioossete ja sotsiaalsete normide kogumit, mida iga rüütel pidi järgima. Selle kogumi või koodeksi osad varieerusid piirkonniti, kuid põhilisteks väärtusteks olid julgus, ausus ja lojaalsus. Lisaks hakkas see suunama rüütlite igapäevast elu ja käitumist, rüütel pidi olema rüütellik ka siis, kui ta parasjagu polnud sõjateenistuses.
Keskaegsed rüütlid hindasid roomlaste pärandit, ülistasid nende vaprust, taktikat ja ideoloogiat. Sellest annavad tunnistust mitmete Vana-Rooma autorite sõjateemaliste teoste tõlked prantsuse keelde 13. - 15. sajandil. Juba 13. sajandil tõlkis Jean De Meun prantsuse keelde Vegetiuse sõjapidamise käsiraamatu "De Re Militari"
2009. aasta Malaisia grand prix

2009. aasta Malaisia Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja teine etapp, mis peeti Malaisias Sepangis Sepangi ringrajal 5. aprillil 2009.
Ettenähtud 56 ringist sõideti vaid 31, sest paduvihma tõttu võistlus katkestati. Võistlustrassi kogupikkus oli 171,833 km. Et sõideti alla 75 protsendi ettenähtud ringidest, jagati vastavalt reeglitele välja vaid pooled punktidest.
Nii kvalifikatsiooni kui ka võistluse võitis Brawn GP sõitja Jenson Button, kes sai ka parima ringiaja 1.36,641.
2009. aasta Hiina grand prix

2009. aasta Hiina Grand Prix oli 2009. aasta Vormel 1 hooaja kolmas etapp, mis peeti Hiinas Shanghais Shanghai ringrajal 19. aprillil 2009.
Sõideti 56 ringi, võistluse kogupikkus oli 305,066 km. Ilm oli vihmane.
Red Bulli meeskond sai oma ajaloo esimese parima stardikoha, mille võttis Sebastian Vettel. Võistlusel said Red Bulli sõitjad kaksikvõidu, esimene oli Vettel ja teine Mark Webber. Ka GP-võit oli Red Bullile esimene.
Võistluse kiireima ringi sõitis Rubens Barrichello (1.59,592).
Eosloomad

Eosloomad ("Sporozoa") oli takson, mis hõlmas kõiki parasiitseid protiste, ning oli seega selgelt polüfüleetiline.
Tänapäeval arvatakse suur osa endistest eosloomade taksonitest hõimkonda "Apicomplexa".
Aurustamine

Aurustamine on keemistemperatuurist madalamal temperatuuril toimuva aurumisprotsessi eesmärgipärane rakendamine, kusjuures toimub aine üleminek kondenseerunud faasist gaasilisse. Selle protsessi käigushoidmiseks ainet soojendatakse või rakendatakse vaakumi.
See on füüsikaline protsess, mitte keemiline reaktsioon.
Kuum ja kole

"Kuum ja kole" ("The Hottie and the Nottie") on Ameerika Ühendriikide 2008. aasta romantiline komöödiafilm, kus mängivad teiste seas Paris Hilton, Joel Moore, Christine Lakin, Greg Wilson ja Johann Urb.
Film sai kolm Kuldvaarikat.
Boyzone

Boyzone on aastatel 1993–2000 tegutsenud ja uuesti 2007. aastast tegutsev Iirimaa poisteansambel, mis saavutas rahvusvahelise tuntuse 1994. aastal lindistatud töötlusega ansambli The Osmonds laulust "Love Me for a Reason".
Ansambli pani prooviesinemiste põhjal kokku iiri muusikaprodutsent Louis Walsh. Selle algkoosseisu kuulusid Ronan Keating, Stephen Gately, Mikey Graham, Keith Duff ja Shane Lynch. Samas koosseisus esineti ka pärast tegevuse taasalustamist 2007. aastal kuni Stephen Gately ootamatu surmani oktoobris 2009.
Kokku on Boyzone oma tegevusaja kestel avaldanud viis albumit:
Sügaoru tänav

Sügaoru tänav on tänav Nõo lõunaosas.
Tänav algab Vana-Nõo tänavast, kulgedes edelasse ning ristudes vasakult Kaare tänavaga, paremalt Niidu tänavaga ja veel kord vasakult Kaare tänavaga. Seejärel ületab ta Luke tänava, kulgedes jätkuvalt edelasse. Tänava jätk on algusega peaaegu risti. Ta ulatub kagu suunas tagasi Hõbeoru tänavani ning loode suunas edasi Lao tänavani.
Tänava ääres on väikeelamud (kinnistud 1, 2, 2a, 2b, 2c, 3, 4, 5, 6 ja 7).
Rein Sillar

Rein Sillar (sündinud 24. märtsil 1948) on endine Eesti NSV riigiametnik, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee viimane esimees (kindralmajor) kuni asutuse likvideerimiseni 1991. aastal.
Elulugu.
Rein Sillari isa, Ants Sillar oli leitnant Eesti armees, perekond küüditati okupatsiooni ajal Siberisse, elas üle ja tuli tagasi. Pärast seda olid R. Sillari vanemad kooliõpetajad, isa Rakvere Internaatkooli direktor (1957–1974), kooli loomise ja arendamise eest pälvis Sillar 1960. aastal Lenini ordeni. Ants Sillar oli EKP Rakvere Rajoonikomitee ja büroo liige ning rajoonikomitee ideoloogiakomisjoni esimees, aastatel 1967–1971 oli ta Eesti NSV Ülemnõukogu VII koosseisu liige.
Rein Sillar õppis Rakvere Internaatkoolis (lõpetas 1965). Lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna 1971. aastal, mispeale 23-aastaselt värvati ENSV RJK-sse.
Eesti NSV RJK operatiivosakonna ülem
Tegevus Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee likvideerimisel.
Pärast 1991. aasta augustiputši, kui Eesti territooriumil peatati NSV Liidu ja Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee tegevus, siis pitseeriti Pagari tänava keldris asunud julgeolekukomitee arhiiv. 
Isiklikku.
Tema isa oli koolijuht Ants Sillar (1917–1974) ning tema poeg on advokaat Sven Sillar.
Anatoli Tafitšuk

Anatoli Tafitšuk (sündinud 25. veebruaril 1985 Oisus) on ukraina päritolu Eesti näitleja ning telesaatejuht ja -produtsent. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 2003. aastal Türi Majandusgümnaasiumi, õppinud aastatel 2003–2004 Tallinna Teeninduskoolis hotelliteenindust ja lõpetanud 2009. aastal Tartu Ülikooli Viljandi kultuuriakadeemia näitlejana (7. lend). 
Töö ja looming.
Näitleja ja lavastajana.
Alates 2012. aastast on ta teatri Cabaret Rhizome koosseisuline näitleja, kuid on mänginud ka teiste teatrite (Vanemuine, Monoteater, Von Krahli Teater, Rahvusooper Estonia jm) lavastustes ning teinud paar lavastustööd.
2011.–2012. aastal mängis ta monokomöödias "Minu hind?" (lavastaja Andrus Vaarik, Monoteater), kus tal tuli täita kümneid rolle. 
Ta on Eesti Teatriliidu ja Näitlejate Liidu liige (2012).
Telesaatejuhi ja -produtsendina.
Anatoli Tafitšuk oli aastatel 2008–2010 üks Eesti Televisiooni populaarse huumorisaate "Erisaade" reportereid-saatejuhte. Kaassaatejuhina tegi ta ka ETV merendusteemalisi saatesarju "Sadam otsib meremeest" (2009–2010) ja "Mehed ja mõrrad" (2014) ning mängis huumorisarjas "Georg Udukübara aaria" (2016). 
Hooajal 2008/2009 tunnistati ta Eesti Rahvusringhäälingu parimaks reporteriks. 
2020. aastatel on ta keskendunud rohkem produtsenditööle ning olnud ETV-s näidatud dokumentaalsarjade "Mina, õpetaja", "Salme viikingid" ja "TeadusEST" produtsent. 
Produtsendina on ta teinud ka komöödiasarju, näiteks "Elu võimalikkusest maal" (ETV/ERR, 2023) ja "Bussijaam" (Go3, 2024).
Isiklikku.
Anatoli Tafitšuki vanemad on ukrainlased. Ta on Eestis sündinud ja alates 2003. aastast Eesti kodanik.
Ta oli aastatel 2012–2025 abielus näitleja Liis Lindmaaga, neil on kaks tütart.
Ta on õppinud restaureerimist ning teeb meelsasti puutööd ja ehitab. Vilunud toiduvalmistajana peab ta tähtsaks kvaliteetseid toiduaineid.
Baruto – tõlkes kaduma läinud

"Baruto – tõlkes kaduma läinud" on 2009. aasta Eesti dokumentaalfilm sumomaadleja Kaido Höövelsonist (võitlejanimega Baruto). Filmi režissöör ja stsenarist on Artur Talvik.
Filmi on n-ö poolenisti keelatud – seda ei tohi näidata televisioonis ega suurtes kinodes. Laiema linastamise õiguste üle peab Talvik läbirääkimisi Höövelsoni klubi Onoe ning Jaapani Sumoliiduga.
Viburloomad

Viburloomad ehk flagellaadid on protistide rakuehituslik tüüp, kellele on omane vibur. 
Viburloomi on varem käsitletud taksonina ("Mastigophora", "Flagellata").
Ahelmurd

Ahelmurd on matemaatikas avaldis kujul
formula_1,
kus formula_2 on täisarv ja formula_3 ning formula_4 on naturaalarvud. Jagatisi formula_5 nimetatakse ahelmurru osajagatisteks.
Ahelmurdude tüübid.
Kui ahelmurru osajagatised moodustavad lõpmatu jada, nimetatakse ahelmurdu lõpmatuks ahelmurruks, kui osajagatiste jada on lõplik, siis räägitakse lõplikust ahelmurrust. Lõpmatut ahelmurdu, mille osajagatiste jada on perioodiline, nimetatakse perioodiliseks ahelmurruks.
Lähismurrud.
Ahelmurru lähismurdudeks nimetatakse jagatisi
 formula_6
kus formula_7 ning täisarvud formula_8 ja formula_9 on defineeritud järgmiste 2. järku rekurrentsete valemite kaudu
 formula_10
mille algtingimuseks on formula_11, formula_12, formula_13, formula_14.
Ahelmurru väärtust on võimalik arvutada selle lähismurdude jada piirväärtusena.
Lähismurd

Reaalarvu "a" lähismurruks nimetatakse matemaatikas ratsionaalarvu "r", mis on reaalarvule a etteantud täpsusega lähendatav.
Näiteks reaalarvu a "n"-nda komakohani lähendatav lähismurd peab rahuldama võrratust
 formula_1
Juhul, kui formula_2, öeldakse, et lähismurd "r" on "puuduga". Kui aga formula_3, siis öeldakse, et lähismurd on "liiaga".
Olev Siinmaa

Olev Siinmaa (kuni 1936 Oskar Siiman; 12. november 1881 Pärnu – 29. märts 1948 Norrköping, Rootsi) oli eesti arhitekt, sisekujundaja ja mööblikunstnik, Pärnu linnaarhitekt (1925–1944).
Õpingud.
Olev Siinmaa õppis aastatel 1890–1894 Pärnu Ülejõe Algkoolis ja erakoolides. Seejärel töötas ta oma isa juures, kes oli Pärnus tisleritöökoja omanik. 1911. aastast õppis ta Saksamaal Wismaris arhitektuuri, aastatel 1912–1914 õppis tehnikumis Konstanzis. Pärast seda töötas ta Lübeckis mööblikujundaja ja sisearhitektina. 
Töö arhitektina.
1925. aastal sai Olev Siinmaast Pärnu linnaarhitekt. Tema esimene töö sellel ametikohal oli Pärnu tenniseklubi mänguplatside ja piirdeaia projekteerimine Ringi tänaval. See aed on säilinud. Järgnesid Pärnu mudaravila (1927), Pärnu staadioni esimene tribüün (1928; põles 1932. aastal) ja Pärnu kõlakoda (1936). 
Olev Siinmaa linnaarhitektiks oleku ajal omandas Pärnu kuurort kaasaegse ilme, linna uusehitised sulasid hästi kokku ümbritseva loodusega. Ehitustegevus oli Pärnus eriti intensiivne 1930. aastate teisel poolel, majandusliku tõusu ajal.
A. Adamsoni kaubamaja (Kuninga tänav 25) kohandati 1928. aastal Siinmaa projekti järgi hotelliks. 1929. aastal projekteeris Siinmaa suvekasiinoks ümber ehitatud Ammende villa sisekujunduse, kuid seda projekti ei kasutatud. 
Siinmaa projekteeritud on funktsionalistlik villa Tallinnas aadressil Roosikrantsi tänav 4B (valmis 1932. aastal) Balti Puuvillavabriku direktorile Mark van Jungile. Siinmaa enda eramu (1931–1933) on üks funktsionalistliku eramu paremaid näiteid Eestis. 
Üks õnnestunumaid funktsionalistlikke hooneid Eestis on Olev Siinmaa ja Anton Soansi koostöös projekteeritud Pärnu rannahotell, mida ehitati 1935. aasta septembrist kuni 1937. aasta juunini. Ka rannahotelli söögisaali mööbel oli Siinmaa kavandatud ja valmistati Pärnu Puidutööstuse Artellis. 
1937. aastal projekteeris Siinmaa Pärnu ranna kõlakoja, mis valmis sama aasta suveks. 
Siinmaa oli ka Oru lossi interjööride kujundaja (loss valmis 1936. aastal, kuid hävis II maailmasõjas) ja Tahkurannas Konstantin Pätsi ausammast ümbritseva pargi arhitekt. 
1944. aastal põgenes Siinmaa Rootsi, kus töötas Norrköpingi abiarhitektina.
Mälestuse jäädvustamine.
Olev Siinmaa kodumaja (Rüütli 1a) seinale püstitati bareljeef, mis asub nüüd Siinmaa projekteeritud Pärnu Ühisgümnaasiumi koolihoones (Kooli tn 13).
Tema järgi on nimetatud park Pärnu kesklinnas.
Kaltan

Kaltan (vene Калтан) on linn Venemaal Kemerovo oblastis.
Kaltan asub Kondoma jõe paremal kaldal. Linna läbib Novokuznetski–Taštagoli raudtee, linnast põhja poole jääb Ossinniki–Šuštalepi–Kaltani–Malinovka maantee. Kaugus Kemerovost on 338 km ja Ossinnikist 12 km. 
Linna geograafilised koordinaadid on .
Ajalugu.
Kuni 20. sajandini ning venelaste tulekuni oli seal šori uluss (küla). 
Aastal 1946 tekkis töölisasula, mis sai linnaõigused 1959. aastal.
Rahvastik.
Kemerovo oblasti põliselanikud on šorid ja teleuudid (kokku 0,5% rahvastikust). 
Majandus.
Linnas on Lõuna-Kuzbassi elektrijaam (Южно-Кузбасская ГРЭС), mille võimsus on 554 MW.
Paul Tammeveski

Paul Tammeveski (8. mai 1898 Jausa – 8. veebruar 1982 Toronto) oli eesti helilooja ja muusikategelane.
Paul Tammeveski laulis aastatel 1918–1944 Estonia ooperikooris.
Tema loodud rohkem kui 30 laulu hulgas on "Üksainus õis", "Paula, sul on poisipea", "Üksildus", "Kodumuld", "Lilled".
Tapio Wirkkala

Tapio Veli Ilmari Wirkkala (2. juuni 1915 Hanko – 19. mai 1985 Helsingi) oli soome disainer ja skulptor.
Tapio Wirkkala õppis Helsingis Töölö koolis ja aastatel 1933–1936 kunstitööstuskoolis. Skulptorina tegi ta algul peamiselt tellimustöid, sealhulgas sõjajärgseid langenute mälestusmärke. Ta tegutses ka graafikuna.
1946. aastal võitis Tapio Wirkkala Iittala klaastoodete ja 1947, aastal Soome Panga rahatähtede kujundamise võistluse. 1955. aastal käibele lastud Soome margad olidki Wirkkala kujundatud.
Ta kasutas väga erinevaid materjale: klaasi, puitu, portselani, metalli, plasti. Juba 1940. aastatel hakkas kasutama lennukivineeri, millest sai hiljem üks tema lemmikmaterjale. Tema suurim vineerskulptuur on 1967. aasta Montréali maailmanäituse jaoks valmistatud üheksa meetri kõrgune "Ultima Thule".
1972. aastast oli ta Soome Akadeemia liige.
Tapio Wirkkala oli abielus keraamik Rut Brykiga. Nende poeg Sami Wirkkala on sisekujundaja ja tütar Maaria Wirkkala maalikunstnik.
Tema on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Andres Koogas

Andres Koogas (sündinud 5. septembril 1987) on Eesti jalgpallur, kes mängib Eesti meistriliiga klubis JK Nõmme Kalju.
Raugi madal

Raugi madal on madal Muhu saarest kirdes Raugi küla lähedal.
Raugi madala vähim sügavus on 1,6 meetrit.
Peamine Muhu väina laevatee kulgeb Raugi madala ja Kumari lee vahelt; viimase ees asub Raugi tulepoi.
Raugi ülemise ja Raugi alumise tulepaagi siht jääb madala idaossa.
Raugi madalast kagus asub Kompassi madal.
Illingen (Württemberg)

Illingen on vald Saksamaal Baden-Württembergi liidumaal.
1974. aastal liideti Illingeni vallaga Schützingeni vald.
Illingen asub Württembergi Läänekiirsõidutee ääres, 30 km kaugusel Stuttgardist, Vaihingen Enzi ääres ja Mühlackeri vahel. Illingeni raudteejaamast on võimalik sõita RE- ja S-rongidega Mühlackeri suunas (edasi Pforzheimi või Bruchsali) või Bietigheimi suunas (üle Vaihingen Enzi). Illingeni ümbrust läbib uus kiirtee Stuttgart–Mannheim (üle Vaihingen Enzi). 5 km kaugusel asuv raudteejaam Vaihingen/Enz on seotud Mannheimi ja Stuttgardiga (ICE- ja IC-liiklus).
Rahvastik.
Ametliku arvestuse järgi oli Illingenis 2006. aastal registreeritud 7212 inimest.
Ossinniki

Ossinniki (vene Осинники) on linn Venemaal Kemerovo oblastis.
Ossinniki asub Kondoma jõe paremal kaldal. Linna läbib Novokuznetski–Taštagoli raudtee, Ossinniki–Šuštalepi–Kaltani–Malinovka maantee. Kaugus Kemerovost on 326 km ja 25 km Novokuznetskist.
Linna geograafilised koordinaadid on .
Ajalugu.
Kuni 19. sajandini ning venelaste tulekuni oli seal šori uluss (küla).
Moodustatud: 1926 
Linna tüüpi asula alates: 1931
Kuni 1938 Ossinovka (vene Осиновка)
Linn alates: 1938
ОКАТО (vene) kood: 32434 
Rahvastik.
Venelased,šorid. 
Majandus.
Linnas on kaevandused: Taižina, Alardinskaja, Ossinnikovskaja, Kapitaljnaja, Lõuna-Kuzbassi EJ (Kaltanis).
Ludwig van Heyden

Ludwig Heinrich Sigismund van Heyden (vene keeles Логин Логинович Гейден; 6. jaanuar 1806 Peterburi – 20. juuni 1901 Peterburi) oli hollandi päritolu Venemaa mereväeohvitser (admiral) ja riigitegelane, krahv. 
Ludwig van Heyden oli viitseadmirali auastmes Tallinna sadama kõrgeim komandör ja sõjakuberner aastatel 1856–1859.
Ludwig van Heyden on maetud Novodevitšje kalmistule Peterburis.
Perekond.
Ludwig Heinrich Sigismund van Heyden sündis Eestimaa kubermangus elanud ja sel ajal 2. järgu kapteni auastmes Balti laevastikus teeninud riigikrahvi Lodewijk van Heydeni ja Anne-Marie Akeleye pojana.
Sõjaväeteenistus.
Pärast Paažikorpuse lõpetamist 14-aastaselt anti talle mitšmani auaste ning ta osales noorelt Otto von Kotzebue ümbermaailmareisil fregatil Predprijatije. 1827 osales leitnandina Navarino lahingus, mille eest pälvis 20-aastaselt 4. järgu Püha Vladimiri ordeni.
Kui ta oli 23-aastane, autasustati teda 4. järgu Püha Georgi ordeniga 18-kuulises sõjalaevastiku kampaanias osalemise eest (Vene-Türgi sõda (1828–1829)).
Keiser Nikolai I määras ta pärast keisritroonile tõusmist oma tiibadjutandiks. Aja jooksul teenis van Heyden välja kõik staabiohvitseri auastmed: eskaadri major (эскадр-майор). juhatajana (staabiülemana) oli ta Sõjamerejõudude Peastaabi valvekindral, Tallinna sadama kõrgeim komandör ja sõjakuberner.
3. aprillil 1849 nimetati ta kindraladjutandiks. 1895 nimetati ta Riiginõukogu liikmeks.
Isiklikku.
30. jaanuaril 1835 abiellus ta Aleksandra Hrapovitskajaga (1814–1883), kes oli Peterburi kubermangu tsiviilkuberneri (1826–1835) salanõuniku Ivan Semjonovitš Hrapovitski (1786–1864) tütar.
Pöide põllumeeste konvent

Pöide põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Orissaare alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Muhu, Pöide ja Laimjala vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Vassili Tamm, Madis Peeker, Mihail Mundi, Anton Mägi, Mihkel Noor, Aleksander Kärner, Vassili Kärner, Feodor Evert, Aleksander Rei, Aleksander Nepper, Priidu Mägi, Jaan Klaar, Aleksei Küng, Joosep Tumma ja Aleksander Mustel. 11. juunil 1936 valiti konvendi esimeheks Aleksander Rei.
Pärsamaa põllumeeste konvent

Pärsama põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Karjakülas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Leisi, Pärsamaa ja Valjala vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks August Ots, Gustav Nurm, Georg Lember, Juhan Pärn, Oskar Mäeniit, Mihkel Varvas, Gustav Kull, Kirill Ulk, Kirill Metsäär, Joann Külaots, Aleksander Käsk, Hans Johannes, Feodor Raaperi, Johannes Ottis, Arseni Altosaar. 11. juunil 1936 valiti konvendi esimeheks Valjala vallavanem August Ots.
Kuressaare põllumeeste konvent

Kuressaare põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Kuressaare linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Kaarma, Pihtla ja Kuressaare vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Johann Tiik, Mihkel Allik, Johannes Priske, Peeter Ellermaa, Karl Väärt, Hendrik Otstavel, Vladimir Lember, Aleksander Raudsepp, Aleksander Veegen, Mihail Nõu, Hain Maripuu, Magnus Õispuu, August Pihel, Rudolf Benno ja Eduard Lippu. 11. juunil 1936 valiti konvendi esimeheks Hendrik Otstavel.
Kihelkonna põllumeeste konvent

Kihelkonna põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Kihelkonna alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Mustjala, Kihelkonna ja Lümanda vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Valdar Mälk, Aleksander Kaar, Aleksander Toop, Jaan Alber, Eduard Nurja, Karl Kabel, Konstantin Sepp, Friido Tamm, Mihkel Hõbenik, Aleksander Malk, Mihkel Hannus, Eduard Rander, Jaan Perro, Hugo Sepp ja Albert Õunpuu. 11. juunil 1936 valiti konvendi esimeheks Aleksander Kaar.
Sõrve põllumeeste konvent

Sõrve põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Kuressaare linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Kärla, Salme, Torgu ja Ruhnu vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Villem Pihel, Aleksander Ojamäe, Mihkel Tarkus, Vselovod Läets, Aleksander Allik, Joann Raid, Hindrek Suurkivi, Jüri Kann, Peter Tuulik, Friedrich Aru, Aleksander Munt, Peeter Perens, Eduard Punab, Friidu Mägi ja Mats Falk. 11. juunil 1936 valiti konvendi esimeheks Aleksander Munt.
Aleksander Mui

Aleksander Mui (2. september 1900 Uuemõisa vald (Pöide kihelkond), Saaremaa – 26. oktoober 1941 Pöide vald, Saaremaa) oli eesti kommunist, EK(b)P Saaremaa komitee sekretär.
Mui oli Eestimaa Kommunistliku Partei liige, astus illegaalsesse EKP-sse 1923. aastal. Ta oli 1. detsembri riigipöördekatsest osavõtja (juhtis sõjaministeeriumi vallutamist), kes tabati ja saadeti sunnitööle, kus viibis aastail 1924–1940. Ta vabastati Tallinna keskvanglast 21. juunil juunipöörde käigus.
Mui oli juulivolikogu liige, EK(b)P Saaremaa komitee sekretär aastatel 1940–1941, Eesti NSV Ülemnõukogu I koosseisu liige aastail 1940–1941 ja Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe I asetäitja aastail 1940–1941.
Pärast Teise maailmasõja Nõukogude Liidu – Saksamaa sõja algust jäeti Mui EKP Keskkomitee poolt Eestisse sakslastele vastupanu ja agitatsioonitööd korraldama. 
Mui tabati Saaremaal ja hukati Saksa okupatsioonivõimude poolt 26. oktoobril 1941 Saaremaal Pöide vallas.
Šuštalep

Šuštalep (vene keeles Шушталеп, (algnimi 18.–19. sajandite vahetusel Шуштулеп "Šuštulep") on endine alevik ja Kaltani linna asum Venemaal Kemerovo oblastis. 
Šuštalep asub Kondoma jõe paremal kaldal. Asumit läbib Novokuznetski–Taštagoli raudtee ja Ossinniki–Šuštalepi–Kaltani–Malinovka maantee. Asub 245 km Kemerovost ja 5 km Ossinnikist. 
Ajalugu.
Šuštalepi aladel ja selle ümbruses on elatud juba kiviajal. 
Kuni venelaste tulekuni oli seal šori uluss (küla). Šuštulepi algnime all asula tekkis 1800–1806 Siberi koloniseerimise ajal.
Rahvastik.
Venelased, šorid. 
Majandus.
Regionis on kaevandused, s. h. "Šuštalepskaja" kaevandus. Kivisüsi läheb Lõuna-Kuzbassi elektrijaama.
Silelihasrakud

Silelihasrakud on silelihaskoe rakud. 
Silelihaskude koosneb tavaliselt käävjatest silelihasrakkudest, mis paiknevad tihedalt üksteise kõrval. Igal rakul on piklikovaalne tuum, sarkoplasmaks nimetatav tsütoplasma ja rakumembraan (sarkolemm). Silelihasrakkude tsütoplasma sisaldab peale kõikidele rakkudele omaste organoidide veel üksnes lihaskoele spetsiifilisi struktuure, mis moodustavadki raku kontraktiilse aparaadi. See koosneb jämedatest müofibrillidest, mis tavaliselt paiknevad tsütoplasma perifeerses osas ja kulgevad raku teljega paralleelselt. Iga müofibrill kujutab endast peenikeste, ainult elektronmikroskoobi all nähtavate niidikeste kimpu.
Suurrasvik

Suurrasvik ("omentum majus") kuulub seedeelundkonda ja paikneb kõhuõõnes.
Ta täidab kaitsefunktsiooni kõhuõõnte elundite traumade ja põletikuliste haigestumiste juhul.
Ahti Kooskora

Ahti Kooskora (sündinud 28. aprillil 1971 Tallinnas) on eesti arhitekt.
Ta on lõpetanud 1989. aastal Tallinna 2. Keskkooli. Oli õpilasomavalitsuse liige.
Koos Peeter Marveti ja Märten Rossiga likvideeris selles koolis komsomoli.
Arhitektidiplomi (vastab magistrikraadile) sai Tallinna Kunstiülikoolist 1994. aastal.
Aastatel 1994–1997 töötas ta Masso Arhitektibüroos. 1997. aastast on ta töötanud Tallinnas iseseisva arhitektina, 2014. aastast on ka Sweco Projekti AS peaarhitekt.
Carl Gustaf Skytte

Vabahärra Carl Gustaf Skytte (1647 – 11. jaanuar 1717 Malmö, Skåne) oli Hässleholmi lähedalt Sinclairsholmist pärit Rootsi sõjaväelane. 
Carl Gustaf Skytte vanemad olid 1648. aastal aadlitiitli (nr. 429) saanud Hovmantorpi (Homanetorp) mõisnik, Kronobergi lääni rügemendi ooberst Bertil Nilsson Skytte (surnud 1667) ja Vårby mõisast ("Warby") pärit Magdalena Oliveblad, kes oli ooberst Hans Månsson Olivebladi (surnud 1650) tütar. 
Ta alustas sõjaväeteenistust Kronobergi rügemendis, kus sai 1668. aastal lipniku, 1671. aastal leitnandi ja 10. augustil 1676 ooberstleitnandi auastme. 1677. aastal oli ta tragunirügemendi ooberst ja seejärel Kristianstadi ja Landskrona komandant. 1697 sai ta 2. pataljoni ülemaks ja Tartu komandandiks. Põhjasõja ajal juhtis Tartu linna kaitset 1704. aasta piiramise ajal, ülendati 12. juunil 1706 kindralmajoriks, ning oli 29. märtsist 1709 Riia asekuberner.
Seejärel oli ta Skåne asekuberner (1709, 14. märts 1711–1716), ülendati 30. augustil 1710 jalaväe kindralleitnandiks, sai 12. veebruaril 1715 vabahärraks, määrati Skåne kuberneriks (1716–1717) ja ülendati 29. detsembril 1716 jalaväekindraliks.
Perekond.
Ta oli abielus Anna Catharine (t.a. Anna Maria) Ulfeldtiga (1646–1678), kes oli Saaremaa kuberneriks olnud Taani-Rootsi ohvitseri ja poliitiku Ebbe Ulfeldti (1616–1682) ja Schleswig-Holsteini krahvinna Hedevigi (1626–1678; ) tütar, Taani kuningas Christian IV ja Kirsten Munki tütretütar.
Talle Skånes kuulunud Odersberga ja Råbelövi valdused päris testamendiga tema sugulane Carl Henrik Skytte af Sätra (1695–1752), kes oli 1702. aastal Kuramaal Bauska komandandiks olnud Sinclairsholmi mõisniku Nils Skytte af Sätra (1656–1720) poeg.
Barbi Pilvre

Barbi-Jenny Pilvre-Storgård (sündinud 19. aprillil 1963) on eesti kommunikatsiooniekspert, ajakirjanik ja poliitik. Ta oli XII ja XIII Riigikogu liige.
Haridus.
Pilvre on lõpetanud 1981. aastal Tallinna 21. Keskkooli. Tal on magistrikraad (MA) eesti filoloogias (1987, Tartu Ülikool, eesti keel ja kirjandus) ning teadusmagistri kraad (MSc) psühholoogias (2000, TPedI / Tallinna Ülikool). 26. augustil 2011 kaitses ta Tartu Ülikoolis doktoriväitekirja "Naiste meediarepresentatsioon Eesti ajakirjanduskultuuri ja ühiskonna kontekstis" ja sai doktorikraadi (PhD).
Töö.
Pilvre on töötanud ajalehes Eesti Ekspress ning olnud selle kultuurilisa Areen juhataja ja arvamustoimetaja. Ta on sageli võtnud sõna soolisuse teemadel ning nimetanud ennast ise "valvefeministiks", kellelt ajakirjanikud tihti kommentaare küsivad.
Kuni 2022. aastani oli Pilvre Tallinna Ülikoolis Balti Filmi, Meedia, Kunstide ja Kommunikatsiooni Instituudi (BFM) dotsent. 2022. aasta märtsist töötas ta Fenno-Ugria projektijuhi ja kommunikatsioonijuhina. Alates 1. veebruarist 2023 on ta Fenno-Ugria Asutuse direktor.
Poliitiline tegevus.
Pilvre kuulub alates 2009. aasta juunist Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda. Ta on Pirita linnaosakogu liige ja alates juunist 2023 taas Tallinna linnavolikogu liige. 
2011. aasta Riigikogu valimistel kandideeris ta 2. valimisringkonnas (Tallinna Kesklinna, Lasnamäe ja Pirita linnaosa). Ta sai 1187 häält, kuid valituks ei osutunud. Märtsist 2014 märtsini 2015 oli ta Riigikogu liige justiitsministri kohale asunud Andres Anvelti asendusliikmena. 
2015. aasta Riigikogu valimistel sai ta 909 häält ning valituks ei osutunud. Alates 23. novembrist 2016 kuni 2019. aastani oli ta taas Andres Anvelti asendusliige XIII Riigikogus.
Barbi Pilvre oli vabaühenduste liidu EMSL nõukogu liige 2008–2013, Pirita halduskogu esimees aastatel 2009–2017 ja Tallinna Linnavolikogu liige 2013–2014, märtsist 2015 novembrini 2016.
Isiklikku.
Tema noorem vend Glen Pilvre on muusikaprodutsent.
Lumikate

Lumikate on lumekiht maapinnal, mis tekib lumesaju ja lumetormide tagajärjel.
Lumikattele on iseloomulik väike tihedus, mis aja jooksul kasvab, eriti kevadel ja sulailmas. Uue lumikatte albeedo on 70–90%, vana osaliselt sulanud lumikatte albeedo on 30–40%.
Lumikate peegeldab tugevasti päikesekiirgust ja kaitseb mulda ülekülmumisest ning taliviljaorast kärbumise eest. Ta mõjub kliimale, pinnamoele, jõgede ja liustike toitumisele, mullaprotsessidele, taimede ja loomade elule.
Lumikate liigitatakse:
Eestis kõige paksem lumikate (104 cm) mõõdeti 1924. aastal Tallinnas . Lumikatte paksus 68 cm mõõdeti 1968. aastal Jõhvis.
Kompassi madal

Kompassi madal on madal Väinameres Muhu kirderanniku lähedal, Püssininast loodes.
Väikseim sügavus on 1,8 meetrit.
1927. aastal oli madal tähistatud toodriga. Tänapäeval on tähistatud Kessu parema külje poiga.
Kompassi madalast loodes asub Raugi madal.
Kompassi madal jääb peamisest Muhu väina laevateest lõunasse. Teisele poole laevateed jääb Kumari lee.
Lenduvus

Lenduvus on mingi aine (keemilise ühendi) omadus, mis näitab, kui kergesti see aine aurustub. Lenduvus näitab molekulide või aatomite võimet eralduda vedelikust või tahkest ainest. Mingil kindlal temperatuuril ained, millel on kõrgem aururõhk, aurustuvad kergemini. Aine aururõhk on tema auru rõhk tasakaaluolekus vedelfaasiga või tahke faasiga. 
Vedelike korral nende keemistemperatuur normaalrõhul vastab temperatuurile, mille juures selle vedeliku aururõhk on võrdne atmosfääri rõhuga normaaltingimustel. Aine lenduvus on seda suurem, mida madalam on tema keemistemperatuur. Vedelike korral on need mõisted vahetult seotud ja kvantitatiivne näitaja on keemistemperatuur. 
Tavaliselt räägitakse ainete lenduvusest seoses vedelikega, kuid sama mõiste iseloomustab ka tahkeid aineid, mis on võimelised otseselt tahkest olekust üle minema gaasifaasi. Sel juhul on tegu sublimeerumisega: näiteks kuiv jää (süsinikdioksiid), ammooniumkloriid, naftaliin, jood jt. 
Suhteline lenduvus näitab vedelike segu korral ühe komponendi aururõhku teise komponendi aururõhu suhtes. Seda karakteristikut kasutatakse tööstuslike destillatsiooniseadmete projekteerimisel. See näitab kui hästi saab kergemini lenduvat komponenti segust destillatsioonil eraldada.
Mõistet "lenduvad orgaanilised ühendid" ("volatile organic compounds", VOC) kasutatakse nii looduslike (nt lõhnaained, eeterlikud õlid) kui ka tööstuslike (nt lenduvad naftasaadused, formaldehüüd) keemiliste ühendite kohta, mis suhteliselt kergesti aurustuvad atmosfääri. 
Taimede ürdid, õied ja viljad on enamasti iseloomuliku lõhnaga, mis tuleneb taimele spetsiifiliste lenduvate ühendite komplekti eraldumisest õhku.
Illingeni vald

Illingeni vald on kahe valla nimi:
Illingen

Illingen on mitme koha nimi.
Saksamaal:
Teiste maade kohad:
Käina põllumeeste konvent

Käina põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Käina alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Käina ja Emmaste vald.
Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige oli August Teesalu, hiljem Lembit Piiriselg. 
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Villem Paomets, Eduard Mäehans, August Teesalu, Johannes Hinno, Johannes Oja, Priidu Tamberg, Oskar Kruusmägi, Mihkel Maivel, Lembit Piiriselg, Peeter Kruusi, Andrei Üksik, Emil Kõmmus, Kusti Kubja, Richard Toffri ja Priidu Mänd.
Linnuse põllumeeste konvent

Linnuse põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Irboska raudteejaama alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Senno ja Linnuse vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Jaan Rosenberg, Jaan Rabba, Ivan Pavlenko, Mihhail Gorodskoi, Sergei Skatškov, Semjon Stroganov, Kuzma Smelev, Jaan Paas, Viktor Jefimov, Sofia Bünting, Ivan Lukinov, Anatoli Suvorov, Ivan Sujev, Aleksander Tomski ja Elmar Johanson.
Tallinna asumid

Tallinna kaheksa linnaosa jagunevad kokku 84 asumiks. Mitmes asumis on omakorda määratletud ka allasumid (näiteks Vanalinna asumi allasumid on all-linn ja Toompea).
Asumite tänapäevased nimed ja piirid pandi paika 1991. aastal. Siis püüdis Tallinna nimekomisjon koostöös ajaloolastega taastada teise maailmasõja eelset territoriaalset jaotust, kus see võimalikuks osutus.
Julius Lill

Julius Johannes Eduard Lill (18. juuli 1878 Tartu – 1. veebruar 1951 Stockholm) oli Eesti poliitik ja farmatseut. Korp! Sakala auvilistlane.
Apteeker, kosmeetikaärimees ja ühiskonnategelane Julius Lill omandas proviisorikutse 1906. aastal Tartu Ülikoolis. Õpingute ajal alustas ta praktiseerimist Peterburi apteekides asus pärast ülikooli lõpetamist sinna elama. 1914. aastal ostis ta koos proviisor Martin Hakkajaga (1881–1921) Tartus pika ja väärika ajalooga E. Kramerile kuulunud apteegi ning lõi ettevõtte Lill ja Hakkaja, mis hakkas varustama ravimitega ka teisi proviisoreid. Esimestel aastatel juhtis ettevõtet Hakkaja, sest Lille elas ja töötas peamiselt Peterburis. Pärast Eesti iseseisvumist kolis Lill tagasi Tartusse ning pärast Hakkaja surma jätkas üksinda ettevõtte juhtimist. Järgmistel aastatel arendas Lill välja üleriigilise müügivõrgustiku ning soetas selleks kaupluseruumid ja laod Tallinna. 1927. aastal kujundati ettevõttest aktsiaselts Prov. J. Lill. 
Ta oli IV Riigikogu, Majaomanikkude Koja, Rohuteadlaste Koja, Kaubandus-Tööstuskoja ja Tartu linnavolikogu liige, Tartu Majaomanikkude Panga juhatuse liige.
Ta oli ka Rootsi aukonsul Tartus.
1938. aastal pälvis Eesti Vabariigi Valgetähe III klassi teenetemärgi. 
Julius Lill oli abielus Linda Lillega (sündinud Linda Sepa; 27. märts 1901 Tartu – 24. veebruar 1973 Stockholm).
Jõgeva põllumeeste konvent

Jõgeva põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Jõgeva linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Vaimastvere, Jõgeva, Kuremaa, Laiuse ja Sadala vald.
Konvendi esimees oli Jaan Järve, juhatuse liikmed Martin Lõoke ja Karl Tiimann.
Konvendi poolt valitud Põllutöökoja liige: Johannes Isotamm.
Konvendi liikmed: Johannes Amjärv, Franz Alekand, Otto Kask, Jaan Kurrik, Eduard Laanemäe, Johannes Paju, Jaan Pärg, Vidrik Pärlin, Emil Sarapuu, Jüri Tamm, Aleksander Tross, Artur Vask (valitud seltskondlikkude organisatsioonide poolt), Karl Roomet (ühistegeliste asutuste poolt), Marta Riives (maanaiste poolt).
Konvendi piirkonnas oli 1936. aastal 2009 talu, valimisõiguslikke majapidajaid oli 1733, nendel kokku 128 978 puhaskasurubla.
Talundite rahvastik kokku 10 208 inimest, kellest talupidajate perekonnaliikmeid 8374 ja töölisi 1834.
Maad oli konvendi piirkonna taludel 52 679 hektarit.
Lehmade arv umbes 8454.
Torma põllumeeste konvent

Torma põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Lullikatku külas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Avinurme, Lohusuu, Torma ja Voore vald.
Konvendi esimees: Heinrich Sarapuu.
Juhatuse liikmed: Karl Puus, Aleksander Lindeberg.
Põllutöökoja liige: Karl Jalak.
Konvendi liikmed: August Tooming, Mihkel Sild, Johannes Raja, Paul Tamm, Karl Lille, Hendrik Saluste, Otto Lõhmussaar, Erich Reial, August Unt, Otto Sirel, Joosep Kivi, August Aun (seltskondlikkude organisatsioonide poolt), Mihkel Sõber (ühistegeliste asutiste poolt), Emma Mukk (maanaiste poolt).
Konvendi piirkonnas oli 2060 talu, valimisõiguslikke majapidajaid 1936. aastal 1548, nendel kokku 67 633 puhaskasurubla.
Talundite rahvastik kokku 9561 inimest, kellest talupidaja perekonnaliikmeid 8600 ja töölisi 961.
Maad konvendi piirkonna taludel kokku 36 795 hektarit.
Lehmi oli umbes 5700.
Koeru põllumeeste konvent

Koeru põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Koeru alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Väinjärve ja Rakke vald.
Konvendi esimees ja Põllutöökoja liige oli Aleksander Aas.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Mart Kärme, Ernst Vilmansen, August Luht, Johannes Hein, Rudolf Küngas, Karl Kruusamägi, Aleksander Krull, August Pähn, Alfred Sõnajalg, Oskar Bärengrub, Arnold Adler, Aleksander Jakovitš, Martin-Eduard Ahe, Karla Pergelbaum, Johannes Õnnepalu.
Türi põllumeeste konvent

Türi põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Türi linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Särevere, Käru ja Väätsa vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks August Palm, Anton Paalpere, Anton Reemäe, Martin Vilibert, Karl Tarius, Jüri Allmann, August Järvik, Hans Märtenson, Eduard Mikser, Mihkel Reimann, Aleksander Kiin, August Linnabet, Jaan Tirmann, Juhan Loo ja Mihkel Nord.
Tartu põllumeeste konvent

Tartu põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Tartu linnas.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Vara, Kavastu, Luunja ja Tartu vald.
17. mail 1936 valiti koja liikmeteks Maksimilian Väärsi, Hugo Jürgenson, Johannes Ratnik, Mihkel Tuhkur, Hans Sihver, Verner Birk, Jüri Voimann, Otto Pärlin, Jaan Ein, Juhan Peiker, Aleksander Pausk, Voldemar Konsin, Joosep Juudas, Peeter Rekk ja Albert Raits.
15. aprillil 1940 nimetati Raadi põllumeeste konvent Tartu põllumeeste konvendiks ja senine Tartu põllumeeste konvent Emajõe põllumeeste konvendiks.
Värska põllumeeste konvent

Värska põllumeeste konvent oli põllumeeste konvent Värska alevikus.
Konvendi tegevus- ja valimispiirkonda kuulusid Järvesuu, Mäe, Kalda ja Saatse vald.
17. mail 1936 valiti konvendi liikmeteks Stepan Saar, Nigul Kaliste, Osvald Hiie, Aleksander Ubina, Vassili Laane, Ivan Miroljubov, Kusma Harito, Paul Aug, Stepan Kiisak, Kirill Krjukov, Stepan Laimets, Mihhail Vähk, Osvald Ents, Lavrenti Kiho ja Ivan Hõpemägi.
NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Ühendatud Riiklik Poliitvalitsus

NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuv Ühendatud Riiklik Poliitvalitsus (vene keeles "Объединенное государственное политическое управление (ОГПУ) при СНК СССР") oli NSV Liidu sise- ja riikliku julgeoleku ametkond aastail 1923–1934.
Ülesanded.
15. novembril 1923 kinnitatud NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asuva ÜRP põhimäärusele ("«Положение об ОГПУ при Совете народных комиссаров СССР»") oli Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse ülesanneteks:
NSV Liidu ÜRP juhendas NSV Liidu liiduvabariikide ja kohalike osakondade, raudtee ja veetranspordisfääri valvega, Punaarmee rinnete ja armeede eriosakondade tegevust, viis läbi otsest jälitustegevust üleliidulisel tasemel ning juhendas talle alluvaid sõjaväelisi formeeringuid (sise- ja piirivalveväed), NSV Liidu liiduvabariikide RSN-i juures asuvate volinike aparaate ja esindajate tööd NSV Liidu Ülemkohtu juures.
II NSV Liidu Nõukogude Kongressi poolt 31. jaanuaril 1924 vastu võetud Esimese NSV Liidu Konstitutsiooni 9. peatüki § 61–63 kohaselt loodi NSV Liid RKN j.a ÜRP «"eesmärgiga ühendada liiduvabariikide revolutsioonilised pingutused võitluses poliitilise ja majandusliku kontrrevolutsiooni, spionaaži ja banditismiga"».
Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse juhid ja organisatsioon.
Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse territoriaalorganid.
Ühendatud Riikliku Poliitvalitsuse territoriaalorganeid NSV Liidu liiduvabariikides, kubermangudes ning hiljem ringkondades, oblastites, kraides ja autonoomsetes ringkondades nimetati ("Полномочного представительства (ПП) ОГПУ, ПП ОГПУ (Полномочный представитель Объединенного государственного политического управления.."), ÜRPV täievoliline esindaja...
10. juulil 1934 moodustati NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaat, mille koosseisu lülitati ka NSV Liidu Siseasjade Rahvakomissariaadi Riikliku Julgeoleku Peavalitsusena endine NSV Liidu Rahvakomissaride Nõukogu juures asunud Ühendatud Riiklik Poliitvalitsus.
Püromaania

Püromaania on psüühikahäire, mille korral inimene tunneb vastupandamatut soovi midagi põlema panna. Inimest, kes põeb püromaaniat, kutsutakse püromaaniks.
Püromaaniat klassifitseeritakse RHK-10-s koodiga F63.1
Niidu-kuremõõk

Niidu-kuremõõk ("Gladiolus imbricatus") on võhumõõgaliste sugukonda kuuluv üheiduleheline taimeliik. Taim on Eestis arvatud II kaitsekategooriasse. 
Levik.
Levinud Kesk- ja Ida-Euroopas, kohati Vahemere maades, ka Kaukaasias ja Lääne-Siberis. 
Eesti suurim leiukoht on Luitemaa looduskaitseala, kus selle taime asurkond on tõenäoliselt Euroopa suurim. See õistaim on ka Luitemaa looduskaitseala vapilill. 
Rahvapärased nimetused.
Luhamõek, maapaater, nabarautsikas.
Anatoli Vetrov

Anatoli Aleksejevitš Vetrov (Анатолий Алексеевич Ветров, 1922–1975) oli Venemaa filosoof ja semiootik.
Ta lõpetas Moskva Riikliku Ülikooli. Aastast 1971 kuni surmani töötas ta TA filosoofia instituudis peegeldusteooria ja tänapäeva filosoofilise tunnetuse sektoris (сектор теории отражения и современного научного познания Института философии АН СССР).
Iro Haarla

Iro Haarla (sündinud 7. novembril 1956) on soome naispianist, harfist ja helilooja. Ta musitseerib kvintetiga, kuhu kuuluvad veel trompetist Verneri Pohjola, saksofonimängija Kari “Sonny” Heinla, löökpillimängija Reino Laine ja bassist Ulf Krokfors.
Tema abikaasa oli 1999 surnud džässmuusik Edward Vesala.
Harfist

Harfist ehk harfimängija on instrumentalist, kelle mängitav pill on harf.
Anis Arumets

 
Anis Arumets (sündinud 19. juulil 1991 Tartus) on Eesti laulja. 
Ta saavutas 2009. aastal meelelahutussaates "Eesti otsib superstaari" kuuenda koha. 
Arumets on musitseerinud ansamblis Ignorance ja tegelenud kaheksa 8 aastat võistlustantsuga. 
Ta on teinud kaasa muusikalis "Vahva rätsep". Alates 2013. aastast kuulub ta ansablisse Almost Natural. 
Oma eksootilise välimuse päris Anis emalt, kes on rahvuselt pärslanna.
Jüri Pallo

Jüri Pallo (sündinud 12. aprillil 1963 Võrus) on Eesti matusekõneleja, endine EELK vaimulik
Elulugu.
Pallo lõpetas Väimela 8-kl. Kooli (Parksepa Keskkooli eelkäija) 1978 ning Fr. R. Kreutzwaldi nimelise Võru I Keskkooli 1981. Ta õppis 1981–1982 ALMAVÜ Võru Lahingukoolis Meegomäel BTR-60 juhiks. Ta oli ajateenistuses 1982–1984 Nõukogude armees Kaliningradis NSV Liidu õhukaitsevägede brigaadis nr 52515, kus ta teenindas Ural 375D 2T6 autojuht-elektrikuna raketikomplekse 2K11 Krug.
Pallo alustas õpinguid EELK Usuteaduse Instituudis 1986, preestriks ordineeriti 6. juunil 1990 Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku peapiiskopi Kuno Pajula poolt. Pallo lõpetas Usuteaduse Instituudi 1995.
Ühiskondlik-poliitiline tegevus.
Eestimaa Leninliku Kommunistliku Noorsooühingu Võru Rajoonikomitee I sekretär Jaak Kärson heitis Pallo 1986. aasta sügisel ELKNÜ-st välja usuliste veendumuste tõttu. Pallo oli asunud õppima EELK Usuteaduse Instituudis. Pallo tegi keelatud usulist propagandat töökohal. Võru EPT juhataja, Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei liige Jaan Haga ning Võru EPT parteiorganisaator Kalju Torila, ähvardades repressioonidega, sundisid Pallot kirjutama lahkumisavalduse "omal soovil". Pallo vallandati töölt.
1987 liitus ta Võrus Vaba-Sõltumatu Noorte Kolonniga nr. 1, oli kolonni autojuht ning aitas kolonnil teiste rahvuslike liikumistega üle Eesti sidet pidada. Ta oli 31. mail 1988 Eesti Kristliku Liidu asutajaliige ja EKL-i aseesimees, 1990 asus Pallo kohale Mart Laar. Pallo oli 1990–1992 Eesti Kongressi liige.
Ta osales 2003. aasta Riigikogu valimistel Isamaaliidu nimekirjas. Pallo oli ajavahemikus 22.03.2007–14.04.2015 Isamaa ja Res Publica Liidu liige ning 14.04.2015–13.03.2017 Eesti Keskerakonna liige. Eesti Keskerakonna liikmena oli ta Võru osakonna juhatuse liige ja aseesimees. Heideti erakonnast välja 30. jaanuaril 2017. Pallo on Kaitseliidu liige.
Jüri Pallo oli üks valimisliidu Põliskeskerakondlased initsiaatoreid (hiljem asendati valimisliidu nimi nimega Võru Eest). 2017. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel kandideeris ta valimisliidus Võru Eest. Pallo õnnistas 1998. aasta suvel IPA-Eesti ("International Police Association" Eesti osakonna) lipu
Kirjandustegevus.
Pallo on avaldanud ilukirjanduslikke kirjutisi ajakirjanduses ja kirjutanud artikleid Välis-Eestist. Ta on raamatu "Almanahh" autor (Eesti Kirik 2004)
Üliõpilasorganisatsioonid.
Pallo on korp! Vironia vilistlane
Isiklikku.
Jüri Pallo on abielus. Tal on kaks tütart ja kaks poega esimesest abielust.
Ajan-Jurjahh

Ajan-Jurjahh on jõgi Venemaa kirdeosas. 
Jõgi algab Tas-Kõstabõti ahelikult. Voolab valdavalt kagu suunas. Ühinedes Kulu jõega, moodustab Kolõma jõe.
Folkmill

Folkmill oli eesti ansambel, mis asutati 1991. aastal iiri muusikat esitava ansamblina. Üle poolte lugudest on eesti keeles.
Anita Dunn

Anita Babbitt Dunn (sündinud 8. jaanuaril 1958) on USA poliitikanõustaja, 20. jaanuarist 2021 kuni 12. augustini 2021 ja taas 5. maist 2022 kuni augustini 2024 töötas ta USA presidendi Joe Bideni vanemnõunikuna. 21. aprillist 30. novembrini 2009 oli ta Valge Maja kommunikatsioonidirektor. 
Varem oli ta demokraatide poliitikakonsultant ettevõttes Squier Knapp Dunn Communications ning nõustas 2008. aasta presidendivalimistel Barack Obama kampaaniat. 
Karjäär.
Dunn on töötanud senaatori John Glenni kampaania heaks, presidendikandidaadi ja senaatori Bill Bradley peanõunikuna ning mitme teise mõjuka demokraatliku poliitiku heaks. 2006 palkas senaator Barack Obama ta oma suhtekorralduse ja strateegia juhiks ning see oli paljudele märk sellest, et Obama kavatseb presidendiks kandideerida.
Valge Maja kommunikatsioonidirektorina kritiseeris ta teravalt Fox News Channelit, mis oli kritiseerinud Barack Obama administratsiooni. 11. oktoobril 2009 esines ta CNN-i saates "Reliable Sources", kus tal paluti täpsustada oma kommentaare Fox Newsi kohta, mille kohta ta oli öelnud: "see on arvamuspõhine ajakirjandus uudiste maski all." Ta vastas: "Reaalsus on selline, et Fox News tegutseb tihti Vabariikliku Partei uurimis- või kommunikatsioonitiivana." Dunn tunnistas, et probleem "ei ole ideoloogiline". Ta lisas: "Ma mõtlen, et ilmselgelt on seal hulk konservatiivseid, liberaalseid ja tsentristlikke kommentaatoreid ning igaüks saab sellest aru. Aga ma arvan, et Foxi kohta oleks aus öelda, ja meie kindlasti näeme seda nii, et see on rohkem Vabariikliku Partei käepikendus."
Association of Community Organizations for Reform Now

Association of Community Organizations for Reform Now (lühend ACORN) on Ameerika Ühendriikides tegutsev organisatsioon, mis propageerib väikese või keskmise suurusega sissetulekuga perekondade seas naabrivalvet, valijate registreerimist, tervishoidu, võimalustele vastavate elamispindade soetamist ning tegeleb muude sotsiaalprobleemidega. ACORN-il on üle 400 000 liikme. Organisatsiooni asutasid 1970. aastal Wade Rathke ja Gary Delgado.
Püssirohukelder

 
Püssirohukelder on praegune õllerestoran ja endine püssirohuhoidla Tartus aadressil Lossi tänav 28.
Püssirohukelder ehitati aastatel 1768–1778. Ehituseks kasutatud tellised saadi keskaegse Maarja kiriku varemetest. Vagumuse täitmiseks saadi materjali ka piiskopilinnuse müüridest. 
2002. aastal mõõdeti Püssirohukeldri lae kõrguseks 1028,2 cm. Sellega loodeti kanda ka restoran Guinnessi rekordite raamatusse kui maailma kõrgeim pubi.
1980. aastatel oli Püssirohukelder tuntud punkarite kogunemiskohana. Restoran avati seal aastal 1982. Paus oli 1999-2000 ning pärast seda on rajatises pubi.