tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Fersen

Fersen on Saksamaa, Eestimaa, Liivimaa ja Rootsi aadlisuguvõsa.
Suguvõsa esimene teadaolev liige oli 1217. aastal mainitud Schwerini krahvi alam Alexander de Versne. 1264. aastal on mainitud Otto de Versnet Pommerist.
Esimene teadaolev suguvõsa liige Eestimaal oli Lorenz Verssen (surn. 1546). Tema isa oli Pommeris asuva Burzlaffi mõisa omanik Henning Verssen. Lorenz ostis 1535. aastal Pajaka mõisa ja päris paar aastat hiljem oma äiale Luloff von Fürstenbergile kuulunud Raikküla mõisa.
1674. aastal said vennad Otto Wilhelm von Fersen ja Hermann von Fersen noorem ning nende onupojad Hans von Fersen ja Fabian von Fersen Cronendahli (Skabersjö, Skåne maakonnas) vabahärra tiitli. ja introdutseeriti vabahärrasuguvõsana Rootsi rüütelkonda nr 63 all. Hans von Ferseni poeg Reinhold Johann von Fersen sai 1712. aastal Rootsi krahvitiitli ja introdutseeriti krahvisuguvõsana Rootsi rüütelkonda nr 56 all
Olustvere mõisnik Hans Heinrich von Fersen (1743–1800) sai 1795. aastal Venemaa krahvitiitli ja 1855. aastal anti suguvõsale Venemaal parunitiitel. 
Suguvõsa liikmed kanti 1745. aastal Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse ja 1747. aastal (Karl Gustav von Fersen) Liivimaa rüütelkonna aadlimatriklisse.
Suguvõsa liikmeid.
Riigiduuma pristav 
Mõisavaldused.
Fersenitele :
Mõraste mõis

Mõraste mõis (saksa keeles "Morast", hiljem "Fersenau") oli rüütlimõis Märjamaa kihelkonnas Läänemaal. Nüüdisajal jääb kunagise mõisa territoorium Märjamaa valda. Mõisa keskus paiknes Mõraste külas.
Mõraste mõis rajati ajavahemikus 1549–1563. Mõisa algne saksakeelne nimi oli "Morast". Kirjalikud teated mõisa kohta on olemas 1563. aastast, kuid oletatakse, et mõis oli olemas juba 1549. aastal kui Diedrich Uexkull päris Mõraste küla. 1774. aastal sai mõisa omanikuks Gustav von Fersen. Fersenite nimest tuleneb ka Mõraste mõisa hilisem saksakeelne nimi "Fersenau". 
18. sajandi teises pooles valmis barokses stiilis ühekorruseline kelpkatusega kivist peahoone. Mõisasüda paiknes Kasari jõe idakaldal Sipa külast ligikaudu 3,5 km lõunas.
1824. aastal eraldati Mõraste mõisast Uuesalu mõis.
1829. aastal avas Mõraste mõisas arstipraksise Carl Hermann Hesse, kes oli varem olnud Märjamaa kihelkonnarst ja kellest hiljem sai Paide kreisiarst.
1831. aastast oli mõisa omanikuks Kügelgenide, 1836. aastast Gernetite ja 1870. aastast Stackelbergide suguvõsa. 19. sajandi lõpus oli mõisa omanikuks Helene von Wistinghausen. Mõisa viimane omanik 1904. aastast oli Georg von Rennenkampff.
1905. aasta rahutuste käigus mõis põletati ja jäi varemetesse. Hiljem mõisa ei taastatud ja nüüdseks on kogu kompleksist alles vaid magasiaida müüri varemed.
Arthur Girard de Soucanton

Parun Arthur Girard de Soucanton (19 vkj/31. märts 1813 Tallinn – 20. oktoober vkj/1. november 1884 Tallinn) oli Eesti majandustegelane. 
Aastatel 1841–1862 juhatas de Soucanton Kunda sadamat, oli 1864–1876 Tallinna raehärra ja 1876–1883 bürgermeister ning kaubafirma Thomas Clayhills &amp; Son kaasomanik ja aastast 1872 selle juht. Ta oli 1872–1875 Tallinna Börsiseltsi Börsikomitee esimene esimees. Ta oli ka Tallinna Liikumata Varanduste Omanike Krediitühisuse (immobiilpanga) president ("Creditverein die Immobilienbesitzer in Reval").
Aastal 1863 rajas de Soucanton Õismäe küla alale Rocca al Mare suvemõisa.
Alates 1872 kuulus de Soucantonile praegune Tallinna Malemaja hoone, mis pärast tema surma pärandus ta lesele ja pärast tolle surma vanimale pojale.
Perekond.
Parun Arthur Girard de Soucanton oli abielus Marie Luise Bergiga (11. veebruar 1821 – 11. mai 1901). Abielust sündisid
Plaki järv

Plaki järv on järv Põlvamaal Orajõe külas.
Plaki järv on looduslik järv, mille pindala on 1,6 ha (1963. aasta andmetel 0,9 ha) ja valgala 5,7 ha.
Enne Teist maailmasõda on järve nimetatud "Himma järv"eks. Plaki järve nimi on seotud asjaoluga, et järv asus endisel Plakki kinnistul.
Nõukogude perioodil juhiti Plaki järve Põlva linna olme- ja tööstuse reovett, mistõttu järv kasvas kinni.
Anton Uesson

Anton Uesson (12. jaanuar 1879 – 13. aprill 1942 Sverdlovski vangla) oli Eesti insener ja poliitik.
Elukäik.
1939. aastal kirjutati Rahvalehes tema 60. sünnipäeva puhul: "A. Uessoni vaikne endassesüvenenud ilme sunnib inimesi kuidagi aukartusele ja kainusele."
NKVD arreteeris ta 14. juunil 1941 Tallinnas. Surmaotsus, lasti maha.
Matusetoetus

Matusetoetus on ühekordne rahaline toetus matuse korraldamisega seotud kulude hüvitamiseks. Matusetoetus kui sotsiaalkindlustushüvitis sisaldub paljude Euroopa Liidu liikmesriikide (Austria, Bulgaaria, Hispaania, Holland, Kreeka, Küpros, Leedu, Luksemburg, Läti, Poola, Portugal, Prantsusmaa, Rumeenia, Slovakkia, Suurbritannia, Taani, Tšehhi) sotsiaalse kaitse süsteemis. Matusetoetust makstakse enamasti lahkunu abikaasale, lapsele, lapselapsele, vanemale või mõnele muule sugulasele, teatud juhtudel ka isikule, kes ei kuulu lahkunu perekonda.
Eestis oli matusetoetus aastatel 1999–2009 universaalne riiklik toetus, mida maksti Eesti elanikule, kes kandis matuse korraldamise kulud: 
1. juulist 2009 lõpetati majandussurutise olukorras Eestis matusetoetuse maksmine universaalse toetusena. Juulist 2009 kuni detsembrini 2014 maksis riik matusetoetust üksnes kohalikele omavalitsustele omasteta või tundmatu inimese matuse korraldamiseks. Samas mitmed kohalikud omavalitsused kehtestasid matusetoetuse kohaliku sotsiaaltoetusena oma valla või linna vähekindlustatud isikutele lähedase inimese matuse korraldamise kulude hüvitamiseks.
1. jaanuarist 2015 taastati riikliku matusetoetuse maksmine neile majanduslikult vähekindlustatud isikutele, kes eelmise aasta jooksul vähemalt ühe korra on saanud toimetulekutoetust. Riiklikku matusetoetust maksab Sotsiaalkindlustusamet. Matusetoetust maksavad oma töötajale tema lähedase surma korral ka paljud Eesti ettevõtted.
Psalm

Psalm (kreeka keeles "psalmos", 'laul', 'näppepilli keelte näppimine ja selle käigus tekkiv heli') on vaimuliku luule žanr, mida iseloomustavad järgmised tunnused:
ja sellele vastav muusikažanr.
Psalm võib olla mittemeetriline või meetriline.
Psalme lauldakse nii liturgia osana kui ka kristlikes kodudes. 
Kristlike psalmide üks olulisemaid kogumikke on Taaveti laulud.
16. sajandil tekkis reformatsiooni käigus meetriline psalm, mis kujutas enesest psalmide värsstõlkeid, mida hakkas esitama kogudus. Olulisemateks meetriliste psalmide kogumikeks on Hollandi psalter (1540), Genfi psalter (1562) ja Inglise psalter (1562, 1564, 1621, 1671 ja 1696). 1612. aastal ilmus n-ö Inglise separatistide psalter, mis viidi palverändurite poolt 1620. aastal Ameerikasse, kus see 1640. aastal ilmus esimese Uues Maailmas trükitud raamatuna.
Psalmide laulmise ja mängimise muusikastiili nimetatakse psalmoodiaks.
Hüdroakustika

Hüdroakustika on akustika allharu, mis uurib heli levi ja selle rakendusi veekeskkonnas. Teise definitsiooni järgi võib hüdroakustiliseks nimetada akustilise energia teket rõhu all voolava vedelikus .
Hüdroakustika üheks peamiseks valdkonnaks on sonari kasutamine veekogude uurimiseks. Selle abil saab mõõta veekogude sügavusi (batümeetria) ja veealuseid objekte (sealhulgas elusaid), pinnavorme ja põhja iseloomu.
Tarmo Roosimölder

Tarmo Roosimölder (sündinud 25. mail 1970 Tallinnas) on eesti maalikunstnik. 
Ta lõpetas 1988. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1988–1991 Tartu Ülikoolis geoloogiat, on kunstis iseõppija. 
Roosimölder maalib õlivärvidega ja teeb väikeseformaadilisi kuivnõelatehnikas sügavtrükke paberile. Ta on osalenud näitustel alates 1990. aastast, algul rühmituse Lüliti liikmena, hiljem isiku- ja rühmanäitustega mitmes Eesti ja Euroopa galeriis. Tema töid on paljudes erakogudes ja Tartu Kunstimuuseumi Matti Miliuse kogus.
Isiklikku.
Tema isa oli insener Lembit Roosimölder.
Golden Air

Golden Air Flyg AB oli 1976. aastal loodud Rootsi regionaalne lennufirma, mille kodulennujaam oli Trollhättanis.
Golden Airist liisis Estonian Air väikelennukeid.
2008. aastal oli ettevõttel 18 Saabi lennukit.
Kuulus kuni 2012 kontserni Erik Thun AB, mil selle omandas Braathens Aviation. 1. jaanuarist 2013 kannab nime Braathens Regional.
Moḩammad Khātamī

Moḩammad Khātamī (sündinud 29. septembril 1943 Ardakanis) on Iraani poliitik ja vaimulik, riigi president aastatel 1997–2005.
Khātamī isa oli ajatolla Ruhollah Khātamī. Tema vennad on poliitik Mohammad Reza Khātamī ja ärimees Ali Khātamī. Ka tema õde Fatemeh Khātamī on tegelenud poliitikaga. 
Khātamī õppis islamirevolutsioonieelses Iraanis lääne filosoofiat ja ka islamiteadusi Qomis ja Teheranis, hiljem täiendas ta end ka Hamburgi Islami Keskuses. 1979 naasis ta Iraani, aastatel 1980–1982 oli parlamendi liige, 1982–1986 ja 1989–1992 kultuuriminister ning 1992–1997 Rahvusraamatukogu juhataja. 
1997. aastal valiti suhteliselt vähe tuntud Khātamī paljudele üllatuseks 70% toetusega Iraani presidendiks. Ta lubas moderniseerivaid ja ilmalikke reforme, mida oli ettevaatlikult teostanud ka eelmine president Akbar Hāshemī Rafsanjānī. Suurt tähelepanu pööras ta kultuurile ja kodanikuühiskonnale. Ta pooldas ka Euroopa riikide ning USA-ga suhete parandamist, esitades tsivilisatsioonide dialoogi teesid, kus väitis, et kõigil tsivilisatsioonidel on üksteistelt palju õppida ning isoleerumine või vaenulikkus pole lahenduseks. Tema reforme takistas siiski asjaolu, et enamik võtmepositsioonidel olevatest kõrgvaimulikest, sealhulgas Iraani kõrgeim juht ajatolla Ali Khamenei oli läänestavatele ja moderniseerivatele muudatustele vastu. Mitmed reformid õnnestus tal siiski läbi suruda. Majanduspoliitikas proovis Khātamī muuta Iraani majandust avatumaks ning liita seda ülemaailmse turuga. 
Välispoliitikas püüdis Khatami oma tsivilisatsioonide dialoogi teese igati järgida ning kohtus mitmete läänemaailma liidrite, sealhulgas Johannes Paulus II, Jacques Chiraci, Johannes Rau ja Vladimir Putiniga. USA-ga rikkus suhteid aga Iraani tuumaprojekt, kuigi Khatami püüdis teravusi kahe riigi suhetes igati vältida. 
2004. aasta valimiste ajal eemaldas klerikaalne Valvurite Nõukogu mitmed reformimeelsed kandidaadid nimekirjadest ja tulemuseks oli usukonservatiivide mäekõrgune võit. Khātamī valitsuses tekkisid seetõttu suured pinged, mitmed radikaalsemad reformimeelsed otsustasid tagasi astuda.
Pärast oma ametiaja lõppu asutas Khātamī oma eraorganisatsioonina Tsivilisatsioonidevahelise Dialoogi Keskuse, mille juht ta on alates 2006. aastast ise olnud. Ta on osalenud ka rahvusvahelistes ettevõtmistes ning on jätkanud Iraanis vabama, demokraatlikuma ja avatuma ühiskonna loomise vajaduse propageerimist. 2008. aastal organiseeris Khatami Yazdi linnas rahvusvahelise konverentsi, kus arutati religiooni rolli üle kaasaegses maailmas. Seal osalesid ka mitmed läänemaailma poliitikud.
2007. aastal surus Khātamī Itaalias majanduskonverentsil olles väidetavalt naisametnikel kätt, mis rangete islami reeglitega on keelatud. Mitmed Iraani usufanaatikud nõudsid seepeale endise presidendi karistamist, kuid seda siiski ei juhtunud.
Khātamī on alates 1974. aastast abielus Zohreh Sadeghiga, kellega tal on kolm last. 
Mohammad Khātamī räägib lisaks pärsia keelele araabia, inglise ja saksa keelt.
Bled

Bled on linn Sloveenias Kranjskas Bledi vallas. See asub Bledi järve ääres Austria piiri lähedal.
Sõpruslinnad.
Bledil on kaks sõpruslinna:
Uno Uiga

Uno Uiga (21. november 1925 Tammistu – 17. november 2017) oli eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
Uno Uiga õppis pärast sõda Richard Ritsingu algatatud muusikakursustel ja hiljem Tartu Muusikakoolis laulmist, koorijuhtimist ja klaverit. 1947. aastal asutas ta segakoori Heli ja 1961. aastal Tartu Poistekoori ning oli mõlema peadirigent. 1957. aastal lõpetas ta kaugõppes Moskva Gnessinite-nimelise Muusikapedagoogilise Instituudi koorijuhtimise erialal.
Ta töötas 1953–1980 Tartu Pedagoogilise Kooli ja 1980–1995 Tartu 7. Keskkooli (Tartu Karlova Gümnaasiumi) õpetajana.
Uno Uiga oli üldlaulupidude korraldaja ja üldjuht ning algatas poistekooride laulupeo tava. Ta tegutses ka muusika- ja teatrikriitikuna.
2024. aastal, vahetult enne Tartus toimunud laulupidu, avati Uno Uiga viimase elukoha seinal aadressil Uus 13b tema mälestustahvel, mille valmistas skulptor Rein Karus.
Sündinud 21. novembril

"Siin loetletakse 21. novembril sündinud tuntud inimesi.
Pärandkoosluste Kaitse Ühing

Pärandkoosluste Kaitse Ühing (lühend PKÜ, inglise keeles "Estonian Seminatural Communities Conservation Association") on mittetulunduslik valitsusväline ühing, mis asutati Tartus 27. märtsil 1997 eesmärgiga tagada Eesti pärandkoosluste püsimine.
Ühingu peamine tegevus on olnud suunatud puisniitude ja teiste poollooduslike koosluste ehk pärandkoosluste alalhoiu korraldamisele Eestis, pidades Eesti pärandkoosluste andmebaasi, korraldades talguid, loodusteaduslikke uuringuid ja ekspertiise. PKÜ on 2014. aastast koostanud Eesti taimede levikuatlast.
Ühingu juhatuse liikmed on 2019. aastast Tiit Hallikma, Aveliina Helm, Bert Holm, Tanel Kosk, Jaak-Albert Metsoja (juhatuse esimees).
Käsmu laht

Käsmu laht on Soome lahe siselaht. See asub Eesti põhjarannikul Käsmu poolsaare ja Vergi poolsaare Lobi neeme vahel. Kaldad asuvad Lääne-Virumaal Haljala vallas.
Lahe laius on kuni 4 km, lahe suus on laius 3 km, sügavus 12–27 m.
Käsmu lahte suubuvad Käsmu oja (pikkus 7 km) ja Võsu jõgi (pikkus 23 km).
Lahe läänekaldal asub Käsmu sadam. Kuna laht on põhjatuulte eest hästi kaitstud, siis on see hea looduslik sadamakoht. Samas tegutses varem Käsmu tuletorn.
Lahe läänerannikul asub Käsmu küla ja lõunarannikul Võsu alevik. 
Kuulub Lahemaa rahvusparki.
Kopli poolsaar

Kopli poolsaar asub Harju maakonnas, osa Tallinna linnast. Poolsaar on kagu–loodesuunaline, piirnedes kirdes Paljassaare lahega ja edelas Kopli lahega. Poolsaare tipus asub Kopli neem.
Kopli poolsaarel asuvat seljandikku, mis ulatus endise Kopli kalmistu juurest kuni praeguse Eesti Mereakadeemia peahooneni nimetati Keskmetsamäeks.
Pelguranna maa-alal asus (ulatudes endise Kopli kalmistu edelanurgast kuni Kari tänavani) asus Kirikuaiamägi.
Poolsaare keskosas asus ka Marjamäe nimeline kõrgendik.
Poolsaare alguses (Kopli, Kari ja Tööstuse tänava nurgal) Kopli asula poole laskuvat kõrgendikku nimetatakse seal asetsenud Balti Manufaktuuri ehk rahvakeeles Sitsi vabriku järgi Sitsimäeks.
Poolsaare Kopliranna, Alasi ja Vasara tänava rajoonis asetsenud kõrgendikku
nimetati Tammemäeks, seal kasvanud tammede järgi. Omaaegse Kopli mõisa rentnikud olid kohustatud rendiaja jooksul istutama poolsaarele kindla arvu tammi, mida kasutati linna veevarustuse puittorustikkude ja suurtükilafettide valmistamiseks.
Kopli poolsaare Paljassaare poole jääva mandritipu idapoolsel küljel on Trikkarimäe-nimeline kõrgendik.
Poolsaare pikkus on umbes 3 km, laius tüveosas umbes 1,5 km.
Poolsaarel on mitu sadamat ja poolsaarel paikneb Tallinna tööstuslikemaid Põhja-Tallinna linnaosa ja Kopli asum.
Kolga laht

Kolga laht on laht Harjumaal Kuusalu vallas, Soome lahe mereosa.
Laht piirneb idas Juminda poolsaarega ning läänes Kaberneeme poolsaare, Koipsi ja Rammu saarega. 
Kolga lahte voolavad Loo ja Pudisoo jõgi.
Lahes on mitu saart, nende seas Pedassaar.
Elena Poznjak-Kõlar

Elena Poznjak-Kõlar (sündinud 24. novembril 1936 Uritskis Leningradi oblastis) on Eesti baleriin ja tantsupedagoog.
Elena Poznjak-Kõlar lõpetas 1955 Tallinna Koreograafiakooli Liia Leetmaa klassis. Pärast selle lõpetamist siirdus ta tööle Vanemuise teatrisse, kus oli pikka aega teatri tantsutrupis priimabaleriin ja alates 1970. aastast ka lavastaja assistent. Ta on seadnud ka tantse operettidele. Alates 1970. aastast on olnud samas repetiitor.
Ta on Vanemuise Tantsu- ja Balletikooli asutaja ja juhataja alates selle asutamisest 1994. aastal.
Aastal 1988 töötas Tšehhoslovakkias Olomoucis Oldrich Stibori teatris tantsuõpetajana. Aastal 1990 oli Leedus Kaunase Muusikateatris Pál Ábrahámi opereti “Savoy ball” lavastuse tantsuseadete autor ja lavastuse liikumisjuht. 
Ta on esinenud Lätis, Leedus, Venemaal, Saksamaal, Poolas, Tšehhoslovakkias, Indias, Sri Lankal, Rootsis.
Isiklikku.
Elena Poznjak-Kõlari abikaasa oli Erich Kõlar ja poeg on Margo Kõlar.
John Key

John Phillip Key (sündinud 9. augustil 1961 Aucklandis) on Uus-Meremaa poliitik, kes oli 19. novembrist 2008 kuni 12. detsembrini 2016 Uus-Meremaa peaminister.
John Key õppis Canterbury ülikoolis raamatupidamist ning täiendas ennast Harvardi ülikoolis. Ta on töötanud raamatupidamise ja rahanduse alal, muu hulgas Merrill Lynchi Aasia allüksuse juhina Singapuris.
Aastal 2002 valiti John Key Uus-Meremaa parlamenti. Ta valiti tagasi ka 2005. aastal. Pärast paremtsentristliku Uus-Meremaa Rahvuspartei esimeheks saamist 2006. aasta novembris sai temast opositsiooniliider. 
Novembris 2008 toimunud parlamendivalimised võitis Rahvuspartei ning John Key astus ametisse peaministrina.
Meles Zenawi

Meles Zenawi Asres (amhara keeles መለስ ዜናዊ ኣስረስ; 9. mai 1955 Adwa – 20. august 2012 Brüssel) oli Etioopia poliitik, alates 23. augustist 1995 kuni surmani Etioopia peaminister.
Pärast Mengistu Haile Mariami kukutamist oli Meles Zenawi aastatel 1991–1995 Etioopia president. 
Aastatel 1995–1996 oli ta Aafrika Ühtsuse Organisatsiooni peasekretär.
Kodujuust

Kodujuust ehk teraline kohupiim on välimuselt ja maitselt suureteralist kohupiima meenutav piimatoode, mille tootmistehnoloogia sarnaneb juustu tootmise tehnoloogiaga.
Kodujuustu tehakse lõssile pastöörimise järel juuretise ehk piimhappebakterite lisamise, kalgendunud massi teraliseks lõikamise, nõrutamise ja hilisema lühikese laagerdamise teel. Eritöötlemisel saadud rasvata kodujuustuteradele lisatakse vastavalt liigile soola, koort või muid lisandeid. Mitmekordne terade pesemine valmistamise käigus vähendab kodujuustu happesust ja muudab kodujuustu maitse mahedamaks .
Struktuurilt on kodujuust kohupiima ja juustu vahepealne. Sel on kohupiima kasulikud omadused, kuid kalorsus on väiksem kui juustul. Kodujuustu tüüpiline rasvasisaldus on 0–9%. Seetõttu on selle säilivusaeg pisut pikem kui kohupiimal. Ühtlasi sisaldab kodujuust palju valke. Seetõttu on kodujuust oluline mitmes dieedis ja sportlaste, eriti kulturistide toitumises. Kodujuust sisaldab ohtralt kaseiini ja seepärast soovitatakse seda süüa hilisõhtuti enne magamaminekut.
Kodujuustu võib süüa eraldi toiduna, kuid seda kasutatakse ka mitmesugustes salatites või salatite lisandina.
Eestis hakati kodujuustu tootma selleks, et täita Moskva poolt Eesti NSV-le seatud juustutootmisplaani. Nimelt nõudis NSV Liidu Riiklik Plaanikomitee viisaastakuplaan Eesti NSV juustutoodangu peaaegu kahekordistamist, mistõttu hakati lisaks tootma kodujuustu, mida aruannetes kajastati juustuna.
Akbar Hāshemī Rafsanjānī

‘Alī Akbar Hāshemī Rafsanjānī (15. veebruar 1934 – 8. jaanuar 2017) oli Iraani poliitik, vaimulik ja ärimees, riigi president aastatel 1989–1997.
Rafsanjānī sündis Rafsanjāni linna lähedal. 1948. aastal asus ta õppima šiiitide pühas Qomi linnas teoloogiat. Peagi sai tema õpetajaks Rūḩollāh Khomeynī. Rafsanjānī jagas tema šahhivastaseid vaateid ning asus 1964. aastal šahhivalitsuse vastu võitlema. Seetõttu vangistati ta kuni 1979. aastal viiel korral. Iraani islamirevolutsiooni ajal tõusis ta üheks olulisemaks poliitikuks, kes toetas teokraatliku riigikorralduse loomist. 1980. aastal sai Rafsanjānīst Iraani parlamendi spiiker, kelleks ta jäi kuni 1989. aastani.
1989 suri riigi kõrgeim juht ajatolla Khomeynī ning uueks juhiks sai senine president 'Alī Khāmene'ī. Järgnenud presidendivalimistel võitis Rafsanjānī mäekõrguse ülekaaluga teisi konkurente. Ehkki ta oli varem tuntud küllaltki radikaalse teokraatia pooldajana, osutus ta presidendina pigem ilmalikke reforme toetavaks. Ta püüdis suurendada ilmaliku valitsuse autoriteeti ning läbi viia majanduslikke reforme, samuti pehmendada vastasseisu läänemaailmaga. Rafsanjānī toetas ka Iisraeli ja Palestiina konflikti rahumeelset lahendamist. 1991. aasta Lahesõja ajal keeldus ta toetamast nii Iraaki kui ka USA-d, mõistes mõlema tegevuse hukka. 
2005. aastal kandideeris Rafsanjānī uuesti presidendiks ja võitis esimese hääletusvooru, kuid sai teises Maḩmūd Aḩmadīnezhādilt lüüa. Seejärel valiti ta kõrgema juhi valimise ja mitme muu olulise riigiasja eest vastutava Iraani Ekspertide Assamblee liikmeks. 2007. aastal valiti ta selle kogu juhiks.
Rafsanjānī oli ka kõrge vaimulik, ajatolla.
Rafsanjānī oli Lepitusnõukogu esimees.
Tartu Ülikooli õppejõudude ja ametnike loend (1937)

Tartu Ülikooli õppejõudude ja ametnike loend (1937) on Tartu Ülikooli poolt avaldatud õppejõudude ja ametnike loend seisuga 1. detsember 1937.
See annab ülevaate ülikooli töötajaskonna koosseisust vahetult enne uue Ülikoolide seaduse jõustumist 1. jaanuaril 1938 ja sellega seotud ümberkorraldusi.
Püha Andreas Esmakutsutu orden

Keiserlik Püha Apostli Andreas Esmakutsutu orden, lühendatult ka Püha Andreas Esmakutsutu orden ja Püha Andrease orden (vene keeles "Императорский орден Святого Апостола Андрея Первозванного") oli 1698. aastal asutatud ja Venemaa kaitsepühaku apostel Andreas Esmakutsutu järgi nimetatud orden. See oli Venemaa Keisririigi kõrgeim autasu.
Venemaa Föderatsiooni presidendi Boriss Jeltsini ukaasiga nr 757 1. juulist 1998 taastati Püha Andreas Esmakutsutu orden (Venemaa Föderatsioon), mis on praegu Venemaa Föderatsiooni kõrgeim riiklik autasu.
Ajalugu.
Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavaler sai ka Püha Aleksander Nevski ordeni, Valge Kotka ordeni, Püha Anna ordeni 1. klassi ja Püha Stanislavi ordeni 1. klassi kavaleriks, kui talle neid varem ei olnud antud.
Ordenit anti kahe sajandi vältel ligi tuhandel korral, aastatel 1699–1725 40, 1726–1796 231 ja 1801–1916 umbes 600 korral.
Venemaa Keisririigi Püha Andreas Esmakutsutu ordeni kavalere.
Eestlastest kavalerid.
Püha Andreas Esmakutsutu ordeniga autasustati ka ratsaväekindral Johann von Michelsohnenit (1735–1807), kelle väidetav eesti päritolu ei ole aktsepteeritud.
Juhan Pallop

Juhan Pallop (24. oktoober 1893 Uue-Tänassilma vald, Viljandimaa – 8. märts 1980 Burlington, Ontario, Kanada) oli Eesti kohtunik.
Osales Vabadussõjas, lõpetas Tartu Ülikooli õigusteaduskonna 1924, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane. 1924–1925 Paide jaoskonnakohtunik, 1926–1939 Rakvere Ringkonnakohtu liige, 1939–1940 Tartu Ringkonnakohtu liige. Allveelaevastiku Sihtkapitali Rakvere toimkonna esimees 1935–1937.
1944 põgenes Saksamaale, 1949 asus ümber Kanadasse.
Artur Leis

Artur Leis (16. detsember 1898 Võru – 3. detsember 1979 Stockholm) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).
Aastail 1922–1925 õppis ta Tartu Ülikooli kaubandusosakonnas.
Eesti Ohvitseride Kogu Rootsis asutajaliige.
Joosep Tiitso

Joosep Tiitso (8. november 1897 Nugeri küla, Kalvi vald, Virumaa – 27. november 1979 Stockholm) oli Teedeministeeriumi üldosakonna direktor.
Osales Vabadussõjas soomusrongil, lõpetas Tartu Ülikooli 1927.
Valgetähe teenetemärgi III klass (24. veebruar 1938).
Peretoetused

Peretoetused on sotsiaalse kaitse abinõu, mis tagab perekonnale rahalised toetused lapse sünni, lapsendamise, laste kasvatamise või teiste pereliikmete eest hoolitsemise korral.
Eesti.
Eestis on riiklike peretoetuste seaduse kohaselt peretoetuste eesmärgiks lastega peredele laste kasvatamisega seotud kulude osaline kompenseerimine. 
Eestis on 9 riiklikku peretoetust, neist 6 on igakuiselt makstavad toetused:
ja 3 on ühekordsed toetused:
Lisaks on väikese sissetulekuga peredel õigus vajaduspõhisele peretoetusele, mida makstakse peredele, kus on vähemalt üks lapsetoetust saav laps, kui perekonna keskmine netosissetulek jääb allapoole kindlaksmääratud sissetulekupiiri, milleks on eelmise aasta suhtelise vaesuse piir.
Riiklikke peretoetusi määrab ja maksab Sotsiaalkindlustusamet. Erandiks on vajaduspõhine peretoetus, mis on küll riiklik toetus, kuid seda maksavad kohalikud omavalitsused riigieelarvest eraldatud vahenditest. 
Mitu kohalikku omavalitsust maksab täiendavaid peretoetusi oma valla või linna elanikele.
Vassili Külaots

Vassili Külaots (2. november 1889 Pärsamaa vald, Saaremaa – 17. oktoober 1977 Tallinn Eesti NSV) oli Eesti (kolonel) ja Nõukogude Liidu (polkovnik) sõjaväelane.
Vassili Külaots teenis Eesti sõjaväes 7. Jalaväerügemendis kapteni ja majorina (ülendati 1923). 1927. aastal viidi üle teenistust jätkama Eesti Kindralstaapi. Kindralstaabis teenis ta käsutäitja-ohvitserina ja Kaitsevägede staabi VI osakonna (väljaõppe osakonna) A-jaoskonna ülemana, kus ta 1930. aastal ülendati kolonelleitnandiks. 1932. aastal nimetati ta Kaitsevägede staabi IV osakonna (Kv kantselei) C-jaoskonna ülemaks. 
1934. aastal nimetati ta Viru-Järva kaitseringkonna staabi ülema kohusetäitjaks ja 1936. aastal Viru-Järva kaitseringkonna staabi ülemaks. 13. jaanuaril 1939 viidi ta üle Kõrgema Sõjakooli alaliseks lektoriks. 16. veebruaril 1940 ülendati ta koloneliks, 1940. aasta juunipöörde ajal Eesti Sõjavägede Staabi VI (väljaõppe)osakonna ülemaks. 
1940. aastal Eesti okupeerimise ja inkorporeerimise järel NSV Liidu koosseisu mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus teenis 22. Eesti Territoriaalse Laskurkorpuse 180. Eesti Laskurdiviisi 42. laskurpolgu ülemana. Sealt suunati ta Venemaale, kus teenis Moskvas Frunze-nimelises Sõjaväeakadeemias õppejõuna taktika alal.
1942. aasta 8. eesti laskurkorpuse formeerimise ajal osales koos Jaan Lukase, Verner Trossi, August Vassili ja Artur Saueseljaga laskurkorpuse formeerimisel ning oli laskurkorpuse staabi 1. (operatiiv)osakonna ülem.
Isiklikku.
Tema poeg oli eesti õpetaja Vassili Külaots juunior (1929–2007), kes töötas Tallinna 27. 8-klassilise Kooli kehalise kasvatuse õpetajana ja pälvis 2005. aastal Tallinna Raemedali.
Artur Lepp

Artur Lepp (19. detsember 1900 Küti vald, Virumaa – 6. mai 1979 Stockholm) oli eesti arst.
Osales Vabadussõjas, lõpetas 1926 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. 
1930–1934 Suure-Kõpu jaoskonnaarst, 1934–1939 töötas Viljandi haiglas, 1939–1944 oli Kärdla haigla juhataja. 
1944 põgenes Rootsi.
Ferdinand Petersen

Ferdinand Petersen (1938. aastani Ferdinand Peterson; 13. märts 1887 Vahtriku talu, Lehtse vald, Järvamaa – 18. veebruar 1979 Chapel Hill, Põhja-Carolina, USA) oli eesti insener ja poliitik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1909. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1916. aastal Peterburi Polütehnilise Instituudi hüdrotehnika alal. 1956 koopteeriti ta Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlaseks. 1978 valiti ta EÜSi auvilistlaseks.
1917 Eesti Tehnika Seltsi (ETS) esimees, 1918 ETSi asutatud tehniliste erikursuste (Tallinna Tehnikumi eelkäija) hüdrotehnika õppejõud. Veebruarist novembrini 1918 Eesti Ajutise Valitsuse teedeminister, 1919–1920 Asutava Kogu liige.
Aastast 1921 pidas talu, ehitas Anija hüdroelektrijaama ja saeveski ning Raasiku villa- ja jahuveski.
1944 põgenes Eestist Saksamaale. Hiljem elas Ameerika Ühendriikides, projekteeris sildu ja vesiehitisi.
Isiklikku.
Peterseni esimene abikaasa oli Alide-Hermine Püümann (1890–1921). Aastatel 1921–1941 oli ta abielus pedagoogi ja haridustegelase Emma Peterseniga (1889–1965). Tema kolmas abikaasa oli Maret Pärli (1913–2002).
Tema poegade seas on matemaatikud Ivar Petersen ja Karl Endel Petersen.
Tómas Tómasson

Tómas Tómasson (2. jaanuar 1888 – 11. november 1978 Reykjavík) oli islandi ärimees ja Eesti aukonsul Reykjavíkis.
Asutas 1913 limonaadi- ja õllevabriku "Ölgerdin Egil Skallagrimson". Ta kinnitati Eesti aukonsuliks Reykjavíkis 1. mail 1934. Külastas 1938 Eestit ja tegi visiidi Konstantin Pätsile. Juunis 1957 võttis vastu August Rei ja Arvo Hormi. 
Konsulaat suleti Nõukogude Liidu nõudel 1958.
Söekaevurid

"Söekaevurid" (ka "Žerminaal" (prantsuse revolutsioonikalendris "idanemiskuu")) on Émile Zola 1885. aastal ilmunud naturalistlik romaan Prantsuse söekaevurite elust.
Sisukokkuvõte.
Noor mees Etienne Lantier saabub väiksesse Montsou kaevanduslinna. Ta tutvub kaevur Maheuga, kes leiab talle elukoha ja ka töö kaevanduses, kus töötab kogu linn: lapsed, noored, naised, mehed, vanurid. Töötingimused on aga kohutavad ja palk väike. Naiivne noor mees püüab vähese saadaoleva kirjavara kaudu oma sotsialistlikku mõtteviisi arendada. Lootuses töörahvale paremat elu välja võidelda hakkab ta rahvast mässule õhutama. Iseenese üllatuseks leiab Etienne laia toetajaskonna ning kuigi algul üritab Venemaalt pagenud kõige hävitamise usku anarhist Suvarin teda avaliku vägivalla eest hoiatada, saab tööliste mõõt pärast mitu kuud kestnud streikimist ja nälgimist täis ning nad hakkavad ikkagi laamendama, tapma ja varastama. Söekaevureid ohjeldama saadetud sõjaväelaste rühma mitmekordse eksimise tõttu jõuab rahvahulk märatseda mitmes lähikonna kaevanduses. Viimaks korrakaitsjatega kohtudes on rahvas juba joobunud kadakaviinast ning näpistavast näljast, ei karda seetõttu neid ning ronib lausa ise tääkide otsa. Korrakaitsjad küll üritavad püssidega sekkumisest viimse piirini hoiduda, ent olles täiesti vastu müüri surutud, lõpeb ühel hetkel sõdurite kannatus ning ülemalt käsku saamata avavad nad tule. Surma saab kümneid mehi, naisi, lapsi ja vanureid. Pärast sellist tragöödiat on rahvas streigis ja nälgimises pettunud ning loivab vastumeelselt varahommikul tööle. Suvarini korraldatud vandenõu tõttu langeb aga kaevandus sisse ning mõnikümmend söekaevurit jääb lõksu. Etienne ning tema armastatu Catherine põgenevad koos tulvavee eest. Viimases, kõige kõrgemas kaevanduskäigus aga kohtuvad nad Catherine'i mehe Chavaliga, kes armunuid sõimab ning südamerahuga oma allesjäänud võileibu nosib. Mingil hetkel saab Etienne'i mõõt täis ning ta purustab Chavali pea suure kivilahmakaga. Koos Catherine'iga talub ta seejärel pea 20 päeva kõrvetavat nälga, viimasel päeval nad armatsevad. Peatselt Catherine sureb. Lõpuks jõuavad päästjad kõrvalkaevanduse käigu kaudu vaimselt juba alla andnud Etienne'ini. Etienne taastub ning lahkub pettununa linnast. Ta on nõus sõbra kutsel minema Pariisi ning hakkab kaevurite heaks tööle internatsionaalis.
Leo Yllö

Leo (Leonid) Yllö (24. detsember 1914 (vkj)/ 6. jaanuar 1915 Hakaja – 9. oktoober 1978 Kiljava, Nurmijärvi) oli eesti-soome agronoom.
Ta lõpetas 1938 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomia osakonna. Samal aastal sai ta Mathias Wühneri kapitali I auhinna. 1939. aastal kaitses agronoomiamagistri väitekirja.
Yllö oli ÜS Liivika vilistlane ja Eesti Agronoomide Seltsi Rootsis liige.
Märkimisväärne oli ka tema tegevus ingerisoomlaste evakueerimisel Soome 1943. aastal. 1944. aastast elas ta koos perega Soomes, kus töötas Helsingi Ülikooli juures.
Isiklikku.
Tema vend oli arst Adolf Yllö.
Jaan Lepp

Jaan Lepp VR II/2, VR II/3 (19. juuli 1895 Anija vald, Harjumaa – 9. detsember 1941 Kirov, Venemaa) oli Eesti sõjaväelane (kolonelleitnant).
Elulugu.
Jaan Lepp sündis 1895. aastal Harjumaa Anija vallas. 1915. aasta mais astus Jaan Lepp vabatahtlikuna Vene keisririigi sõjaväkke, lõpetas Peterhofi lipnike kooli, ülendati lipnikuks ja alamleitnandiks aastal 1916. 
Esimeses maailmasõjas oli ta eesliinil sakslaste vastu Riia rindel ja Siberi kütipolgu koosseisus Daugavpilsi rindel. Rindevõitluse eest anti talle Püha Stanislavi ordeni III järk mõõkade ja lindiga (mõõgad tähistavad mitmekordseid sõjalisi teeneid vaenlase vastu). Ristiga kaasnes ka aadliseisus. 1917. aasta kevadel ülendati ta leitnandiks ja sügisel alamkapteniks. Eesti polgu loomisel määrati Jaan Lepp alguses 3. Eesti jalaväepolku ja hiljem 1. Eesti Jalaväe polku, kus ta oli rooduülem alamkapteni auastmes. 13. septembril 1917 ülendati ta staabikapteniks. Esimese maailmasõja lõppemisel 1918. aasta 11. novembril astus Jaan Lepp Eesti Kaitseliitu, olles seega üks Kaitseliidu asutajaid kapteni auastmes ja Tallinna Kaitseliidu V jaoskonna ülemana. 
Vabadussõja puhkemisel astus ta vabatahtlikult soomusrong nr 1 koosseisu, kus ta määrati rongiülema abiks. 30. detsembril 1918 määrati LSR soomusrong nr 2 ülemaks, sellel ametikohal teenis kuni Vabadussõja lõpuni.
Jaan Lepp kinnitati 16. mail 1926 Kaitseliidu Narva maleva pealikuks. 18. septembril 1934 lähetati ta Kõrgemasse Sõjakooli. 15. novembril 1936 määrati Lepp lähetuse korras Kaitseliidu Tallinna maleva pealiku ajutiseks kohusetäitjaks. Narva malevast viidi Lepp 29. augustil 1938 üle 10. Üksiku Jalaväepataljoni ülemaks.
Jaan Lepp vahistati 23. juulil 1940, tema kõrvaldamise eest kandis isiklikult hoolt Boris Kumm, kellele oli pinnuks silmas kolonelleitnandi väljaastumine Eesti Vabariigi õigusolude kaitseks Tallinna staadionil Eesti-Läti maavõistlusel toimunud rahvusliku meeleavaldusel. Jaan Lepp hukati Kirovi linnas Venemaal 9. detsembril 1941 kell 18.55.
Sport ja ühiskondlik tegevus.
Jaan Lepp oli Eesti meister kõrgushüppes (1920) hoota ja hõbemedalist hooga kõrgushüppes. Oli Kaitseliidu meister teivashüppes ning silmapaistev nii kaugushüppealadel kui ka keskmaajooksudes. Jaan Lepp oli Eesti Jalgpalli Liidu esimees, esindas Eesti rahvusmeeskonda Eesti-Leedu jalgpalli maavõistlusel 1925. Tema teeneks on Eesti ühinemine Rahvusvahelise Jalgpalliliiduga (FIFA). Ta oli jalgpallikohtunik ja üks eestlasi, kellel olid rahvusvahelise jalgpallikohtuniku õigused.
Ta oli aastaid tegev spordiseltsides: Spordi asutajaliige, Võitleja asutajaliige ja esimees, Kalevi juhatuse liige, Ilmarise spordiosakonna esimees. Tal oli teeneid Tallinna Kalevi staadioni rajamisel ja oli ligi kümme aastat Narva Spordiväljaku komisjoni liige.
Mälestuse jäädvustamine.
Anija valla eestvedamisel püstitati 1995. aastal Peningil asuva Jaan Lepa kodutalu Sanglepa õuele tema 100. sünniaastapäeva mälestussammas. Jaan Lepa 110. sünniaastapäeva tähistamisel anti talle postuumselt Eesti Jalgpalli Liidu kuldmärk.
Ilmalik muusika

Ilmalik muusika on mittesakraalne, sekulaarne muusika. Ilmalik muusika levis kaua suulisel teel, sest vaimulikud kirjutasid kloostrites üles liturgilisi tekste ja laule. 
Vanimad säilinud rahvakeelsed ilmalikud laulud on kangelaslaulud (prantsuse keeles "chanson de geste"). Kõige enam on tänapäevaks säilinud rüütlilaule ehk keskaegset õukondlikku luulet.
Esimesed ilmalike laulude kirjapanijad olid goljaarid ehk vagandid. Suurim vagandilaulude kogu on "Carmina Burana" (Beuerni laulud) 13. sajandist ja leitud Baierist ühest kloostrist.
Tallinna laht

Tallinna laht on Läänemere idaosas asuva Soome lahe siselaht Eesti põhjarannikul. Lahest lõunas paikneb Tallinna linn ning põhjas piiravad seda Naissaar ja Aegna saar. Idas eraldab seda Muuga lahest Viimsi poolsaar ja läänes Lohusalu lahest Suurupi poolsaar. 
Tallinna laht jaotatakse omakorda neljaks osaveekoguks: Kakumäe ehk Tiskre laheks, Kopli laheks ja Paljassaare laheks ning Tallinna reidiks. 
Tallinna laht on üks Eesti sügavamaid lahtesid. Suurim sügavus küünib ligi 100 meetrini.
Lahes on mitu laevasõitu ohustavat madalat – Naissaarest idas Naissaare madal (sügavus kohati 3–4 m), sellest idas Keskmadal (7,4 m), Paljassaarest loodes Vahemadal (3,8 m), Naissaare lõunatipu lähedal Hülkari madal – ja karisid (Littergrund ja Paljassaare kari).
Tagamõisa poolsaar

Tagamõisa poolsaar (varem ka "Tagala poolsaar", vene keeles "мыс Хундсорт") asub Saaremaa loodeosas, jäädes Saaremaa valla territooriumile.
Poolsaart piirab idast Tagalaht ja läänest Kihelkonna laht. Poolsaar on loodeosas on umbes 300 meetri laiuse maakaela kaudu ühenduses Harilaiuga. Tagamõisa põhjatipus asub Undva nina. 
Kirdeosa katab Tagamõisa hoiuala, maismaa pindalaga 1883.1 hektarit. 
Tagamõisa poolsaarel paikneb 16 küla: Undva, Neeme, Tohku, Vaigu, Vaigu-Rannaküla, Lätiniidi, Kalmu, Kuralase, Kõruse, Kõruse-Metsaküla, Tagamõisa, Sepise, Veeremäe, Kehila, Tammese, Kurevere. Kokku elas neis külades 2021. aasta rahvaloenduse alusel 98 inimest.
Piirkonnas tegutseb Tagamõisa selts, seltsimaja avati 15. detsembril 1929. Selts on osalenud Kõruse külas Kivestu tuuliku mehhanismi taastamise ning tuulikuga seotud edasiste projektide juures. Samuti korraldatakse piirkonna kokkutulekuid, talguid ning õppepäevi.
Ants Ilus (loomakasvatusteadlane)

 
Ants Ilus (16. mai 1926 Tartu – 15. november 2008 Tartu) oli eesti loomakasvatusteadlane.
1948. aastal lõpetas TRÜ agronoomina. Sai aastal 1975 põllumajandusdoktoriks (väitekiri kinnitati aastal 1976).
Ta töötas aastatel 1949–1994 Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituudis teadurina, sealhulgas aastatel 1961–1965 veisekasvatuse osakonna juhatajana, aastatel 1965–1976 põllumajandusloomade söötmise sektori juhatajana, aastatel 1976–1987 oli instituudi teadusdirektor. 1979. aastal sai Eesti Põllumajandusakadeemia professoriks.
Avaldanud üle 200 teadustöö peamiselt söötade ja veiste söötmise alalt.
Isiklikku.
Tema isa Elmar Ilus oli eesti õigusteadlane, Tartu Ülikooli tsiviilõiguse ja -protsessi professor. Vend Peeter Ilus on eesti luuletaja, tõlkija ja ettevõtja.
Kopli laht

Kopli laht on laht Harjumaal, halduslikult Tallinna linna osa. Kopli laht on üks Tallinna lahe osaveekogudest.
Kopli laht asub Kopli poolsaare ja Kakumäe poolsaare vahel. Lahe edelarannal on pankrannik.
Lahte suubub Mustjõgi.
Kopli lahe kaldal asub Eesti Vabaõhumuuseum.
Kakumäe laht

Kakumäe laht (ka "Tiskre laht") asub Harju maakonnas, halduslikult Tallinna osa. Kakumäe laht on üks Tallinna lahe osaveekogudest. 
Laht asub ida poole jääva Kakumäe ja lääne poole jääva Suurupi poolsaare vahel. Lahe edelarannikut ilmestab Rannamõisa pank.
Puise nina

Puise nina on neem Lääne-Eestis Matsalu rahvuspargis Puise poolsaarel; halduslikult asub Lääne maakonnas Haapsalu linnas.
Neemest läände jääb Kakrarahu ja selle juures on veel mitu väikest saarekest.
Puise ninal asub sadam, Nina talu ja veel mitu maja, sealhulgas elamut.
Puise ninale viib Tuuru–Puise tee.
1974. aastal hukkus Puise nina lähedal tormisel merel Sven Onno, kelle auks on püstitatud mälestuskivi.
Mälestuskivi lähedal on Eesti geodeetilise põhivõrgu punkt.
Noarootsi poolsaar

Noarootsi poolsaar on poolsaar Lääne-Eestis, halduslikult jääb see Lääne-Nigula valda Läänemaal.
Ajalooliselt oli Noarootsi poolsaar Läänemere saar, rootsikeelse nimega "Nuckö". Mandriga ühines see umbes 19. sajandil. Poolsaarel asub mitu suhtelist suurt riimveelist järve, näiteks Sutlepa meri.
Noarootsi kuulub traditsiooniliselt Eesti rannarootslaste asualale (koos Vormsi, Ruhnu jt saartega). Ehkki rannarootslaste ja rootsi keele valdajate arv on nüüdseks järsult vähenenud, on Noarootsis tänini kasutusel kakskeelsed kohanimed.
Lahepere laht

Lahepere laht (ka Lahepera laht) asub Harju maakonnas Lääne-Harju vallas. Lahepere laht on Soome lahe siselaht. 
Lahte piirab läänest Pakri ja idast Lohusalu poolsaar. 
Lahepere lahe kohati liivane ja metsane looderannik on hinnatud suplus- ja vabaajaveetmispaik.
Käsmu poolsaar

Käsmu poolsaar on poolsaar Põhja-Eestis Lääne-Viru maakonna Haljala valla haldusalas
Poolsaar piirneb läänes Eru ja idas Käsmu lahega.
Sarve poolsaar

Sarve poolsaar asub Hiiumaa idaosas, administratiivselt jääb Hiiumaa valda. 
Poolsaart ümbritseb idast Väinamere avaosa ja läänest Soonlepa laht. Poolsaarest kagusse jääb Kaevatsi laid, itta Heinlaid.
Sarve poolsaare mereäärsetel klibuvallidel on alvarid ehk loopealsed.
Poolsaarel asub Sarve küla.
Poolsaarele saab sõita mööda Heltermaa–Sarve–Aruküla teed.
Eeriksaare poolsaar

Eeriksaare poolsaar (nimetatud ka: "Eeriksaar") on poolsaar Saaremaal. Kuni 2014. aastani kuulus poolsaar Lümanda valda, pärast seda kuni 2017. aastani Lääne-Saare valda ja alates 2018. aastast Saaremaa valda.
Poolsaart piirab läänest Atla ja idast Kuusnõmme laht. Poolsaar on liigestatud rannajoonega, selle põhjatipu lähedal lõikub poolsaarde Roja abajas.
Eeriksaare poolsaar kuulub Vilsandi rahvuspargi koosseisu.
Eeriksaare külas on mitmed väärtuslikud ehitised ja üks mälestis – Hollandi tüüpi tuulik. Küla asustusstruktuur koosneb hajataludest, millest enam kui pooled on hävinud.
Hays plc

 
Hays plc () on Inglismaa ettevõte, mis osutab värbamisteenust. Ettevõte on noteeritud Londoni börsil ja sisaldub ka FTSE 250 Indexis.
Ajalugu.
Ettevõte asutati 1867. aastal kui kaioperaator, kes majandas ka ladusid Thamesi jõe ääres. Kuigi tegevus ise ulatub tagasi 17. sajandisse. Hays Wharf (eesti keeles: kai) eksisteerib ka tänapäeval kaubanduse ja restoranide keskusena Hay's Galleria.
Hays oli esimene ettevõte Londoni börsil 1958. aastal. 1960. aastatel laiendas ta oma tegevust muudele seotud aladele nagu transport ja logistika. Kuna Londoni sadama tähtsus langes, siis oli nende kai viimane, mis seal 1969. aastal suleti.
Kuveidi investeerimisfirma omandas 1975. aastal 34% firmast ning tõstis oma osaluse 100 protsendile 1980. aastal.1981. aastal investeerisid nad toiduainete tootmisse, keemiatööstusse ja kontoriteenustesse. 1986 ostsid nad firma Career Care Group. Kuveidi investorid müüsid firma juhtkonnale 1987. aastal ja 1989 läks ta tagasi börsile. 2001 müüs ettevõte maha oma keemiatööstuseharu. 2003. aastal otsustati hakata tegelema ainult värbamisteenustega. 
Tänapäeval pakub Hays värbamisteenust peamiselt teenistujate (raamatupidajate, pangateenistujate, kindlustustöötajate, juristide, haridustöötajate jpt) leidmiseks. Ettevõttes töötab 5700 värbamiskonsultanti, kes tegutsevad 391 büroos 27 riigis üle terve maailma. Peale värbamise tegeleb ettevõte ka palgauuringute, töötajate allhanke ja psühhomeetrilise hindamisega.
Ivy League

Ivy League on kaheksa USA eraülikooli spordiklubide ühendus. Tavaliselt kasutatakse seda terminit lihtsalt nende ülikoolide ühise nimetajana. Termin tähistab ka akadeemilist kõrgemat taset, vastuvõtutingimuste valivust ja sotsiaalset elitismi.
Heinrich von Notleben

Heinrich von Notleben (surnud tõenäoliselt 1448) oli Liivi ordu maamarssal ja Liivi ordumeistri koha pretendent 15. sajandi teisel veerandil.
Heinrichi vanemaid pole teada. Ta sündis Notlebenis Gotha lähedal ning tema perekond oli ilmselt üks tähtsusetumaid väikeaadli suguvõsasid. Teada on ka tema vend Albrecht von Notleben, kes esineb ühes allikas 1439. aastal.
Heinrich oli aastatel 1430–1431 Kuldīga komtuur, kuid langes 17. septembril 1431 Nakeli lahingus poolakate kätte vangi. Sealt vabanes ta alles 1434. aasta jaanuaris. Seejärel sai temast Järva foogt, kuid juba 1435. aasta 1. septembril langes ta Swienta lahingus taas Poola vangistusse. Sedakorda pääses ta sealt 1437. aastal ning naasis Järva foogti ametisse. 
1438. aasta 2. märtsil valiti Notleben reinimaalaste partei poolt Liivi ordumeistri kandidaadiks, ehkki Notleben ise Reinimaalt ei pärinenudki. Vestfaallased vastasid sellele Heidenreich Vincke von Overbergi valimisega. Reinimaalasi soosiv kõrgmeister Paul von Rusdorf kinnitas Notlebeni ametisse, kuid Liivi ordu käsknike enamus sellega ei nõustunud. Seetõttu jõudis kätte maiskondade konflikti kõrgpunkt, kus Liivi ordul oli sisuliselt korraga kaks ordumeistrit. Notleben ise mõistis aga, et talle Liivimaal piisavalt toetust ei ole ega püüdnudki ordumeistri au endale saada, vaid jätkas Järva foogti kohuste täitmist. Sellest siiski Vinckele ei piisanud ja 1439. aastal, kui viimane Liivi ja Saksa orduharude poolt ametlikult kinnitati, seda vaatamata kõrgmeistri jätkuvale vastuseisule, pagendati Notleben vähetähtsale Rēzekne foogti ametikohale.
1441. aastal sai aga Saksa ordu kõrgmeistriks Konrad von Erlichshausen, kes otsustas vaenutsevaid orduharusid lepitada ning kinnitas ka Vincke ametisse. Sellele järgnes ka Vincke ja Notlebeni leppimine ning viimasest sai Liivimaa reinimaalaste lõplikuks lepitamiseks maamarssal, tähtsuselt teine mees ordus. Ehkki tema ametisseastumise aastaks loetakse tavaliselt 1441., on ta allikates marssalina esinev alles alates 1442. aasta oktoobrist. 1448. aastal Notleben tõenäoliselt suri, sest maamarssali ametisse astus Goddert von Plettenberg ja Notleben enam kusagil allikates ei esine.
Uustomism

Uustomism ehk neotomism ehk uusskolastika ehk neoskolastika on 19. sajandi teisel poolel keskaegsest skolastilisest filosoofiast (tomismist) välja kasvanud kristlik teoloogia ja filosoofia suund.
August Eenlaid

August Eenlaid (kuni 25. märtsini 1935 August Martinson; 2. mai 1905 – 23. detsember 1979) oli eesti põllumajandusteadlane, entomoloog.
Haridus.
Ta lõpetas Tartu Õpetajate Seminari 1927. ja Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna 1939. aastal. Cand. agr. 1953 ("Hernemähkurite Laspeyresia dorsana F. ja L.nigricana Stph. tähtsus hernekahjuritena, nende bioökoloogia ja võimalusi tõrjeks").
Töökäik.
Ta oli TRÜ rakenduszooloogia kateedri juhataja (1944–1951) ning Eesti Põllumajandusakadeemia entomoloogia ja aianduse kateedri juhataja (1951–1976), ühtlasi TRÜ põllumajandusteaduskonna dekaan (1950–1951), EPA kaugõppeosakonna juhataja (1951–1954) ja EPA õppeprorektor (1954–1972).
Teadustöö.
A. Eenlaiu erialaks oli rakenduszooloogia; ta uuris peamiselt putukaist taimekahjureid ja putukatõrje meetodeid.
Ülle Udam

Ülle Udam (25. juuli 1938 Kaisma vald (Pärnu-Jaagupi kihelkond) – 7. september 2015) oli eesti poliitik.
Ta lõpetas aastal 1961 Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia-geograafia teaduskonna geograafia ja joonestamise õpetajana.
Ta on olnud Kohila vallavolikogu esimees.
Ülle Udam suri 7. septembril 2015 ja ta maeti 19. septembril 2015 Hageri kalmistule.
Rahvasaadikute nõukogu

Rahvasaadikute Nõukogu (lühend RSN; vene keeles Совет народных депутатов) oli riigivõimu kohaliku esindusorgani nimetus NSV Liidus.
Rahvasaadikute nõukogud loodi 1936. aasta NSV Liidu konstitutsiooni alusel nimetusega Töörahva Saadikute Nõukogud (lühend TSN; vene keeles Советы депутатов трудящихся). 1977. aasta NSV Liidu konstitutsiooni alusel nimetati need ümber Rahvasaadikute Nõukogudeks.
NSV Liidu Ülemnõukogu ning liiduvabariigi (NSV) ja autonoomse vabariigi (ANSV) ülemnõukogu (ÜN) volitused kestsid viis aastat, kohalike rahvasaadikute nõukogude volitused kaks ja pool aastat.
Tähtsamaid küsimusi arutati ja otsuseid vastu võeti rahvasaadikute nõukogu istungite ajal. Muu töö tehti istungitel valitud alalistes komisjonides, mis kureerisid kommunaalmajandust, tervishoidu, põllumajandust, haridust, kultuuri jt valdkondi.
Igapäevaseks haldamiseks ja mitmesuguste teenistuste ja ametkondade tegevuse koordineerimiseks valiti täitevkomiteed (TK).
Ülesanded.
 kohaselt:
Rahvasaadikute nõukogud Eesti NSV-s.
NSV Liidu põhiseadusest lähtuvalt moodustati rahvasaadikute nõukogud ja nende täidesaatvad organid täitevkomiteed Eestis kõigis linnades ja rajoonides:
Ajalugu.
Eestis moodustati töötava rahva saadikute nõu­kogud ja nende täidesaatvad organid täitevkomiteed 1940. aastal ja alusel maakondades, linnades, valdades ja alevites.
Eesti NSV TSN Nõukogude loetelu:
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 4. mai 1945 seadluse "Küla Töörahva Saadikute Nõukogu loomise kohta Eesti NSV-s" alusel moodustati maakondade valdades küla töörahva saadikute nõukogud ja täitevkomiteed.
Näiteks:
Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi 26. septembri 1950 seadluse "Maarajoonide moodustamisest Eesti NSV-s" alusel likvideeriti Eestis maakondlik haldusjaotus ja alates 1. oktoobrist 1950 moodustati rajoonid.
Näiteks likvideeriti Harjumaa Töörahva Saadikute Nõukogu ja Täitevkomitee ning moodustati Harju Rajooni Töörahva Saadikute Nõukogu ja Täitevkomitee.
Näiteks:
1977. aastal vastu võetud uue ja kohaselt nimetati senised Töörahva Saadikute Nõukogud ümber Rahvasaadikute Nõukogudeks.
1990. aastal moodustati maakonnavalitsused ja 1993. aastal maavalitsused.
Renaissance Center

Renaissance Center on pilvelõhkujate kompleks USA-s Michigani osariigis Detroitis. See on linna ja kogu osariigi kõrgeim ehitis. Asub vahetult Detroiti jõe kaldal.
Hoonetekompleksi keskmise torni kõrgus on 221 m ja sel on 73 korrust. Seal asub Marriotti hotell. Keskmine torn ja neli 39-korruselist kõrvaltorni valmisid 1977. aastal. 1981. aastal valmis veel kaks 21-korruselist kõrvaltorni. Hoonetes asuvad muu hulgas General Motorsi peakorter ning Jaapani ja Kanada peakonsulaadid. 
Renaissance Centeris on kokku 511 000 m2 põrandapinda.
Kompleksi peaarhitektiks oli John Portman.
Hannover (täpsustus)

Hannover on linn Saksamaal, Alam-Saksi liidumaa pealinn. 
Selle järgi on nime saanud:
Hanover

Hanover on Saksamaa linna Hannoveri ingliskeelne nimi. 
Seda nime kannavad paljud kohad ja muud asjad.
Otto von Bistram

Adam Otto Wilhelm von Bistram (Venemaal tuntud kui "Adam Ivanovitš Bistrom", vene keeles "Адам Иванович Бистром"; 23. oktoober 1774 Märjamaa – 17. oktoober 1828) oli baltisakslasest Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant).
Elulugu.
Ta sündis Märjamaa, Luiste ja Päädeva mõisniku kindralmajor Hans Heinrich von Bistrami ja Charlotte Helene von Tiesenhauseni pojana. Tema vennast Karl Heinrich Georg von Bistramist sai samuti väljapaistev sõjaväelane (jalaväekindral).