tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Andres Põllusaar

Andres Põllusaar (aastani 1936 Andreas, 23. veebruar 1909 Tartu – 9. veebruar 2012 Long Beach, California, USA) oli eesti maastikuarhitekt, aiandusagronoom ja pedagoog.
Elulugu.
Andres Põllusaar oli kooliõpetaja poeg. Ta lõpetas 1927 Tartu Tehnikaühisgümnaasiumi, 1935 Tartu Ülikooli põllumajandusteaduskonna agronoomia erialal ja 1939 Berliini Friedrich Wilhelmi Põllumajandusülikooli aiakujunduse osakonna. Praktiseeris 1927–1934 Jõgeva Sordikasvanduses ja Rootsi karjamajandis, töötas 1935–1936 Tartus Willi aiaäris ja Tallinnas Kadrioru pargi aiandis. Oli 1939–1940 Loodushoiu ja Turismi Instituudi iluaiandusbüroo juhataja, 1940–1941 Kadrioru pargi juhataja ning 1940–1941 Jaan Koorti nimelise Riigi Rakenduskunsti Kooli aiandusarhitektuuri õppejõud. 
1941 liitus major Hans Hirvelaane metsavendade pataljoniga. 1942–1944 oli Kehtna Aianduskooli abidirektor ja aianduse osakonna juhataja. 
Põgenes 1944 Saksamaale, töötas Ida-Sudeetides aianduse katsejaamas, oli 1945 (suvel) Pinnebergis Balti Ülikooli põllumajandusteaduskonna ehisaianduse ja maastikuarhitektuurii külalislektor. Läks 1950 USA-sse, töötas Californias puukoolis, 1956–1967 Los Angelese parkide valitsuses ja seejärel erafirmades aiandusarhitektina.
Teadustöö.
Üliõpilasena uuris Eesti kultuurmaastikke ja nende kasutamist, hiljem tegeles peamiselt aiandusarhitektuuriga. Oli Eesti Agronoomide Koja liige. Avaldanud ajakirjades Aed ning Loodushoid ja Turism 20 artiklit; kirjutanud ka mälestusi.
Enn-Tiit Päärt

Enn-Tiit Päärt (1. aprill 1930 Tallinn – 20. september 2012 Göteborg) oli eesti tehnikateadlane ja keemik.
Elulugu.
Enn-Tiit Päärt oli ajakirjaniku poeg.
Õppis Nõmme Gümnaasiumis, põgenes 1944 (ema ja õega) Rootsi. Lõpetas 1948 Göteborgis reaalkooli ja 1951 gümnaasiumi (eksternina), 1967 Göteborgi Ülikooli pedagoogika haru, 1968 Chalmersi Tehnikaülikooli keemiainseneri erialal, sooritas tehnikalitsentsiaadi eksamid 1970 (samas), tehnikadoktor (1972, samas), väitekiri "Determination of alchitols and alchitol end groups in polysaccharides." Töötas 1948–1951 õlitööstuses, oli 1951–1967 keskkooli ja gümnaasiumi loodusteaduste ja tehniliste ainete õpetaja, 1968–1972 Chalmersi Tehnikaülikooli keemia instituudi assistent, 1972–86 tehnilise keemia lektor ning professor aset, 1986–1998 keemiaosakonna juhataja, aastast 1998 Keemiatööstuse Arendusülikooli rektor. Kuulus 1990–2000 Chalmersi Tehnikaülikooli juhatusse (1990–1993 Chalmers-Lindholmi juhatuse esimees). Ühtlasi oli 1986–1998 firma Bim Kemi AB arendusdir ja 1994–2003 Bim Kemi Eesti AS tegevdirektor. Aastast 1982 konsultatsioonifirma Chemproject (Rootsis) omanik, konsultatsioonifirma ATARAX OÜ (Eestis) asutaja ja omanik (1998). Ta oli Rootsi Tööstusühingu ja Rootsi Keemiainseneride Ühingu liige. Töid peamiselt tselluloosikeemia alalt; 4 patenti.
Rein Raamat (füüsik)

Rein Raamat (16. september 1941 Võru – 21. september 2022) oli eesti füüsik. 
Elulugu.
Rein Raamat oli ettevõtja poeg.
Haridus.
Ta lõpetas 1960. aastal Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ning "cum laude" 1965. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi automaatika ja telemehaanika erialal, 1974–1977 õppis Leningradi Elektrotehnika Instituudi aspirantuuris, tehnikateaduste kandidaat (1977, samas), väitekiri "Исследование методов и разработка средств термодеструкции для стереотактической нейрохирургии".
Töö.
Raamat oli aastatel 1966–1969 Tartu Riikliku Ülikooli eksperimentaaltöökoja insener, 1969–1979 TRÜ biofüüsika labori vanemteadur ja sektorijuhataja, 1979–1989 Teaduste Akadeemia spetsiaalse konstrueerimisbüroo (SKB) Tartu filiaali projekti peakonstruktor, 1989–1993 Tartu Ülikooli ÜMPI biofüüsika labori juhataja, 1993–2008 Tartu Ülikooli füsioloogiainstituudi vanemteadur. 
Töötanud meditsiini- ja füüsikalise (ka kosmose-) eksperimendi automatiseerimisel, värvlaserite ja aatomjõudude mikroskoobi juhtimissüsteemide väljatöötamisel, uurinud ja täiustanud vereringe parameetrite mitteinvasiivseid mõõtmismeetodeid. 
Ta on arteriaalse seisundi hindamise servo-ostsillomeetrilise meetodi üks loojatest. 
Rein Raamat on avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, tema nimel on 11 autoritunnistust ja 2 patenti.
Liikmesus.
Raamat on olnud Eesti Biomeditsiinitehnika ja Meditsiinifüüsika Ühingu asutajaliige ja juhatuse aseesimees 1994–1999 ning Eesti Füsioloogia Seltsi liige.
Tarvo Rajasalu

Tarvo Rajasalu (27. mai 1969 Tartu – 4. november 2012) oli eesti arstiteadlane ja endokrinoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1987. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1994. aastal Tartu Ülikooli arstiteaduskonna. Meditsiinidoktor (2007, TÜ), väitekiri "Autoimmune diabetes: an immunological study of type 1 diabetes in humans and in a model of experimental diabetes (in RIP-B7.1 mice)."
Oli 1994–1996 Tallinna Pelgulinna Haiglas intern, 1996–1997 samas üldarst, 1997–2001 endokrinoloogia resident TÜK Sisekliinikus, 2001–2007 samas doktorant, 2006. aastast vanemarst-õppejõud endokrinoloogia alal. Uurinud 1. tüüpi diabeedi immunoloogiat, geneetikat ja eksperimentaalseid mudeleid, samuti autoimmuunsuse muid aspekte. 10 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tarvo Rajasalu oli Maido Rajasalu ja Inda Rajasalu poeg.
Tiina Randma-Liiv

Tiina Randma-Liiv (2002. aastani Tiina Randma; sündinud 8. augustil 1968 Tallinnas) on eesti sotsiaalteadlane ja juhtimisspetsialist, Eesti Teaduste Akadeemia liige (2018. aastast).
Haridus.
Ta lõpetas 1986. aastal Tallinna 21. Keskkooli ja 1991. aastal Tartu Ülikooli majandusküberneetika erialal, magistritöö avaliku halduse alal kaitses 1993. aastal New Yorgi Ülikoolis ja filosoofiadoktori väitekirja "Civil Service Careers in Small and Large States: The Cases of Estonia and the United Kingdom" 1999. aastal Loughboroughi Ülikoolis Inglismaal.
Töökäik.
Oli aastatel 1991–1992 Eesti Ametiühingute Teadus- ja Arenduskeskuse teadur ja 1994 Maailmapanga Tallinna Büroo asejuhataja ja teadur. 1994–1995 Tallinna Tehnikaülikooli sotsiaalteaduskonna politoloogia osakonna lektor, 1995–1999 avaliku halduse ja sotsiaaltöö osakonna juhataja, 2000–2004 vanemteadur, 2001–2006 dotsent, 2003–2006 haldusjuhtimise õppetooli hoidja, 2006–2007 haldusjuhtimise professor. Alates 2007 on ta Tallinna Tehnikaülikooli Ragnar Nurkse innovatsiooni ja valitsemise instituudi professor (alates 2021 täisprofessor tenuuris). Aastatel 2010–2021 oli Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna teadusprodekaan.
Detsembrist 2019 on ta Tallinna Tehnikaülikooli nõukogu liige.
Eesti Teaduste Akadeemia liikmeks valiti ta 2018. aastal ühiskonna- ja riigiteaduste alal, kuulub akadeemias humanitaar- ja sotsiaalteaduste osakonda, on akadeemia juhatuse liige (alates 2019).
Ta on riigi teaduspreemiate komisjoni liige.
Teadustöö.
Tema uurimisvaldkonnad on haldusreformid, haldusjuhtimine, väikeriikide administratsioon, poliitikate ülekandmine, võrdlev avalik haldus, avalik teenistus, mittetulundussektor. 
Ta oli Journal of Comparative Policy Analysis, toimetuskolleegiumi liige 2002–2007, Network of Institutes and Schools of Public Administration in Central and Eastern Europe, juhtkomitee liige 1997–2000. Ta on Eur. Group of Public Administration, juhtkomitee liige alates 2007. Parim avaliku halduse õppejõud Kesk- ja Ida-Euroopas 2006 (Alena Brunovská Award). Avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni.
Teadustöö mujal.
United Nations, ÜRO, Majanduse ja sotsiaalarengu osakond, intern 1993; University of Oslo, Oslo Ülikool, külalisteadur 1994; University of Connecticut, Connecticuti Ülikool, külalisteadur 1996; Cabinet Office, Briti Valitsus, Cabinet Office, intern 1997; University of Leiden, Leideni Ülikool, Euroopa Avaliku Halduse Doktorikool, õppejõud 2002–2002; University of Iceland, Islandi Ülikool, Väikeriikide Uuringute Keskus, suvekooli õppejõud 2004–2004; on olnud 2002 Gdanski Ülikooli, 2002–05 Leuveni Katoliikliku Ülikooli (Belgia), 2007 Viini Majandusülikooli külalisprofessor; Florida International University, Florida International University, Fulbright Professor (1,00) 2014–2015.
Isiklikku.
Tiina Randma-Liiv on Rein Randma tütar.
Begoonia

Begoonia ("Begonia") on begoonialiste sugukonda kuuluv mitmeaastaste õistaimede perekond.
Perekonda kuulub umbes 1500 liiki püstiseid, ronivaid või rippuvaid rohttaimi või poolpõõsaid. 
Begooniad kasvavad Lõuna- ja Kesk-Ameerikas, Aafrikas ja Lõuna-Aasias. Mõned liigid kasvavad kõrgmägedes kuni 4000 m kõrgusel. 
Osa begooniaid on mugultaimed. Taimed on ühekojalised. Lehed on suured, sageli ebasümmeetrilised. Paljude liikide puhul on vili kupar, kuid esineb ka marju.
Begooniaid on levinud ilutaimed.
Enn Roose

Enn Roose (10. mai 1939 Tallinn – 10. oktoober 2001 Tallinn) oli Eesti majandusteadlane ja riigiametnik.
Elulugu.
Enn Roose oli teenistuja poeg, tema ema oli tõlkija Nadežda Roose (7. mai 1917 – 26. juuli 2022). 
Lõpetas 1957 Tallinna Polütehnikumi, 1964 Tallinna Polütehnilise Instituudi energeetikateaduskonna ja 1977 Moskvas NSVL TA Majandusmatemaatika Keskinstituudi aspirantuuri; majanduskandidaat (1977, samas), väitekiri "Некоторые теоретические вопросы проектирования систем управления (отраслевой аспект)". 
Täiendanud end maksunduses Soomes, Rootsis, Taanis, Austrias, Saksamaal, Prantsusmaal ja Kanadas.
Oli 1957–1964 tööl raadiotehases Punane RET. 1964–1969 ENSV TA Erikonstrueerimise Büroo peainsener, 1969–1975 Autotranspordi Ministeeriumi arvutuskeskuse asedirektor, 1976–1985 Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi arvutuskeskuse juhataja.
1989–1990 ENSV Riikliku Plaanikomitee esimehe asetäitja, 1990–1992 rahandusministri asetäitja, aastast 1993 AS EnnRoose&amp;Ko juhataja, maksunõunik, 1989–1990 valitsuse eksperdirühma esimees uue seadusloome alal, 1991 valitsuse rahareformi eksperdirühma esimees, 1992. aasta rahareformiga kaasneva majandusreformi komisjoni juht, 1994–1995 Tallinna Linnavolikogu rahandusnõunik, aastast 1995 Eesti Maksumaksjate Liidu juhataja esimees. 
Oli Eesti majanduse iseseisvuse (IME) probleemnõukogu eestvedajaid, tegelenud 1990–1995 Eesti maksusüsteemi sätestamise ja arendamisega. 
Eesti NSV riiklik preemia (1972) (kollektiivis), Saksamaa majandusreformi auhind (1992). Üle 10 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema abikaasa on olnud Marju Lauristin ning nende lapsed on Katrin Reimann ja Marin Laak.
Meeli Saar

Meeli Saar (sündinud 16. veebruaril 1958 Rakveres) on eesti sporditeadlane.
Elulugu.
Ta on lõpetanud 1976. aastal Jõgeva Keskkooli, 1982. aastal Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonna ja 1998. aastal Tartu Ülikooli magistriõpingud. M.Sc. (liikumis- ja sporditeadused, 1998, TÜ), magistritöö "Süstikjooksu kasutamine motoorse võimekuse hindamiseks 15–17-a. tüdrukutel". Olnud aastatel 1985–1999 Jõgeva Gümnaasiumi õpetaja, 1999–2006 Vändra Gümnaasiumi vanemõpetaja, 2006– ...Tartu Ülikooli spordipedagoogika ja treeninguõpetuse instituudi kinantropomeetria õppetooli erakorraline teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: laste ja noorte kehaline aktiivsus, kinantropomeetria, kehaline võimekus. 17 teaduspublikatsiooni.
Harjo Sandur

Harjo Sandur (1937. aastani Harry Evald Konrad Stegmann; 7. oktoober 1910 Kapu vald, Järvamaa – 29. november 1949, teel Austraaliasse) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Harjo Sandur oli metsaülema poeg.
Lõpetas 1930. aastal Tartu Poeglaste Reaalgümnaasiumi, 1935 Tartu Ülikooli metsaosakonnas teoreetilise kursuse, kaitses 1938. aastal diplomitöö. Täiendas end 1938–39 stipendiaadina Kopenhaagenis. 
Oli aastatel 1935–1937 Tartu Ülikooli zooloogia kabineti assistent, 1939–1943 Tartu Ülikooli botaanikaaia aednik, 1943–1944 direktor. 
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, kust alustas 1949. aastal teekonda Austraaliasse.
Teadustöö.
Uurimusi dendroloogiast ja pajust (selle bioloogia, kasvatamine, haigused, kahjurid ja majandamine).
Gustav Moritz Santo

Gustav Moritz Santo (2. juuni 1802 Schlichtingsheim – 13. juuli 1856 Tartu) oli Eesti saksastunud itaalia perekonnast pärit baltisaksa ajaloolane, keeleteadlane ja kirjandusloolane.
Elulugu.
Ta sündis Sileesias Poseni lähistel. Õppis Breslau Ülikoolis. Oli aastani 1837 Saksamaal kooliõpetaja ja pastor. Tulnud Liivimaale, oli algul Riias koduõpetaja, 1839–1846 Kuressaare kreiskooli õpetaja ja inspektor, 1846–1856 Tartu Kubermangugümnaasiumi ajaloo ülemõpetaja.
Teadustöö.
Võttis osa Õpetatud Eesti Seltsi (ÕES-i) tegevusest, oli 1853–1856 ÕES-i esimees. Astus välja eesti rahva loomisvõime kaitseks, aitas kaasa "Kalevipoja" väljaandmisele. Tutvustas eesti lugejatele õppetööd gümnaasiumis. Avaldas ajaloolisi, keeleealaseid ja kirjandusloolisi kirjutisi, millest tähelepanuväärseimad on uurimus katoliikliku vastureformatsiooni aja kirjameestest ja kommenteeritud eelteade "Kalevipoja" ilmumisest.
Manni tüvijalg

Manni tüvijalg ehk Manni tsüaatea ("Cyathea manniana") on tüvijalaliste sugukonda tüvijala perekonda kuuluv puu.
Manni tüvijalg on sõnajalgpuu, mis kasvab mägedes "920–2000 meetri" kõrgusel varjulistes metsades jõgede kallastel.
Manni tüvijala kasvukohad on Aafrikas, teadaolevalt järgmistes piirkondades: Angola, Burundi, Kamerun, Kesk-Aafrika Vabariik, Kongo Vabariik, Elevandiluurannik, Kongo DV, Ekvatoriaal-Guinea (sealhulgas Annobón ja Bioko), Etioopia, Gabon, Ghana, Guinea, Keenia, Libeeria, Malawi, Mosambiik, Nigeeria, Rwanda, São Tomé ja Príncipe, Sierra Leone, Tansaania, Uganda, Sambia, Zimbabwe.
Taime kirjeldas esimesena saksa botaanik Gustav Mann.
Puu kasvab umbes seitsme meetri kõrguseks. Taime tüvi on kaetud püstiste teravate ogadega.
Päevaraamat

Päevaraamat (inglise keeles "daybook", saksa keeles "das Grundbuch"; ka põhiraamat, žurnaal) on raamatupidamises kronoloogiline raamatupidamisregister. Päevaraamatusse kantakse kõik päeva jooksul toimunud majandustehingud: nii sissetulekud, väljaminekud kui ka muud tehingud, ükshaaval ja kronoloogilises järjekorras.
Majandustehingute kohta koostatakse algdokumendil või algdokumentide alusel koostatud koonddokumendil päevaraamatukirjend.
Päevaraamatu asemel võib pidada mitut spetsialiseeritud kronoloogilist registrit. Kronoloogiline ja süstemaatiline arvestus on lubatud ühendada üheks registriks pearaamat-päevaraamatusse, sest päevaraamatu kirjendid kantakse hiljem kõik pearaamatusse.
Päevaraamatukirjend

 Päevaraamatukirjend on raamatupidamises kasutatava kronoloogilise registri ehk päevaraamatu kirjend, milles peavad kehtiva raamatupidamise seaduse (2005) järgi sisalduma järgmised rekvisiidid :
Görlitzi kreis

Görlitzi kreis on kreis Saksamaal Saksimaa liidumaal.
Kreisi pealinn on Görlitz. Kreis moodustati 2008. aasta augustis Löbau-Zittau kreisi, Alam-Sileesia Oberlausitzi kreisi ja Görlitzi linna liitmisel.
Linnad ja vallad.
Linnad:
Vallad:
Servius Tullius

Servius Tullius oli poollegendaarne kuues Rooma kuningas, kes valitses aastatel 578–535 eKr. Vanimate allikate kohaselt orja päritoluga kuningas oli Rooma viienda kuninga Tarquinius Priscuse, kes pani aluse etruskide ülemvõimule Roomas, hoolealune. Servius Tullius alustas vanima Rooma linnamüüri ehitamist ning jaotas rahvastiku territoriaalsetesse triibustesse ja viieks varanduslikuks klassiks, rajades nii Roomas klassiühiskonna.
Majandustehing

Majandustehing on tehing, muu toiming, seaduses sätestatud sündmus või õigusvastane tegu, mille tagajärjel muutub raamatupidamiskohustuslase vara, kohustiste või omakapitali koosseis.
Eestis on majandustehing raamatupidamisseadusele (2005) vastavalt defineeritud kui raamatupidamiskohustuslase majandusüksuse tehtud mistahes toiming (sissetulek, väljaminek jm), kolmandate isikute vaheline tehing ja raamatupidamiskohustuslast puudutav sündmus, millel on majanduslik tagajärg muutuste näol tema varade, kohustuste või omakapitali koosseisus.
Majandustehingu aluseks on majandustehingut tõendav algdokument. Kõik majandustehingud tuleb, nii kassapõhise kui ka tekkepõhise raamatupidamisarvestuse korral, dokumenteerida, kanda ükshaaval ja kronoloogilises järjekorras päevaraamatusse ja hiljem pearaamatusse.
39 eKr

Aasta 39 enne Kristuse sündi ehk meie ajaarvamist.
Haabersti linnaosavalitsus

Haabersti linnaosavalitsus (ametlikult "Haabersti Linnaosa Valitsus") on Tallinna Haabersti linnaosa juhtimiseks moodustatud haldusorgan.
See asub aadressil Ehitajate tee 109 a.
Linnaosa vanem on Anna Levandi.
Ajalugu.
4. märtsil 1993. aastal võttis Tallinna Linnavolikogu vastu otsuse, millega loeti otstarbekaks ja majanduslikult põhjendatuks Tallinna linna jagamine 8 piiratud omavalitsusega linnaosaks. Linnarajoonid likvideeriti ametlikult 1993. aasta suvel ning uued linnaosavalitsused asusid tegevusse 1993. aasta 1. septembrist.
Timothy Olyphant

Timothy David Olyphant (sündinud 20. mail 1968) on Ameerika näitleja.
1995. aastal teatrilaval ja järgmisel aastal kinoekraanil debüteerinud Olyphant on osalenud paljudes linateostes. Filmis "Kadunud 60 sekundiga" (2000) oli tal kõrvalosa, filmis "Visa hing 4" oli ta üks peaosatäitjaist (küberterrorist Thomas Gabriel, endine USA Kaitseministeeriumi analüütik) Bruce Willise kõrval, telesarjas "Seadusesilm" mängis ta peaosalist Raylan Givensit.
Šoti juurtega Olyphant sündis Honolulul ema Katherine'i ja veinivabrikus töötanud kolledži õppejõust isa John Vernon Bevani pojana. Hiljem kolis Olyphanti pere Californiasse, San Franciscost kagus asuvasse Modesto linna, kus möödus Timothy noorusaeg. Kuueaastaselt alustas ta ujumistreeninguid ja jätkas neid keskkooli ajal.
183 cm pikkune Olyphant tegi ujumises märkimisväärseid edusamme ja tõusis oma tulemustega peagi USA edetabelitesse. 1986. aastal oli ta USA meistrivõistluste finalist 200 meetri individuaaldistantsil. Samal aastal lõpetas ta Modesto keskkooli. Olyphant jätkas ujumistreeninguid õpingute ajal Lõuna-California ülikoolis, mille ta lõpetas kujutava kunsti erialal. Magistrikraadi poole pürgimise asemel suundus ta New Yorki, kus osales kaks aastat näitlejakursustel.
Timothy Olyphant elab Westwoodis Los Angeleses koos oma kolledžiaegsest kallimast abikaasa Alexis Kniefi ja kolme lapsega. Paar abiellus 1991. aasta juulis.
Marianne Kneuer

Marianne Kneuer (sündinud 1964 Bonnis) on saksa politoloog ning Saksa Politoloogide Ühingu esimees.
Haridus ja tegevus ülikoolides.
Õppinud hispanistikat, politoloogiat ja filosoofiat Bonni Ülikoolis (magistrikraad 1989) ning Madridi Ülikoolis. Doktorikraadi kaitses ta 1991. aastal Bonni Ülikoolis politoloogia alal, habiliteerus Eichstätti Katoliiklikus Ülikoolis tööga teemal "Euroopa Liit kui välisosaleja demokratiseerumisprotsessides. Lõuna-Euroopa ning Kesk- ja Ida-Euroopa võrdluses."
Alates 2011. aastast on ta professor Hildesheimi Ülikoolis (poliitiliste süsteemide võrdlus/rahvusvahelised suhted)
Isiklikku.
Marianne Kneuer on abielus, tal on kaks last.
Mustamäe valss

"Mustamäe valss" on eesti laul, mille meloodia autor on Avo Tamme ja sõnade autor Heldur Karmo. 
1971. aastal valminud heliteose laulsid tuntuks Paul Allik, kes samal aastal saavutas "Mustamäe valsiga" lauluvõistlusel "Tippmeloodia" teise koha, ja Voldemar Kuslap.
Vitali Bianki

Vitali Bianki (vene keeles "Виталий Валентинович Бианки"; 30. jaanuar/11. veebruar 1894 Peterburi – 10. juuni 1959 Leningrad) oli vene laste- ja noorsookirjanik.
Tallinna Kesklinna Valitsus

Tallinna Kesklinna Valitsus on Tallinna Kesklinna linnaosa juhtimiseks moodustatud ametiasutus.
Linnaosavalitsus asub vanalinnas aadressil Nunne 18.
Linnaosavalitsuse juhtimine ja ülesanded.
Valitsus otsustab ja korraldab oma haldusterritooriumil kas vahetult või teiste isikutega sõlmitud lepingute alusel kõiki kohaliku elu küsimusi, mis on talle pandud riigi või Tallinna õigusaktidega.
Kesklinna valitsust juhib linnaosa vanem. Vanema nimetab ametisse ja vabastab linnavalitsus linnapea ettepanekul, kuulates ära linnaosa halduskogu arvamuse. Linnaosa vanema volituste tähtaeg ei tohi ületada linnavolikogu volituste tähtaega.
Ajalugu.
Tallinna Kesklinna linnaosa loodi 1993. aasta 4. märtsil Tallinna linnavolikogu otsusega, mis jaotas pealinna kaheksaks piiratud omavalitsusega linnaosaks. Tallinna linnarajoonid likvideeriti ametlikult 1993. aasta suvel ning uued linnaosavalitsused asusid tegevusse 1993. aasta 1. septembrist.
Kristiine Linnaosa Valitsus

Kristiine Linnaosa Valitsus on Tallinna Kristiine linnaosa juhtimiseks moodustatud Tallinna ametiasutus.
See asub aadressil Metalli 5, Tallinn.
Kristiine Linnaosa Valitsus on Tallinna linna ametiasutus, mille eesmärk on tagada Kristiine linnaosas linnaelanike ja ettevõtjate teenindamine, avalike teenuste kättesaadavus ning linnaosa, selle tõmbekeskuste ja asumite arendamine ning infrastruktuuri funktsioneerimine, lähtudes linnaosa elanike vajadustest ja huvidest ning arvestades linnaosa eripära ja linna kui terviku huvisid. 
Linnaosa vanem on alates 02. maist 2024 Renata Lukk.
Ajalugu.
4. märtsil 1993. aastal võttis Tallinna Linnavolikogu vastu otsuse, millega loeti otstarbekaks ja majanduslikult põhjendatuks Tallinna linna jagamine 8 piiratud omavalitsusega linnaosaks. Linnarajoonid likvideeriti ametlikult 1993. aasta suvel ning uued linnaosavalitsused asusid tegevusse 1993. aasta 1. septembrist.
Lasnamäe linnaosavalitsus

Lasnamäe linnaosavalitsus (ametlikult "Lasnamäe Linnaosa Valitsus") on Tallinna Lasnamäe linnaosa juhtimiseks moodustatud ametiasutus, mis asub aadressil Pallasti tänav 54.
Ajalugu.
Lasnamäe Linnaosa Valitsus loodi praegusel kujul eksisteeriva kohaliku võimuasutusena 1. septembril 1993. 
Varasemad kohaliku võimu nimevormid Lasnamäel on olnud järgmised: 
Lasnamäe ajaloolise mälu korrastamine.
Lasnamäe ajaloolise mälu korrastamisel on teinud tänuväärset tööd Robert Nerman, kelle raamat “Lasnamäe ajalugu” (Tallinn 1998) annab põhjaliku ülevaate piirkonna ajaloost. 
Oluliseks ajaloo kandjaks on ka dokumentaalfilm Lasnamäest ”Linn paesel kaldal” (Tallinn 2003; režissöör Georg Jegorov, operaator Kaljo Reintam, teksti autor Tiina Naarits). Eesti- ja venekeelse tekstiga ajalooline lühifilm annab ülevaate Lasnamäel toimunust esimese Eesti Vabariigi ajal, Nõukogude ajal ning esimesest kümnest aastast taasiseseisvunud Eestis.
Mustamäe linnaosavalitsus

Mustamäe linnaosavalitsus (ametlikult "Mustamäe Linnaosa Valitsus") on Tallinna Mustamäe linnaosa juhtimiseks moodustatud ametiasutus.
See asub aadressil E. Vilde tee 118, Tallinn 12614.
Linnaosa vanem on Marja-Liisa Veiser
Nõmme linnaosavalitsus

Nõmme Linnaosa Valitsus on Tallinna üks kaheksast linnaosast. Nõmme linnaosa on Tallinna maa-alal ja koosseisus Tallinna Linnavolikogu moodustatud ja tema kehtestatud linnaosa põhimääruse alusel tegutsev üksus. 
Nõmme Linnaosa Valitsus lähtub oma töös põhimäärusest, millest tulenevad põhiülesanded on:
Pirita linnaosavalitsus

Pirita linnaosavalitsus (ametlikult eesti keeles Pirita Linnaosa Valitsus, inglise keeles Tallinn Pirita District Administration, vene keeles Управа района Пирита) on Tallinna Pirita linnaosa juhtimiseks moodustatud ametiasutus.
2024. aasta kevadest on Pirita linnaosa vanem Doris Raudsepp. 
Pirita linnaosavalitsus asub aadressil Kloostri tee 6. Varem asus see Merivälja tee 24.
Linnaosavalitsuse ülesanded.
Vastavalt Tallinna Linnavolikogu 20.04.2017 määrusele nr 8 "Tallinna linnaosade ja linnaosade valitsuste põhimäärused" lisale nr 8 "Pirita linnaosa ja linnaosa valitsuse põhimäärus" täidab linnaosavalitsus talle pandud ülesandeid järgmistes valdkondades:
Linnaosavalitsus täidab oma haldusterritooriumil linnaosa põhimääruses sätestatule lisaks ka teisi riigi ja Tallinna õigusaktides talle pandud ülesandeid.
Linnaosavanem.
Linnaosavalitsust juhib linnaosavanem, kelle nimetab ametisse linnavalitsus linnapea ettepanekul, kuulates ära linnaosakogu arvamuse. Teisi tööandja õigusi ja kohustusi linnaosavanema suhtes täidab linnapea või muu linnavalitsuse liige linnapea kinnitatud tööjaotuse alusel.
Linnaosavanem nimetatakse ametisse ja vabastatakse ametist kohaliku omavalitsuse korralduse seaduses sätestatud korras.
Põhimääruses sätestatud ülesannete täitmiseks linnaosa vanem riigi ja Tallinna õigusaktides sätestatud korras:
Linnaosavanem võib volitada teisi isikuid esindama linnaosavalitsust talle antud pädevuse piires.
Linnaosavanema äraolekul asendab teda üks tema määratud linnaosavanema asetäitjatest, asetäitja äraolekul haldussekretär ning linnaosavanema asetäitja ja haldussekretäri äraolekul linnaosavanema määratud struktuuriüksuse juht. Kui linnaosavanemat ei ole ametisse nimetatud, täidab linnaosavanema ülesandeid linnavalitsuse korraldusega määratud linnaosavanema asetäitja või haldussekretär.
Linnaosavanem on aruandekohustuslik linnavalitsuse ees ja informatsioonikohustuslik linnaosakogu ees. 
Haldussekretär linnaosavalitsuses.
Haldussekretäriks võib nimetada Eesti Vabariigi kodaniku, kes valdab eesti keelt seaduses või seaduse alusel kehtestatud ulatuses ning kellel on magistrikraad õigusteaduses või sellele vastav kvalifikatsiooni Eesti Vabariigi haridusseaduse § 28 lõike 22 tähenduses või sellele vastav välisriigi kvalifikatsioon.
Haldussekretäri nimetab ametisse ja vabastab seaduses sätestatud korras ametist linnaosavanem kooskõlastatult linnasekretäriga.
Haldussekretäri teenistusülesanded:
Põhja-Tallinna linnaosavalitsus

Põhja-Tallinna linnaosavalitsus (ametlikult "Põhja-Tallinna Valitsus") on Tallinna linna Põhja-Tallinna linnaosa juhtimiseks moodustatud ametiasutus.
See asub aadressil Kari tn 13, Tallinn. 
Linnaosa vanem on Külli Tammur.
Linnaosavalitsus annab välja kord kuus ajalehte Põhja-Tallinna Sõnumid.
Ajalugu.
4. märtsil 1993. aastal võttis Tallinna Linnavolikogu vastu otsuse, millega loeti otstarbekaks ja majanduslikult põhjendatuks Tallinna linna jagamine 8 piiratud omavalitsusega linnaosaks. Linnarajoonid likvideeriti ametlikult 1993. aasta suvel ning uued linnaosavalitsused asusid tegevusse 1993. aasta 1. septembrist.
Abruka mõis

Abruka mõis oli riigimõis Anseküla kihelkonnas Abruka saarel.
Abruka mõisas oli viinaköök ja meierei, kus tehti juustu, ning juustukelder viimase ladustamiseks.
Charles Brenton Huggins

Charles Brenton Huggins (22. september 1901 Halifax, Nova Scotia – 12. jaanuar 1997 Chicago) oli Kanadas sündinud Ameerika Ühendriikide arstiteadlane, füsioloog ja onkoloog, Nobeli auhinna laureaat.
Aastal 1966 pälvis ta avastuste eest eesnäärmevähi hormoonravis Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna. Ta jagas auhinda Peyton Rousiga.
Huggins lõpetas 1920. aastal Acadia Ülikooli ja 1924. aastal sai Harvardi Ülikoolist doktorikraadi arstiteaduses. Ta oli aastast 1936 Chicago Ülikooli professor, 1951–1969 Ben May vähiuurimislabori direktor. Ta keskendus piimanäärmevähi ja eesnäärmevähi hormoonravivõimaluste uurimisele. Huggins oli hormoonravi algatajaid ja keemilise vähiravi edendajaid.
Sextus Pompeius

Sextus Pompeius Magnus Pius (umbes 67 eKr – 35 eKr) oli Vana-Rooma sõjaväelane, triumvir Pompeiuse noorim poeg. Pärast Julius Caesari surma vallutas Sextus Pompeius Sitsiilia, Korsika ja Sardiinia. Esialgu suutis ta saari kaitsta mitme rünnaku eest, teenides välja hüüdnime "Neptunuse poeg", kuid kaotas need alad siiski 36 eKr, võitluses Gaius Julius Caesar Octavianuse ja Marcus Lepiduse vägede vastu. Ta põgenes Kreekasse, kus ta hukati 35 eKr Marcus Antoniuse vägede poolt.
Sextus Pompeius on oluline tegelane William Shakespeare'i näidendis "Antonius ja Kleopatra".
Avo Keerend

Avo Keerend (kuni 22. märts 1937 Harald Duberg või Tuberg; 18. detsember 1920 Tallinn – 5. juuni 2012) oli eesti graafik
Elukäik.
Ta õppis alates 1936. aastast Riigi Kunsttööstuskoolis (hilisema nimega Jaan Koorti nimelises Riigi Rakenduskunsti Koolis) graafikat, kuni 1943. aastani ka samas koolis (tollase nimega Tallinna Kujutava ja Rakenduskunsti Koolis) maalikunsti Eerik Haameri käe all.
Õppis 1943. aastal Berliinis sõjakirjasaatjate joonistusstuudios. Tegi rindekunstnikuna läbi Teise maailmasõja ja Tšehhi põrgu, viibis sõjavangina 1945–1946 Tšehhoslovakkias.
Jätkas kunstiõpinguid vanas koolis (tollase nimega Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis) aastatel 1946–1947, lõpetas 1949. aastal Tartu Riikliku Kunstiinstituudi maali eriala.
Alates 1951. aastast tegutses ta vabakunstnikuna.
Ta viljeles muu hulgas linoollõiget.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli kunstiajaloolane Leili Keerend.
Nero Claudius Drusus

 
Nero Claudius Drusus Germanicus (ka Drusus Vanem; 38 eKr – 9 eKr) oli Vana-Rooma poliitik ja väejuht.
Ta oli Livia Drusilla poeg ja keiser Augustuse kasupoeg. Keiser Tiberius oli tema vend.
Drusus Vanema poeg oli keiser Claudius.
Drusus Vanem alustas vallutusretki mööda Reini jõge germaanlaste asualadele. Ta oli esimene Rooma väejuht, kes jõudis Weseri ja Elbe jõeni.
Antipatros

Antipatros (kreeka keeles Ἀντίπατρος; 397 eKr – 319 eKr) oli Vana-Makedoonia väejuht ning Philippos II ja Aleksander Suure toetaja.
320. aastal eKr sai ta regendina Aleksandri impeeriumi valitsejaks.
Ta sai mitme naisega kümme last.
Urie Bronfenbrenner

Urie Bronfenbrenner (29. aprill 1917 Moskva – 25. september 2005 Ithaca) oli Venemaa päritolu USA psühholoog. Ta on tuntud eeskätt oma töödega arengupsühholoogia alal ja ökoloogiliste süsteemide teooria loojana. Ta oli ka Ameerika Ühendriikides majanduslikus raskuses olevatele eelkooliealistele lastele loodud programmi "Head Start" kaasasutaja.
Elulugu.
Urie Bronfenbrenner sündis 29. aprillil 1917 Moskvas Venemaal. Kui ta oli kuueaastane, asus tema pere elama Ameerika Ühendriikidesse. Ta lõpetas 1938. aastal Cornelli ülikooli korraga psühholoogia ja muusika erialal. Magistrikraadi sai ta Harvardi ülikoolist arengupsühholoogia valdkonnas, millele järgnes doktorikraad Michigani Ülikoolist 1942. 24 tundi pärast doktorikraadi saamist võeti ta sõjaväkke, kus ta teise maailmasõja lõpuni teenis psühholoogina. Pärast sõda töötas Michigani ülikoolis professori assistendina, kuni 1948. aastal pakuti talle Cornelli ülikoolis professorikohta. Tema edasine elu ja akadeemiline karjäär olid seotud Cornelli ülikooliga. Brongenbrenner sai oma naise Liesega 6 last. Ta suri 2005. aastal diabeedi tüsistuste tagajärjel.
Ökoloogiliste süsteemide teooria.
Bronfenbrenner peab inimese arengu puhul oluliseks arengu ökoloogia uurimist. Ta defineerib inimarengu ökoloogiat kui aktiivse kasvava inimolendi ja tema muutuvate elutingimuste vastastikust kohanemist. Arengukonteksti kuuluvad mitte ainult keskkonna objektid ja nende omadused, vaid ka viis, kuidas neid omadusi selles keskkonnas kogetakse. Arengut mõjutavad ennekõike need asjaolud, millel on isiku jaoks tähendus. Bronfenbrenner kirjeldab mikro-, meso-, ekso- ja makrosüsteemi ning oma hilisemates töödes ka kronosüsteemi.
Prodikos

Prodikos (kreeka keeles Πρόδικος; u 465 eKr – u 395 eKr) oli vanakreeka filosoof, üks sofistidest. Ta tegeles ka keeleteaduse, eetika ja religiooniga.
Ta tuli Ateenasse Keose saarelt.
Platon austas teda kõrgemalt kui teisi sofiste.
Arthur Henderson

Arthur Henderson (13. september 1863 Glasgow – 20. oktoober 1935 London) oli Suurbritannia poliitik.
Ta oli kolmel korral Leiboristliku Partei juht (1908–1910, 1914–1917 ja 1931–1932), Suurbritannia siseminister (1924) ja välisminister (1929–1931).
1934. aastal sai ta Nobeli rahuauhinna.
Francis Peyton Rous

Francis Peyton Rous (5. oktoober 1879 Baltimore – 16. veebruar 1970 New York) oli Ameerika Ühendriikide arstiteadlane, patoloog ja viroloog, Nobeli auhinna laureaat.
Aastal 1966 pälvis ta koos Charles Brenton Hugginsiga kasvajaid põhjustavate viiruste avastamise eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Rous lõpetas 1900. aastal Johns Hopkinsi Ülikooli ning asus seejärel õppima Johns Hopkinsi Meditsiinikooli. Teisel õppeaastal nakatus ta autopsiat läbi viies nahavigastuse kaudu tuberkuloosi. Ta pidi õpingud katkestama ning suundus Texase osariiki. Aasta pärast naasis ta siiski kooli, mille lõpetas 1905. aastal, jäädes kooli haigla juurde interniks. 
Veendunud, et ta ei sobi praktiseerivaks arstiks, pöördus ta arstiteaduse poole. Temast sai madalapalgaline patoloogiaõppejõud Michigani Ülikoolis. Kuna ülikool oli finantsraskustes, pidi Rous tegema peamiselt tehnikutööd. Professor Alfred Warthini toetusel viibis Rous 1907. aasta suvel praktikal Dresdeni haiglas Saksamaal. 
Pärast Saksamaalt naasmist sai Rous tänu Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudi toetusele pühenduda rohkem teadusuuringutele. Lümfotsüütide uurimisele keskendunud töö tulemused avaldati 1909 ajakirjas Journal of Experimental Medicine, mille toimetaja Simon Flexner oli Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudi direktor. Mõne kuu pärast pakkus Flexner Rousile vähiuuringute labori juhi kohta.
Thomas Glavinic

Thomas Glavinic (sündinud 2. aprillil 1972 Grazis) on Austria kirjanik.
Glavinic õppis malet mängima viieaastaselt ja 1987. aastal oli oma vanuseklassis Austria reitingus 2. kohal. Ta töötas enne kirjanikuks hakkamist reklaamikirjutaja ja taksojuhina.
Looming.
Eesti keeles ilmunud.
Eesti keeles on temalt ilmunud "Öötöö" (saksa keelest tõlkinud Terje Loogus; Varrak 2011).
Isiklikku.
Glavinic on abielus. Ta elab abikaasa ja pojaga Viinis.
Madeleine Thien

Madeleine Thien (sündinud 1974 Vancouveris) on malaisia-hiina päritolu Kanada kirjanik.
Ta õppis Simon Fraseri ülikoolis ja Briti Columbia ülikoolis, mis mõlemad asuvad Vancouveris.
Tema esimene teos "Simple Recipes" ("Lihtsad retseptid") ilmus 2001 ja osutus kriitikute seas väga menukaks. Ta pälvis kohe Vancouveri linna raamatuauhinna, aasta parimale Briti Columbia elaniku kirjutatud ilukirjandusteosele mõeldud Ethel Wilsoni ilukirjandusauhinna ning Kanada Kirjanike Assotsiatsioon andis talle Air Canada auhinna, mis on mõeldud kõige paljutõotavamale alla 30-aastasele kirjanikule.
Tema järgmine teos "The Chinese Violin" ("Hiina viiul") ilmus 2002.
Thieni kolmas teos, romaan "Certainty" ("Kindlus") ilmus 2006. See on tõlgitud 16 keelde. See teos pälvis amazon.ca väljaantava aasta parima Kanada romaani auhinna ja iga-aastase Ovidiuse auhinna ilukirjanduse kategoorias.
Ta on elanud Québecis ja Hollandis, aga viimasel ajal elab Montréalis.
Eesti keelde on tõlgitud tema 2011. aastal ilmunud punaste khmeeride Kambodžast kõnelev romaan "Dogs at the Perimeter", eesti k "Armastatud ja kardetud" (tõlkinud Kätlin Kaldmaa, Pegasus, 2012).
Riikka Pulkkinen

Riikka Pulkkinen (sündinud 8. juulil 1980 Tamperes) on soome kirjanik. 
Pegasuse kirjastuses on temalt eesti keeles ilmunud "Piir" (tõlkija Monika Pais; 2009) ja "Tõde" (Jan Kaus; 2011).
Õpitud abitus

Õpitud abitus (inglise keeles "learned helplessness") on seisund, milles loom või inimene, kes on pandud ebameeldivasse keskkonda, mida ta oma käitumisega ei saa mõjutada, ei muuda oma käitumist ka siis, kui keskkonnatingimused on muutunud selliseks, kus tal oleks võimalik ebameeldivust vältida. Sealjuures on õpitud abituse kujunemisel olulisem keskkonnatingimuste kontroll, mitte ebameeldivuse määr. Õpitud abituse teooria kohaselt võib kliiniline depressioon tuleneda tajutud kontrolli puudumisest keskkonna üle.
Õpitud abituse vastand on tegevusvõimekus ehk agentsus.
Eksperiment.
Õpitud abituse avastas Martin Seligman, tehes katseid koertega. Hiljem on katseid korratud ka rottide, tuvide ja ahvidega. Katse alguses tekitatakse loomale korduvalt valu stiimuliga, millest ta ei pääse (enamasti mõõdukas elektrilöök). Viimaks loom lõpetab üritamast valu vältida ning muutub passiivseks ja loiuks. Seejärel katsetingimust muudetakse, pannes looma uude puuri, kust on võimalik põgeneda. Erinevalt loomadest, kes kas ei saanud elektrilööke või said neid varem nii, et need olid välditavad, ei tee õpitud abitusega loom midagi valust pääsemiseks. Samal ajal loomad, kes pole varem õppinud, et valu ei ole võimalik vältida, põgenevad tollest katsetingimusest. Sealjuures ei teki see efekt kõigil loomadel – on leitud, et umbes kolmandik loomi põgeneb ka vaatamata varem väljakujunenud õpitud abituse sümptomitele.
Inimesed.
On leitud, et erinevalt loomadest võivad inimestel kujuneda õpitud abituse sümptomid ka mudelõppimise tagajärjel (nähes teist inimest kontrollimatus olukorras). Õpitud abitus võib jääda ühe olukorra spetsiifiliseks, kuid võib ka laieneda teistele situatsioonidele. Inimestel seostatakse õpitud abituse sümptomeid (passiivsus, kaalu ja isu kaotus, sotsiaalsed ja seksuaalsed probleemid) depressiooniga. Lisaks psüühilistele probleemidele võib õpitud abitus mõjutada negatiivselt füüsilist tervist. Mida enam tajuvad inimesed oma keskkonda kontrollimatu ja ettearvamatuna, seda enam stressis nad on. Õpitud abitus võib mõjutada negatiivselt ka tervislikke toitumisharjumusi, trennitegemist, ravi otsimise tahet, kuna inimesed usuvad ekslikult, et neil pole jõudu muutuda.
Vastand.
Õpitud abituse vastand on tegevusvõimekus: tegevusvõimekal inimesel on pealehakkamist ja eneseusku ning ta oskab elus toime tulla. Sarnaselt õpitud abitusele on ka tegevusvõimekus õpitud, see ei ole kaasasündinud, see on elu jooksul kujunev ja arendatav. Agentsus tagab võimekuse juhtida oma elu, seada eesmärke, nende poole püüelda ja otsuseid langetada. See kõik eeldab inimeselt kriitilist mõtlemisoskust.
Perejil

Perejil (hispaania keeles "Isla de Perejil" 'petersellisaar', berberi keeltes "Tura" 'tühi') on väike asustamata kaljune saar Gibraltari väinas Maroko ranniku lähedal. 
Perejil asub Maroko rannikust 250 meetri, Hispaania valduses olevast Ceuta linnast 8 km ja Hispaania mandriosast 13,5 km kaugusel.
Saare mõõtmed on 480×480 m ja pindala 15 ha. Suurim kõrgus on 74 meetrit merepinnast.
Ajalugu.
1415 vallutas Portugal Ceuta ja võttis enda valdusse ümbruskonna, sealhulgas järelikult ka Perejili. 1580 sattus Portugal Hispaania võimu alla ning Ceuta ja Perejil koos temaga. Kui Portugal 1640 iseseisvus, jäi Ceuta koos Perejiliga Hispaaniale.
Perejil on Hispaania ja Maroko vaidlusalune ala. Kohalikud Maroko karjused karjatasid seal loomi, peamiselt kodukitsi, aga üldsus ei olnud sellest saarest kuulnud seni, kuni rühm Maroko sõdureid 11. juulil 2002 selle hõivas ja sinna oma baasi rajas. Maroko valitsus teatas, et võttis saare enda kontrolli alla selleks, et kontrollida illegaalset emigratsiooni. Hispaania valitsus lükkas selle ettekäände tagasi, sest sel ajal tegid need riigid selles vallas väga vähe koostööd ja see oli Hispaania valitsuse sagedaste kaebuste allikas. Hispaania peaminister José Maria Aznar avaldas sündmuse peale protesti, mida toetasid peaaegu kõik Euroopa Liidu riigid peale Portugali ja Prantsusmaa. Portugali valitsus tegi üksnes avalduse, milles kahetses seda juhtumit. Seevastu Araabia Liiga toetas ametlikult Maroko taotlust saarele, välja arvatud Alžeeria, kes kordas, et tunnustab Hispaania jurisdiktsiooni Ceuta ja Melilla eksklaavide üle. Pärast neid proteste saatis Maroko saart kaitsma oma sõjaväe asemel mereväekadetid, mis Hispaania valitsust veelgi rohkem pahandas. Mõlemad riigid kinnitasid oma õigust saarele.
18. juuli 2002 hommikul käivitas Hispaania operatsiooni Romeo-Sierra, sõjalise katse saar üle võtta. See oli väga edukas: kõik marokolased võeti vangi, ilma et kummaltki poolt keegi surma või vigastada oleks saanud. Maroko pool vastupanu ei osutanud, kõik marokolased viidi saarelt kopteriga Ceutasse politseivalitsusse (Guardia Civil) ja lasti veel samal päeval Maroko piiril vabaks. Operatsioon korraldati Hispaania mereväe ja õhuväe koostöös. Samal päeval saadeti saart valvama Hispaania Leegion.
Algas rahuvahendus USA riigisekretäri Colin Powelli juhtimisel. Maroko ja Hispaania nõustusid naasma endise olukorra juurde (status quo ante). Seejärel lahkusid Hispaania üksused Perejililt ja sellest ajast on saar inimtühi. Mõlemad pooled jälgivad saart hoolikalt ja sisuliselt on see eikellegimaa.
Hispaaniale kuulub Maroko rannikul arvukalt asulaid ja pisisaari. Maroko nõuab jätkuvalt kõigi nende üleandmist enesele. Hispaania valitsus nägi Perejili saare kriisi Maroko katsena kontrollida Hispaania võimet neid kaitsta.
Grameen Bank

Grameen Bank (bengali keeles গ্রামীণ বাংক) on 1983. aastal Bangladeshis loodud ettevõte, mis annab vaesunutele tagatiseta väikelaenu.
Ettevõte on 2006. aastal saanud seni ainsa äriettevõttena Nobeli rahuauhinna. Auhinda jagas pangaga panga asutaja Muhammad Yunus.
Troitsk (Moskva)

Troitsk on asula Venemaal Moskva haldusalas, Troitski ringkonna keskus. 2012. aastani kuulus Moskva oblastisse. Asub 37 km Moskva kesklinnast edelas.
Linn liideti 1. juulist 2012 halduslikult Moskvaga.
Juliusz Słowacki

Juliusz Słowacki (4. september 1809 Krzemieniec, Poola kuningriik, Vene keisririik – 3. aprill 1849 Pariis) oli poola romantiline luuletaja ja näitekirjanik.
Słowacki sündis Volõõnias, mis tollal kuulus Vene keisririiki ja tänapäeval Ukrainasse. Tema isa Euzebiusz Słowacki oli aadlik, aga töötas kohalikus lütseumis kirjandusajaloo, retoorika, poeesia ja poola keele professorina. 1811 võttis ta vastu retoorika ja poeesia kateedri juhataja koha Vilniuse ülikoolis, aga suri juba 1814. Poisi kasvatas üles ema Salomea Słowacka, kes oli samuti aadlik, aga tema päritolu on teadmata, teda on peetud nii juudiks kui ka armeenlaseks. 1818. aastal abiellus ema meditsiiniprofessor August Bécuga ja pidas kodus kirjanduslikku salongi.
Słowacki oli viljakas kirjanik. Kuigi ta suri 39-aastaselt, anti tema kogutud teosed välja 17 köites. Tema teoste hulka kuuluvad 25 näidendit ja 253 luuleteost. Ta kirjutas paljudes žanrides: näidendeid, lüürilisi poeeme, kirjanduskriitikat, kirju ja mälestusi, kahe romaani katkendid ja poliitilise pamfleti. Teda peetakse tänapäeva poola näitekirjanduse isaks. Ta oli ka tõlkija. Tema kirju emale loetakse kõige kaunimate kirjade hulka kogu poola kirjanduses. Kuigi ta kirjutas põhiliselt poola keeles, leidub üksikuid teoseid ka prantsuse keeles.
Paljud tema teosed avaldati postuumselt ja sageli meelevaldsete pealkirjade all, sest Słowackil ei olnud tavaks oma teoseid pealkirjastada.
Słowacki teosed on romantilised. Need kasutavad fantastilisi elemente, müstikat ja sümbolismi ning käsitlevad Poola ajalugu, poolalikkuse olemust ja suhteid ülejäänud maailmaga. Słowacki kasutas rikast ja leidlikku sõnavara, sealhulgas palju uudissõnu. Lisaks uutele sõnadele andis ta olemasolevatele sõnadele uusi tähendusi. Paljud tema tegelased kannavad nimesid, mille ta ise leiutas, näiteks Kordian.
Tema tuntumad teosed on näidendid "Balladyna" ja "Kordian". Eesti keeles ilmus 1959. aastal Ain Kaalepi ja Aleksander Kurtna tõlkes Słowacki ajalooline värssdraama "Maria Stuart" (Loomingu Raamatukogu nr 46, Ajalehtede-Ajakirjade Kirjastus).
Gérard de Nerval

Gérard de Nerval [žer'ar dö nerv'al] (pseudonüüm, õieti Gérard Labrunie [labrün'i]; 22. mai 1808 Pariis – 26. jaanuar 1855 Pariis) oli prantsuse romantiline luuletaja, esseist ja tõlkija. 
Goethe "Fausti" tõlkimine prantsuse keelde 1828. aastal tõi talle tuntuse tõlkijana.
Tema luulet iseloomustab romantiline deism.
46-aastaselt tegi ta enesetapu.
John Field

John Field (u 26. juuli 1782 Dublin, ristiti 5. septembril 1782 – 23. jaanuar 1837 Moskva) oli iiri pianist ja helilooja.
Ta sündis musikaalses peres ja sai alghariduse Dublinis. Varsti kolis pere Londonisse, kus Field õppis Muzio Clementi juures. Temast sai tuntud ja nõutud kontsertpianist.
Koos õpetajaga lahkus ta 1802. aastal Londonist. Nad külastasid Pariisi, Viini ja Peterburi. Venemaa pealinn avaldas Fieldile sellist muljet, et ta otsustas sinna jääda. Clementi lahkus 1803. aasta juunis, aga enne seda organiseeris endale Narvas kõrgepalgalise ametikoha ja jättis siis Fieldi enda asetäitjaks, et see võiks sama suurt tasu oma töö eest vastu võtta. 
Field käis sageli kontserditurneedel, esinedes aeg-ajalt koos vastasutatud Peterburi filharmooniaga. 1805. aastal käis ta kontserditurneel Baltimaades ja 1806. aastal esines ta esimest korda Moskvas. Sama aasta lõpul hakkas Clementi Venemaal Fieldi heliloomingut avaldama ja nähtavasti andis ta Fieldile klaveri tema teoste avaldamise õiguse tasuks. 1807. aastal koliski Field Moskvasse ega külastanud Peterburi enne 1811. aastat, kuid samas ka ei loobunud oma korterist Vassili saarel.
1810. aastal abiellus Field prantsuse pianisti Adelaide Percheroniga, kes oli tema endine õpilane. 1819. aastal sündis abielust poeg Adrien. Lisaks sündis Fieldil 1815. aastal abieluväline poeg Leon Charpentier, kes hiljem kasutas Leon Leonovi nime. Mõlemast pojast said muusikud: Adrienist pianist ja Leonist laulja (tenor).
Aastatel 1811–1821 elas Field Peterburis. Sel perioodil oli ta väga viljakas ja sai jõukaks, nii et 1819. aastal oli tal võimalik keelduda Vene keisri õukonnapianisti kohast. Tema elustiil ja käitumine muutusid üsna ekstravagantseks. 1821 andis Field koos abikaasaga Moskvas viimased ühised kontserdid, seejärel jättis Adelaide oma mehe maha, võttis poja kaasa ja alustas soolokarjääri, mis aga osutus edutuks. Field jäi elama Moskvasse, kirjutades ja esitades järjest uut muusikat. Kuid alates 1823. aastast muutus tema kontserditegevus harvemaks.
1820. aastate lõpul haigestus Field jämesoolevähki. 1831. aasta septembris sõitis ta Londonisse seda ravima ja talle tehti operatsioon. Field jäi Inglismaale, andes kontserte Londonis ja Manchesteris. 1832. aasta märtsis suri Muzio Clementi ja Field käis tema matustel. Seejärel alustas ta uut kontserdireisi Euroopas, kuid ei saavutanud enam endist edu. See võis olla seotud haigusega, näiteks Napolis viibis ta üheksa kuud (1834–1835) haiglas. Seal kohtus ta oma metseenidega Venemaalt ja nende mõjul sõitis Venemaale tagasi. Viimase kontserdi andis ta 1836. aasta märtsis Moskvas ja suri aasta hiljem samas kopsupõletikku.
Fieldi klaverimängust ja loomingust said mõjutust mitmed tuntud heliloojad, teiste seas Frédéric Chopin, Johannes Brahms, Robert Schumann ja Franz Liszt. Tänapäeval on ta tuntud kui nokturni looja.
Gustav Mann

Gustav Mann (20. jaanuar 1836 Hannover – 22. juuni 1916 München) oli saksa botaanik.
Aastal 1859 asus ta tööle aednikuna Kew' botaanikaaias. Botaanikaaia direktor William Hooker saatis ta peagi William Balfour Baikie Nigeri jõe ekspeditsiooni liikmena Lääne-Aafrikasse, kust ta saatis botaanikaaiale tuhandeid väärtuslikke taimeeksemplare.
Manni Kameruni mäe uurimisretke kirjeldab Richard Burton oma raamatu "Abeokuta and the Camaroon Mountains" teises osas. Mann ja Burton olid esimesed Kameruni mäe tipu vallutanud eurooplased.
Aastal 1863 abiellus Mann Mary Anne Stovelliga.
Pärast Aafrikast lahkumist suundus ta Indiassse Darjeelingi piirkonda, kus kogus eelkõige sõnajalgtaimi. Aastal 1891 pöördus ta tagasi kodumaale pensionipõlve veetma ja asus elama Münchenisse.
Manni järgi on nime saanud muu hulgas 349 taimeliiki, käpaliste perekond "Manniella" ja piimalilleliste perekond "Manniophyton". 
Tema kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend G.Mann.
Dudley Moore

Dudley Stuart John Moore (19. aprill 1935 London – 27. märts 2002 Plainfield, New Jersey) oli inglise näitleja, koomik ja muusik.
William Hooker

Sir William Jackson Hooker (6. juuli 1785 – 12. august 1865) oli inglise botaanik.
Hookeri esimene uurimisretk oli 1809. aastal tehtud ekspeditsioon Islandile. 1814. aastal kogus ta taimi Prantsusmaal, Šveitsis ja Itaalias.
1820. aastal sai ta Glasgow' ülikooli botaanikaprofessoriks. Muu hulgas aitas ta rajada Glasgow' botaanikaaeda. 1826. aastast oli ta väljaande Curtis's Botanical Magazine toimetaja.
1841. aastal sai temast Kew' botaanikaaia esimene direktor. Pärast William Hookeri surma sai tema järglaseks direktori ametis tema poeg Joseph Dalton Hooker.
William Hookeri kirjeldatud taksonitele lisatakse autorilühend Hook.
Spiridione Gambardella

Spiridione Gambardella (umbes 1815 – 1886) oli Suurbritannia maalikunstnik.
Jorma Hynninen

Jorma Kalervo Hynninen (sündinud 3. aprillil 1941 Leppävirtas) on soome ooperilaulja, bariton.
Aastatel 1966–1971 õppis ta Sibeliuse Akadeemias; 1970–1990 töötas Soome Rahvusooperis, 1984. aastast oli ooperi kunstiline juht.
Aastatel 1980–1991 oli ta Joensuu laulufestivali kunstiline juht, 1993–2002 Savonlinnan ooperifestivali kunstiline juht ning 1997–2003 Sibeliuse akadeemia lauluprofessor. 
Ta on esinenud rohkem kui 60 ooperirollis, sealhulgas maailma kuulsamatel ooperi- ja kontserdilavadel.
2005. aastal sai ta professori aunimetuse.
Zaraisk

Zaraisk on linn Venemaal Moskva oblastis.
Linn asub 162 km Moskvast kagus. 2010. aastal oli elanike arv 24 648.
Bronnitsõ

Bronnitsõ on linn Venemaal Moskva oblastis.
Linn asub 55 km Moskvast kagus. 2010. aastal oli elanike arv 21 102.
Dedovsk

Dedovsk on linn Venemaal Moskva oblastis.
Linn asub 38 km Moskvast läänes. 2010. aastal oli elanike arv 29 280.
Koonddokument

Koonddokument on raamatupidamiskohustusliku majandusüksuse raamatupidamises üheliigiliste algdokumentide põhjal koostatav dokument. 
Koonddokument võib olla ka koguv koonddokument, kus algdokumendid registreeritakse nende koostamise järjekorras ning mis sisaldab iga algdokumendi andmeid. Koonddokument võib aga olla ka rühmitusdokument, näiteks kantakse koonddokumendile rühmitatud transporditeenuse kuludokumentide andmed.
Sextus Pompeius (täpsustus)

Sextus Pompeius on olnud mitme tuntud isiku nimi: