tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aleksandr Žolkovski

Aleksandr Žolkovski (Александр Константинович Жолковский, Alexander Zholkovsky, sündinud 8. septembril 1937 Moskvas) on vene lingvist ja kirjandusteadlane. 
Ta osales ka Tartu-Moskva semiootikakoolkonna tegevuses.
Ta emigreerus Nõukogude Liidust 1979. aastal, alates aastast 1980 elab ja töötab Ameerika Ühendriikides.
Ben Gurioni rahvusvaheline lennujaam

Ben Gurioni rahvusvaheline lennujaam (heebrea keel: נמל התעופה הבינלאומי בן גוריון; araabia: مطار بن گوریون الدولي), mida tavaliselt nimetatakse Ben Gurioni lennujaamaks (IATA: TLV, ICAO: LLBG) või Natbag (נתב"ג), on peamine rahvusvaheline lennujaam Iisraelis ja on riigi kõige reisijate rohkeim lennujaam.
Lennujaam on nimetatud Iisraeli esimese peaministri David Ben-Gurioni järgi, lennujaam on El Ali, Israir Airlinesi, Arkia, Upi ja Sun D'Or'i kodulennujaam.
Antero Wareliuse auhind

Antero Wareliuse auhind on Soome kirjandusauhind, mida igal aastal annab välja organisatsioon Suomen tietokirjailijat. Auhinda antakse alates 1985 ja teaduskirjanikule. 
Auhinna suurus on 12 000 eurot. 
Auhind on nimetatud soome kirjaniku ja vaimuliku Antero Wareliuse (1821–1904) auks.
Lessovski

Lessovski (vene keeles "Лесовский") oli vene aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Lessovskid põlvnesid Venemaa kindralfeldmarssali vürst Nikolai Vassiljevitš Repnini (1734−1801) abieluvälisest suhtest Anastassija Nikolajevna Neledinskaja-Meletskajaga (sündinud Golovina) (1754−1803). Suguvõsa kustus 1884. aastal.
Trahv

Trahv ehk rahatrahv on rahanõue, mis määratakse karistusena haldusõigusrikkumise või kuriteo eest. Trahvida võib füüsilist ja juriidilist isikut ning ka juriidilise isiku esindusõiguslikke isikuid. Trahvile lisaks võib kohus määrata lisakaristuse, näiteks võib joobes juhtinud isikule määrata lisakaristuseks aresti või juhtimisõiguse äravõtmise. 
Trahvide suurus Eestis.
Eestis võib kohus või kohtuväline menetleja määrata füüsilisele isikule väärteo eest trahvi, mis on 3–300 trahviühikut, ning juriidilisele isikule trahvi, mille suurus on 100 – 400 000 eurot. Rahatrahve makstakse trahviühikutes, mille suurus on 2018. aasta seisuga 4 eurot. Trahvide suurused ei ole alati universaalsed ning seaduses on kirjas vaid trahvide ülemmäärad.
Trahvi vaidlustamine.
Isik, kellele trahv on tehtud, saab seda vaidlustada. Selleks peab 15 päeva jooksul alates trahvimääruse kättetoimetamisest esitama trahvimääruse peale määruskaebuse. Kohtumääruse peale määruskaebuse esitamise eest tuleb tasuda riigilõivu 50 eurot, kuid mõnes olukorras, näiteks kohtuvälise menetleja otsuse vaidlustamisel, on määruskaebuse esitamine riigilõivuvaba.
Trahvi maksmata jätmine.
Trahvi maksmata jätmise korral saadetakse trahvimäärus kohtutäiturile ning sel juhul peab trahvi maksmata jätnud isik peale trahvisumma tasuma ka sundtäitmise kulud. Kui ka kohtutäituril ei õnnestu trahvi isikult sisse nõuda ehk rahatrahvi maksmise tähtaega ei järgita, rahatrahvi täitmise tähtaega ei ole pikendatud ja süüdlasel ei ole vara, millele sissenõuet pöörata, on sissenõudjal võimalus teha avaldus, et rahatrahv asendataks arestiga või trahvitava isiku nõusolekul ka ühiskondliku tööga. Kusjuures rahatrahvi kümnele trahviühikule vastab üks päev aresti ja ühele päevale arestile vastab üks tund üldkasulikku tööd.
Carl Edwin Wieman

Carl Edwin Wieman (sündinud 26. märtsil 1951 Corvallises Oregonis) on Ameerika Ühendriikide füüsik.
2001. aastal anti talle, Eric Allin Cornellile ja Wolfgang Ketterlele Nobeli füüsikaauhind Bose'i-Einsteini kondensaadiga seotud saavutuste eest.
Martin Perl

Martin Lewis Perl (24. juuni 1927 New York – 30. september 2014 Palo Alto) oli Ameerika Ühendriikide füüsik.
1995. aasta anti talle pool Nobeli füüsikaauhinda tau-leptoni avastamise eest.
Charles Kao

Charles Kuen Kao (hiina keeles 高錕; 4. november 1933 Shanghai – 23. september 2018) oli hiina füüsik.
Tal oli Hongkongi, Suurbritannia ja USA kodakondsus.
2009. aastal anti talle pool Nobeli füüsikaauhinda saavutuste eest kiudoptilistes rakendustes.
Douglas Osheroff

Douglas Dean Osheroff (sündinud 1. augustil 1945 Aberdeenis Washingtoni osariigis) on Ameerika Ühendriikide füüsik.
Tema isa William Osheroffi vanemad olid Venemaalt USA-sse tulnud juudid, ema Bessie Anne Ondovi vanemad slovaki immigrandid.
1996. aastal anti talle, David Morris Leele ja Robert Coleman Richardsonile Nobeli füüsikaauhind ülivoolavuse avastamise eest heelium-3-s.
Jüri Vene

Jüri Vene (30. juuli 1931 Läti – 31. märts 2012) oli eesti õpetaja ja koolijuht.
Õppis Valga 1. Algkoolis ja Holdre Koolis. 1949. aastal lõpetas ta Valga 1. Keskkooli reaalklassi. 1954. aastal lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli füüsikalise keemia eriala. 
1954. aastast töötas Tartu 5. Keskkooli keemiaõpetajana. 1959–1960 oli ta Tartu 8. Keskkooli õppealajuhataja.
Aastatel 1960–1972 oli ta Tartu 5. Keskkooli direktor, 1972–1976 Tartu linna haridusosakonna juhataja, 1977–1980 Tartu Linna Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe asetäitja hariduse, kultuuri, kehakultuuri ja tervishoiu alal. Aastatel 1980–1997 oli ta Miina Härma nimelise Tartu 2. Keskkooli (hiljem Miina Härma Gümnaasiumi) direktor, seejärel sama kooli keemiaõpetaja.
Ta oli Eesti Õpetajate Liidu juhatuse liige selle loomisest alates ja Eesti Keemiaõpetajate Liidu asepresident, õpetajate atesteerimise komisjoni aseesimees.
David Morris Lee

David Morris Lee (sündinud 20. jaanuaril 1931) on Ameerika Ühendriikide füüsik.
1996. aastal anti talle, Douglas Osheroffile ja Robert Coleman Richardsonile Nobeli füüsikaauhind ülivoolavuse avastamise eest heelium-3-s.
Basel I

Basel I või Baseli kapitalikokkulepe on Baseli Pangajärelevalve Komitee (BCBS) välja töötatud rahvusvaheliste pangandusnormide kogum, milles on sätestatud finantsasutuste minimaalsed kapitalinõuded. Baseli kokkulepe võeti vastu 1988. aastal ja see jõustus G-10 riikide seas aastal 1992. Basel I on esimene rahvusvaheline kapitali adekvaatsuse standard maailmas ja selle on kasutusele võtnud rohkem kui 100 riiki. Praegu on Basel I asendamiseks välja töötatud uus raamistik Basel II.
Taust.
Baseli komitee, mis hiljem Basel I raamistiku vastu võttis, loodi 1975. aastal. See loodi otseseks vastuseks Herstatti panga intsidendile, kus Herstatt pank, mis vahendas ka Saksa marku ja USA dollareid, likvideeriti tehingus olevate dollarite kohaletoomise ajal. New Yorgi ja Saksamaa ajavahe ning seda arvestavate eeskirjade puudumise tõttu jäid Saksa pangad tellitud dollaritest ilma.
Pankade varade klassifitseerimise süsteem.
Basel I klassifitseerib pankade varad viide riskikategooriasse, mis on 0%, 10%, 20%, 50% ja 100%. 0% riskirühma kuuluvad sularaha ning OECD riikide keskpankade ja valitsuste võlg. Olenevalt deebitorist klassifitseerub avaliku sektori võlg 0%, 10%, 20%, 50% või 100% kategooriasse. Arengupankade, OECD panga ja alla ühe aasta vanune mitte-OECD pankade võlg on 20% riskikategoorias. 50% kategooria alla lähevad eluasemehüpoteegid ja 100% kategooriasse erasektori võlg, mitte-OECD pankade võlad, mille vanus on üle aasta, muud kinnisvaralaenud ja finantsinstrumendid. Basel I järgi peab igal pangal peale riskikategooriate arvesse võtmist olema vähemalt 8% ulatuses kapitali oma varade väärtusest.
Probleemid.
Kuna Basel I on suurel määral lihtsustatud, on seal väike riskitundlikkus ja regulatiivsed kapitalinõuded vastavad üha vähem turuosaliste tegelikele riskidele. Viimastel aastakümnetel on finantsturule tulnud ka palju uusi tooteid ja teenuseid, mistõttu ei vasta Basel I raamistik enam finantsturu tegelikele riskidele ja jätab ruumi regulatiivsele arbitraažile. Lisaks nõuab Basel I kapitali katet ainult tururiski ja krediidiriski jaoks, kuid jätab katmata mitmed muud olulised riskid.
Daniel Chee Tsui

Daniel Chee Tsui (hiina keeles 崔琦, pinyin "Cuī Qí"; sündinud 28. veebruaril 1939) on hiina päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik.
1998. aastal anti talle, Robert Laughlinile ja Horst Ludwig Störmerile Nobeli füüsikaauhind fraktsioonilise Halli kvantefekti avastamise ja seletamise eest.
Horst Ludwig Störmer

Horst Ludwig Störmer (sündinud 6. aprillil 1949) on saksa päritolu Ameerika Ühendriikide füüsik.
1998. aastal anti talle, Robert Laughlinile ja Daniel Chee Tsuile Nobeli füüsikaauhind fraktsioonilise Halli kvantefekti avastamise ja seletamise eest.
Kolmainutorn

Kolmainutorn, ka Troitski torn (vene keeles "Тро́ицкая ба́шня") on Moskva Kremli loodemüüri keskne väravatorn. 
Kirjeldus.
Kolmainutorn on praegu Kremli kõige kõrgem torn. Läheduses paikneva Aleksandri aia poolt on kõrgus tipus paikneva viisnurgaga 80,1 meetrit. 
Torni värava juurde viib Troitski sild, mida kaitseb Kutafja torn. Torni värav on peamine sissepääs Kremli külastajatele ning võimaldab Kremlist väljapääsu Novõi Arbati tänavale. 
Kolmainu tornis asuvad Venemaa presidendi orkestri harjutussaal, stuudio ja teised ruumid.
Ajalugu.
Torn ehitati itaalia arhitekti Aloisio da Milano juhendamisel aastatel 1494–1499. Varem kandnud ka Bogojavlenskaja, Znamenskaja ja Kuretnaja nime. Praeguse nime sai 1658. aastal tsaari käsul, sel ajal oli tornis ka vangla. Tornis paiknes kell, mis eemaldati 1812. aasta tulekahju järel.
1870. aastal ehitati torn osaliselt ringi, et kohandada see keiserliku õukonna arhiivi jaoks. Ümberehituse käigus eemaldati paljud algupärased arhitektuursed detailid.
Kolmainu torni värava kohal oli Jumalaema ikoon, mis sai kannatada 1917. aastal bolševike rünnaku käigus. Ikooni asukoht on praegu teadmata. Torni tipus oli varem Tsaari-Venemaa riigivapi kahepäine kotkas, mis asendati punase viisnurgaga 1935. aastal.
Pfaffenhofen (Tirool)

Pfaffenhofen on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 642 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 7 km².
1. jaanuaril 2016 elas seal 1096 inimest.
Vald paikneb 22 km Innsbruckist läänes ja 1,7 km Telfsist lõunas.
Küla on dokumentides esmamainitud 1197. aastal.
Pfons

Pfons oli vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asus 1043 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala oli 21,7 km².
1. jaanuaril 2016 elas seal 1219 inimest.
Vald paiknes 13,7 km Innsbruckist lõunas Wipptalis Silli jõe ääres.
Kuigi pole täpselt selge, kust küla nimi pärineb, on paika esmamainitud kui Phunzun 1030. aastal ja kui Phanes 1177. aastal. Olles varem Matrei am Brenneri osa, kuulutati Pfons 1811. aastal iseseisvaks.
2022. aastal liideti Pfons Matrei am Brenneri vallaga.
Ago Russak

Ago Russak (13. oktoober 1927 – 10. detsember 1991) oli eesti pianist ja muusikapedagoog.
1949. aastal lõpetas ta Tartu Muusikakooli klaveri erialal (Aleksandra Semm-Sarve õpilasena).
1954. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi (Bruno Luki klaveriklassis). 1974. aastal lõpetas ta kaugõppes Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal.
Aastatel 1954–1969 oli ta Tartu 1. Lastemuusikakooli direktor. Aastatel 1969–1991 oli ta Tartu Muusikakooli direktor ja klaveriõpetaja.
Isiklikku.
Tema tütar on Kadri Leivategija, pianist ja Tartu Heino Elleri Muusikakooli direktor.
Polling in Tirol

Polling in Tirol on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 615 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 4,97 km².
1. jaanuaril 2016 elas seal 1073 inimest.
Vald paikneb 17 km Innsbruckist läänes ja 7 km enne Telfsi.
Paika on esmamainitud 763. aastal nimega Pollinga.
Ranggen

Ranggen on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 826 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 6,97 km².
1. jaanuaril 2016 elas seal 1037 inimest.
Vald paikneb 12 km Innsbruckist läänes.
Paika on esmamainitud 1482. aastal nimega Fergen.
Ranggenis on 17 osa.
Reith bei Seefeld

Reith bei Seefeld on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 1180 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 17,4 km².
1. jaanuaril 2016 elas seal 1325 inimest.
Vald paikneb 12,3 km Innsbruckist loodes ja 3 km Seefeld in Tirolist lõunas.
Küla asutati aastal 1350. Sel ajal leiti kiviõli (ehk naftat) ja seda kasutatakse siiani tervendamise eesmärgil.
Rinn

Rinn on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 918 m kõrgusel merepinnast.
Valla pindala on 10,65 km².
1. jaanuaril 2016 elas seal 1826 inimest.
Vald paikneb 6 km Innsbruckist kagus.
Küla on dokumentides esmamainitud 1250. aastal nimega Runne.
Rum (Tirool)

Rum on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 621 m kõrgusel merepinnast. Valla pindala on 8,6 km². 1. jaanuaril 2016 elas seal 9048 inimest. Vald paikneb Innsbrucki idapiiril.
Pärast Teist maailmasõda, tänu Innsbrucki lähedusele ja Neu-Rumi tööstuspiirkonna arendamisele, mis asub linna olümpiaküla piirkonnas, on selle rahvaarv märkimisväärselt kasvanud ja see on saanud üheks rikkamaks omavalitsuseks riigis. Vanast linnakeskusest kõrgemal paiknev Hoch-Rum oli varasem areng ja see sisaldas erakliinikut.
Tänapäeval on Rum Innsbrucki funktsionaalne osa, jagades selle munitsipaalteenuseid ja transpordivõrku, kuid jõupingutused linnaga liitmiseks on siiani ebaõnnestunud.
Sankt Sigmund im Sellrain

Sankt Sigmund im Sellrain on vald ("Gemeinde") Austrias Tirooli liidumaal Innsbrucki ringkonnas. Vald asub 1513 m kõrgusel merepinnast.
Valla pindala on 102,3 km².
1. jaanuaril 2016 elas seal 169 inimest.
Vald paikneb 23,3 km Innsbruckist edelas, Sellraini oru sügavaimas osas.
Peamine sissetulekuallikas on taliturism.
Anu Ojaveer

Anu Ojaveer (sündinud 4. septembril 1941 Petseris) on eesti õpetaja ja kodu-uurija.
1974. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli geograafina.
Ta töötas Värska Keskkooli, hiljem Värska Gümnaasiumi geograafiaõpetajana. 1988. aastal sai õpetaja-metoodiku nimetuse.
Ta on tegelenud kodu-uurimisega ja juhendanud noori kodu-uurijaid.
Gasparone

 
"Gasparone" on Karl Millöckeri operett 3 vaatuses, Friedrich Zelli (õieti Camillo Walzel) ja Richard Genée libreto. 
Faktoloogia.
Esmaettekanne 26. jaanuaril 1884 Viinis Theater an der Wienis. Dirigeeris Karl Millöcker.
Rollide loojad: Maria Theresa Massa (Carlotta), Josef Joseffi (Erminio), Alexander Girardi (Benozzo), Alexander Guttmann (Sindulfo), Felix Schweighofer (Baboleno Nasoni), Rosa Streitmann (Sora).
Peamised osad: Carlotta (sop), Baboleno Nasoni (bass buffo), Erminio Saluzzo (ten), Sindulfo (ten), Luigi (kõneroll), Sora (sub), Zenobia (alt), Benozzo (ten).
Oli helilooja operetiloomingus viimane edukas töö. Kuni 1915. aastani lavastati Viini teatrites korduvalt. Võeti otsekohe lavastamisele Berliinis (Friedrich-Wilhelmstädtisches Theater) ja Londonis (Standard Theatre). Püsis aastakümneid repertuaaris Austrias, mitmes Saksamaa teatris, Budapestis, New Yorgis ja mujal. Viini Volksoper tõi 1933. aastal lavale Paul Knepleri muudetud libretoga ja Ernst Steffani ümberarranžeeritud muusikaga versiooni, mida esitati ka Berliinis. 1938. aastal muutsid teksti Eduard Rogat ja Paul Burkhardt. See faabula on tänapäeval saksa keelt kõnelevates maades ettekantavate uuslavastuste aluseks.
Eestis on teose lavastanud Estonia 1909 ja Vanemuine 1954.
Faabula (1938. aasta libreto järgi).
Tegevus toimub umbes 1820. aasta paiku Sitsiilias Siracusa ümbruses. Kohalik kõrts on salakaubavedajate peakorter. Politsei tähelepanu kõrvalejuhtimiseks, on nad välja mõelnud oma juhiks kellegi Gasparone, kes olevat süüdi kõigis ümbruskonnas toime pandud kuritegudes.
Krahv Erminio on Firenze kunstnik, kes on sisse võetud krahv Santa Croce abieluvälisest tütrest, leskkrahvinnast Carlottast. Salakaubavedajad lasevad lahti jutu, et Carlottalt on teekonnal läbi metsa midagi röövitud. Carlotta ei kinnita seda. Politseipealik Babolen Nasoni della Paciolla käib pidevalt jälitusretkedel, et Gasparonet tabada, kuid tema ettevõtmisi ei saada edu. Ta kahtlustab, et krahv Erminio ongi Gasparone. Politseipealik on seda enam Erminio ründamisest huvitatud, et tahab oma poega Sindulfot Carlottaga paari panna.
Sindulfo aga on huvitatud restoran Meduusi omaniku ja salakaubasmugeldaja Benozzo noorest abikaasast Sorast. Pärast keerulisi intriige, suuri segadusi ja ebaõnnestumisi tabada Gasparone on politseipealik Nasoni sunnitud alla andma. Ta ei suuda takistada krahvi suhteid Carlottaga. Ka Benozzo asub oma naise eest võitlema, võtab Sindulfo vangi ja hoiab teda koopas kinni. Lõpuks selgub, et Gasparone on väljamõeldud kuju ja Erminio vabaneb kahtlustest. See võimaldab tal Carlottaga abielluda.
Leah Goldberg

 
Leah Goldberg (ka Lea Goldberg; 29. mai 1911 Königsberg, Saksamaa – 15. jaanuar 1970 Jeruusalemm, Iisrael) oli viljakas heebreakeelne kirjanik, näitekirjanik, tõlkija ja kirjandusteadlane, keda tänapäeval peetakse Iisraeli kirjanduse klassikuks.
Goldbergi perekond elas Leedus Kaunases, kus ta õppis heebreakeelses juudi koolis. Leah Goldberg kaitses doktorikraadi Berliini ja Bonni ülikoolides semiidi keelte ja saksa keele alal ning emigreerus 1935. aastal Iisraeli. Seal liitus ta Ida-Euroopa päritolu heebrea luuletaja rühmitusega Yakhdav, mida juhtis Avraham Shlonsky. Nende luulet iseloomustas lähedus sümbolismile, eriti vene akmeismi mõju; samas vastandusid nad heebrea luulestiilile, mida kasutas vanem põlvkond, eriti Haim Nachman Bialik.
Ta töötas keskkooliõpetajana ja toimetajana heebreakeelsetes ajalehtedes Davar ja Al HaMishmar. Samuti toimetas ta lasteraamatuid kirjastuses Sifriyat Po'alim, kirjutades samal ajal teatri- ja kirjanduskriitikat. 1954. aastal sai temast kirjanduslektor Jeruusalemma Heebrea Ülikoolis, 1957. aastal vanemlektor ning 1963. aastal professor ja võrdleva kirjandusteaduse osakonna juht.
Leah Goldberg kirjutas heebreakeelset luulet, näidendeid ja lastekirjandust. Tema lasteraamatuist on kujunenud heebreakeelse lastekirjanduse klassika. 1946. aastal ilmus Goldbergi esimene romaan, mis oli suuresti autobiograafiline. Osates soravalt seitset keelt, tõlkis Goldberg heebrea keelde kirjandust vene, leedu, saksa, itaalia, prantsuse ja inglise keelest. Suurteoseks tema tõlgete seas kujunes Lev Tolstoi romaan "Sõda ja rahu", kuid silmapaistvad olid ka tema tõlked Rainer Maria Rilke, Thomas Manni, Anton Tšehhovi, Anna Ahmatova, Shakespeare'i ja Petrarca teostest, millele lisandus hulk laste- ja aimekirjandust. 1949. aastal pälvis Leah Goldberg Ruppini auhinna.
Leah Goldberg ei abiellunud kunagi ning elas elu lõpuni koos emaga, algul Tel Avivis ja hiljem Jeruusalemmas. Ta suitsetas ohtralt ning suri lõpuks rinnavähki. Postuumselt anti talle Iisraeli auhind, mille Leah' asemel võttis vastu ta ema.
2011. aastal teatati, et Goldberg valiti nelja suure luuletaja hulka, kelle portreed pannakse Iisraeli paberrahadele (ülejäänud kolm olid Rachel Bluwstein, Shaul Tchernichovsky ja Natan Alterman). Tema portree on 2017. aastal väljalastud 100-seeklisel rahatähel (Iisraeli uus seekel).
Haridustöö eesrindlane

Rinnamärk "Haridustöö eesrindlane" oli Eesti NSV Haridusministeeriumi autasu.
Rinnamärgi "Haridustöö eesrindlane" põhimäärus kinnitati Eesti NSV Ministrite Nõukogu 20. augusti 1970 määrusega nr. 383.
Rinnamärgiga autasustati üldhariduskoolide ja Eesti NSV Haridusministeeriumi süsteemi kuulunud teiste asutuste töö­tajaid, kes "kauaaegse pedagoogilise tööga on saavutanud silmapaistvat edu laste õpetamises ja kommunistlikus kasvatamises ning vabariigi haridustöö organiseerimises." Rinnamärgiga võis autasustada ka teiste ministeeriumide ja keskasutuste ning nende allasutuste haridustöötajaid vastava ministeeriumi või keskasutuse taotlusel.
Rinnamärgiga autasustamise otsustasid Eesti NSV Haridusministeeriumi kolleegium ning Haridusala, Kõrgemate Koolide ja Teaduslike Asutuste Töötajate Ametiühingu Eesti Vabariikliku Komitee presiidium ühise otsusega.
Rinnamärk on avatud raamatu kujuline, mida vertikaalselt poolitab tulbi siluett, tulbi õiele toetub viieharuline täheke. Avatud raamatu lehtedel on poolkaares kiri "Haridustöö eesrindlane". Rinnamärk on valmistatud tombakist ja kaetud valge emailiga.
Koos rinnamärgiga anti autasustatule ka selle kandmise õiguse tunnistus.
Vukan Vuchic

Vukan R. Vuchic, serbiapäraselt Vukan Vučić, (serbia kirillitsas Вукан Вучић; sündinud 14. jaanuaril 1935 Belgradis Jugoslaavia Kuningriigis) on serbia päritolu Ameerika Ühendriikide transpordiplaneerimise ekspert ja urbanist.
Ta on 2010. aastast Pennsylvania Ülikooli transpordisüsteemide ning linna- ja regionaalplaneerimise emeriitprofessor. Tema uurimistöö on keskendunud linnatranspordi süsteemidele ja planeerimisele, samuti linnatranspordi poliitikale.
Vuchic on konsulteerinud Ameerika Ühendriikide Transpordiministeeriumi, Belgradi, Pekingi, Lima, Napoli, Philadelphia, Rooma ja Singapuri linnavõime, samuti suuri transiidiagentuure nagu Bay Area Rapid Transit (San Franciscos), Washington Metropolitan Area Transit Authority, New York City Transit Authority, Southeastern Pennsylvania Transportation Authority, Toronto Transit Commission ja Moskovski Metropoliten.
Ta on pidanud loengud enam kui 150 ülikoolis üle maailma. Tema raamatuid on tõlgitud jaapani, serbia, vene, hiina ja türgi keelde
Vuchic on Friedrich Lehneri medali esimene laureaat.
Haridus- ja töökäik.
Vukan Vučić lõpetas 1960. aastal Belgradi Ülikooli inseneridiplomiga. 1961. aastal emigreerus ta USA-sse.
Vuchic sai 1965. aastal California Ülikoolist Berkeleys magistrikraadi ("M.Eng.") ja 1966. aastal doktorikraadi ("Ph.D."). 1967. aastal sai ta Pennsylvania Ülikooli abiprofessoriks ja organiseeris seal transpordisüsteemide ("Transportation Systems Engineering") õppeprogrammi. Aastatel 1970–1975 oli ta kaasprofessor. 1975. aastal sai ta täisprofessoriks ja 1990. aastal tiitli "UPS Foundation Professor of Transportation". 2002. aastast oli ta ühtlasi linna- ja regionaalse planeerimise professor.
Ta on töötanud mitmes ülikoolis külalisprofessorina, sealhulgas "alma materis" Belgradi Ülikoolis (1970) ja Müncheni ülikoolis (1990).
Vuchic emeriteerus 2010. aastal. Ta kuulub Pennsylvania Ülikooli allüksuse School of Engineering elektro- ja süsteemitehnika ("Electrical and Systems Engineering") osakonda.
Isiklikku.
Vuchic sai USA kodakondsuse 1968. aastal.
Ta on muusikahuviline. Spordihuvilisena on ta harrastanud mägironimist, ujumist ja lauatennist. Ta valdab hästi serbia-horvaadi, inglise ja saksa keelt. Enam-vähem rahuldavalt suhtleb ta vene, prantsuse ja hispaania keeles.
Doktorikraadi on saanud ka Vuchici abikaasa Radmila Vuchic ja üks neljast lapsest (Boris).
Bajadeer

"Bajadeer" (saksa k. "Die Bajadere") on Imre (Emmerich) Kálmáni operett kolmes vaatuses Julius Brammeri ja Alfred Grünwaldi libretole.
Esmaettekanne toimus 23. detsembril 1921 Viini Carl-Theateris. Esimesed osatäitjad olid Louis Treumann (Radjami), Christl Mardayn (Odette), Louise Kartousch (Marietta), Ernst Tautenhayn (Napoleon). 
Opereti käekäik.
Operett oli kohe väljatulekul väga edukas. Seda mängiti kõikjal operetimeelses Euroopas. Teos erineb tunduvalt maestro varasemast loomingust, näiteks puudub sellest tema kõikide muude operettide kindel osa tšaardaš. Ungaripäraste meloodiate asemel on kasutatud tolle aja moodsat muusikat. Subretipaar tantsib "shimmy"'t, domineerivad moetantsud aeglane valss, fokstrott ja aeglane fokstrott. Tegemist on õieti klassikalise opereti paroodiaga, mis sisaldab India müstikat ja erootikat. India vürstidel ja printsidel oli koloniaalvõimu ajal kombeks käia Euroopas meelt lahutamas.
Tegelased.
Radjami von Lahore (tenor), Odette Darimonde (sopran), Napoleon St. Cloche (tenor), Louis Philippe La Tourette (bass), Marietta La Tourette (sopran), Pimprinette (bufo), kolonel Parker (bufo). 
Faabula.
Tegevus toimub kahe maailmasõja vahel Pariisi Châtelet' teatris, prints Radjami palees ja hotelli baaris. Lahore'i troonipärija prints Radjami on Pariisis aega surnuks löönud juba 15 aastat. Ta pole südametemurdja ega seltskonnalõvi, kuid temast räägitakse meelsasti Pariisi kõrgemas seltskonnas. Prints kohtub operetistaar Odette Darimonde'iga, kelle ta tahab esialgu võita käigult, kuid see ei õnnestu. Siis võtab prints appi meheliku võlumiskunsti ja on tunduvalt edukam.
Pariisi kõrgemat seltskonda esindavad markii Napoleon St. Cloche, šokolaadivabrikant Louis Philippe La Tourette ja tema abikaasa Mariette. Nemad hoolitsevad intriigide ja lõbusa meelelahutuse eest. 
Odette pole aga tavaline primadonna, vaid laia silmaringiga daam, kes lõpuks kiindubki Radjamisse. Selgub, et Odette on hoopis Euroopasse sattunud India templitantsijanna, bajadeer Leilo Rahi. Bajadeeri ülesanne on ameti poolest lummata mehi. Prints Radjami armub Odette'i. Seejärel rullub lahti sentimentaalne armastuslugu. Lõpuks viib prints Odette'i tagasi kodumaale. 
Lavastused Eestis.
Eestis on "Bajadeeri" lavastatud kuus korda neljas teatris: Estonias 1924, 1936 ja 1957; Vanemuises 1929 ja 2001; Kandles 1930; Ugalas 1930.
Huulkaru

Huulkaru ehk ("Melursus ursinus") on Hindustani poolsaarel elav karulaste sugukonda kuuluv liik.
Huulkarud võivad kasvada kuni 1,8 meetrit pikkuseks. Neil on paksud sassis kasukad, pikad sirpjad küünised, suured kõrvad ja nn 'ripakil' mokk, mis võimaldab neil urgudest termiite kätte saada. 
Huulkarud toituvad peamiselt termiitidest, mesilaste kolooniatest ja puuviljadest. Nad võivad toituda ka väikestest kiskjatest, kes nende territooriumit ründavad.
Emased huulkarud kannavad oma poegi ehk on tiined kevadel ja varasuvel ning poegivad talvel. 
Huulkarud on ohustatud liik.
Kermode karu

Kermode karu ("Ursus americanus kermodei") on baribali alamliik, kes on läbi teinud geenimuutuse. Neid leidub piiratud maa-alal Kanadas Briti Columbia provintsis.
Valgekarvalistel karudel on tumedat värvi sugulaste ees üks suur eelis – nende heleda karva tõttu on neil kergem kala püüda. 
Välimus ja kehaehitus.
Neil on kehv nägemine, aga väike terav koon ja ninasõõrmed tagavad neile üliterava lõhnataju. 
Täiskasvanud emasloomade tüvepikkus on 130–190 sentimeetrit ning kehamass 50–180 kilo. Isasloomad on aga suuremad ja kaaluvad mõnikord rohkem kui 200 kilo. Tagajalgadele tõustes küünib nende pikkus 250–275 sentimeetrini.
Karvastiku värv varieerub alates oranžist, kastanpruunist, kuldsest ja helekollasest kuni sinakashallini, mõned karud võivad olla ka musta-pruuni-valgelaigulised.
Käitumine.
Kermode karud võivad näida sõbralikud, armsad ja lustakad, aga tegelikult võivad nad olla, nagu kõik karud, ettearvamatud ja ohtlikud.
Kilehall

Kilehall on ennekõike sportimiseks mõeldud tugevast kiletaolisest materjalist(n. PVC) hoone/ehitis. Oma täismõõtmetes kuju võtmiseks vajab kilehall ventilaatorite poolt tekitatud siserõhku. Ehk lihtsamini öeldes, hoone meenutab õhupalli, mille rõhku tuleb õhukadude tõttu alaliselt juurde lisada.
Aaspere Põhikool

Aaspere Põhikool oli põhikool Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Aaspere külas. Kool suleti 2007.
Kooli viimane direktor oli Samuel Golomb.
Maalides head

"Maalides head" on heategevusprojekt, kus Eesti avaliku elu tegelased maalivad heategevuseks maali, mis pannakse oksjonile ja saadud tulu annetatakse heategevuseks.
Projekti eestvedajad on kolm noort: Marianne Tamm, Annabell Sarapuu ja Maarja-Liis Uri. Projekt sai alguse aastal 2016, kui tüdrukud olid vaid 15-aastased.
Projekti eesmärgiks on aidata lapsi, kes on haiged ja peavad juba väga noorelt veetma päevi haiglas või ravimeid võttes. Läbi selle projekti toetatakse Minu Unistuste Päeva organisatsiooni, et nemad saaksid aidata rohkem laste unistusi täide viia. Projekti eestvedaja Marianne Tamm on ise vabatahtlik Minu Unistuste Päevas. 
Teiseks oluliseks eesmärgiks on olla eeskujuks Eesti noortele, näidata oma tegevusega, kuidas on võimalik teha ise midagi põnevat ning juhtida tähelepanu sellele, mis toimub meie ühiskonnas lastega, kes vajavad oma ellu rohkem rõõmu ja hingejõudu.
Igal aastal on toimunud näitus-kontserdid, mis lõpevad tehtud tööde oksjoniga. 2016. aastal toimus näitus Kultuurikatlas, kus esinesid Kaire Vilgats, Dagmar Oja, Annabel Guitar, Mikk Kaasik ja Marilyn Jurman. 2017. aastal toimus näitus Wabaduse kohvikus, kus esinesid Liina Ariadne Pedanik ja Gertu Pabbo.
2016. aastal annetati Minu Unistuste Päevale. 2017. aastal annetati Minu Unistuste Päevale ja Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liidule. 2018. aastal annetatakse Minu Unistuste Päevale.
2017. aastal sai "Maalides head" projekt Seitsmeste uhkuse tiitli.
Osalejad.
Maalinud on: Mick Pedaja (2016), Põhja Tallinn (2016), Kaire Vilgats (2016), Kätlin Hallik (2016), Maia Vahtramäe (2016), Kristel Aaslaid (2016), Elina Born (2016), Tanja Mihhailova-Saar (2016), Keili Sükijainen (2016), Jekaterina Novosjolova (2016), Mari Jürjens (2016), Karl Gustav Adamsoo (2016), Tõnis Niinemets (2016), Annabel Guitar (2016), Marilyn Jurman (2016), Martti Hallik (2016), Suvesangarid (2016), Silver Kaljula (2016), Indrek Ventmann (2016), Padjaklubi (2016), Liina Ariadne Pedanik (2017), Inga Lunge (2017), Ivo Linna (2017), Anni Rahula (2017), Liis Lemsalu (2017), Lenna Kuurmaa (2017), Gertu Pabbo (2017), Birgit Sarrap (2017), Helen Adamson (2017), La La Ladies (2017), Lauri Liiv (2017), Rasmus Rändvee (2017), Grete Paia (2017), Märt Avandi (2017), Perekond Meikarid (2017), Juss Haasma (2017).
Puskariajajad

"Puskariajajad" on 1961. aastal valminud Nõukogude Liidu lühikomöödiafilm. Stsenaariumi on kirjutanud ning filmi lavastanud Leonid Gaidai. Film kuulus ühena neljast 1961. aasta filmialmanahhi "Komöödiafilmide kogumik". 
See oli teine film, milles olid tegelasteks sulid Truss, Balbess ja Bõvalõi. Seda kolmikut kehastades said näitlejad Georgi Vitsin, Juri Nikulin ja Jevgeni Morgunov üleliidulise populaarsuse. Enne võtete algust oli kahevahel Morgunov, kes tahtis nüüd juba suuremat filmi ja tõsisemat rolli. Kuid ta räägiti ära ja uus film võis rahva rõõmuks jõuda ekraanidele. Laul puskariajajatest ("Самогонщики") on aga sellest filmist peale vene "evergreen".
Sisu.
Film kujutab kolme sõbra – Trussi, Balbessi ja Bõvalõi – askeldusi metsamajakeses. Põhiline tegevus on puskari ajamine müügiks. Ettevõtmine kulgeb edukalt. Pärast töötegemist tuleb tahtmine omavalmistatud toodangut proovida, mida on terve riiulitäis. Siis tahetakse nalja heita oma koerakese Barbossi üle. Talle antakse puskarisse kastetud suhkrutükke. Koer heidab magama. Napsised mehed teevad üksteise kulul nalja, veiderdavad ning käivad maja ümber oletatavat miilitsakontrolli otsimas. Koer on vahepeal üles tõusnud ning ajab maha riiulitäie puskaripudeleid. Seejärel tirib ta puskariaparaadist välja jahutuse spiraaltoru ja jookseb sellega metsa. Kolmik alustab talvises metsas suuskadel tagaajamist. Pärast mõningaid seiklusi jõutakse plankaia juurde. Sellest üle ronides selgub, et aia taga on miilitsajaoskond. Puskariajajad vahistatakse.
Don Diablo

Don Pepijn Schipper (sündinud 27. veebruaril 1980), esinejanimega Don Diablo, on Hollandi DJ, produtsent, muusik, laulja ja laulukirjutaja Coevordenist. 
Ta on ka plaadifirma Hexagon asutaja.
Teadusmarss

Teadusmarss (inglise keeles March for Science) on rahvusvaheline väliürituste sari ja kodanikualgatus, mis sai alguse Ameerika Ühendriikidest 2017. aastal. 
Kodanikualgatuse eesmärk on rõhutada teaduse rolli tänapäeva ühiskonnas ja teadmistepõhiste otsuste tähtsust poliitikas. Esimene väliüritus toimus 22. aprillil 2017 Washingtonis ja veel 600 linnas (sh Helsingis, Stockholmis) üle maailma. Tallinnas toimus selle raames teaduspoliitikaseminar Eesti Teaduste Akadeemias.
2018. aasta rahvusvaheline Teadusmarss toimus 14. aprillil. Eestis liikusid Teadusmarsil osalejad Eesti Kunstiakadeemia uue maja (Põhja pst 7) juurest Toompeale Lossi platsile, kus peeti avalikke kõnesid. Ürituse korraldasid Eesti Noorte Teaduste Akadeemia, teadlased ja teadushuvilised. Ürituse koordinaatoriteks on Els Heinsalu (Eesti Noorte Teaduste Akadeemia) ja Andi Hektor (Eesti Füüsika Selts).
2019. aasta rahvusvaheline Teadusmarss toimus 4. mail. Eestis Teadusmarss toimus Tartus, osalejad liikusid Rüütli tänava algusest Haridus- ja Teadusministeeriumi hoone ette, kus peeti avalikke kõnesid. Ürituse koordinaatoriks oli Mare Vahtre ja Bioteaduste Üliõpilaste Selts.
Petar Kehayov

Petar Kehayov (sündinud 22. mail 1972) on Bulgaaria päritolu fennougrist, Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte professor.
Haridus.
Ta lõpetas 1990. aastal Sofias Vasil Levski nimelise keskkooli ning õppis aastail 1992–1994 ajalugu Sofia Ülikoolis. 1994. aastal asus ta õppima eesti keelt (võõrkeelena) Tartu Ülikooli, aastail 1997–1998 oli vahetusüliõpilane Soomes Oulu Ülikoolis. 
Ta kaitses 2000. aastal Tartu Ülikoolis bakalaureusetöö teemal "Deminutiivtuletus eesti ja soome keeles", 2003. aastal magistritöö teemal "Grammatiline evidentsiaal Balkani ja Balti areaali keeltes" ning 2008. aastal doktoritöö teemal "An areal-typological perspective to evidentiality: the cases of the Balkan and Baltic linguistic areas" (juhendaja Mati Erelt). 2016. aastal habiliteerus ta Saksamaal Müncheni Ludwig Maximiliani Ülikooli juures.
Aastail 2005–2006 oli ta külalisuurija Belgias Antwerpeni Ülikoolis, aastail 2011–2013 Alexander von Humboldti Fondi järeldoktor Saksamaal Regensburgi Ülikoolis.
Töökäik.
Petar Kehayov töötas aastail 2003–2016 Tartu Ülikoolis, alates 2017. aasta maikuust on tema töökohaks Leibniz-Institut für Ost- und Südosteuropaforschung Saksamaal Regensburgis. 2022. aasta sügisest töötab taas Tartu Ülikoolis ning ta valiti 16. detsembril 2022 Tartu Ülikooli läänemeresoome keelte professoriks.
Mustlasparun

"Mustlasparun" (saksa keeles "Der Zigeunerbaron") on Johann Strauss II operett kolmes vaatuses Ignaz Schnitzeri libreto järgi, mis põhines Mór Jókai romaanil "Szaffi" (1883). 
Faktoloogia.
Esmaettekanne toimus 24. oktoobril 1885 Viini Theater an der Wienis. 
Osatäitjad: Alexander Girardi (Zsupán), Karl Streitmann (Barinkay), Ottilie Collin (Sáffi), Carl Adolf Friese (Carnero), Karoline Reisser (Arsena), Therese Schäfer (Mirabella), Josef Josephi (Homonay). Dirigeeris Johann Strauss II.
"Mustlasparun" esietendus päev enne helilooja 60. sünnipäeva ja oli väga menukas. Teos püsis kuni 1903. aastani kolme uuslavastusega sama teatri mängukavas. 18 aasta jooksul mängiti seda seal üle 300 korra. Teos võeti varsti pärast väljatulekut mängukavva ka Münchenis, Budapestis, New Yorgis, Berliinis, Pariisis, Sydneys, Londonis, Stockholmis, Kopenhaagenis jm. 
Straussi see operett on oma loomult tunduvalt akadeemilisem ja tõsisem kui tavaline Viini klassikaline operett. Väidetavalt soovinud helilooja kirjutada ooperi, kuid välja tuli – nagu alati – operett. Sisuliselt on tegemist tema "Nahkhiire" ("Die Fledermaus") kõrval kõigi aegade ühe parema ja populaarsema klassikalise Viini operetiga, mida esitatakse saksa keelt kõnelevates maades või saksa kultuuriga tihedalt seotud ühiskondades regulaarselt tänaseni. 
Eestis on seda operetti lavastanud neli teatrit 11 korral: Estonias 1912, 1919, 1926, 1948 ja 1993; Vanemuises 1898, 1930, 1942 ja 1968; Endlas 1924 ja Narva teatris Võitleja 1928.
Peamised tegelaskujud: Kálamán Zsupán (buffo bariton), Sándor Barinkay (buffo tenor), Sáffi (sopran), Arsena (sopran), Czipra (metsosopran), Ottokar (tenor), krahv Ludovico Carnero (bariton), krahv Peter Homonay (bariton), Mirabella (metsosopran), Páli (buffo). 
Faabula.
Tegevus toimub 18. sajandi keskel Ungaris Temesvári maakonnas. Kodukohta naaseb 25 aastat eemal viibinud Barinkay. Teda saadab kuninglik komissar krahv Carnero. Barinkay kuuleb, et rikas seakasvataja Zsupán on osa tema varast endale võtnud. Võimalike varaliste tülide kõrvaldamiseks otsustatakse, et Barinkay abiellub Zsupáni tütre Arsenaga. Koduõpetaja Mirabella tunneb Carneros ära oma kaua kadunud mehe. 
Arsena lükkab aga Barinkay kosjad tagasi, sest ta armastab Carnero ja Mirabella poega Ottokari. Mustlastüdruk Sáffi juhatab Barinkayle teed tema vana lossi juurde. Mustlased tunnevad Barinkays ära oma endise vojevoodi. Ta esitleb end nüüd Arsenale kui mustlasparunit. Sellele vaatamata lükatakse abieluettepanek tagasi. 
Barinkay veedab aega mustlaste juures. Ta on kiindunud Sáffisse. Barinkay leiab vana lossi juurest peidetud kulda, mille vargad püüavad talt varastada. Barinkay võetakse sõjaväkke. Mustlasvanaeit Czipra teatab, et Sáffi on kõrgest soost vürstinna, mis tähendab, et Barinkay teda ei vääri. Husaarid lähevad sõtta, kus kõige vapramalt võitleb Barinkay. Keiser tõstab ta sõjaliste teenete eest aadliseisusse. See avab tee Sáffiga abiellumiseks. Õnnelik lõpp on totaalne, sest ka Ottokár ja Arsena abielu vastu pole enam mingeid vastuväiteid.
Vapper sõdur

"Vapper sõdur" (saksa keeles "Der Tapfere Soldat", ka "Der Praliné-Soldat", 'šokolaadikreemi sõdur') on helilooja Oscar Strausi operett kolmes vaatuses Rudolf Bernaueri ja Leopold Jacobsoni libretole George Bernard Shaw näidendi "Arms and the Man" (1894) järgi. 
Põhiandmed.
Esmaettekanne toimus 14. novembril 1908 Viini Theater an der Wienis. 
Rollide esmaesitajad: Grete Holm (Nadina), Gustav Werner (Bumerli), Max Pallenberg (Kasimir Popoff), Karl Streitmann (Alexius), Mizzi Schütz (Aurelia), Louise Kartousch (Mascha). Dirigeeris Robert Stolz.
"Vapper sõdur" oli Oscar Strausi üks edukamaid teoseid. Seda esitati väljatulekul kahe kuu jooksul igal õhtul. Berliinis püsis Theater des Westensi mängukavas 99 etendust. Esitati ka Budapestis, Londonis, Pariisis, Melbourne'is, Stockholmis jm. Oli eriti populaarne Ameerika Ühendriikides, kus esietendus toimus septembris 1909 pealkirjaga "The Chocolate Soldier" ('šokolaadisõdur'). New Yorgi Lyric Theateris mängiti seda operetti ühtejärge 296 korda. See püsis kuni Teise maailmasõjani paljude Kesk-Euroopa teatrite mängukavas ning on olnud ka pärast seda sageli saksa kultuuriruumis esitatav. 
Eestis lavastatud 1932. aastal Võru teatris Kannel.
Peamised osad: Nadina Popoff (sopran), Kasimir Popoff (bass), Bumerli (tenor), Aurelia Popoff (sopran), Mascha (sopran), Alexius Spiridoff (buffo bariton). 
Faabula.
Tegevus toimub 1885. aastal Serbia-Bulgaaria sõja ajal. Bulgaaria kindrali Kasimir Popoffi majja ja mõne aja pärast ka kindrali tütre Nadina magamistuppa satub Serbia armees teeniv Šveitsi palgasõdur, leitnant Bumerli. Ta osutub lahedaks ja sõbralikuks noormeheks, pealegi on tema ranitsas šokolaadi.
Nadinal seisavad aga ees pulmad eriti aktiivse ja ulja Alexius Spiridoffiga, keda Nadina on seni imetlenud tema kangelaslikkuse pärast. Nüüd aga armub neiu Bumerlisse. Ja mitte ainult tema, vaid ka majaproua Aurelia Popoff ise ning Nadina nõbu Mascha. 
Kui kindral Kasimir tuleb sõjast koju puhkusele, leiab ta eest Bumerli vastu tunnetest pakatavad naised. See ajab ta marru. Nadina tõrjub Alexiuse lähenemiskatsed. See ajendab Alexiust ähvardama Bumerlit duellile kutsumisega. Bumerli on valmis otsekohe neiu pärast võitlema, kuid Alexius lööb araks. Talle tundub, et pole mõtet riskida ning leiab, et Mascha sobiks talle paremini naiseks. Kuid kindral ja tema kaasa ei ole nõus, et nende tütar abiellub vaese sõduriga. Bumerli peab minema tagasi väeossa. Nadina lubab, et abiellub pärast sõja lõppemist temaga. Siis aga selgub, et Bumerli pole üldsegi mitte vaene, vaid rikka Šveitsi ärimehe poeg. See kõrvaldab kõik probleemid ning loo lõpp on õnnelik.
Anisotroopne filtreerimine

Anisotroopne filtreerimine on kolmemõõtmelises arvutigraafikas meetod tekstuuri teravuse suurendamiseks.
Isotroopia ja anisotroopia arvutigraafikas.
Isotroopia arvutigraafikas on kui mingi objekt omab samu vektori väärtuseid erinevatel telgedel näiteks ruut või kuup. Bilineaarne ja trilineaarne on mõlemad isotroopsed filtreerimismeetodid, nende filtreerimismuster on ruut.
Anisotroopia arvutigraafikas on kui mingi objekt omab erinevaid vektori väärtuseid erinevatel telgedel. Anisotroopse filtreerimise filtreerimismustriteks on ristkülikud, trapetsid ja rööpkülikud.
Tööpõhimõte.
Üksik ekraanipiksel võib sisaldada informatsiooni mitmest tekstuuri elemendist (tekslist) ühel suunal, näiteks x-teljel mingi hulk ja y-teljel rohkem või vähem. Kui vaadata tekstuuri pinda mingi nurga alt ilma filtreerimiseta näeb pind välja hägune ja proportsioonist väljas. Probleem süveneb kui vaadata tekstuuri pinda teravama nurga alt.
Probleemi lahendamiseks kasutatakse anisotroopset filtreerimist, mis kasutab eespool nimetatud filtreerimismustreid, mis rakendatakse nurga all olevatele tekstuuripindadele. Selle tõttu väheneb tekstuuride hägusus ja üleüldine pildikvaliteet paraneb. 
Pildikvaliteet sõltub omakorda veel filtreerimistasemest. Anisotroopne filtreerimine toimib tasemetel 1-16. Kasutajatele pakutakse anisotroopset filtreerimist tihti kahe astmetena: 2X, 4X, 8X ja 16X. Filtreerimise aste määrab ära kui suure nurga all filtreerimist läbi viiakse. Näiteks 4X tase filtreerib tekstuurid, mis on kaks korda teravama nurga all kui filtreerimine 2X tasemel. Erinevust 8X ja 16X vahel on raske märgata.
Jõudlus.
Filtreerimise mõju jõudlusele oleneb kui suure tasemega filtreerimist kasutatakse ja graafikariistvara võimekusest. Tänapäeva graafikakaartidele on mõju üsna minimaalne võrreldes näiteks silumisega (inglise "anti-aliasing").
Eurowings

Eurowings GmbH on saksa odavlennufirma, mille peakontor asub Düsseldorfis; Lufthansa Groupi täielikult omatav tütarettevõte.
Eurowingsil on 105 lennukit ja 79 sihtkohta. Eurowingsi kodulennujaamad asuvad peamiselt Saksamaal, aga ka Austrias ja Hispaanias.
Pärnu aukodanik

Pärnu aukodanik on Pärnu linna antav aunimetus, Pärnu linna kõrgeim tunnustus.
Aukodaniku nimetus antakse isikule austusavaldusena Pärnu linnale osutatud eriliste teenete eest. Aunimetusega kaasneb aukodaniku märk. Aukodaniku nimetust ei anta rohkem kui ühele isikule aastas ja seda ei pruugi igal aastal välja anda.
Esimest korda anti Pärnu aukodaniku nimetus välja 1866. aastal, kui aukodanikuks nimetati admiral Konstantin Possiet.
Artur Kuus

Artur Kuus (kunstnikunimega Artur Tuur Kuus; sündinud 17. augustil 1970) on eesti kunstnik ja karikaturist.
Ta lõpetas Tartu Ülikooli füüsikaosakonna 1996. aastal ning saanud füüsika- ja biomeditsiinitehikahariduse. Õppis iseseisvalt meedia- ja reklaamidisaini. Aastail 2006–2009 õppis ta Konrad Mägi ateljee stuudios Heldur Viirese käe all maalimist. 
On Tartu Kõrgema Kunstikooli fotomanipulatsioonide õppejõud . 
Joonistab karikatuure ajalehele Tartu Postimees. On kujundanud ka raamatuid.
Twice

Twice (korea keeles 트와이스; jaapani keeles トゥワイス) on Lõuna-Korea tüdrukuteansambel. Ansambel loodi tõsielusaates "Sixteen". Bändis on üheksa liiget: Nayeon, Jeongyeon, Momo, Sana, Jihyo, Mina, Dahyun, Chaeyoung ja Tzuyu.
Twice tegi debüüdi 2015. aastal lauluga "Like Ooh-Ahh". Nende järgmine laul "Cheer Up" osutus väga menukaks ning ansambel tõusis edetabelite tippu. Nad võitsid 2016. aasta Lõuna-Korea muusikaauhinnagaladel Mnet Asian Music Awards ja Melon Music Awards kaks aasta parima laulu ("Song of the Year") auhinda. Järgmine singel "TT" albumilt "Twicecoaster: Lane 1" püsis neli nädalat Lõuna-Korea muusikaedetabelite tipus ning album ise oli 2016. aasta kõige müüdum K-popi tüdrukuteansambli album. Edu jätkus lauludega "Knock Knock" ja "Signal", viimane neist valiti 2017. aasta Mnet Asian Music Awardsil taas aasta parimaks lauluks. Twice tegi Jaapani debüüdi juunis 2017. aastal albumiga "#Twice", mille läbimüük oli esimese nädalaga suurem kui ühegi teise Lõuna-Korea esineja albumil viimase kahe aasta jooksul Jaapanis. Sama aasta oktoobris andis Twice välja esimese algupärase jaapanikeelse singli "One More Time". Twice'i esimene täispikk album "Twicetagram" ja selle eriversioon "Merry &amp; Happy" ning nende singlid "Likey" ja "Heart Shaker" aitasid ansambli populaarsust veelgi suurendada. 2018. aasta jaanuaris andsid nad välja järgmise jaapanikeelse singli "Candy Pop", mis sai samuti väga edukaks, seda on kaverdanud maailmakuulsad staarid nagu Camila Cabello ja Sabrina Carpenter. Laulu "Yes Or Yes" muusikavideot vaadati Youtube'is esimese 24 tunni jooksul üle 31,4 miljoni korra. 2020. aasta detsembriks oli grupp müünud rohkem kui kümme miljonit albumit Lõuna-Koreas ja Jaapanis, teenides sellega välja enim albumeid müünud k-pop'i tüdrukutegrupi tiitli.
Fänniklubi.
Twice'i fänniklubi nimi on Once. Ansambli ametlikud värvid on aprikoosioranž ja magentaroosa. Nendes värvides andsid nad välja oma minialbumi "Twicecoaster: Lane 1" kaks versiooni.
Diskograafia.
Lõuna-Korea 
 Jaapan 
Ingliskeelne muusika
Auhinnad.
Auhinnad muusikaauhinnagaladelt (2018. aasta seisuga)
István Bibó

István Bibó (7. august 1911 Budapest – 10. mai 1979 Budapest) oli Ungari jurist, õigusteadlane ja poliitik.
István Bibó õppis Szegedi Ülikoolis õigus- ja riigiteadusi ning omandas doktorikraadi filosoofia alal. Seejärel õppis ta Viini Ülikoolis ja Genfi Ülikoolis ja sai doktorikraadi õigusteaduste alal. 
Alates 1940. aastast töötas ta advokaadina ja oli sotsioloogia õppejõud Szegedi Ülikoolis. Aastatel 1945–1946 oli ta tööl Ungari justiitsministeeriumis ja siseministeeriumis. 1945–1950 oli ta poliitikateaduste õppejõud Szegedi Ülikoolis ja 1947–1950 ühtlasi Budapestis asuva Ida-Euroopa Uurimisinstituudi asedirektor. 
Oma kõige olulisemad tööd avaldas Bibó aastatel 1945–1947.
1950. aastal oli Bibó sunnitud oma ametikohtadelt tagasi astuma ja ta läks tööle Loránd Eötvösi Ülikooli raamatukokku.
3. novembril 1956 sai István Bibó Imre Nagy valitsuse riigiministriks.
4. novembril 1956 protesteeris riigiminister István Bibó Ungari valitsuse ainsa kohale jäänud liikmena deklaratsiooniga Nõukogude okupatsiooni ja äsjaloodud vastasvalitsuse vastu. See toimus ajal, kui Ungari parlamendi hoone oli juba Nõukogude vägede käes, seal ringi kihutavad vene sõdurid pidasid teda administratiivtöötajaks, lubades tal oma kabinetist ja parlamendihoonest lahkuda.
István Bibó arreteeriti 23. mail 1957 ja mõisteti 2. augustil 1958 eluks ajaks vangi. 1963. aastal vabanes ta amnestiaga vanglast. Seejärel töötas ta kuni 1971. aastani Ungari Statistikaameti raamatukogus.
Herman de Wetter

Hermann Ferdinand Friedrich de Wetter (sünninimi Hermann Ferdinand Friedrich von Wetter-Rosenthal; 5. mai 1880 Sipa mõis – 25. juuni 1950 Westfield, New Jersey) oli Eestis sündinud baltisaksa päritolu Ameerika Ühendriikide muuseumitöötaja ja fotograaf.
Herman de Wetter lõpetas Tallinna Reaalkooli, õppis Dresdenis ülikoolis ning 1904. aastal sõitis Ameerika Ühendriikidesse. 
Aastatel 1905–1918 töötas ta insenerina ettevõttes Holbrook, Cabot &amp; Rollins ning oli seotud Murmanski–Moskva raudtee ehitusega Venemaal. De Wetter töötas insenerina kuni 1930. aastani.
Tema tegeles juba varem ajaviiteks fotograafiaga. 1933. aastast töötas ta Brooklyni Muuseumis, kus temast sai muuseumi fotograafiaosakonna asutaja ja esimene kuraator. Ta esines paljude isikunäitustega ja osales ka rahvusvahelistel näitustel. Kuni pensionile jäämiseni pidas ta erialaseid loenguid, õpetas ja kirjutas muuseumifotograafiast.
Berend von Wetter-Rosenthal oli tema poolvend.
Kajalood (saade)

"Kajalood" on Kaja Kärneri autorisaade Vikerraadios. 
Esimene vestlussaade läks eetrisse 5. septembril 2015.
Don Imus

Don Imus (õieti Jonathan Donald Imus, Jr.; 23. juulil 1940 Riverside, California – 27. detsember 2019) oli Ameerika Ühendriikide näitleja.
Vihterpalu metsapõlengud

Vihterpalu metsapõlengud on toimunud Vihterpalu metsapiirkonnas, Nõva ja Padise ligidal praeguse Läänemaa metskonna aladel. Ala on märgitud tavapärasest sagedasemate põlengute tõttu.
Vepriai

Vepriai on alev Leedus Ukmergė rajoonis, Vepriai valla halduskeskus. Alev asub Vepriai järve kaldal (pindala 0,356 km², suurim sügavus 3 m). Vepriai asub Vepriai meteoriidikraatri keskel.
Vepriais on põhikool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Ukmergė koduloomuuseumi Vepriai osakond, Vepriai mõisa hoonetekompleks, aastal 1910 ehitatud Vepriai kirik, 4,3 m ümbermõõduga 30 meetri kõrgune Vepriai tamm, XVII sajandi alguses rajatud tulpkabel Bari konföderaatide mälestuseks ja aastal 1846 asulat laastanud tulekahju mälestiseks rajatud Jeesuse ristilöömist kujutavate kabelite kompleks (21 tellistest ja 6 puidust kabelit ning raudne värav). Vepriai kompleks on üks kolmest paigast Leedus, kus lihavõttepühade ajal toimub ristikäik.
Vepriai nimi tuleneb Vepriai järvest, mis on omakorda nime saanud balti sõnast "veprys", mis tähendab metssiga.
Ajalugu.
Alevis asub leedulaste linnamägi, millest on juttu Marburgi Wigandi kroonikas. Aastal 1384 vallutas selle ristisõdijate abiga Vytautas. Hiljem kujunes linnuse kohale Vepriai mõis, mille vanema peahoone rootslased Põhjasõja ajal maha põletasid. Aastal 1553 ehitati Vepriaisse ka esimene kirik, mis aastal 1845 sai kihelkonnakiriku staatuse. Järgmisel aastal asula põles, selle tulekahju mälestuseks rajati Vepriaisse suur Kristuse ristilöömist kujutavate kabelite kompleks. XIX sajandi lõpus kujunes Vepriaist Platerite valitsusajal alev. Tsaariajal olid asula venekeelseteks nimekujudeks Вепре, Вепрже ja Вепры.
Aastal 1924 rajati alevisse põllumajanduskool. Nõukogude perioodil kujunes Vepriast kohaliku kolhoosi keskasula. Aastal 1962 rajati Vepriaisse 240 kohaga pioneerilaager, mis on tänapäeval rekonstrueeritud; sealne kompleks on kasutusel puhkelaagrina.