tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kiiruisutamine 2014. aasta taliolümpiamängudel

Kiiruisutamine 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis toimus 8.–22. veebruarini. Võistlused peeti Adler Arenal. Välja jagati 12 komplekti medaleid. 
Tulemused.
Mehed.
500 m.
 
&lt;br&gt;Kuupäev: 10. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 16
&lt;br&gt;500 m (1 sõit)
&lt;br&gt;Maailmarekord: 34.03 Jeremy Wotherspoon , 9. november 2007, Salt Lake City
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 34.42 Casey FitzRandolph , 11. veebruar 2002, Salt Lake City
&lt;br&gt;500 m (2 sõitu)
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.08,31 Jeremy Wotherspoon , 15. märts 2008, Calgary
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.09,23 Casey FitzRandolph , 11.-12. veebruar 2002, Salt Lake City
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: 1.09,82 Mo Tae-bum 
1000 m.
 
&lt;br&gt;Finaal: 12. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: Shani Davis, USA 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 15. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 40 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 18
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.41,04 Shani Davis , 11. detsember 2009, Salt Lake City
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.43,95 Derek Parra , 19. veebruar 2002, Salt Lake City
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: 1.45,57 Mark Tuitert 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
5000 m.
 
&lt;br&gt;Finaal: 8. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 26
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: Sven Kramer, Holland 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
Võistkondlik jälitussõit.
&lt;br&gt;Kuupäev: 21.-22. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 24 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 8
&lt;br&gt;Maailmarekord: 3.35,60 , 16. november 2013, Salt Lake City&lt;br&gt;Koen Verweij&lt;br&gt;Jan Blokhuijsen&lt;br&gt;Sven Kramer 
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 3.39,95 , 27. veebruar 2010, Vancouver&lt;br&gt;Jan Blokhuijsen&lt;br&gt;Sven Kramer&lt;br&gt;Simon Kuipers 
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: 3.41,37 &lt;br&gt;Mathieu Giroux&lt;br&gt;Lucas Makowsky&lt;br&gt;Denny Morrison 
Naised.
500 m.
 
&lt;br&gt;Finaal: 11. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 35
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: Sang-Hwa Lee, Lõuna-Korea 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
1000 m.
 
&lt;br&gt;Finaal: 13. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: Christine Nesbitt, Kanada 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused 
1500 m.
&lt;br&gt;Kuupäev: 16. veebruar
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 36 võistlejat
&lt;br&gt;Riike: 13
&lt;br&gt;Maailmarekord: 1.51,79 Cindy Klassen , 20. november 2005, Salt Lake City
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 1.54,02 Anni Friesinger , 20. veebruar 2002, Salt Lake City
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2014: 1.56,89 Ireen Wüst 
&lt;br&gt;&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
3000 m.
 
&lt;br&gt;Finaal: 9. veebruar 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 28
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2010: Martina Sáblíková, Tšehhi 
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Õunaviks

Õunaviks on Eesti plaadifirma, mille esimene album ilmus aastal 2003. Plaadifirma eestvedajaks on Viljandist pärit Villem Valme.
Õunaviks on keskendunud värsketele talentidele ja väiksele ringile põhiartistidele, kelle seas on Pastacas, Puuluup, Kago (kirjanikuna Lauri Sommer) ja Liis Ring (endine artistinimi cirkl). Õunaviks on välja andnud ka kaks esimest Mari Kalkuni sooloalbumit, samuti Erkki Hüva, Agulikassi, Tuljaku, Lilleakna, Iduvigiku ja Martiini plaadid. Lisaks sooloalbumitele avaldatakse pikema aja tagant kogumikke “Toatuur”, ilmunud on ka digitaalne kogumik koostöös Inglismaa plaadifirmaga FatCat Records.
Alates 2005. aastast antakse iga albumi ilmumisega samaaegselt välja ka plaadifirma häälekandja Mahlapress uus number, mis keskendub plaadile ja selle autori(te)le. Kõik seni ilmunud häälekandjad on tasuta kättesaadavad Õunaviksi kodulehelt.
2012. aasta sügisel sai plaadifirma "pärimusmuusika piiride avardamise eest" Eesti Pärimusmuusika Keskuselt auhinna Etnokulp.
Viitka Ristimägi

Viitka Ristimägi on looduslik pühapaik Võrumaal Vastseliina kihelkonna Viitka ja Vatsa küla piirimaal.
Viitka Ristimäe ohvrikivi

Viitka Ristimägi oli ohvrikivi Võrumaal Vastseliina kihelkonna Viitka ja Vatsa küla piirimaal.
Voldemar Hendrikson

Voldemar Hendrikson (10. juuli (vkj)/22. juuli 1895 Tallinn – 15. märts 1946, hukati) oli eesti mäeinsener, sõjaväelane (lipnik) ja vabadusvõitleja.
Aastatel 1923–1938 elas ta Saksamaal ja Etioopias. Etioopias juhtis ta Erreri linnas hotell-sanatooriumi.
Aastal 1938 tuli ta tagasi Eestisse.
Ta arreteeriti 1. septembril 1945 Viljandis. 12. detsembril 1945 mõisteti ta sõjatribunali otsusega surma.
Helme Orjakivi

Helme Orjakivi on ohvrikivi Viljandimaal Helme kihelkonna Helme alevikus. 
Kohapärimus.
Orjakivi kohta on 1939. aastal Helme kihelkonna Koorküla valla Laksi talust 1927. aastal sündinud Asta Jõemetsalt korjatud peidetud varanduse lugu: 
"Vanasti orjaajal oli üks taluperenaine Helme mõisale kuuluval karja- ehk heinamaal karjas. Ta oli kuulnud teistelt inimestelt, et orus asuva orjakivi all olevat peidus kulda. Kari sõi rahulikult ja perenaine, himustades kulda endale, hakkas täie jõuga orjakivi kangutama. Ta oligi kivi üles kangutanud ja kivi ääre alt kastitäie kulda välja võtnud ning kivile asetanud. Kari oli selle aja sees kaugele läinud ja perenaine läks neid tagasi ajama, jättes kullakasti niikauaks kivile. Karja tagasi ajades tuli perenaine rõõmsa meelega kivi juurde tagasi, kuhu jättis leitud kulla. Oli aga juhtunud kurba meelt tekitav lugu. Perenaise imestuseks olid kullast järele jäänud ainult koltunud puulehed." (ERA II 236, 619/20 (10) &lt; Helme khk, Koorküla v, Laksi t, – S. Jõemets &lt; Asta Jõemets, sünd 1927 (1939).
Kivi tekkimise kohta on 1929. aastal Tõrvast üles kirjutatud muistend:
"Vanast olnud Helme mõisas kuri kubjas, kes teolisi igatpidi piinas, kudas vähegi sai. oli jälle palav päev, kui kubjas teolisi kepiga peksis, nii et mõned maha langesid. Aga kogemata pääsis üks teoline põgenema. Ta jooksis teistest eemale ja istus kivile, et jalgu puhata. Ja palus, et kivi oleks pehme ja halastaks ta pääle, kui kubjas temale ei halastanud. Ime sündis. Kivi halastas vaesele teolisele ja talle tundus, nagu istuks ta pehmel padjal. Varssi pärast seda suri ta oma valude kätte. Teisel päeval leidsid teda kubjas, ning inimesed, kes teda olid otsima tulnud. Kui nad surnu kivilt ära tõstsid, nägid, et kivil kaks tagumiku jälge olid, mis teoline oma istumise ja palvega oli saanud. Sest ajast peale kutsuvad inimesed seda Orjakiviks. Kivi seisab praegu alles ja teda võib Helme surnuaia tagant mäenõlvakult leida." (E 63597/8 &lt; Helme khk, Tõrva – L. Lüks (1929).
Helme Pärliallik

Helme Pärliallik on ohvriallikas Viljandimaal Helme kihelkonna Helme alevikus.
Helme Arstiallik

Arstiallik (ka "Helme Arstiallik, Arstiallikas") on ohvriallikas Valgamaal Helme alevikus. Ajalooliselt asus Helme kihelkonnas.
Rootsi Rahvusraamatukogu

Rootsi Rahvusraamatukogu (ka Stockholmi Kuninglik Raamatukogu; rootsi keeles "Kungliga biblioteket" – 'kuninglik raamatukogu') on Rootsi riiklik raamatukogu. See kogub ja säilitab kõiki Rootsis trükitud ning audiovideovormingus avaldatud materjale, samuti teistes riikides avaldatud Rootsi-seostega ja rootsikeelseid materjale. Teadusraamatukoguna on sel ka ulatuslik võõrkeelsete raamatute kogu.
Rootsi Rahvusraamatukogu rajati 1661. aastal, see asub Stockholmis. 2009. aastal oli raamatukogu eelarve 311 miljonit Rootsi krooni. 2019. aastal sai raamatukogu direktoriks Karin Grönvall Herdenberg.
Eesti Sotsiaalteaduslik Andmearhiiv

Eesti Sotsiaalteadusliku Andmearhiivi (ESTA) põhitegevuseks on sotsiaalteadusliku info kogumine, talletamine ja kasutajatele edastamine. 
Ajalugu.
1993. aasta sügisel kogunes rühm Tartu Ülikooli sotsiolooge, psühholooge, politolooge ja inimgeograafe, moodustades sotsiaalteaduste andmepanga algatusrühma ning hakkas välja töötama vastavat arendusprojekti. Tartu Ülikooli finantsilisel toetusel alustati Eesti Raadio Arvutuskeskuses säilinud sotsiaalteaduslike uuringuandmestike konverteerimisega magnetlintidelt diskettidele. 1994. aasta suvel pöörduti andmepanga loomise projektiga Avatud Eesti Fondi poole, kus vastati taotlusele positiivselt, ning aastateks 1994–1996 eraldati tegevustoetuse grant. Toetusgrandi abil õnnestus kaitsta hävimise eest üle 200 aastatel 1975–1994 läbi viidud uuringu andmestiku, mis olid säilinud Eesti Raadio arvutuskeskuses ja Tartu Ülikooli arvutuskeskuses, teisendada need arvutiloetavaks ja korrastada. 1995. aasta suvest alates tegutseb ESTA interdistsiplinaarse keskusena Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna ruumides. 
29. märtsi 1996 võib pidada ESTA ametlikuks sünnipäevaks. 1997. aastast alates kuulub ESTA täisliikmena Euroopa Sotsiaalteaduslike Andmearhiivide Nõukokku (CESSDA).
2008. aastal reorganiseeriti arhiiv Tartu Ülikooli Sotsiaalteaduskonna (alates 2010. aastast Haridus- ja Sotsiaalteaduskonna) juures asuvaks konsortsiumiks. 
Tegevus.
ESTA eesmärgiks on tagada Eestis ja Eesti ühiskonna kohta kogutud sotsiaalse informatsiooni säilimine ning kasutamine ja Eesti sotsiaalteadlaste sotsiaalse informatsiooni rahvusvahelistesse vahetusvõrkudesse integreerimine.
ESTA tegevuse peasuunad:
ESTA-sse andmete üleandmise ja kasutamise kord kehtestatakse andmete talletamisel nende valdajate ja ESTA kokkulepete alusel. Võimalikud on järgmised kasutusrežiimid:
Andmete kasutamisest huvitatutega sõlmib ESTA lepingu, millega kasutaja võtab endale kohustused vastavalt andmetele kehtestatud kasutusrežiimile.
Verona Boscomantico lennujaam

Verona Boscomantico lennujaam on lennujaam Itaalias Veneto maakonnas Verona provintsis, 3 km kaugusel Verona keskusest loodes.
Võraürask

Võraürask ("Pityogenes") on putukaperekond. 
Klassifikatsioon.
Võraüraskite perekonda liigitatakse järgmised putukaliigid:
Udine Campoformido lennujaam

Udine Campoformido lennujaam on lennujaam Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas Udine provintsis Campoformido omavalitsusüksuse territooriumil, 2 km kaugusel Udine keskusest edelas.
2008. aastal anti suur osa lennuvälja territooriumist militaarkasutusest üle tsiviilkasutusse.
Kahekidane võraürask

Kahekidane võraürask ("Pityogenes bidentatus") on putukaliik. 
Levila.
Neid leidub Euroopas (sh Eestis) ja Põhja-Ameerikas.
Kirjeldus.
Täiskasvanud kahekidane võraürask on 2–3 mm pikkune ja pruuni või musta värvusega.
Taimekahjurina.
Nende käigud nõrgestavad nii elavaid puid (nt harilikku mändi) kui ka ladustatud saematerjali, seetõttu peetakse neid taimekahjuriteks.
Treviso Istrana lennujaam

Istrana (Treviso) lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Veneto maakonnas Treviso provintsis Istrana omavalitsusüksuse territooriumil, 10 km kaugusel Treviso keskusest läänes.
Paul Saar (kunstnik)

Paul Saar (nimi passis: Pavel Saar; 1. jaanuar 1946 Setumaal – 28. november 2007) oli eesti maalikunstnik.
Ta õppis Tartu 3. Keskkoolis ja Tartu kunstikoolis, mille lõpetas 1969. Kunstikoolis oli üks ta õpetajaid Alfred Kongo. Kooli lõpetamise järel töötas ta Tallinna Kaubamaja ja Volga autopoe kunstnikuna. Pisut hiljem naasis ta Tartusse. Paul Saar esines järjekindlalt Tartu aasta- ja noortenäitustel. Eelistas abstraktset maalilaadi ja õlimaali kõrval ka akvarellitehnikat. Paul Saar töötas Tartu Lastekunstikoolis 27 aastat pedagoogina.
Morbilliviirus

Morbilliviirus ("Morbillivirus") on viiruseperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Morbillivirus" klassifitseeritakse järgmised viiruseliigid:
Trento Mattarello lennujaam

Trento Mattarello lennujaam on lennujaam Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Trento provintsis, 5 km kaugusel Trento keskusest lõunas, Mattarello fraktsiooni territooriumil. Lennujaam kannab Gianni Caproni nime.
Lennuvälja territooriumil asuvad Gianni Caproni lennundusmuuseum ("Museo dell'Aeronautica Gianni Caproni") ja Trento autonoomse provintsi kopteriüksus.
Külli Muna

Külli Muna (17. jaanuar 1960 Laekvere külanõukogu, Väike-Maarja rajoon – 8. jaanuar 2003 Tartu) oli eesti maalikunstnik ja luuletaja.
Ta lõpetas 1975. aastal Muuga 8-klassilise Kooli kiitusega (klassijuhataja Eha Rahuoja). Rakvere 1. Keskkooli lõpetas aastal 1978. Koolis oli ta aktiivne ja loov. Ta oli kooli komsomolisekretär ja toimetas kooli seinalehte. Koolis lõid õitsele tema organiseerimisoskused ja ta hakkas kirjutama luuletusi. Juba tol ajal avaldati tema esimesed kirjatööd. Ta osales Rakvere teatri draamaringi töös. Oli ÜLKNÜ kongressi delegaat Moskvas.
Aastatel 1978–1986 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis ajakirjandust. Suvel 1979 oli Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva Tartu regiooni Nõgiaru rühmas. Ta oli Tartu Tartu Noorte Autorite Koondise liige ja esines luuleõhtutel. Ülikooli ajal käis praktikal Eesti Televisioonis, aga see töö teda ei huvitanud. Hiljem õppis ta ülikoolis ka psühholoogiat, aga need õpingud jäid pooleli.
Ta töötas ülikooli raamatukogus, psühholoogiaosakonnas ja kultuurikateedris.
Kunstnikuteed alustas ta ülikooli kunstikabinetis 1980. aastal. Esimene näitus oli 1984. aastal ülikooli peahoone kohvikus Sophokles, kus ta esitas karakterportreede sarja. Tema põhilised mõjutused on tulnud Paul Saarelt ja pallaslikult traditsioonilt. Ta oli viljakas maalikunstnik, aga tema maalid ja joonistused on mööda maailma laiali ning vajaksid kataloogimist. Kadunud on ka tema tehtud jõulukaardid. Kogumist vajaks ka tema luule.
Külli Muna kunstiloomingu ampluaa on olnud üllatavalt lai, alates karakterportreedest kuni maastikumaalide ja religioossete kompositsioonideni. 
Ta esines Tartu Kunstnike Maja aasta- ja ülevaatenäitustel ning Konrad Mäe stuudio näitustel. Aastasse 2002 jäi kaks isikunäitust: pastellid Tampere Majas (veebruar) ja õlimaalide näitus “Väljapääs” Tartu Laste Kunstikooli Galeriis (aprill). Plaanis olnud näitus “Ajastu vastu Igavikku” avati 20. veebruaril 2003 Tartus Tampere Majas pärast kunstniku surma.
Isiklikku.
1985. aastal sündis tütar Eva. 
Külli Muna põdes skisofreeniat ja elas aastaid vaesuses. Tema surnukeha leiti talvisel ajal kütmata ateljeest.
Andri Luup

Andri Luup (sündinud 13. juunil 1972) on eesti näitleja, lavastaja ja näitekirjanik.
Ta on õppinud aastatel 1979–1990 Tallinna 46. keskkooli kunstiklassis, 1991–1993 Tallinna Pedagoogikaülikoolis kunstiõpetuse õpetaja ja 1992–1997 Eesti Humanitaarinstituudis teatri erialal.
Töötanud 1994. aastast Theatrumis (ka asutajaliige), loonud samas lavakujundusi. Olnud 2008. aastast ühtlasi Vanalinna Hariduskolleegiumi filmiõppe juhataja (ja asutaja). 
Ta on näiteks 2008. aastal valminud telefilmi "Kinnunen" režissöör.
Liikmesus.
Andri Luup on Eesti Teatriliidu (2013), Näitlejate Liidu (2013) ning Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige (2016).
Isiklikku.
Ta on Rein Luubi poeg. 1998. aastast abielus Maria Petersoniga.
Oristano Fenosu lennujaam

Oristano Fenosu lennujaam on lennujaam Itaalias Sardiinia maakonnas Oristano provintsis, 3 km kaugusel Oristano keskusest idas, Fenosu asulas. Lennujaamale on antud Ernesto Campanelli nimi.
Lembit Talpsepp

Lembit Talpsepp (sündinud 3. septembril 1950 Kuusalu vallas Harjumaal) on eesti merefüüsik ja seeniorkergejõustiklane.
Lõpetas Tartu Ülikooli 1974. aastal matemaatika erialal. Aastal 1983 sai füüsika-matemaatika kandidaadi teaduskraadi Moskva Okeanoloogia Instituudist. Lembit Talpsepp on tegelenud topograafiliste lainete, hoovuste ja kaldalähedaste füüsikaliste protsesside uurimisega Läänemeres ning Soome lahes.
AS Mereuurimise Arenduskeskus kuulub talle.
Lembit Talpsepp on esindanud Eestit seeniorkergejõustiklaste maailma- ja Euroopa meistrivõistlustel ning seenioride maailmamängudel, võitnud 36 medalit, sealhulgas 3 maailmameistri ja 3 maailmamängude võitja tiitlit. Aastast 2012 on ta Eesti Kergejõustikuveteranide Assotsiatsiooni president.
Isiklikku.
Tal on kaks poega, Tõnn ja Mikk, ja tütar Teele, ning ta tegeleb investeerimisega.
Claude Clerselier

Claude Clerselier (1614–1684), Pariisis sündinud ja surnud prantslane, oli René Descartesi teoste tõlkija ja toimetaja.
Claude Clerselier oli Luynesi hertsogi kaastööline Descartesi "Meditatsioonide" (ilmunud ladina keeles 1641) esimese prantsuskeelse tõlke (ilmunud 1647) loomisel. Selle töö käigus kohtus ta 1644. aastal ka Descartesiga ning oli tema lähedane sõber viimase surmani 1650. aastal. Lisaks "Meditatsioonide" tõlkimisele toimetas Clerselier ulatuslikult ka Claude Picot Descartesi "Printsiipide" tõlget selle neljandaks Pariisi väljaandeks 1681. aastal .
Suurima tuntuse on Clerselier pälvinud Descartesi kirjade tõlkija ja toimetajana (ilmunud kolmes köites 1657, 1659, 1667). Seejuures on uurimuste käigus täheldatud tema toimetamistegevuse ulatuslikkust, mis seisnes lõikude kustutamises ja lisamises ning äärmuslikul juhul koguni kirja fabritseerimises . Seda kõike eesmärgiga säilitada kuvand Descartesist kui katoliiklikust filosoofist. Sarnastel põhjustel on ta väidetavasti ulatuslikult kohendanud ka Descartesi traktaati "Inimene" selle 1664. aasta väljaandes.
Zamõslovõtši

Zamõslovõtši (ukraina "Замисловичі") on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Olevski rajoonis. Elanike arv on 946. Pindala on 2,46 km².
Dihhotoomia (loogika)

Dihhotoomia on kaheksjaotus, vastandus, mis loogikas tähendab mõiste mahu järjestikust liigitamist kaheks vasturääkivaks mõisteks (näiteks inimeste liigitamine soo järgi meesteks ja mittemeesteks ehk naisteks). 
Traditsiooniliselt on mitmesugustel dihhotoomiatel filosoofias olnud väga tähtis roll. Kesksed vastandused on olnud näiteks dihhotoomiad tegeliku ja näilise, teadmise ja arvamise, piiritu ja piiratu, muutumatu ja muutuva, Jumala ja inimese, hea ja kurja, vaimu ja mateeria ning ka paratamatu ja juhusliku vahel.
Rieti lennujaam

Rieti lennujaam on lennujaam Itaalias Lazio maakonnas Rieti provintsis, 2,48 km kaugusel Rieti keskusest loodes. Lennujaamale on antud G. Ciuffelli nimi.
Reggio Emilia lennujaam

Reggio Emilia lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Reggio Emilia provintsis, 1,5 km kaugusel Reggio Emilia keskusest idas. Lennujaamale on antud Ferdinando Bonazzi nimi.
Lennuväljal on aastate jooksul andnud kontserte mitmed nimekad esinejad, teiste seas King Crimson, The Clash, Iron Maiden, Black Sabbath, Megadeth, Warrant, U2, Death Mechanism, Baphomet's Blood, Uncreation, Game Over, Elio e le storie tese ja paljud teised.
Novi Ligure lennujaam

Novi Ligure lennujaam on lennujaam Itaalias Piemonte maakonnas Alessandria provintsis, 2 km kaugusel Novi Ligure keskusest põhjas, Pozzolo Formigaro omavalitsusüksuse piiril. Lennujaamale on antud E. Mossi nimi.
Leetriviirus

Leetriviirus (ladina "Morbillivirus", inglise "Measles virus" lüh "MeV") ehk Morbilli viirus on viiruseliik.
Kirjeldus.
Genotüübid.
Alates 1990. aastast on tuvastatud järgmised genotüübid: A*, B2, B3, C1, C2, D2, D3, D4, D5, D6, D7, D8, D9, D10, D11, G2, G3, H1, H2.
Lümfotsüütide aktivatsiooni signaalmolekul.
SLAM retseptor on tuvastatud tümotsüütidel, aktiveeritud lümfotsüütidel, makrofaagidel ja dendriitrakkudel. Retseptor reguleerib interleukiin-4 ja interleukiin-13 komplekteerimist CD4-lümfotsüütide (ehk T-abistajarakk) ja ka interleukiin-12, tuumornekroosifaktor alfa (TNFα) ja lämmastikosiidi komplekteerimist makrofaagide poolt.
Leetriviiruse tootmine.
Leetriviirusi toodetakse ka laborites. Loomkatsed on näidanud, et labormuundatud leetriviirus evib vähirakkudele ebasoodsat toimet.
Patogeensus.
Kõik esmased infektsioonid tekitavad peremeesorganismidel (inimestel) lümfotroopset nakkushaigust leetreid. Looduslikku päritolu leetriviiruse nakkuse läbipõdenud inimene omandab selle suhtes eluaegse immuunsuse. 
Ajaloolist.
Leetriviirus (Edmontoni tüvi) eraldati 1954. aastal inimese neerurakkudest (Enders &amp; Peebles, 1954).
Pratica di Mare lennujaam

Pratica di Mare lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Lazio maakonnas Rooma provintsis, 30 km kaugusel Rooma keskusest lõunas, Pomezia omavalitsusüksuse territooriumil, Pratica di Mare fraktsioonis. Lennujaamale on antud Mario De Bernardi nimi.
Sidekest

Sidekestaks ehk konjunktiiviks ehk silmasidekestaks (ladina "tunica conjunctiva") nimetatakse inimeste ja paljude loomade silmamuna kõvakesta ja silmalaugude sisepinda katvat kesta. 
Sidekesta areng, anatoomia, füsioloogia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi ja arenguastmeti.
Roomajatel.
Enamikul roomajatel on sidekest. Silmasidekest puudub kokkukasvanud laugude ja silmakilbisega roomajatel, näiteks madudel. 
Limaskestaga seotud lümfikude.
MALT-süsteemi hulka liigitatakse vahel ka vaidluse all olev CALT – 'silmasidekestaga seotud lümfikude' ("Conjunctiva-Associated Lymphoid Tissue").
Patoloogia.
Sidekestapõletik on konjunktiviit. Silmasidekesta turse on kemoos.
Wolfgang von Szeliga-Mierzeyewski

Wolfgang Wladislaus Albert von Szeliga-Mierzeyewski (sündinud 16. mail 1926 Kuressaares) on saksakeelse saarluse alalhoidja ja edendaja. 
Ta lahkus 1939. aastal koos vanematega Eesti kodakondsusest ning asus Molotovi-Ribbentropi pakti järelmina toimunud baltisakslaste ümberasumise (Umsiedlungi) käigus Kuressaarest ümber Saksamaale. Ümberasujana elas esialgu okupeeritud Poola aladel, kus omandas ka keskhariduse. Töötanud erinevates ametites, kõige kauem ja järjekindlamalt kindlustusametnikuna. 1989. aastast pensionär.
Tuntuse ja laiema tunnustatuse on pälvinud ikkagi tema ühiskondlik tegevus saksa keelt kõnelevate saarlaste ühtekoondajana kogu maailmas. Võib kindlalt väita, et enam-vähem kõik väljaspool Eestit elavad saksa keelt oskavad saarlased teavad midagi tema neli korda aastas väljaantavast ajalehest Arensburger Wochenblatt, mida loevad ka paljud saksa keelt valdavad kodusaarlased. Wolfgang von Szeliga-Mierzeyewskit võib täiesti kindlalt nimetada saksakeelse saarluse omavahelise suhtlemise teljeks, kes lähtub suhete ja sidemete korraldamisel järjekindlalt mitteseisuslikust, parteiülesest ja rahvustevahelisi piire ületavast põhijoonest.
Isiklikku.
Tema isa oli zooloog Wladislaus von Szeliga-Mierzeyewski.
Fano lennujaam

Fano lennujaam on lennujaam Itaalias Marche maakonnas Pesaro ja Urbino provintsis, 1,5 km kaugusel Fano keskusest kagus. Lennujaamale on antud Enzo Omiccioli nimi.
Heino Liiv

Heino Liiv (7. september 1930 Kiuma, Võrumaa – 23. märts 2021) oli eesti keeleteadlane, inglise filoloog. 
1949. aastal küüditati ta märtsiküüditamise käigus Võru 1. Keskkooli lõpuklassi õpilasena Siberisse. Väljasaadetuna omandas ta kõrghariduse Irkutski võõrkeelte pedagoogilises instituudis.
1956. aastal naasis ta Eestisse. Ta töötas Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelises Võru 1. Keskkoolis ja Tartu 5. Keskkoolis võõrkeelte õpetajana. 1961. aastal kutsus Kallista Kann ta Tartu Riiklikku Ülikooli, kus ta töötas inglise filoloogia kateedris algul õpetajana ja hiljem vanemõpetajana.
Aastatel 1964–1966 täiendas ta end Leningradi Ülikoolis. 1975. aastal sai ta pedagoogikakandidaadi kraadi A. Herzeni nimelises Leningradi Riiklikus Pedagoogilises Instituudis väitekirjaga "Усвоение видо-временных форм английского глагола студентами-эстонцами на 1 курсе языкового вуза". 
Aastatel 1978–1992 oli ta TRÜ inglise filoloogia kateedri dotsent ja kateedri juhataja, 1973–1976 ja 1985–1989 filoloogiateaduskonna prodekaan, 1989–1990 dekaani kohusetäitja ning 1990–1992 romaani-germaani filoloogia osakonna juhataja. 
Ta oli eesti keeleteadlastest üks esimesi, kes rakendas kvantitatiivseid meetodeid lingvistilises uurimistöös. Tartu Ülikooli humanitaarteaduste ja kunstide valdkonna emeriitdotsent. 
Ta on koostanud mitu inglise keele õpikut.
Ernst Volke

Ernst Volke (21. jaanuar 1914 Tallinn – 1. oktoober 1998 East Haven, USA) oli eesti majandusteadlane.
Neljakidane võraürask

Neljakidane võraürask ("Pityogenes quadridens") on kärsaklaste sugukonda kuuluv putukaliik. 
Taimekahjurina.
Neljakidase võraüraski uuristatavad käigud nõrgestavad nii elavaid peremeespuid (nt harilik mänd) kui ka värskelt surnud puid, mistõttu peetakse seda liiki taimekahjuriks.
Vene seltskondliku kogu hoone

Vene seltskondliku kogu hoone on esinduslik historitsistlik hoone Tallinnas omaaegse aadressiga Gogoli puiestee 4 (tänapäeval Estonia puiestee 8), mis ehitati aastatel 1894–1895 Tallinna Vene Seltskondliku Kogu jaoks. Eskiisprojekti autor oli akadeemik Mihhail Preobraženski (projekteeris ka Aleksander Nevski katedraali Toompeal), lõpliku projekti koostas arhitekt Rudolf von Knüpffer. Tallinna vene seltskondliku kogu hoone on tunnistatud kultuurimälestiseks nr 1073.
1897. aastal paigaldati hoone kõrvale haljasalale mälestusmärk Vene-Rootsi sõja ajal toimunud Tallinna merelahingule. Venemaa Läänemere laevastiku võitu Rootsi laevastiku üle 1790. aastal tähistasid Aegna saare lähedal uppunud Rootsi laeva „Riksens Ständer“ ankur ja suurtükk.
Tänapäeval tegutseb hoones Tallinna Keskraamatukogu, mis koliti hoonesse aastatel 1920–1921. Algul kasutas raamatukogu ainult endist saali ja lavaruumi. 1923. aastal anti kogu hoone raamatukogu käsutusse, kuid teiste asutuste väljaviimine kestis üle kümne aasta. Hoone keldrikorrusel paiknes aastatel 1921–1924 Tööliste Kelder. Raamatukogu vajaduste tõttu tehti hoones ümberehitustöid 1925. aastal (arhitekt Herbert Johanson) ja 1938. aastal (insener Elmar Mõttus).
4. mail 1986 oli hoones süütamise tagajärjel tulekahju, mistõttu käis hoones aastatel 1986–1990 pidev osaline remont. 1991. aastal likvideeriti keldrikorrusel asunud Tööliste Kelder, mis oli Eesti Ajaloomuuseumi osakond.
Furbara lennujaam

Furbara lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Lazio maakonnas Rooma provintsis, mõnekümne kilomeetri kaugusel Roomast loodes, Cerveteri omavalitsusüksuse territooriumil, Furbara fraktsioonis. Lennujaamale on antud Mario Ugo Gordesco nimi.
Lennuväli on Itaalia õhujõudude eriüksuse 17º Stormo Incursori ja selle helikopterite kasutuses, lennukitele mõeldud lennurajad puuduvad.
Senta Pressraud

Senta Pressraud (kuni 1937 Särg, 1937–1953 Räni; 11. märts 1917 Peterburi – 21. märts 1989 Tallinn) oli eesti raamatukogundustegelane.
Kooreürask

Kooreürask ("Ips") on putukaperekond. See on üks tuntumaid ürasklaste perekondi, kuna sellesse kuulub liike, mis hävitavad okaspuumetsi ja kasvandusi.
Klassifikatsioon.
Kooreüraskite perekonda kuulub umbes 36 liiki. 2001. aastal moodustati geneetiliste ja morfoloogiliste tunnuste põhjal neli alamperekonda ("Ips (Ips)", "Ips (Emarips)", "Ips (Bonips)" ja "Ips (Granips)"). Perekonda liigitatakse järgmised putukaliigid (mittetäielik loend):
Modena lennujaam

Modena lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Modena provintsis, umbes 10 km kaugusel Modena keskusest lääneedelas, Marzaglia Nuova fraktsioonis.
Eesti Isikulooline Indeks

Eesti Isikulooline Indeks (lühend: EILI) on ühisloomes (inglise "crowdsourcing") loodav andmebaas, kuhu eri allikatest (nt raamatud, andmebaasid, kartoteegid) kogutakse viited Eestiga seotud isikunimedest. Andmebaas tehti avalikult kasutatavaks 12. septembril 2012 ja seda haldab MTÜ Eesti Isikulooline Indeks.
Päringute tegemine EILI-s on tasuta, ent mõnede andmetüüpide vaatamise ja alla laadimise eest tuleb maksta.
Männi-kooreürask

Männi-kooreürask ("Ips sexdentatus") on putukaliik. 
Kirjeldus.
Täiskasvanud männi-kooreürask on 6–8 mm pikkune ja tumepruuni värvusega. Tal on hästi arenenud järsak. 
Toitumine.
Männi-kooreürask toitub koore all olevast puust.
Levila.
Neid võib kohata Aasias ja Euroopas.
Taimekahjurina.
Nende käigud nõrgestavad elavaid peremeespuude mändide (nt harilik mänd) tüvesid ja seetõttu on neid peetud taimekahjuriteks. Mõnedes riikides on männi-kooreüraskid haruldasteks muutunud.
Tropidoclonion

Tropidoclonion on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Tropidoclonion" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid võib kohata Ameerika Ühendriikides.
Ravenna lennujaam

Ravenna lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Ravenna provintsis, umbes 5 km kaugusel Ravenna keskusest lõunas, La Spreta asulas. Lennujaamale on antud Gastone Novelli nimi.
Dobbiaco lennujaam

Dobbiaco lennujaam (saksa keeles Flughafen Toblach) on lennujaam Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas Bolzano provintsis Dobbiaco Nuovas.
Mart Raik

 
Mart Raik (7. jaanuar 1955 – 28. september 2023) oli eesti koolitaja, haridustegelane, äri- ja teatrijuht.
Ta lõpetas 1973. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1978. aastal Tartu Riikliku Ülikooli majandusküberneetikuna. 
1970. aastate lõpus ja 1980. aastatel töötas ta Eesti Üliõpilaste Ehitusmaleva ja ELKNÜ juhtorganites. 
Raik tegutses koolitajana 1990. aastate teisest poolest ning pidas juhtimisloenguid Tartu Ülikoolis ja Tallinna Ülikoolis. 
2007. aastast oli ta Keila Hariduse SA juhatuse esimees; sihtasutus juhtis Keila Algkooli ja Keila Gümnaasiumi liitmisel loodud Keila Kooli tegevust. 
1987–1990 oli Raik Vanemuise teatri direktor. Ta on juhtinud OÜ Keila Tervisekeskust, 1990. aastatel juhtis ta ettevõtteid Finest Tartu Hotels ja AS Estiko (1999–2000).. Alates 2012. aastast juhtis Raik ettevõtet Cellin Technologies OÜ ning tegutses koolitaja ja konsultandina ERE Koolitustes.
Isiklikku.
Tema isa oli eesti klimatoloog Ants Raik, ema oli geograafiaõpetaja Helve Raik ning õde on poliitik ja haridustegelane Katri Raik.
Trachischium

Trachischium on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Trachischium" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid võib kohata Lõuna-Aasias.
Cremona Migliaro lennujaam

Cremona Migliaro lennujaam on lennujaam Itaalias Lombardia maakonnas Cremona provintsis, umbes 6 km kaugusel Cremonast põhjas, Migliaro fraktsioonis.
Piirkonna ühendamiseks teiste Itaalia ja Euroopa lennujaamadega on kavas pikendada lennurada umbes 300 meetri võrra.
Storeria

Storeria on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Storeria" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid võib kohata Kesk-Ameerikas ja Kanadas.
Nimi.
Perekond "Storeria" on nimetatud ameeriklase David Humphreys Storeri (1804–1891) auks.
Sinonatrix

Sinonatrix on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Sinonatrix" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid võib kohata Aasia kaguosas.
Hermann Eduard Hartmann

Hermann Eduard Hartmann (20. juuli / 1. august 1817 Tartu – 26. detsember 1880 / 7. jaanuar 1881 Tartu) oli baltisaksa päritolu Eesti maalikunstnik ja graafik.
Ta õppis aastatel 1827–1835 Tartu Kubermangugümnaasiumis. Kunstiõpinguid alustas ta August Matthias Hageni juures ning jätkas aastatel 1836–1840 Düsseldorfis ja Münchenis.
Hartmann töötas aastatel 1841–1844 Lätis Bērzaine Maagümnaasiumis õpetajana. Alates 1845. aastast töötas Tartus joonistamisõpetajana ja ühtlasi ka linnakassa raamatupidajana.
Sai 1845. aastal Peterburi Kunstiakadeemialt vabakunstniku nimetuse. Töötas 1860. aastast Õpetatud Eesti Seltsis ("Gelehrte Estnische Gesellschaft") kogude konservaatorina (samal ajal koostas kataloogi "Das vaterländische Museum zu Dorpat", 1871). 
Tema puugravüüris tehtud pilte ilmus nii eesti- (Tallorahwa Postimees) kui ka saksakeelseis ajalehtedes (Inland) ning mitmes kalendris ("Tarto Kalender", "Eesti-Ma Rahwa Kalender" ja "Dörptsche Kalender"). 
Kurioosumina avaldas Tallorahwa Postimees Kristjan Jaak Petersoni aegseid Tartu üliõpilasi kujutavate visandite järgi loodud Hartmanni puugravüürid, mis pidid kujutama hoopis Tirooli Innsbrucki üliõpilaste Itaalia sõtta minekut 1859. aastal. Iga pildi juures olid humoorikad tekstid. Neid puugravüüre peetakse Eesti esimesteks karikatuurideks.
Seminatrix

Seminatrix on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Seminatrix" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid peamiselt veelise eluviisiga madusid võib kohata Ameerika Ühendriikides - Põhja-Carolina, Lõuna-Carolina, Georgia ja Florida osariigis.
Valdek Kruuspere

Valdek Kruuspere (kuni 1937 Valdek Kruusberg; 6. oktoober 1921 Tartu – 3. veebruar 1986 Tallinn) oli eesti tõlkija ja näitekirjanik.
Ta lõpetas 1941. aastal Tartu 4. Keskkooli ja õppis aastatel 1942–1945 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
1943. aastal põgenes ta Saksa mobilisatsiooni eest Soome ja võttis soomepoisina osa võitlustest Karjala kannasel. Augustis 1944 tuli ta Eestisse tagasi ja osales pitkapoisina lahingutes Tallinna lähistel.
Aastatel 1945–1955 viibis ta Komi ANSV vangilaagris.
Pärast vabanemist töötas ta Tallinna botaanikaaias. Ta tegi töid ENSV TA Keele ja Kirjanduse Instituudile ning oli aastatel 1960–1986 vabakutseline tõlkija.
Looming.
Ta on inglise, saksa ja vene keelest eestindanud teatritele ja televisioonile umbes 40 näidendit:
Tema tõlkes (peamiselt Loomingu Raamatukogus) on ilmunud ka Carson McCullersi jutustus „Kurva kohviku ballaad” (1967), Samuel Becketti näidend „Krappi viimane lint” (1969), Arthur Milleri näidendid „Pärast pattulangemist” ja „Hind” (1971) ning George Bernard Shaw' näidend „Major Barbara” (1972).
Tema enda kirjutatud näidendid:
Isiklikku.
Tema isa oli pangandustegelane ja ajaloolane Aleksander Kruuspere, tema äi oli ajaloolane Peeter Tarvel ja tema tütar on teatriloolane Piret Kruuspere.
Rhabdophis

Rhabdophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Rhabdophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Levila.
Neid madusid võib kohata Aasias ja Jaapanis.
Kokkupuuted inimestega.
"Rhabdophis"'e perekonna madudel pole arenenud mürgiaparaati, kuid nende Duvernoy näärmed komplekteerviad toksiinina toimivat sülge ning lisaks paiknevad neil kaelal, naha all, "nuchal glands", kuhu kogunevad ja taaskasutatakse ärasöödud mürgiste konnade toksiinina toimivaid molekule. 
Perekonda "Rhabdophis" liigitatud maod "Rhabdophis subminiatus" ja "Rhabdophis tigrinus" on inimeste suhtes mürkmaod, kuna nende hammustus võib inimestel esile kutsuda keskmise astmega mürgistuse.
Paratapinophis

Paratapinophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Paratapinophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid madusid võib kohata Laoses, Tais ja Hiinas.
Pararhabdophis

Pararhabdophis on maoperekond.
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pararhabdophis" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üksainus maoliik:
Levila.
Neid madusid võib kohata Lào Cai provintsis Vietnamis.
Lampedusa lennujaam

Lampedusa lennujaam on lennujaam Itaalias Pelagie saarestikku kuuluva Lampedusa saare kaguosas. Lennuväli paikneb Sitsiilia maakonnas Agrigento provintsis Lampedusa ja Linosa omavalitsusüksuse territooriumil. Lennujaam avati tsiviilliikluseks 1968. aastal.
Lampedusa lennujaam oli reisijate arvult 2012. aastal Itaalias 33. kohal.
Vinton Cerf

Vinton Gray Cerf (sündinud 23. juunil 1943 New Havenis, Connecticutis) on Ameerika Ühendriikide arvutiteadlane, keda peetakse üheks interneti isaks. Koos Robert Kahniga töötas ta välja internetiprotokollistiku.
1992. aastal asutas ta koos Robert Kahni ja Lyman Chapiniga Internet Society.
Lecce San Cataldo lennujaam

Lecce San Cataldo lennujaam, tuntud ka kui Lepore San Cataldo lennujaam, on lennujaam Itaalias Apuulia maakonnas Lecce provintsis, 9 km kaugusel Lecce keskusest idas, San Cataldo omavalitsusüksuse territooriumil.
Musashimurayama

Musashimurayama on linn Jaapanis Tōkyō prefektuuris. Asub Tōkyōst läänes ja Hachiōjist põhjas. Põhjas piirneb Saitama prefektuuriga.
Elanike arv on 70 600 (2014).
1970. aastal sai suurlinna ("shi") staatuse.
Gold Panda

Derwin Schlecker (esinejanimega Gold Panda; sündinud 1980 Peckhamis) on elektroonilise muusika produtsent, esitaja ja helilooja Suurbritanniast.
Belforti departemangu haldusüksuste loend

Siin on ära toodud kõik Belforti departemangu haldusüksused (kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka valdade INSEE koodid. Departemang tevikuna moodustab ühtlasi ühe ringkonna.
Kantonid.
Departemangus on kokku 9 kantonit. Vald Belfort (kogupindalaga 17,10 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Vallad.
Belforti departemangu 101. valla loend 1. jaanuari 2024. aasta seisuga.
Jüri Looväli

Jüri Looväli (3. mai 1897 Vastemõisa vald, Viljandimaa – 10. juuli 1963 London) oli Eesti poliitik.
Ta oli I Riigivolikogu liige (37. valimisringkonnast).
Saksa okupatsiooniaegne Eesti Omavalitsuse Pärnu maavalitsuse Pärnu maavanem 1941–1944.
Bezimenne (Novoazovski rajoon)

Bezimenne (ukraina keeles Безіменне) on küla Ukrainas Donetski oblastis Novoazovski rajoonis. Asub Aasovi mere kaldal umbes 15 km Mariupolist ida pool.
Elanike arv oli 2001. aastal 2638. Neist 53,7% emakeel oli ukraina keel ja 45,2% vene keel.
Ööl vastu 29. augustit 2014 tungisid külla Venemaa sõjaväelased sundides miinipildujatulega taganema Ukraina sõjaväelased.
Ado Roosiorg

Ado Roosiorg (õieti Aadu; 3. oktoober 1887 Tarvastu vald, Viljandimaa – 15. august 1942 Karlagi vangilaager, Karaganda oblast) oli Eesti poliitik ja agronoom.
Ado Roosiorg isa oli Tarvastu valla Oina talu peremees. Ta lõpetas Kuresaare vallakooli ning 1909. aastal Tartu Aleksandri gümnaasiumi. Õppis seejärel Tartu Ülikoolis arsti- ja õigusteadust. Mobiliseerimise tõttu jäi ülikool pooleli, teenis I maailmasõja ajal sõjaväeametnikuna lennuväes.
Saksa okupatsiooni ajal organiseeris Tarvastus põrandaalust Kaitseliitu. Vabadussõja puhkedes astus Eesti kaitseväkke ning teenis taas lennuväes ametnikuna. 1919. aasta märtsis viidi üle toitlustusministeeriumi ametnikuks.
Alates 1924. aastast oli oma äia Karl Timbergi Lihula mõisa valitseja kuni 1940. aastani. Kuulus Kaitseliitu, oli Lihula malevkonna pealiku abi ning 1937. aastast alates pealik. Samuti vabatahtliku tuletõrje Lihula divisjoni ülem.
Ta oli I Riigivolikogu liige (24. valimisringkonnast).
Arreteeriti NKVD poolt 28. juulil 1940. aastal Tallinnas. Suri nõukogude vangilaagris Kasahhi NSVs.
Mürmekoloogia

Mürmekoloogia on bioloogia haru, mis tegeleb sipelgate uurimisega.
Eestis on mürmekoloogiaga tegelenud Vambola Maavara, Ants-Johannes Martin.
Välismaa mürmekolooge: Auguste Forel, Erich Wasmann, William Morton Wheeler, Edward O. Wilson.
Vaksiklased

Vaksiklased ("Geometridae") on liblikate sugukond. 
Vaksiklaste eestikeelne nimetus tuleneb sellest, et nende röövikud liiguvad vaksates. 
Röövikud võivad moodustada niiti, mille otsas puulehtedelt end alla lasta ja seejärel seda niiti pidi üles ronida.
See on suur sugukond – kokku umbes 26 000 liiki 2000 perekonnas. Neist elab Eestis umbes 300 liiki.
Klassifikatsioon.
Vaksiklaste sugukonna süstemaatika pole päris selge. Praegu liigitatakse sugukonda järgmised liblikate alamsugukonnad:
Samblikuvaksiklased

Samblikuvaksiklased ehk metsavaksiklased ("Ennominae") on liblikaliste seltsi vaksiklaste sugukonna alamsugukond.
Klassifikatsioon.
Alamsugukonda "Ennominae" liigitatakse järgmised triibused:
Bupalini

Bupalini on liblikate triibus.
Klassifikatsioon.
Triibusesse "Bupalini" liigitatakse järgmine liblikate perekond:
Vera Brežneva

Vira Viktorivna Galuška (ukraina "Віра Вікторівна Галушка", vene "Вера Викторовна Галушка"; sündinud 3. veebruaril 1982 Dniprodzeržõnskis, Dnipropetrovski oblastis), esinejanimega Vera Brežneva (vene "Вера Брежнева", ukraina "Віра Брежнєва"), on ukraina laulja, näitleja ja saatejuht.
Aastatel 2003–2007 oli ta ansambli VIA Gra liige (väljaspool Venemaad ja Ukrainat oli ansambel tuntud nimega Nu Virgos).
Aastast 2008 tegutseb ta sooloartistina.
2010. aastal ilmus Vera Brežneva album "Любовь спасёт мир" (vene keeles 'armastus päästab maailma').
Vera Brežneva on käinud esinemas ka Eestis.
Njuša

Anna Vladimirovna Šurotškina (vene keeles Анна Владимировна Шурочкина; sündinud 15. augustil 1990 Moskvas), esinejanimega Njuša (Нюша), on vene laulja.
Välja on antud kaks Njuša albumit: 2010. aastal ilmus "Выбирать чудо" ('valida ime') ja 2013. aastal "Объединение" ('ühinemine').
Njušat loetakse üheks Venemaa edukamaks lauljaks. Viimase viie aasta jooksul (2015. aasta alguse seisuga) on ta loonud kaheksa Venemaa singliedetabelis Tophit.ru kõrgeimale kohale jõudnud laulu ("Не перебивай", "Выбирать чудо", "Больно", "Выше", "Воспоминание", "Наедине", "Только", "Цунами").
Njuša on esinenud ka Eestis. Ta oli 2015. aasta Õllesummeri üks peaesinejaid.
Isiklikku.
2017. aastal teatas Njuša kihlumisest Igor Sivoviga. 6. novembril 2018 sündis neil tütar. Varem oli ta suhetes kuulsa vene-eesti räppari Jegor Kreediga.
Thiene lennujaam

Thiene lennujaam on lennujaam Itaalias Veneto maakonnas Vicenza provintsis, mõne kilomeetri kaugusel Thiene keskusest lõunakagus, 15 km kaugusel Vicenza keskusest põhjakagus.
Ferrara San Luca lennujaam

Ferrara San Luca lennujaam on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Ferrara provintsis, 2 kilomeetri kaugusel Ferrara keskusest lõunas. Lennujaamale on antud Michele Allasia nimi.
Kosma Laredei

Kosma Laredei (9. veebruar 1880 Tuhalaane vald, Paistu kihelkond – 25. mai 1954 Tallinn) oli eesti õigeusu vaimulik.
Laredei sündis Tuhalaane vallas koolmeistri peres ning õppis Tuhalaane õigeusu koolis. 
Ta sooritas vaimuliku kutseeksami 1908. aastal ning pühitseti preestriks 1916. aastal. Aastatel 1916–1941 töötas Hiiumaal ja 1947–1953 Mulgimaal õigeusu preestrina. 
Ta on maetud Tallinna Liiva kalmistule.
Isiklikku.
Tema vend Peeter oli samuti õigeusu vaimulik, aga ka koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.
Aguscello Prati Vecchi lennujaam

Aguscello Prati Vecchi lennujaam ('Aguscello vanade niitude lennujaam') on lennujaam Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Ferrara provintsis, mõne kilomeetri kaugusel Ferrara keskusest kagus, Aguscello fraktsiooni territooriumil.
Caserta Grazzanise lennujaam

Caserta Grazzanise lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis, 5 km kaugusel Grazzanise keskusest lõunas, 20 km kaugusel Caserta keskusest läänes. Lennujaamale on antud kolonelleitnant Carlo Romagnoli nimi.
Calcinate del Pesce lennujaam

 Calcinate del Pesce lennujaam on lennujaam Itaalias Lombardia maakonnas Varese provintsis, Varese järve põhjakaldal, mõne kilomeetri kaugusel Varese keskusest lääneedelas. Lennujaamale on antud Paolo Contri nimi. Lennuväljal tegeldakse peamiselt purilennundusega.
Vera Dujunova

Vera Illarionovna Dujunova (vene keeles Ве́ра Илларио́новна Дуюно́ва, aastani 1969 Galuška (Галу́шка); 11. aprill 1945 Krasnodar – 2. märts 2012 Taškent) oli Nõukogude Liidu võrkpallur.
1968. aasta suveolümpiamängudel Méxicos ja 1972. aastal Münchenis võitis ta NSV Liidu koondise koosseisus kuldmedali. 1970 tuli maailmameistriks ja 1974 võitis MM-hõbeda, 1973 võitis maailma karika.
Foligno lennujaam

Foligno lennujaam, tuntud ka kui Foligno Spoleto lennujaaam, Foligno Sant'Eraclio lennujaam ja Foligno Sterpete lennujaam, on lennujaam Itaalias Umbria maakonnas Perugia provintsis, 2 km kaugusel Foligno keskusest lõunakagus, Sant'Eraclio fraktsiooni territooriumil. Lennujaamale on antud Giorgio Franceschi nimi.
Männivaksik

Männivaksik ("Bupalus piniaria") on männivaksiku perekonda kuuluv liblikaliik. 
Klassifikatsioon.
Männivaksiku alamliikide süstemaatika pole päris selge, tunnistatakse kolme (või viit) alamliiki:
Kirjeldus.
Munemine männiokstele toimub juunis ja umbes 3 nädala pärast kooruvad munadest röövikud. Männivaksikute täiskasvanud röövik liigub "vaksates" ja on heleroheline, valgete pikitriipudega. Talvituvad nad nukkudena metsakõdus. 
Okkakahjurina.
Männivaksikute masspaljunemise aastail toituvad nad massiliselt männi (sh harilik mänd, must mänd jt) okastest. Röövikute korduvate söömakahjustuste tagajärjel võib peremeespuu sedavõrd nõrgestatud saada, et muutub vastuvõtlikuks tüvekahjuritele, nagu latipihklane ja säsiüraskid.
Andres Laur

Andres Laur (enne eestistamist Aleksei Laur; 23. aprill 1909 Ikla – 3. aprill 1973 Toronto) oli eesti ettevõtja ja kirjastaja, kirjastuse Orto omanik.
Ta õppis Eesti Ühistegevuskoolis, viibis õppereisidel Soomes ja Rootsis. Aastast 1935 töötas ta Tallinnas ühistu Tarbija ärijuhina. Saksa okupatsiooni ajal pani ta Tallinnas käima kohvitööstuse Esto.
Aastal 1943 pages ta Soome, asutas aastal 1944 Helsingis kirjastuse Orto ning andis seal välja Karl Ristikivi teose "Tuli ja raud" ja Valev Uibopuu teose "Võõras kodu". Aastal 1944 läks ta Rootsi, jätkates kirjastajategevust Vadstenas ning aastatel 1948–1951 Göteborgis, kirjastades saksa ja rootsi põgenikelaagritesse praktilise väärtusega raamatuid, nagu "Kukeaabits", "Laulik" ja keeleõpikud. Aastal 1947 avaldas ta Eerik Haameri illustratsioonidega "Kalevipoja".
Aastal 1951 siirdus ta Rootsist Kanadasse, kus registreeris taas kirjastuse Orto, olles selle ainuomanik. Lisaks asutas ta aastal 1952 ajalehe Vaba Eestlane, samuti andis ta välja ajakirja Kodukolle.
Ala ohvrikivi

Ala ohvrikivi on ohvrikivi Viljandimaal Helme kihelkonna Ala külas.
Vanaküla Sanksaare ristimets

Vanaküla Sanksaare ristimets on ristimets Võrumaal Põlva kihelkonna Vanakülas. 
Välislingid.
Männivaksik (perekond)

Männivaksik ("Bupalus") on vaksiklaste sugukonda kuuluv liblikaperekond. 
Eestis elab üks selle perekonna liik – männivaksik ("Bupalus piniaria").
Klassifikatsioon.
Männivaksikute perekonda klassifitseeritakse järgmised liblikaliigid:
Piacenza San Damiano lennujaam

Piacenza San Damiano lennujaam on sõjaväelennuväli Itaalias Emilia-Romagna maakonnas Piacenza provintsis, 15 km kaugusel Piacenza keskusest lõunas, San Giorgio Piacentino omavalitsusüksuse San Damiano fraktsioonis. Lennujaamale on antud Gaetano Mazza nimi.
Koorvere Öpiku talu ristipuu

Koorvere Öpiku talu ristipuu on ristipuu Tartumaal Võnnu kihelkonna Koorvere külas.
Rosma Moorimäe ristipuud

Rosma Moorimäe ristipuud on ristipuud Võrumaal Põlva kihelkonna Rosma külas.
Kiuma ristipuud

Kiuma ristipuud on ristipuud Võrumaal Põlva kihelkonna Kiuma külas.
Puuri ristimets

Puuri ristimets on ristimets Võrumaal Põlva kihelkonna Puuri külas.
Puuri ristikuusk

Puuri ristikuusk on ristipuu Võrumaal Põlva kihelkonna Puuri külas.
Lutsu ristipuud

Lutsu ristipuud on ristipuud Võrumaal Põlva kihelkonna Lutsu külas.
Lindsi saarik

Lindsi saarik on püha puudesalu Viljandimaal Helme kihelkonna Jeti külas.
Kodru raba

Kodru raba on raba Järva maakonnas Järva vallas Vetepere külas ning kuulub Epu-Kakerdi soostiku suursoostikku. 
Kodru raba turbalasundi paksus on kuni 8,5 m. Raba keskel asub 1,7 hektari suurune ebakorrapärase kujuga Vibujärv. Maalilist raba ümbritsevad paljud salumetsailmelised soosaared. Muistsetel aegadel ajutise pelgupaigana kasutatud soosaari katab enamasti mets. Kodru rabast lõunasse jäävad mitmed saluilmelised soosaared. 
Raba jääb Aegviidu-Kõrvemaa puhkealale. Läbi Kodru raba kulgeb 5 km pikkune Kodru raba matkarada ehk Tammsaare-Järva-Madise loodusrada.
Legnago lennujaam

Legnago lennujaam on lennujaam Itaalias Veneto maakonnas Verona provintsis, mõne kilomeetri kaugusel Legnago keskusest lõunaedelas, Rosta asulas. Lennujaamale on antud Carlo Marchetto ja Francesco Marcati nimi.
Aitsra ohvrikivi

Aitsra ohvrikivi on ohvrikivi Viljandimaal Helme kihelkonna Aitsra külas.
Kirbu ohvrikivi

Kirbu ohvrikivi on ohvrikivi Valga maakonnas Valga vallas Kirbu külas (endisel Võrumaal Karula kihelkonnas).
Pringi ohvrimägi

Pringi ohvrimägi on looduslik pühapaik Tartumaal Sangaste kihelkonna Pringi külas. 
Mäel asusid pühaks peetud tammed ja asub ohvrikivi.
Lõve ohvrikivi

Lõve ohvrikivi on ohvrikivi Viljandimaal Helme kihelkonna Lõve külas.
Villemisilla mägi

Villemisilla mägi (ka "Jaani kiriku ase") on looduslik pühapaik Tartumaal Sangaste kihelkonna Põru külas.
Kolli Nuudaläte

Kolli Nuudaläte on ohvriallikas Valgamaal Kolli külas.
Porgandi ristipuud

Porgandi ristipuud on ristipuud Võrumaal Põlva kihelkonna Eoste külas.
Kurevere Kihu ohvrikivi

Kurevere Kihu ohvrikivi (ka "Kihu kivi") on ohvrikivi Tartumaal Sangaste kihelkonna Kurevere külas. 
Välislingid.
Tsirgumäe ohvrimänd

Tsirgumäe ohvrimänd oli pühapuu Vana-Võrumaal Hargla kihelkonna Tsirgumäe külas.
Laanemetsa ohvrikivi

Laanemetsa ohvrikivi on ohvrikivi Võrumaal Hargla kihelkonna Laanemetsa külas.
Saukse hiiesalu

Saukse hiiesalu on püha puudesalu Virumaal Kadrina kihelkonna Saukse külas.
Mähkurlased

Mähkurlased ("Tortricidae") on liblikaliste seltsi kuuluv sugukond. 
Sugukonda kuulub umbes 5000 liiki, neist elab Euroopas umbes 1000.
Suure monograafia mähkurlastest on kirjutanud Tartu Ülikooli zooloog Julius Kennel. Selles on ka Kenneli enda tehtud värvijoonised 970 liigi kohta.
Klassifikatsioon.
Mähkurlaste sugukonda liigitatakse järgmised alamsugukonnad:
Uku Sillaotsa ohvrikivi

Uku Sillaotsa ohvrikivi on ohvrikivi Virumaal Kadrina kihelkonna Uku külas.
Mõigu kalmistu

Mõigu kalmistu on mahajäetud kalmistu Tallinnas Kesklinna linnaosas Mõigu asumis. Ajalooliselt jäi kalmistu Jüri kihelkonda. Ala liideti Tallinnaga 1945. aastal.
Mõigu kalmistu rajati Ülemiste järve äärsele Pühamäele 1774. aastal pärast seda, kui Venemaa keisririigis keelati kirikutesse ja elamute lähedusse matmine. Kalmistule andis krundi Tallinna Toomkoguduse lauamõis Mõigu mõis ja sinna maeti Tallinna Toompea saksa koguduse liikmeid. Kalmistu pindala oli 2,1 hektarit.
1951. aastal kalmistu likvideeriti nõukogude võimuorganite poolt, kuid erinevalt teistest Tallinnas likvideeritud kalmistutest (Kopli kalmistu) jäi kalmistu füüsiliselt alles.
Lavi ohvrikivi

Lavi ohvrikivi on ohvrikivi Virumaal Viru-Jaagupi kihelkonna Lavi külas.
Miila hiiemägi

Miila hiiemägi on hiiemägi Virumaal Viru-Nigula kihelkonna Miila külas.