tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Paul Christoph von Ceumern

Paul Christoph von Ceumern (17. detsember 1693 – 6. jaanuar 1761) oli Ceumernite aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja maaomanik. Ta oli "Calzenau", Kürble ja Penuja mõisnik. 
Elulugu.
Paul Christoph von Ceumern sündis 1693. aastal Christian ja Anna Margaretha von Ceumerni (sünninimega Kleinschmidt) peres.
Ta oli noorena Nierothi Liivimaa jalaväerügemendis lipnik. Ta osales Karl XII Venemaa sõjakäigus. 1727. aastal läks ta leitnandina erru.
1714. aasta 24. juunil abiellus Ceumern Hedwig Jacobina von Liphartiga. Abielust sündis neli last. 
1724. aastal müüs Ceumern varem päritud Kürble mõisa kapten Löwensternile. 1733. aasta 13. juunil ostis ta Ernst Johann von Dückerilt 8247 taalri eest Penuja mõisa, kuid müüs selle ise üheksa aastat hiljem Christoph Johann Möllerile.
Paul Christoph von Ceumern suri 6. jaanuaril 1761.
Liugpomm

Liugpomm ehk planeeriv pomm (inglise keeles "Glide bomb") on aerodünaamiliste kandepindadega pomm, mis vallandatakse õhusõidukilt sihtmärgi suunas.
Reinhold Axel von Oettingen

Reinhold Axel von Oettingen (ka Axel Reinhold; 18. oktoober 1768 – 18. märts 1831) oli Oettingenide aadlisuguvõsast pärit Vene sõjaväelane (major). Ta oli Kaubi ja Kürble mõisnik. 
Elulugu.
Reinhold Axel von Oettingen sündis 1768. aastal Joachim Heinrich ja Helena Dorothea von Oettingeni (sünninimega von Anrep) peres. 
1800. aastal ostis Oettingen 23 000 rubla eest Kürble mõisa. 1822. aastal pantis ta Kürble Anton Johann von Engelhardtile. Oettingen päris oma isa käest Kaubi mõisa, mille ta 1823. aasta 27. aprillil 32 000 hõberubla eest Elisabeth Juliana von Bockile müüs. 
1829. aasta 25. juulil abiellus Oettingen Louise Johanna von Schillinguga. 
Reinhold Axel von Oettingen suri 18. märtsil 1831.
Carlos Reutemann

Carlos Alberto Reutemann (12. aprill 1942 Santa Fe – 7. juuli 2021 Santa Fe) oli Argentina vormeli- ja autorallisõitja ning poliitik.
Vormel 1 sarjas osales Reutemann aastatel 1972–1982. Ta osales kokku 146 etapil, millest jõudis poodiumile 45 korral ja võitis 12 korral. Üldarvestuses oli tema parimaks kohaks teine, mille ta saavutas 1981. aasta hooajal, kui kaotas Nelson Piquet'le vaid ühe punktiga. 1981. aasta hooajal sai otsustavaks viimane etapp Las Vegases, kus Reutemann võitis küll kvalifikatsiooni, kuid jäi võistlusel kaheksandaks; Piquet sai viienda koha, mille eest teenis kaks punkti. Lisaks oli Reutemann kolmel hooajal kolmas (1975, 1978 ja 1980). Reutemann on seni kõige viimane argentiinlane, kes on Vormel 1 sarjas etapivõidu saanud. Argentiinlastest on temast Vormel 1 sarjas edukam olnud ainult Juan Manuel Fangio, kes tuli viiel korral maailmameistriks.
1980. aastatel võistles ta autoralli maailmameistrivõistlustel. 1980. aastal sai ta Argentina rallil kolmanda koha, millega sai pärast soomlast Leo Kinnuneni teiseks Vorme 1 piloodiks, kes on autoralli maailmameistrivõistluste etapil poodiumile jõudnud.
Pärast sportlaskarjääri lõppu astus ta poliitikasse, liitudes erakonnaga Partido Justicialista. Aastatel 1991–1995 ja 1999–2003 oli ta Santa Fe provintsi kuberner. 2003. aastal sai ta Argentina Senati liikmeks ja ta kuulus sinna kuni elu lõpuni.
Wilbur Smith

Wilbur Addison Smith (9. jaanuar 1933 Ndola – 13. november 2021 Kaplinn) oli Sambias sündinud Lõuna-Aafrika Vabariigi romaanikirjanik.
Ta kirjutas ajalooromaane, millest enamik räägib rahvusvahelistest suhetest Lõuna-Aafrikas nelja sajandi vältel nii mustanahaliste kui ka valgete perekondade vaatenurgast. Tema debüütromaan "When the Lion Feeds" ilmus 1964. aastal. Tema suurim romaanisari on 17-teoseline ning käsitleb Courtney perekonna kroonikat alates 17. sajandi keskpaigast kuni 20. sajandi viimase veerandini. Ta kirjutas kuueosaline romaanisarja ka Vana-Egiptuse teemadel.
Kokku avaldas Smith 49 teost. Tema teoseid on müüdud üle 140 miljoni eksemplari ning need on ilmunud enam kui 30 keeles. Eesti keeles on seni ilmunud "Need, kes keset mereohtu" ("Those in Peril"; Ajakirjade Kirjastus 2012) ja kahes osas "Seitsmes papüürusrull" ("The Seventh Scroll"; Perioodika 1998).
Bogdanovitš

Bogdanovitš (vene keeles Богданович) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Bogdanovitši linnaringkonna keskus. Bogdanovitš asub Kunara jõe ääres, Jekaterinburgi kesklinnast ligi 100 km idas.
Asula tekkis 1883–1885 Overino raudteepeatus juurde ja sai nime kindral Jevgeni Bogdanovitši järgi. Linnaõigused sai Bogdanovitš 1947. aastal.
Linnas toodetakse kuumuskindlaid materjale ja raudteeliipreid.
Minot

Minot [mainot] on linn Ameerika Ühendriikides Põhja-Dakota osariigis Wardi maakonnas, Wardi maakonna keskus. Linnast u 24 km põhjas asub Minoti õhuväebaas.
Aastal 2020 läbi viidud rahvaloenduse andmetel elas Minotis 48 377 inimest, millega see oli Põhja-Dakota suuruselt neljas linn.
Linn rajati 1886. aastal seoses James J. Hilli ulatusliku raudteeprojektiga (Great Northern Railway) ning tänu kiirele kasvule on selle hüüdnimi olnud Võlulinn (inglise keeles "Magic City"). Linnaõiguse sai Minot 16. juulil 1887.
Minot on ka Minoti linnapiirkonna keskus. Peale Wardi maakonna loetakse selle alla ka McHenry maakond ja Renville'i maakond ning 2020. aastal elas seal kokku 77 546 inimest.
Minotis valitseb külmade ja lumiste talvedega ning soojade või mõõdukalt kuumade suvedega niiske mandriline kliima. Keskmine õhutemperatuur jaanuaris on 12 °C ja juulis 20 °C. Talvel võib õhutemperatuur langeda alla –40 °C ja suvel tõusta üle 40 °C. Keskmiselt langeb aastas 490 mm sademeid. Lumesadu võib esineda oktoobrist maini, keskmiselt 132 cm aastas.
See on tähtis kaubandussõlm nii suure osa Põhja-Dakota põhjaalade jaoks kui ka Kanada Manitoba provintsi edela- ning Saskatchewani provintsi kaguosa jaoks.
Ligi 40% linna elanike esivanemad on Põhjamaadest ning alates 1977. aastast korraldatakse oktoobris Norsk Høstfesti, mis on Põhja-Ameerika suurim Skandinaavia festival. Samuti asub linnas 1988. aastal loodud Skandinaavia pärandi park.
Linn on sõprussuhetes Skieni vallaga Norras ja Moose Jaw' linnaga Saskatchewani provintsis Kanadas.
Minoti õhuväebaas

Minoti õhuväebaas (["mainot"]; inglise keeles "Minot Air Force Base"; IATA MIB, ICAO KMIB, FAA LID MIB) on Ameerika Ühendriikide õhuväe baas Wardi maakonnas Põhja-Dakotas Ameerika Ühendriikides, ligi 20 km Minoti linnast põhjas. 2020. aasta rahvaloenduse järgi elas baasis 5017 inimest.
Baas avati 1957. aastal ning anti õhutõrje väejuhatuse (ADC) kasutusse. 1960. aastate alguses sai sellest strateegilise õhuväejuhatuse (SAC) tähtis tugipunkt, seal hoiti muuhulgas tuumavõimekusega mandritevahelisi ballistilisi rakette.
SAC likvideeriti aastal 1992 ning Minoti baasis toimunud tuumaülesanded jaotati kahe üksuse vahel: raketid anti õhuväe kosmoseväejuhatusele (AFSPC) ning lennukid õhulahingute väejuhatusele.
Silbervogel

Silbervogel (saksa keelest "hõbelind"; ka Raketenbomber ("rakettpommitaja") ehk RaBo) oli Eugen Sängeri ja Irene Bredti poolt 1930. aastatel Natsi-Saksamaa jaoks välja töötatud vedelkütusraketi jõul lendava suborbitaalse pommituslennuki disain. Seda kaaluti 1942. aasta kevadel käivitatud projekti "Amerikabomber" jaoks, kuid projekti raames jõuti konstrueerida ja lennutada vaid pommitajaid Messerschmitt Me 264 ja Junkers Ju 390. Kui Walter Dornberger proovis pärast teist maailmasõda sõjaväe kosmoselennukite programmi Ameerika Ühendriikides taaselustada, kasutas ta diplomaatilisemat nimetust "antipood-pommitaja".
Katškanar

Katškanar (vene keeles Качканар) on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Katškanari linnaringkonna keskus. Linn asub Jekaterinburgi kesklinnast 205 km põhja pool.
Asula rajati 1957. aastal rauamaagikaevanduse juurde ja sai linnaõigused 1968. aastal.
Linnas on raua ja vanaadiumi kontsentraati, aglomeraati ja veerkänke tootev tehas.
Katškanari sõprusomavalitsused on Sëlva ja Maładziečna.
Patrick Pentz

Patrick Pentz (sündinud 2. jaanuaril 1997) on Austria jalgpallur, kes mängib väravavahina Taani kõrgliiga klubis Brøndby IF ja Austria jalgpallikoondises. 
Varem on ta mänginud ka Austria, Prantsusmaa ja Saksamaa liigades.
Phillipp Mwene

Phillipp Mwene (sündinud 29. jaanuaril 1994) on Austria jalgpallur, kes mängib äärekaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Mainz 05 ja Austria jalgpallikoondises. 
Varem on ta mänginud ka Austria ja Hollandi liigades.
Saavutused.
Klubiga.
PSV
Philipp Lienhart

Philipp Lienhart (sündinud 11. juulil 1996) on Austria jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Freiburg ja Austria jalgpallikoondises. 
Varem on ta mänginud ka Austria ja Hispaania liigades.
Diviis (Eesti)

Diviis on Eesti kaitseväe suurim maismaa struktuuriüksus, mis tegutseb kaitseväe juhataja alluvuses. Diviis vastutab sõjaliste operatsioonide planeerimise ja teostamise eest kogu Eesti territooriumil, kaasates nii Eesti kui ka liitlasriikide üksusi. Diviis on allutatud NATO Kirdekorpusele ja mängib olulist rolli maakaitseringkondade, brigaadide ja liitlaste ühendamisel.
Diviis mängib võtmerolli Eesti kaitsevõime tugevdamisel ja NATO operatsioonide toetamisel piirkonnas.
Koosseis.
Diviisi kuuluvad järgmised üksused:
Juhtkond.
Diviisi on juhtinud kolonel Mait Müürisepp, kes täitis diviisi ülema ülesandeid, ja staabiveebel Andreas Rebane. 1. augustil 2024 asus diviisi juhtima Indrek Sirel.
NATO Kirdekorpus

NATO Kirdekorpus (inglise keeles "Multinational Corps Northeast", MNC NE) on NATO vägede korpus, mille peakorter asub Szczecinis, Poolas. See loodi 18. septembril 1999 ja on osa NATO ühendvägede operatiivväejuhatusest Brunssumis. Eesti diviis moodustab osa NATO Kirdekorpusest. Rahvusvaheline diviis (Põhja)
Ajalugu.
Korpus loodi pärast Poola liitumist NATO-ga ja selle peakorteriks määrati endine Schleswig-Holsteini ja Jüüti liitlasvägede staap. Kolm peamist asutajariiki on Taani, Saksamaa ja Poola. Aastate jooksul on liitunud mitu riiki, sealhulgas Eesti, Ameerika Ühendriigid, Kanada ja paljud teised NATO liikmesriigid.
Tänu oma asukohale (ainus NATO peakorter endisest raudsest eesriidest idapool) on NATO Kirdekorpusel oluline roll uute liikmesriikide integreerimisel. Peakorteris teenivad ohvitserid ja allohvitserid Eestist, Tšehhist, Lätist, Leedust ja Slovakkiast. Alates 2004. aastast lehvivad seal Eesti, Läti ja Leedu lipud, hiljem on liitunud Slovakkia, Tšehhi, USA, Rumeenia, Sloveenia, Horvaatia, Ungari, Rootsi, Türgi, Suurbritannia, Prantsusmaa, Holland, Kanada, Island, Belgia, Norra ja Kreeka. 2005. aastal saavutati täielik operatiivvõimekus, 2015. aastal tõsteti valmisoleku taset. 2016. aastal saavutati võimekus juhtida väga kõrge valmisolekuga kiirreageerimisjõude.
Ülesanne.
NATO Kirdekorpus osaleb NATO kollektiivkaitses, kriisiohjes ja humanitaaroperatsioonides. 2015. aastal tõsteti staabi valmisolekut ja võimekust vastata uutele ohtudele.
Juhtkond.
Praegune korpuse ülem on kindralleitnant Jürgen-Joachim von Sandrart (Saksamaa).
Osalemine sõjategevuses Afganistanis.
NATO Kirdekorpus osales ISAF-i operatsioonides aastatel 2007, 2010 ja 2014-2015.
Ilmar Kask

Ilmar Kask (sündinud 17. juulil 1936 Tartus) on eesti loodusajakrjanik, geograaf ja orienteeruja.
Ta lõpetas aastal 1955 Tartu 1. Keskkooli ja aastal 1960 geograafina Tartu Riikliku Ülikooli.
Ta on olnud väga kauaaegne ajakirja Eesti Loodus toimetaja.
Candolleomyces

Candolleomyces on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv perekond seeni.
Valge psatürell

Valge psatürell ("Candolleomyces candolleanus") on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv liik seeni.
Seene varasem ladinakeelne nimi oli "Psathyrella candolleana" ja see kuulus psatürelli perekonda.
Seen kasvab (hakke)puidul ja puidujäänustel.
Laura Võigemast

Laura Võigemast (kuni 2024 Laura Kalle, sündinud 13. novembril 1989 Tartus) on eesti näitleja, lavastaja ja dramaturg.
Haridus ja loometöö.
Laura Kalle on õppinud Kadrioru Saksa Gümnaasiumis ja Tallinna Prantsuse Lütseumis, mille lõpetas 2008. aastal. 2012. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna eesti ja soome-ugri keeleteaduse eriala "cum laude" ning 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (27. lend) dramaturgina. 
Aastatel 2016–2020 oli ta Ugala teatri näitleja-dramaturg, alates 2020. aastast on Ugala teatri näitleja, ta on ka lavastanud. 
Alates 2023. aasta septembrist on ta Raadioteatri loominguline juht. 
Laura Võigemast on üles astunud filminäitlejana (tudengifilmid "Tosin küsimust Eesti kohta: Vältimatu", 2014 ja "Üürike ilu", 2016). Ta on 2024. aastal linastunud teleseriaali "Elu võimalikkusest maal" kaasstsenarist, olles ka kõrvalosatäitja (pruut). 
Laura Võigemast on tõlkinud näidendeid: "Once" (John Carney), "Surmkindlad asjad siin elus" ("Things I know to Be True", Andrew Bovell), "Sume on öö" ("Tender is the Night", Francis Scott Key Fitzgerald), "Uhkus ja eelarvamus (justkui)" ("Pride and Prejudice (sort of)" Jane Austen) jt.
Ta on tegutsenud ka lavastajana, näiteks 2016. aasta kevadel sai Rahvusooper Estonia kammersaalis näha tema lavastatud Benjamin Britteni õudusooperit "Kruvipööre". Ugala teatris on ta olnud näidendi autoriks ja ka lavastanud koos Liis Aedmaaga "Kui me nüüd ei sure, ei sure me kunagi" (2019) ja "Kui sa tuled, too mul lilli" (2021). Ta on olnud üks dramatiseerijatest lavastustele "Peer Gynt" (2020) ja "Kolm musketäri" (2022).
Laura Kalle ja Priit Võigemast on koos näitetrupiga 2023. aastal Tallinna Linnateatris lavastatud improvisatsioonilise lavateose "Suur veeuputus" kaasautorid.
Isiklikku.
Alates 2020. aastast on Laura Kalle elukaaslane näitleja Priit Võigemast ning paaril on 2022. aasta jaanuaris sündinud tütar Luule Ellen. Võigemast ja Kalle abiellusid 2024. aasta 21. juunil.
Laura vanaisa on Priit Aimla.
Objekt (Peirce)

Objekt on üks mõistetest Charles Peirce'i semiootikas.
Objekt on üks kolmest märgiprotsessi liikmest (teised on esitis ja tõlgend).
Esitis

Esitis on üks mõistetest Charles Peirce'i semiootikas.
Esitis on üks kolmest märgiprotsessi liikmest (teised on tõlgend ja objekt).
Kirovgrad

Kirovgrad on linn Venemaal Sverdlovski oblasti lõunaosas, Kirovgradi linnaringkonna keskus. Linn asub Neiva jõe lähte juures umbes 100 km Jekaterinburgist loodes.
Linna kohal olnud Kalata küla tekkis 17. sajandil, kuid kindlad andmed on 1808. aastast, mida loetakse ka linna asutamisaastaks. Linnaõigused sai Kalata 1932. aastal. 1935. aastal sai bolševist Sergei Kirovi järgi nimeks Kirovgrad, kuigi Kirov linnas kunagi ei elanud.
Linn on värvilise metallurgia keskus.
2023. aasta alguse seisuga oli linnas arvestuslikult 18 497 elanikku.
Koerkorter

"Koerkorter" on 2022. aasta augustis esilinastunud Eesti animafilm. See põhineb Andres Ehini luuletuse "Olla koerkorter" ainetel.
Filmist.
Saatuse keerdkäigud on pagendanud elu hammasrataste vahele jäänud balletisolist Sergei elama linnalähedasse kolhoosi. Siin peab ta oma igapäevast võitlust kolhoositöö rutiini, koduloomade ja alkoholiga. Ta vahetab oma kunsti viinerite vastu, et toita ablast koerkorterit.
Filmi teostuse toetajad olid Eesti Kultuurkapital ja Eesti Filmi Instituut.
Eesti – Saudi Araabia suhted

Eesti – Saudi Araabia suhted on kahepoolsed suhted Eesti ja Saudi Araabia vahel.
Saudi Araabia tunnustas Eestit 16. septembril 1991. Kahe riigi vahelised diplomaatilised suhted sõlmiti alles 21. märtsil 2003.
Tegutseb Eesti suursaadik Saudi Araabias, kes resideerib Abu Dhabis. Tegutseb ka Saudi Araabia suursaadik Eestis, kes resideerib Helsingis.
Hvidovre IF

Hvidovre Idrætsforening (taanikeelne nimi) on Taanis Hvidovre linnas tegutsev jalgpalliklubi. Klubi mängib Taani teises liigas, 1. division.
Klubi asutati 15. oktoober 1925.
Kokku on klubi Taani kõrgeimas jalgpalliliigas mänginud 20 hooaega.
9. novembril 1966 mängis klubi oma esimest Euroopa turniirimängu. Klubi läks Inter-Cities Fairs Cup’il vastamisi Eintracht Frankfurtiga, mis lõppes 5:1 kaotusega Hvidovre IF-le.
Hermann Lange

Hermann Lange (16. aprill 1912 Leer – 10. november 1943 Hamburg) oli saksa katoliku preester ja märter, kes hukati Natsi-Saksa režiimi poolt Hamburgi vanglas pea maharaiumise teel. Ta oli üks neljast Lübecki märtrist. Lange kuulutati 2011. aastal paavst Benedictus XVI poolt õndsaks.
Elulugu.
Hermann Lange sündis 1912. aastal Leeris navigatsiooniõpetaja peres. Noorusest saati avaldas talle mõju tema samanimeline onu, kes oli Osnabrücki katedraali dekaan. Gümnaasiumis õppides liitus Lange katoliikliku õpilasliikumisega Neudeutschland. Pärast gümnaasiumi lõpetamist õppis ta Berliini ülikoolis Romano Guardini käe all.
1938. aasta 17. detsembril pühitseti Lange preestriks. Ta teenis koos Eduard Mülleri ja Johannes Prassekiga vikaarina Lübecki Jeesuse Pühima Südame kirikus. Preestrina keskendus ta peamiselt noorte juhendamisele.
Lange oli natsipartei suhtes kriitiline. Koos teiste preestritega levitas ta Münsteri piiskop Clemens August von Galeni natsivastaseid jutlusi. Pihtimusi kuulates seletas Lange tihti noortele sõduritele, et Natsi-Saksamaa eest sõdimine läheb usu ning moraalide vastu. Lange arreteeriti 15. juunil 1942 Gestapo poolt, lisaks temale võeti vangi ka Müller, Prassek ja kohalik luteri pastor Karl Friedrich Stellbrink. Neid süüdistati riigireetmises. Lange avaldas oma kirjades arvamust, et nii luteri kui ka katoliku kiriku hilised kannatused on mõlemad üksteisele lähemale toonud.
Lübecki vanglas pakkus ta teistele katoliiklastele igal hommikul salaja armulauda, mille leiva ja veini korrapidaja pesukorvi peidetuna tõi. Gestapo ametnikud lubasid Langele Uue Testamendi, mis talle palju lohutust andis. Enne hukkamist viidi vangid üle Hamburgi vanglasse.
Lange lootis, et talle antakse armu ning kui vanglakaplan Behnen talle 10. novembril 1943 kell 13 teatas, et ta viie tunni pärast hukatakse, tuli see talle üllatusena. Hiljem Lange rahunes ning kirjutas oma lähedastele mõned kirjad. Enne kella 18 riietasid valvurid Lange lahti ning sidusid tal käed selja taha. Vanglakaplan ulatas talle risti, mida Lange suudles. Pärast seda palus ta enda kongist neitsi Maarja ja Jeesuslapse pilti, mille ees ta palvetas. Seejärel juhatati ta giljotiini ette. Hukkamise viis läbi Friedrich Hehr. Lange viimased sõnad olid:
Lange surnukeha kremeeriti. Tema urn maeti algselt Leeri, kuid hiljem paigutati Lübeckisse Jeesuse Pühima Südame kirikusse.
Kooker

Kooker on kohvikukett Tallinnas.
Kookeri asutajad on Tiina Sokolova ja Edith Mihkelson, kes said minipannkookide Eesti turule toomiseks inspiratsiooni poffertjes’est ehk Hollandi minipannkookidest.
Ajalugu.
Kohvikukett alustas tegevust nime all Minipannkoogid ja esimene kohvik avati 2018. aastal ajaloolise Tallinna Raekoja hoone lääneküljel. 2020. aastal nimetati kohvikukett ümber Kookeriks ning avati Kadaka Kooker, 2021. aastal avati kohvik Kadriorus Miiamilla Lastemuuseumis ning 2022. aastal Balti Jaama Turu toidutänaval.
Ajutise asukohana on Kookeri toiduauto minipannkooke pakkunud Tallinna loomaaias, jõuluturgudel Iglupargis, vanalinnas ja Rotermannis ning erinevates uisuparkides: Lasnamäe, Jeti Jäähallis, Mustamäe ja Nõmme.
Kookeri kohvikud ja kaubamärk kuuluvad osaühingule Mest, mis on Eesti Kaubandus-Tööstuskoja liige.
AGF Fodbold

AGF Fodbold (taanikeelse täisnimega "Aarhus Gymnastikforening af 1880", lühemalt "Aarhus GF"; ka AGF) on Taanis Aarhus linnas tegutsev jalgpalliklubi.
Klubi asutati 26. september 1880.
Jalgpallis on klubi tulnud Taani meistriks viiel korral: 1955, 1956, 1957, 1960, 1986. Samuti on klubi üheksal korral võitnud Taani karika jalgpallis: 1955, 1957, 1960, 1961, 1965, 1987, 1988, 1992, 1996.
2022. aasta detsembris avaldati projekt AGF uue staadioni ehitamiseks. Staadion valmib aastal 2026. Aastatel 2025–2026 mängib klubi ajutisel staadionil.
2022. aastast on klubi peatreener Uwe Rösler.
Muusikateooria mõistete süstemaatiline loend

"Siin on süstemaatiliselt loetletud muusikateooria mõisteid."
=MUUSIKA ELEMENTAARTEOORIA=
Tämber.
=MELOODIA=
Kaunistus.
Ornament.
=KONTRAPUNKT=
vaata ka Kontrapunkti mõisteid
Diminueeritud kontrapunkt.
=HARMOONIA=
vaata ka Harmoonia mõisteid
Tonaalsus.
Kadents.
kadents
Kromaatiline harmoonia.
Kaldumine.
=MUUSIKAVORM=
Liitvorm.
Klassikaline instrumentaalkontsert.
Sonaadivormile on sageli omane ekspositsiooni kordamine, kusjuures kordust ei kirjutata välja, vaid ekspositsiooni lõppu kirjutatakse kordusmärgid. Instrumentaalkontserdis avaldub see põhimõte aga kahe ekspositsiooni – orkestriekspositsiooni ehk avaritornelli ("opening ritornello") ning solistiekspositsiooni näol, vt näite VI.7.1 takte 1-66 ning 67-137. Erinev on ka kahe ekspositsiooni tonaalne plaan: avaritornelli näol on tegemist püsitonaalse ekspositsiooniga ehk see algab ja lõpeb põhihelistikus, solistiekspositsiooni näol aga tavapärase moduleeriva ekspositsiooniga, mis mažoorsetes teostes lõpeb tavaliselt dominanthelistikku ning minoorsetes teostes paralleelhelistikku. Kaks ekspositsiooni erinevad teineteisest ka vormilise ulatuse ja kohati temaatilise materjali poolest: üldreeglina on teine ekspositsioon arendatum ning selles tuuakse sisse uusi temaatilisi ideid, vrd näite VI.7.1 takte 1-66 ning 67-137.
Sonaaditsükkel.
=MUUSIKAANALÜÜS=
Hanoi metroo

Hanoi metroo (vietnami keeles "Đường sắt đô thị Hà Nội") on metroo Hanois Vietnamis. Novembris 2021 avati esimene Hanoi metroo liin (2A) ning seega on Hanois riigi esimene metroo. Hanoi metroo kuulub riigiettevõttele Vietnami Raudtee.
Hanoi metroo on osaliselt maa all ning osaliselt maa peal, 2022. aasta lõpuks pidi valmima Liin 3, kuid selle valmimistähtaega pikendati 2025. aastani ja eelarvet suurendati 1,9 triljoni dongi (u 69 miljoni euro) võrra. Võimud kavatsevad kokku avada 8 liini kogupikusega 318 kilomeetrit ning teenindada päevas 200 000 reisijat. Avamise ajal kasutas Hanoi metrood päevas 12 000 inimest.
Heinrich Ludwig Valentin von Bock

Heinrich Ludwig Valentin von Bock (8. oktoober 1831 – 22. märts 1911) oli Bockide aadlisuguvõsast pärit Liivimaa maaomanik ja kreisisaadik. Ta oli Enge ja Kaubi mõisnik.
Elulugu.
Heinrich Ludwig Valentin von Bock sündis 1831. aastal Laiuse lossis Reinhold Ludwig ja Emilie von Bocki (sünninimega von Rosen) peres. 1858. aasta 30. mail abiellus Heinrich Ludwig Valentin Theophane Rathlefiga. Abielust sündis neli last.
1857. aastal päris ta oma sugulaselt Kaubi mõisa. Kohalikud talupojad tundsid teda helgekäelise mõisnikuna. 1861. aastal sai Bockist kihelkonnakohtunik. 1872–1873 oli ta Pärnu-Viljandi Põllumajandusseltsi esimees. 
Heinrich Ludwig Valentin von Bock suri 20. märtsil 1911. Ta on maetud Halliste surnuaeda.
Valdo Reimann

Valdo Reimann (sündinud 14. jaanuaril 1959 Tartus) on eesti luterlik vaimulik, aastatel 2015–2024 Tapa Jakobi koguduse õpetaja.
Ta lõpetas 1977 Tartu 3. Keskkooli ja 2001 EELK Usuteaduste Instituudi. 
Reimann konfirmeeriti aastal 1977 EELK Tartu Peetri koguduses ja ordineeriti diakoniks aastal 1992, õpetaja õigused anti talle aastal 2001. 
Esimesed 10 aastat (1977–1987) töötas Reimann lukksepana. Järgmise kümne aasta jooksul (1982–1992) oli ta EELK Tartu Peetri koguduse vöörmünder. 
Enam kui 30 aasta jooksul on ta vaimulikuna teeninud järgmiseid kogudusi: 
Aastast 2015 on ta olnud Tapa Jakobi koguduse õpetaja ning alates 2020. aastast Järva-Madise koguduse hooldajaõpetaja. 2. juulil 2024 otsustas EELK Konsistoorium, et Valdo Reimann arvatakse emerituuri alates 1. novembrist 2024.
Reimann on olnud EELK Kirikukogu liige aastatel 1993–1997, 2001–2003 ja 2018–2021.
Janusz Krugły

Janusz Zbigniew Krugły (4. juuli 1942 – 4. märts 2024) oli Poola sõjaväelane (kolonel).
Alates 2010. aastast oli ta Kaitseliidu Lääne maleva toetajaliige.
João Gomes

João Victor Gomes da Silva (sündinud 12. veebruaril 2001 Rio de Janeiros) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis Wolverhampton Wanderers ja Brasiilia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Flamengo, mille noortesüsteemiga liitus ta 2009. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Brasiilia kõrgliigas 1. novembril 2020 mängus São Paulo vastu. Samal hooajal tuli ta Flamengoga ka Brasiilia meistriks. 2022. aastal võitis ta Flamengoga Lõuna-Ameerika klubide meistrisarja Copa Libertadorese. 2022. aastal valiti Gomes Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2023. aastat jaanuaris sõlmis ta lepingu Wolverhampton Wanderersiga. Inglismaa kõrgliigas debüteeris Gomes sama aasta 11. veebruaril mängus Southamptoni vastu ja lõi selles mängus ka Wolverhamptoni 2:1 võiduvärava (Gomes sekkus mängu 70. minutil Matheus Nunese asemele). 17. veebruaril 2024 lõi ta kaks väravat Inglismaa kõrgliiga mängus Tottenham Hotspuri vastu.
Brasiilia jalgpallikoondises tegi Gomes debüüdi 23. märtsil 2024 sõprusmängus Inglismaa vastu.
Jim Steinman

James Richard Steinman (1. november 1947 Hewlett, New Yorgi osariik – 19. aprill 2021 Danbury, Connecticut) oli USA helilooja ja muusikaprodutsent.
Steinman oli tuntud ooperlike seadete poolest. Suurima tuntuse saavutas ta laulja Meat Loafiga, kellega koos loodi albumid "Bat Out of Hell" (1977; üks ajaloo suurima läbimüügiga albumeid) ja "" (1993). Lisaks produtseeris ta mitu Bonnie Tyleri albumit. Steinmani tuntumad produtseeritud või kirjutatud singlid olid Tyleri "Total Eclipse of the Heart" (1983), Air Supply "Making Love Out of Nothing at All" (1983), Meat Loafi "I'd Do Anything for Love (But I Won't Do That)" (1993), The Sisters of Mercy "This Corrosion" (1987) ja "More" (1990), Celine Dioni "It's All Coming Back to Me Now" (1996) ning Boyzone'i "No Matter What" (1998). Steinmani ainus sooloalbum "Bad for Good" ilmus 1981. aastal. Steinman oli Dioni Grammy auhinnaga pärjatud 1996. aasta stuudioalbumi "Falling into You" üks produtsente.
Roman Polański filmi "Kartmatud vampiiritapjad" põhjal lõi Steinman 1997. aastal muusikali "Vampiiride tants" ("Tanz der Vampire"; Eestis etendati 2000. aastal Tallinna Linnahallis). "Bat Out of Helli" albumitriloogia põhjal valmis 2017. aastal muusikal, mille kõik laulud kirjutas Steinman. Lisaks töötas ta ka Andrew Lloyd Webberi muusikali "Whistle Down the Wind" (1996) kallal.
Ajdos Sadõkov

Ajdos Sadõkov (kasahhi keeles Айдос Садықов; 6. detsember 1968 – 2. juuli 2024) oli Kasahstani ajakirjanik ja opositsiooniaktivist. 
Sadõkov oli kriitiline Kasahstani endise presidendi Nursultan Nazarbajevi ja tolle järglase Kasõm-Žomart Tokajevi suhtes, keda on ta nimetanud Venemaa marionetiks. 2014. aastal kolis ta koos perega Kasahstanist Ukrainasse, kus jätkas opositsioonilist tegevust Kasahstani võimude vastu. Koos abikaasa Natalija Sadõkovaga haldas ta Youtube'i kanalit BÄSE. 
18. juunil 2024 tulistati Sadõkovit Kiievis ja pärast 13 päevast koomas viibimist ta suri. Sadõkovi abikaasa väitel oli tapjaks palgamõrvar ja ta pidas oma abikaasa surma eest vastutavaks Tokajevit.
Antipolis

"Antipolis" on 2023. aasta augustis esilinastunud Eesti animafilm.
Filmi sisu.
Mõned inimesed arvavad, et maailm on lame, mõned jällegi usuvad, et maakera õõnsas sisemuses, maakoore siseküljel, on tsiviliseeritud elu. Antipolise elanike gravitatsiooniline orienteeritus on ümberpööratud ehk nad kõnnivad maa siseküljel ning ka sündmused leiavad aset maakera sisemuses asuvas maailmas. Erinevalt meie tsivilisatsiooni hästi informeeritud elanikest ei aima Antipolise asukad, et nad elavad hiidkera sisemuses. Sellest teada saamine mõjub kainestava šokina.
Antipolis on lage kõrbeasula, kus paikvad vaateratas, tsirkus, kaevandus ja töökoda. Asunikud kaevandavad taastumatut sinist substantsi, millega saab edasi lükata paratamatut katastroofi, uinutades maa sees pesitsevat koletist ehk teiste sõnadega kliimakatastroofi (või sõda või majanduskriisi või mida iganes), mis inimühiskonna ja maailma lõpuks hävitada võib.
Filmi teostuse toetajad olid Eesti Kultuurkapital ja Eesti Filmi Instituut.
Ruuben Lambur

Ruuben Lambur (13. november 1925 Peressaare – 16. mai 2024 Sõmeru) oli Eesti vabadusvõitleja ja .
Lambur oli tuntud oma mälestuste ja tegevuse poolest, sealhulgas mälestuste raamatu "Alutaguse saaga" (2016) avaldamisega, millest tehti 2021. aastal kordustrükk.
Elulugu.
Ruuben Lamburi metsavennaelu sai alguse juba 1941. aastal. Toona 16-aastane noormehena, kes oli pärit seitsmelapselisest perest, pages koos Vabadussõjas osalenud isaga metsa. Hiljem tegutses metsas 1944. aasta sügisest kuni 1947. aasta teise pooleni. 
Ruuben Lambur jäi vahele valedokumentide ostmise katsel ja talle mõisteti 25 + 5 aastat, Gulagi vangilaagris viibis ta 18 aastat. Töötas seitsmendas surmalaagris söekaevurina, aga ei murdunud.
Ta on maetud Tõrma kalmistule, kuhu on püstitatud ka metsavenna mälestuskivi.
Tunnustus.
Lamburile oli kingitud kaitseväe teeneterist ja reservohvitseride kogu annetas talle maaväeohvitseri mõõga. Lisaks oli tal Lääne-Virumaa vapimärk. 2005. aastal sai ta Riigivapi V klassi teenetemärgi, 2018. aastal anti talle Vabaduse Tammepärja aumärk. 2023. aastal tunnustati teda Põhjakotka märgiga.
2025. aasta novembris avati Sõmeru keskushoone ees Lamburile pühendatud mälestusskulptuur.
Parotiidnääre

Parotiidnääre on paljudel loomadel peamine süljenääre. Inimestel paiknevad parotiidnäärmed mõlemal pool suud ja mõlema kõrva ees. Need on suurimad süljenäärmed. Parotiidnäärmed on mähitud ümber alalõualuu "ramuse" ja need eritavad parotiidnäärme kanali kaudu suhu seroosset sülge, et hõlbustada närimist ja neelamist ning alustada tärklise seedimist. On ka kahte teist tüüpi süljenäärmeid: submandibulaarsed ja keelealused näärmed. Mõnikord asuvad kõrvalparotiidnäärmed peamiste kõrvasüljenäärmete läheduses.
Kopsuturse

Kopsuturse on liigne vedeliku kogunemine kopsude kudedesse või õhuruumidesse (tavaliselt alveoolidesse). See põhjustab gaasivahetuse häireid, mis kõige sagedamini põhjustab õhupuudust (düspnoe), mis võib areneda hüpokseemiaks ja hingamispuudulikkuseks. Kopsutursel on mitu põhjust ja traditsiooniliselt klassifitseeritakse see kardiogeenseks (südame põhjustatud) või mittekardiogeenseks (kõik muud tüübid, mida ei põhjusta süda). 
Kopsuturse põhjuste diagnoosimiseks ja klassifitseerimiseks kasutatakse sageli erinevaid laboriuuringuid ( CBC, troponiin, BNP jne) ja pildiuuringuid (rindkere röntgen, CT-skaneerimine, ultraheli). Ravi keskendub kolmele aspektile: hingamisfunktsiooni parandamine, algpõhjuse ravimine ja edasiste kahjustuste vältimine ning kopsude täieliku taastumise võimaldamine. Kopsuturse võib põhjustada püsivat elundikahjustust ja äkilise (ägeda) korral võib see põhjustada hingamispuudulikkust või hüpoksiast tingitud südameseiskust.
Yordan Osorio

Yordan Hernando Osorio Paredes (sündinud 10. mail 1994 Barinases) on Venezuela jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Itaalia klubis Parma ja Venezuela jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Zamora, mille põhimeeskonnas debüteeris ta Venezuela kõrgliigas 2014. aastal. Aastatel 2015 ja 2016 tuli ta Zamorga Venezuela meistriks.
2017. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Portugali kõrgliigaklubiga Tondela. 2018. aasta jaanuaris asus ta mängima Portugali suurklubis FC Porto. Porto põhimeeskonnas mängis ta vaid korra, 31. märtsil 2018 Belenensese vastu. Hooajal 2018/19 oli ta Portost laenul Portugali kõrgliigaklubis Vitória de Guimarães ja hooajal 2019/20 Venemaa kõrgliigaklubis Peterburi Zenit. Zenitiga tuli ta Venemaa meistriks ja võitis lisaks Venemaa karikafinaali.
2020. aasta oktoobris sõlmis ta lepingu Parmaga. Hooaja 2020/21 järel langes ta Parmaga Itaalia kõrgliigast välja. Uuesti tõusti kõrgliigasse 2024. aastal.
Venezuela jalgpallikoondises tegi Osorio debüüdi 4. juunil 2017 sõprusmängus USA vastu. Ta on kuulunud Venezuela koondisse 2019. ja 2024. aasta Copa Américal.
2024. aasta Copa América meeskonnad

See artikkel toob 2024. aasta Copa América osalejariikide võistkondade koosseisud.
A-alagrupp.
Argentina.
Peatreener: Lionel Scaloni
Peruu.
Peatreener: Jorge Fossati
Tšiili.
Peatreener: Ricardo Gareca
Kanada.
Peatreener: Jesse Marsch
 
 
 
 
 
 
 
B-alagrupp.
Mehhiko.
Peatreener: Jaime Lozano
Ecuador.
Peatreener: Félix Sánchez
Venezuela.
Peatreener: Fernando Batista
Jamaica.
Peatreener: Heimir Hallgrímsson
C-alagrupp.
USA.
Peatreener: Gregg Berhalter
 
Uruguay.
Peatreener: Marcelo Bielsa
Panama.
Peatreener: Thomas Christiansen
Boliivia.
Peatreener: Antônio Carlos Zago
D-alagrupp.
Brasiilia.
Peatreener: Dorival Júnior
Colombia.
Peatreener: Néstor Lorenzo
Paraguay.
Peatreener: Daniel Garnero
Costa Rica.
Peatreener: Gustavo Alfaro
Intensiivraviosakond

Intensiivraviosakond on haiglas või tervishoiuasutuses spetsiaalne osakond, kus toimub intensiivravi.
Intensiivraviosakond teenindab raskete või eluohtlike haiguste ja vigastustega patsiente, kes vajavad pidevat hoolt ja järelevalvet, et tagada normaalsed kehafunktsioonid. Intensiivraviosakonnas töötavad spetsiaalselt koolitatud arstid, õed ja hingamisterapeudid, kes on spetsialiseerunud kriitiliselt haigete patsientide hooldamisele. Erinevalt haiglate üldosakondadest on intensiivraviosakondades patsiendi kohta rohkem tervishoiutöötajaid. Intensiivraviosakondadel on ligipääs eriseadmetele, mis ei pruugi olla saadaval teistes haiglaosakondades. Tavalised intensiivraviosakonnas ravitavad seisundid on äge respiratoorse distressi sündroom, septiline šokk ja muud eluohtlikud seisundid.
Patsiente võidakse suunata intensiivraviosakonda otse erakorralise meditsiini osakonnast või palatist, kui inimese seisund on kiiresti halvenenud või halvenemas, või vahetult pärast väga invasiivset operatsiooni, kus patsiendil on kõrge tüsistuste risk.
Hingamispeetus

Hingamispeetus on tõsine haigusseisund, mis on põhjustatud apnoest või piisavalt tõsisest hingamispuudulikkusest, mis ei võimalda hingata (nt agonaalne hingamine). Pikaajaline apnoe viitab olukorrale, kus patsiendil on pikema aja jooksul hingamine peatunud. Juhul, kui südamelihase kontraktsioon on terve, kutsutakse seda seisundit hingamispeetuseks. Kopsugaasivahetuse järsk peatumine, mis kestab kauem kui viis minutit, võib jäädavalt kahjustada elutähtsaid organeid, eeskätt aju. Hapnikupuudus ajus põhjustab teadvuse kaotust. Kui hingamispeetus kestab kauem kui kolm minutit, on ajukahjustus tõenäoline. Kui hingamispeetus kestab kauem kui viis minutit, on surm peaaegu kindel.
Kui ravi toimub piisavalt varakult, võivad kahjustused olla pöörduvad. Hingamispeetus on eluohtlik hädaolukord, mis nõuab viivitamatut arstiabi. Hingamispeetuses patsiendi päästmiseks on eesmärk taastada piisav ventilatsioon ja vältida edasisi kahjustusi. Sekkumiste hulka kuuluvad hapnikuga varustamine, hingamisteede avamine ja kunstlik ventilatsioon. Mõnel juhul võivad eelseisva hingamispeetusest kindlaks määrata patsiendil märku anda erinevad märgid, näiteks suurenenud hingamine. Hingamispeetus tekib, kui patsiendi hapnikuvarud ammenduvad ja hingamine lõppeb.
Hingamispeetust tuleks eristada hingamispuudulikkusest. Esimene viitab hingamise täielikule seiskumisele, samas kui hingamispuudulikkus on suutmatus tagada keha vajadustele vastavat piisavat ventilatsiooni. Ilma sekkumiseta võivad mõlemad põhjustada hapniku vähenemist veres (hüpokseemia), süsinikdioksiidi taseme tõusu veres (hüperkapnia), ebapiisavat hapniku perfusiooni kudedesse (hüpoksia), mis võivad lõppeda surmaga. Hingamispeetus erineb ka südame seiskumisest, mis tähendab südamelihase kontraktsiooni riket. Kui hingamispeetust ei ravita, võib see viia südamelihase kontraktsiooni rikkeni.
Wilker Ángel

Wilker José Ángel Romero (sündinud 18. märtsil 1993) on Venezuela jalgpallur, kes mängib kaitsjana Brasiilia kõrgliigaklubis Criciúma ja Venezuela jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Trujillanos ning debüteeris Venezuela kõrgliigas 2010. aastal. Aastatel 2011–2016 mängis Venezuela kõrgliigaklubis Deportivo Táchira, kellega tuli 2011. ja 2015. aastal Venezuela meistriks.
2016. aasta augustis sõlmis ta lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Groznõi Ahmat (toona Groznõi Terek). Seal mängis ta viis hooaega.
Hooajal 2021/22 mängis Ángel Türgi kõrgliigaklubis Göztepe ja 2023. aastal Ecuadori kõrgliigaklubis Aucas. 2024. aasta veebruaris sõlmis ta kuni aasta lõpuni kehtiva lepingu Criciúmaga.
Venezuela jalgpallikoondises tegi Ángel debüüdi 18. novembril 2014 sõprusmängus Boliivia vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta on kuulunud Venezuela koondisse 2015., 2016. aasta Copa América Centenariol ja 2024. aasta Copa Américal.
Kušva

Kušva on linn Venemaal Sverdlovski oblasti keskosas, Kušva linnaringkonna keskus. Linn asub Kušva jõe ääres Blagodati mäe jalamil, umbes 200 km Jekaterinburgist loodes.
Asula rajati 1735. aastal rauamaagileiukoha juurde, 1926. aastani kandis nime Kušvinski Zavod, samal aastal sai linnaõigused.
Linn on tööstuskeskus ja raudteesõlm.
2023. aasta alguse seisuga oli linnas arvestuslikult 26 891 elanikku.
Kaba (Ungari)

Kaba on linn Ungaris Hajdú-Bihari komitaadis Püspökladányi kreisis.
Geograafiline asend.
Kaba asub kreisikeskusest Püspökladányist umbes 12 km idas ja komiteedikeskusest Debrecenist ligikaudu 32 km edelas. Linna läbib Szolnok–Debrecen–Nyíregyháza–Záhony raudteeliin.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1212. aastal. 1660. aastal põletasid türklased Kaba maha. 15. aprillil 1857 langes Kabas alla meteoriit. Aastatel 1871–1886 oli Kaba turulinn. Kaba sai suurkülaks 1990. aastal ja linnaks 1. juulil 2003.
Iseteenindustöökoda

Iseteenindustöökoda ehk iseteenindusgaraaž pakub võimalust sõiduki omanikel ise oma sõidukeid hooldada ja remontida professionaalsete tööriistadega varustatud töökojas. 
Põhimõte on pakkuda ruumi ja tööriistu inimestele, kes soovivad oma sõidukeid ise hooldada ja remontida, kuid kellel puuduvad kodus vajalikud võimalused. Minimaalne rendiperiood on sageli 1 tund või 1 päev. Sageli on võimalik saada iseteenindustöökodades ka spetsialistide nõuanded ja juhendamist. Eestis tegutseb 2024. aasta seisuga vähemalt viis iseteenindustöökoda.
Ajalugu.
Iseteenindus- ehk tee ise garaažide kontseptsioon on eksisteerinud aastakümneid, varaseimad näited pärinevad 1970. aastatest.Üks varasemaid tuntud näiteid on iseteenindusgaraaž, mille avasid raadiosaate juhid Tom ja Ray Magliozzi Massachusettsis 1970. aastate alguses. Ettevõtja Stew Waliser avas 2014. aastal iseteenindusgaraaži Kirklandis Washingtoni osariigis pärast seda, kui kohalikud autoremonditöökojad keeldusid talle ruume rentimast, et ta saaks oma veokit remontida. Sellest ajast alates on kontseptsioon populaarsust kogunud. Inimestele, kes soovivad õppida, kuidas oma sõidukeid hooldada ja remontida pakutakse erinevaid tööriistu, seadmeid ja isegi kursuseid. Iseteenindustöökojad on kindlasti turvalisemad ja mugavamad keskkonnad võrreldes parkimisplatsil või tänaval remontimisega.
Teenused ja võimalused.
Iseteenindustöökojad pakuvad laias valikus teenuseid ja võimalusi, sealhulgas:
Eelised.
Iseteenindustöökodade peamised eelised on:
Puudused.
Kuigi iseteenindustöökojad pakuvad palju eeliseid, on neil ka mõningaid puudusi:
Välislingid.
Eestis tegutsevaid iseteenindusgaraaže:
Susan Pevensie

Susan Pevensie on väljamõeldud tegelane C.S. Lewise sarjas "Narnia kroonikad". Susan on vanim õde ja vanuselt teine Pevensiete laps. Ta esineb sarja seitsmest raamatust kolmes – lapsena raamatutes "Lõvi, nõid ja riidekapp" ja "Prints Caspian" ning täiskasvanuna raamatus "Hobune ja tema poiss". Teda mainitakse ka raamatutes "Koiduränduri teekond" ja "Viimane lahing". Narnia pealinnas Cair Paravelis valitsemise ajal tuntakse teda kui kuninganna Susan Tasane. Susan oli ainus Pevensie, kes elas üle rongiõnnetuse (kuna ta ei olnud rongis ega jaamas), mis teised pärast Viimast lahingut Narniasse saatis. Sarja põhjal valminud filmides, " ja " kehastab teda Anna Popplewell. 
Tegevus.
Susan sündis 1928. aastal ja on raamatus "Lõvi, nõid ja riidekapp" 12-aastane. "Viimase lahingu" ajaks on ta 21-aastane, kuna viimase romaani tegevus toimub aastal 1949.
Raamatus "Lõvi, nõid ja riidekapp" avastavad Susan ja tema vend Peter Narnia alles pärast seda, kui nende nooremad õed-vennad on seal juba käinud. Jõuluvana kingib Susanile vibu ja nooled, mis ei lase kunagi oma sihtmärgist mööda, samuti maagilise sarve, mis kutsub abi, kui seda puhuda. Susanil soovitatakse lahingust kõrvale hoida. Kui lahing on lõppenud, kroonib lõvi Aslan tema Narnia kuningannaks ja Susan saab endale nime kuninganna Susan Tasane.
Raamatus "Prints Caspian" viiakse Susan ja teised Pevensied Inglismaa raudteejaamast võluväel Narniasse. Susanit kirjeldatakse selles raamatus kui leebet ja õrna südamega isiksust ning ta sukeldub laste seiklustesse sama sügavalt kui esimeses raamatus.
Raamatus "Koiduränduri teekond" saadab Susan oma vanemaid Ameerika-reisil, Peterit on aga professor Digory Kirke juures õpetust saamas.
Raamatus "Hobune ja tema poiss" mille tegevus toimub Pevensie õdede-vendade valitsusajal Narnias, mängib Susan väikest osa. Tal palutakse sõlmida diplomaatiline abielu Calormene printsi Rabadashiga. Ta leiab, et prints on Narnia turniiridel silmapaistev, kuid omas kodus türanlik ja tõrjuv.
Raamatus "Viimane lahing" torkab silma Susani puudumine. Peter ütleb, et Susan "ei ole enam Narnia sõber". Seega ei sisene Susan sarja lõpus koos teistega tõelisesse Narniasse. Kas Susan jääb sealt alatiseks välja, on jäetud lahtiseks.
Adam Johann von Schlippenbach

Adam Johann von Schlippenbach oli Schlippenbachide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas ning juhtis aastatel 1700–1704 Liivimaa tragunieskadroni.
Elulugu.
1672. aastal astus Schlippenbach jalaväelasena Rootsi sõjaväkke. 1682. aastal sai ta Riia garnisonirügemendis kapteniks, kust lahkus 1696. aastal. 
1700. aastal ülendati Schlippenbach ooberstleitnandiks ning määrati ka Liivimaa tragunieskadroni ülemaks. 1706. aastal pidi ta kehva tervise tõttu sõjaväest lahkuma, eskadroni järgmiseks ülemaks sai Georg Reinhold Skogh.
Naarits (perekonnanimi)

Naarits on eesti perekonnanimi.
Venemaa Föderatsioonis oli perekonnanime Naarits kandjaid 2014. aastal 8 isikut, Soomes ja Norras oli neid 3.
Levik Eestis.
2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Naarits 217 inimesel: 106 mehel ja 111 naisel. Perekonnanimede levikult oli Naarits meeste puhul 761. kohal ja naiste puhul 806. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Naarits vanuserühmas 75–79, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,24. Nimi oli kõige sagedasem Viljandi maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 4,85 inimest.
Nimede eestistamisel võeti perekonnanimi Naarits aastatel 1935, 1937 ja 1940 4 korral kasutusele isikute poolt, kes kandsid varem nime Josep, Naritz (2) ja Narts.
Nahkur

Nahkur on eesti perekonnanimi. Põhjaeesti murretes tähendab "nahkur" parkalit. 
Brasiilias oli perekonnanime Nahkur kandjaid 2014. aastal 9 isikut, Soomes 7.
Levik Eestis.
2024. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Nahkur 205 inimesel: 98 mehel ja 107 naisel. Perekonnanimede levikult oli Nahkur meeste puhul 849. kohal ja naiste puhul 853. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Nahkur vanuserühmas 45–49, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,66. Nimi oli kõige sagedasem Rapla maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 5,00 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupoegadele Eesti kõigi maakondade (v.a. Võrumaa) erinevate kihelkondade eri mõisavaldades 28 korral nimeks Nahkur, Nahkor, Nachkkur, Nachkor ja Nachkur (normaliseeritult Nahkur), sealhulgas Viljandimaal Pilistvere kihelkonnas kolmes eri mõisavallas.
Nimede eestistamisel loobuti perekonnanimest Nahkur 1935. aastal kahel juhul isikute poolt, kes soovisid uueks nimeks Arumäe ja Viljarand.
Oksavammik

Oksavammik ("Byssomerulius") on klassi "Agaricomycetes" kuuluv kandseente perekond.
Perekond sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuulusid Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar. Seenenime algse variandi pakkus välja Sven Pruul.
Dhaka jaotis

Dhaka jaotis (bengali ঢাকা বিভাগ, "Ḍhaka bibhag") on 1. järgu haldusüksus (jaotis) Bangladeshi keskosas.
Jaguneb 13 ringkonnaks.
Dhaka jaotis on kõige suurema rahvaarvuga Bangladeshi jaotis.
Kolme keisri aasta

Kolme keisri aastaks ("Dreikaiserjahr") nimetatakse Saksamaa ajaloos 1888. aastat, kui Saksa keisririiki valitses ühe aasta jooksul kolm keisrit. Selle järgi on Saksamaal tuletatud mnemooniline fraas "kolm kaheksat, kolm keisrit" ("drei Achten, drei Kaiser").
2. jaanuaril 1861 suri Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV. Kuna tal polnud järeltulijaid, päris trooni tema noorem vend Wilhelm I. Pärast Saksamaa ühendamist sai temast 18. jaanuaril 1871 ka Saksa keiser. Ta oli troonil kuni 9. märtsini 1888, kui ta suri 90-aastaselt. Tema järglaseks sai ta poeg Friedrich III, kes oli liberaalsete vaadetega, mida jagas ka tema abikaasa Victoria, kes oli samanimelise Suurbritannia kuninganna tütar. Troonile asudes oli aga Friedrich juba 56-aastane ja kannatas kõrivähi käes, mille ravikatsed kõik ebaõnnestusid. Seetõttu ei suutnud ta keisrina isegi rääkida ja sai suhelda vaid kirjutamise teel, lõpuks valitses ta vaid 99 päeva, kuni suri 15. juunil 1888. Uueks keisriks sai tema 29-aastane poeg Wilhelm II, kes aga ei jaganud tema liberaalseid vaateid.
Aino Arro

Aino Arro (aastani 1957 Aino Laur; 5. märts 1923 Olustvere vald, Viljandimaa – 3. aprill 2021 Tallinn) oli eesti spordiarst. 
Ta lõpetas 1941 Viljandi 1. Keskkooli ja 1949 TRÜ arstiteaduskonna. 
Ta on olnud 1949–1953 Tartu Vabariikliku Kliinilise Haigla siseosakonna arst-ordinaator ning 1953–1979 Tartu arstliku kehakultuuridispanseri peaarst. 
Ta on kuulunud 1954–1966 Tartu linna kehakultuuri- ja spordikomisjoni, 1960–1979 Spordimeditsiini ja Ravikehakultuuri Teaduslikku Meditsiinilisse Seltsi, 1964–1966 SOL-i Tartu linnanõukokku. 
1979–1991 oli Arro laste ja noorte spordiarst. 
Lisaks on Arro pidanud TRÜ-s loenguid, avaldanud teadusväljaannetes ja mujalgi spordimeditsiiniartikleid. 
Tema tööd on tunnustatud ENSV Ülemnõukogu Presiidiumi aukirjaga (1973). 
Teoseid: Rühivigade vältimine lastel (koos Uno Sahvaga, 1967).
Christer Reinhold von Schlippenbach

Christer Reinhold von Schlippenbach (surnud 1716) oli Schlippenbachide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberst, kes osales Põhjasõjas.
Elulugu.
Christer Reinhold von Schlippenbach sündis Wolmar Anton von Schlippenbachi ja Helene von Lieweni perekonda. Tema vend oli hilisem ooberstleitnant Heinrich Johann von Schlippenbach.
1697. aastal oli Schlippenbach seersant Riia kubernerirügemendis. 1700. aastal sai ta oma isa tragunirügemendis kornetiks. 1701. aastal ülendati ta kapteniks. Tragunirügemendi koosseisus osales ta Erastvere ja Hummuli lahingus. 
1702. aastal abiellus Schlippenbach Ulrika Eleonora von Patkuliga.
1704. aastal liitus Schlippenbach Liivimaa aadlilipkonnaga ning oli seal rittmeister, samal aastal sai ta Hälsinge jalaväerügemendis majoriks. 1705. aastal osales ta Gemauerthofi lahingus. 1710. aastal ülendati ta Södermanlandi rügemendis ooberstleitnandiks. 1712. aastal ülendati ta ooberstiks. 
Christer Reinhold von Schlippenbach suri 1716. aasta 24. juunil Fredrikshaldi piiramisel.
An-24 õnnetus Moes

19. aprillil 1977 kukkus Moe külas alla Nõukogude lennuväe Antonov An-24T, milles hukkus 21 inimest.
Õnnetus.
Tapa lennuväljal tuli remontida lennurada ja ruleerimisteed, mistõttu otsustati seal paiknev 656. õhukaitse hävituslennuväerügement (Su-9 hävitajad) ajutiselt ümber paigutada Pärnu lennuväljale. Kuna lendude jaoks koolitatud piloote oli vähem kui hävitajaid, siis veeti lennukid mitmes läbisõidus. Pärast esimest lähenemist pöördusid piloodid An-24T lennukiga tagasi Tapale. Kokku oli lennukis 5 meeskonnaliiget ja 16 reisijat.
Tapal maandumisel läks lennuk meeskonna komandöri kogemuse puudumise tõttu alla liugraja ja möödus 100 meetri kõrgusel kaugmaa raadiomajakast (LDLR). Siin sattus An-24T võimsasse lumelaengusse, kuid komandör, olles otsustanud mitte ümber minna, jätkas laskumist. Lendades Moe küla kohal, tabas An-24T kohaliku piiritusetehase korstnat (kõrgus 60 meetrit). Kokkupõrke tagajärjel kukkus auto ümber ja 300–400 meetri pärast põrkas ta maapinnale ning süttis põlema.
Katastroofis hukkus kõik pardal olnud 21 inimest. Tegemist on Eesti halvima lennukatastroofiga.
Õhusõiduk.
See oli NSVL õhujõudude Antonov An-24T, mis lendas Pärnust Tapale.
Georg Gustav von Schlippenbach

Georg Gustav von Schlippenbach (1681–1743) oli Schlippenbachide aadlisuguvõsast pärit Rootsi sõjaväelane ja ooberstleitnant, kes osales Põhjasõjas. Ta oli Kaubi mõisnik.
Elulugu.
Georg Gustav von Schlippenbach sündis 1681. aastal Riias Gustav Wilhelm von Schlippenbachi ja Margaretha Gertrude von Leijoni perekonda.
1698. aastal oli ta Buddenbrocki rügemendis alamohvitser. 1700. aastal sai ta Leskkuninganna Ihukaitserügemendis lipnikuks. Samal aastal sai ta seal leitnandiks. 1703. aastal ülendati ta Taube tragunirügemendis kapteniks. 1709. aastal langes ta venelaste kätte vangi ning naasis vangistusest 1722. aastal. Kaks aastat hiljem ülendati ta ooberstleitnandiks. 1723. aastal teenis ta Skåne ratsarügemendis ning lahkus sõjaväeteenistusest kümme aastat hiljem.
Georg Gustav von Schlippenbach suri 1743. aasta 26. novembril.