tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Zendaya

Zendaya Maree Stoermer Coleman (sündinud 1. septembril 1996 Californias Oaklandis) on Ameerika Ühendriikide näitleja ja laulja. Ta on pälvinud kaks Ameerika Ühendriikide Emmy parima naisnäitleja teleauhinda ning ajakiri Time arvas ta 2022. aastal oma iga-aastases nimekirjas maailma 100 mõjukaima inimese hulka.
Californias Oaklandis sündinud ja üles kasvanud Zendaya alustas oma karjääri lapsmodelli ja taustatantsijana. Ta tegi teledebüüdi Rocky Blue rollis Disney Channeli komöödias "Shake It Up" (2010–2013) ja mängis peaosa seriaalis "K.C. Undercover" (2015–2018).
Mängufilmidebüüdi tegi ta 2017. aastal filmiga "". Teles tegi roll Rue Bennettina HBO draamasarjas "Eufooria" (2019. aastast) Zendayast noorima Emmy auhinna saaja draamasarja silmapaistva peaosatäitja eest. Ta on mänginud ka muusikalises draamafilmis "Maailma suurim showmees" (2017), romantilises draamafilmis "Malcolm &amp; Marie" (2021) ning ulmeeeposes "Düün" (2021).
Peale filmikarjääri on Zendaya löönud laineid ka muusikamaailmas: 2011. aastal andis Zendaya välja singlid "Swag It Out" ja "Watch Me", viimane koostöös Bella Thorne'iga. 2012. aastal sõlmis ta lepingu Hollywood Recordsiga ja andis seejärel välja singli "Replay", mis jõudis Billboard Hot 100 edetabelis 40 parima hulka. 2013. aastal andis ta välja omanimelise debüütstuudioalbumi, mida saatis mõõdukas edu ja kriitikute tunnustus. Tema suurim kommertsedu muusikuna tuli 2018. aasta "Maailma suurima showmehe" heliribalt pärit lauluga "Rewrite the Stars". Singel jõudis mitme plaadiedetabeli 20 parima hulka ja on maailmas pälvinud mitu plaatinamüügisertifikaati.
Isiklikku.
Zendayal on kodu Los Angeleses ja korter New Yorgis. Ta on taimetoitlane. Ta hobideks on tantsimine, maalimine ja fotograafia ning tal on must šnautser nimega Noon. Alates 2025. aastast on ta kihlatud oma "Ämblikmehe" partneri Tom Hollandiga.
Håkan Loob

Per Håkan Loob (sündinud 3. juulil 1960) on isa poolt eesti päritolu Rootsi jäähokimängija ja sporditegelane. Ta mängis elukutselisena jäähokit klubis Färjestad BK Rootsi liigas Elitserien ja klubis Calgary Flames USA National Hockey League'is (NHL). Ta on Färjestadi hokipresident. Loobi peetakse üheks Rootsi kõigi aegade parimaist hokimängijatest, 1994. aastal pälvis ta Rootsi meeskonnas mängides Lillehammeri taliolümpiamängudel kuldmedali.
Loob sündis Ojamaal ning kasvas sealses väikelinnas Slites. Loobi isa Paul Loob põgenes koos kolme õe-venna ja vanematega 1944. aastal Kihnust paadis üle Läänemere Ojamaale.
Tunnustus.
1998. aastal võeti Loob vastu Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni Kuulsuse Halli ning 2012. aastal Rootsi jäähoki kuulsuse halli. 2005. aastal asutas Elitserien tema auks Håkan Loobi karika, mis antakse liiga parimale väravakütile. Färjestad loobus kasutamast tema numbrit 5.
Aleksander Tšutšelov

Aleksander Tšutšelov (26. aprill 1933 Tallinn – 1. jaanuar 2017) oli Eesti purjetaja.
Ta lõpetas aastal 1953 Tallinna 23. Keskkooli ja aastal 1959 laevaehitusinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi.
1960. aasta suveolümpiamängudel Roomas võitis ta NSV Liidu eest võisteldes Finn-klassis hõbemedali. Kulla võitis taanlane Paul Elvstrøm. Neli aastat hiljem Tōkyōs peetud olümpiamängudel sai ta paadiklassis 12. koha.
Oli NSV Liidu meister Finn-klassis 1964. aastal ja Soling-klassis 1974 ja 1975. 
Isiklikku.
Tema isa oli jääpurjetaja Dmitri Tšutšelov. Tema lell Nikolai Tšutšelov oli purjetaja, jääpurjetaja, kiiruisutaja ja jalgrattur, teine lell Andrei Tšutšelov oli jääpurjetaja ja purjetaja.
Purjetajad hüüdsid teda Šurkaks.
Nikolai Poljakov

Nikolai Poljakov (vene keeles "Николай Поляков"; sündinud 14. juunil 1951 Leningradis) on Eesti purjetaja. 1980. aasta suveolümpiamängude raames toimunud Tallinna purjeregatil võitis ta Nõukogude Liidu Solingu-meeskonnas võisteldes hõbemedali.
1976. aasta suveolümpiamängudel Montréalis tuli Poljakov Nõukogude Liidu Solingu-meeskonnas 4. kohale, 1988. aasta suveolümpiamängudel Sŏulis 10. kohale. Samal alal võitis ta 1980 ja 1987 Euroopa meistrivõistlustel kulla ning 1987 maailmameistrivõistlustel pronksi. 1972–88 oli ta kümnekordne Nõukogude Liidu meister ning 1986 Hea Tahte mängude võitja.
1987 tunnistati Poljakov maailma parimaks Solingu soodimeheks ja 1988 oli ta üks maailma parima Solingu meeskonna karika võitjaist.
Nikolai Vekšin

Nikolai Vekšin (ka Nikolai Wekschin; 10. mai (vkj)/ 22. mai 1887 Haapsalu – 15. jaanuar 1951 Norillag) oli Eesti purjetaja.
Ta lõpetas Peterburis Karl May gümnaasiumi ja Peterburi Tehnoloogiainstituudi.
Ta oli Nikolai Judenitši armee ohvitser.
Ta töötas 1925–1940 firmas Baltic ning Põhja Paberi- ja Puupapivabrikus.
Vekšin arreteeriti NKVD poolt aastal 1949 ja ta suri Siberis, Nõukogude vangilaagris Norilskis.
Purjetaja ja purjetamistegelasena.
Ta hakkas purjetamisega tegelema aastal 1911 Peterburi Keiserlikus Jahtklubis. 1912. aasta suveolümpiamängudel kuulus ta Venemaa purjetamismeeskonda varumehena.
Ta võitis 1928. aasta suveolümpiamängudel Amsterdamis Eesti eest pronksmedali paadil "Tutti V" 6-meetriste paatide klassis. Meeskonda kuulusid veel William von Wirén, Eberhard Vogdt ning vennad Georg ja Andreas Faehlmann.
Oli Eestimaa Merejahtklubi liige ja kuulus juhatusse. Ta tegutses purjetamis- ja jääpurjetamiskohtunikuna (1945 vabariiklik kategooria).
Stratford

Stratford on piirkond Londonis Newhami linnajaos. See jääb Charing Crossi raudteejaamast 9,7 km kirdesse ning on üks linna suuremaid keskusi, mis on loetletud Londoni arengukavas "London Plan".
Ajalooliselt oli Stratford maa-asula West Hami kihelkonnas, millest raudtee-ehituse järel 1839. aastal kujunes tööstuslik eeslinn. 19. sajandi lõpul, kui London kasvas, laienes Stratford märgatavalt ning selle rahvaarv kasvas. Nii sai Stratfordist 1886. aastal West Hami administratiivkeskus ja 1965. aastast on see Suur-Londoni osa.
Stratfordi uuemat ajalugu on kujundanud piirkonna teisenemine raudtee- ja rasketööstuskeskusest äri- ja kultuurikeskuseks. Stratfordis paikneb Londoni olümpiapark, mis valmis Londoni suveolümpiamängudeks 2012. aasta suvel.
Vahur Kraft

Vahur Kraft (sündinud 11. märtsil 1961) on Eesti ärijuht ja pangandustegelane. Aastatel 1995–2005 oli ta Eesti Panga president.
Ta lõpetas 1984. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal.
Kraft oli 2005–2015 Nordea Panga Eesti haru juht. 
2015. aastast oli ta AS Sangar juhatuse esimees.
Ta on 2017. aastast Finora Capitali nõukogu liige ja Finora panga Leedu nõukogu liige.
2009–2013 oli ta Luksemburgi aukonsul Eestis. 
Kuulub Tartu Ülikooli nõukokku.
2013. aasta oktoobris esitas toonane Nordea panga Eesti üksuse juht Vahur Kraft riigikogu VEB Fondi uurimiskomisjonile dokumendi, mis oli võltsitud.
2025. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimistel on ta Parempoolsete Tartu linnapeakandidaat.
Isiklikku.
Tema onu Jüri Kraft oli Eesti NSV kergetööstuse minister.
Kärbsepüünis

Kärbsepüünis ("Dionaea muscipula") on huulheinaliste sugukonda kärbsepüünise perekonda kuuluv karnivoorne taimeliik, mis kasvab lähistroopilisel märgaladel. Taimed on pärit USA-st ja kasvavad Põhja- ja Lõuna-Carolinas soistel aladel. Kärbsepüünis on putuktoiduline taim. Oma väikse areaali kohta on kärbsepüünis üllatavalt kohanemisvõimeline erinevate ilmastiku- ning mullatingimuste suhtes. Oluline on tagada kõrge õhuniiskus, toitainetevaene happeline muld (turba-liiva segu) ning valgusrohke kasvukoht. Talveperioodil eelistavad kärbsepüünised jahedamat isegi kuni 10 kraadini langeva temperatuuriga puhkeperioodi. Võrreldes teiste rohttaimedega teeb kärbsepüünise eriliseks tema võime, eluks vajalike ainete saamiseks, püüda ja tarbida putukaid. Kasvukoha happelise mulla tõttu peab kärbsepüünis saama lämmastiku ja fosforit putukaid lagundades, samas kui enamus rohttaimi saavad need ained mullast.
Putukate püüdmine.
Kärbsepüünis meelitab ohvri oma lehtede vahele magusalõhnalise nektari abil, millele kärbsed vastu panna ei suuda. Lehtede siseküljel on kolm kuni kuus karvakest, mis tuvastavad puuteid. Kui ühte karvakest puudutada kaks korda või kahte erinevat karvakest 20-sekundilise intervalliga, siis taim sulgeb ohvri kiiresti oma lehtede vahele. Kuna lehekesi lahti hoidvad rakud on ooteasendis suure pinge all, siis tuvastades lehtede vahelt kärbse, pinge annab järgi ja rõhk rakkudes suureneb hüppeliselt ning lehekesed sulguvad murdsekundiga ümber ohvri. Kui ohver vibreerib ning eritab uriinhapet siis lehtede ääred sulguvad veelgi, kuni moodustavad õhukindla keskkonna. Seejärel lagundab Kärbsepüünis oma ohvri ensüümide toimel ning omandab ohvrist  vajalikud ained. Seedimisprotsess kestab 1-2 nädalat. Siis avanevad püünisrauad uuesti ning nende vahelt võib leida tühjaks imetud ohvri jäänuseid. Üks leht ei suuda püüdmise-seedimisega lõputult tegeleda, pärast paari-kolme korda see sureb.
Huvitavaid fakte.
Hämaral ajal putukate püüdmiseks helendab kärbsepüünis sinakat valgust, mis on putukatele atraktiivne.
Tavaliselt püüab kärbsepüünis väikseid putukaid ja mardikaid aga võib ka juhtuda, et väike konn jääb kärbsepüüniste lehtede vahele.
Kärbsepüünise lagundavad ensüümid on piisavalt tugevad, et lagundada inimese nahkkude.
Fotogramm-meetria

Fotogramm-meetria (inglise "Photogrammetry") on tehnoloogia, mille eesmärk on saada mõõtmise, salvestamise ja tõlgendamise kaudu teavet füüsiliste objektide ja keskkonna kohta. Fotogramm-meetria võimaldab satelliidifotode, aerofotode ja muude maapinnalt või selle lähedalt tehtud fotode abil määrata objektide asendit, mõõtmeid ja kuju.
Ajalugu.
Alates esimesest fotost 1839. aastal kuni tänapäevase droonipõhise fotogramm-meetriani on olulised verstapostid stereoskoop (1851), värvifoto (1855) ning esimene aerofoto kuumaõhupallilt (1895) ja lennukilt (1910). Satelliidifotod tegid revolutsiooni 1960. aastatel. 1995. aastal ilmusid kaameraga varustatud droonid. Droonide kaubanduslik kasutamine kasvas järsult pärast Ameerika Ühendriikide Föderaalse Lennuameti (FAA) määruse kehtestamist 2015. aastal. Droonid on nüüdseks ülemaailmselt kasutusel kaardistamiseks ja 3D-modelleerimiseks ning oodata on nende kasutamise suurenemist.
Kasutusalad.
Tänapäeval kasutatakse fotogramm-meetriat näiteks tsiviilehituses- ja inseneerias, mullatöödes, kaevandamises ja jäätmekäitluses. Fotogramm-meetriat kasutatakse ka avaliku turvalisuse tagamiseks, põllumajanduses, kinnisvaras, arheoloogias ja kriminalistikas.
Töövahendid fotogramm-meetrias.
Põhivarustus 3D-mudelite loomiseks hõlmab arvutit ja tarkvara, digitaalkaamerat ning statiivi. Süsteemselt ja piisava kattuvusega pildiseeriate tegemist hõlbustab pöörlemislaud. Hea valgustuse saavutamiseks kasutatakse lampe ja valgustustelke.
Fotogramm-meetria tarkvarad on näiteks PIX4D, ESRI ORTHOMAPPING ja Autodesk ReCap.
Aerofotograafia

Aerofotograafia on maapinna pildistamine lennukilt, helikopterilt vm õhusõidukilt. Sel viisil tehtud fotot nimetatakse aerofotoks.
Viimasel aastakümnel on oluliselt paranenud mehitamata õhusõidukite ehk droonide kättesaadavus ning selle toel on kasvanud aerofotograafia populaarsus.
Eestis tegelevad aerofotograafiaga näiteks Hiiumaa Mudeliklubi ja Keila Mudellennu Klubi ning aerofotomõõdistamisega Maa-amet. Fotograafidest on sellega tuntust kogunud näiteks Andres Tarto, Sven Začek ja Kaupo Kalda. 
Regulatsioon.
Kuni 150 kg kaaluvate mehitamata õhusõidukite lennutamiseks on Eestis alates 150 meetri kõrgusel nii ärilisel kui mitteärilisel eesmärgil vaja Lennuametist hangitud ühekordset (aastast) luba, piirangutega aladel on lisaks nõutav lennu kooskõlastus. Piirangutega või keelualad on suuremate linnade kohal, piirialadel, militaaraladel ja looduskaitsealadel.
Alates 01. juuli 2021 hakkab Euroopa Liidus kehtima uus regulatsioon, mille kohaselt kõik fotodroonide lennutajad peavad oma lennuvahendid registreerima ning saavad registreerimistunnistuse. Kolm aastat pärast regulatsiooni jõustumist enam ilma vastava loata õhusõidukeid lennutada ei tohi.
Lisaks tuleb arvestada inimeste privaatsusega: kui inimese isik on kaadris tuvastatav, tuleb temalt jäädvustamiseks eelnevalt luba küsida. Avalikel üritustel on vaja ürituse korraldaja luba.
Agenda 2000

Agenda 2000 (ladina "agenda" – "see, mis tuleb teha") on Euroopa Komisjoni 1997. aastal koostatud ülddokument, mis käsitles Euroopa Liidu laienemise põhiseisukohti, kirjeldas selle organisatsiooni reformimise poliitikat, pakkus välja 1. jaanuaril 2000 kehtima hakanud finantsraamistiku ja analüüsis kõiki probleeme, mis eeldatavasti seisid Euroopa Liidu ees 21. sajandil. 15. juulil 1997 avalikustatud dokument sisaldas Euroopa Komisjoni arvamusi riikide kohta, mis on avaldanud soovi saada EL liikmeks.
Agenda 2000 koosnes kolmest osast.
1. Euroopa Liidu sisemise toimimise mehhanism. Kirjeldas ühise majandus- ja sotsiaalpoliitika reformimise peasuundi, sisaldas laienemissoovitusi ja sellega kaasnevate probleemide lahendamise ettepanekuid ning aastatel 2000–2006 rakendatava üldise finantsraamistiku mehhanismi.
2. Euroopa Liidu ühinemiseelne strateegia. Kirjeldas ühinemispartnerlust ja kandidaatriikide ulatuslikku osalemist Euroopa Liidu programmides ning õiguste ja kohustuste kogumis.
3. Laienemise mõju analüüs Euroopa Liidu poliitika eri valdkondadele.
Agenda 2000 pööras suurt tähelepanu Euroopa Liidu põllumajanduspoliitikale aastatel 2000–2006. Fikseeriti peamised eesmärgid Euroopa Liidu ühise põllumajandus- ja regionaalpoliitika reformimiseks seoses Euroopa Liidu laienemisega perioodil, mil Eesti liitus ELiga. Oli sõnastatud ka uus arengusuund: üleminek põllumajanduse tootmise keskselt poliitikalt ühiskonna laiemaid huve arvestavale arengule, mille kohaselt põllumajanduse majandusliku suutlikkusega peavad kaasnema säästev keskkonnakasutus ja maaelu kvaliteedi parandamine.
Agraarajalugu

Agraarajalugu on majandusajaloo haru, mis käsitleb maakasutuse (põllumajanduslikust ja õiguslikust aspektist), põllumajandustootmise, maaelanikkonna sotsiaalsete ja õiguslike suhete, agraarpoliitika jms ajalugu. 
Agraarajalugu eraldus majandusajaloost 19. sajandi II poolel. 
Agraarajalool on teatav ühisosa agraarsotsioloogiaga.
Agrohüdroloogia

Agrohüdroloogia on agrometeoroloogia haru, mis uurib põllumajandusmaade veerežiimi ja selgitab selle mõju saagi kujunemisele.
Agromullateadus

Agromullateadus ehk agronoomiline mullateadus on mullateaduse rakenduslik haru, mis uurib muldade põllumajanduslikku kasutamist.
Nanoarchaeota

Nanoarchaeota on arhede hõimkond.
2012. aasta alguse seisuga kuulub hõimkonda ainult üks liik – "Nanoarchaeum equitans". See arhe leiti esimest korda 2002. aastal Islandi lähedalt merest hüdrotermide juurest ning tegu on termofiiliga.
Euryarchaeota

Euryarchaeota on arhede hõimkond.
Hõimkonda kuuluvad klassid "Archaeoglobi", "Halobacteria", "Methanobacteria", "Methanococci", "Methanomicrobia", "Methanopyri", "Nanohaloarchaea", "Thermococci" ja "Thermoplasmata".
Crenarchaeota

Crenarchaeota on arhede hõimkond.
Hõimkonda kuulub klass "Thermoprotei", milles on omakorda seltsid "Acidilobales", "Desulfurococcales", "Fervidicoccales", "Sulfolobales" ja "Thermoproteales".
Hõimkonna kõige põhjalikumalt kirjeldatud liigiks on "Sulfolobus solfataricus", mis isoleeriti geotermaalsest väävlirikkast allikast Itaalias. See kasvab 80 °C juures pH-l 2–4.
Thaumarchaeota

Thaumarchaeota on arhede hõimkond.
2012. aasta seisuga kuulub sellesse neli liiki: "Nitrosopumilus maritimus", "Cenarchaeum symbiosum", "Nitrososphaera viennensis" ja "Nitrososphaera gargensis". Kõik nad on kemolitoautotroofsed ammooniumit oksüdeerivad arhed, mis mängivad olulist rolli lämmastiku- ja süsinikuringes.
Thermococci

Thermococci on arhede klass hõimkonnas "Euryarchaeota".
Sellesse kuulub üks selts – "Thermococcales".
Luigetiik

Luigetiik on Kadrioru pargi tuntuim tiik. Tiik rajati 1740. aastal. Luigetiik on mitmeid kordi umbe kasvanud. 1930. aastatel rajati tiigi juurde päikesekella väljak ja tiigi keskel olevale saarekesele rotundilaadne paviljon (arhitekt Villem Seidra) ning tiik sai paekaldad ja purskkaevud.
2006. aastal toimusid tiigi renoveerimistööd: paigaldati neli uut millimallikakujulist purskkaevu, puust ülevool asendati uue roostevabast metallist ülevooluga, mis juhib üleliigse vee Ülemiste voolukollektorisse ning sealt merre, korrastati paekaldaid.
Elustik.
Kadrioru pargi direktori Ain Järve sõnul on Luigetiigi vesi puhas, mida tõestab lepamaimude olemasolu tiigis. Vett hoiavad puhtana kuuskvetikad, ilma nendeta oleks tiik ühtlaselt roheline nagu Snelli tiik.
Tiigis elavad veel luigepaar, karpkalad ja seal käivad pardid ja kajakad. 2012. aastal suri üks luikedest, kuna pargi külastajad toidavad linde hoolimata keelavatest siltidest ja loomaaiatöötaja sõnul oli luik söönud kommi ja šokolaadi, mis on luigele ebasobiv toit. 2013. aasta suveks toodi Luigetiigile mustluige paar.
Prasinofüüdid

Prasinofüüdid ("Prasinophyceae") on klass vabalt elavaid viburitega rohevetikaid rohevetiktaimede hõimkonnas.
Sellesse klassi kuuluvate liikide rakustruktuur, viburiaparaadi ehitus, mitoos ja tsütokinees on väga varieeruvad, mis viitab rühma parafüleetilisusele.
Prasinofüüdid on kaetud ühes või mitmes kihis paiknevate keeruka kujuga orgaaniliste soomustega, mis moodustatakse Golgi kompleksis. Vibureid on 1–8 ja need paiknevad apikaalselt või lateraalselt.
Sellesse klassi kuuluvad seltsid on "Chlorodendrales", "Mamiellales", "Nephroselmidales", "Prasinococcales", "Pseudoscourfieldiales" ja "Pyramimonadales".
Kõige põhjalikumalt uuritud perekond on "Ostreococcus", kuhu kuulub kõige väiksemaid teadaolevaid eukarüoote.
Pikka aega ei teatud, et selles klassis esineb sugulist paljunemist. Nüüd on see leitud perekonnas "Nephroselmis".
Avaz Twist Tower

Avaz Twist Tower on büroohoone Sarajevo ärikvartalis Marijin Dvor Sarajevo raudteejaama lähedal, kõige kõrgem hoone Bosnias ja Hertsegoviinas ning kogu Balkani poolsaarel. Selles asub ajalehekirjastuse Avaz peakorter. Hoonet ehitati aastatel 2006–2009, selle arhitekt on Faruk Kapidžić. 
Saksa ettevõte Schüco on valinud Avaz Twist Toweri kümne kõige kaunima hoone hulka maailmas.
Avaz Twist Toweri kõige tähelepanuväärsem tunnus on tema väänatud klaasfassaad. Hoone on vormilt heksagonaalne, välja arvatud tipu kaks astet, mis on ümmargused. Torn on 142 meetri kõrgune ja tal on 40 korrust, sealhulgas maa-alune korrus. Koos 30 meetri kõrguse tipuga saavutab ehitis kogukõrguse 172 meetrit. Hoones on viis lifti, neist kolm panoraamliftid, mis liiguvad kiirusega 5 meetrit sekundis. 31. korrusel – 100 meetri kõrgusel – asub restoran Elite Club 31, 35. korrusel kohvik Cafe 35 ja 36. korrusel vaateterrass.
Enne Avaz Twist Toweri kerkimist oli Balkani kõrgeim hoone 118 meetri kõrgune Bosmal City Center, mis asub samuti Sarajevos.
Pyramimonadales

Pyramimonadales on selts prasinofüütide klassis.
Selle seltsi esindajatel on neli (harva kaheksa) raku eesosas paikneva lehterja süvendi põhja kinnituvat viburit (välja arvatud "Pterosperma", millel on lateraalsed viburid). Rakke katab kolm kihti erinevaid soomuseid.
"Pyramimonadales" tuntuim perekond on "Pyramimonas" (esindaja pildil), mille osa liike võib põhjustada ka rannikualade õitsenguid.
Mamiellales

Mamiellales on selts prasinofüütide klassis.
Selle seltsi esindajatel on väikesed rakud, milles küljes paikneb üks või kaks lateraalset viburit. Rakupinnal on üks kiht ämblikuvõrgu-laadse struktuuriga soomuseid.
Siia kuulub sugukond "Mamiellaceae".
Chlorodendrales

Chlorodendrales on selts prasinofüütide klassis.
Sellesse seltsi kuuluvtele liikidele on iseloomulik neli raku eesosas paikneva lehterja süvendi põhja kinnituvat viburit ning kokkukasvanud rakusoomused. Rakud on lapikud.
Seltsi kuulub sugukond "Chlorodendraceae".
"Chlorodendrales" tuntuim esindaja on "Tetraselmis suecica".
Pseudoscourfieldiales

Pseudoscourfieldiales on selts prasinofüütide klassist.
Selle seltsi esindajatel on kaks erineva pikkusega lateraalselt paiknevat viburit ning rakku katab kaks kihti erinevaid soomuseid.
Siia kuulub sugukond "Pycnococcaceae". Perekonna "Nephroselmis" kuulumine sellesse sugukonda on vaidluse all.
Esa Tikkanen

Esa Kalervo Tikkanen (sündinud 25. jaanuaril 1965 Helsingis) on soome treener ja endine jäähokimängija.
Soome jäähoki meistriliigas mängis Tikkanen 135 mängu, tegi 52 väravat ja andis 68 väravasöötu. Ta mängis klubis HIFK aastatel 1982–1985 ja NHL-i streigi ajal hooajal 1994–1995 ning Jokerites 1999–2000. Aastal 1983 tuli ta HIFK meeskonnas Soome meistriks.
NHL-i karjääri alustas ta klubis Edmonton Oilers, kus mängis aastatel 1984–1993 ja võitis neli Stanley karikat; kuni 1988. aastani moodustas ta ründekolmiku koos Wayne Gretzky ja Jari Kurriga. Seejärel mängis ta New York Rangersis (1993–1994, 1996–1997, 1998–1999; üks Stanley karika võit), Saint Louis Bluesis (1994–1996), New Jersey Devilsis (1995–1996), Vancouver Canucksis (1995–1997), Florida Panthersis (1997–1998) ja Washington Capitalsis (1997–1998). Kokku osales ta NHL-is 877 mängus, tegi 244 väravat ja andis 386 väravasöötu ning teenis 1077 karistusminutit. Ta võitis kokku viis Stanley karikat (aastatel 1985, 1987, 1988, 1990 ja 1994). Aastal 1987 valiti ta NHL-i tähtede meeskonda.
Eriti Põhja-Ameerikas oli Tikkanen tuntud nii agressiivse mängija kui ka aktiivse suupruukijana. Tema soome-rootsi-inglise segakeel sai hüüdnime "Tikkanese" või "Tiki-talk".
Soome koondises mängides võitis Tikkanen pronksmedali 1998. aastal Nagano olümpiamängudel ja 2000. aasta Peterburi MM-il. 
Tikkanen valiti 1991. aastal Soome aasta jäähokimängijaks. Soome jäähokimuuseum valis ta 2004. aastal jäähokilõviks number 143.
Pärast mängijakarjääri lõpetamist on Tikkanen tegutsenud treenerina muu hulgas Lõuna-Koreas, Norras ja Soomes. 
Esa Tikkanen on teist korda abielus ja tal on viis last.
Federico Franco

Luis Federico Franco Gómez (sündinud 24. juulil 1962) on Paraguay poliitik, 22. juunist 2012 kuni 15. augustini 2013 Paraguay president.
Ta on hariduselt kirurg. Tema perekonnale kuulub haigla Fernando de la Moras.
Enne presidendiks saamist oli ta alates 15. augustist 2008 asepresident. Ta sai presidendiks pärast seda, kui kongress president Fernando Lugo ametist tagandas. Franco ametiaeg kestis augustini 2013, mil ta andis ameti üle 2013. aasta presidendivalimiste võitjale Horacio Cartesile.
Akropetaalne kasv

Akropetaalne kasv on taimeosade kasv alusest tipu poole, s.t, et taime vanem osa on allpool kui noorem, ülemine osa. Akropetaalse kasvuga arenevad lehed ja oksad. 
Akropetaalse kasvu vastand on basipetaalne kasv.
Geoffroy V

Geoffroy V (ka Geoffroy Plantagenet; 24. august 1113 – 7. september 1151 Château-du-Loir) oli Anjou krahv aastast 1129 ja Normandia hertsog aastast 1144.
Inglise kuningas Henry I soovis teda naita oma tütre printsess Matildaga ning lõi viieteistaastase Geoffroy 10. juunil 1128 selle tarvis rüütliks. Järgmisel päeval toimus laulatus. Matilda oli oma mehest üksteist aastat vanem ja kuigi nende abielu oli tüliderohke, sündis neil kolm poega. Vanim nendest oli tulevane Inglismaa kuningas Henry II, kes pani aluse Plantageneti dünastiale. Teised pojad Geoffroy ja William surid vallalistena kahekümnendates eluaastates.
Aktiivne temperatuur

Aktiivne temperatuur on ööpäeva keskmine õhutemperatuur, mis ületab bioloogilist miinimumtemperatuuri. 
Eestis on eristatud aktiivset temperatuuri üle 5 °C ja üle 10 °C. Neist esimene iseloomustab soojanõudlust taimede üldisel kasvuperioodil, teine aktiivsel kasvuperioodil.
Bombardier

Bombardier Inc. on rahvusvaheline õhusõidukeid ja muid transpordivahendeid tootev ettevõte, kelle peakorter asub Montréalis Kanadas. Bombardieri tuntuimad tooted on lennukid, metroorongid ja Flexity trammid. Aprillist 2020 on ettevõtte tegevdirektor Éric Martel. 
2019. aastal müüs Bombardier Inc. oma kommertslennukite äri ettevõttele Mitsubishi Heavy Industries Ltd. ning keskendub nüüd rohkem ärilennukite ja raudteevagunite tootmisele.
Ajalugu.
Joseph-Armand Bombardier leiutas 1937. aastal seadeldise, mis tegi võimalikuks B7-mootorsaani tootmise. 1942. aastal asutas Joseph-Armand Bombardier ettevõtte L’AutoNeige Bombardier Limitée. 1945. aastal alustati C18-mootorsaanide tootmist. 1959. aastal hakati tootma Ski-Doo mootorsaane.
Joseph-Armand Bombardier suri 1964. aastal ning jättis ettevõtte poeg Germainile. 1966. aastal pärast Germaini tagasiastumist sai tegevdirektoriks Laurent Beaudoin, kes püsis ametikohal kuni 2008. aastani. 1967. aastal nimetati L’Auto-Neige Bombardier Limitée ümber ettevõtteks Bombardier Ltd. 1968. aastal võeti tootmisse Sea-Doo veesõidukid.
1970. aastal laienes Bombardier raudteeärisse koos Austria mopeede ja tramme tootva Lohnerwerkega ning nende mootoreid tootva filiaali Rotaxiga. 1973. aasta naftakriisi tõttu oli Bombardier Ldt. sunnitud vähendama mootorsaanide tootmist ning keskenduma reisivagunite tootmisele.
1974. aastal sai Bombardier Ldt. lepingu, et ehitada 423 reisivagunit Montréali metroole. 1975. aastal koliti peakorterid Valcourtist Montréali. 1982. aastal sai Bombardier miljardidollarilise lepingu, et ehitada reisivaguneid New Yorgi metroole, millega sai Bombardier Põhja-Ameerika suurimaks raudteesõidukite tootjaks.
1986. aastal laienes Bombardier lennundussektorisse, ostes Kanada lennukitootmisettevõtte Canadairi.
1989. aastal suurenes Bombardieri osalus lennunduses, kui ta ostis Shorts Brothersi ettevõtte. 1990. aastal ostis ta kontserni Bombardier Learjet Corp. ning hakkas ka kommertslennukeid tarnijaks. Peagi pärast seda alustati Learjet 31A ja Learjet 60 konstrueerimist. 1991. aastal tehti esimene testlend 50-kohalise Canadair Regional Jetiga, mis oli Bombardieri esimene piirkondlikuks transpordiks mõeldud kommertslennuk. 1992. aastal ostis Bombardier Ldt. Dash 8 turbopropelleritega lennukite tootja de Havillandi. 1997. aastal tootis Bombardier Aerospace uue versiooni Canadair Regional Jetist – 70-kohalise Canadair Regional Jet 700. 1997. aastal sai Bombardier 2,85 miljardi dollarilise mitmeaastase lepingu NATO pilootide väljaõpetamiseks Kanadas.
1998. aastal loodi Bombardier International, et laiendada tegevust rahvusvahelisel turul. 2002. aastal ehitas Bombardier Vancouveris maailma pikima täisautomaatse metroosüsteemi, Millennium SkyTraini. 2008. aastal tehti CRJ1000 esmalend 100 reisijaga.
Alustaimestu

Alustaimestu ehk eluskate (kasutatud ka ebakorrektset terminit "alustaimestik") on metsa taimekoosluses olevad samblikud, sammaltaimed, rohttaimed ja kääbuspõõsad ehk puhmad.
Svea Raidna

Svea Raidna (aastani 1991 Svea Sirel; 11. aprill 1961 Kunda – 17. oktoober 2011 Hyvinkää) oli eesti maalikunstnik.
Svea Raidna lõpetas 1988. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi joonestamise, kunsti ja tööõpetuse erialal. Tema õpetajateks olid Tiiu Maasik, Enda Palmeos, Sigrid Uiga, Rein Raamat ja Tiia Külv. Svea Raidna töötas kunstiõpetajana aastatel 1988–1990 Nissi 9-klassilises koolis ning 1996–2001 Rakvere Gümnaasiumi kunstikallakuga klassides. Ta oli aastail 1990–1991 animaator väikeettevõttes Stuudio B. Aastatel 1991–1995 töötas ta kunstniku-kujundajana Paikuse Politseikoolis. Svea Raidna oli Paikuse Politseikooli tollase sümboolika autor. Alates aastast 2002 töötas ta vabakutselise kunstnikuna.
Svea Raidna kasutas õli-, siidi- ja akvarellvärve, vähem pastell- ja portselanivärve. Ta viljeles looduslähedases laadis lille- ja maastikumaali. Tavaliselt maalis ta otse loodusest, kuid lõi ka abstraktseid ja sümbolistlikke kompositsioone, elu lõpukümnendil sageli piibliainelisi. Mitmetel kujutistel tõstis ta esile looduses leiduvat sinimustvalget värvikombinatsiooni. Svea Raidna osales isiku- ja grupinäitustel.
Arvutuslükati

Arvutuslükati ehk lükati on mehaaniline analoogarvuti. Seda kasutatakse peamiselt korrutamiseks ja jagamiseks, samuti ka juurimisel, logaritmide ja trigonomeetriliste funktsioonide arvutamisel. Sellega on võimalik ka liita ja lahutada. Tänapäeval on elektronarvutid arvutuslükatid kasutusest välja tõrjunud.
Arvutuslükati leiutas 1620. aastal inglise matemaatik ja topograaf Edmund Gunteri. Gunter avastas, et skaalade abil saab korrutada ja jagada. Algne lükati koosnes ühest skaalast ja sellega arvutamisel võeti abiks mõõtsirkel. 1622. aastal täiendas inglise matemaatik William Oughtred lükati kontseptsiooni, pakkudes välja kahe võrdse ja teineteise suhtes nihutatava skaala kasutamise. 1654. aastal leiutati lükati "keel".
Antibiogramm

Antibiogramm on graafiline kujutis, mis näitab bakterikultuuri tundlikkust antibiootikumi suhtes.
Antroponoos

Antroponoos on ainult inimest tabav nakkushaigus, mille korral nakkusallikaks on haige või haigustekitajat kandev inimene.
Künnimehe väsimus

"Künnimehe väsimus" on 1982. aastal Tallinnfilmis valminud dokumentaalfilm, mis räägib mittemustmullavööndile tarnitavate põllumasinate ebaotstarbekuse, halva kvaliteedi ja tagavaraosade puuduse probleemidest. 
Filmi režissöörid ja stsenaristid on Enn Säde ja Jüri Müür, operaatorid Peeter Ülevain ja Nikolai Šarubin. Film pälvis 1983. aastal NSVL Rahvamajandussaavutuste Näitusel hõbemedali .
Oedogoniales

Oedogoniales on niitjad viburvetikad klorofüütide klassis rohevetiktaimede hõimkonnas.
Iseloomulikuks tunnuseks on rakkude vegetatiivsel jagunemisel tekkiv paksenenud rakuseinast moodustunud eriline ringikujuline moodustis raku distaalses osas. Nende arvu järgi saab loendada isegi seda, mitu korda on antud rakk jagunenud.
Iga rakk sisaldab ühte tuuma ja ühte rakuümbrise lähedal paiknevat võrkjat kloroplasti, mille juures on mitmed pürenoidid.
Vetikate seas on ebatavaline "Oedogoniales"‘e paljunemisrakkude stefanokontne flagellatsioon, mis tähendab, et raku eesmist otsa ümbritseb krooni taoliselt terve pärg vibureid. Suguline paljunemine on oogaamne ja tekivad liigispetsiifilise ornamentatsiooniga ning paksude seintega hüpnosügoodid, mis võivad püsida veekogu põhjas paarkümmend aastat elusana.
Rühmas on kokku kolm perekonda, millest suurim on paisvetikas ("Oedogonium"). Teised kaks on "Bulbochaete" ja "Oedocladium". Paisvetikad võivad eutrofeerunud veekogudes moodustada terveid ujuvaid vetikavaipu.
Klorofüüdid

Klorofüüdid ("Chlorophyceae") on erineva ehitustüübiga organismid, mida käsitletakse klassina rohevetiktaimede hõimkonnas.
Klorofüüdide seas on vabalt elavaid flagellaate ehk viburloomi (nii üherakulisi monaade kui ka koloonialisi vorme), kokkoidseid ja palmelloidseid (seega mitteliikuvaid) organisme, mitmerakulisi (niitjad ja tallusjad) ning sifonaalse ehitustüübiga organisme.
Viburitega klorofüüdidel on glükoproteiinidest rakuümbris, viburita vormidel aga tugev polüsahhariidne rakusein.
Enamusel liikidest esinevad säilituskehad, mida nimetatakse pürenoidideks.
Valdavalt kuuluvad siia magevees või maismaal (pinnases, puukoorel, jm) elavad liigid, aga on ka riim- ja merevees elutsevaid liike.
Sellesse klassi kuuluvad järgmised seltsid:
Kokku arvatakse sellesse klassi kuuluvaid perekondi olevat 350 ja teadaolevaid liike umbes 2650.
Volvocales

Volvocales on üherakuliste või koloonialiselt elavate viburvetikate selts klorofüütide klassis rohevetiktaimede hõimkonnas.
Enamasti elavad nad magevees, aga on ka maismaal ja merevees elutsevaid liike.
Seltsi tuntuim perekond on "Volvox", millesse kuuluvad sageli mageveekogudes esinevad koloniaalsed rohevetikad. Neid kirjeldas esimesena juba Antoni van Leeuwenhoek 1700. aastal ja tänapäeval kasutatakse neid sageli rohevetikate tüüpperekonnana.
Hannu-Pekka Björkman

Hannu-Pekka Juhani Björkman (sündinud 11. veebruaril 1969 Kannonkoskil) on soome näitleja. 
Björkman sai aastal 2005 Jussi auhinna parima meespeaosa eest filmis "Eläville ja kuolleille". Detsembris 2010. aastal sai ta Soome-auhinna.
Björkman on abielus näitleja Minna Haapkyläga. Neil on kaks poega, 2004 sündinud Eliel ja 2008 sündinud Luukas.
Charles Taylor (filosoof)

Charles Margrave Taylor (sündinud 5. novembril 1931 Montréalis) on Kanada filosoof. Ta on pälvinud Kyōto auhinna ja Templetoni auhinna, ta on Kanada Ordu liige (CC), Quebeci Rahvusordu suurohvitser (GOQ) ja Kanada Kuningliku Seltsi liige (FRSC).
Taylor on lõpetanud 1952. aastal McGilli Ülikooli ajaloo erialal ning 1955. aastal Oxfordi Ülikooli politoloogia, filosoofia ja majanduse erialal. Ta kaitses Oxfordi Ülikoolis 1960. aastal magistritöö ning 1961. aastal doktoritöö.
Charles Taylor töötab McGilli Ülikooli filosoofiaosakonnas. Tema uurimisteemade hulka kuuluvad poliitiline filosoofia, sotsiaalteaduste filosoofia, moraalifilosoofia, keelefilosoofia, tähendusteooriad, lääne poliitiline kultuur jm.
Eero Milonoff

Eero Milonoff (sündinud 1. mail 1980 Helsingis) on soome näitleja.
Milonoff lõpetas teatrikooli 2005. aastal, ja tegutseb vabakutselise näitlejana.
Milonoffi vennad on Aleksi Milonoff, Juho Milonoff ja Tuomas Milonoff. Nende isa on lavastaja ja näitleja Pekka Milonoff.
Aretusprogramm

Aretusprogramm on aretajate programmiline tegevusjuhend tõu aretusväärtuse parandamisel mitme põlvkonna jooksul. 
Aretusprogrammis määratakse kasutatavate isasloomade saamise, hindamise ja valiku ning emasloomade hindamise ja järgmise põlvkonna emade valiku põhimõtted.
Eesti-Soome maavõistlus

Eesti-Soome maavõistluseid on peetud mitmetel aladel:
Rajaton

Rajaton on Soome "a cappella"-ansambel, mis on asutatud Helsingis 1997. aastal. Soomekeelne sõna "rajaton" tähendab 'piirideta' ning viitab ansambli laiaulatuslikule repertuaarile.
Direktiiv

Direktiiv (pr sõnast "directive", mis ld sõnast "dīrigere" 'suunama, juhtima') (ka juhtnöör) on kõrgema organi poolt allorganeile või juhataja poolt alluvaile antud juhend.
Aigisthos

Aigisthos (kr Αἴγισθος) on vanakreeka mütoloogias Thyestese poeg ning Agamemnoni naise Klytaimestra armuke.
Aigisthos oli osaline vendade Atreuse ja Thyestese vaenus, mis sai alguse võimuvõitlusest: Thyestes võrgutas vennanaise Aerope ning varastas tolle abiga Atreusele jumalate poolt võimusümboliks antud kuldse jäära. Atreus needis venna, ent kutsus ta hiljem leppimist teeseldes külla ja pakkus talle söögiks tema laste liha. Seepeale needis Thyestes omakorda Atreuse.
Thyestes oli Aigisthose sigitanud intsestisuhtest oma tütre Pelopeiaga, sest oraakli sõnul saavat ta nii vennale kätte maksta. Aigisthos kasvas üles Atreuse pojana tema õukonnas. Kui Atreus saatis Aigisthose Thyestest mõrvama, tundis poeg isa ära ja tappis hoopis Atreuse, nagu ka hiljem tema poja Agamemnoni. Ta valitses Mükeenes, kuni Agamemnoni poeg Orestes ta surmas.
Aigisthos on tegelane Agamemnoni kojutuleku ja ta tapmise teemat käsitlevais kreeka tragöödiais (Aischylose "Agamemnon" ja "Hoefoorid", Sophoklese "Elektra"). Koos Klytaimestraga tapab ta Agamemnoni, kuid tema osa selles käsitletakse erinevalt: Homeros nimetab tapjana Aigisthost, tragöödiais tapab mehe aga Klytaimestra.
Antti Herlin

Antti Juhani Herlin (sündinud 14. novembril 1956 Kirkkonummis) on soome tippjuht, KONE juhatuse esimees. 
Ta on Forbesi andmetel 4,6 miljardi euroga Soome rikkaim mees. Ajakiri Forbes paigutas ta 2020. aasta märtsis maailma rikkaimate inimeste nimekirjas 380. kohale.
Isiklikku.
Antti Herlin on abielus, tal on kolm tütart ja poeg Jussi.
Vija Artmane

Vija Artmane (kodanikunimi Alīda Artmane; 21. august 1929 Kaive, (Tukumsi maakond; praegu Tukumsi piirkond) – 11. oktoober 2008 Strenči) oli Läti näitleja.
Vija Artmane ema Anna Zaborovska oli poola rahvusest, tema baltisakslasest isa Franz (Fritz) Artmann suri õnnetuse tagajärjel neli kuud enne tütre sündi.
Artmane lõpetas Riia 3. Keskkooli 1948. aastal. Selle kõrvalt oli ta juba 1946. aastast õppinud Läti Kunstiteatri õppestuudios, mille ta lõpetas 1949. aastal. Samal aastal asus ta näitlejana tööle Läti Kunstiteatrisse, kus töötas kuni 1998. aastani. Aastatel 1998–2000 oli ta Riia Uue Teatri näitleja.
Alates 1956. aastast mängis Vija Artmane ligi 50 filmis ja saavutas filminäitlejana laialdase tuntuse.
Sealhulgas mängis ta Eesti 1969. aasta filmis "Gladiaator" ja 1990. aasta filmis "Ainult hulludele ehk Halastajaõde".
Isiklikku.
Vija Artmane oli abielus näitleja Artūrs Dimitersiga. Nende poeg Kaspars Dimiters (s 1957) on muusik ja tütar Kristiāna Dimitere (s 1965) on kunstnik.
Chlorococcales

Chlorococcales on selts klorofüütide klassis rohevetiktaimede hõimkonnas.
Sellesse seltsi kuulub mitmesuguse ehitusega organisme. Rakke ümbritseb polüsahhariididest sein, mis koosneb tselluloosist. See eristab neid "Volvocales"'i seltsist, mille liikide rakuseinad on moodustunud glükoproteiinidest. Esineb nii viburitega kui ka viburiteta liike, kuid kuna viimased sisaldavad basaalkehi ja nende juurde kuuluvaid struktuure, on põhjust arvata, et terve selts on arenenud viburitega eellasest.
Paljunemine toimub viburiteta vormidel sugutult, tavaliselt autospooride moodustamise teel. Need sarnanevad morfoloogiliselt neid moodustanud vegetatiivsete rakkudega. Kolooniaid moodustavatel liikidel ühinevad ühes vanemrakus moodustunud spoorid uueks kolooniaks ja kohe ka vabanevad ning rakkude arv seega kolooniates ei suurene.
Automaatreguleerimine

Automaatreguleerimine on automaatjuhtimine, mille puhul füüsikalis-tehnoloogiliste protsesside parameetreid hoitakse automaatregulaatori (kontrolleri) abil jäävatena (stabiliseeriv reguleerimine) või muudetakse selle abil soovitud viisil (programm- ja järgivreguleerimine). Lihtsaim, ühekontuuriline automaatreguleerimissüsteem koosneb reguleerimisobjektist (nt elektriahjust, turbiinist, segistist vms seadmest koos reguleerimisseadisega) ja automaatregulaatorist. Viimane saab mõõteseadme kaudu objektist teateid reguleeritava suuruse tegeliku väärtuse kohta, võrdleb seda nõutava väärtusega (seadeväärtusega) ja väljastab täiturseadme kaudu juhttoime, mis reguleerimisseadise (ventiili, klapi vm) abil muudab objekti töörežiimi (kas juurdeantavat energiat või aine hulka muutes) selliseks, et reguleeritava suuruse tegeliku väärtuse erinevus nõutavast väärtusest (seadeväärtusest) on võimalikult väike.
Automaatreguleerimine võib olla pidev, katkev ehk diskreetne (positsioon- ja impulssreguleerimine) või numbriline (digitaalne). Numbrilise automaatreguleerimise korral töödeldakse mõõtesignaale ja moodustatakse juhttoimeid digitaallülituste, mikroprotsessori, mikro- või miniarvuti (juhtimisarvuti) abil.
Keerulisemad automaatreguleerimissüsteemid on mitmekontuurilised, sisaldavad mitut täiturseadet ja mitut regulaatorit (või viimaste asemel üht või mitut juhtarvutit) ning juhivad kooskõlastatult paljude reguleeritavate suurustega ja mitmest agregaadist koosnevaid komplekse.
Miia Nuutila

Miia Kristiina Nuutila (sündinud 12. oktoobril 1972 Forssas) on soome näitleja.
Miia Nuutila on abielus lavastaja ja muusiku Kari Nenoneniga, neil on lapsed Mimosa ja Amos.
Jussi Vatanen

Jussi Vatanen (sündinud 30. jaanuaril 1978) on soome näitleja.
Ta on abielus laulja Marika Tuhkalaga. Neil on üks tütar.
California indiaanimuuseum

California indiaanimuuseum ("California State Indian Museum") on USA California osariigi muuseum Sacramentos.
Muuseumi geograafilised koordinaadid on . Ta kuulub koos kõrvalasuva Sutter's Fortiga ajaloomälestiste hulka.
Muuseum rajati 1940. aastal. See käsitleb California indiaanlaste ajalugu ja kultuuri. Eksponaatide hulgas on käsitöö- ja tarbeesemeid, fotosid ja dokumente. Seal korraldatakse korvipunumise esitlusi ja muid üritusi.
Evald Piho

Evald Piho (14. august 1923 Tallinn – 25. detsember 1974 Tallinn) oli eesti karikaturist ja sporditegelane.
Sündis töölisperekonnas. Aastatel 1932–1939 õppis Tallinna 21. algkoolis, 1939–1940 Riigi Tarbe- ja Kujutava Kunsti Kooli trükitööosakonnas.
1941–1942 oli Tallinna töö- ja kasvatuslaagris. 1949. aastal lõpetas Tallinna Kehakultuuri Tehnikumi. 1946–1950 töötas spordipedagoogi ja -instruktorina. 1950–1953 oli Riikliku Kehakultuuri- ja Spordikomitee Harju rajooni nõukogu esimees. Aastatel 1954–1957 oli spordiühingu Spartak Tallinna jahtklubi ülem. 
Alates 1957. aastast vabakunstnik ja 1963. aastast Kunstnike Liidu liige.
Tema karikatuure ilmus alates 1944. aastast väljaannetes Spordileht, Kehakultuur, Õhtuleht ja Pikker. Karikatuurinäitustel osales alates 1958. aastast.
Isiklikku.
Evald Piho oli kunstnik Juss Piho isa.
Roman Ohlau

Roman Ohlau (30. mai 1925 Kohila vald – 3. juuni 2011 Kohila) oli eesti karikaturist.
Elukäik.
Roman Ohlau õppis Kohila koolis, hiljem kaks aastat kutsekoolis sadulsepaks ja elektrikuks. 1943. aasta novembris mobiliseeriti Ohlau saksa sõjaväkke ja saadeti Poolasse Gdanski linna lähedusse, kus viibis kuni 1944. aasta veebruarini. Seejärel tuli tagasi Tallinna, oktoobris 1944 sattus Soome ja peeti kinni. Punaarmeest kõrvalehoidmise karistuseks pidi ta poolteist aastat olema Kontupohjas sõjavangilaagris. Pärast sõda töötas lennuki- ja autoelektrikuna, hiljem töötas Kohila rebasekasvatuskolhoosis ning 15 aastat Kohila paberivabrikus. Tallinna asus elama 1966. aastal, hiljem töötas katsetehases Estoplast töölisena.
Esimene Ohlau karikatuur avaldati 6. märtsil 1959 Noorte Hääle karikatuurivõistlusel. Aasta hiljem hakkas tema karikatuure avaldama ajakiri Pikker. Roman Ohlau karikatuure ilmus ajalehtedes Õhtuleht, Rahva Hääl ja Videvik. Ajakirjanduses on avaldatud üle 3500 tema karikatuuri.
Tunnustus.
Kokku on saanud vähemalt 14 auhinda.
Mikroobitoksiinid

Mikroobitoksiinid on toksiinid, mida elutegevuse käigus toodavad bakterid (bakteritoksiinid), viirused või mikroseened. Need toksiinid võivad teisi organisme kas kahjustada või surmata.
Eristatakse endo- (rakusiseseid) ja eksotoksiine (erituvad keskkonda). 
Organismidele on ühed ohtlikumad toksiinid teetanusetoksiin ja botulismitoksiin.
Elle Tikerpäe

Elle Tikerpäe (perenimi kuni 1955 Pauls; 30. november 1935 Tallinn – 7. märts 1999) oli eesti tarbegraafik ja karikaturist.
Elukäik.
Elle Tikerpäe isa oli raamatupidaja, ema õmbles tellimusel tikanditega rõivaid, patju, seinapilte ning lambikupleid.
1955. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi joonistamise õpetaja kutsega. Võttis eratunde Gustav Mootse juures, käis Kunstiinstituudi ettevalmistuskursustel, Kultuuriülikooli karikatuuriringis ning Villu Tootsi kirjakoolis.
1957–1967 töötas ETKVL Kaubandusliku Inventari tehases tehnikuna ning 1967–1971 oli eksperimentaalkombinaati Bit kunstiline toimetaja. 1971-1991 samas mittekoosseisuline kunstnik. Samal ajal oli ka neli aastat Kunstnike Liidu tarbegraafika sektori sekretär.
Looming.
Elle Tikerpäe looming koosneb karikatuuridest, postkaartidest, illustratsioonidest ning eksliibristest. Karikatuuride joonistamist alustas ta 1967. aastal. Neid avaldati ajakirjades Pikker, Freie Welt, Täheke, Nõukogude Naine jne, sageli ilmus neid ka ajalehes Sirp ja Vasar. 1980. aastal ilmus Elle Tikerpäe karikatuurikogumik "Päevakoerakutsikad". ETKVL-is töötades joonistas ajalehe- ja televisioonireklaame, postkaarte kirjastusele Eesti Raamat ning miniplakateid Vabariiklikule Sanitaarharidusmajale.
Eksperimentaalkombinaadis Bit töötades joonistas ta alates 1968. aastast õnnitluskaarte, kutseid, reklaamlehti, buklette, brošüüre, menüüsid jms. Üks pidevaid tellijaid oli Riiklik Meditsiiniraamatukogu. Illustreerinud ajakirju Täheke, Nõukogude Naine ja Pioneer.
Bakteritsiid

Bakteritsiid on baktereid hävitav aine. 
Bakteritsiidid on kas desinfektandid (ained, mis eemaldavad mikroobe, kuid mitte nende spoore), antiseptikud (hävitavad mikroobe) või antibiootikumid.
Besoaar

Besoaar (pärsia sõnast) ehk pulstik on loomakarvadest või taimekiududest tekkinud enamasti pähkli- või kartulisuurune pallitaoline moodustis, mis mõnikord võib kaaluda isegi 1–2,5 kg.
Bester

Bester on kahe tuurlase – beluuga ja sterleti – sigimisvõimetu ristand. 
Bester saadi esimest korda 1952. a Saratovis.
Biokeemiline geneetika

Biokeemiline geneetika (inglise "biochemical genetics") on geneetika haru, mis uurib geneetilise informatsiooni edasiandmist ja realiseerimist biokeemiliste meetoditega, kasutades uurimisobjektidena enamasti mikroorganisme.
Biokeemiline geneetika tekkis 1940. aastate alguses.
Rein Lauks

Rein Lauks (18. oktoober 1945 Kursi küla, Tartumaa – 10. mai 2019) oli eesti karikaturist ja teatrikunstnik.
Õppis Puurmani Keskkoolis, mille lõpetas 1965. aastal, edasi läks õppima Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi, mille lõpetas 1975 nahkehistöö erialal. 1975–1982 aastatel oli ajakirja Pikker kunstiline toimetaja, 1982–1995 Nukuteatri peakunstnik ja 1999–2005 butafoor-dekoraator. Samuti töötanud kunstnikuna Soomes ja Saksamaal. Illustreerinud ajakirju, raamatuid ja õpikuid, kujundanud plakateid, avaldanud karikatuure ja osalenud mitme riigi kunstinäitustel.
Rein Lauks oli Eesti Ajakirjanike Liidu (1978–1991), Eesti Teatriliidu (1985–2006), Eesti Kunstnike Liidu ja Lavastuskunstnike Liidu liige (1993–2006).
Raimu Hanson

Raimu Hanson (sündinud 25. märtsil 1957 Tartus) on eesti ajakirjanik.
Elukäik.
Ta on lõpetanud 1975 Tartu 1. Keskkooli ja 1980 Tartu Riikliku Ülikooli, kus õppis filoloogiateaduskonna ajakirjanduse eriharus.
Üliõpilasena oli ta ajalehe Tartu Riiklik Ülikool korrespondent (1977–1979). Seejärel töötas ta üle 20 aasta Postimehes: oli ajalehe Edasi/Postimees korrespondent (1979–1983), kooliosakonna juhataja (1983), kultuuriosakonna juhataja (1983–1986), kirjade osakonna juhataja (1986–1990), uudisteosakonna juhataja (1990–1994, sh Lõuna-Eesti Sõnumite peatoimetaja oktoobris 1991), uuriva ajakirjanduse grupi toimetaja (1994–1995), laupäevalisa Postimees-Extra toimetuse juhataja (1995–1997) ning toimetaja 1997–2001. 
Alates 2001. aastast töötab ta ajalehes Tartu Postimees reporterina ja toimetab kultuurikülge. 
Ta on avaldanud luulet, kirjandus-, teatri- ja muusikaarvustusi, vesteid, humoreske, portreesid, intervjuusid ja reportaaže perioodikas ning luulet raamatutes "Noori autoreid '77" (Eesti Raamat, 1979), "Seilates sadamata" (Varrak, 2012) ja "Ma olen Jüri Üdi" (Eesti Keele Sihtasutus, 2013).
Butüromeeter

Butüromeeter on piima ja piimatoodete rasvasisalduse määramiseks kasutatav klaasist mõõteriist. 
Sõltuvalt butüromeetri skaala ulatusest eristatakse piima- (skaala ulatus 6%), koore- (40%) ja lõssibutüromeetrit (0,5%).
Butüromeetri leiutas Šveitsi keemik Niklaus Gerber (1850–1914).
Filipinki

Filipinki (eesti keeles ka Filipinkad) oli Poola naisvokaalansambel. 
Ansambli moodustas Szczecinis 1959. aasta novembris Szczecini Kaubandustehnikumi õppejõud Jan Janikowski sama õppeasutuse õpilastest.
Ansambel sai nime tol ajal populaarse Poola ajakirja Filipinka järgi.
Ansambel oli algul lühikest aega nonett, seejärel septett. 
Ansambli koosseisu kuulusid Zofia Bogdanowicz, Niki Ikonomu, Elżbieta Klausz, Krystyna Pawlaczyk, Iwona Racz, Anna Sadowa ja Krystyna Sadowska.
Ansambli esimene avalik esinemine oli 1960. aastal konkursil "Szukamy młodych talentów" ('otsime noori talente'). 1962. aastal esines ansambel raadiokonkursil "Mikrofon dla wszystkich" ('mikrofon kõigile') ja sai üleriigiliselt populaarseks. Sealtpeale lakkas ansambel olemast harrastuskollektiiv ja hakkas tegutsema kutselise ansamblina.
Ansambel oli oma populaarsuse tipul aastatel 1963–1965. Ansambli laul "Batumi" valiti 1964. aastal Poolas aasta kõige populaarsemaks lauluks. Laul "Wala Twist" oli pühendatud maailma esimesele naiskosmonaudile Valentina Tereškovale. Filipinki esines ka välisriikides, sealhulgas 1967. aasta veebruaris Tallinnas.
1960. aastate lõpus hakkas ansambli populaarsus aga vähenema. Ansambli koosseisus toimusid esimesed muudatused 1967. aastal. Esinemine 1969. aastal Opole festivalil jäi tähelepanuta.
1970. aastate algul vähenes ansambli koosseis esmalt kvintetini ja seejärel kvartetini. Ansambli algkoosseisust lahkus viimasena Iwona Racz 1972. aastal. Ansambli uueks nimeks sai Nowe Filipinki ('uued filipinkad'). Edu aga enam saavutada ei õnnestunud ja ansambel lõpetas tegevuse 1974. aastal.
Harijs Liepiņš

Harijs Liepiņš (15. detsember 1927 Ipiku vald (Valmiera maakond, nüüd Valmiera piirkond) – 3. august 1998 Skrunda) oli läti näitleja. 
1935. aastal kolis perekond Riiga. Harijs Liepiņš õppis Riia 28. Keskkoolis ja Riia 1. Linnagümnaasiumis. Ta mobiliseeriti sõja ajal Saksa sõjaväe abiteenistusse, langes Punaarmee kätte vangi ja oli seejärel Vorkutas poolteist aastat sõjavangilaagris.
Pärast vangilaagrist vabanemist õppis ta Riia Kunstiteatri õppestuudios, mille lõpetas 1949. aastal. Seejärel sai temast sama teatri näitleja.
Alates 1955. aastast mängis ta ligikaudu 40 filmis. Sealhulgas mängis Harijs Liepiņš 1959. aastal Tallinna Kinostuudios valminud filmis "Vallatud kurvid" Antsu ja 1968. aasta Tallinnfilmi filmis "Hullumeelsus" leitnanti, kõrvalosa ka filmis "Jääminek" (1962). Kõigi tema osalusel Eestis valminud filmide lavastaja oli Kaljo Kiisk.