tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Välisabi

Välisabi (inglise keeles "foreign aid") on piiratud, tingimuslik ja sageli kitsa eesmärgiga tuluallikate vool, mida üks riik (doonorriik) või rahvusvaheline asutus annab teisele riigile (saajariik). Enamasti antakse välisabi majandusarengu julgustamiseks või lühiajaliste kriiside leevendamiseks.
Välisabi toimib sageli doonorriigi globaalse majandusliku ja strateegilise võimu suurendajana ning abistajale sobiva poliitilise režiimi või majanduspoliitika edendamise vahendina. Välisabi eesmärk on tavaliselt toetada partnermaid, aidata ehitada üles sõjast laastatud riike, arendada majandust, saada ideoloogilist toetust, koguda strateegilisi andmeid või likvideerida looduskatastroofi tagajärgi. 
Majanduslik välisabi.
Majandusliku välisabi all mõeldakse näiteks tehnilist abistamist, tagastamatut abiraha, laenu arendusprojektidele, laenutagatisi. 
Välisabi suurendab tihti saajariigi majanduslikku sõltuvust, sest ressursivoog võib olla kahesuunaline (näiteks laenuintresside maksmine või kokkulepe kasutada kindlaid äripartnereid). 
Välisabi taotlemine ja kasutamise koordineerimine.
Välisabi taotlemist ja kasutamist koordineerib rahandusministeerium, lähtudes välisabi lepingutest, seadustest ja muudest õigusaktidest.
Välisabi taotlemise ja kasutamise koordineerimisel täidab rahandusministeerium järgmisi ülesandeid:
1) korraldab välisabialase informatsiooni kogumist ning välisabi andjatele ja taotlejatele vahendamist, sealhulgas avalikustab välisabi saamise vajadused ja võimalused, tingimused, korraldamise, saajad ning vastavad koondandmed;
2) nõustab välisabi andmisel abi andjaid, teavitades neid Eesti riigi välisabi vajadustest ja eelistustest välisabi kasutamisel;
3) peab välisabi andjatega läbirääkimisi konsensuse saavutamiseks abi kasutamise eesmärkide ja nende saavutamiseks vajalike abinõude üle ning välisabi taotlemise ja kasutamise protseduuride kindlaksmääramiseks;
4) peab välisabi andjatega läbirääkimisi välisabi andja ja taotleja ühiselt rahastatavate ja elluviidavate programmide ja projektide koostamiseks;
5) tagab välisabi vahendite ja riigieelarve vahendite kooskõlastatud ja seadustega vastavuses oleva kasutamise kõigil juhtimistasanditel;
6) hindab välisabi taotluste otstarbekust ja tehnilist teostatavust, võrreldes neid varasema välisabiga või muudest vahenditest teostatud projektide ja programmidega ning nende elluviimisel saavutatud tulemustega;
7) auditeerib välisabi vahendite kasutamist välisabi saaja juures, et hinnata välisabi vahendite kasutamise sihipärasust ja efektiivsust;
8) tagab koostöö Euroopa Liidu vastavate struktuuridega välisabi vahendite kasutamise sihipärasuse ja efektiivsuse hindamisel.
Välisabi pakkujad.
Maailma üks olulisemaid välisabi pakkujaid on Hiina. USA teadlaste andmetel on Hiina kujunenud üheks tähtsamaks välisabi pakkujaks, konkureerides traditsiooniliste lääneriikidest abipakkujatega kulutuste ja mõju osas. Aastail 2004–2014 andis Hiina välisabiks või laenas 354,4 miljardit USA dollarit, samas kui Ameerika Ühendriigid kulutasid selleks samal perioodil 394,6 miljardit USA dollarit.
Suurimad doonorriigid (2013)
Maksusoodustus

Maksusoodustus ehk maksuvähendus (inglise keeles "tax incentive", "tax shelter", "tax benefit", "tax break") on madalama maksumäära kehtestamine või maksuvabastus tootjate või tarbijate käitumise mõjutamiseks. 
Maksusoodustus on näiteks ettevõtte vabastus keskkonnamaksust, kui ta investeerib keskkonnakaitsesse, mis vähendab saastamist.
Tamili kirjandus

Tamili kirjandus on tamili keeles kirjutatud ilukirjandus. 
Tamilikeelne kirjandus on enam kui 2000 aastat vana. Vanimad kirjalikud mälestised on dateeritud ligikaudu 3. sajandisse eKr. Tamili kirjanduse vanim periood, Sangami kirjandus, kestis 300 eKr kuni 300 pKr. Sellest ajastust pärinevad Pattuppāṭṭu ja Eṭṭuttokai antoloogiad. 1. sajandist eKr ja 2. sajandist pKr pärinevaid tamilikeelseid kirju on leitud Egiptusest ja Taist. 
Kaks vanimat Indiast leitud käsikirja, mis registreeriti UNESCO maailma mälu registris 1997 ja 2005, on tamilikeelsed.
Poliitiline ökoloogia

Poliitiline ökoloogia (inglise keeles "political ecology") on käsitlus poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete tegurite suhtest keskkonnaküsimuste ja keskkonna muutumisega. 
Poliitilist ökoloogiat iseloomustab just nende mitmetasandiliste küsimuste lahkamist eelkõige poliitilisi võimalusi kasutades. Teisiti väljendades võib öelda, et poliitiline ökoloogia, lähtub arusaamast, et looduse tähendus ja loodusega ümberkäimise reeglid on inimeste kokkuleppe küsimus.
Päritolu.
Terminit "poliitiline ökoloogia" kasutas esimesena Frank Throne oma 1935. aastal avaldatud artiklis. Sellest ajast saati on seda laialdaselt kasutatud inimgeograafia ja inimökoloogia kontekstis. Mõistele andis uue elu antropoloog Eric R. Wolf 1972. aasta artiklis "Omandiõigus ja poliitiline ökoloogia" (inglise k "Ownership and Politcal Ecology"), milles ta arutab, kuidas kohalikud omandiõiguse ja pärandi reeglid on vahendajaiks suurest ühiskonnast kiirgavate survete ja kohaliku ökosüsteemi vajaduste vahel.
Poliitilise ökoloogia õpetlased pärinevad paljudest teadusharudest, nagu näiteks geograafia, antropoloogia, politoloogia, sotsioloogia ja metsateadus.
Ülevaade.
Poliitilise ökoloogia lai ulatus ja mitme teadusharuga hõlmatus tähendab mõiste erinevaid definitsioone ja arusaamu. Kuid tüüpilised eeldused valdkonnas annavad terminile tähenduse. Raymond L. Bryant ja Sinéad Bailey tuletasid kolm peamist eeldust poliitilise ökoloogia praktiseerimisel:
Lisaks, poliitiline ökoloogia üritab pakkuda kriitikat ja luua alternatiive keskkondlike, poliitiliste, majanduslike ja sotsiaalsete faktorite omavahelistele suhetele.
Poliitilist ökoloogiat saab kasutada:
Konservatiivne ökoloogia

Konservatiivne ökoloogia (inglise keeles "conservative ecology") on keskkonnapoliitika suund, mis seostub nn klassikalise looduskaitse ideoloogiaga. 
Konservatiivsed ökoloogid möönavad, et inimtegevuse ja looduskeskkonna harmooniline ühendamine on tänapäeva maailmas võimatu. Nende arvates on põhiprobleem maailma õiglane jaotamine inimese ja looduse vahel, mis tagaks nii inimühiskonna kui ka looduse toimimise. Selle lahendamine on konservatiivsete ökoloogide arvates peamiselt loodusteadlaste ja loodusekspertide käes.
René Thom

René Frédéric Thom (2. september 1923 Montbéliard – 25. oktoober 2002 Bures-sur-Yvette) oli prantsuse matemaatik.
Ta tegeles katastroofide teooriaga. Tal on ka olulisi töid teoreetilise bioloogia ja arengubioloogia vallas, aga samuti katastroofide teooria rakendamisest semiootikas.
Tema tütar on sovetoloog Françoise Thom.
Äädikakärbes (perekond)

Äädikakärbes ehk puuviljakärbes ("Drosophila") on kõdukärblaste sugukonda ning kahetiivaliste seltsi kuuluv perekond.
Sellesse perekonda kuulub üks kõige põhjalikumalt uuritud putukaid, geneetika mudelobjekt harilik äädikakärbes ("Drosophila melanogaster").
Harilikud puuviljakärbsed (koos rukki- ja puuvillaseemnetega) olid esimesed Maa elusolendid, kes saadeti 20. veebruaril 1947 Maa orbiidile. Eksperiment viidi läbi ameeriklaste poolt sakslastelt konfiskeeritud V2-raketiga. Konteiner elusate ja tervete putukatega naasis langevarjuga Maale. Katse mõte oli uurida kosmilise kiirguse mõju elusorganismidele.
Etümoloogia.
Sõna "Drosophila" pärineb ladina keeles a-sufiksi lõpuga moodustatud terminist, mis tuleneb vanakreekakeelsetest sõnadest δρόσος, drósos, "kaste(piisk)" ja φίλος, phílos, "armas". Tõlge võiks olla "kastepiiskade armastaja".
Eesti liigid.
Eestis elab 16 liiki äädikakärbseid.
Klassifikatsioon.
Äädikakärbse perekonnas on üle 1500 liigi.:
Monarch (1991)

Monarch (kuni 2013 Monarch of the Seas) on teine Sovereign-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Monarch of the Seas Inc. Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida kuni 2013. aastani opereeris laevakompanii Royal Caribbean International. Laev ehitati Chantiers de l'Atlantique laevatehases Saint-Nazaires Prantsusmaal 1991. aastal. 
Ehitamine.
Kiil pandi laevale tehasenumbriga A30 Chantiers de l'Atlantique laevatehases 31. juulil 1989. Vettelaskmistseremoonia toimus 21. septembril 1990. 1991. aasta sügisel sai laev valmis ja anti omanikele Royal Caribbean Cruises Ltd. üle. Laeva ristiemaks sai Lauren Bacall. Laev asus oma esmareisile 17. novembril 1992.
Aastail 1991–2004 sõitis Monarch of the Seas Norra lipu ning sai seejärel Bahama lipu all. Aastail 2007–2010 oli laeva Monarch of the Seas kapten rootslanna Karin Stahre Janson ainus kruiisilaevade naiskapten.
Laeva kasutati kruiisidel Cape Canaveralist Bahama saartele, sealhulgas ka Royal Caribbeani omanduses Coco Cay supelranna äärde.
Nikolai Maim

Nikolai Maim (26. veebruar 1884 Tartu – 10. jaanuar 1976 Orangeburg, New Yorgi osariik, USA) oli eesti õigusteadlane.
Elulugu.
Maim oli kaupmehe ja ettevõtja poeg. Ta õppis 1903–1908 Peterburi Ülikooli õigusteaduskonnas, lõpetas 1909 Moskva Ülikooli õigusteaduskonna kandidaadikraadiga ("cand. iur."). Sellele järgnesid "mag. iur." (riigiõigus, 1915, Tartu Ülikool) ja "dr. iur." (1928, TÜ), väitekiri "Парламентаризм и суверенное государсто" (Tartu, 1927).
1915–17 oli Maim Venemaa Siseministeeriumi ametnik, 1918–1919 Eesti Vabariigi siseministri abi ja Välisministeeriumi juriskonsult, 1919 Asutava Kogu liige. 1919 asus tööle Tartu Ülikooli riigiõiguse professori kohusetäitjana ja õigusteaduskonna dekaanina. Pärast Tartu rahu sõlmimist korraldas 1920 Tartu Ülikooli raamatukogu tagasitoomise Venemaalt.
1919–1924 oli Tartu Ülikooli riigiõiguse professori kohusetäitja, 1924–1928 erakorraline professor, 1928–1944 professor (1940/41 oli degradeeritud lühiajaliselt dotsendiks), ühtlasi 1919–24, 1931–35 ja 1937–40 ka õigusteaduskonna dekaan.
1944 lahkus ta koos perega Saksamaale, oli 1945–50 Marburgi Ülikooli õigusteaduskonna võrdleva riigiõiguse erakorraline professor. Aastast 1950 elas USA-s. Oli Eesti Teadusliku Ühingu Ameerikas asutajaid (1950) ja esimees, seejärel auliige.
Teadustöö.
Nikolai Maim oli esimene eestlane, kes kaitses TÜ-s magistriväitekirja õigusteaduses, rahvusülikooli esimene riigiõiguse professor, TÜ õigusteaduskonna rajajaid ja eestikeelse õigushariduse ning -teaduse alusepanijaid. Ta andis olulise panuse eestikeelse õigusterminoloogia kujunemisse ning arendas ka eestikeelset võrdlevat riigiõigust. Tema teaduslikud huvid olid 1919–1934 seotud parlamentarismi, riikliku suveräänsuse ja demokraatia uurimisega ("Parlamentarism ja fašism").
Kohaliku omavalitsuse ajaloolise arengu uurimise tulemusena ilmus 1911 esimene eestikeelne ülevaateteos "Omavalitsuse edenemislugu Liivimaa mannermaal". 1917 osales Maim Eesti- ja Liivimaa haldussüsteemi muutmise aluseks olevate õigusaktide koostamisel Venemaa Siseministeeriumis. Ta töötas välja ka Tuva kohaliku omavalitsuse seaduse eelnõu, mis bolševike võimuhaaramise tõttu jäi ellu viimata.
1930. aastatel hakkas Maim enam huvituma rahvusvaheliste organisatsioonide rollist (sh Rahvasteliit: "Völkerbund und Staat" (1931–1932) jm) riikidevahelises suhtlemises. 1934 asus ta uurima riigiteaduse suunda, mille nimetas mundoloogiaks ("Weltwissenschaft").
USA-s, omamata võimalust olla riigiõiguse professor, jäi Maim kõrvale tollal toimunud moodsast riigiteaduse diskussioonist, kuigi tema varasemaid vaateid oli USA erialakirjanduses tutvustatud juba 1933. aastal. Ilmar Tammelo vahendusel said Maimi ideed mundoloogiast pärast Teist maailmasõda teatavaks Sydney Ülikooli rahvusvahelise õiguse ja õigusfilos teadlasele Julius Stone'ile (1907–1985), kes võttis need ideed paljuski üle ja arendas edukalt, pälvides teadusmaailmas laialdase tuntuse. Osa Maimi töödest on koondatud sarjas "Eesti mõttelugu" 2008 ilmunud kogumikku (koostaja K. Strauss).
Eesti NSV-st valitud NSV Liidu Ülemnõukogu liikmete loend

Eesti NSV-st valitud NSV Liidu Ülemnõukogu liikmete loend on loetelu aastatel 1941–1991 Eesti NSV-st NSV Liidu kõrgemasse seadusandlikusse kogusse NSV Liidu Ülemnõukogusse valitud saadikutest.
Uusinstitutsionalism

Uusinstitutsionalism ehk neoinstitutsionalism on teooria, mis keskendub institutsioonide sotsioloogilisele käsitlusele: viisidele, kuidas need suhtlevad ja mõjutavad ühiskonda.
Uusinstitutsionalism vaatleb institutsioone väljaspool tavapärast majandusteaduslikku käsitlust, selgitades, miks paljud firmad arendavad eri algupäradele vaatamata välja sarnase organisatsioonistruktuuri (isomorfism) ning kuidas nad kujundavad üksikliikmete käitumist.
Üks uusinstitutsionalismi põhiesindajaid Douglass North pälvis oma kirjutiste eest Nobeli auhinna.
Sotsioloogilist või poliitilist uusinstitutsionalismi ei tohiks ajada segi uusinstitutsionaalse majandusteadusega.
Mihkel Nutt

Mihkel Nutt (1. mai 1870 – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Ta teenis aastail 1892–1902 urjadnikuna Novgorodi kubermangus, seejärel Soomes konstaabli ja kriminaalpolitseinikuna kuni 1916. aastani. Eestisse opteerus ta 1920. aasta oktoobris, järgmise aasta jaanuarist töötas Eesti politseis: Tallinna kriminaalpolitseis ja hiljem kordnikuna raudteepolitsei Tallinna jaoskonnas. Langes ametikohuste täitmisel Balti jaamas 1. detsembril 1924 1. detsembri riigipöördekatse käigus. Tema tapja oli Jaan Anvelt. 
Mihkel Nuti poeg Tauno Tarm lõpetas 1935. aastal Politseikooli kõrgema klassi.
Toomas Kaasik

Toomas Kaasik (23. juuli 1873 Mustjala vald, Saaremaa – 27. märts 1929 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Ta lõpetas Kaarma õpetajate seminari, töötas kooliõpetajana Käinas ja Kassaris. Hiljem teenis raudtee politseis kriminaalametnikuna ja vanemkordnikuna.
1925. aasta maist oli ta Kuressaare politseijaoskonna vanemkordnik, alates 1927. aastast konstaabel Orissaare politseijaoskonnas.
9. jaanuaril 1929 Uuemõisa vallas Reina asunduses toimunud haarangu käigus haavas kommunist Aleksander Ellam teda raskelt.
Saadud haavade tagajärjel suri Toomas Kaasik 27. märtsil Tallinnas haiglas. Ta viidi Tallinnast Kuressaarde ja maeti 7. aprillil 1929 Mustjala luteri kalmistule.
Johannes Kumel

Johannes Kumel (28. aprill (vkj)/ 10. mai 1870 Ungru vald, Ridala kihelkond, Läänemaa – 1. detsember 1924 Tallinn) oli Eesti politseinik.
Ta oli kordnik Tallinna 5. politseijaoskonnas. 
1. detsembril 1924 seisis ta postil Kaarli kiriku juures. Talle tungis kallale 1. detsembri riigipöördekatse käigus kallale kommunistide salk, vastuhakkamisel ta tapeti.
Joonase lähetamine

"Joonase lähetamine" (ka "Joona lähetamine") on Rudolf Tobiase 1907. aastal kirjutatud oratoorium.
Tegemist on esimese Eesti oratooriumiga. Kui näiteks Artur Kapi 1929. aastal loodud oratooriumi "Hiiob" esmaettekanne oli 1931. aastal, siis "Joonase lähetamine" kõlas Eestis alles 80 aastat pärast selle esiettekannet Saksamaal. See toimus 25. mail 1989 Estonia kontserdisaalis dirigent Peeter Lilje juhatusel.
Keskkonnaarvestus

Keskkonnaarvestus (inglise keeles "environmental accounting") on raamatupidamise osa, kus selgitatakse välja, kui palju toorainet ja energiat kulub toote või teenuse tootmiseks ja/või osutamiseks ja mis on selle keskkonnamõju rahaline väärtus olelusringi jooksul.
Empress

Empress (endine "Nordic Empress", 2004–2008: "Empress of the Seas") on ristluslaev, mis kuulub firmale Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitab Royal Caribbean International. Aastatel 2008–2016 käitas laeva teine tütarfirma, Hispaania laevakompanii Pullmantur Cruises.
Ajalugu.
Laev (tehasenumber G29) ehitati Chantiers de l'Atlantique'i laevatehases Saint-Nazaire'is Prantsusmaal 1990. aastal. 2002. aastani oli Empress of the Seas üks Royal Caribbean Internationali laevadest Libeeria lipu all ja 2002–2008 Bahama lipu all. Hiljem Malta lipu all oli Empressi baassadam Tallinn, kus laevatäis inimesi lõpetas kruiisireisi ja Empress võttis peale uued reisijad, kes saabusid Pullmantur Airi Boeing 747-ga Tallinna lennujaama. Tallinnast sõitis laev Peterburi.
Keskkonnamuutustele kohanemise tippkeskus

Keskkonnamuutustele kohanemise tippkeskus (Centre of Excellence in Environmental Adaptation, ENVIRON) on Eesti Maaülikooli juures asuv Eesti teaduse tippkeskus.
Tippkeskus loodi 2011. aastal. Selle juht on Maaülikooli professor Ülo Niinemets.
Kultuuritõkestus

"Kultuuritõkestus" (originaalis "Culture Jam") on Kalle Lasna raamat. 
Raamat "Culture Jam" ilmus 1999. aastal.
Eesti keeles ilmus raamat pealkirjaga "Kultuuritõkestus: Ameerika naeruvääristamine" 2005. aastal kirjastuselt Tänapäev. Raamatu tõlkis Siim Vatalin.
Raamatu oluliseks mõtteks on tarbimisühiskonna kriitika ning soovitus: suurim võimalik heaolu vähima võimaliku tarbimise kaudu.
Martin Hehn

Johann Martin Hehn (31. august 1743 Römershofen (praegu Königsbergi linnaosa), Haßberge kreisis, Alam-Frangimaa – 16. juuni / 27. juuni 1793 Otepää) oli Eesti vaimulik ja kirjanik.
Põlvnes Hinternahist pärit suguvõsast. Lõpetas Coburgis gümnaasiumi. Aastatel 1763–1766 õppis ta (immatrikuleeriti 13. mail 1763) Halle ülikoolis. Aastatel 1766–1769 töötas ta Tartu ühendatud kroonu- ja linnakooli rektorina. Ordineeriti 20. augustil / 31. augustil 1769 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1769–1776 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Aastatel 1776–1793 oli ta Otepää Maarja koguduse õpetaja.
Hehn tegutses ka jutukirjanikuna, ta oli esimese eestikeelse ilmaliku juturaamatu "Jutto Nink Moistu Könne, Ma-Rahwa Tullus Nink Röömustamisses trükkitu" (Dorpat 1778) autor.
Isiklikku.
Tema poeg Gustav Heinrich Hehn oli Otepää Maarja koguduse õpetaja, teine poeg Bernhard Gottlieb Hehn oli algul Rannu Püha Martini koguduse õpetaja, hiljem Otepää Maarja koguduse õpetaja.
Rapuntsel

Rapuntsel ("Phyteuma") on taimeperekond kellukaliste sugukonnast.
Eestis kasvab pärismaisena selle perekonna liik tähk-rapuntsel.
Perekonnas on kokku 40–45 liiki. Mitmeid liike kasvatatakse ilutaimedena.
Tähk-rapuntsel

Tähkjas rapuntsel ("Phyteuma spicatum") on rapuntsli perekonda kuuluv kellukaliste sugukonna taimeliik.
Ta kasvab Eestis pärismaisena ja on looduskaitse all.
Sovereign

Sovereign (endine "Sovereign of the Seas") on esimene Sovereign-klassi ristluslaev, mis kuulub firmale Royal Caribbean Cruises Ltd. ja mida käitas Royal Caribbean International ja alates 2009. aastast käitab teine tütarfirma, Hispaania laevakompanii Pullmantur Cruises. Laev ehitati 1987. aastal Chantiers de l'Atlantique'i laevatehases Saint-Nazaire'is Prantsusmaal. 
Malta lipu all kasutatakse Sovereignit Vahemerel.
Otto I (Braunschweig-Lüneburg-Harburg)

Otto I (1495–1549) oli Braunschweig-Lüneburgi hertsog ja Lüneburgi vürst (Otto VI nime all) aastatel 1520–1527 ning Harburgi isand aastatel 1527–1549.
Perekond.
Otto abiellus aastal 1527 Meta von Campega (suri aastal 1580) ja nad said 7 last:
Jaan Mikkel

Jaan Mikkel (sündinud 13. novembril 1937 Tartus) on eesti teatritegelane.
Haridus.
Jaan Mikkel õppis Tartu Linna 2. Mittetäielikus Keskkoolis, Tartu 1. Keskkoolis, Tartu 2. Keskkoolis ja 1966–1968 Tartu Kaugõppe Keskkoolis.
Ta on läbinud 6-päevase koolituse Moskva Riiklikus Teatrikunsti Instituudis (GITIS) ning olnud 1989. aastal 35 päeva stažöör Stockholmi Linnateatris.
Töökäik.
Jaan Mikkel alates 1958. aastast köitetöölisena Tartu trükikojas Pioneer, seejärel kuni 1968. aastani Hans Heidemanni nimelises trükikojas. 1968–1973 oli ta Vanemuise peaadministraator, 1973–1980 Draamateatri lavastusala juhataja, 1980–2005 Estonia lavastusala juhataja ja tehniline direktor.
Mikkel oli 1974–1997 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis lavatehnika ja -tehnoloogia ning -ohutustehnika õpetaja ning pidanud 2009 ja 2010 loenguid lavatehnilistele töötajatele lavatehnikast ja tehnoloogiast, teatriehituse ajaloost ja ohutustehnikast.
Jaan Mikkel kuulub alates 1972. aastast Eesti Teatriliitu (varem Eesti NSV Teatriühing).
Ökoregioon

Ökoregioon ehk bioregioon (inglise "ecoregion") on maismaa või veekogu suurjaotis, mille defineerimisel puudub üksmeel. 
Maailma Looduse Fond (WWF) defineerib ökoregiooni kui suhteliselt suurt piirkonda maismaal või vees, mida iseloomustab piirkonnale eriomane kliima ja ökoloogilised parameetrid (kooslused), samuti eriomane (distinktiivne) taimkate ning loomastik. Selle määratluse järgi on maailmas eristatud 825 maismaa ja 450 magevee ökoregiooni.
Kazys Merkis

Kazys Merkis (sündinud Kazys Markevičius; 28. jaanuar 1905 Liepāja, Läti – 21. august 1980 Boston, USA) oli Leedu poksija ning Leedu ja USA maletaja. Ta harrastas veel maadlust, jalgrattasporti ja laskmist.
Merkis (siis veel Markevičius) osales kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
See oli Leedu esindaja esimene poksivõistlus nüüdisaegsetel olümpiamängudel. 
Merkis põgenes 1944. aastal Saksamaale ja 1949. aastal USA-sse. Ta sai hiljem tuntuks maletajana ja eriti kirimaletajana ning tuli sellel alal ka 1957. aastal USA meistriks.
Aisopos

Aisopos (vanakreeka keeles Αἴσωπος, 6. sajand eKr) oli Vana-Kreeka kirjanik, kellele on omistatud palju tuntud valme.
Aisoposest on vähe teada, tema kirjutisi pole säilinud. On kaheldud, kas ta üldse olemas oli.
Elulugu.
Aristoteles annab tema sünniajaks aasta 620 eKr. Tema väitel sündis Aisopos Mesembrias. Phaedrus paigutab ta sünnikoha Früügiasse. Callimachus nimetab teda Aisoposeks Sardisest. Maximus Tüürosest nimetab teda Lüüdia targaks Aisopos sündis orjana.
Selles on aga kõik autorid ühel nõul, et suurema osa oma elust veetis Aisopos Samosel. Ta esimeseks isandaks oli Xanthus, teiseks aga Iadmon. Iadmon vabastas ta, kuna Aisopos aitas oma tarkusega kohtus tema rikast ja mõjukat sõpra. Seejärel rändas ta ringi, kuni jõudis Kroisose õukonda. Sealt saadeti ta mitmele diplomaatilisele missioonile, kus ta pidi lepitama Kreeka linnriikide omavahelisi tülisid. Aisopos olevat nii kohtunud Korintoses Periandrosega ja Ateenas Peisistratosega.
Herodotose järgi tapsid Aisopose Delfi elanikud tema viimasel diplomaatilisel missioonil. Ben Edwin Perry jõudis aastal 1965 järeldusele, et raskuste tõttu Aisopose oletatava surmaaja ühildamisel Kroisose elulooga ja Kreeka üldise ajalooga, et nii Aisopose elu- kui ka surmalugu on legendid ja puuduvad igasugused viited tema elule ning olemasolule. Hilisemad uuringud on aga selle perioodi kronoloogiat täpsustanud ja Aisopose eluloos kujutatud sündmuste vahel reaalsed vastuolud praktiliselt puuduvad, erandiks on vaid Aisopose visiit Ateenasse.
Aisopose elulood.
Esimene Aisopose elulugu pandi kirja II sajandil, selle autor pole aga teada. Seda teost peetakse tänapäeval ilukirjanduslikuks, ja pea ainuke väide, mida teised antiikaja autorid kinnitavad, on see, et Aisopos pani oma valmid kirja. See elulugu levis aga varem rahvasuus mitme erineva versioonina ja pärineb ilmselt I sajandist, mistõttu selle eluloo eri variandid erinevad ja on kohati omavahel ka vastuolus. Tänapäeval säilinud eksemplarides on lõike, mis pärinevad ka IV sajandist. Selle kohaselt sündis Aisopos Samosel, oli algselt tumm ja omandas kõnevõime pärast seda, kui oli aidanud Isise preestrinnat.
Sellele eluloole tugineb suuremalt jaolt ka XIV sajandi alguses koostatud Aisopose elulugu, mille autoriks on Maximus Planudes. Planudes paigutab aga Aisopose sünnikoha Etioopiasse, tuletades selle tema nimest. Ka seda elulugu (ja seal esinevat Aisopose välimuse kirjeldust) peetakse tänapäeval ilukirjanduslikuks.
Esimese katse Aisopose tõelist elulugu kirja panna tegi aastal 1632 M. Claude Gaspard Bachet de Mezeriac. Hilisemad uuringud on tema tööle suutnud lisada vaid pisidetaile.
Looming.
Aisoposele omistatud valmid on lühikesed lood, mille tegelasteks on enamasti inimesetaoliselt käituvad ja kõnelevad loomad ning sisu konstrueeritud lihtsa õpetusiva esitamiseks.
Aisopose valmidest on tuntumad näiteks lugu rebasest ja hapudest viinamarjadest, kilpkonna ja jänese (ka jänes ja kilpkonn) võidujooksust, töökast sipelgast ja kergemeelsest rohutirtsust ning põhjatuulest ja Päikesest.
Juozas Vinča

Juozas Vinča (ameerikapäraselt Joe Vincha; 27. november 1905 Šiauliai – 29. august 1990 Boston) oli Leedu poksija.
Vinča osales poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale 4. koha saajale Donald McCorkindale'ile (Lõuna-Aafrika Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Elukutselisena.
Vinča poksis aprillist 1929 kuni veebruarini 1933 elukutselisena. Ta osales kokku 23 kohtumisel ning võitis neist 14 (neist 12 nokaudiga) ja kaotas 9 (neist 5 nokaudiga) kohtumist. 
Vinča loobus käevigastuse tõttu edasisest elukutselise karjäärist. Ta proovis küll hiljem Euroopas uuesti, kuid taas segas vigastus.
Hilisem elukäik.
Ta töötas hiljem politseinikuna Klaipėdas. Ta põgenes Teise maailmasõja ajal Saksamaale ja pärast seda USA-sse. Ta osales 1950. aastate algul veel ameerika maadluse etendustel.
Erechtheion

Erechtheion (vanakreeka keeles Ἐρέχθειον) on Ateena akropolil asuv tempel. See on atika-joonia stiilis marmorhoone, mis praegusel kujul valmis vahemikus 421–407 eKr, asendades osaliselt suurt jumalanna Athena templit, mis pärines 6. sajandist eKr. Erechtheion on Parthenoni kõrval Ateena akropoli kuulsaim ehitis, seda eelkõige nn karüatiidide koja tõttu, mille talastikku kannab kuus naisekujulist sammast.
Erechtheion on saanud nime Erechtheuse järgi. Selles austati Athenat kui Ateena linna kaitsjat (Athena Polias), ent seal olid altarid ka mitmele teisele jumalusele ja kangelasele, sh Zeusile, Poseidonile (lisanimega Erechtheus), Hephaistosele ja Butesele.
Amatsoonid

Amatsoonid on vanakreeka mütoloogias naissõdalased, kes elasid Väike-Aasias.
Amatsoone kirjeldatakse meestevaenulikena. Nad kasutasid naaberrahvaste mehi soo jätkamiseks, kusjuures ellu jäeti vaid sündinud tüdrukud, poisid anti ära või tapeti. 
Kreeka rahvaetümoloogias on nimetust "amatsoonid" tõlgendatud kui 'ilma rinnata' (vanakreeka keeles "a-" 'ilma' + "mazos" 'rind'), sest arvati, et nad lõikasid vibu hõlpsamaks käsitsemiseks maha oma parema rinna.
Amatsoonide maale tungis Herakles, et saada kätte amatsoonide kuninganna Hippolyte vöö. Selle käigus tappis ta tahtmatult Hippolyte.
Hippolyte oli vanakreeka mütoloogias amatsoonide kuninganna, sõjajumala Arese ja amatsoonide kuninganna Otrera vanim tütar. Ta päris emalt amatsoonide kuninganna tiitli.
Theseus röövis amatsoon Antiope (mõne müüdi järgi Hippolyte), põhjustades sellega amatsoonide rünnaku Ateena vastu.
Amatsoonidega kohtuvad oma retkel argonaudid.
Amatsoonid võitlesid Trooja sõjas troojalaste poolel ja nende valitseja Penthesileia langes Achilleusega võideldes.
Amatsoone kujutatakse (enamasti pükse kandvana) sageli kreeka vaasimaalidel, reljeefidel ja skulptuuris, samuti hilisemas kunstis. Eriti armastatud teema on nn amatsonomahhia (vanakreeka "amazonomachia") ehk kreeklaste müütiline võitlus amatsoonidega.
Nikolai Grišunin

Nikolai Grišunin (lätipäraselt Nikolajs Grišuņins; sündinud 11. augustil 1984) on Läti poksija.
Harrastajana.
Läti meistrivõistlustel.
Ta on vähemalt kaheksakordne Läti meister – poolraskekaalus (kuni 81 kg) aastatel 2008, 2009 ja 2011–2013 ning 
raskekaalus (kuni 91 kg) aastatel 2014–2016.
Maailmameistrivõistlustel.
Ta osales keskkaalus (kuni 75 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang Shi, 2005) kus kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, poolraskekaalus (kuni 81 kg) 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009), kus kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 17. maailmameistrivõistlustel (Almatõ, 2013), kus kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning raskekaalus (kuni 91 kg) 18. maailmameistrivõistlustel (Doha, 2015) kus kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Euroopa meistrivõistlustel.
Ta sai pronksmedali poolraskekaalus (kuni 81 kg) 37. Euroopa meistrivõistlustel (Liverpool, 2008), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Oleksandr Ussõkile (Ukraina) ning raskekaalus (kuni 91 kg) 41. Euroopa meistrivõistlustel (Samokov, 2015), kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Igor Jakubowskile (Poola).
Ta osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004), kus kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 38. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 2010), kus kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Artur Hatšatrjanile (Armeenia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja, 39. Euroopa meistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kus kaotas 2. ringis hilisemale hõbemedalivõitjale Nikita Ivanovile (Venemaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 40. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 2013), kus kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Elukutselisena.
Ta on poksinud alates novembrist 2016 elukutselisena. Ta on pidanud seni (seisuga 15. juuni 2019) kokku 13 kohtumist ning on võitnud neist 11 kohtumist (neist 5 nokaudiga), kaotanud 1 ja viigistanud 1 kohtumise.
Enooleetrid

Enooleetrid on küllastumata orgaanilised ühendid, mille molekulis sisaldub alkoksürühm (–OR) kaksiksidemega seotud süsinikuaatomi juures. Seega enooleetrid on α-alkoksüalkeenid üldvalemiga R1R2C=CR3OR4, milles R1, R2 ja R3 võib olla H; Alk või Ar ning R4 on Alk või Ar.
Enooleetrite alamklassi moodustavad vinüülrühma sisaldavad vinüüleetrid valemiga H2C=CHOR. 
Enooleetrite lihtsaimad näited on etüülvinüüleeter (CH2=CHOC2H5), divinüüleeter (CH2=CHOCH=CH2) ja 2,3-dihüdrofuraan. 
Enooleetrite molekulis olev kaksikside astub kergesti mitmesugustesse liitumisreaktsioonidesse. Suur aktiivsus tuleneb kaksiksidemega seotud hapnikuaatomi vaba elektronpaari osavõtust reaktsiooni käigus resonantsstruktuuri moodustumisest.
Formosa Queen

Formosa Queen oli ristluslaev, mis ehitati 1970. aastal Soomes Wärtsilä laevatehases kui Song of Norway.
Hiljem kandis laev teisi nimesid: aastail 1997–2004 Sundream, aastail 2004–2006 Dream Princess, aastail 2006–2007 Dream, 2007. aastal Clipper Pearl, 2008. aastal Clipper Pacific, 2009. aastal Festival, aastail 2009–2012 Ocean Pearl ning lõpuks Formosa Queen. Laev tehasenumbriga 392 ehitati Oy Wärtsilä Ab laevatehases Helsingis Soomes 1970. aastal.
Song of Norwayd käitas Royal Caribbean Cruise Line ja alates 2010. aastast laevakompanii Quail Travel's Happy Cruises. Ocean Pearl, mis kandis Marshalli Saarte lippu, pandi 2011. aasta septembris jälle müüki ning laeva ostis Formosa Queen Corp. Alates 1. juunist 2012 sõitis Formosa Queen Panama lipu all, kuni müüdi 2013. aasta lõpul vanarauaks ja lammutati 2014. aastal.
Aastail 2001–2004 käis Sundream korduvalt Tallinna Vanasadamas.
Johannes Üts

Johannes Üts (1. november 1931 – 12. juuni 1981 Põlva) oli Eesti majandustegelane.
Johannes Üts lõpetas Elva Keskkooli 1950. aastal.
Aastal 1955 lõpetas ta Eesti Põllumajanduse Akadeemia ning asus 1955. aastal tööle Põlvamaal Ühenduse kolhoosis masina-traktorijaama agronoomina. 1956. aastal määrati ta Ühenduse kolhoosi esimeheks. 
Kolhooside liitmise ajal määrati ta Võidu kolhoosi esimeheks, kellena töötas 1971. aastani, seejärel oli ta aastatel 1971–1981 Põlva kolhoosi juhatuse esimees.
1974 anti talle aunimetus Eesti NSV teeneline agronoom.
Johannes Üts oli aastail 1959–1963 Eesti NSV Ülemnõukogu V ja 1980–1981 X koosseisu saadik, aastatel 1962–1966 lisaks veel NSV Liidu Ülemnõukogu liige.
Ta on maetud Põlva kalmistule.
Vladimir Sorokin

Vladimir Georgievitš Sorokin (Владимир Георгиевич Сорокин) (sündinud 7. augustil 1955 Bõkovos Moskva oblastis) on vene postmodernne proosa- ja näitekirjanik, üks populaarsemaid tänapäeva vene kirjanikke.
Ocean Star Pacific

Ocean Star Pacific on ristluslaev, mis kuulub firmale Corporacion de Cruceros Nacionales SA de CV ja mida aastail 1971–1995 käitas Royal Caribbean Cruise Line ja alates 2011. aastast käitab Mehhiko laevakompanii Ocean Star Cruises.
Laev tehasenumbriga 393 ehitati Oy Wärtsilä Ab laevatehases Helsingis Soomes 1971. aastal ja sai nimeks Nordic Prince. Aastail 1995–2005 kandis laev nime Carousel, 2005–2006 Aquamarine, 2006–2008 Ariele ning 2008–2010 Aquamarine.
Panama lipu all Ocean Star Pacificut kasutatakse kruiisidel Acapulcost.
Konrad Arras

Konrad Arras (14. juuli 1876 Erastvere – 30. oktoober 1930 Erastvere) oli põllumees, taluomanik, omavalitsus- ja ühistegelane ning poliitik.
Konrad Arras sündis Võrumaal, Erastveres perepojana. Ta õppis aastatel 1886–1887 Erastvere vallakoolis ja aastatel 1888–1891 Kanepi kihelkonnakoolis.
Ta on olnud tegev Kanepi laulu- ja mänguseltsis, oli Kanepi põllumeeste seltsi juhatuse liige ja aastatel 1906–1912 seltsi esimeheks; ta oli Kanepi piimaühisuse asutajaid ja aastatel 1909–1918 ühisuse esimeheks; oli tegev Võru põllumeeste seltsis ning Võru ja Kärgula kaubatarvitajate ühisuses. Ta oli Erastvere põllumeeste kogu asutaja ja esimees; Erastvere Ühispanga nõukogu esimees (aastast 1923); Erastvere kartuliühisuse esimees (aastast 1926). Ta oli Kartuliühisuste liidu nõukogu liige (aastatel 1923–1925 ja 1927–?). Ta oli aastatel 1902–1924 Erastvere vallavolikogu liige, aastatel 1906–1915 oli ta Erastvere vallakohtu esimees ja aastatel 1921–1924 oli ta Võru maavolikogu liige.
Ta oli aastatel 1923–1926 II Riigikogu liige. 10. veebruarist 1927 aastani 1929 oli ta III Riigikogu asendusliige (August Kohveri asemel).
Isiklikku.
Tema vend oli loomaarst August Arras.
Texas Instruments

 
Texas Instruments Inc. (levinud lühend TI) on Ameerika Ühendriikide ettevõte, mis tegeleb pooljuht- ja arvutitehnoloogia arendamise ja müügiga. Ettevõte asub Texase osariigis Dallases. TI on suuruselt kolmas pooljuhitootja.
Ajalugu.
Texas Instrumentsi asutasid Cecil H. Green, J. Erik Jonsson, Eugene McDermott ja Patrick E. Haggerty 1951. aastal. 
Texas Instrumentsi allüksused.
Tänapäeval koosneb Texas Instruments kahest peamisest allüksusest: pooljuhtide ja haridustehniliste seadmete üksusest.
Pooljuhid.
Ligikaudu 96 protsenti TI aastatulust teenitakse pooljuhttoodete pealt. Pooljuhtidega seotud toodete hulka kuuluvad analoog-digitaal- ja digitaal-analoogmuundurid, energia käsitlus lahendused ja analoogskeemid.
TI Wireless Business Unit (WBU) loob juhtmevabu lahendusi sellistele toodetele nagu on mobiiltelefonid, e-lugerid, tahvelarvutid ja muud kandeseadmed. Juhtmevaba suhtlus on olnud TI jaoks oluline. Tänapäeval on suurel osal müüdavatel mobiiltelefonidel sees just selle ettevõtte kiip.
Signaalitöötlus.
Digital Light Processingu töötas esimesena välja 1987. aastal Texas Instrumentsi teadur Larry Hornbeck. Praegu kasutatakse seda tehnoloogiat nii telerites kui ka projektorites.
Pooljuhtide divisjoni äriüksus Application Specific Products (ASP) arendab spetsiifilisi tooteid, mis varustavad digitaalse signaalitöötluse rakendusi nagu kaabelmodemid, kõne kokkusurumine ja äratundmine. TI toodab ka suures ulatuses digitaalsignaali protsessoreid ja nendele vastavat riistvara nendele kiipidele rakenduste loomiseks.
Mikrokontrollerid ja protsessorid.
Texas Instruments toodab laias valikus nii üldkasutuse kui ka reaalajas juhtimiseks mõeldud mikrokontrolleri seeriaid: MSP430, TMS320C2xxx, C24X, C28X.
SMikrokontrollerite kõrval toodetakse ka mitmeid mitmetuumaliste protsessorite seeriaid. Näiteks OMAP-süsteem kiibil (systems-on-chips) on loodud väikese voolutarbega rakendustele ning seetõttu olid need algul mõeldud mobiiltelefonidele.
Haridustehnoloogia.
Texas Instruments toodab suures valikus kalkulaatoreid. TI-30 kõrval (mis oli algul väga populaarne) tuli TI välja TI-8 graafiliste kalkulaatorite seeriaga, millest esimene oli TI-81, suure menu saavutas TI-83 Puls ja nüüd müüakse TI-84 Pulsi, mis on eelmise mudeliga samaväärne, kuid uuendatud.
PMOLED

PMOLED (lühend ingl k sõnades "passive-matrix organic light-emitting diode", ’passiivmaatriksiga orgaaniline valgusdiood’) on OLED-ekraani tehnika, milles kasutatakse ekraani pikslite passiivset adresseerimist. 
Ekraani pikslite adresseerimismaatriksi (võrgustiku, rastri) moodustavad ridadena (rõhtsalt) paiknevad anoodid ja veergudena (püstselt) paiknevad katoodid. Iga pikslit tüüritakse (juhitakse) vastava järjenumbriga rea ja veeru ristumiskohta saabuva elektrisignaaliga. Piksel on aktiveeritud ainult mõlema signaali üheaegse saabumise hetkel, seega suurema osa ajast kuni järgmise kaadri signaalini on piksel passiivne. Piisava heleduse tagamiseks tuleb vastavalt tõsta signaalipinget. See aga halvendab energiatõhusust ja lühendab tööiga.
Passiivmaatriksit kasutatakse väikestes, kuni kolmetollise diagonaaliga enamasti ühevärvilistes elektroonilistes näidikes (nt kellaaja näitamiseks). Kõigepealt kasutati PMOLED-ekraani MP3-mängijates.
Välislingid.
Merike Tatsi

Merike Tatsi (14. oktoober 1957 Kadrina – 2. juuni 2014 Pärnu) oli eesti näitleja. 
Ta lõpetas 1976. aastal Kadrina Keskkooli ja õppis aastatel 1978–1979 Pärnu Teatri õppestuudios. Töötas aastatel 1979–1998 Endla Teatri näitlejana.
Isiklikku.
Merike Tatsi oli abielus näitleja Arne Järvesaarega.
TDL

TDL või Tdl võib tähendada järgmist:
Märt Visnapuu

Märt Visnapuu (23. aprill 1962 Tallinn – 27. märts 2025) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1980. aastal Tallinna 10. Keskkooli ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend, juhendaja Mikk Mikiver).
Märt Visnapuu töötas aastatel 1984–1992 Eesti Draamateatris (rollid etendustes: Dudarav "Reamehed", Medoff "Millal sa tagasi tuled, Punaratsur?", Turgenev "Isad ja pojad", Shakespeare "Torm", Molière "Kodanlasest aadlimees" jne) ja 1993–1996 Ugalas (Christie-Tammearu "Lõpp on algus", Delaney "Armunud lõvi"). Ta on mänginud ka Rakvere Teatris (Margus, Kitzbergi "Libahunt" 1986) ja sihtasutuses Vaba Lava (Kaarel, Tammsaare / Kerge "Vanade ja noorte lugu" 1997).
Hiljem oli ta vabakutseline ja tegutses ettevõtjana.
Märt Visnapuu on mänginud filmides "Küljetuul" (1983), "Hundiseaduse aegu" (1985), "Võtmeküsimus" (1986), "Näkimadalad" (1987), "Vana mees tahab koju" (1991), "Hysteria" (1993), "Кобра" (2001), "Surnuaiavahi tütar" (2011), "Rohelised kassid" (2017); seriaalides "Вход в лабиринт" (1990), "Kired" (1998), "Kelgukoerad" (2007–2011), "Ühikarotid" (2011), "Süvahavva" (2012–13); telelavastuses "Džuudopoisid" (1987).
Diana Tammisto

Diana Tammisto (kuni 1997. aastani Diana Konstantinova; sündinud 30. märtsil 1969 Aseris) on eesti näitleja.
Ta lõpetas 1987. aastal Rapla 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1988–1989 Tallinna Pedagoogilises Instituudis eesti filoloogiat. 1994. aastal lõpetas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli (16.lend). 
Diana Tammisto töötas aastatel 1994–2004 Pärnu Teatri Endla näitlejana.
Ta on mänginud seriaalis "Waba Riik".
TVK Leegid

TVK Leegid on saalihoki meeskond, mis osaleb alates 2009. aastast Eesti saalihoki liigas.
Praegune meeskond.
2012. aasta 22. oktoobri seisuga.
Sponsorid.
2011/2012 hooajal oli TVK Leekide suurtoetaja OÜ Rademar
Kairomoonid

Kairomoonid on organismides tekkivad mitmekesise toimega ained, millele reageerivad teiste liikide organismid ja mis on viimastele kohastumuslikult kasulikud. 
Kairomoonide vastandid on allomoonid.
Kairomoonide hulka kuuluvad näiteks taimede signaalained, mille kaudu signaalaineid tajuvad taimtoidulised loomad taime leiavad.
Kairomoonidena toimivad ka ohust teatavad hoiatusained (nt mürktaime lõhn), kasvustimulaatorid ja muud ained.
Sloveenia euromündid

Sloveenia euromündid on mündid, mis hakkasid kehtima Sloveenias ja kogu euroalal alates 1. jaanuarist 2007.
Sloveenia euromüntidel on igal vääringul rahvuslikul küljel erinev kujutis. Kaheeurosel on kujutatud rahvuspoeeti France Prešereni ja värssi tema kirjutatud riigihümnist. Ühe eurosel on protestantlik usupuhastaja Primož Trubar ja tekst "stati inu obstati" ("seista ja vastu pidada"). Viiekümnesendisel on Sloveenia kõrgeim mägi Triglav, Krabi tähtkuju ja tekst "Oj Triglav Moj Dom" ("Oo Triglav, mu kodu"). Kahekümnesendisel on kujutatud kaks lipitsa tõugu hobust ja kiri "LIPICANEC" (Lipitsa hobune). Kümnesendisel on kiri "Katedrala Svobode" ("Vabaduse katedraal") ja pilt ehitamata jäänud, arhitekt Jože Plečniki projekteeritud parlamendihoonest. Viiesendisel on kujutatud külvajat külvamas tähti ja punkte. Kahesendisel on nn Printsi kivi, vana kroonimiskivi. Ühesendisel on kujutatud toonekurge.
Arnold Hasselblatt (farmakoloog)

Arnold Hasselblatt (20. juuni 1929 Tallinn – 24. november 2024 Göttingen) oli baltisaksa päritolu Saksa farmakoloog. 
Ta õppis arstiteadust Göttingeni ülikoolis, kus kaitses 1957. aastal doktoriväitekirja Ludwig Lendle juhendamisel. Aastatel 1970–1997 oli ta Göttingeni ülikooli farmakoloogia- ja toksikoloogiainstituudi direktor. Ta on mitme farmakoloogia- ja toksikoloogiaõpiku kaasautor. 
Hasselblatt oli suhkurtõve uuringute pioneere Saksamaal. 
Hasselblatti algatusel sõlmiti 1988. aastal koostööleping Tartu Ülikooli ja Göttingeni ülikooli vahel. 1996. aastal sai ta Tartu Ülikooli audoktoriks.
Isiklikku.
Tema isa Meinhard Eduard Nathanael Hasselblatt (1888–1966) oli keemik, onu Werner Hasselblatt oli Eesti poliitik, vanaisa Arnold Hasselblatt oli Eesti ajakirjanik ja ajaloolane, vanavanaisa Carl Jacob Eduard Hasselblatt oli Kambja koguduse õpetaja.
Euroopa Rahvuslike Liikumiste Allianss

Euroopa Rahvuslike Liikumiste Allianss ("The Alliance of European National Movements" (AENM)) on organisatsioon, mille asutasid Budapestis 24. oktoobril 2009 mõned Euroopa rahvuslikud ja paremäärmuslikud parteid. Alliansi asutajaliikmeteks olid Ungari Jobbik – Liikumine Parema Ungari Nimel (mille kuuendal kongressil asutatigi ERLA), Prantsuse Rahvuslik Rinne, Itaalia Fiamma Tricolore, Rootsi Rahvuslikud Demokraadid ja Belgia Rahvuslik Rinne.
Eesti Majandusteaduse Selts

Eesti Majandusteaduse Selts (lühend EMS) on teadusselts, mis tegeleb majandusteaduse edendamisega Eestis ja ühendab Eesti majandusteadlasi.
Seltsi nime ametlikud tõlked on inglise keeles Estonian Economic Association ja saksa keeles Estnischer Wirtschaftswissenschaftlicher Verein.
2006. aastast korraldab EMS aastakonverentse, samuti toimuvad EMS-i talikonverentsid.
2002–2004 oli EMS-i president Jüri Sepp, 2004–2007 Enn Listra, 2007–2010 Toomas Haldma, 2010–2013 Rando Värnik ja alates 2013. aastast Ülo Kaasik.
EMS assotsieerus Eesti Teaduste Akadeemiaga 16. juunil 2011.
Eesti Majandusteaduse Seltsi juriidiline asukoht on Tartus aadressil Narva mnt 4.
Ajalugu.
Eesti Majandusteaduse Selts peab ennast 1930–1940 tegutsenud Eesti Majandusteadlaste Seltsi õigusjärglaseks.
Eesti Majandusteadlaste Selts registreeriti kohtu- ja siseministri otsusel ühingute, seltside ja nende liitude registris 5. augustil 1930. Seltsi korraldusel toimus Eesti esimene majandusteadlaste kongress 9. ja 10. aprillil 1938 Tallinnas.
Nõukogude ajal Eestis tegutsenud Eesti NSV Majandusteaduste Seltsi I aastakonverents toimus 20. aprillil 1984, sellel osales 110 majandusteadlast. Hiljem nimetas Selts ennast sõjaeelse organisatsiooni eeskujul Eesti Majandusteadlaste Seltsiks, selle nime all anti koos Eesti Inseneride Liiduga 1989–1990 välja ka ühist lehte Tehnika &amp; Majandus.
Laine Merikalju

Laine Merikalju (sündinud 3. detsembril 1928 Tallinnas) on eesti geograaf ja õpetaja.
Elulugu.
Laine Merikalju on riigiametniku tütar.
1948. aastal lõpetas ta Tallinna 8. Keskkooli, 1950 Tallinna Õpetajate Instituudi loodus-maateaduse osakonna, 1956 Tartu Ülikooli geograafiaosakonna (kaugõppes). Merikalju oli 1950–52 Tallinna Õpetajate Instituudi ja 1951–62 Tallinna Eelkoolikasvatuse Pedagoogilise Kooli (hilisem Tallinna Pedagoogiline Seminar) geograafia, loodusteaduse ja keemia õpetaja (1957–62 kohakaasluse alusel), 1957–2002 Eesti Geograafia Seltsi teadussekretär.
Teadustöö.
Laine Merikalju on avaldanud Eesti ja rahvusvahelise geograafiateaduse ülevaateid, kroonikat ja personaaliat, osalenud EGS terminoloogiakomisjoni töös erialaterminoloogia ja kohanimede korrastamisel. Ta oli Eesti Nõukogude Entsüklopeedia geograafia märksõnastiku üks koostajaid ja kaasautor.
Ta on olnud Eesti Geograafia Seltsi teadustöö koordinaator, konverentside jt (ka rahvusvaheliste) teadusürituste korraldaja, koolinoorte vabariiklike geograafiapäevade korraldamise algataja ning EGS-i algatatud õpilaste geograafiaolümpiaadide korraldajaid. Merikalju on esinenud geograafiaalaste ettekannete ja loengutega ning ülevaadetega EGS-i tegevusest, olnud 33 EGS-i aastaraamatu, teadustööde seeriate "Eesti Geograafia Seltsi Publikatsioonid", "Estonia" jm väljaannete toimetaja. ENSV TA Kodu-uurimise Komisjoni asutamise algatajaid (1957), korraldanud komisjoni ja EGS koostööd. Ta on avaldanud üle 40 teaduspublikatsiooni.
Merikalju on EGS-i liige (1957, aastast 1993 auliige), Loodusuurijate Seltsi (1956) ja Eesti Kodu-uurimise Seltsi liige (1990).
Videoturundus

Videoturundus on turundusmõiste, millega tähistatakse videote kasutamist internetiturunduses.
Mõistet kasutades võidakse silmas pidada:
Videoturundus on tavaliste veebiartiklitega võrreldes tõhusam, sest kaasab rohkem vaataja meeli.
Oriental Dragon

Oriental Dragon on legendaarne ristluslaev, mis kuulub firmale Capital Dragon Global Holding ja mida aastatel 1972-1998 käitas Royal Caribbean Cruise Line ja alates 2011. aastast käitab Hiina laevakompanii.
Laev tehasenumbriga 394 ehitati Oy Wärtsilä Ab laevatehases Helsingis Soomes 1972. aastal Royal Caribbean Cruisese jaoks kui Sun Viking. Hiljem on laev vahetanud omanikke ja nime mitmel korral: 1998. aastal sai nimeks esmalt "Superstar Sagittarius" ja siis Hyundai Pongnae, 2002. aastal Pongnae, 2003. aastal Omar III ja 2007. aastal Long Jie. 
Panama lipuga "Oriental Dragon"it kasutatakse kruiisidel Shanghaist.
Ande Rahe

Ande Rahe (aastatel 1951–1960 Ande Valge; 25. september 1927 Tallinn – 8. august 1994 Tšehhi Vabariik) oli eesti näitleja.
Ta õppis aastatel 1945–1948 Eesti Riiklikus Teatriinstituudis. Töötas aastatel 1948–1953 Rakvere Teatris, 1956–1960 Ugalas ja 1960–1987 Vanemuise Teatris.
Ande Rahe on mänginud filmides ja telelavastustes.
Isiklikku.
Ande Rahe on olnud abielus Edgar Valgega, näitleja Anne Valge oli tema tütar.
Valdo Peetri

Valdo Peetri (õieti Vladimir Petrov; 23. juuli 1921 Botvino küla, Petserimaa – 30. juuli 2004) oli Eesti näitleja ja laulja (bariton).
Ta lõpetas 1939. aastal Petseri Gümnaasiumi, 1950. aastal Eesti Riikliku Teatriinstituudi ja 1953. aastal Tallinna Muusikakooli laulu erialal.
Valdo Peetri oli aastatel 1956–1987 Estonia Teatri solist.
Ahab

Ahab oli Iisraeli kuningas, Vana Testamendi Esimese Kuningate raamatu järgi Omri poeg ja troonijärglane. Tema valitsusajaks on pakutud aastaid 869–850, 874–853, 876–854 või 871–852 eKr. Piibli järgi valitses Ahab "Samaarias Iisraeli üle kakskümmend kaks aastat".
Piiblis kirjeldatakse Ahabit pahelisena, ta olevat teinud "kurja Issanda silmis, rohkem kui kõik need, kes enne teda olid olnud". Abielu järel Foiniikia printsessi, Tüürose kuninga tütre Iisebeliga, kummardanud ta ebajumal Baali ja valmistanud Ašera kuju. 
Ahab ei öelnud siiski Jahvest lahti ja nimetas tema auks oma lapsed. Selleks, et Iisebel saaks oma jumalat teenida, rajati Samaariasse aga Baali tempel.
Abielu Iisebeliga sõlmiti selleks, et kindlustada liitlassuhteid Foiniikiaga. Hiljem korraldas Ahab oma tütre Atalja abielu Juuda kroonprintsi, kuningas Joosafati poja Jooramiga.
Piibli järgi hoiatas prohvet Eelija Ahabit, et Baali kultuse eest karistatakse maad põuaga. Pärast kolme põua-aastat esitas Eelija Ahabile ja paganlikele preestritele väljakutse ning võitis rahva poolehoiu, kui Eelija Jumalale toodud ohvri neelas tuli, kuid Baali preestrite toodud ohvrit vastu ei võetud. Eelija tappis Baali preestrid ja põud lõppes. Hiljem süüdistas Eelija Ahabit Iisebeli korraldatud Naaboti surmamises ja Naaboti viinamäe omastamises ning ennustas tema soole õnnetust. Ahab küsinud vastu tahtmist prohvet Miikalt nõu koos sõjakäigu osas, mis ta koos Juuda kuninga Joosafatiga kavatses ette võtta Gileadi Raamoti vallutamiseks. Miika ennustanud talle surma, kuid Ahab läinud sellegipoolest lahingusse.
Kuningate raamatu järgi pidas Ahab kuningas Ben-Hadad II juhitud Damaskuse aramealastega kolm sõda. Esimesed kaks olid kaitsesõjad, milles Ahab saavutas võidu ja ulatuslikke järeleandmisi Ben-Hadadi poolt. Tanahi järgi saavutas Ahabi 7000-meheline vägi võidu Samaariat piirama tulnud Ben-Hadadi vägede üle. Ahab vabastas vangivõetud Ben-Hadadi, too aga tagastas Iisraelile linnad, mille tema isa Ahabi isalt oli vallutanud ning andis Samaariale kauplemisõigusi Damaskuses.
Assüüria raidkirjade andmetel saavutas kuningas Salmanassar III 853. aastal hiilgava võidu suures Karkari lahingus Damaskuse kogutud ühisväe vastu, millesse Ahab olevat saatnud 2000 sõjavankrit ja 10 000 sõjameest. Ajaloolased kahtlevad, kas nii suur arv on tõepärane.
Mingil põhjusel, võimalik, et suure langenute arvu tõttu, Salmanassar edasi ei tunginud.
9. sajandist pärineval "Moabi kivil" ülestähendatu järgi lõi nähtavasti veel Ahabi valitsusajal vasallisõltuvusest Iisraelist edukalt lahku Moabi kuningriik.
Ahab hukkus lahingus Gileadi-Raamoti pärast. Troonil järgnesid talle pojad Ahasja ja Jooram. Tütar Ataljast sai Juuda valitsejanna.