tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tõstmine 2012. aasta suveolümpiamängudel

Tõstmine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist kuini 8. augustini. Tõstmise võistlustel jagati välja 15 komplekti medaleid. Meestel oli kavas 8 kaalukategooriat ja naistel 7 kaalukategooriat. Võistlused peeti ExCel Exhibition Centres.
Tulemused.
Mehed.
Kuni 56 kg.
 
&lt;br&gt;Finaal: 29. juuli 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Maailmarekord: 305 kg Halil Mutlu, (16. september 2000, Sydney) 
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 305 kg Halil Mutlu, (16. september 2000, Sydney) 
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2008: 292 kg Long Qingquan, (10. august 2008, Peking) 
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Naised.
Kuni 48 kg.
 
&lt;br&gt;Finaal: 28. juuli 
&lt;br&gt;Osavõtjaid: 
&lt;br&gt;Maailmarekord: 217 kg Yang Lian, (1. oktoober 2006, Santo Domingo) 
&lt;br&gt;Olümpiarekord: 212 kg Chen Xiexia, (9. august 2008, Peking) 
&lt;br&gt;Olümpiavõitja 2008: 212 kg Chen Xiexia, (9. august 2008, Peking)
&lt;br&gt;Ametlikud tulemused
Sõudmine 2012. aasta suveolümpiamängudel

Sõudmine 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis toimus 28. juulist 4. augustini. Sõudmisvõistlustel osales 550 sportlast. Välja jagati 14 komplekti medaleid (8 alal meestele ja 6 alal naistele). Võistlused peeti Dorney järvel.
Võistlusalad.
Naised.
Kõikide paadiklasside võistlusraja pikkus on 2000 m. Kergekaalus on meeste piirkaal 70 kilo ja naistel ei tohi see ületada 57 kilo.
Välislingid.
&lt;br&gt;
Kirimäe mõis (Kose)

Kirimäe (saksa keeles "Kirrimäggi") karjamõis asus Kose kihelkonnas, Harjumaal, praeguse Kose valla Karla küla lõunaosas paiknenud Kirimäe küla aladel.
1583. aastal mõisastas Uuemõisa mõisa omanik Wolmar Tuwe a Neuenhof (Tuve) Kirimäe küla ja muutis selle karjamõisaks. 1586 müüs Robert von Taube (Robrecht von Tuwe, von Tuve, von Thuwe), hilisem Eestimaa rüütelkonna pealik ja maanõunik, Kirimäe karjamõisa 14 000 "herrenthaleri" eest oma väimehele ooberst Johann (Hans) Rechenbergile.
1657 eraldati Kirimäe karjamõis koos külaga Herman Lodele.
1868–1869 Kose-Uuemõisa mõisa, Kirimäe karjamõis likvideeriti. Külale kuuluvad maad ja mõisamaad mõõdeti kruntideks.
Taani kuninga asehaldur

Taani kuninga asehaldur (ladina keeles "Capitanei Revalienses" ehk "Capitanius domini regis et iudex in Reualia") oli 1219–1346 Taani kuninga valdustes valitsenud Taani kuninga esindaja ja kõrgem kohapealne võimukandjaks Eestimaa hertsogkonnas. Hertsogkond koosnes Harju- ja Virumaast (k.a. Alutaguse).
Toompea väikeses linnuses resideerivale kuninga asehaldurile (ladina keeles "prefectus" või "capitaneus", saksa k. "hauptmann", taani k. "hövetman, høvedsmand"), allusid foogtid ("advocatus, voget") ja kohtunikud, kellest suurema osa moodustasid Harju-Viru vasalkonna esindajad.
 "1202–1241 Valdemar II Võitja... 1340–1375 Valdemar IV Attertag"
Asehalduriks oli reeglina kõrge Taani aadlik, kes kuulus samaaegselt ka Taani riiginõukogusse. Kuna "capitaneus" viibis sageli Taanis, pidi teda äraolekul asendama nn viitsekapten. Nende kahe kõrval võttis hertsogkonna valitsemisest osa maanõukogu, mis koosnes 12 (hiljem 15) maanõunikust, kes valiti kuninga poolt Harju-Viru rüütelkonna hulgast.
Taani kuninga 1202–1241 Valdemar II Võitja, 1241–1250 Erik IV Plovpenningu, 1250–1252 Abeli, 1252–1259 Christoffer I, 1259–1286 Erik V Glippingu, 1266–1282 leskkuninganna ja Eestimaa emanda Margrete Sambori, 1286–1319 Erik VI Menvedi, 1320–1326 Christoffer II, 1326–1329 Valdemar III, 1329–1332 Christoffer II (2. korda), 1332–1340 "interregnum" , 1340–1375 Valdemar IV Attertagi asehaldurid Tallinnas:
1227–1238 oli Põhja-Eesti Mõõgavendade ordu valduses
Tallinna kaptenitest oli 10 taanlast, 6 pärit Saksamaalt ja 3 Eestimaa pärusaadlikku.
Henryk Chmielewski

Henryk Chmielewski (USA-s ka Henry Chemel; 8. jaanuar 1914 Łódź, Łódźi vojevoodkond – 15. november 1998 Hollywood, Browardi maakond, Florida osariik) oli Poola poksija.
Chmielewski oli kokku kolmekordne Poola meister – kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) 1931. aastal ning keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) aastatel 1933 ja 1936. Ta sai Poola meistrivõistlustel keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1935. aastal 2. koha. Ta osales rahvusvahelistel kohtumistel Poola eest 16 korral, võitis neist 12 ja kaotas 3 kohtumist ning viigistas 1 kohtumise. 
Chmielewski osales keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Henry Tillerile (Norra) ning andis 3. koha kohtumise loobumisvõidu Raúl Villarrealile (Argentina). Ta oli esimene Poola poksija, kes olümpiamängude poksivõistlusel jõudis poolfinaali.
Chmielewski võitis kärbeskaalus keskkaalus (kuni 160 naela ehk 72,6 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Elukutselisena.
Chmielewski poksis detsembrist 1938 kuni märtsini 1949 elukutselisena. Ta pidas kokku 79 kohtumist, millest võitis 55 (neist 24 nokaudiga) ja kaotas 23 (neist 14 nokaudiga) kohtumist ning 1 kohtumine jäi viiki.
Läti merevägi

Läti merevägi (Läti keeles "Latvijas Jūras spēki") on Läti Relvajõude väeliik merekaitse eest vastutav väeliik.
Mereväe lipulaev on staabi- ja toetuslaev Virsaitis A-53.
Ajalugu.
Läti merevägi loodi 10. augustil 1919. Praktiliselt andsid eestlased lätlastele mõned väiksemad Landeswehrilt vallutatud sõjalaevad juba 1919. a juulis. Algselt nimetati mereväge Meredivisjoniks. 1919. aasta suvel võeti üle Riias remondis olnud endine suurem Saksa miinitraaler, mis sai pärast kapitaalremonti 1922. a divisjoni lipulaevaks Virsaitis. 1923. aastal asutati merelennuväe divisjon. 1924. aastal nimetati Meredivsijon Rannakaitse divisjoniks. 1926. aastal võeti kasutusele kaks miinitraalerit-miiniveeskajat Imanta ja Viesturs ning allveelaevad Ronis ja Spidola. 1920. aastatel tehti üsna sageli koostööd Eesti merejõududega, kui divisjoni ülemaks oli baltisakslane Archibald von Keyserling ja Eesti merejõude juhtis samuti baltisakslane Hermann von Salza. 
1938. aastal võeti kasutusele mereväe lipp ja 22. detsembril nimetati Rannakaitse divisjon Läti mereväeks. Läti mereväe koosseisus oli 2. maailmasõja alguseks peamiselt 4 miinitraalerit, 2 allveelaeva ja 1 allveelaevade toetuslaev.
19. augustil 1940. a arvati Läti mereväe laevad seoses Nõukogude okupatsiooniga Balti laevastiku koosseisu. Allveelaevu hiljem Nõukogude-Saksa sõjas ei kasutatud.
Taasiseseisvumise künnisel hakati Gaidis Zeibotsi juhtimise all looma samuti oma mereväge. Esimest korda pärast taasiseseisvumist heisati Läti lipp juba 11. aprillil 1991 sõjalaeval Sams. Suurema hulk laevu saadi esmalt 1994. aastal, sealhulgas 2 Ida-Saksamaa Kondor-klassi miinitraalerit ja rootsi patrullkaatrid.
Koosseis.
Mereväe koosseisus on
Kokku on Läti mereväe teenistuses umbes 550 inimest.
Baasid.
Sõjalaevad asuvad Liepājas. Rannavalvelaevade staap asub Riias (üksused Liepājas ja Ventspilsis). Õppekeskus ja logistikabaas asuvad Liepājas (üksused Riias ja Ventspilsis).
Tunnused.
Laevalipud
Ametiisikute lipud ja vimplid
Aimé-Joseph Escudie

Aimé-Joseph Escudie (28. mai 1925 Béziers Hérault' departemang Languedoc-Roussilloni piirkond – 24. november 2015) oli Prantsusmaa poksija.
Ta osales keskkaalus (kuni 73 kg) 1948. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale 4. koha saajale Michael McKeonile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta võitis keskkaalus (kuni 73 kg) 7. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1947) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks.
Varjutus

Varjutus on ühe taevakeha sattumine teise varju, mida tekitab kolmas, helendav taevakeha (Päike).
Enamasti eristatakse kuu-, päikese- ja Jupiteri kaaslaste varjutust. Päikesevarjutus on oma olemuselt küll kattumine.
Vladislav Ivanov

Vladislav Ivanov (sündinud 24. jaanuaril 1986 Narvas) on vene jalgpallur (ründaja). 
Ta mängis viimati Eesti klubis JK Narva Trans.
Klubikarjäär.
"Viimane mäng 30.06.2012"
Albina Kausi

Albina Kausi (20. märts 1898 Varssavi – 20. veebruar 1976 Tallinn) oli eesti teatri- ja filminäitleja.
Elukäik.
Albina Kausi sündis Poolas Wilhelm ja Anna Kausi perekonnas. Alustas lavategevust 1916. aastal Tallinna seltside Valvaja ja Pandoriin näiteringides. Aastatel 1920–1921 töötas miniatuurteatris Apollo. 
Aastatel 1921–1949 oli Estonia teatri näitleja. 
1960. aastatel pälvis suurt tähelepanu peaosade eest telefilmides "Ühe suve akvarellid" ja "Tädi Rose".
Isiklikku.
Albina Kausi oli näitleja Albert Üksipi abikaasa.
Abidži keel

Abidži keel on Elevandiluurannikul kõneldav kvaa keel. 
Abidži keelt räägib umbes 50 000 inimest Lagunes'i piirkonnas Abidjani departemangus.
Lendav taldrik

Lendav taldrik on kettakujuline ufo.
Zakaria Beglarišvili

Zakaria Beglarišvili (gruusia ზაქარია ბეგლარიშვილი, sündinud 30. aprillil 1990) on gruusia päritolu Eesti jalgpallur (poolkaitsja). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Tallinna FCI Levadia.
Aastal 2017 teatas ta, et on valmis võtma endale Eesti kodakondsuse ja esindama Eesti jalgpallikoondist.
2018. aasta detsembris sooritas ta keele- ja kodakondsuseksami ning 2019. aasta septembris sai Eesti passi.
Klubikarjäär.
FC Flora.
4. veebruaril 2010 sõlmis FC Flora jalgpallimeeskond kahe Gruusia mängijaga, Alekxandre Abashidze ja Zakaria Beglarišviliga, kahe hooaja pikkuse lepingu.
Koondisekarjäär.
Gruusia koondises mängis Beglarišvili ühe korra, 11. novembril 2015 Eesti vastu A. Le Coq Arenal.
Mait Toom

Mait Toom (sündinud 7. mail 1990 Põlva) on Eesti jalgpallur (väravavaht). Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis Paide Linnameeskond.
Norbert Hurt

Norbert Hurt (sündinud 16. aprillil 1983 Tartus) on Eesti jalgpallitreener. 
Treenerikarjäär.
Alates 1. augustist 2011 töötab Norbert Hurt Esiliiga meeskonna Tallinna FC Flora II peatreenerina ning Tallinna FC Flora üldise noortetöö eest vastutaja ja koordineerijana. 2013. aastal nimetati ta Tallinna FC Flora peatreeneriks. 2016. aastal lahkus Norbert Hurt Tallinna FC Flora peatreeneri kohalt.
Ta on olnud ka Tartu JK Tammeka peatreener (2009. aastal), U18- ja U15-koondise peatreener, U16-koondise treener, EJL-i 1993.–1995. aastal sündinud noorte talentide otsija.
Isiklikku.
Tal on elukaaslase Maris Mägiga poeg.
Asko Esna

Asko Esna (sündinud 1. mail 1986 Tallinnas) on Eesti võrkpallur.
Alates hooajast 2022/23 on ta Rakvere VK peatreener.
Tema vend on Sten Esna.
Galaktika-väline astronoomia

Galaktika-väline astronoomia on astronoomia haru, mis käsitleb väljaspool Linnuteed asuvat keskkonda ja selles leiduvaid objekte ning nende hierarhiat. Teisisõnu see uurib kõiki astronoomilisi objekte, millega ei tegele galaktiline astronoomia.
Galaktika-välise astronoomia lähimate objektide hulka kuuluvad Kohaliku Rühma galaktikad, mis on piisavalt lähedal, et võimaldada nende sisu väga üksikasjalikku analüüsi (nt supernoova jäänused, tähtede ühendused). Kuna mõõteriistad on arenenud, saab kaugeid objekte nüüd üksikasjalikumalt uurida ja seega hõlmab galaktika-väline astronoomia objekte, mis asuvad peaaegu vaadeldava universumi serval. Kaugete galaktikate uurimine (väljaspool Kohalikku Rühma) on väärtuslik universumi aspektide, näiteks galaktikate evolutsiooni uurimiseks.
Galaktikavälise astronoomia piiriteadus on kosmoloogia.
Kristallostsillaator

Kristallostsillaator on ostsillaator (siinusvõnkumise elektrongeneraator), mille võnkesagedust määravaks elemendiks on piesoelektriline resonaator (kvartsresonaator või keraamiline resonaator). Niisuguste ostsillaatorite kindla sagedusega elektrisignaali kasutatakse stabiilse taktsageduse saamiseks arvutites, kontrollerites, kellades ja muudes digitaalelektroonika seadmetes, samuti raadiosignaali kandesageduse stabiliseerimiseks raadiosaatjates.
Kristallostsillaatori väljundsagedus.
Kristallostsillaatori väljundsagedus võib olla kas resonaatori põhisagedus (resonantsisagedus) või siis selle sageduse kordne, s.t mõni kõrgem harmooniline. Ostsillaatorid sagedusega kuni 30 MHz töötavad tavaliselt resonaatori põhisagedusel, kui aga väljundsagedus on üle 30 MHz, siis kolmandal, viiendal või seitsmendal harmoonilisel (alati paaritu arv). Harmoonilisi sagedusi kasutatakse sellepärast, et kuna kvartsi võnkesagedus sõltub tema paksusest, muutuksid sagedustel üle 30 MHz kristallid nii õhukeseks, et nende tootmine oleks väga keeruline ja kulukas. Seepärast kalibreerivad tootjad resonaatori mõnel kõrgemal harmoonilisel sagedusel, mitte põhisagedusel. Näiteks kui kvarts põhisagedusega 30 MHz on kalibreeritud kolmandal harmoonilisel, siis kui see panna kristalli põhisagedusele mõeldud ostsillaatori vooluringi, võib väljundsageduseks olla hoopis 10 MHz (30/3 MHz).
Kristallresonaatorite resonantsisagedused pole standarditud, aga on välja kujunenud mõned rohkem kasutatavad sagedused, näiteks 3,579545 MHz, 10 MHz, 14,318 MHz, 20 MHz, 33,33 MHz, ja 40 MHz. Sagedus 3,579545 MHz on saanud populaarseks oma madala hinna tõttu sellest ajast, kui neid hakati kasutama Põhja- ja Kesk-Ameerikas värvitelerites.
Sagedusjagurite ja -kordistite abil on võimalik saada algsagedusest muid vajalikke sagedusi.
Kristallostsillaator taktgeneraatorina.
Arvutitehnikas kasutatakse kristallostsilaatoreid taktgeneraatorina eri komponentide töö sünkroonimiseks. Arvuti emaplaadil asetsev taktgeneraator annab taktsagedust kõigile arvuti põhikomponentidele nende töö sünkroonimiseks. Tüüpiliselt genereeritakse eraldi signaalid protsessorile (õigemini siinile, mis protsessorit ühendab), graafikakaardile, mäludele ja muudele siinidele.
Kella kristallostsillaator.
Elektronkellades kasutatakse taktgeneraatorina miniatuurset, nn. mikrokvartsresonaatorit. Resonaatori omavõnkesagedus võib olla näiteks 65 536 Hz = 216 Hz. Seda sagedust poolitatakse 16 järjestikuse trigeriga sageduseni 1 Hz, mis osutitega kellas käivitab spetsiaalse samm-mootori. Resonaatori võnkesageduse lubatud hälve võib olla näiteks ±20 ppm (miljondikosa) resonantsisagedusest temperatuuril 25 °C ja sageduse muutus esimese aasta jooksul kuni ±5 ppm, edaspidi sagedus stabiliseerub.
Sõrmed

Sõrmed ("digiti manus") (murdes ka näpud) on inimese käelaba etteulatuvad osad. Sõrmedeks nimetatakse ka mõne muu looma varbaid.
Inimese sõrmed.
Inimese kummalgi labakäel on viis sõrme. Loetlemist alustatakse pöidlast ("pollex": esimene sõrm), millele järgnevad nimetissõrm ("index –" teine sõrm), keskmine sõrm ("digitus medius," "digitus impudicus –" kolmas sõrm), nimeta sõrm ("digitus annularis" – neljas sõrm) ja väike sõrm ("digitus minimus" – viies sõrm).
Tillman Thomas

Tillman Joseph Thomas (sündinud 13. juunil 1945) on Grenada poliitik.
9. juulist 2008 kuni 20. veebruarini 2013 oli ta Grenada peaminister. Ta oli ühtlasi justiits-, julgeoleku-, informatsiooni- ja avaliku halduse minister.
Ta on Rahvusliku Demokraatliku Kongressi esimees.
Tillman Thomas on hariduselt jurist.
Peaminister Maurice Bishopi revolutsioonilise valitsuse ajal oli Tillman Thomas aastatel 1981–1983 poliitilistel põhjustel vangistatud.
Digitelevisioon

Digitelevisioon ehk digitaaltelevisioon (lühendatult digi-TV) tähendab televisiooniprogrammide edastamist digitaalsignaalina, erinevalt analoogtelevisioonist, kus programme edastatakse analoogsignaalina.
Digitaaltelevisioonile üleminek algas Euroopas 2006. aastal ja jõudis enamikus Euroopa Liidu riikides lõpule 2010. aastaks (Rumeenias 2015. a). Eesti televisioon siirdus digiajastusse 2010. a juulis.
Tehniline info.
Digitelevisioonis on kasutusel mitmesugused lahutusvõimed, realaotusviisid ja kuvasuhted:
Lahutusvõime järgi on kasutusel
Kuna digitaalsignaali saab jagada alamvoogudeks, on iga televisioonikanali kaudu võimalik edastada mitut tavalahutusega ja/või kõrglahutusega programmi ning raadioprogramme. See võib olla korraldatud automaatselt või saavad edastajad võimaluse vähendada ülekande bitikiirust ja teha vastuvõtt lihtsamaks kaugemal asuvatele või mobiilsetele vaatajatele.
Digitelevisiooni edastusstandardid.
Digitaaltelevisiooni signaali edastab nagu analoogsignaaligi maapealne levivõrk (antennitelevisioon), kaablivõrk (kaabeltelevisioon) ja satelliidivõrk (satelliittelevisioon).
Eestis edastatakse pilt H.264 kodeeringus ehk MPEG-4 pildikodeeringu formaadis. Maapealses antennivõrgus on kasutusel standardid DVB-T2 (antennitelevisioonis) ja DVB-C (kaabeltelevisioonis). 
Levinud on ka telesignaali edastamine Internetiprotokolli abil (IPTV), kasutades vask- (DSL) või optilise kaabli võrku. 
Standardid DMB ja DVB-H on välja töötatud selleks, et võimaldada pihuseadmetel, näiteks mobiiltelefonil, vastu võtta televisioonisignaale. DVB-H on tänaseks kõrvale heidetud seoses uuema ja paindlikuma tehnoloogia arenguga.
Analoogtelevisioonilt digitaaltelevisioonile üleminek.
Digi-TV-l on analoogtelevisiooni ees mitmeid eeliseid. Kõige olulisem neist on see, et digikanalid on väiksema ribalaiusega, mis võimaldab sageduskanali kaudu edastada rohkem programme, kõrglahutusega pilti, elektroonilist telekava, heli ja subtiitreid mitmes keeles ning osutada mitmesuguseid interaktiivseid teenuseid. 
Digitaalsignaalid reageerivad häiretele teistmoodi kui analoogsignaalid. Näiteks, tüüpiline probleem analoogtelevisiooni puhul on fantoompildid (peegeldused), nõrgast signaalist tingitud müra ja muid võimalikke probleeme, mis vähendavad pildi ja heli kvaliteeti, kuigi programm ise võib olla veel vaadatav. 
Digitelevisiooni pilt püsib televiisoris ühtlaselt stabiilne, muidugi eeldusel, et antennist saabuv signaal on piisavalt tugev. Digisignaali tugevus kaablis sõltub erinevatest teguritest, näiteks kas kasutusel on veel vana või vigane antenn, kasutusel on vana suure sumbuvusega antennikaabel või asub antenn liiga madalal. Saatjatest kaugemates vastuvõtukohtades, kus nõrga analoogsignaali puhul oli pilt siiski vaadatav, ei tarvitse digitaalne signaal üldse pilti anda. Kõrgemate raadiosageduste kasutamine telekanalitel suurendab neid probleeme, eriti juhtudel, kui puudub otsevaade vastuvõtuantenni ja televisiooni saatemasti vahel.
Moskva FK Torpedo

Moskva Torpedo on Venemaa pealinna Moskva jalgpalliklubi.
Eesti Arhitektuurimuuseum

Eesti Arhitektuurimuuseum (nimetatud ka "Tallinna Arhitektuurimuuseum") on muuseum Tallinnas Rotermanni soolalaos aadressil Ahtri tänav 2. Soolalaos tegutseb muuseum alates 7. juunist 1996.
Muuseum asutati 1. jaanuaril 1991. Arhitektuurimuuseumi asutamise eestvedajad olid Krista Kodres, Mart Kalm ja Karin Hallas. 
Muuseumi esimene direktor (1991–2010) oli arhitektuuriajaloolane Karin Hallas-Murula. Aastatel 2011–2013 juhtis muuseumi arhitektuuriajaloolane Leele Välja ning 2014. aastast oli muuseumi direktor Triin Ojari. Alates 1. juunist 2024 tegutseb muuseum sihtasutusena. 1. juunist 2024 juhib muuseumi Karen Jagodin.
Muuseumil on esinduslik ja põnev jooniste ning projektide arhiiv nii 1920.–1930. aastatest kui ka Nõukogude perioodist, samuti fotokogu ning pidevalt täienev maketikogu. Suur osa makettidest on eksponeeritud püsinäitusel „Elav ruum: sajand Eesti arhitektuuri“.
Muskogee

Muskogee on linn Ameerika Ühendriikides Oklahoma osariigis, Muskogee maakonna halduskeskus.
Muskogee on rahvaarvult 11. linn Oklahomas.
Linnas asub Bacone'i kolledž.
Helene (eesnimi)

Helene on naisenimi.
See nimi tuleneb vanakreeka mütoloogia tegelaskuju Ilusa Helena nimest.
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 21. mai 2012 seisuga 277 Helene-nimelist inimest. 1995. aastal oli neid 794.
Ameerika Ühendriikides kuulus Helene alates 1880. aastast, kui vastavat statistikat pidama hakati, igal aastal 500 populaarseima tüdrukunime hulka. Kõrgeim koht oli 1916. aasta 228. koht. 1962 langes see nimi välja 500 ja 1971 ka 1000 populaarseima tüdrukunime hulgast. 1900. aastatest kuni 1960. aastateni oli see nimi umbes sama populaarne kui Helena, varem ja hiljem aga vähem populaarne. Mis tahes aastal oli ta vähem levinud kui Helen.
Selle nime prantsuspärane variant on Hélène.
Nime kandjad.
Ainsa nimega:
Esimese eesnimega:
Teise eesnimega:
Howard Zinn

Howard Zinn (24. august 1922 Brooklyn, New York – 27. jaanuar 2010 Santa Monica, California) oli USA ajaloolane, vasakpoolne aktivist ja näitekirjanik.
Ta oli 1964–1968 Bostoni Ülikooli poliitikateaduse professor. 
Tema raamat "A People's History of the United States" on olnud menukas ja mõjukas. Seda on laialdaselt kasutatud kooliõpikuna. 
Zinni publitsistika kaitseb kodanikuõigusi ja kodanikuvabadusi ning on sõjavastane.
Milla Mägi

Milla Mägi (õieti Ludmilla Mägi; sünninimi Ludmilla Miiste; pseudonüüm Ingel Tael; sündinud 13. detsembril 1949 Kuressaares) on eesti ajakirjanik ja luuletaja.
Milla Mägi on kasvanud ja koolis käinud Sõrve poolsaarel (Rahuste kaitsealal); keskkooli lõpetas sünnilinnas, kus alustas varakult ka tööd kutselise ajakirjanikuna Kingissepa rajooni ajalehes.
Aastal 1978 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanikuna. 
Aastatel 1979–1995 oli ta ajakirja Eesti Naine kultuuritoimetaja. Töötanud Eesti Televisiooni infotoimetajana, seejärel pereajakirja Kodukolle toimetajana.
Looming.
Ta on viie raamatu autor, üle kümne kogumiku kaasautor; tema luulet on kasutatud ka laulupidude repertuaaris.
Azzeddine Laraki

Azzeddine Laraki (araabia keeles عز الدين العراقي‎ (ʻAz ud-Dīn al-ʻArāqī); 1. mai 1929 Fès – 1. veebruar 2010 Rabat) oli Maroko poliitik. 
Ta oli 30. septembrist 1986 kuni 11. augustini 1992 Maroko peaminister.
DDR SDRAM

DDR SDRAM (ingl "Double Data Rate Synchronous Dynamic Random Access Memory", kahekordse andmeedastuskiirusega sünkroonne dünaamiline suvapöördusega mälu), ka DDR RAM, on arvuti mälu tüüp, mida kasutatakse arvutitehnikas operatiiv- ehk muutmäluna. DDR SDRAM on saadud sünkroonse dünaamilise muutmälu (SDRAMi) edasiarendusena, mis seisneb töökiiruse ahekordistamises. Selleks edastatakse andmeid nii taktimpulsi tõusul kui ka langusel. 
Esimesed DDR SDRAM mälukiibid ja neist koostatud mälumooduleid kasutavad emaplaadid jõudsid turule 1999. aastal ja Euroopas lõppkasutajani 2002. a alguses. Praeguseks (2021) on olemas viis põlvkonda.
Kiibid ja moodulid.
RAM-kiibid võivad olla laiusega 4, 8 ja 16 bitti ning suurusega näiteks 4, 8 ja 16 gigabitti (Gbit). Veaparandusega mälu (ECC) korral lisandub moodulil iga 8 kiibi kohta 1 ECC-kiip, nii et kiipide kordsus on 8+1 = 9.
Näiteid:
Mälukiibid monteeritakse mälumooduli kahe viigureaga trükkplaadile. Moodulid korpustes DIMM ("Dual-Inline Memory Module") on lauaarvuteile, SO-DIMM ("Small Outline Dual Inline Memory Module") ja Micro-DIMM ("Micro Dual-Inline Memory Module") sülearvuteile.
Põlvkonnad ja kiibid.
Selgitusi tabeli juurde:
Mobiilne DDR.
Mobile DDR SDRAM (lühemalt MDDR) on mälutüüp kasutamiseks mobiilsetes (kaasaskantavates) elektroonikaseadmetes, peamiselt mobiiltelefonides ja tahvelarvutites. Energiatarbe vähendamiseks on alandatud toitepinget ja tehtud muid täiustusi.
Margery Beddow

Margery Beddow (13. detsember 1937 – 3. jaanuar 2010) oli USA tantsija ja koreograaf.
Margery Beddow oli balletitrupi Ballets Russes de Monte Carlo priimabaleriin ning tantsis Metropolitan Opera balletitrupis.
Samuti on ta mänginud mitmes filmis. Tal oli roll Mel Brooksi filmis "Produtsendid" (1968) ja John Patrick Shanley 2008. aasta filmis "Kahtlus".
Puhvermälu

Puhvermälu on eriotstarbeline arvuti mäluseade või mäluala, mis võimaldab ajutise salvestuse abil vahetada andmeid kahe erinevate edastusparameetritega funktsionaalüksuse vahel. Puhvermälu kasutatakse sünkroonimata seadmete vahel või järjestiktalitlusega seadme ja rööptalitlusega seadme vahel või erinevate edastuskiirustega seadmete vahel.
Lõplik olekumasin

Lõplik olekumasin ehk lõplik automaat (inglise "finite state automaton") kujutab endast käitumismudelit, mis koosneb olekutest, üleminekutest ehk siiretest ja toimingutest. Lõplik automaat on kõige lihtsam olekuautomaat, mis defineeritakse kui viisik M = &lt;K, Σ, δ, q, F&gt;, kus K - lõplik olekute hulk, Σ - lõplik tähestik, q - algolek, F ⊆ K - lõppolekute hulk, δ : K x Σ -&gt; K - üleminekufunktsioon. 
Automaat suudab teha teatud tüüpi tööd. Automaadil on "nõel", mis näitab arvule, mida kutsutakse ta olekuks. Osad olekud on "erilised", nagu algolek ja lõppolekud. Lõppolekud on vajalikud, et analüüsida automaadi töö tulemust. Automaat on oma töö lõpul erinevates olekutes, mis võimaldab teha järelduse sisendandmete kohta. 
Üleminekute tabel on automaadi mälus ja näeb välja selline: 
Seda tabelit loetakse nii, et "kui praegune olek on 2 ja järgmine sümbol on B, siis mine olekusse 1". Paar &lt;hetke olek, järgmine sisendsümbol, mis on tähestikus&gt; määrab üleminekureegli(funktsiooni). Automaat töötab lugedes järgmise sisendsümboli ja liikudes tabeli järgi uude olekusse.
Kadi Liik

Kadi Liik (sündinud 4. juulil 1961) on eesti organisatsiooni- ja arengupsühholoog. 
Ta töötab Tallinna Ülikoolis organisatsiooni- ja arengupsühholoogia lektorina.
Vasile Brescanu

Vasile Brescanu (20. juuli 1940 – 3. jaanuar 2010) oli Moldova filminäitleja ja -lavastaja.
Ta on lavastanud filmid "Favoriit" (1976), "Oshibka Toni Vendisa" (1981) jpt.
Sõrmejäljeluger

Sõrmejäljeluger ehk sõrmejäljeskanner on biomeetrilise tuvastamise süsteemide sisendseade.
Kõik tänapäevased sõrmejäljelugerid võib liigitada kolmeks tüübiks:
Sõrmejälje uurimine.
Sõrmejälje tuvastamiseks tuleb uurida sõrme mustri eripärasid. See jaguneb kaheks: mustri tüübi määramine ja sõrmemustri joonte kuju määramine – need omadused on erinevad kõikide inimeste sõrmedel. Tõese pildi saamiseks sõrmejäljest on vaja tunda ka inimese naha struktuuri ja omadusi.
Muster.
Põhimustreid on kolme tüüpi: võlvikujuline (ingl "arch"), silmusekujuline ("loop") ja ringikujuline ("whorl"). Võlvikujulisel tulevad sõrmenaha jooned sõrme ühest äärest, tõusevad üles, moodustades võlvi, langevad ja eemalduvad teisest äärest. Silmusekujulisel tulevad jooned ühest sõrme äärest, moodustavad ringi ja eemalduvad samast küljest, kust tulid. Ringikujulise mustri puhul moodustuvad sõrme keskel sõrmenaha joontest ringid. Teadlased on kindlaks teinud, et sugulastel on sageli sarnased sõrmemustri tüübid, mistõttu arvatakse, et sõrmemuster on päritav.
Sõrmenaha jooned.
Sõrmenaha joonte peamised eripärad on nende lõpud (ingl "ridge ending"), hargnemised ("bifurcation") ja lühikesed jooned ("short ridge" või "dot"). Joonte lõpud on kohad, kus jooned lõppevad. Hargnemised on kohad, kus jooned hargnevad kaheks. Lühikesed jooned on tavapärastest joontest tunduvalt lühemad jooned.
Optilised skannerid.
Optilised skannerid võib omakorda liigitada kuude kategooriasse.
Pooljuhtskannerid.
Pooljuhtskannerid ehk räniskannerid kasutavad sõrmejälje kuju saamiseks pooljuhtide omadusi, mis muutuvad sõrmejälje mustri kõrgemate kohtade kokkupuutepunktides skanneri pinnaga. Tänapäeval on selle teostamiseks mitu tehnoloogiat.
Ultraheliskannerid.
Ultraheliskannerid skaneerivad sõrmepinda ultrahelilainetega ja mõõdavad vahemaad heli allika ja papillaarjoonte vahel tekkinud kaja abil. Sõrmejälje kuju kvaliteet on kuni 10 korda parem võrreldes ükskõik millise teise meetodiga, mis on praegu biomeetrilisel turul esindatud. Selline meetod on ka võltssõrmejälgede vastu paremini kaitstud, kuna ultraheliga saab lugeda ka teisi parameetreid (näiteks pulss ja kapillaaride kolmemõõtmeline kuju).
Algoritmid.
Sarnaseid algoritme kasutatakse autentimise eesmärgil, et võrrelda eelnevalt salvestatud sõrmejälgi saadud sõrmejäljega. Selleks peab algset kujutist otseselt võrdlema kandidaatkujutisega või võrdlema nende mõningaid kindlaid omadusi.
Mustri- või kujutisepõhised algoritmid.
Mustril põhinevad algoritmid võrdlevad põhilisi sõrmejälgede mustreid eelnevalt salvestatud malli ja kandidaatsõrmejälje vahel. See nõuab, et kujutised joondataks ühtemoodi. Selleks leiab algoritm sõrmejälje kujutise keskpunkti ja paneb selle keskmesse. Mustripõhistel algoritmidel sisaldab mall tüüpi, suurust ja mustri suunast joondatud sõrmejälje kujutise sees. Kandidaatsõrmejälje kujutist võrreldakse graafiliselt malliga, et tuvastada, kuivõrd nad kattuvad.
Kodiaki saar

Kodiak (alutiigi Qikertaq) on saar Põhja-Ameerikas Alaska poolsaare lõunaranniku lähedal, Kodiaki saarestiku peasaar.
Saare geograafilised koordinaadid on 57° 28' N, 153° 26' W. Loodes asuvast Alaska poolsaarest eraldab teda Šelihhovi väin ("Shelikof Strait"), kirdes olevast Afognaki saarest Marmoti väin. Saarest edelas asuvad Sitkinaki ja Tugidaki saar ning kagus Sitkalidaki saar. 
Kodiak on 160 km pikk ja kuni 96 km lai. Saare rannajoon on tugevasti liigestunud kitsaste lahtedega. Saare pindala on 8975 km², suurim kõrgus on 1353 m. See on pindalalt Ameerika Ühendriikide teine saar ja maailma 80. saar.
Esimeste eurooplastena asusid saarele 1784. aastal venelased Grigori Šelihhovi juhtimisel. 1867. aastast kuulub saar Ameerika Ühendriikidele.
27. märtsil 1964 toimus Alaskal 9,2-magnituudine maavärin, mis hävitas saarel mitu küla.
2000. aasta rahvaloenduse ajal elas saarel 13 740 inimest, peamiselt eskimod. Suurim asula on idarannikul asuv Kodiaki linn. Halduslikult kuulub Kodiak Island Borough'sse.
Saar on madalamatel kõrgustel kaetud sitka kuuse puhtpuistutega. Lõunaosas on metsa vähem. 2/3 saarest kuulub Kodiaki Riiklikku Kaitsealasse.
Saare järgi on nime saanud seal elav pruunkaru alamliik kodiaki karu.
Saarel asub väike kosmodroom, Kodiaki stardikompleks.
Juurviburloomad

Juurviburloomad ("Sarcomastigophora") oli protistide hõimkond, kuhu arvati kolm alamhõimkonda. Need olid
Ameerika Psühholoogide Assotsiatsioon

Ameerika Psühholoogide Assotsiatsioon (inglise "American Psychological Association", APA) on üks maailma mõjukamaid kutseliste psühholoogide organisatsioone. 
APA liikmed on Ameerika Ühendriikide ja Kanada psühholoogid ning assotsieerunud liikmetena paljude teiste riikide psühholoogid. APA koosseisus on 54 kitsamat erialast allorganisatsiooni. Liikmete arv on üle 150 000.
APA asutati 1892. aastal Clarki Ülikoolis. Esimene APA president oli Granville Stanley Hall.
Da Vinci kood (film)

"Da Vinci kood" (inglise "The Da Vinci Code") on 2006. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide film mõrvamüsteeriumist, mis põhineb Dan Browni samanimelisel romaanil.
John Fenn

John Bennett Fenn (15. juuni 1917 New York – 10. detsember 2010 Richmond) oli USA keemik.
John Fenn kaitses 1940. aastal Yale'i ülikoolis doktoriväitekirja. Alates 1962. aastast töötas ta Yale'i ülikoolis ning hakkas alles pärast kohustusliku pensionile jäämise ikka jõudmist aastal 1987 tegelema uurimusega, mis tõi talle Nobeli auhinna.
Aastal 2002 sai ta Nobeli keemiaauhinna töö eest massispektromeetria vallas, eelkõige elektropihustus-ionisatsioonitehnika arendamise eest. Poole selle aasta keemiaauhinnast sai Kurt Wüthrich, teise poole jaapanlane Koichi Tanaka. Elektropihustus-ionisatsioon on tänapäeval suurte molekulide mass-spektromeetrias laialt kasutatav meetod.
Karjääri alguses uuris Fenn reaktiivlennukite veojõudu ja keskendus molekulikiirte uuringutele. Ta on avaldanud kokku üle saja publikatsiooni, sealhulgas ühe raamatu.
Fenni uuringud elektropihustus-ionisatsiooni alal viisid ta kohtuvaidlusse Yale'i ülikooliga. Ta kaotas kohtuvaidluse pärast seda, kui tehti kindlaks, et ta oli esitanud ülikoolile valeandmeid selle meetodi potentsiaalse kasulikkuse osas. Nimelt väitis ta ülikoolile, et elektropihustus-ionisatsioon on suhteliselt vähetähtis leiutis, võttis sellele ise patendi ja müüs litsentsimisõigused ettevõttele Analytica, mille kaasomanik ta oli. Yale'i ülikool kinnitas, et Fenn tegi oma leiutise ülikooli töötajana ülikooli vahendeid kasutades, mistõttu leiutis kuulub ülikoolile. Fenn seevastu väitis, et ta tegi oma avastuse pärast aastat 1987, kui ta oli saanud 70-aastaseks ja vastavalt Yale'i ülikooli põhimõtetele saanud emeriitprofessoriks. Emeriitprofessoritele antakse Yale'is oma kabinet, kuid neil on keelatud teha iseseisvaid uurimistöid ja juhtida omaenda laboreid. Fennilt mõisteti Yale'i kasuks välja 545 000 USA dollarit hüvitist ja 500 000 dollarit kohtukulud. Otsus rahuldas ülikooli, kuid mõned ülikooliga seotud inimesed ei olnud rahul sellega, kuidas ülikool kohtles Nobeli auhinna laureaati, kes pealegi oli nii kaua selles ülikoolis töötanud.
Fenn abiellus ülikooli teisel kursusel õppides Margaret Wilsoniga. Abielust sündisid kaks tütart ja poeg. Margaret hukkus 1992. aastal Uus-Meremaal autoõnnetuses. Fenn abiellus uuesti. Abikaasa elas temast kauem.
Bat Yam

 
Bat Yam (heebrea keeles בת ים 'mere tütar') on linn Iisraeli Keskringkonnas Vahemere ääres.
Elanike arv on 130 000 (2010), pindala on 8,167 km². Piirneb põhjas Tel Aviviga ja idas H̠oloni linnaga.
Bat Yam on asutatud aastal 1926 nime all Bayit VaGan (בית וגן‎‎ 'maja ja aed'). 1929. aasta Palestiina mässu ajal ründasid araablased asundust ja Briti koloniaalvõimud pidid selle evakueerima. 1930 asutati Bat Yam uuesti. 1936 anti asulale kohalik omavalitsus. Linnaõigused sai see aastal 1958.
Kui ÜRO võttis 29. novembril 1947 vastu plaani, mille kohaselt Palestiina jagati juutide ja araablaste osaks, puhkes kodusõda. Bat Yam sattus raskete Jaffast tulevate rünnakute alla, mis lõppesid alles pärast seda, kui Iisrael 13. mail 1948 Jaffa vallutas ja sealne araabia elanikkond põgenema pidi.
Bat Yam kasvas pärast Iisraeli iseseisvumist väga kiiresti, peamiselt immigratsiooni tulemusena. Esialgu oli väga suur hulk elanikke pärit Türgist, 1950. aastatel Rumeeniast ja Põhja-aafrikast, 1990. aastatel algas massiline sisseränna endise NSV Liidu aladelt. Viimased moodustavad nüüdseks juba enamuse linlastest.
Alates 2008 toimuvad Bat Yamis rahvusvahelised linnamaastikuarhitektuuri biennaalid.
Bat Yamis asuvad kultuuripalee ja amfiteater, kaasaegse kunsti muuseum ja linnamuuseum.
Linna haridussüsteemis on ligi 30 000 õpilast. Bat Yamis on 119 lasteaeda, 28 algkooli (1.–6. klass), millest 8 kuuluvad riikliku religioosse hariduse süsteemi, 5 keskkooli (7.–12. klass) ja 7 tehnikumi.
Bat Yamil on kaheksa sõpruslinna: Antalya (Türgi), Aurich (Saksamaa), Kragujevac (Serbia), Kutno (Poola), Livorno (Itaalia), Salinas (Ecuador), Valparaiso (Tšiili) ja Villeurbanne (Prantsusmaa).
Bat Yami suurimad hotellid on Mercure, Armon Yam ja Colony Beach.
Tom Walkinshaw

Tom Walkinshaw (17. november 1946 – 12. detsember 2010) oli šoti autosportlane, insener ja ettevõtja.
Alates 1968. aastast sõitis ta mitmes sarjas.
Aastal 1975 asutas ta ettevõtte Tom Walkinshaw Racing (TWR), mis hakkas tegelema autode konstrueerimise ja tootmisega ning osales mitmes võidusõidusarjas.
Aastal 1991 sai Tom Walkinshaw Benettoni Vormel 1 meeskonna tehniliseks direktoriks. Aastal 1996 ostis ta Arrowsi meeskonna ja jäi selle juhiks kuni meeskonna likvideerimiseni 2002. aastal.
Butüülrühm

Butüülrühm on molekuli osa (substituent) , mis koosneb üksiksidemetega seotud süsiniku ja vesiniku aatomitest ja kus on 4 süsiniku aatomit.
Kvantitatiivselt vastab butüülrühm butaani molekulile, milles puudub üks vesiniku aatom. Butüülrühma üldvalem on –C4H9, mille lühendina (sümbolina) kasutatakse –Bu. Butüülrühm ei ole reaalselt esinev aineosake, vaid formaalne vaba valentsiga rühm, millega molekulis on seotud veel mingi aatom või rühm.
Butüülrühma tähenduses on kasutatud ka terminit "butüülradikaal", mille põhitähendus on vaba radikaal Bu•, mis tähendab reaalset ebastabiilset intermediaati ja mitte formaalset molekuli osa, nagu seda on butüülrühm.
Nii nagu butaani molekulil esineb struktuuriisomeeria, nii esineb ka butüülrühmal neli isomeeri: 
Tsüklobutüülrühm ehk "c"-butüülrühm vastab butüülrühma definitsioonile selles mõttes, et selles on 4 süsiniku aatomit, mis on ühendatud ainult üksiksidemetega, kuid need moodustavad tsüklilise struktuuri ning ühel süsiniku aatomil on C–H asemel C–R side (siin R on määratlemata aatom või aatomite kooslus, molekuli osa). Tsüklobutüülrühma valem ei ole –C4H9, vaid –C4H7. Mõnikord peetakse ka tsüklobutüüli butüülrühmaks.
Isomeeride teisesed nimetused näitavad seda, kui mitme süsiniku aatomiga on seotud see süsiniku aatom, mille juurest vesiniku aatom puudub: "sec" on lühend ingliskeelsest sõnast "secondary", mis viitab arvule 2, ja "tert" on lühend ingliskeelsest sõnast "tertiary", mis viitab arvule 3. n-täht "n"-butüüli nimes tähendab normaalset ja "iso"- tähendab hargnenud süsinikuahelat.
"Tert"-butüülrühm (ehk "t"-Bu) on ruumiliselt väga mahukas ja seetõttu mõjutab keemiliste reaktsioonide kiirust. Seda nimetatakse "tert"-butüüli efektiks. "Tert"-butüüli kasutataksegi keemiliste reaktsioonide stabiliseerimiseks. Samasuguste mõnevõrra nõrgemate omadustega on isobutüülrühm. "Tert"-butüüli efekti demonstreerib hästi Dielsi-Alderi reaktsioon, mis kulgeb "tert"-butüüliga üle 240 korra aeglasemalt kui vesinikuga.
Butüülrühma isomeerid ei ole ühesuguse keemilise aktiivsusega. "Tert"-butüüli elektronitihedus vaba sidemega aatomi juures on suurem kui "sec"-butüülil ja sellel omakorda suurem kui "n"-butüülil. Seetõttu on "tert"-butüüli aluselised omadused tugevamad kui "sec"-butüülil ja sellel omakorda suuremad kui "n"-butüülil. Niisugune keemilise aktiivsuse muutumine on näha ka reas "tert"-butanool, "sec"-butanool ja "n"-butanool.
Butüülliitium LiC4H9 on väga tugev metallorgaaniline alus ja võib reageerida väga nõrkade hapetega. Tänapäeval saab standardse reaktiivina osta butüülliitiumi kolme isomeeri: "n"-butüülliitiumi, "sec"-butüülliitiumi ja "tert"-butüülliitiumi.
Hüdrogeenimiseks kasutatava aine diisobutüülalumiiniumhüdriidi Al(C4H9)2OH koosseisus on kaks isobutüülrühma.
Väikeeosloomad

Väikeeosloomad ehk pisieosloomad ("Microsporidia") seente hõimkond, kuhu kuuluvad üherakulised spoore moodustavad parasiidid. Varem käsitleti neid hõimkonnana protistide riigist.
Koda

Koda on algeline elamu või muu ehitis, mille välisseinad nõuavad perioodilist uuendamist. Koda võib tähendada ka püsielamule, näiteks palkmajale lisatud kergkonstruktsiooniga eeskoda või tuulekoda.
Elamuna kasutatavaid kodasid on mitut tüüpi, mida kõiki iseloomustab sõrestikule toetuvate välisseinte kasutamine.
Peamiselt rändleva eluviisiga rahvad kasutavad kergesti paigaldatavat ja lahtivõetavat püstkoda, mida vastavalt vajadusele elupaika vahetades enesega kaasas veetakse. Reliktina on püstkoda peamiselt abihoone funktsioonis kasutanud ka paikse eluviisiga rahvad, näiteks eestlased suveköögina.
Kaasaegne püsielamu on välja arenenud maasse kaevatud süvendi kohal kõrguvast kumerast pinnasega kaetud sõrestikkonstruktsiooniga maakojast, milliseid Eestis on teada mitmest muinasaegsest asulakohast. Poolrändleva eluviisiga rahvad, näiteks Missouri oru indiaanihõimud, kasutasid igal aastal uuendatavaid maakodasid hooajaliste elamutena kohati veel 20. sajandi alguses.
Lisaks laialt levinud püstkojale ja maakojale eksisteerib veel mitmesuguseid muid koja kohalikke erivorme, näiteks puukoorega kaetud vigvam Põhja-Ameerikas.
Mõnedes kultuuripiirkondades on rööbiti kasutatud mitut koja tüüpi. Näiteks mitmed põhjaameerika poolpaiksed preeriahõimud vahetasid kord aastas palissaadiga ümbritsetud suvekülades asuvad maakojad väiksemate vastu kindlustamata talvekülades ning jahihooajal ränneldes elasid püstkodades. 
Põhjasaami kultuuris eristatakse uuemat, koonilise kujuga püstkoda ("lávvu") ja vanemat tüüpi kumera katusega koda ("goahti").
Lhasa de Sela

Lhasa de Sela (27. september 1972 New Yorgi osariik, Big Indian – 1. jaanuar 2010 Montréal), esinejanimega Lhasa, oli USA päritolu Kanada laulja.
Tema isa oli Mehhiko päritolu hispaania keele õpetaja, ema ameeriklannast fotograaf ja näitleja. Lapsena kolis ta koos oma perekonnaga sageli ja ta ei käinud koolis, vaid oli koduõppel. Vanematel oli kümme last ning pere elas ja reisis ümberehitatud koolibussis. Lapsepõlves elas Lhasa Mehhikos ja USA-s, täiskasvanuna enamasti Kanadas ja Prantsusmaal. Ta oli 13-aastane, kui vanemad lahku kolisid. Siis kolis ema lastega San Franciscosse, kus Lhasa hakkas laulma kreeka restoranis. 1991 sõitis ta Montréali õdede juurde, kes seal Kanada tsirkusekoolis õppisid, ja otsustas samuti Montréali elama jääda. Järgmised viis aastat laulis ta sealsetes baarides.
1997. aastal ilmus tema esimene album "La llorona", mis ühendas ladinaameerika rahvamuusikat omaloominguga. See oli suuresti mõjutatud mehhiko muusikast, kuid ka idaeuroopa mustlasmuusikast, Lähis-Ida muusikast ja alternatiivsest rokist. Album saavutas kohe edu ja sai sellest sai plaatinaplaat. 2003. aastaks oli seda müüdud 120 000 eksemplari Kanadas, 330 000 Prantsusmaal ja 30 000 USA-s. 1998. aastal pälvis ta selle eest Juno auhinna parima globaalse artisti kategoorias.
1999. aastal jättis Lhasa lauljakarjääri tagaplaanile ning esines koos õdedega ringreisidel tsirkuse- ja teatritrupis Pocheros. Lõpuks hakkas ta taas laule kirjutama ja 2003 ilmus Montréalis tema teine plaat "The Living Road". Kui tema esikplaat oli hispaaniakeelne, siis teisel plaadil laulis ta hispaania, inglise ja prantsuse keeles. Selle plaadi ilmumisele järgnes kaks aastat kestnud kontserditurnee, mille vältel külastas ta 17 riiki.
2009. aasta aprillis avaldas Lhasa oma kolmanda albumi "Lhasa".
Ta suri oma kodus rinnavähki. Rinnavähk diagnoositi tal ajal, mil ta oli oma kolmanda plaadi juba salvestanud, aga see polnud veel ilmunud. Temast jäi maha 9 õde-venda. Ta elas koos elukaaslasega, aga tal ei olnud lapsi.
Koda (täpsustus)

"Koda" on mitmetähenduslik sõna:
Klahvakordion

Klahvakordion on akordion, mille ühel poolel on klaviatuur ja registrid ning teisel pool on bassid ja bassiregistrid. 
Üks olulisemaid edusamme akordioni ajaloos toimus 1852. aastal kui Busson Pariisist lisas pillile klaveritüüpi klahvistiku. Uue pilli eelis oli, et seda said mitteametlikus õhkkonnas mängida rändmuusikud.
Leheserv

Leheserv on lihtlehe või liitlehe lehekeste lehelaba serv. See võib olla terve või sisselõigetega. Viimasel juhul on tegemist kas sälkude või hambulise servaga. 
Leheserv ei pruugi alati olla ühesugune ei ühe liigi ega isegi ühe taksoni piires. Leheserva kuju võib olla erinev sõltuvalt sellest, kus leht taimel paikneb (üheaastasel või mitmeaastasel võrsel) või ka ühe lehe eri osades (sanglepp tipuosas kahelisaagjas, alusel terve). 
Kokku eristatakse umbes 11 leheserva kuju: 
Täpsemaks kirjeldamiseks kasutatakse veel täpsustavaid eesliiteid "kaheli-", "peen-", "jäme-" jne.
Jevgeni Agranovitš

Jevgeni Danilovitš Agranovitš (vene keeles Евгений Данилович Агранович; 13. oktoober 1918 Orjol – 29. jaanuar 2010 Moskva) oli vene stsenarist, luuletaja ja bard.
Jevgeni Agranovitši sünnipäevana on paljudes allikates ekslikult kirjas 14. november 1919.
Tema vend Leonid Agranovitš oli samuti stsenarist ja režissöör.
Jevgeni Agranovitš hakkas laule kirjutama 1938. Kui puhkes Suur Isamaasõda, läks ta rindele, kuid jätkas laulude loomist. Mõnedki tema laulud läksid rahvasuus käibele anonüümselt ja muutusid peaaegu rahvalauludeks. Ühtlasi kirjutas ta luulet, mida teised heliloojad on vahel viisistanud. Nende heliloojate hulgas on ka Viktor Agranovitš.
Aastal 1948 lõpetas Agranovitš Moskvas Gorki-nimelise kirjandusinstituudi. Seejärel asus ta tööle ajakirjanikuna OSOAVIAHIMi ajalehes, kus kirjutas artikleid sõjaväeosades juhtunust.
Hiljem sõlmis ta lepingu Gorki-nimelise kinostuudioga ja töötas stsenaristina Sojuzmultfilmis. Paljude multifilmide hulka, millele ta stsenaariumi kirjutas, kuuluvad "Meie sõber Loekirjuta" (3 seeriat, 1978–1980) ja "Lõbus karussell" nr. 13 ja 15 (mõlemad 1983).
Agranovitš on maetud Moskva edelaosas olevale Vostrjakovo kalmistule.
Raadio 2 Aastahitt

Raadio 2 Aastahitt on iga-aastane Raadio 2 korraldatav muusikaküsitlus, mis sai alguse 1994. aastal.
Raadiokuulajate osalusel koostatakse ja järjestatakse aasta 40 parimat kodumaist ja välismaist laulu. Küsitluse tulemusena sündinud edetabel mängitakse Raadio 2-s järgneva aasta esimesel nädalal erisaates ette. Koostöös ETVga korraldatakse ka Raadio 2 Aastahiti gala.
Aastahitid aastati.
Viis parimat eesti ja välismaist laulu. Sulgudes häälte arv.
Orlando Cole

Orlando Cole (16. august 1908 Philadelphia – 25. jaanuar 2010) oli Ameerika Ühendriikide muusik (tšellist) ja muusikapedagoog.
Tema õpilaste hulka kuulusid teiste seas Lynn Harrell, Jonah Kim, Ronald Leonard, Lorne Munroe, Peter Stumpf ja Marcy Rosen.
Dihhotoomne leht

Dihhotoomne leht on leht, mille leherood hargnevad korduvalt kaheks ega ühine omavahel.
Võrkroodne leht

Võrkroodne leht on leht, mille rood moodustavad võrgustiku.
Sõrmroodne leht

Sõrmroodne leht on leht, mille üks pearood koos aluselt kiirtena lähtuvate külgroodudega.
Marlene Neubauer-Woerner

Marlene Neubauer-Woerner (neiupõlvenimi Marlene Woerner; 25. august 1918 Landshut – 1. jaanuar 2010 München) oli saksa skulptor.
Marlene Neubauer-Woerner õppis Müncheni Kaunite Kunstide akadeemias Josef Henselmanni juhendamisel. 
Aastast 1945 oli vabakutseline.
Mihhail Murnikov

Mihhail Murnikov (27. november 1928 Tartu, Eesti – 9. oktoober 2009 Tallinn, Eesti) oli Nõukogude riigiametnik ja EKP Keskkomitee välissidemete osakonna juhataja.
Mihhail Murnikov lõpetas 1953. aastal Leningradi Mäeinstituudi ja töötas ametlikel andmetel aastatel 1953–1958 "geoloogina".
1958. aastal astus NLKP liikmeks; aastatel 1958–1959 õppis Moskva Ülikooli Idakeelte Instituudis. 
Aastatel 1985–1990 oli M. Murnikov Eesti NSV Ülemnõukogu XI koosseisu saadik.
Pärast Eesti iseseisvumist töötas Mihhail Murnikov eraettevõtluses.
Mihhail Murnikov suri 9. oktoobril 2009 ja ta maeti 13. oktoobril 2009 Tallinna Aleksander Nevski kalmistule
Rööproodne leht

Rööproodne leht on leht, mille ühesugused leherood suunduvad lehelaba aluselt tipuni.
Püstkoda

Püstkoda on koonilise kujuga lattehitis, mis on kaetud loomanahkade, puukoore, presendi, okste või muu taolisega. Harvemini jäetakse püstkoja sõrestik katmata.
Rändleva eluviisiga rahvad kasutavad püstkoda peamiselt elamuna; paikse eluviisiga rahvaste seas kasutatakse seda ka muudel otstarvetel, näiteks Eestis suveköögina.
Püstkoja kohalike erivormide kohta kasutatakse sageli spetsiifilisi nimetusi, millest tuntumad on põhjaameerika rohtlaindiaanlaste tipi ja uurali rahvaste arktiline elamu tšumm.
Eestis on püstkoda tuntud alates keskmisest kiviajast. Sellega seostub põline soomeugriline nimetus "koda".
Püstkoda on Eesti lääneosas ja saartel veel 19.–20. aastasajal tarvitatud suveköögina. Hiiumaal nimetatakse säärast suvekööki sõnaga "paargu".
Casey Johnson

Casey Johnson (Sale Trotter Case Johnson; 24. november 1979 Florida – 4. jaanuar 2010 Los Angeles) oli USA seltskonnategelane, ettevõtte Johnson &amp; Johnson pärija.
14-aastaselt kirjutas ta koos isaga raamatu "Managing Your Child's Diabetes". Aastal 1999 sai ta väikese osa filmis "Gloria". Aastal 2002 osales ta dokumentaalfilmis "It Girls".
Ta oli biseksuaalne. Tema elukaaslanna oli Tila Tequila.
Aastal 2007 lapsendas ta Kasahstanist 2006. aastal sündinud tüdruku, kes sai nimeks Ava Monroe. Ava ristiema on Nicky Hilton.
Perekond lõpetas tema majandusliku toetamise, kui ta keeldus uimastiravile minemast.
Oktoobris 2009 pani tema endine sõbranna Courtenay Semel tal juuksed põlema. Novembris 2009 vahistati ta Jasmine Lennardilt ehete, kingade, riiete ja aluspesu varastamise tõttu.
Casey Johnson suri Los Angeleses diabeedist tingitud ketoatsidoosi.
Johannes Theodor Willberg

Johannes Theodor Willberg (10. detsember / 22. detsember 1863 Tallinn – 26. veebruar 1945 Altenkirchen, Rheinland-Pfalzi liidumaa) oli Eesti vaimulik.
Willberg õppis aastatel 1874–1882 Tallinna kubermangugümnaasiumis ja 1883–1887 Tartu ülikooli usuteaduskonnas. Oli prooviaastal Käina Martini koguduses (Georg von Holsti juures) ja Tallinna Jaani koguduses (Karl Woldemar Emil Grohmanni juures). Ordineeriti 11. veebruaril 1888 Kuressaares õpetajaks.
Ta oli aastatel 1888–1890 Kuressaare Laurentiuse koguduse abiõpetaja ning ühtlasi ka usuõpetaja. Aastatel 1891–1931 oli ta Ambla Maarja koguduse õpetaja. 1931. aastal jäi emerituuri.
1939. aastal lahkus Saksamaale. 
Ta suri 1945. aastal Rheinland-Pfalzi liidumaal Altenkircheni (Westerwald) kreisis Altenkirchenis.
Isiklikku.
Tema poeg Richard Traugott Paul Willberg elas Eestis, võttis osa Vabadussõjast Balti pataljoni koosseisus, lõpetas Tartu ülikooli usuteaduskonna ja töötas vaimulikuna Saksamaal.