tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Lihula Muusikapäevad

Lihula Muusikapäevad on alates aastast 2009 toimunud rahvusvaheline klassikalise muusika festival Lihulas. 
Festivali korraldajad ja eestvedajad on viiuldaja Miina Järvi ja pianist Mihkel Järvi.
Aastal 2014 külastas festivali avakontserti ka endine Soome president Tarja Halonen.
Türi Kevade Kool

Türi Kevade Kool (varasem Türi Toimetulekukool) on erikool Türil, kus õpetatakse mõõduka ja raske vaimse alaarenguga õpilasi. See on ainus erikool Järvamaal. 
Kool asub kunagises Türi Paberivabriku töölismajas, aadressil Vabriku puiestee 12. 
Türi Kevade Koolis õpivad nii Järvamaalt kui ka kaugematest maakondadest pärit vaimupuudega lapsed. Kool alustas oma tegevust 1989. aastal Türi Abikoolina, mil koolis õppisid kerge vaimse puudega õpilased. 1991. aastal avati lisaks klass mõõduka ja raske vaimse puudega õpilastele ning alates 1993. aastast õpetati Türi Abikoolis ainult mõõduka ja raske vaimupuudega lapsi. 
Türi Abikool ja Paide tugikodu Pihlakas liideti 1997. aastal ning sestpeale kandis kool nime Türi Toimetulekukool. 
2010. aastal sai valmis õpilaskodu, tänu millele saab kool vastu võtta ka liitpuudega lapsi. 
1. jaanuarist 2020 on kooli nimi Türi Kevade Kool.
Smiltene mõis

Smiltene mõis (saksa keeles "Schloß Smilten", läti keeles "Smiltenes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Smiltene kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi jääb selle asukoht Lätis Smiltene piirkonna Smiltene valla Kalnamuiža asulasse ja osaliselt Smiltene linna.
Ajalugu.
Mõis kujunes ajaloolise Smiltene lossi asemele. Põhjasõja käigus vallutasid Vene väed linnuse ja lõhkusid rootslaste remonditu ning hävitasid ka linnuse juures asunud asula. Mahajäetud linnust enam ei taastatud, lossi ümber asuvad maad kuulusid riigile, moodustades riigimõisa. Aastal 1730 püstitati lossivaremete juurde mõisa puidust häärber.
Aastal 1759 andis vene keisrinna Jelizaveta I Liivimaa kindralkubernerile krahv George Brownele Smiltenest 20 ha maad rendile ja keisrinna Katariina II lisas 1780 ümbruskonnast veel 10 ha. Tema rajas ka tänapäevase Smiltene mõisa peahoone. Seejärel rentisid ligi 100 aastat mõisa Riiast pärit Bandau suguvõsa kaupmehed.
XIX sajandil ehitati linnuse kaitsemüüri sisse mõisale kuuluvad elu- ja majandushooned. Aastal 1893 sai mõisa omanikuks hiilguslik vürst Paul von Lieven, kes lasi osa mõisa maadest elamukruntideks tükeldada. Ka lasi ta mõisa ja Smiltene linna tarvis ehitada haigla, rajas mõisa juurde Baltimaade esimese hüdroelektrijaama, Ainaži–Valmiera–Smiltene kitsarööpmelise raudtee ja saekaatri.
Aastal 1919 sai mõisa uueks omanikuks Läti Põllumajandusministeerium. Aastal 1922 rajati Smiltene mõisa peahoonesse piimanduskool, millest hiljem kasvas välja sovhoostehnikum, selle ümber kujunenud Kalnamuiža külast kujunes aga selle keskasula. Aastast 1990 on kooli nimi Smiltene tehnikum.
Mõisaansambel.
Mõisa hooned järgivad veel XVIII sajandist pärinevat jaotust. Hooned paiknevad Abulsi jõe oru nõlvadel, paiknedes kahe osana. Ühe osa sellest moodustab esinduskompleks, kuhu kuuluvad häärber, ait ja veel mõned hooned. Teine osa hoonetest asub piiskopilinnuse varemete vahel ja oli mõeldud tootmiskompleksiks, seal asuvad laudad ja mõisateenijate majad. Abulsi orus asub tiik, mille juures seisis varem vesiveski-jõujaam, mis on nüüdseks aga varemetes. XVIII sajandi teisel poolel rajati mõisa juurde ka vabakujundusega ja romantismist mõjustatud park.
Mõisakompleks on regionaalse kaitse all. Regionaalse kaitse all on ka mõisa tallid, ait, park ja häärber. Mõisa pargis kasvava valge mänd, Kalnamuiža mänd ümbermõõduga 3.45 m on looduskaitse all.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 35 adramaad, sellele allus 1253 mees- ja 1505 naishinge.
Aastal 1641 oli mõisa suurus 25 ja 1/4 adramaad, aastail 1688 aga 30 ja 1/2 adramaad. Aastal 1734 oli selle suurus 27 ja 3/8 adramaad. Aastal 1758 kuulus mõisale kolmkümmend viis adramaad, aastal 1823 oli adramaid 48 ja 1/2. Aastal 1832 kuulus mõisale adramaid 40 ja 2/5, aastal 1881 oli neid aga 16 ja 52/80, lisaks allus mõisale 48 ja 44/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
1920. aastal, kui mõis likvideeriti, kuulus sellele 2840 hektarit maad.
Karjamõisad.
Mõisa koosseisus oli aastal 1816 mitu karjamõisa: "Grothus", "Johansshof", "Neu-Smilten", "Ruhsul", "Lembe", "Rausenhof", "Schöning" ja "Pelnanz".
Lõhnav kummel

Lõhnav kummel ehk ubinhein ("Matricaria discoidea") on korvõieliste sugukonda kuuluv üheaastane rohttaim. Õisiku värv on rohekaskollane, puudub keelõis. Õisikupõhi on seest õõnes. 
Lõhnav kummel on ravimtaim. Mõningate allikate põhjal sobib ainult välispidiseks kasutamiseks. Sellel taimel on väga tugev lõhn, sellepärast teda kasutatakse ka putukate peletamiseks. Õitseb juunist septembrini.
Päritolu.
Lõhnava kummeli kodumaaks peetakse Kirde-Aasiat. 1838. aastal mainis prantsuse botaanik A. P. De Candolle oma kirjeldustes lõhnava kummeli päritolupaigana Californiat. Seejärel kohati lõhnavat kummelit ka Berliinis ja Uppsalas. Pärast seda on lõhnav kummel kiiresti levinud ning tänapäeval leidub teda paljudes maades. Eestis leiti seda esmakordselt 1857. aastal Tartust. 
Kasvukoht.
Lõhnav kummel kasvab õuedel, jalgteedel, tallatud kohtades ja mererannal. Eestis on sage taim.
Botaaniline kirjeldus.
Lõhnava kummeli kõrgus võib varieeruda, kuid tavaliselt ei ületa 30 cm. Tema vars on püstine, harunev ning tihedalt kaetud lehtedega. Lehed on kaheli- või kolmelisulgja labaga liitlehed. Lühikestel raagudel asetsevad korvõisikud, mille läbimõõt on 5–8 mm. Õisikupõhi kuhikjas, õõnes. Õisikul on ka üldkatis. Seemnis on ruljas ning tema sisemisel küljel on kolm madalat ribi. 
Keemiline koostis.
Droogi keemilisse koostisse kuuluvad: eeterlik õli, flavonoidid, kumariinid ja tanniinid. Lõhnav kummeli õisikuid klassifitseeritakse seskviterpenoide sisaldavate droogide hulka. Droogis leidub 0,5% eeterlikke õlisid: farneseeni, cis- ja trans-en-in-bitsükloeetrit (oluliselt rohkem kui teekummelis; spasmolüütilise toimega), bisabolooli (vähem kui teekummelis). 
Erinevalt teekummelist ei sisalda lõhnav kummel põletikuvastast eeterlikku õli hamasuleeni. Toime seisukohalt on veidi vähem olulised droogis sisalduvad flavonoidid, tanniinid ja kumariinid. 
Droogi toimed.
Droogiks on taime õisikud. Neid korjatakse õitsemise alguses. Toimelt on droog silelihaste spasme lõõgastav (eriti seedekulglas) ning põletiku- ja kõhupuhitusevastane. Droogi seespidiselt tarvitades ilmneb spetsiifiline toime seedekulglale: see aitab spastilise kõhuvalu, kõrvetiste ja seedeelundkonna põletike korral. Välispidiselt kasutatakse ka naha- ja limaskesta põletike ning halvasti paranevate haavade korral. Rahvameditsiin kasutab droogi higierituse ja rinnapiima tekke soodustamiseks. Vastunäidustuseks ülitundlikkus.
Capitis deminutio maxima

Capitis deminutio maxima (õigusvõime suurim piiramine) tähendas Vana-Rooma õiguses inimese täielikku õigusvõime kaotust. Õigusvõime suurimal piiramisel jäi inimene ilma oma vabadusest. Vabadust on peetud läbi ajaloo inimese kõige kallimaks varaks ja sellest ilma jäämine on millegi väga suure ning olulise kaotamine. Nii oli see ka Roomas, kus "capitis deminutio maxima" puhul kaotas inimene kõik peale elu – ta jäi ilma vabadusest, perekonnast, senisest positsioonist suguvõsas ja ka oma varandusest.
Arvatakse, et "capitis deminutio maxima" oli eelastmeks surmanuhtlusele. Vanema õiguse ajal ei olnud võimalik vabale kodanikule surmanuhtlust kohaldada ja selleks, et inimest saaks kuriteo eest karistusena hukata, tuli ta eelnevalt orja seisusse viia.
Justinianuse "Institutsioonide" järgi oli "capitis deminutio maxima" võimalik järgmistel juhtudel.
Rooma kodanik võis, nagu teisedki, muutuda orjaks, näiteks kui ta oli süüdi mõistetud kuriteos või võetud vangi sõjas. Rooma kodanik, kes suri vangistuses, oli surma hetkel mitte Rooma kodanik, vaid ori. Corneliuse seaduse järgi loeti Rooma kodanik, kes suri vangistuses surnuks juba vangistamise hetkel (Dig. 28.1.12 ja Dig. 49.15.18). Kui Rooma kodanik naasis vangistusest, sai temast otsekohe uuesti Rooma kodanikuks ja tal taastusid kõik õigused, mis ta oli kaotanud õigusvõime piiramisega (Dig. 49.15.16). Ta muutus perekonnapeaks ("paterfamilias") oma lastele, omanikuks oma varale jne. Ühesõnaga, temast sai kõigi õigussuhete subjekt, mille vangistamine tema jaoks kustutas.
Dig. 49.15.16 Ulpianus 13 ad sab. "Retro creditur in civitate fuisse, qui ab hostibus advenit."
Dig. 49.15.16 Ulpianus 13 ad sab. Kui keegi naaseb vaenlase käest [vangistusest] peetakse teda tagasipöördunuks oma kodakondsuse [järgsetesse õigustesse].
Dig. 28.1.12 Iulianus 42 Dig. "Lege cornelia testamenta eorum, qui in hostium potestate decesserint, perinde confirmantur, ac si hi qui ea fecissent in hostium potestatem non pervenissent, et hereditas ex his eodem modo ad unumquemque pertinet."
Dig. 28.1.12 Iulianus 42 Dig. "Corneliuse seaduse järgi kinnitatakse nende testamentide kehtivust, kes surid vaenlase võimuses olles nii, nagu nad ei oleks vaenlase võimu alla läinud: ja nende pärand läheb üle neile, kellel on sellele õigus testamendi sätete alusel."
Dig. 49.15.18 Ulpianus 35 ad sab. "In omnibus partibus iuris is, qui reversus non est ab hostibus, quasi tunc decessisse videtur, cum captus est."
Dig. 49.15.18 Ulpianus 35 ad sab. Kõigi õigusnormide järgi peetakse seda, kes ei naase vaenlase juurest, vangistamise hetkest alates surnuks.
Põhja-Makedoonia denaar

Põhja-Makedoonia denaar (ISO-4217 kood MKD, makedoonia keeles Македонски денар) on Põhja-Makedoonia rahaühik. See jaguneb 100 deniks.
Põhja-Makedoonia denaari sümbol on ден.
Makedoonia kuulutas välja iseseisvuse 8. septembril 1991. Makedoonia Keskpank moodustati 26. aprillil 1992. Makedoonia denaar võeti kasutusele 26. aprillil 1992 kursiga 1 Makedoonia denaar = 1 Jugoslaavia dinaar. Mais 1993 vahetati vanad denaarid uute vastu kursiga 100:1.
Käibel on mündid väärtusega 50 deni, 1, 2, 5 ja 10 denaari ning pangatähed väärtusega 10, 20, 50, 100, 200, 500, 1000, 2000 ja 5000 denaari.
Denaari kurss 2. mail 2017 oli 1 euro = 61,448 MKD.
Evansville

Evansville on linn Indiana osariigis Ameerika Ühendriikides, Vanderburghi maakonna halduskeskus. Asub Ohio jõe ääres.
Linnas elas 2010. aasta rahvaloenduse järgi 117 429 inimest. See on Indiana suuruselt kolmas linn ning Lõuna-Indiana majandus- ja kultuurikeskus. 82% linna elanikest on rassiliselt kuuluvuselt valged. 1960. aastal oli linna elanike arv 141 543. Alates 1960. aastatest on elanike arv olnud languses.
Evansville'is asub nelja New Yorgi börsil noteeritud ettevõtte peakontor: Accuride, Berry Global, Springleaf ja Vectren.
Tiiu Kaarlõp

Tiiu Kaarlõp (esinejanimega räppar Tiiu, sündinud 21. septembril 1988) on Eesti räppmuusik.
Haridus.
Lõpetas 2007. aastal Rakvere eragümnaasiumi. Kooliajal õppis ka kahes Rakvere kunstikoolis. 10-aastaselt hakkas käima Vinni-Pajusti tallis ratsutamas.
Pereslavli rajoon

Pereslavli rajoon (vene keeles "Переславский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Jaroslavli oblastis, asudes oblasti lõunaosas. Rajooni keskus on Pereslavl-Zalesski linn (ei kuulu Pereslavli rajooni koosseisu).
Rajoon piirneb põhjas Uglitši ja Borissoglebski rajooniga, kirdes Rostovi rajooniga, idas ja lõunas Vladimiri oblastiga, edelas Moskva oblastiga ning läänes Tveri oblastiga.
Rajooni pindala on 3108 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 20 352. 2002. aastal oli elanikke 22 576 ja 1989. aastal 28 232.
Haldusjaotus.
Pereslavli rajoonis on 310 asustatud punkti, mis kuuluvad kolme külaasunduse koosseisu.
Lembit Türnpuu

Lembit Türnpuu (30. juuni 1934 – 5. mai 2017) oli eesti kasvatusteadlane.
1949. aastal lõpetas ta Suuremõisa kooli.
1957. aastal lõpetas ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi füüsikaõpetaja kutsega.
Aastatel 1968–1970 oli ta Tallinna 46. Keskkooli direktor. 1970. aastast oli ta Tallinna Haridusosakonna juhataja.
1980. aastal sai ta Leningradi Pedagoogikateaduste Akadeemias pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Распорядительная деятельность района как средство управления школами".
Hiljem töötas ta eri perioodidel Tallinna Pedagoogilise Instituudi õppeprorektori, Tallinna Pedagoogikaülikooli kasvatusteaduskonna dekaani, andragoogika õppetooli professori ja täiendõppekeskuse juhatajana. 1995. aastast oli emeriitprofessor.
Aastatel 1995–2000 oli ta Estonian Business Schooli professor-konsultant.
Adela Cortina

Adela Cortina Orts (sündinud 1947. aastal Valencias) on Hispaania filosoof, esimene naisõpetlane, kes on valitud Kuningliku Moraali- ja Poliitikateaduste Akadeemia liikmeks selle loomisest saadik 1857. aastal.
Ta töötab 1987. aastast Valencia Ülikoolis eetika- ja filosoofiaprofessorina. Ta on tuntud peamiselt eetikaalaste töödega.
Ta lõpetas 1968. aastal Valencia Ülikooli ja kaitses samas 1976. aastal doktorikraadi transtsendentaalfilosoofiat käsitleva väitekirjaga. Ta sai teadusgrandi töötamaks külalisteadurina Müncheni ülikoolis, hiljem on ta töötanud külalisprofessorina Louvaini Katoliiklikus Ülikoolis (Belgias), Notre Dame'i ülikooli Mendoza kolledžis (Indianas) ja Nanovici Euroopa-uuringute Instituudis (Indianas).
Tunnustus.
Ta on valitud ka Tšiili Sotsiaal-, Poliitika- ja Moraaliteaduste Akadeemia välisliikmeks
Muster

Muster (ladina keeles "mōnstrāre", näitama, märkima, juhendama) on muutumatu struktuur, mida on võimalik tuvastada selle korduval ilmnemisel. 
Sõna 'muster' (itaalia keeles "mostra", märk, väljanäitamine) hakati antud tähenduses kasutama itaalia keeles 15. sajandil.
Muster võib siduda sarnaseid objekte kõige erinevamal moel. 
Mustrite tuvastamise ja uurimisega tegeleb taksonoomia. Näiteks taimede morfoloogilised tunnused on aluseks bioloogilisele taksonoomiale.
Muster võib olla ka funktsioon, mis võimaldab tuvastada ja reprodutseerida kordusi laiemas kontekstis. Kordused võivad olla ruumilised (näiteks kangamuster) ja/või ajalised (näiteks teatud käitumine) või tüpoloogilised.
Mustrite ja kujundite märkamine aitab maailmas toimuvat kiiremini töödelda ja tõlgendada, kuid ühtlasi võib juhtuda, et mustreid, seoseid nähakse ka seal, kus seda pole. See võib väljenduda nägude nägemises juhuslikes objektides – seda nimetatakse pareidooliaks. Samuti võib ülevõimendunud mustrite nägemine väljenduda sotsiaalsete seoste ületõlgenduses, vandenõuteooriates, üleloomulikesse nähtustesse uskumises.
Hülgevõrk

Hülgevõrk on võrk, mida minevikus kasutati püünisena hülgepüügil. 
Hülgevõrk oli tuntud mitmel Läänemere maal, näiteks Soomes oli ta kasutusel alates keskajast. Eestis kasutati hülgevõrku saartel, eriti Kihnus. 
Kirjeldus.
Hülgevõrk oli jämedast lõngast kootud, suuresilmaline (silmad 30–50 cm), selle pikkus oli üle 20 meetri ja laius 6 m. Võrgul olid umbes 0,5 meetri pikkused puust ujukid ning kive ei kasutatud eesmärgil, et hüljes ennast paremini võrku mässiks. 
Püügiaeg.
Hülgepüük algas mihklipäeval ning kestis kuni mere jäätumiseni. Hülgevõrk pandi pimedal sügisööl hüljeste lebamiskivide lähedale vette. Mõnikord korraldati hülgevõrguga püüki ka talvisel ajal jääaugust. 
Kirjandus.
Ilmari Manninen. Die Sachkultur Estlands, I Band. Õpetatud Eesti Selts, Tartu, 1931, 79–80.
Hülgeoda

Hülgeoda oli hülgepüügil kasutatud riist, millega mahalastud hüljes tõmmati veest välja. 
Oda pikkus oli kuni 3,75 m ja selle tipus oli ühe kisuga raudteravik. 
Hülgeoda kasutati Soomes ja Eesti alal Ruhnus.
Eha Hiie

Eha Hiie (aastani 1963 Eha Hiiesalu; 17. juuli 1937 Tallinn – 3. mai 2017) oli eesti kasvatusteadlane. 
Lõpetas aastal 1958 Moskva Pedagoogilise Instituudi algõpetuse pedagoogika ja psühholoogia eriala kiitusega.
Töötas Tallinna 21. Keskkoolis algklasside õpetajana. Aastatel 1965–1969 oli ta Pedagoogika Teadusliku Uurimise Instituudis algõpetuse sektori juhataja.
1967. aastal kaitses ta pedagoogikateaduste kandidaadi kraadi. 
1969. aastast oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi algõpetuse pedagoogika ja psühholoogia kateedri juhataja, aastatel 1976–1993 pedagoogikateaduskonna dekaan. 1990. aastast algõpetuse didaktika professor, 1997. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli (2005. aastast Tallinna Ülikooli) emeriitprofessor.
Ta on koostanud algklasside õpikuid ja metoodilisi materjale õpetajatele.
Eha Hiie on maetud Kullamaa kalmistule.
Kuldīga tellissild

Kuldīga tellissild (läti keeles:"Kuldīgas ķieģeļu tilts") on Venta jõge ületav vana telliskivist kaarsild Läti läänepoolseima piirkonna Kuramaa endises pealinnas Kuldīgas. See 18. sajandi tööstusrevolutsiooni aegadest pärit 164 meetri pikkune tellissild on üks Euroopa pikimaid ja teisel kohal vanadest tellissildadest Lätis. Koos 200 meetrit allavoolu asuva Euroopa kõige laiema joaga (läti keeles: "Ventas rumba") ajalooline kivisild on Kuldīga linna maamärgiks ja sümboliks.
Alates 1998. aastast tellissild on riiklik arhitektuurimälestis. Kuldīga vanalinn ja üle Venta jõe kulgev punastest tellistest kaarsild pretendeerisid kohale UNESCO kultuuripärandite nimekirjas.
2007. aastal pälvis Venta ürgorus asuv Kuldīga linn nimetuse “Euroopa turismi tippkoht 2007”. Ajalooline Kuldīga vanalinn sai Euroopa kultuuripärandi märgise 2008. aastal ja kanti UNESCO kultuuripärandi nimekirja 2011. aastal.
Kirjeldus.
Seitsme võlviga maanteetranspordi jaoks mõeldud kivisilla rajamine üle Venta jõe algas 1873. aastal ja sild avati liiklusele novembris 1874. Sild ehitati vastavalt 19. sajandi tsaariaegsetele teede- ja liiklusstandarditele ning oli kõige pikem seda tüüpi sild. See oli üks tolleaegseid märkimisväärseid saavutusi sillaehituses, sest selle laiusest piisas kahes vastassuunas sõitva tõlla liikumiseks. Silla kuus ornamentikaga kaunistatud malmist valatud lambiposti kalakujulisel jalusel ja kivist tugiehitus andsid mitte ainult Läti uhkeima, vaid moodsaima väljanägemise kogu Euroopas.
Esimese maailmasõja ajal 1915. aastal lasti kaks silla võlvi õhku, need taastati 1926. aastal Läti Ülikooli professori Paul Pāvulāne projekti kohaselt. 1958. aastal silla munakivisillutisega tee sai asfaltkatte. Vanas stiilis lambipostid taastati aastal 2005. Järjekordne põhjalik restaureerimine algas 2007. aasta augustis ja sild avati 28. augustil 2008.
Sillal toimusid Varis Brasla 1985. aastal valminud täispika telemängufilmi "Emīla nedarbi" ("Emili vembud") võtted ning üle ajaloolise tellissilla korraldati 2014. aastal ülimalt omapärane jooksuvõistlus. Sel aastal jooksis üle selle enam kui 100 alasti meest, kellele sekundeerisid ka mõned alasti naised.
Hundivõrk

Hundivõrk oli võrk, mida minevikus kasutati huntide püüdmiseks ajujahil. Hundivõrku sattunud hunt tapeti enamasti hundiorkidega.
Eestis kasutati hundivõrku Rootsi eeskujul alates 17. sajandi lõpupoolest. 18. sajandil nende kasutamine lõppes.
Kvoorum

Kvoorum on koosolekul osalejate arv, mis on vajalik selleks, et koosolek oleks otsustusvõimeline.
Harilik kassinaeris

Kassinaeris ("Malva neglecta") on kassinaeriliste perekonda kuuluv taimeliik. 
Perekonda kuulub 25–30 liiki ühe-, kahe- ja mitmeaastaseid rohttaimi. Perekonna levila on Aafrika, Aasia ja Euroopa paras- ja lähistroopiline ning troopikavööde.
Kirjeldus.
Harilik kassinaeris on üheaastane taim, mille kõrgus on 10–40 cm. Taim on kohati kaetud karvakestega. Välistupp peaaegu päristupe pikkune.
Vars: tõusev või lamav, vahel punakas, karedakarvane, alusel sageli puitunud.
Lehed: 4–7 cm suurused, ümarad, lamedalt hõlmised, pikarootsulised ja täkilised, karvakestega altpoolt. Abilehed on munakujulised.
Õied: kroonlehed 1–1,5 cm pikad, tupest 1,5 korda pikemad, tipud pügaldunud, karvaturoosad või valged. Need arenevad lehekaenlas 3–4 kaupa. Tolmukatetorud on paljad. 
Vili: 6–7 mm läbimõõduga kettakujuline karbike. Viljad koosnevad 11–15 karpiidist. 
Levila ja elupaigad.
Harilik kassinaeris on levinud Euraasias lähistroopika- ja paraskliimas ning eelistab lämmastikurikast mulda. Põhja-Ameerikas leidub invasiivseid liike. Taim kasvab prahipaikades, teeservadel ja aedades.
Keemiline koostis.
Kogu taim sisaldab lima- ja parkaineid. Lehed sisaldavad askorbiinhapet, tokoferooli ja karoteeni. Seemnete sees leidub triglütseriide (kuni 17,7%).
Kasutamine.
Kõik osad on põletikuvastase, uriinieritust suurendava, röga lahtistava ja pehmendava toimega.
Rahvameditsiinis kasutatakse kopsukatarri ja maohaiguste korral. 
Ravimi valmistamisel kasutatakse lehti või maapealset osa, mis varutakse taime õitsemise ajal. Välispidiselt kasutatakse seda nahahaiguste, angiini ja hemorroidide korral.
Tantsutehnika

Tantsutehnika on kõikide tantsude esitamise põhialus. 
Tantsutehnikat õpitakse tantsukoolides, tantsustuudiotes ja tantsuringides. Tantsutehnika tundides keskendutakse tantsija keha ettevalmistamisele keerulisemateks tantsuelementideks. Iga tantsustiil läheneb kehale erinevalt. Mõned tantsutehnikad võtavad tugevaks aluseks inimese anatoomia (näiteks ballett, peotants jne), teised aga inimese vaimu või psüühika, kus emotsioon annab liigutusele tähenduse (näiteks Limoni tehnika, "contemporary dance" jne). Tähelepanu pööratakse õigele kehajoondumisele, tasakaalule, jõule, vastupidavusele, painduvusele jne. Lisaks õpitakse hüppeid, pöördeid ja teisi tantsutehnilisi elemente ning lihvitakse nende sooritamist. Tantsutehnika arendab üleüldist kehalist intelligentsust ja on kehale väga oluline, ennetamaks vigastuste teket. 
Enamasti on tantsutehnikad seotud lavatantsudega, sinna alla kuuluvad klassikaline ballett, karaktertantsud, estraaditantsud, rahvatantsud, vabatantsud, plastilised tantsud jne. Lavatantsudes kasutatakse tihti palju keerulisi elemente, mis tähendab, et tantsutehnika on väga olulisel kohal. Tantsutehnika abil õpib tantsija oma keha paremini tundma ja valitsema ning arendab oma füüsilist ja tehnilist võimekust. 
Tehnika poolest erinevaid tantsustiile.
Tantsutehnikat on võimalik õppida tantsukoolides, tantsustuudiotes ja tantsuringides sõltuvalt tantsustiilist. Tänapäeval on võimalik tantsutehnilisi elemente õppida ka omal käel, õppevideote abil, mis on kättesaadavad internetis.
Tantsutehnika tunnid algavad klassikalises mõttes kehasoojendusega, mis hõlmab üldfüüsilisi jõu-, venitus- ja vastupidavusharjutusi, mille tagajärjel saavad lihased soojaks ja pulss kiireneb. Seejärel algab tantsutehnika õppimise osa, kus tantsijad õpivad tunnetama oma keha ning selle valitsemist ja kasutamist ruumis. Tund lõpetatakse olenevalt tantsutehnikast ja tantsustiilist, kuid põhieesmärk on tuua pulss tagasi alla, venitada treenitud lihasgruppe ja anda kehale rahu taastumiseks.
Juri Trifonov

Juri Trifonov (vene keeles Юрий Валентинович Трифонов; 28. august 1925 Moskva – 28. märts 1981 Moskva) oli vene nõukogude kirjanik.
Ta sündis aastal 1925 Moskvas. Tema isa Valentin Trifonov (1888–1938) oli revolutsionäär ja NSV Liidu Ülemkohtu Sõjakolleegiumi esimees; ema Jevgenia Lurje (1904–1975) oli zootehnik, hiljem insener-ökonomist; ta tegutses ka lastekirjanikuna (pseudonüümi E. Tajurina all). Aastatel 1937–1938 vanemad represseeriti, Juri koos õega jäi vanaema Tatjana Lurje kasvatada.
2G

Teise põlvkonna mobiilsidevõrgu standard (2G) on digitaalsidel põhinev mobiilside tehnoloogia, mis on peamiselt disainitud häälkõnede ja aeglase andmevahetuse jaoks.
Eestis avas esimese GSM-võrgu EMT (AS Eesti Mobiiltelefon) 1998. aastal.
Teisele põlvkonnale eelnes esimene generatsioon (1G). Uuendus võrreldes esimese põlvkonnaga oli krüpteerimine ja andmeside, näiteks SMS ehk kiirsõnumid. 
Kuigi tänapäeval on kasutusel uuema põlvkonna mobiilside, leidub ka kohti maakeral, kus on ikkagi kasutusel teise põlvkonna tehnoloogia. Tänaseni on GSM Eestis ja mujal Euroopas kasutusel paljudele nuputelefonidele ja üldiselt varuvariandina tänu oma töökindlusele ja levile.
Eelised.
Kuigi teise põlvkonna raadiotornide vahel olid võrreldes esimese omaga kasutusel digitaalsignaalid, andis selle kasutamine ka telefoni ja raadiotorni vahelistel ühendustel parema kõne kvaliteedi. Digitaalsete kõnede puhul esines staatilisi ja soovimatuid taustahelisid palju harvem. 
Digitaalside võimaldas ka krüpteerimise (mis lubas ainult ettenähtud saajal sõnumit vastu võtta ja lugeda), sõnumside nt SMS või MMS (nii pilt- kui ka tekstsõnumid) ja mobiilandmeside (GPRS ja EDGE). Seda kõike oli võimalik teha väga väikse aku kasutusega. Suurenes ka süsteemide läbilaskevõime, kuna digitaalsignaali on võimalik kompressida, efektiivsemalt multipleksida ja see vähendas koormust, kuna digitaalsignaaliga süsteemid olid disainitud edastama nõrgemaid raadiosignaale.
Puudused.
Kuna kasutusel oli mittetagasipööratav ehk kadudega kompressioon, siis halvendas see heli kvaliteeti. 
Vastavalt kasutusel olevale sagedusele, mida kõrgemal kasutada, oli teise põlvkonna puuduseks see, et kui signaal ei olnud piisavalt tugev, siis ei saanud seda edastada. 
Lisaks katkes digitaalside kohe levialast väljumisel, samas kui analoogside läheb üle sujuvalt. 
Standardid.
Sellel põlvkonnal on olemas mitmed standardid, mis jagunevad multipleksimise tüübi alusel: 
Innovatsioon.
General Packet Radio Service ehk GPRS (n-ö 2,5G) – kui siiani kasutati ühenduse hoidmiseks kasutajaga ühte stabiilset ühendust, võimaldas see tehnoloogia jagada ühte ühendust mitme kasutaja vahel. See saavutati tänu sellele, et ühendus ise muudeti väikesteks pakkideks.
EDGE (n-ö 2,75G) – GPRS-süsteemi põhjal väljaarendatud võrk, kus ühe ühebitise pakikese asemel hakati saatma kolmebitiseid pakikesi, suurendades läbilaskekiirust raadiotorni ja kasutaja vahel. 
Teoreetiline maksimaalne andmevahetuse kiirus on GPRS-i kasutamise korral 50 kbit/s ja EDGE-i kasutamise korral 1 Mbit/s. Aga tegelikult oli GPRS-i kiirus 40 kbit/s ja EDGE-i oma 500 kbit/s.
Menisk (anatoomia)

Menisk ehk liigesevõruketas (kr "meniskos" – poolkuu) on kõhreline struktuur sääre ja reieluu vahel, mis aitab vähendada koormust liigese pindadele. Ladinakeelne nimetus "lateral meniscus".
Kirjeldus.
Meniskeid on mõlemal jalal kaks: üks asetseb välisküljel ja seda nimetatakse lateraalseks meniskiks, ning teine, mediaalne menisk, asetseb põlve siseküljel. Mõlemad meniskid on poolkuukujulised. Meniski verevarustus on suurem väliskülgedel, mida rohkem liikuda põlve keskosasse, seda väiksem on verevarustus. Menisk meenutab ristlõikes kiilu, mille välimine serv on paksenenud ning sisemine serv on õhuke. Meniski ülemine pind on nõgus ja alumine lame. Keskmine menisk on suurema kõverusraadiusega ja poolkuujas. Külgmine menisk läheneb kujult ringile ja on laiem. Meniskid parandavad liigesepindade kongruentsust, aitavad moodustada liigeseauku, laiendada raskuse ülekandepinda reieluult sääreluule, puhverdada tõukeid ja põrutusi.
Meniskivigastus.
Meniskivigastuse sümptomid võivad olla:
Ravi.
Meniskivigastuse konservatiiivne ravi hõlmab füsioteraapiat: manuaalteraapiat, harjutusi lihaste sümmeetria ja jõu parandamiseks ning valu vähendavaid tehnikaid. Vajadusel kasutatakse ka ortoose – mis võimaldavad paremat liigestunnetust ning stabiilsust, erinevaid füüsikalisi ravimeetodeid: magnetravi, ultraheli ravi ja elektriravi. Viimasele ravile ja mõjule teaduslikud allikad tõendust ei ole leidnud. Umbes 30% patsientidest ei leia piisavat leevendust füsioteraapiast ning otsustavad operatiivse ravi kasuks.
Meniski ravi füsioteraapiaga või jagada kolme faasi.
Esimese faasi eesmärk on valu ja turse vähendamine, liigese liikuvuse säilitamine ja liigse koormuse vältimine. Meetodideks on: 
Teise faasi eesmärgid on taastada põlveliigese liikuvus, parandada lihasjõudu, eriti reielihastes ja tugevdada stabiliseerivaid lihaseid. Meetodid on:
Kolmanda faasi eesmärgid on saavutada maksimaalne lihasjõud ja vastupidavus, liigese funktsiooni täielik taastamine ja sportlikku tegevust toetav taastusravi. Meetodid on:
Ora oja

Ora oja (ka Rängle peakraav ja Oraoja) on peakraav Sakala kõrgustiku keskosas, Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Kraavi pikkus on 3,6 km, valgla suurus 4,4 km², langus 9 m ja lang 2,5 m/km. Kraav kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Kraav saab alguse 105 m kõrguselt Mäeküla külas ja suubub 96 m kõrgusel Mäeküla järve.
Bolšoje Selo rajoon

Bolšoje Selo rajoon (vene keeles "Большесельский район") on 2. järgu haldusüksus (munitsipaalrajoon) Venemaal Jaroslavli oblastis, asudes oblasti keskosas. Rajooni keskus on Bolšoje Selo küla.
Rajoon piirneb põhjas Rõbinski rajooniga, idas Tutajevi rajooniga, kagus Jaroslavli rajooniga, lõunas Borissoglebski rajooniga ning läänes Uglitši ja Mõškini rajooniga.
Rajooni pindala on 1353 km². Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 9906. 2002. aastal oli elanikke 10 703 ja 1989. aastal 13 053 .
Haldusjaotus.
Bolšoje Selo rajoonis on 318 asustatud punkti, mis kuuluvad kolme külaasunduse koosseisu.
Fakopp

Fakopp Bt (Fakopp Enterprise Bt) on Ungari firma, mis toodab mittepurustava puidudiagnostika mõõteseadmeid. Firma põhineb 1994—2005 tegutsenud ettevõttel, mis seadmete arendamist alustas. Nimetust Fakopp kasutatakse ka mittepurustaval meetodil testimise kohta. 
Microsecond Timer.
Fakopp Microsecond Timer võimaldab hinnata puidu struktuuri ja peidetud defekte.
UltraSonic Timer.
Vineeri ja väikeste puitobjektide testimiseks (haamrit kasutamata).
DynaRoot.
Juurestiku testimiseks.
Elsa Värte

Elsa Värte (10. märts 1930 – 20. juuni 2011) oli eesti õpetaja ja koolijuht.
Aastatel 1959–1981 oli ta Tallinna 4. Keskkooli direktor. Ta on ka õpetanud näiteks vene keelt ja ajalugu.
Vapper Sirk

Vapper Sirk (23. veebruar 1930 – 3. mai 2011) oli eesti õpetaja.
Töötas Tallinna Merekooli, hiljem Tallinna Merekolledži õpetaja ja metoodikuna.
Ta on kirjutanud õpiku "Insenerigraafika I. Joonestustehnika, tasapinnalised konstruktsioonid ja kujutav geomeetria" ( Eesti Merehariduskeskus, 1992).
Ta on maetud Rahumäe kalmistule.
Gaussi seadus elektrivälja jaoks

Gaussi seadus elektrivälja jaoks ehk Gaussi teoreem on C. F. Gaussi poolt 1835. aastal formuleeritud seadus, mis kirjeldab elektrilaengute välja jõujoonte läbiminekut ümbritsevast kinnisest pinnast: elektrivoog läbi kinnise pinna võrdub selle pinna poolt piiratud elektrilaengute algebralise summaga.
Gaussi seadus integraalkujul
formula_1
kus formula_2 on elektrivoog (elektrinihke voog) läbi kinnise pinna "A", mis ümbritseb kogulaengut "Q", ja formula_3 on elektrivoo tihedus.
Sama seadust väljendatakse ka elektrivälja tugevuse vektorvälja formula_4 voona läbi pinna "A":
formula_5
kus formula_6 on elektriline konstant.
Gaussi seaduse valemid diferentsiaalkujul on artiklis Maxwelli võrrandid.
Theodore Caplow

Theodore Caplow (sündinud 1969. aastal New Yorgis) on USA ettevõtja, keskkonnainsener, leiutaja ja säästva põllumajanduse edendajaid. 
Tema projekteeritud on Science Barge'i ('teaduspargase') ujuvteaduspargid New Yorgi osariigis Yonkersis (2006) ja Miamis Miami Science Barge'is (2012). Ta patenteeris 2009. aastal koos Zakery Ward Adamsiga hüdropoonika meetodit rakendava vertikaalselt integreeritud kasvuhoone.
Haridustee.
Ta lõpetas 1992. aastal Harvardi Ülikooli bakalaureusekraadiga sotsioloogias ("cum laude") ja sai 1998. aastal Princetoni Ülikoolist magistrikraadi masinaehituses. 2004. aastal kaitses taColumbia Ülikoolis New Yorgis doktorikraadi keskkonnatehnoloogias.
Isiklikku.
Tema isa Theodore Caplow oli Virginia Ülikooli sotsioloogia emeriitprofessor.
Luana DeVol

Luana DeVol (sündinud 30. novembril 1943 aastal California osariigis San Mateos) on Ameerika Ühendriikide sopran, tunnustatud vokaalpedagoog, Las Vegase Ooperi Nõukogu asepresident ja Klaudia Taevi Konkursi žürii esimees aastal 2017.
Luana DeVol on esitanud kõiki tähtsamaid dramaatilise soprani rolle maailma olulisematel ooperilavadel sealhulgas La Scalas ja METis. Ta on esinenud koos selliste maailma nimekaimate artistidega nagu Luciano Pavarotti ja Lorin Maazel. 
Metropolitan Opera debüüdi tegi ta Ortrudi rollis aprillis 2007 Wagneri ooperis "Lohengrin". Saksa ajakiri Opernwelt on ta pärjanud aasta lauljaks lausa kahel korral: aastatel 1997 ja 2000.
Luana DeVol külastas Eestit aastal 2017, kui ta oli Klaudia Taevi nimelise ooperilauljate konkursi žürii esimees ja andis meistriklassi Pärnu Rahvusvahelise Ooperimuusika Festivali PromFest raames.
Tünn

Tünn on kumerate külgede ja kahe põhjaga laudnõu, millel üks põhi on eemaldatav. 
Eesti alal tulid tünnid kasutusele tõenäoliselt 13. sajandil. Tünnides hoiti ja nendega veeti näiteks soolakala, soola, vilja.
Tünni kasutati ka mõõdunõuna (tünder).
Põhiheli (meetrum)

Põhiheli (saksa keeles "Hauptnote") on muusikas meetrilisse struktuuri kuuluv heli. 
Põhihelide välised kaunistavad helid moodustavad ornamendi.
Ornament (muusika)

Ornament on muusikas meetrilise struktuuri väliste helide kogum, mis ei ole meloodia või harmoonia edasikandmiseks esmavajalikud, kuid mille eesmärk on dekoratiivse detailsuse lisamine ja esitaja väljendusvabaduse suurendamine.
Ornament võib olla esituse käigus improviseeritud või teose noodikirja sisse kirjutatud.
Ornamente on mitut liiki, näiteks triller, mordent, grupeto, glissando.
Theodore Caplow (sotsioloog)

Theodore Caplow (1920 New York – 4. juuli 2015 Charlottesville, Virginia) oli USA sotsioloog.
Elukäik.
Ta lõpetas 1939. aastal Chicago Ülikooli bakalaureusekraadiga sotsioloogias ja majandusteaduses. 1946. aastal kaitses ta Minnesota Ülikoolis doktoriväitekirja sotsioloogias ja majandusteaduses.
Ta võttis osa Teisest maailmasõjast, sõdis Uus-Guineal ja Filipiinidel. 1945. aastal (varsti pärast tuumapommi plahvatamist) viibis Hiroshimas. 
Ta töötas sotsioloogiaprofessorina aastatel 1954–1960 Minnesota Ülikoolis, 1961–1970 Columbia ülikoolis ja 1973–2005 Virginia Ülikooli sotsioloogiaosakonnas ("Commonwealth Professor"). Ta emeriteerus 2005. aastal. Ta on töötanud külalisprofessorina Bordeaux' (1950), Aix-en-Provence'i (1951), Utrechti (1954–1955), Stanfordi (1956–1957), Puerto Rico (1959),Bogotá (1961), Pariisi (1968–1969) ja Oslo Ülikoolis (1986) ning Sciences Pos (1983).
2010. aastal kirjutas ta oma viimase raamatu – "Armageddon Postponed: A Different View of Nuclear Weapons", mis algab meenutusega sellest sündmusest.
Isiklikku.
Tema meelisala oli purjetamine, ta on purjetanud üle Atlandi ookeani (1974. aastal koos sõpradega ja 1992. aastal perega) ning Vahemere piirkonnas. 1987. aastal ületas ta Atlandi ookeani koos sõbraga ühemootorisel lennukil. Tema hobide hulka kuulusid ka tennis ja golf ning klaveri- ja flöödimäng..
Tema poeg Theodore Caplow on keskkonnainsener ja leiutaja.
Jana Burčeska

Jana Burčeska (makedoonia keeles "Јана Бурческа"; sündinud 6. juulil 1993 Skopjes) on Põhja-Makedoonia laulja.
Ta saavutas tuntuse Briti telesaate "Pop Idol" Makedoonia versiooni "Macedonian Idol" esimesel hooajal 2010–2011, kui sai seal viienda koha.
Ta esindas Makedooniat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Dance Alone". Poolfinaalist ta edasi ei pääsenud.
Isiklikku.
11. mail 2017 teatati, et ta on rase. Samal õhtul tegi kohe pärast Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaali tema kallim Aleksander talle televisiooni otseeetris abieluettepaneku.
Artsvik

Artsvik Haruthjunjan (armeenia keeles Արծվիկ Հարությունյան; sündinud 21. oktoobril 1984 Kapanis) on Armeenia laulja ja laulukirjutaja.
Ta sündis Kapanis Armeenias. Kui ta oli 5-aastane, asus perekond ümber Moskvasse. Ta lõpetas Moskvas matemaatika kallakuga keskkooli ja asus õppima Moskva Riiklikku Pedagoogikaülikooli psühholoog-logopeediks. Aastal 2016 pöördus ta tagasi Armeeniasse.
Ta esindas Armeeniat 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Fly with Me". Laul saavutas 79 punktiga 18. koha.
Jonathan C. Howard

Jonathan Charles Howard (sündinud 24. juunil 1943) on Briti immunoloog ja geneetik, kes 1994. aastast töötab välismaal. 
Ta on 2011. aastast Kölni Ülikooli emeriitprofessor ja 2012. aastast Lissaboni külje all asuva Gulbenkiani Teadusinstituudi direktor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on immunoloogia, geneetika, rakubioloogia ja viroloogia. 
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1964. aastal Oxfordi Ülikooli bakalaureusekraadiga zooloogias ja kaitses 1969. aastal Oxfordis doktorikraadi immunoloogias väitekirjaga "Cellular Aspects of Antibody Formation".
Ta töötas aastatel 1971–1977 Pennsylvania Ülikoolis järeldoktorina, abiprofessorina ja kaasprofessorina. Seejärel naasis ta kodumaale ja töötas South Cambridgeshire'is asuvas Babrahami Instituudis; aastatel 1986–1994 juhtis seal immunoloogia osakonda. Alates 1994. aastast töötab ta välismaal: aastatel 1994–2011 oli ta Kölni Ülikooli geneetika instituudis rakugeneetika professor (emeriteerus 2011) ja 2012. aastast töötab ta Portugalis Oeirases (Lissaboni ringkonnas) asuvas Gulbenkiani Teadusinstituudi direktorina.
Diana Hacıyeva

Diana Hacıyeva (esinejanimega Dihaj; sündinud 13. juunil 1989 Mariupolis) on Aserbaidžaani laulja ja laulukirjutaja.
Ta on sündinud Ukrainas Mariupolis, kuid suurema osa elust elanud Aserbaidžaanis. Ta on lõpetanud Bakuu Muusikaakadeemia koorijuhtimise erialal.
Ta esindas Aserbaidžaani 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Skeletons" ("Luukered"). Laul saavutas 120 punktiga 14. koha.
David P. Clark

David P. Clark (sündinud 1952. aastal Croydonis) on Briti päritolu USA geneetik, ülikooliprofessor ja õpikute autor. 
Ta on Southern Illinois University mikrobioloogia osakonna emeriitprofessor. Tema peamised uurimisvaldkonnad on geneetika, biokeemia, molekulaarbioloogia ja mikrobioloogia. Ta on uurinud bakterite geneetikat ja fermentatsiooni.
Ta on raamatu "Germs, Genes, &amp; Civilization: How Epidemics Shaped Who We Are Today" autor (2010).
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1973. aastal Cambridge'i Ülikooli bakalaureusekraadiga. 1977. aastal sai ta Bristoli Ülikoolist doktorikraadi (väitekiri käsitles antibiootikumiresistentsust). Edasi suundus ta Ameerika Ühendriikidesse, kus töötas esialgu järeldoktorina Yale'i Ülikoolis. 1981. aastast töötab ta Southern Illinois Universitys. Praegu on ta samas mikrobioloogia osakonna emeriitprofessor.
Elektromagnetväli

Elektromagnetväli on füüsikaline väli, mille tekitavad liikuvad elektrilaengud ja mis mõjutab elektrilaenguid, avaldades neile jõudu. Elektromagnetväli koosneb elektriväljast ja magnetväljast, mis moodustavad ühtse tervikliku välja. Liikumatud laengud tekitavad ainult staatilise elektrivälja, muutumatud elektrivoolud ainult staatilise magnetvälja. Kiirendusega liikuvad, eelkõige võnkuvad elektrilaengud tekitavad muutuva elektromagnetvälja, mis levib elektromagnetlainena, kusjuures elektri- ja magnetväli teineteist vastastikku tekitades koos edasi kanduvad. 
Elektromagnetlainet iseloomustab võnkesagedus formula_1. Olenemata sagedusest levib laine vaakumis alati sama faasikiirusega formula_2, mida nimetatakse valguse kiirusiks. Elektromagnetlaine lainepikkus formula_3 on seotud sagedusega formula_1 valguse kiiruse formula_5 kaudu:
formula_6
Elektromagnetväli on energia ja impulsi kandja. Elektromagnetvälja energia olemasolu väljendub eelkõige elektriliselt laetud kehade või vooluga juhtide vahelistes jõududes. Kui laenguga kehad või voolujuhid liiguvad, siis muundub nende liikumise mehaaniline energia elektromagnetvälja energiaks või vastupidi. 
Vastavalt elektromagnetilise induktsiooni seadusele toovad magnetvälja ajalised muutused kaasa elektrilise pöörisvälja. Seevastu elektrivälja ajalised muutused (nihkevoolud) põhjustavad magnetvälja. Ajaliselt muutuvate väljade puhul ei ole enam võimalik väljade eraldi kirjeldamine elektrostaatika ja magnetostaatika seadusi kasutades, vaid neid tuleb käsitleda üheskoos elektromagnetväljana. Selle välja kohta kehtivad keerukamad elektrodünaamika seadused, mida kirjeldavad Maxwelli võrrandid.
Elektrilaenguist kiirgunud ning nendest eraldunud elektromagnetlaine energia võib koos selle lainega määramatult kaua vabas olekus liikuda. Maxwell suutis oma võrranditest järeldada, et ruumipiirkondades, kus ei esine laenguid ega voolusid, tuleb elektromagnetvälja komponente kirjeldada lainevõrrandiga. 
Elektromagnetvälja toimet laetud kehadele kirjeldatakse klassikalises lähenduses Lorentzi jõu abil. Elektromagnetvälja kvantomadused ja nende vastastikmõjud laetud osakestega on kvantelektrodünaamika teema.
Aineline kultuuripärand

Aineline kultuuripärand ehk materiaalne kultuuripärand on kultuuripärand, mille moodustavad materiaalsed ja füüsilised objektid. Ainelisele kultuuripärandile vastandub vaimne kultuuripärand.
Eristatakse ainelist liikuvat kultuuripärandit (inglise "material movable cultural heritage") ja ainelist liikumatut kultuuripärandit (inglise "material immovable cultural heritage").
Bolšije Tomiki

Bolšije Tomiki ehk Tammikko (vene "Большие Томики", "Тамикова", "Таммиковo") on küla Venemaal Leningradi oblasti Lomonossovi rajooni Annino vallas. Ajalooliselt kuulus küla Kesk-Ingerimaale Hietamäki kihelkonda ning oli asustatud ingerisoomlaste poolt. 2010. aastal elas külas 99 inimest.
1817. aastal oli külas (nimetatud kui "Тамикова") 5 talu.
1831. aastal oli külas (nimetatud kui "Тамикова") 8 talu. 
1838. aastal elas külas (ekslikult nimetatud kui "Тамиковой") 39 inimest, kellest 21 olid mehed ja 18 naised.
1848. aastal elas külas (nimetatud kui "Tammikko") 50 ingerisoomlast äyrämöist, kellest 24 olid mehed ja 26 naised. Haldusjaotuslikult kuulus küla Peterburi kubermangu Oranienbaumi maakonda.
1856. aastal oli külas (nimetatud kui "Таммикова") 4 talu 12 meeshingega.
1860. aastal oli külas (nimetatud kui "Таммикова") 8 talu. 
1880–1890. aastail oli külas (nimetatud kui "Таммиковo") 8 talu. 
1913. aastal oli külas (nimetatud kui "Таммиковo") 3 talu. 
Alates 1917. aastast kuulus küla Šundorovo külanõukokku.
1924. aasta soomekeelsel Peterburi lähiümbruse kaardil on küla nimetatud kui "Tammikko". 
1941. aastal oli külas (nimetatud kui "Таммиковo") 13 majapidamist.
Teise maailmasõja ajal perioodil 01.08.1941–31.12.1943 oli küla okupeeritud Saksa vägede poolt.
Isabella Lövin

Isabella Signe Maria Lövin (sündinud 3. veebruaril 1963 Helsingborgis) on Rootsi poliitik, ta kuulub Rohelise Partei ridadesse. Ta on olnud Rootsi rahvusvahelise arengukoostöö minister (2014–2021) ja ka keskkonnaminister (2019–2021).
Ta on õppinud Stockholmi Ülikoolis filmikunsti, sotsioloogiat, politoloogiat ja itaalia keelt. Lisaks õppis ta veel Dramatiska Institutetis.
Ta on töötanud ajakirjanikuna ajakirjades Damernas Värld, Veckorevyn, Elle ja Vi Föräldrar. Lisaks kirjutas ta keskkonnateemalisi artikleid Expresseni pühapäevalisale Gröna Söndag ('roheline pühapäev'). Aastatel 1994–1997 töötas ta reporteri ja produtsendina Rootsi Raadios, toimetades selliseid saateid nagu "Slussen" ja "Tendens". 
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta Euroopa Parlamendi liikmeks (Rohelise Partei nimekirjas); samuti valiti ta 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Euroopa Parlamendi liikmeks. 3. oktoobril 2014 sai tast Rootsi rahvusvahelise arengukoostöö minister (Stefan Löfveni valitsuses). 25. mail 2016 sai tast veel Rootsi asepeaminister. Lisaks sai tast 9. mail 2016 Rohelise Partei eestkõneleja.
Ta oli 3. oktoobrist 2014 Rootsi rahvusvahelise arengukoostöö minister ja keskkonnaminister (2019–2021), lisaks oli ta 25. maist 2016 kuni 2021. aastani Rootsi asepeaminister.
Isiklikku.
Tema isa oli kunstnik Björn Lövin (1937–2009), kunstnik on ka ta õde Agneta Segerfelt.
Husqvarna Motorcycles

Husqvarna Motorcycles GmbH on ettevõte, mis töötab välja, toodab ja müüb Husqvarna kaubamärki kandvaid motokrossi, enduuro, "supermoto" ja tänavasõidu tüüpi mootorrattaid. 2018. aasta seisuga kuulus Husqvarna Motorcycles Austria ettevõttele KTM.
Husqvarna mootorrataste tootmise alguseks loetakse juba 1903. aastat, ehkki sel ajal toodeti küll veel motoriseeritud jalgrattaid. Mootorrattad ei olnud Husqvarnal kaugeltki mitte esimene tootmisvaldkond, näiteks alustas ettevõte 1689. aastal tööd relvade tootmisega. 1872. aastal hakati tootma kõrge kvaliteediga õmblusmasinaid ja köögiseadmeid, näiteks hakklihamasinad. 1896. aastal ilmusid tootmisse ka Husqvarna jalgrattad ning sellest juba paar aastat hiljem toodetigi esimene mootoriga jalgratas.
Kui Husqvarna esimese mootorratta valmimisest oli möödunud 30 aastat, siis 1933. aastal tänavasõidu hooajal olid need mootorrattad juba regulaarselt võimelised võistlema poodiumikohtade eest.
Sõjajärgses Euroopas tekkis uus mootorrattasõidu liik, mis ristiti motokrossiks. Juba 1953. aastaks oli hakatud korraldama mootorratastele mõeldud maastikuvõidusõite üle kogu Euroopa. Krossimootorrattad olid ühesilindrilised ja kerged mootorrattad. Motokrossiks kasutati sageli Husqvarna tänavasõidumootorrattaid, sest neid oli üsna kerge ümber teha. Juba 1959. aastal tuli Rolf Tibblin Husqvarnaga maailmameistriks motokrossis.
1960. ja 1970. aastatel muutus mootorrataste maastikusõit kogu maailmas väga populaarseks. Sel perioodil tuldi just Husqvarna mootorratastega 14 korda maailmameistriks motokrossis, 24 korda Euroopa meistriks enduuros ja võideti 11 korda Baja 1000 sari.
1970. aastate lõpus oli mootorrattatööstusest saamas üha laienev tootmisharu. Husqvarna tootmise ostis ära Rootsi ettevõte Electrolux, aga 1987. aastal müüdi tootmine omakorda Itaalias tegutsevale ettevõttele MV Agusta Motor, kes tootis ühtlasi ka Cagiva mootorrattaid. Seejärel hakkasid rootslased taas tootma oma mootorrattaid, aga seekord Husabergi nimega. 2007. aastal ostis BMW Husqvarna 93 miljoni euro eest. 2013. aastal müüdi tootmine taas algsele tootjale Rootsi. Seega hakkasid taas Husqvarna mootorrattad välja tulema Husabergiga samast tehasest. Praeguseks on Husqvarna mootorratastega tuldud maailmameistriks üle 82 korra.
Jeffrey Blustein

Jeffrey Blustein on USA filosoof.
Ta on õppeasutuses The City College of New York esimene Arthur Zitrini bioeetika professor ja filosoofiaprofessor.
Blustein sai doktorikraadi Harvardi Ülikoolis John Rawlsi ja Robert Nozicki käe all. 
Tema uurimisalad on bioeetika ja mälu eetika.
Mahilioŭ rajoon

Mahiloŭ rajoon on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Mahiloŭ oblastis Valgevenes. Rajooni pindala on 1895 km². 2009. aasta seisuga elas seal 40 234 inimest.
Rajoon moodustati aastal 1924. Aastal 1959 see likvideeriti, ent loodi taas aastal 1966. Rajoon koosneb järgmistest külanõukogudest: Bujničy, Daškaŭka, Kadzina, Kniažycy, Machava, Mastoki, Niadašava, Pałykavičy, Paškava, Sidaravičy, Siemukačy, Suchary, Zavadzkaja Słabada, Viejna ja Viendaraži külanõukogu. Halduskeskus on Mahiloŭ linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Tähtsamad asulad on Bujničy, Daškaŭka, Kadzina, Kniažycy ja Viejna.
Rajooni suurim jõgi on Dnepr, teised suuremad jõed on selle lisajõed Łachva ja Druć. Rajooni territoorium asub Kesk-Biarezina tasandikul, osalt ka Orša-Mahiloŭ orundis, keskmiselt 190–170 meetri kõrgusel. Madalaim koht asub Dnepri orus ja ulatub 137 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht ulatub 200 meetrit üle merepinna. Rajoonis kaevandatakse turvast, liiva, savi.
2009. aasta seisuga olid elanikest 93,07% valgevenelased, 5,02% venelased, 1,03% ukrainlased ja 0,88% oli teistest rahvustest. 73,94% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 24,3% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 29,51% elanikke, vene keelt aga 67,35%.
Salvador Sobral

Salvador Vilar Braamcamp Sobral (sündinud 28. detsembril 1989 Lissabonis) on portugali laulja.
Ta võitis Portugali esindajana 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse portugalikeelse lauluga "Amar pelos dois". See oli Portugali esimene võit lauluvõistluse ajaloos. Laulu autor oli tema õde Luísa Sobral.
2016. aastal ilmus Salvador Sobrali portugalikeelne debüütalbum "Excuse me". 
Sobrali omalooming on bossanoova ja džässi võtmes.
2018. aasta detsembris esines ta oma ansambliga Tartus ja Tallinnas Jõulujazzil, esitades peamiselt enda kirjutatud muusikat.
József Pápai

József Pápai (sündinud 22. septembril 1981 Mezőkövesdis) on ungari laulja. Ta on päritolult mustlane.
Ta esindas Ungarit 2017. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Kiievis lauluga "Origo", kus sai finaalkontserdil 200 punktiga kaheksanda koha ning esindas 2019. aasta Eurovisioonil Tel Avivis taas Ungarit, kuid finaali ei pääsenud.
Arkadi Perventsev

Arkadi Perventsev (vene Аркадий Алексеевич Первенцев; 26. jaanuar (vkj 13. jaanuar) 1905 Naguti küla, Stavropoli kubermang – 30. oktoober 1981 Moskva) oli vene kirjanik.
Arkadi Perventsevi isa oli õigeusu vaimulik, ema õpetaja. Arkadi Perventsevi ema ja Vladimir Majakovski ema olid täditütred. Arkadi Perventsev osales teismelisena Punaarmee koosseisus Venemaa kodusõjas. Pärast sõda töötas ta staniitsa täitevkomitee osakonnajuhatajana, kirjaoskamatuse likvideerimise inspektorina, ajalehe kirjasaatjana ja kohaliku ajalehe toimetajana. Armeeteenistuse järel asus ta 1929. aastal õppima Baumani-nimelises Moskva Mehaanika-Masinaehituse Instituudis. Kõrgkooli lõpetamise järel töötas ta õpitud erialal. Kirjandusse tuli Arkadi Perventsev 1930. aastate lõpul. Tema esikromaan, 1937. aastal ilmunud kaheköiteline "Kotšubei", kujutas kodusõja sündmusi. Teise maailmasõja ajal oli Perventsev ajalehe Izvestija korrespondent.
Eesti keeles on 1951. aastal ilmunud Arkadi Perventsevi romaanid "Au noorest east" ja "Leegitsev maa".