tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Busento

Busento (ladinakeelne nimi "Bucentius") on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis. 
Jõgi saab alguse Monte Cocuzzo nõlvalt Lõuna-Apenniinides ja suubub vasakult Crati jõkke Cosenzas.
Pärimuse järgi haigestus läänegootide kuningas Alarich I pärast Rooma rüüstamist 410. aastal malaariasse ning suri Cosenzas. Kuningas koos röövitud varandusega maeti Busento jõe sängi, milleks juhiti jõgi looduslikust sängist kõrvale.
Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituut

Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituut (lühend ELVI või LVI või ELVTUI) oli aastatel 1947–1994 tegutsenud teadusasutus.
ELVI asutati 1947. aastal nimega "ENSV TA Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut". 1956. aastal allutati ELVI ENSV Põllumajandusministeeriumile. 1994. aastal liideti ELVI EPMÜ Loomakasvatusinstituudiga.
Instituudi üks rajajaid ja selle esimene direktor (1947–1950) oli akadeemik Ferdinand Laja.
EPMÜ Loomakasvatusinstituut

EPMÜ Loomakasvatusinstituut oli aastatel 1994–2005 tegutsenud EPMÜ (praegune EMÜ) struktuuriüksus.
Asutus loodi EPMÜ loomakasvatusteaduskonna ja Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudi (ELVI) baasil. Aastal 2005 moodustati asutuse (koos EPMÜ Agrobiokeskuse ja EPMÜ loomaarstiteaduskonnaga) baasil EMÜ veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituut.
Carl Gugasian

Carl Gugasian (sündinud 20. novembril 1947 Broomallis Pennsylvania osariigis) on Ameerika Ühendriikide vang, kes kannab 17 aasta pikkust vanglakaristust röövide tõttu. Ta on tuntud kui "The Friday Night Bank Robber" ning teda peetakse üheks ohtlikumaks kurjategijaks USA röövide ajaloos – ta on 30 aasta jooksul röövinud üle 50 panga, põhjustades ligi kahe miljoni dollari ulatuses kahjusid.
Noorus.
Carl Gugasian sündis Armeenia päritolu immigrantide peres. 15-aastaselt sai kohalikku maiustustepoodi röövides haavata ning saadeti 18 kuuks Camp Hilli noortevanglasse. Pärast sealt vabanemist 1964. aastal astus ta teadlikult kuritegelikule teele. FBI agent Ray Carr on öelnud, et selle otsuse taga oli suuresti teadmatus: "Carl Gugasian ei teadnud, et alaealisena tehtud kuriteod kustatakse kindla aja möödumisel. Ta oli kindel, et see hakkab ta edaspidist elu mõjutama – ta ei saa enam ühtegi head töökohta."
Arvo järv

Arvo järv (itaalia keeles "Lago Arvo") on veehoidla Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis San Giovanni in Fiore ja Aprigliano omavalitsusüksuse territooriumil.
Sila rahvuspargi territooriumil, 1280 meetri kõrgusel merepinnast, Melillo ja Cardoneto mäe vahelises nõos paiknev järv on mahult (0,07 km³) ja pikkuselt (8,7 km) Ampollino järve järel suuruselt teisel kohal.
Veekogu rajati aastatel 1927–1931 hüdroelektrijaama veehoidlaks.
Arvo järv on tunnelis paikneva torujuhtme kaudu ühenduses Ampollino järvega.
Ampollino järv

Ampollino järv (itaalia keeles "Lago Ampollino") on veehoidla Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Sila kõrgmaal.
Veekogu paikneb 3 provintsi (Cosenza, Crotone ja Catanzaro) kallastel, Aprigliano, San Giovanni in Fiore, Taverna ja Cotronei omavalitsusüksuste territooriumitel. 
Sila rahvuspargi lõunaosas, 1278 meetri kõrgusel merepinnast asuva järve pindala on 77 km², maht 0,068 km³.
Veekogu rajati aastatel 1916–1927 hüdroelektrijaama veehoidlana. Järve sissepühitsemisel osales kuningas Vittorio Emanuele III.
Ampollino järv on tunnelis paikneva torujuhtme kaudu ühenduses Arvo järvega.
Elephants From Neptune

Elephants From Neptune on Eesti rokkansambel.
Ansambli liikmed on Robert Linna, Markko Reinberg, Rain Joona ja Jon Mikiver.
Ansambel andis 2012. aasta aprillis välja omanimelise debüütalbumi "Elephants From Neptune", mis 2013. aasta Eesti Muusikaauhindade jagamisel oli nomineeritud aasta ansambli ja aasta rokkalbumi kategoorias. 
Pärast esinemist Tallinn Music Weeki festivalil nimetas Inglise muusikaveeb Drowned in Sound neid festivali parimaks Eesti bändiks. 2011. aastal esines ansambel Tallinnas koos Briti rokkansambliga Kaiser Chiefs ning 2012. aasta juulis Tallinna Lauluväljakul, soojendades 30 000 inimese ees USA rokkansamblit Red Hot Chili Peppers. Alates 2012. aasta lõpust on ansambel esinenud näiteks Lätis festivalidel Positivus ja Summer Sound, Leedus Vilnius Music Weekil ning Soomes Valoa festivalil ja MARS-i festivalil. 
Ansambel andis 2013. aasta veebruaris välja esimese oma kolmest EP-st koosnevast sarjast pealkirjaga "I" ning 2013. aasta mais järgmise EP – "II". Aprillis sõlmis ansambel lepingu Soome muusikaagentuuriga Fullsteam Agency, mis esindab erinevatel maadel selliseid bände nagu näiteks Disco Ensemble, Rubik, Michael Monroe ning ka Eesti praegu edukaimat ansamblit Ewert and The Two Dragons.
Ansambel võitis 2013. aasta aprillis Skype'i auhinna. Koos tiitliga "Skype's Go Change The World Award" kaasnes ka 3500 euro suurune rahaline preemia.
2017. aasta 21.juunil esines Elephants From Neptune Riias koos ansamblitega Foo Fighters, Biffy Clyro &amp; The Kills.
Isuzu Wizard

Isuzu Wizard on viieukseline keskklassi maastur, mida toodeti Jaapani tootja Isuzu poolt alates 1990. aastast. Kolmeukselist kereversiooni hakati tootma 1989. aastal nime Isuzu MU all. Mõlema tootmine lõpetati aastal 2004. Isuzu tootis teiste maade ja turgude jaoks sellest mudelist mitut modifikatsiooni.
Pika teljevahega (viieukseline) kereversioon oli saadaval Jaapanis nimega Isuzu Wisard ning Ameerika Ühendriikides nimega Isuzu Rodeo ja Honda Passport. Opel, Vauxhall ja Holden müüsid sama mudelit Euroopas nime Opel Frontera, Vauxhall Frontera ja Austraalias nime Holden Frontera all.
Sama mudelit müüdi Egiptuses nimega Chevrolet Frontera, Isuzu Cameo ja Isuzu Vega Tais, Isuzu Frontier Lõuna-Ameerikas ning Chevrolet Rodeo Ecuadoris, Colombias ja Boliivias.
Lühikese teljevahega (kolmeukseline) oli müügil Jaapanis nimega Isuzu MU ja Honda Jazz. Ameerika Ühendriikides müüdi seda mudelit nimega Isuzu Amigo ja hiljem nimega Isuzu Rodeo Sport. Mandri-Euroopas oli kolmeukseline Opel Frontera Sport ning Suurbritannias Vauxhall Frontera Sport ja Austraalias Holden Frontera Sport.
Kadri Koppel

Kadri Koppel (esinejanimi Maiken; sündinud 4. märtsil 1977) on eesti laulja ja laulupedagoog.
Karjäär.
Lauljana sai ta tuntuks nii soololauljana (konkursil "Eurolaul 1998" ja "Kaks takti ette 1999") ning koos ansambliga Family, mille esitatud lauludest üks tuntumaid oli kaver Sister Sledge'i laulust "We Are Family". Hiljem ise suuremast kontserttegevusest loobununa on temast saanud Laulu- ja tantsukooli WAF (WAF on lühend sõnadest "We Are Family") laulu ja hääleseadeõpetaja ning WAF koori juhataja. Samuti on ta tihedalt seotud telesaate "Eesti otsib superstaari" lauljate õpetamisega.
1999. aastal pääses ta saatesarja "Kaks takti ette" finaali (võitis Tanel Padar).
2000. aastal tehti talle häälepaelte operatsioon.
2001. aastal osales ta koos ansambliga Soul Control, mille koosseisu kuulusid veel Lauri Pihlap, Nele-Liis Vaiksoo ja Asja Krištofor Eurovisioni lauluvõistluse Eesti eelvoorus lauluga "Life is a Beautiful Word". Seejärel õppis ta kolm aastat Kopenhaagenis Complete Vocal Institute'is vokaaltehnikat ja pedagoogikat.
Ta on kooriartistina osalenud mitmes muusikalis, näiteks muusikalis "Hüljatud" (2001) ja "Fame" (2006).
2014. aastal osales ta enda loodud lauluga "Siin või sealpool maad" Eesti Laulul.
Ampollino

Ampollino on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis, Neto parempoolne lisajõgi. 
Jõgi saab alguse Montenero nõlvalt Lõuna-Apenniinides Sila kõrgmaal (1800 m merepinnast). Ampollino voolab läbi Ampollino järve (1278 m merepinnast) ning suubub Neto jõkke Carello külas Cosenzas, 525 meetri kõrgusel merepinnast.
Neto jõgi

Neto jõgi on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza ja Crotone provintsides. 
Jõgi saab alguse Timpone Sorbella kirdenõlvalt Lõuna-Apenniinides Sila kõrgmaal ja suubub Joonia merre Crotone provintsi keskusest Crotonest põhjas.
Neto peamised lisajõed on Ampollino, Arvo, Cufalo, Garga, Lenzano, Lepre, Lese, Senapido ja Vitravo.
Anne Robert Jacques Turgot

Anne Robert Jacques Turgot, Aulne'i parun (10. mai 1727 Pariis – 18. märts 1781 Pariis), tuntud ka kui lihtsalt Turgot, oli prantsuse riigitegelane ja majandusteadlane füsiokraatide koolkonnast.
Ta pärines vanast Normandia suguvõsast, sündides Pariisi kaupmeeste gildi ülema Michel-Étienne Turgot' noorima pojana. Ta sai esmalt vaimuliku hariduse ja astus Brucourt'i abeena 1749 Sorbonne'i ülikooli. Samast aastast on teada tema esimene majandusalane kirjutis, mis käsitleb paberraha ning kummutab abee Jean Terrassoni argumendid John Law' süsteemi kaitseks. Turgot' huvitus ka luulekunstist ja püüdis juurutada prantsuse luules ladina keele prosoodiat. Voltaire tunnustas tema prantsuskeelset versiooni "Aeneise" neljandast laulust kui ainsat proosatõlget, mis pakub pisutki vaimustust.
Turgot' kuulsaim teos on "Réflexions sur la formation et la distribution des richesses" ("Mõtisklusi rikkuse tekkimisest ja jaotumisest"), mille ta kirjutas Limoges'is intendandina töötades 1766. aastal. See ilmus 1769–1770 ajakirjas Ephémérides du citoyen ja eraldi raamatuna 1776. Teoses arendab Turgot François Quesnay teooriat, et maa on ainus rikkuse allikas ja ühiskond jaguneb kolme klassi – tootjad ehk põlluharijad, palgalised ehk käsitöölised ning maaomanikud. Ta uurib erinevate maaharimissüsteemide arengut, kaubavahetuse olemust, raha ja kapitali funktsioone ning jõuab järeldusele, et maksustada tuleks ainult maaomandilt saadavat puhastoodangut. Lisaks sellele nõudis ta ka täielikku kaubandus- ja tööstusvabadust.
Aastal 1774 sai Turgot' Prantsusmaa finantside peakontrolöriks (rahandusministriks) ning viis sellel ametikohal läbi oma teooriast lähtuvaid valgustatud absolutismi vaimus reforme, kuid saadeti 1776. aastal erru, misjärel tema reformid tühistati. On avaldatud arvamust, et Turgot' ümberkorraldustega võinuks ära hoida Prantsuse revolutsiooni.
Marie Vaigla

Marie Margarite Vaigla (sündinud 11. aprillil 1995 Murastes) on eesti laulja.
Ta lõpetas aastal 2014 Rocca al Mare Kooli.
Ta on laulmisega tegelenud lapsest peale ning juba 3-aastaselt esines ta Estonia kontserdisaalis. Ta laulab ansamblis Frankie Animal, millega jõudis konkursi Noortebänd 2012 finaali. Oma isa Rauliga kahasse kirjutatud lauluga "Maybe" osales ta laulukonkursil Eesti Laul 2013. EMT reklaamis kasutati tema laulu "Oled olemas".
Isiklikku.
Tema isa on basskitarrist Raul Vaigla, vend on kitarrist Robert Vaigla.
Eesti Akadeemiline Loomakaitse Ühing

Eesti Akadeemiline Loomakaitse Ühing (lühend: EALÜ) on aastal 1990 asutatud loomakaitsega tegelev ühendus.
Põhikirja järgi on EALÜ eesmärgid järgmised:
Eesti Minut

Eesti Minut oli 24. veebruaril 2013 kella 13.00 ja 13.01 vahel ühe minuti jooksul toimunud ühispildistamine. 
Esimese Eesti Minuti fotosid saadeti 7500. Ettevõtmise korraldas Eesti Pressifotograafide Liit ja seda toetas Riigikantselei EV95 korraldustoimkond. Veebi kogutud fotod edastati säilitamiseks ERMi. 
Ettevõtmist korrati Eesti Vabariigi 100. aastapäeval, 24. veebruaril 2018 kella 13.00 kuni 13.01. Teise ühispildistamise fotosid laekus 13 800.
Tehnilist.
Fotod on kuni 10 MB failimahuga ja JPG-vormingus.
Podolski rajoon

Podolski rajoon oli haldusüksus Venemaal Moskva oblasti lõunaosas aastatel 1929—1963 ja 1965—2015. Rajoonikeskus oli Podolski linn, mis ise ei kuulunud rajooni koosseisu.
Põhjas, loodes ja läänes piirnes Podolski rajoon Moskva linnaga, kirdes Lenini rajooniga, idas Domodedovo rajooniga, lõunas Tšehhovi rajooniga ning keskosas Podolski ja Klimovski linnadega.
Podolski rajooni eelkäijaks oli oktoobris 1781 moodustatud Podolski maakond, mis muudeti ametlikult rajooniks 1929. aastal. Rajooni piirid muutusid oluliselt 1. juulist 2012, mil rajooni kuulunud 11 asulast 7 liideti Moskva linnaga.
2015 liideti rajoon Podolski linnaga, mis organiseeriti samas Podolski linnaringkonnaks.
Eesti Agronoomide Selts

Eesti Agronoomide Selts (lühend EAS) on praegusel kujul aastast 1991 tegutsev Eesti agronoomide kutseorganisatsioon. 2004. aastast on EASi aktiivne tegevus katkestatud.
EASi ajalugub ulatub aastasse 1918, mil asutati "Eesti Põllumajandusteadlaste Ühisus". Aastal 1920 nimetati ühisus Eesti Agronoomide Seltsiks. Aastal 1945 EASi tegevus katkestati. Eestis jätkus samasisuline tegevus Põllumajanduse Teaduslik-Tehnilise Ühingu agronoomia sektsioonis. Aastal 1991 taasasutati Eestis EAS.
Eesti NSVst väljaspool loodi aastal 1945 EAS Rootsis, mis tegutses aastani 1994. Aastal 1950 asutati EASid ka USAs (EAS USAs) ja 1954 Kanadas (Eesti Agronoomide Koondis Kanadas).
Oblastilise alluvusega linn

Oblastilise alluvusega linn oli haldusüksuse tüüp Ukrainas alates 1932. kuni 2020. aastani. 
Sellised linnad allusid otse 1. järgu haldusüksustele (oblastitele), kuulumata mõne 2. järgu haldusüksuse (rajooni) koosseisu.
Arvo

Arvo on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza provintsis, Neto parempoolne lisajõgi. 
Jõgi saab alguse Sila kõrgmaal, Lorica juures. Arvo voolab läbi samanimelise järve ning suubub Neto jõkke.
Pahra

Pahra on jõgi Venemaal Moskva oblastis ja Moskva linnas, Moskva jõe parempoolne lisajõgi kogupikkusega 135 km.
Pahra suuremad lisajõed on Desna, Motša ja Rožaika. Pahra jõel asub Podolski linn.
Eesti Aianduse ja Mesinduse Keskselts

Eesti Aianduse ja Mesinduse Keskselts (lühend EAMKS, nimetatud ka "Eesti Aianduse ja Mesinduse Selts", lühend EAMS) on 1927. aastal asutatud aiandus- ja mesindusühingute keskorganisatsioon.
Ajalugu.
Eesti Aianduse ja Mesinduse Keskselts asutati 1927. aastal Tartus. 1938. aastal kuulus seltsi 33 aiandus- ja mesindusühingut.
1940. aastal seltsi tegevus lakkas ja uuesti asutatuna 1949. aastal kandis see nime Eesti NSV Aianduse ja Mesinduse Selts (lühend Eesti NSV AMS).
1990. aastal ennistati nimi Eesti Aianduse ja Mesinduse Keskselts.
1994. aastal asutati EAMKSi juurde Eesti Meetootjate Ühendus.
Keskselts on andnud välja mitmeid väljaandeid, näiteks aastatel 1989–1994 ilmus ajakiri Aiandus &amp; Mesindus.
Eesti Aiandusliit

Eesti Aiandusliit on aastal 1989 asutatud liit, kuhu kuulub aiandusettevõtjaid ja aiandusteadlasi. Liit on "Eesti Aiandusühistu" tegevuse jätkaja ja õigusjärglane. 
Põhikirja järgi on liidu ülesannete seas:
Eesti Erametsaliit

Eesti Erametsaliit on aastal 1992 asutatud erametsaomanike esindusorganisatsioon, mille liikmeteks on kohalikud erametsaomanike esindusorganisatsioonid (metsaühistud, seltsid, liidud).
Ajalugu.
Liit asutati 24. aprillil 1992 kui "Eesti Talumetsa Liit". 14. aprillil 1994 otsustati nimeks võtta Eesti Erametsaliit ja organisatsioon muudeti ühistulise ülesehitusega üle-eestiliseks liiduks (selleks ajaks olid esimesed metsaühistud olemas). 1997. aasta 10. detsembril registreeriti MTÜ Eesti Erametsaliit mittetulundusühingute ja sihtasutuste registris.
Tegevus.
Liidu eesmärgiks on metsaomanike tegevusvabadus jätkusuutlikul metsamajandamisel. Tegevuses lähtutakse demokraatia, säästliku arengu ja keskkonnahoidliku metsakasutuse põhimõtetest, ülesannete seas on näiteks metsaomanike huvide esindamine metsapoliitikas, erialase ettevõtluse arendamine, erialane nõustamine. Erametsaomanike struktuuri arendatakse ühistulistel printsiipidel – kõigil liikmetel on võrdsed võimalused organisatsiooni töös kaasa lüüa.
Liit on üle-euroopalise metsaomanike ühingu CEPF (Confederation of European Forest Owners), Euroopa Maaomanike Organisatsiooni ELO (European Landowners' Organization) ja rahvusvahelise peremetsanduse liidu IFFA (International Family Forestry Alliance) liige.
1994. aastast on Eesti Erametsaliit korraldanud igal aastal metsamajandajate konkurssi, millega selgitatakse välja aasta parim metsamajandaja.
Eesti Erametsaliit on Eesti suurima PEFC säästva metsamajandamise grupisertifikaadi hoidja.
Eesti Mets

Eesti Mets oli eesti metsandusajakiri. Ajakiri ilmus aastatel 1921–1940, teiste nimede all 1941 ja 1943–1944 ning oma nimega taas aastatel 1989–2024. Ajakirja taastamisel oli esimene peatoimetaja Hendrik Relve. Viimaseks numbriks jäi topeltnumber 3–4 aastal 2024, viimane peatoimetaja oli Margo Pajuste.
1920–1944.
Ajakirja väljaandmise algatas 1920. aasta detsembris Eesti Metsateenijate Ühing, kes andis ajakirja välja 1930. aastani. 1931. aastast lisandusid ajakirja väljaandjate hulka Akadeemiline Metsaselts, Eesti Metsaühingute Liit ja Eesti Metsaülemate Ühing. 1938. aastal Eesti Metsaülemate Ühing likvideeriti, selle asemel asus ajakirja väljaandjate hulka Riigimetsateenijate Keskkogu. 1943–1944 andis ajakirja välja Metsade Keskvalitsus.
Ajakirja täielik nimi sel perioodil oli "Eesti Mets. Metsa ja jahinduse kuukiri". Ajakiri ilmus sagedusega kuus numbrit aastas. Ajakirja tellijate arv tõusis 919-lt (1921) 2323-ni (1939). 1941. aastal ilmus kolm ajakirja numbrit nimega Metsamajandus. 1943–1944 jätkas ilmumist Mets. 
1989–2024.
Pärast aastakümneid kestnud pausi hakkas Eesti Mets uuesti ilmuma 1989. aastal. Ajakirja annab Keskkonnainvesteeringute Keskuse toetusel välja MTÜ Loodusajakiri. 2016. aastal sai Hendrik Relve järel ajakirja peatoimetajaks Kristiina Viiron. Aastas ilmus neli numbrit.
2024. aasta oktoobris anti teada, et Kliimaministeeriumi tellimusel Eesti Metsa ilmumist rahastanud Keskkonnainvesteeringute Keskus (KIK) ei pikenda ajakirja väljaandmise hankelepingut, samuti ei korraldata uut hanget. Üle saja aasta ilmunud ajakirja Eesti Mets viimaseks numbriks jäi 2024. aasta topeltnumber 3-4.
Ajakirja lõpunumbris kirjutas peatoimetaja Margo Pajuste: "N-ö õndsal Eesti ajal, kui elu polnud kindlasti jõukam kui meil praegu, ilmus Eesti Mets kuus korda aastas. Et me täna seda neli korda aastas välja ei jaksa anda, näitab ka kindlasti midagi. Mida nimelt, sõltub küllap vaataja kohast laua taga."
Eesti Metsakorralduskeskus

Eesti Metsakorralduskeskus (lühend: EMKK) oli 1919. aastal loodud asutus. 2003. aastal EMKK likvideeriti ja selle töö võtsid üle teised asutused.
Ajalugu.
Eesti Metsakorralduskeskus asutati 1919. aastal "Metsakorralduse Büroona". Nõukogude ajal (1945–1990) vahetati mitu korda EMKK nime; 1990. aastal ennistati nimi Eesti Metsakorralduskeskus. 1997. aastal läks EMKK osaühinguna Keskkonnaministeeriumi alluvusse. Aastal 2003 EMKK likvideeriti ja EMKK riiklike metsakorralduse andmebaaside haldamise võttis üle Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus, metsakorraldusteenust hakkasid osutama aga muud ettevõtted, nt OÜ Metsakorralduse büroo.
Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituut

Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituut (ka "Eesti Metsainstituut", lühend EMI) oli aastatel 1969–1996 Tartus tegutsenud metsandust uuriv teadusasutus.
Ajalugu.
EMI asutati 1969. aastal Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratooriumi asemele. Esimene direktor oli Ülo Erik (1969–1986), teadusdirektor (1969–1986) ja direktor (1986–1992) Ivar Etverk.
Pärast EMI likvideerimist läksid mitmed selle tegevusvaldkonnad ja osa töötajaid üle Eesti Põllumajandusülikooli (praegune Eesti Maaülikool) metsandus- ja maainseneriteaduskonda, EMI rakendusuuringute korraldamise võttis aga üle Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus. Osa EMI varast läks riiklikule ettevõttele Tartu Puukool.
EMI on avaldanud 4 köidet (IV–VII) sarjast "Metsanduslikud uurimused".
Metsanduslikud Uurimused

"Metsanduslikud uurimused" (inglise "Forestry Studies", saksa "Forstliche Forschungsberichte") on aastast 1939 aperioodiliselt ilmuv metsandust käsitlev teadusajakiri.
Sarja väljaanded on arvatud rahvusvahelise teadusinfo instituudi (ISI) teadusajakirjade nimekirja.
Sarja köited.
Sarja 1. köide ilmus 1939 ja selle andis välja Tartu Ülikooli Metsanduslik Uurimisinstituut. Aastal 1957 jätkus sarja ilmumine 1. köitest, sest Nõukogude ajal oli vana numeratsiooni jätkamine keelatud.
Contra (mäng)

"Contra" (tuntud ka kui "Gryzor" või "Kontora") on külgvaates tulistamismängude sari, mis loodi algselt aastal 1987 Arcade'i mänguna. 
Esimesed koduversioonid loodi NESile aastal 1988. "Contra" on klassikaline külgvaates mäng, mille eesmärgiks on võidelda end läbi tasemete ja mitte surma saada. Iga taseme lõpus peab mängija võitlema bossiga, et pääseda mängus edasi. Mängudel on erinevad sündmustikud, aga nad on siiski omavahel seotud ja peamiseks sarja läbivaks ülesandeks on Maa päästmine tulnukate invasiooni käest.
Bradano

Bradano (ladinakeelne nimi "Bradanus") on jõgi Lõuna-Itaalias Basilicata ja Puglia maakonna Potenza, Matera ja Taranto provintsis. 
Bradano on Basilicata maakonna pikkuselt kolmas jõgi (Basento ja Agri järel) ning valgla suuruselt Basilicata suurim jõgi (2010 km² valglast asub Basilicatas, 755 km² Puglias).
Jõe läte on Monte Carmine nõlvadel Aviglianos, Possidentest edelas, Paoladoce ja Canestrella küla vahel. Bradano suubub Aadria mere Taranto lahte Metapontost lõunas.
Bradano teele rajatud paisude ette jäävad Acerenza ja San Giuliano veehoidla.
Eesti Metsamees Eksiilis

Eesti Metsamees Eksiilis oli metsandusajakiri, mis ilmus aastatel 1949–1976 ebaregulaarselt Saksamaal ja Rootsis.
Ajakirja kaks esimest numbrit ilmusid Saksamaal, seejärel kuni 20. numbrini Rootsis, kus seda andis välja Stockholmi Eesti Komitee Metsanduse Sektsioon. Alates 21. numbrist (1956) andis ajakirja välja Eesti Metsateadlaste Ühing Rootsis. 
Ajakirja ilmus 60 numbrit.
Eesti Metsateadlaste Ühing Rootsis

Eesti Metsateadlaste Ühing Rootsis oli aastatel 1956–1993 Rootsis tegutsenud teaduslik organisatsioon, mis ühendas väliseestlastest metsandusteadlasi.
Ühing asutati 1956. aastal pärast seda, kui Stockholmis aastast 1945 tegutsenud Eesti Komitee Metsanduse Sektsioon lõpetas tegevuse.
Aastast 1956 andis ühing välja Andres Mathieseni nimelist kapitali eesmärgiga toetada eestlaste metsandusalast teadustööd ja koolitust.
Aastatel 1956–1976 andis ühing välja metsandusajakirja Eesti Metsamees Eksiilis.
Eesti Metsaselts

Eesti Metsaselts (lühend: EMS) on selts, mis on asutatud 1991. aastal ning mis koondab metsandusühendusi ja valdkonnaga tegelevaid eraisikuid.
Selts on alates 1991. aastast Rahvusvahelise Metsateadlaste Ühingute Liidu (IUSF) liige.
Alates 2006. aastast annab selts välja metsanduse elutööpreemiat.
Ajalugu.
Eesti Metsaseltsi eelkäija oli 1959. aastal asutatud "Eesti NSV Metsatööstuse ja Metsamajanduse Teaduslik-Tehniline Ühing." 
1998. aastal liitus seltsiga Akadeemiline Metsaselts, kellega koos jätkas kogumiku "Akadeemilise Metsaseltsi toimetised" (ilmub alates 1993. aastast) väljaandmist.
Eesti Metsatööstus

Eesti Metsatööstus oli aastatel 1937–1940 tegutsenud riiklik aktsiaselts. Ettevõtte eelkäija oli Riigi Metsatööstus.
Riigi Metsatööstus asutati 1926. aastal, kui tegutsemise lõpetas Metsade Peavalitsuse tööstusosakond (tegutses 1919–1926). Aastal 1937 laiendas ettevõte tegevust ja ettevõtte nimeks sai Eesti Metsatööstus.
Lese

Lese (endisaegsed nimed "Acheronte" ja "Akeronte") on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza ja Crotone provintsis. Lese on Neto tähtsaim lisajõgi.
Jõe läte on Sila kõrgmaa idaosas, 1689 meetri kõrgusel merepinnast. Lese suubub Neto jõkke Belvedere di Spinellost edelas.
Lese on üks Calabria maakonna kalarikkamatest jõgedest, kus leidub isegi angerjaid. Jõel on mitmeid pisemaid kärestikulisi lisajõgesid, 39 lisajõge on kataloogitud.
Squillace laht

Squillace laht (itaalia keeles "Golfo di Squillace"; ladinakeelsed nimed "Scylleticus Sinùs" ja "Scyllaceus Sinus"; kreeka keeles "Σκυλλητικὸς κόλπος") asub Joonia mere Calabria rannikul Itaalias. Lahe kallas ulatub Isola Capo Rizzutost Crotone provintsis kuni Stilo neemeni Reggio Calabria provintsis. Laht on saanud nime rannikul asuva Squillace asula järgi.
Alli

Alli, tuntud ka kui Passante, on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Cosenza ja Catanzaro provintsis. 
Kärestikulise jõe läte on Bastarda mäe nõlval, 1945 meetri kõrgusel merepinnast. Alli suubub Joonia mere Squillace lahte Catanzaro kagunurgas.
Tacina

Tacina on jõgi Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Catanzaro ja Crotone provintsis. 
Tacina läte on Sila kõrgmaa idaosas Sila rahvuspargis. Jõgi suubub Joonia mere Squillace lahte Steccato di Cutro lääneosas.
Dendroloogilised uurimused Eestis

Dendroloogilised uurimused Eestis 1999. aastast ilmuv kogumik, mis koosneb Eesti Põllumajandusülikooli Metsandusliku Uurimisinstituudi dendroloogilistest uurimistöödest.
Peale Eesti metsateadlaste on kogumikus töid ka näiteks Hollandi, Leedu, Inglismaa teadlastelt.
EPMÜ Metsanduslik Uurimisinstituut

EPMÜ Metsanduslik Uurimisinstituut oli aastatel 1997–2005 EPMÜ (praegu Eesti Maaülikool, EMÜ) teadus- ja arendusasutus. Aastal 2005 ühendati instituut EMÜ metsandusteaduskonna ja maainseneriteaduskonnaga, mille baasil moodustati uus instituut – EMÜ metsandus- ja maaehitusinstituut.
Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus

Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskus oli aastatel 1996–2010 Keskkonnaministeeriumi valitsemisala riigiasutus. Keskuse baasil moodustati 2010. aastal Keskkonnateabe Keskuse Tartu üksus. Tallinna üksus moodustati 2010. aastal senise Keskkonnaministeeriumi Info- ja Tehnokeskuse baasil.
Keskuses kontrolliti metsaseemne jm paljundusmaterjali päritolu ja kvaliteeti. Samuti korraldas keskus riigi metsaseemnevaru loomist, jälgis ja prognoosis metsa seisundit, rakendas meetmeid metsade kaitseks, kogus ja analüüsis metsakaitse, -uuenduse ja säästva metsanduse alast informatsiooni ning pidas vastavaid andmekogusid. 2003. aastal võttis keskus üle samal aastal likvideeritud Eesti Metsakorralduskeskuse riiklike metsakorralduse andmebaaside haldamise.
Metsakaitse- ja Metsauuenduskeskuse juhataja oli Kalle Karoles.
Metsaseadus

Metsaseadus on Eesti Vabariigis kehtiv seadus, mille eesmärk on "tagada metsa kui ökosüsteemi kaitse ja säästev majandamine". 
Metsaseadus reguleerib metsanduse suunamist, metsa korraldamist ja majandamist, ühtlasi sätestades seaduse rikkujaile kahjude hüvitamise korra. 
Ajalugu.
Eesti metsaseadus anti esimest korda välja 1934. aastal. Enne seda kehtisid 1934. aastani Vene tsaaririigi metsandusseadused.
Lontova

Lontova on Kunda linna vanem linnaosa, niinimetatud Vana-Kunda, endine iseseisev asula, mis ühendati Kundaga 20. sajandi alguses. 
Ajalugu.
Aastal 1805 kirjutas Venemaa keiser Aleksander I alla määrusele, mis nägi ette sadama ehitamise Kundasse. Sealtmaalt algas Kunda areng uue hooga, mis viis ka Kunda tsemendivabriku rajamiseni. Muuhulgas ehitati hotell Neu London, mis rahvasuus muutus Lontovaks. 
Lontovasse jõudmiseks tuleb minna uuest Kundast üle kärestikulise Kunda jõe ja mööda kitsast asfaltteed, mille paremas küljes on paekiviklindi serv. Lontova tee klindipoolsed majad on kergelt mäenõlva mööda üles ehitatud. Seal asuvad Neu Londoni hotell, eestiaegne piirivalvekordon, vana ETKVL pood ja muud asutused. Hotelli varemete (Lontova tee 12) kõrval on ilus eestiaegne kollane maja Lontova tee 16, mida nimetatakse tollihooneks, selle vastas on Lontova tee 1 historitsistlik ametnike elamu 20. sajandi algusest.
Lontovas klindi serval kasvab karulauk, mis kevaditi lõhnab. Karulaugu olevat sinna istutanud viikingid, et selle abil korvata pikal teekonnal tekkinud vitamiinipuudust.
Teise maailmasõja järel olevat selles tänavas ringi patseerinud "50 last ja 50 lehma". Lontovast on pärit Öpiku (Ernst, Oskar ja Armin) perekond.
Eesti Kalakasvatajate Liit

Eesti Kalakasvatajate Liit on aastal 1989 Tartus asutatud liit, mis koondab enda alla vesiviljelusega ja sellega külgnevatel tegevusaladel tegutsevaid juriidilisi ja füüsilisi isikuid.
Põhikirja järgi on liidu eesmärk "oma liikmete ühiste huvide esindamine ja Eesti vesiviljeluse arengu toetamine tervikuna".
Aruküla terviserada

Aruküla terviserada on terviserada Arukülas, Raasiku vallas Harjumaal. Väikese ringi pikkus on 500 m ning suure ringi pikkus 1800 m. Terviserajal on ka 3 venituspukki. Väike ring on valgustatud. Aruküla terviserada kuulub ning on teeviitadega märgistatud.
Eesti Kalaliit

Eesti Kalaliit on aastast 1995 tegutsev mittetulundusühing, mis koondab enda alla kalatöötlemisettevõtteid.
Põhikirja järgi on liidu eesmärkideks muu hulgas:
Eesti Kalurite Liit

Eesti Kalurite Liit on aastal 1926 asutatud (taasasutatud 1995) kalapüügiettevõtjate mittetulundusühing.
Liidu tegevused on näiteks hankida ja levitada infot kalapüügitehnikate kohta, taotleda riigilt kalandusse tehtavaid investeeringuid, arendada rahvusvahelist koostööd, korraldada asjakohaseid koolitusi.
Turu tulekahju

Turu tulekahju (soome keeles "Turun palo" ja rootsi keeles "Åbo brand") oli tulekahju, mis on endiselt Soome ja Põhjamaade ajaloo suurim linnatulekahju. Tuli sai alguse 4. septembril 1827 veidi enne kella üheksat õhtul linnakodanik Carl Gustav Hellmani majast Aninkaistenmäki künkal. Tuli levis kiiresti üle põhjakvartali. Lõunakvartalisse jõudes pääses tuli üle Aura jõe, süüdates enne keskööd Turu toomkirikut ümbritseva linnaosa. Järgmiseks päevaks oli tuli hävitanud 75% linnast. Vaid 25% oli pääsenud, peamiselt linna lääne- ja lõunaosad. 
Tulekahju hävitas Turu kesklinna ajaloolise piirkonna, sealhulgas Turu toomkiriku ja kuningliku akadeemia, mis olid palju kahjustusi saanud. Katastroofi tõsiduse põhjusteks olid eelnenud kuiv suvi ja tulekustutajate vähesus, kuna suur osa linna elanikest olid samal päeval parasjagu Tamperes turul. Kahju oli märkimisväärne ja sündmus mõjutas edaspidist elu pikka aega. Tulekahju tagajärjel jäi 11 000 inimest kodutuks, 27 sai surma ja sadu vigastada. 
Friedrich Wilhelm Argelander, Turu kuningliku akadeemia astronoom, viibis tulekahju ööl Vartivuori observatooriumis Vartiovuorenmäkis. Tulekahju tõttu pidi ta lõpetama oma poolelioleva tegevuse. Ta kirjutas oma observatooriumi logisse: "Täna katkestas vaatlused kohutav tulekahju, mis tegi Turu tuhaks". Observatoorium, mis paiknes künka tipul, jäi terveks ning töö jätkus 9. septembril. Kuna ülejäänud akadeemia oli saanud tules tugevasti kahjustada, viidi ülikooli haldustegevuseks hädavajalik tegevus üle observatooriumi. Enamik Soome arhiive, sealhulgas peaaegu kogu keskaega puudutav materjal, hävisid tules.
Tulekahju ajal ja mõnda aega pärast seda oli Turu Soome suurim linn, mistõttu tulekahju oli Soome jaoks rahvuslik katastroof. Tulekahju tagajärjel koliti Turu Kuninglik Akadeemia Helsingisse, Soome Kindralkubermangu uude pealinna.
Pärast tulekahju vastutas linna restaureerimise eest Soome kindralkubermangu kindralkuberner Arseni Zakrevski. Tema ettepanekul valis Soome senat Turu linna uue üldplaneeringu koostajaks arhitekt Carl Ludvig Engeli. Turu kesklinn põhinebki suures osas Engeli üldplaneeringul, mis kiideti heaks 15. detsembril 1828. Turu kesklinna suurimad hooned, Akatemiatalo ja Turu toomkirik, remonditi, ning mõned teised hooned, nagu vana raekoda ja suhkruvabrik, ehitati uuesti üles. Turu üldplaneering mõjutas oluliselt teiste Soome linnade hilisemat väljanägemist.
Tänu asukohale ainsana tulekahjust täielikult pääsenud Luostarinmäki linnaosa võeti kaitse alla ning 1940. aastal avati seal käsitöö vabaõhumuuseum.
Luostarinmäe Käsitöömuuseum

Luostarinmäe Käsitöömuuseum (soome keeles "Luostarinmäen käsityöläismuseo", rootsi keeles "Hantverksmuseet på Klosterbacken") on Soomes Turus asuv vabaõhumuuseum. 
Muuseum koosneb 18 ajaloolisest kvartalist, mis on pärit 18. ja 19. sajandist ning säilinud algupärasel asukohal. 
Tänu asukohale elas Luostarinmäki 1827 terviklikult üle Turu linna suure tulekahju. 1940. aastaks, mil see paik muuseumiks muudeti, oli see Turu ainus vana säilinud elamurajoon. Muuseumis on muuhulgas välja pandud kaasaegne käsitöö.
1984. aastal pälvis Luostarinmäe Käsitöömuuseum ainsa paigana Fennoskandias rahvusvahelise Golden Apple'i turismiauhinna.
Friedrich Wilhelm Argelander

Friedrich Wilhelm August Argelander (22. märts 1799 Memel – 17. veebruar 1875 Bonn) oli Saksa astronoom. Ta on tuntud oma otsuste poolest, mis puudutavad tähe heledust, asukohti ja vahemaid.
Elu ja karjäär.
Friedrich Wilhelm August Argelander sündis Memelis, Preisimaa kuningriigis (tänapäeval Klaipėda Leedus), soomlasest isa Johann Gottfried Argelanderi ja sakslasest ema Wilhelmina Dorotea Grünhageni pojana. Ta õppis koos Friedrich Besseliga ja omandas doktorikraadi 1822. aastal Königsbergi ülikoolis. Aastast 1823 kuni 1827 oli Argelander Soome observatooriumi juht Turus. Seejärel läks ta Bonni Saksamaal. Seal ta sõbrunes kuningas Friedrich Wilhelm IV-ga, kes rahastas Bonni ülikooli uut observatooriumi. 
Argelander paistis silma tõhusa, lihtsate ja kiirete tulemuste tõttu, mis võimaldas mõõta taevatähtede asukohti ja suurust, luues teed kaasaegsele astronoomiale. Ta mõõtis ka tähtede vahemaid heliomeetri abil. 
Argelander oli esimene astronoom, kes alustas põhjalikku uurimist muutlike tähtede juures. Ta tegi ka ootamatu otsuse ka selle kohta, mis suunas Päike liigub. 
1842. aastal ta avastas, et Groombridge 1830'l oli väga kõrge omaliikumine. Aastakümneid arvati olevat selle omaliikumine üks kõrgemaid, mis tänapäevalgi püsib kolmandal kohal. 
Koos Adalbert Krügeri ja Eduard Schönfeldiga, oli Argelander 1852. ja 1859. aastate vahel avaldatud tähekataloogi "Bonner Durchmusterung" looja, ning see andis rohkem kui 324 000 taevatähe asukoha ja heleduse, kuigi seal polnud väga palju lõunataeva tähtedest. See oli viimane avaldatud tähekaart, kus ei kasutatud fotosid.
1863. aastal asutas Argelander rahvusvahelise astronoomide organisatsiooni "Astronomische Gesellschaft".
Arseni Zakrevski

Krahv Arseni Andrejevitš Zakrevski (vene Арсений Андреевич Закревский; 13/24. september 1783 või 1786 – 11/23. jaanuar 1865 Firenze) oli vene riigitegelane, Venemaa Keisririigi siseminister 19. aprillist 1828 kuni 19. novembrini 1831.
Elulugu.
Vaese poola päritolu Tveri aadliku pojana alustas Zakrevski oma sõjalist karjääri kadetiüksuses, mille ta lõpetas 1802. aastal noorema jalaväe ohvitseri auastmega. Aastaks 1829 oli temast saanud jalaväekindral. 
Aastatel 1824 kuni 1831 teenis krahv Zakrevski Soome Suurvürstiriigi kindralkubernerina. Olles sõjaliste vaadetega ja kõva kursiga, sai ta tsaar Nikolai I usalduse. Aastatel 1824–1831 oli ta ajutiselt ka kogu keisririigi siseminister. Ta tõusis Soome aadli krahvitiitlini ja registreeriti Soome Krahvkonda Zakrewsky nime all. See tegi temast ja tema perest Soome kodanikud.
AS Postimees Grupp

AS Postimees Grupp (varasemate nimedega AS Postimees ja AS Eesti Meedia) on aastal 1991 asutatud Baltikumi suurim meediakontsern, mis peamiselt toodab trüki- ja veebimeediat, tele- ja raadiosaateid, haldab kuulutusteportaale ja pakub trükiteenust.
Ettevõte tegutseb kolmes riigis ja kolmeteistkümnes linnas: Tallinns, Tartus, Pärnus, Viljandis, Rakveres, Paides, Valgas, Riias, Vilniuses, Kaunases, Klaipėdas, Šiauliais ja Panevėžysis. 
Meediakontserni omanik on Margus Linnamäele kuuluv ettevõte UP Invest. 2020. aastal loodi eraldi ettevõttena Duo Media Networks, kuhu alla viidi järgneval aastal tele- ja raadiokanalid.
AS Postimees Grupi käive oli 2021. aastal 29,1 miljonit eurot ja kahjum 5,1 miljonit eurot.
Ajalugu.
1857. aastal hakkas Johann Voldemar Jannseni juhtimisel ilmuma nädalaleht Perno Postimees, mida ajaleht Postimees loeb oma ajaloo alguseks.
1886. aastal kolis ajaleht Perno Postimees Tartusse ja hakkas ilmuma nime Postimees all.
1991. aastal asutati ettevõte AS Postimees.
Aastal 1998 nimetati AS Postimees ümber AS-iks Eesti Meedia ja selle tütarettevõttena asutati uus AS Postimees, mis tegeles ainult Postimehe väljaandmisega. Eesti Meediast kujunes kontserni emaettevõte. 
1998–2013 oli AS-i Eesti Meedia omanikuks Põhjamaade meediakontsern Schibsted ASA.
2013. aastal ostsid AS-i Eesti Meedia juhtkond ja Margus Linnamäe ettevõtte kõik aktsiad Schibstedi käest välja. 
2015. aastal müüs Eesti Meedia juhtkond oma osaluse Eesti Meedias Margus Linnamäele kuuluvale ettevõttele UP Invest.
2017. aasta aprillis ühendas AS Eesti Meedia endaga rea tütarettevõtteid: AS Kanal 2, AS Postimees Grupp, OÜ Raadio Elmar, AS Trio LSL, BNS Group OÜ, BNS Akadeemia OÜ ja IT-ettevõtte White Wizard OÜ. Iseseisva tütarettevõttena jätkas tööd kuulutusteportaale haldav Allepal OÜ. Konsolideerumise käigus võttis Eesti Meedia üle kõik liidetud tütarettevõtete õigused ja kohustused.
2019. aasta veebruaris nimetati AS Eesti Meedia ümber ASiks Postimees Grupp, selle emaettevõtteks sai uus valdusühing Media Investments &amp; Holding OÜ.
2021. aastal teatas Postimees Grupp Eesti Interneti kataloogi ja otsingusüsteemi NETI ostust.
Ettevõtted ja brändid.
Eesti Meedia kontserni kuuluvad Eesti vanim ajaleht Postimees, selle uudisteportaalid ning maakonnalehed Tartu Postimees, Pärnu Postimees, Sakala, Virumaa Teataja, Järva Teataja ja Lõuna-Eesti Postimees, nädalakirjad 60+ ja Maa Elu, telekanalid Kanal 2, Kanal 11, Kanal 12, Duo 3, Duo 4, Duo 5, Duo 6, Duo 7 ja MyHits, raadiojaamad Kuku, Elmar, MyHits, Narodnoje, DFM ja Raadio Duo, uudisteagentuur BNS, trükikoda Kroonpress, kirjastus Postimees Kirjastus, tütarettevõtte Allepal OÜ alla kuuluvad kuulutusteportaalid soov.ee, osta.ee, kv.ee ja metsaoksjon.ee. Samuti on osalus ASis Express Post ja Scanpix.
Eesti Meedia omab juhtivaid meediaettevõtteid ka Lätis ja Leedus: Lätis uudisteportaali TVNet ning uudisteagentuuri LETA, Leedus uudisteportaali 15min ning Digineti ja Pliusi alla koondunud kuulutusteportaale.
Riidekoi

Riidekoi ("Tineola bisselliella") on koilaste sugukonda kuuluv liblikaliik.
Eesti Meediakoolitajate Liit

Eesti Meediakoolitajate Liit (lühend: EMKL) on aastal 1995 loodud liit.
Põhikirja järgi on liidu ülesannete seas:
EMKL on Avaliku Sõna Nõukogu liikmesorganisatsioon.
Hovawart

Hovawart on Saksa töökoeratõug, mille nimi on pärit keskülemsaksakeelsetest sõnadest "Hova/Hof" ja "Wart/Wächter", eesti keeles 'hoovivaht/õuevalvur'. FCI järgi kuulub see tõug teise rühma 2. alarühma molossid ja tõustandardi number on 190. Väidetavalt on vanim seni leitud kirjalik viide tõule pärit Schwarzwaldist aastast 1210, kui slaavlaste rünnaku ajal päästis hoovikoer Eike von Repkowi. (vt Saksi peegel, "Der Sachsenspiegel 1274")
Manfredonia laht

Manfredonia laht (itaalia keeles "Golfo di Manfredonia") on Itaalias Apuulias Aadria mere lõunaosas asuv laht.
Laht piirneb loodes Gargano poolsaarega, mille tipus asuv Gargano neem on lahe põhjatipp, ning lõunas Ofanto jõe suudmega. Gargano poolsaar ulatub merepinnast kuni kilomeetri kõrgusele, edelarannik on lauge.
Enam kui 60 km pikkuse rannajoonega lahte suubuvad Candelaro, Cervaro ja Carapelle jõed. Laht on saanud nime idasopis asuva Manfredonia asula järgi, mis on suurim lahe rannikul olev asula.
Lahe edelarannik on üldiselt soine.
Sony BMG

Sony BMG Music Entertainment oli plaadifirma, mis oli Ameerika Sony korporatsiooni ja Bertelsmann AG ühisettevõte. Firma järeltulija Sony Music Entertainment ainus omanik on Ameerika Sony korporatsioon.
Ajalugu.
Sony BMG Music Entertainment sai alguse Sony Music Entertainment ja Bertelsmann AG 50-50 ühisettevõttena 4. märtsil 2004. See on üks juhtivamaid plaadifirmasid maailmas, levitades albumeid kaubamärkide Arista Records, Columbia Records, Epic Records, J Records, Mchenry Records, Jive Records, RCA Victor Records, RCA Records, Legacy Recordings, Sonic Wave America ja mitmete teiste all. Plaadifirma ühinemine mõjutas nii Sony Musicu ja Bertelsmanni ettevõtteid ülemaailmselt, välja arvatud Jaapani, kus leiti, et see vähendaks konkurentsi riigi muusikatööstuses oluliselt.
Finantsanalüütikud eeldasid, et kuni 2000 töökohta koondatakse selle tulemusena ja Sony BMG säästaks sellega umbes 350 miljonit USA dollarit aastas.
Ettevõtte tegevjuht on Rolf-Schmidt Holtz, kes võttis Andrew Lacki töö üle 10. veebruaril 2006. 2005. aasta esimesel langes plaadifirma uute väljaannete hulk Ameerika Ühendriikides 33%-lt 26%-le. selle tõttu teatas Bertelsmann Sonyle, et nad ei pikendaks Lacki lepingut.
5. augustil 2008 nõustus Sony Corporation ostma Bertelsmann AG 50% osa muusikafirmast 1,2 miljardi USA dollari eest, saadmaks enda alla kogu juhtimise. Muusikafirma uueks nimeks sai Sony Music Entertainment Inc., mis on Ameerika Sony korporatsiooni üks osa. See võimaldab Sonyl kontrollida praegusi ja endisi BMG artiste, integreerimaks uusi lahendusi.
Itaalia lahtede loend

Sellel lehel on loetletud Itaalia lahed.
Saksa Klubi

Saksa Klubi (saksa keeles "Deutscher Klub") oli aastail 1932–1933 Eestis tegutsenud rahvussotsialistlik organisatsioon.
Klubi registreeriti Kohtu- ja siseministeeriumis 24. märtsil 1932 (RTL 1932, 38), seda juhtis Emil Musso. Liikmed kuulusid saksa vähemusrahvusse, algul oli neid 90, sulgemise eel 128.
Klubi asutati kultuur-esteetiliste eesmärkidega, millest tähtsaim oli saksa vaimu värskendamine, milleks andis süüte rahvussotsialistlik liikumine Saksamaal. Klubi liikmed kohtusid kord nädalas ja vahetasid mõtteid rahvussotsialismi ideoloogia teemal. Vapsidesse suhtusid nad pooldavalt ja arvestasid nendepoolse heatahtliku suhtumisega võimuletuleku korral.
Klubi suleti ja tema varandus võeti aresti alla kuni kaitseseisukorra kestvuseni Sisekaitseülema otsusega 5. detsembrist 1933, kuna "nimetatud klubi on oma tegevliikmete kaudu arendanud viimasel ajal Eesti Vabariigi huvide vastast tegevust, õhutades ja organiseerides liikumist, mille tagajärjel Eestis on leidnud aset vähemusrahvaste poliitiliste koondiste tegevuse mõjutamine sihis, mis võib saada hädaohtlikuks ühiskondlikule julgeolekule ja juba nüüd on tekitanud seltskondlikku ärevust". Ühtlasi saadeti laiali saksa vähemusrahvuse kultuurnõukogu ja määrati selle uued valimised.
9. detsembril 1933 otsustas sisekaitseülem Emil Musso koos Victor zur Mühleni, Ernst Turmanni, Hans Schulmanni ja Otto Halleriga kaitseseisukorra piirkonnast välja saata, kuna nad "on kaitseseisukorra piirkonnas Tallinnas organiseerinud ja arendanud Eesti Vabariigi huvide vastu sihitud liikumist, mõjutanud ja õhutanud vähemusrahvuse poliitilisi koondusi tegevusele, mis tekitanud seltskondlikku ärevust, ja peale selle Otto Haller, Emil Musso ja Hans Schulmann organiseerinud seaduslikus korras registreerimata koondise "Balti Vendluse" ja võtnud osa selle konspireeritud tegevusest".
17. oktoobril 1934 otsustas Rakvere-Paide Rahukogu Emil Musso 8 kuuks vanglasse saata.
Gioia Tauro laht

Gioia Tauro laht (itaalia keeles "Golfo di Gioia Tauro"; ladinakeelsed nimed "Sinus Brutius" või "Brutiorum Sinus") on laht Itaalias Türreeni mere Calabria rannikul.
Lahte suubuvad Mésima, Budello, Petrace ja Sfalassà jõed.
Jõe kallastel asuvad põhjast lõunasse Ricadi, Joppolo, Nicotera, Rosarno, San Ferdinando, Gioia Tauro, Palmi, Bagnara ja Scilla.
Laht on saanud nime rannikul asuva Gioia Tauro asula järgi.
Meelis Põdersoo

Meelis Põdersoo (sündinud 9. mail 1984 Jõgeval) on eesti näitleja. 
Teatripisiku sai ta Jõgeva Gümnaasiumi kooliteatrist Liblikapüüdja.
Ta lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 2008. aastal 23. lennu. Töötab VAT Teatris alates 2008. aastast.
Eesti Kutsemuusikute Ühing

Eesti Kutsemuusikute Ühing (kandis ka nimesid: "Kutseliste Muusikategelaste Ühing", "Eesti Muusikute Üleriigiline Kutseühing"; lühend: EKÜ) oli aastatel 1936–1940 tegutsenud ühing, mis koondas enda alla valikuliselt instrumentaliste.
EKÜ eelkäijad olid Eesti Orkestrantide Ühing ja Eesti Muusikute Ühing.
EKÜ juures tegutses ka sümfooniaorkester.
Eesti Muusika Infokeskus

Eesti Muusika Infokeskus (lühend EMIK) on aastast 1995 tegutsev asutus, mille asutasid 15 süvamuusikaga tegelevat institutsiooni.
EMIKi põhieesmärk on nende kodulehe järgi "eesti süvamuusika tutvustamine ja propageerimine nii kodu- kui ka välismaal, kogudes ja levitades infot eesti heliloojate ja nende teoste, muusikaorganisatsioonide ja -sündmuste, interpreetide ja muusikakollektiivide kohta".
Aastast 1999 on EMIK Rahvusvahelise Muusikainfokeskuste Liidu (International Association of Music Information Centres, IAMIC) liige.
Eesti Muusika- ja Fonogrammitootjate Liit

Eesti Muusika- ja Fonogrammitootjate Liit oli aastal 2001 Tallinnas asutatud liit, mille eesmärk oli esindada muusika- ja fonogrammitootjaid, kaitstes ühtlasi ka nende õigusi ja majanduslikke huvisid. Aastal 2006 on äriregistri andmeil liit kustutatud.
Kobryn

Kobryn (valgevene keeles Кобрын, eesti transkriptsioonis Kobrõn) on linn Valgevenes Bresti oblastis, Kobryni rajooni halduskeskus.
Linnas on 9 keskkooli, 2 spordikooli, internaatkool, muusikakool ja põhikool. Linnas on ka kultuurimaja, kaks kino ja kaks raamatukogu.
Vaatamisväärsusteks on vanalinn, katoliku kirik (1843), XIX sajandil ehitatud sünagoog ja postkontor, XVIII sajandist pärinev klooster, endise Tiesenhausenite mõisa juures asunud park aastast 1768 ja õigeusu kirikud.
Ajalugu.
Kirjalikes allikates on asulat esmamainitud 1287. aastal, linnaõigused sai 1589. aastal. Alates kolmandast Poola jagamisest 1795. aastal kuulus linn Venemaa koosseisu.
Eesti Muusika Kuukiri

Eesti Muusika Kuukiri oli aastal 1929 ilmunud muusikaajakiri, mida andis välja Muusikalise Hariduse ja Kultuuri Edendamise Selts.
Ajakirjas avaldati artikleid näiteks muusikateooria, -esteetika ja rahvamuusika kohta.
Ajakirja peatoimetaja oli Miina Härma.
Moskva ringtee

Moskva ringtee (vene keeles "Московская кольцевая автомобильная дорога"; lühend "МКАД") on ringtee, mis kulgeb praegu osaliselt (algselt aga täielikult) mööda Moskva linna administratiivset piiri.
Moskva ringtee rajati 1940. aastatel, rekonstrueeriti 1950.–1960. aastatel ja uuesti 1990. aastatel. 2011. aastal teatasid Moskva linnavõimud kavast järjekordselt ringteed ulatuslikult uuendada. 
Moskva ringteel puuduvad samal tasandil ristumised teiste sõiduteedega. Mõlemas suunas on rajatud viis sõidurada. 2011. aasta seisuga oli ringtee läbilaskevõime 9000 masinat tunnis, maksimaalne lubatud kiirus on 100 kilomeetrit tunnis.
Eesti muusika päevad

Eesti muusika päevad (EMP) on 1979. aastast toimuv muusikafestival, mida korraldab Eesti Heliloojate Liit. Festivali eesmärk on pöörata tähelepanu Eesti heliloojate loomingule, seetõttu esitataksegi festivalil peamiselt Eesti uut muusikat. Eesti muusika päevad kõige pikema ajalooga siiani toimuv muusikafestival Eestis. 
Esimene, 1979. aastal toimunud festival kandis nimetust Nõukogude Eesti muusika festival. Hiljem on festivali nimetus olnud ka Tallinna muusikafestival (1981), Nõukogude Eesti muusika festival (1984), Kolm õhtut eesti muusikaga (1986, NSV Liidu Heliloojate Liidu VII kongressi eel) ja Eesti muusika festival. Nimetust Eesti muusika päevad kannab festival 1991. aastast. 1993. aastast on festival toimunud igal kevadel. 
Festivali kunstilised juhid on olnud Raimo Kangro, Mare Põldmäe, Timo Steiner (2002. aastast), Ülo Krigul (2004–2014) ja Helena Tulve (2015. aastast).
Heliloomingupreemiad.
Aastatel 2003–2015 andis Eesti Heliloojate Liit koostöös Eesti Autorite Ühinguga Eesti muusika päevade raames välja Eesti muusika päevade preemiat, mille pälvisid möödunud festivalil kõlanud silmapaistvad uudisteosed. Sooviga laiendada preemiale kandideerijate hulka reformis Eesti Heliloojate Liidu juhatus preemia statuuti. 
2016. aastast annab Eesti Heliloojate Liit koostöös Eesti Autorite Ühinguga välja Lepo Sumera nimelist heliloomingu preemiat ja LHV uue heliloomingu Au-tasu. Viimasele saavad kandideerida kõik möödunud aasta jooksul esiettekandele tulnud uudisteosed.
Novomoskovski ringkond

Novomoskovski ringkond (vene keeles "Новомосковский административный округ", lühend "НАО") on üks Moskva 12 haldusringkonnast, mis moodustati 1. juulil 2012 seoses linna halduspiiride laiendamisega.
Ringkonna keskus on endine Moskovski linn. Lisaks kuuluvad ringkonda veel järgmised asulad ja asundused:
Napoli laht

Napoli laht (itaalia keeles "Golfo di Napoli") on laht Itaalias Türreeni mere Calabria rannikul. 
Umbes 15 km laiune laht asub Edela-Itaalias Campania maakonnas Napoli provintsis. Lahe põhjakaldal asuvad Napoli ja Pozzuoli, rannikust umbes 5 km kaugusel idas asub Vesuuvi vulkaan. Lahe lõunakaldal eraldab Sorrento poolsaar Napoli lahte lõuna pool asuvast Salerno lahest.
Lahes asuvad Capri, Ischia, Nisida, Procida ja Vivara saared. 195 km pikkuse rannajoonega lahe kallastel on 28 sadamat.
Napoli lahe ääres asuvad UNESCO maailmapärandi nimistusse kantud Pompei, Herculaneumi ja Torre Annunziata arheoloogilised piirkonnad.
Napoli lahel peeti 1960. aasta suveolümpiamängude purjeregatt.
Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri väitel asetas nõukogude November-klassi ründe-tuumaallveelaev 10. jaanuaril 1970 Napoli lahte 20 tuumalõhkepeaga varustatud meremiini. Lõhkepead arvatakse olevat merepõhjas tänini.
Eesti Muusikanõukogu

Eesti Muusikanõukogu (lühend: EMN) on aastal 1992 asutatud mittetulundusühing (ühtlasi katusorganisatsioon), kuhu kuulub muusikainstitutsioone ja kutselisi muusikuid.
Põhikirja järgi on EMNi eesmärkide seas: 
Aastast 2002 annab EMN igal aastal välja Eesti Muusikanõukogu muusikapreemiat.
Eesti Muusikateaduse Selts

Eesti Muusikateaduse Selts (lühend: EMTS) on aastal 1992 asutatud (registreeritud 2000) muusikateadusega tegelev selts.
Põhikirja järgi on seltsil kaks peamist eesmärki:
Aastast 2004 on EMTS assotsieerunud Eesti Teaduste Akadeemiaga.
EMTS annab muu hulgas välja rahvusvahelist ja eelretsenseeritavat aastaraamatut "Res musica".