Rahvusvaheline füüsikaolümpiaad

Rahvusvaheline füüsikaolümpiaad ("International Physics Olympiad", IPhO) on iga-aastane rahvusvaheline füüsikavõistlus kooliõpilastele, mis toimub alates 1967. aastast.
Eesti on osalenud rahvusvahelisel füüsikaolümpiaadil alates 1992. aastast. 2012. aastal peeti olümpiaad Eestis.
Ajalugu.
Esimese rahvusvahelise füüsikaolümpiaadi korraldas professor Czesław Ścisłowski 1967. aastal Poolas ja sellel osales viia riiki (Bulgaaria, Poola, Rumeenia, Tšehhoslovakkia ja Ungari). Iga võistkond koosnes kolmest õpilasest ja ühest juhendajast. Lahendamisele kuulus 4 teoreetilist probleemi ja üks eksperimentaalne ülesanne.
Teisel IPhO-l liitusid osalevate riikidega Nõukogude Liit, Saksa DV ja Jugoslaavia. Alustati füüsikaolümpiaadi statuudi koostamist, mis kinnitati Brnos mõni kuu pärast teise olümpiaadi toimumist. 1969. aastal toimus ka kolmas füüsikaolümpiaad, kus seekord oli igal riigil võimalik välja panna viiest õpilasest koosnev võistkond ja kaks juhendajat.
Neljandal olümpiaadil Moskvas tõsteti küll võistkonna lubatud suurus kuue õpilaseni, kuid juba alates järgmisest aastast fikseeriti see taas viie võistleja peale.
Rahvusvaheline füüsikaolümpiaad ei toimunud 1973., 1978., 1980. ja 2020. aastal. 2021 ja 2022 peeti see veebis. Kui 2020 ja 2021 mõjutas korraldust koroonapandeemia, siis 2022. aasta olümpiaad pidi toimuma Valgevenes, aga see tühistati seoses Venemaa sissetungiga Ukrainasse.
Korraldus.
Igal olümpiaadist osa võtval riigil on võimalik välja panna kuni viieliikmeline võistkond, mille koosseisu kuuluvad võistlejad ei tohi olla alustanud ülikooliõpinguid ja nende vanus olümpiaadi toimumise aasta keskpaigaks ei tohi ületada 20 eluaastat. Võistkonnaga on kaasas kuni kaks juhendajat, kes moodustavad ühtlasi olümpiaadi rahvusvahelise žürii. Iga osavõttev riik võib kohale saata ka vaatlejaid.
Olümpiaad koosneb teoreetilisest ja eksperimentaalsest voorust, millest mõlemad kestavad 5 tundi ja mille vahel peab olema vähemalt üks päev puhkamiseks. Ülesannete koostamise eest vastutab olümpiaadi korraldav riik ja neid tõlgivad iga maa emakeelde juhendajad. Õpilased saavad lahendusi vormistada oma emakeeles. Õpilaste ja juhendajate omavaheline suhtlemine võistlusvoorude ettevalmistamise ja toimumise ajal on keelatud.
Töid hinnatakse kahes etapis, millest esimeses annavad punktid juhendajad ja teises kaitstakse neid erapooletu komisjoni ees. Riikide võistkondadega kaasasolevatest juhendajatest moodustuv žürii otsustab medalite ja diplomite saajad, pannes paika vastavad punktide piirid. Seejuures lähtutakse sellest, et tunnustatud osalejate arv võib olla kuni 67% võistlejate üldarvust ja medalisaajate hulk on määratletud IPhO statuudiga (toodud välja kõrvalolevas tabelis).
Eesti osalemine.
Eesti on rahvusvahelisest füüsikaolümpiaadist osa võtnud alates 1992. aastast. 2019. aasta lõpu seisuga on Eesti õpilased saanud 8 kuldmedalit (Jegor Gužvin (1999), Ants Remm (2011), Jaan Toots (2012), Taavet Kalda (2015), Taavet Kalda ja Kaarel Hänni (2017), Richard Luhtaru (2018), Konstantin Dukatš (2019)), 20 hõbe- ja 37 pronksmedalit.
1996. aastal lubas haridusminister Jaak Aaviksoo, et Eesti korraldab olümpiaadi 2012. aastal. 43. rahvusvaheline füüsikaolümpiaad toimus 15.–24. juulil 2012 Tallinnas ja Tartus ning sellel osales 378 õpilast 80 riigist.