Gustaf Håkansson

Nils Gustaf Håkansson (15. oktoober 1885 Helsingborg – 9. juuni 1987 Ekerö, Stockholm) oli rootsi laulja, talunik ja bussijuht, kes sai 1951. aastal tuntuks sellega, et läbis 66-aastaselt kuuepäevase rattavõistluse käigus ühest Rootsi otsast teise ligi 1500 kilomeetrit, pälvides Supermani järgi saadud hüüdnime Supertaat ehk Terasvanaisa (rootsi k "Stålfarfar").
Elulugu.
Nils Gustaf Håkansson sündis 1885. aastal Helsingborgis Lõuna-Rootsis. Ta oli pärit tagasihoidlikust perest ja elas suhteliselt keskpärast elu. 1908. aastal abiellus neli aastat vanema Maria Erikssoniga, kes pidas kohvikut ja neil sündis mitu last. Håkansson elas Gantoftas, väikses külas Helsingborgi lähedal, ta oli talunik, tegeles suurema osa elust veotöödega ning juhtis bussi, kuid armastas ka jalgrattasõitu. Tal oli hüüdnimi "krutgubbe" ('püssirohumees' – peatamatu eakas või mees). 1927. aastal vallutas ta 42-aastasena jalgrattaga Põhja-Rootsi mäeaheliku ja tegi elu jooksul mitu pikemat retke mööda Rootsit. Pärast 1933. aastal tekkinud tüli oma habemeajajaga kasvatas ta endale koheva valge habeme.
Sverigeloppet.
1951. aastal osales Håkansson 66-aastaselt mitteametlikult Sverigeloppeti võistlusel, mis kulges läbi Rootsi Haparandast Ystadi, põhjast lõunasse. 
Sverigeloppet (või "Sexdagarsloppet" ehk kuuepäevane võidusõit) oli iga-aastane profiratturite etapivõistlus, mida korraldati aastatel 1924–1975. 
Enne võistlust sõitis Håkansson kogu marsruudi vastassuunas läbi, et rajaga tutvuda.
Võistlusel osalejate vanusepiirang oli 40 aastat, kuid sellegipoolest startis Nils mitteametlikult Haparandast minut pärast viimase võistleja starti, kandes abikaasa õmmeldud tööriideid, millele kinnitatud tema võistlusnumbrina suur punane null. Võistlus toimus etappidena ja sel ajal kui teised võistlejad magasid, väntas Håkansson kuni kolm ööpäeva nii, et magas võistluse jooksul kokku vaid viis tundi. Võistluse ajal kasutati tema kohta hüüdnime Stålfarfari, mille oli pälvinud 1940. aastate lõpus. Tal oli pikk valge habe, mis jättis temast veelgi vanema mulje, ja korraldajad kartsid, et inimesed hakkavad võistlejate üle naerma. Paljud ajalehed kajastasid tema sooritust, ta andis ka mitu raadiointervjuud ning esitas selle käigus mõned laulud.
Söderhamni läbimise ajal palus politsei tal tervisekontrolli teha ning arstlik läbivaatus näitas, et Håkansson on hea tervise juures. Håkansson finišeeris 6 päeva, 14 tundi ja 20 minutit pärast starti (ligi kilomeeter enne finišit purunenud rehviga) – ligi päev enne teisi võistlejaid. Tema auks korraldati paraad, teda kanti õlgadel ning järgmisel päeval kohtus ta Rootsi kuninga Gustaf VI Adolfiga.
Hilisem elu.
Hiljem osales Håkansson reklaamides, esines avalikel üritustel ja hooldekodudes religioossete lauludega, salvestades ka plaadi Lisebergi plaadistusfirmas, olles toona maailma vanim salvestatud autor. 1959. aastal sooritas Håkansson 73-aastasena palverännaku jalgrattaga Jeruusalemma pühapaikadesse ja tagasi. Lisaks osales veel mitmel rattavõistlusel. Oma viimased rattaretked sooritas ta pärast 100-aastaseks saamist.
Surm ja mälestuse jäädvustamine.
Surres oli Håkansson peaaegu 102-aastane. Tema aasta varem lahkunud kaasa oli surres peaaegu 105-aastane. Abikaasad maeti hauaplatsile Kvistoffa kiriku juures, kuhu oli maetud ka noores eas surnud poeg. Skurupis Skånes on Stålfarfarist püsinäitus.
1963. aasta oktoobris kajastati tema saavutusi saates "Alltid på en söndag".