tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Sarpsborgi vald

Sarpsborgi vald on vald Norras Østfoldi maakonnas. Valla keskus on Sarpsborg, mis on osa Fredrikstad/Sarpsborgi tiheasustusega paikkonnast.
Praegune Sarpsborgi vald on moodustatud 1992 Sarpsborgi linna, Varteigi valla, Skjebergi valla ja Tune valla liitmise teel. Seepärast nimetatakse teda ka linnaks. Aastatel 2020–2023 kuulus vald Vikeni maakonda.
Sarpsborgi valla sõpruslinnad on Berwick-Upon-Tweed (Suurbritannia), Forssa (Soome), Grand Forks (USA), Petlemm (Iisrael), Struer (Taani) ja Södertälje (Rootsi).
Aleksandr Dedjuško

Aleksandr Viktorovitš Dedjuško (vene keeles Александр Викторович Дедюшко; valgevene keeles Аляксандр Віктаравіч Дзядзюшка, 20. mai 1962 – 3. november 2007) oli vene näitleja. Sündinud Vaŭkavyskis. Valgevene päraselt Alaksandr Dziadziuška.
Magerøya

Magerøya (põhjasaami keeles "Máhkarávju") on saar Norra põhjaosas Finnmargi maakonnas Nordkapi vallas.
Saare pindala on 436,6 km², kõrgeim punkt ulatub 417 m üle merepinna.
Saarele on iseloomulik mägine tundramaastik, kohati kasvab tundrakaske.
Magerøyal asub Nordkapi neem, mis pakub turistidele suurt huvi. Et suurendada külastajate arvu, rajati aastatel 1993–1999 Nordkapi tunnel, mille pikkus on 6,87 km ja mis küündib 212 m merepinnast allapoole. Rajamise ajal oli see maailma pikim ja sügavaim merealune tunnel. Isegi suvel võib tunnelis tekkida udu või jää.
Hurtigruteni parvlaevad ühendavad Magerøya saart Honningsvågiga; sooja Põhja-Atlandi hoovuse tõttu on meri saare ümber jäävaba.
Padrun

Padrun on vint- või sileraudsetes tulirelvades kasutatav laskemoonaliik.
Süütepõhimõtte järgi liigitatakse padruneid ääretulepadruniks ja kesktulepadruniks.
Padrun koosneb reeglina kuulist, hülsist ("kestast") koos süütekapsliga ja hülsis asuvast heitelaengust püssirohust. Monoliitse heidetava kuuli asemel võivad hülsis olla haavlid või kartetšid, samuti näiteks valgus/signaal leeklaengud.
Padrunite liigitus eesmärgi järgi: 
Vastavalt relvale ehk kaliibrile eristatakse:
Paukpadruneid kasutatakse lasu imiteerimiseks ja neil kas puudub kuul või on kuul tehtud materjalist, mis puruneb hõlpsalt tulistamisel relva raua suudmele paigaldatud lõikuri abil.
Õppepadrunid on kahjutud ja neid kasutatakse väljaõppes kas näidistena või laadimisharjutusteks.
Barbara Ward

Barbara Mary Ward (23. mai 1914 – 31. mai 1981) oli Briti majandusteadlane.
Ta oli üks esimesi, kes esitas jätkusuutliku arengu mõiste.
Osade allikate kohaselt lõi ta koos Dubos, Renéga tehnosfääri kontseptsiooni.
Alden

Alden on saar Norras Vestlandi maakonnas Askvolli vallas Dalsfjordeni merepoolse osa Vilnesjordenist mere pool Atløy ja Tvibyrge (idas) ning Værlandeti (läänes) vahel.
Saare pindala on 3,4 km².
Nimi.
Nimi on õigupoolest mäenimi, mis tähendab 'kõrge, väljapaistev'.
Loodus.
Rannik on järsk.
Kõrgeim punkt on Norskehesten (460 m), mis on tuntud meremärk, sest ta paistab kaugele. Mäge hüütakse ka "Den norske hest" ('Norra hobune').
Asustus.
Saare lõunaosas on Aldeni talu.
Oma laulu ei leia ma üles

"Oma laulu ei leia ma üles" on eesti laul, mille meloodia autor on Valter Ojakäär ja sõnade autor Leelo Tungal. 
Laulu kirjutas Valter Ojakäär 1966. aastal, selle esmaesitajaks oli Heli Lääts. Videosalvestis laulust Heli Läätse esituses on osaks Eesti Telefilmi muusikafilmist "Meloodia 67". 1974. aastal salvestas plaadifirmas Meloodia laulu eesti ja vene keeles Jugoslaavia laulja Ljiljana Petrović. 1998. aastal ilmunud Valter Ojakääru kogumikalbumil "Meeletu maailm" esitab laulu Ilona Aasvere (Tiit Kikase seade).
Ansambel Metsatöll tegi laulust oma töötluse, mis ilmus 2005. aastal albumil "Terast mis hangund me hinge 10218". Metsatöllu esituses kasutati laulu 2008. aastal esilinastunud seriaali "Tuulepealne maa" tunnusmuusikana.
Valter Ojakääru 85. sünnipäeva kontserdil esitas laulu "Oma laulu ei leia ma üles" Evelin Pang. Laulu on esitanud ka Tallinna Ülikooli kammerkoor 2009. aastal Eesti Televisiooni võistlussaates "Laululahing". 2012. aastal ilmunud albumil "Kuldne põld" esitab sama laulu Maarja-Liis Ilus.
Jostedalsbreen

Jostedalsbreen või Jostedali liustik on suurim liustik Mandri-Euroopas. Liustik paikneb Lõuna-Norra läänerannikul Vestlandi maakonnas. Teravmägede saarestikus on ka suuremaid liustikke.
Jostedalsbreen asub Lusteri, Sogndali, Sunnfjordi ja Stryni vallas. Piirkonna kõrgeim koht on Lodalskåpa 2083 m kõrgusel. Liustik on 480 km² suurune.
Jostedalsbreeni rahvuspark asutati 1991. aastal, selle pindala on 1310 km².
Frami muuseum

Frami muuseum (norra keeles "Frammuseet") on muuseum, mis räägib Norra polaaravastus- ja uurimisretkedest. Muuseum asub Oslos Bygdøy saarel, uurimislaeval Fram.
Muuseum avati 20. mail 1936 ja see tutvustab Norra polaaralade avastamist ja uurimist ning kolme polaaruurijat Fridtjof Nansenit, Otto Sverdrupit ja Roald Amundsenit.
Muuseumis eksponeeritakse samuti polaaralade loomi, näiteks jääkarusid ja pingviine.
Viikingilaevade muuseum

Viikingilaevade muuseum (norra "Vikingskipshuset" 'Viikingilaevamaja') asub Bygdøy poolsaarel Oslos, Norras. See on osa Oslo Ülikooli Kultuuriajaloo muuseumist. Muuseumis eksponeeritakse selliseid viikingiajastu laevu nagu Osebergi laev, Tune laev ja Gokstadi laev ning leide Borre kääbastest ja mujalt.
Ajalugu.
1913. aastal tegi Oslo arheoloogiaprofessor Gabriel Gustafson ettepaneku ehitada hoone 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses leitud viikingiaegsete esemete jaoks. Osebergi ja Gokstadi laeva oldi juba aastaid hoitud ajutistes hoonetes Oslo ülikooli juures. Hoone rajamiseks kuulutati arhitektuurikonkurss, mille võitis Arnstein Arneberg.
1926. aastal valmis ruum Osebergi laeva jaoks. 1932. aastal valmisid ruumid Gokstadi ja Tune laeva jaoks. Teine maailmasõda lükkas muuseumi täielikku valmimist edasi. 1957. aastal valmisid viimased ruumid ning sinna viidi ülejäänud Osebergi kalmest saadud leiud.
Laevade äraviimisplaanid.
2006. aastal toetas Oslo Ülikool Norra Ajaloomuuseumi plaani viia laevad ja muud hauapanused tulevasse muuseumi Bjørvikas. Norras tekitas see elava arutelu. Laevade teisaldamise vastased väidavad, et laevad ja hauapanused on transportimiseks liialt õrnad. Laevade äraviimise pooldajad väidavad, et senine muuseum on tuleohtlik ja ülerahvastatud.
Emanuel Vigeland

Emanuel Vigeland (2. detsember 1875 Halse – 22. detsember 1948 Oslo) oli Norra maalikunstnik, Gustav Vigelandi noorem vend. 
Emanuel Vigeland on tuntud oma altarimaalide ja kirikutesse tehtud freskode, klaasimaalide ja skulptuuride poolest.
Ta rajas endale mausoleumi, mis asub Oslos Slemdalis.
Minnesund

Minnesund on asula Norras Akershusi maakonnas Eidsvolli vallas koha juures, kus Mjøsa järve lõunasopist saab alguse Vorma jõgi.
Pindala on 0,78 km².
Sihtnumber on 2092 Minnesund.
Nimi.
Asula nimi oli algselt "Minne". Ta on saanud nime Minne talu järgi. Talu nimi tuleb vanapõhja sõnast "Minni" ('suue'): talu oli kohas, kus Vorma Mjøsast välja voolab.
Kui linna tehti raudteejaam, siis nimetati see Mindesundi jaamaks, et vältida segiminekut Minde jaamaga Bergeni lähedal. See andiski asulale uue nime.
Rahvastik.
Elanike arv:
Majandus.
Vorma läänekaldal on uus väiketööstuspiirkond.
Transport.
Asula on oma asendi tõttu alati olnud transiitliiklussõlm. Varem viis üle jõe parv. Hiljem ehitati vana Minnesundi sild ("Gamle Minnesundbrue"), uus Minnesundi sild ("Nye Minnesundbrue"; avati 1993), mille ületab maantee E6, ja Minnesundi raudteesild, mille ületab Dovrebanen.
Minnesundis oli Minnesundi jaam, mis on lammutatud.
Maanteelt E6 lähtub põhja poole Gjøviki suunas riksvei 33 ja lõuna poole Vormsundi suunas Vorma idakaldal riksvei 177.
Tervishoid.
Minnesundist läänes on Stensby haigla.
Kultuur.
Minnesundis asub järvelaevanduse muuseum Mjøssamlingene, kus on muu hulgas eksponeeritud 1840. aastate aegne töökoda.
Brynjulf Bergslien

Brynjulf Larsen Bergslien (11. november 1830 Vossi vald – 18. september 1898 Oslo) oli norra skulptor.
Brynjulf Bergslien õppis aastatel 1853–1861 Kopenhaageni skulptorite Jens Adolf Jerichau ja Herman Wilhelm Bisseni juures. Aastal 1861 kolis ta Kristianiasse, kus veetis kogu oma ülejäänud elu, välja arvatud aasta 1864, mil reisis Roomas.
Brynjulf Bergslieni tuntakse eelkõige tänu 1875. aastal valminud Oslo kuningalossi ees seisvale Karl III Johani monumendile, kuid ta on portreteerinud ka mitut väljapaistvat norralast; nende hulgas on kirjamees Peter Asbjørnsen (1891), näitleja Johannes Brun (1902) ja luuletaja Henrik Wergeland (1881). Ta valmistas ka Christian IV monumendi visandi, kuid seda ei teostatud.
Brynjulf Bergslieni õpilaste seas olid teiste hulgas ka Gustav Vigeland ja Wilhelm Rasmussen.
Tema vend oli maalikunstnik Knud Bergslien. 
Aastal 1901 nimetati Brynjulf Bergslieni auks tänav Oslos Frogneri linnaosas Homansbyeni asumis Bergslieni tänavaks.
Minnesundi raudteesild

Minnesundi raudteesild on Dovrebanenil asuv raudteesild Norras Akershusi maakonnas Eidsvolli vallas Minnesundis. Sild ületab Vorma jõe kohas, kus see Mjøsa järvest alguse saab.
Seda silda arvatakse Vorma jõe ja Mjøsa järve piiriks.
Sild on tehtud terasest ja kivist.
Sildeavasid on 12, suurim sildeava on 82 m. Kogupikkus on 362 m või 363 m.
Sild ehitati 1879. aastal Eidsvolli ja Hamari vahelise raudtee Hedmarksbaneni osana ning avati 1879.
Keskmine sildeava laiendati 1913. aastal 62 meetrilt 82 meetrile. Selleks tuli keskmisi sambaid nihutada.
Aastal 1925 ehitati sild ümber kombineeritud maantee- ja raudteesillaks, millel on kummalgi pool raudteesilda üherajaline sõidutee. Aastal 1959 ehitati uus maanteesild (Minnesundi vana sild) ning 1965 lammutati raudteesilla maanteesosad.
Praegu on sild kasutusel Dovrebaneni osana.
Riiklik teede, sildade ja teedega seotud kultuurimälestuste kaitseplaan ("Nasjonal verneplan for veger, bruer og vegrelaterte kulturminner") nägi ette Minnesundi raudteesilla, Minnesundi vana silla ja Minnesundi uue silla ning 1800. aastast pärineva parvekai kaitse alla võtmise. Riigiantikvaar (Riksantikvaren) võttis 17. aprillil 2008 kaitse alla mõlemad maanteesillad, kuid raudteesild jäi kaitse alla võtmata.
Grip

Grip on mahajäetud kaluriküla Norras, see asub Kristiansundi valla koosseisu kuuluva Gripi saarestiku suurimal, Gripholmeni saarel.
Esimesed märkmed asustusest Gripis pärinevad 9. sajandist. Hansa liidu ajal hoogustus kalaeksport Norra kaluriküladest, kaasa arvatud Gripist. Küla kuulus enne reformatsiooni 1536. aastal Norra peapiiskopile. 
1728. aastal ostis Trondheimi kaupmees Hans Horneman kuningas Frederik IV käest Gripi küla. Külas elanud kalamehed pidid oma saagi müüma kaupmeestele nende määratud hinna eest. Kokkulepe kehtis 1893. aastani. 
1796. aastal hävitas torm suurema osa kalurikülast ning sama juhtus ka 1804. aastal. Esimesed muulid rajati aastal 1882 ja sadam, kus olid võimelised randuma väikesed laevad, ehitati aastal 1950. 
Rahvaarv saarel on kõikunud juba sajandeid. Praegune tühi küla oli kunagi asustatud ja toimekas koht. Kalapüügi kõrghooaegadel elas seal ligi 2000 kalameest, kes purjetasid ja sõudsid Gripi kõikjalt, et püüda turska. II maailmasõja ajal rahvaarv vähenes. Grip jäi inimtühjaks, kui Hildur ja Kasper Larsen sealt viimasena 1974. aastal enne jõule lahkusid. Hüljatud kalurimajadest on saanud populaarsed suvilad. Suviti on Gripis ligikaudu 250 alaliselt elavat inimest. Saarel puudub veeallikas, kogutakse vihmavett, tualettides lastakse peale merevett ja pesupesemiseks sõidetakse linna. Vanasse koolimajja on ehitatud võõrastemaja ja postkontor.
Knud Bergslien

Knud Larsen Bergslien (1827 Vossi vald – 27. november 1908 Kristiania) oli norra maalikunstnik ja kunstiõpetaja.
Knud Bergslien õppis kunsti Antwerpenis (1844–1852), Pariisis (1850–1851) ja Düsseldorfis (1855–1869). Üks tema eeskujudest oli Adolph Tidemand. 
Knud Bergslieni tuntumad teosed on "Birkebeinerne" (1869) ja "Oskar II kroonimine" (1875).
Knud Bergslien oli muu hulgas Kristiania kunstikooli direktor. Tema õpilaste hulgas olid Christian Skredsvig, Edvard Munch, Harriet Backer, Lauritz Haaland ja Halvdan Egedius.
Knud Bergslieni vend oli skulptor Brynjulf Bergslien‎.
Trondheimi lennujaam

Trondheimi lennujaam ehk Trondheimi Værnesi lennujaam (norra keeles Trondheim lufthavn, Værnes) on lennujaam Norras Trøndelagi maakonnas Stjørdali vallas. Lennujaam asub Trondheimist ligikaudu 35 kilomeetrit ida pool.
Trondheim on suuruselt neljas Norra lennujaam. 2008. aastal tehti seal 57 402 lennuliigutust ja reisijaid oli 3 474 264. Riigisiseseid lende pakuvad neli lennufirmat 18 sihtkohta. Rahvusvahelisi lende pakuvad samuti neli lennufirmat 14 sihtkohta, sealhulgas igapäevaseid lende Amsterdami, Kopenhaagenisse, Londonisse ja Stockholmi. Kõige tähtsam sihtkoht on Oslo, kuhu lennatakse lennukiga Boeing 737 päeva jooksul 33 korda.
René Dubos

René Jules Dubos (20. veebruar 1901 Saint-Brice-sous-Forêt – 20. veebruar 1982 New York) oli prantsuse-ameerika mikrobioloog ja rohelise ideoloogia arendaja.
Ta sündis ja kasvas Île-de-France'is. Tema isal oli nii kodukülas kui ka ümberkaudsetes külades lihapoode. Dubos lõpetas algul keskkooli ja siis Pariisis Riikliku Agronoomiainstituudi. 1927 asus ta tööle USA-sse ja võttis hiljem ka USA kodakondsuse.
Ta pühendas suurema osa oma elust bakteriaalsete haiguste empiirilisele uurimisele ning sellele, et analüüsida keskkonna ja sotsiaalsete olude mõju inimeste heaolule.
Ta eraldas pinnases elavatest mikroorganismidest antibakteriaalseid aineid ja see viis paljude antibiootikumide avastamisele. Ta uuris tuberkuloosi ja kopsupõletikku, omandatud immuunsust ja organismi vastupanu nakkusele. Suurem osa tema teaduskarjäärist möödus Rockefelleri Meditsiiniuuringute Instituudis, mis hiljem nimetati ümber Rockefelleri Ülikooliks, ainult aastail 1942–1944 töötas ta Harvardi ülikoolis meditsiiniteaduskonnas võrdleva patoloogia ja troopilise meditsiini professorina.
Teda peetakse loosungi "Mõtle globaalselt, tegutse lokaalselt" autoriks. Sellega tahetakse öelda, et ülemaailmseid majandusprobleeme saab lahendada üksnes siis, kui arvestatakse kohalikke ökoloogilisi, majanduslikke ja kultuurilisi erinevusi. Esimest korda sõnastati see lause 1978, kuus aastat pärast seda, kui Dubos oli 1972 olnud ÜRO inimkeskkonna konverentsil nõunik.
1979 rõhutas Dubos, et ökoloogiliselt jätkusuutlik käitumine peab algama kodust. Ta uskus, et maailmas tuleb kehtestada kord, kus "looduslikud ja sotsiaalsed üksused säilitavad või saavad tagasi oma identiteedi ja suhtlevad ometi üksteisega arenenud sidesüsteemi kaudu".
Dubos pälvis 1948 Albert Laskeri meditsiini alusuuringute auhinna pinnasebakterite antibiootiliste omaduste avastamise eest ja 1969 Pulitzeri preemia mitteilukirjanduse kategoorias.
Gripi saarestik

Gripi saarestik on saarestik Norras Norra meres, Kristiansundist 14 km loodes. 
Saarestik koosneb 82 laiust ja kivisest saarekesest. 
Suurim ja ainus elamiskõlbulik saar on Gripholmen. 
Bratthårskolleni saarel asub Gripi tuletorn.
Hans Kaiva

Hans Kaiva (3. mai 1932 Kohtla vald, Ida-Virumaa – 29. september 1999 Tallinn) oli eesti poksija ja poksitreener. 
Ta alustas poksimist 1949. aastal Kohtla-Järve Kalevis. Ta pidas kokku 144 kohtumist ja võitis neist 108.
Kaiva sai Eesti NSV meistrivõistlustel sulgkaalus (kuni 57 kg) kaks korda 3. koha (1951 ja 1952) ning kergekaalus (kuni 60 kg) neli korda 2. koha (1953–1954 ja 1958–1959).
Kaiva töötas aastatel 1951–1972 Kohtla-Järvel poksitreenerina. Tema õpilaste hulgas olid ka Pavel Dubovik, Mart Keersalu, Priidik Kippar, Juri Kudrjašov, Arseni Sajankin ja Vladimir Zažogin. Ta oli aastatel 1967–1969 Eesti NSV poksikoondise vanemtreener.
Gripi vald

Gripi vald on endine vald Norras Gripi saarestiku territooriumil. Praegu on ta Kristiansundi valla koosseisus.
Õigus hääletada oli kuni 1884. aastani vaid kinnisvara omavatel meestel. Linnas elav kaupmees omas kaluriküla kõiki maju, seega ei saanud kalurid hääletada. Põhiseaduse muudatustega 1884. aastal anti hääletamisõigus meestele, kes maksid makse. 198 elanikuga Gripi vald moodustati 1897. aastal. 1909. aastal ostsid kalurid laenatud 110 000 krooni eest Gripi küla kinnisvara kaupmees Ludvig Williamsenilt.
Enne Kristiansundiga ühendamist 1964. aastal oli Gripi vald 104 elanikuga Norra väikseim vald. Tänapäeval on Norra väikseimaks vallaks Kvitsøy vald ja väikseima rahvaarvuga vallaks on Utsira vald.
Atløy

Atløy ehk Atløyna on saar Norras Vestlandi maakonnas Askvolli vallas Dalsfjordeni merepoolsest osast Vilnesfjordenist põhja pool.
Ida poole jäävast mandrist lahutab saart Granesundet. Läänepoolne naabersaar on Tvibyrge, kirdes asub Raudøy (Raudøyna), edelas Lauklandsøy (Lauklandsøyna), kagus Sausesundøy (Sausesundøyna). 
Saare pindala on 37,7 km². 
Elanike arv on 480 (2001). 
Saare kõrgeim punkt on Skredvarden (636 m) saare kaguosas. 
Saare suurim järv on loodeosas paiknev Herlandsvatnet. Edelas on Lauklandsvatnet ja Anddalsvatnet, keskel Kjøtjørna, kagus Sætrevatnet ja Skredvatnet, kirdes Granevatnet.
Saar on metsane. 
Asustus on ranna ääres. Põhjaranna idaosas on Høyvika, kagus vana kaubandusasula Sauesund ja Leirvåg, lõunas Vilnes, kus on Vilnesi kirik, läänes Laukeland ja Hærland.
Saare idarannal paikneva Gjerviki sadama kaudu on saarel autoparvlaevaühendus Askvolli ja Furega (vastavalt Vilnesfjordeni põhja- ja lõunakaldal). 
Tegeldakse kalatöötlemise, põllumajanduse ja kalapüügiga. 
Ajalugu.
Saarel on kaljujooniseid. 
Vilnesi kirik on 17. sajandist pärinev puukirik. Vana kirik hävis pikselöögist 1673 ning 1674 ehitati uus. Põranda alt olevat leitud palju inimjäänuseid; seda peeti viikingiaegseks hauaks. 
Nimi.
Atløy sai nime Atle jarli järgi pärast lahingut jarl Håkon Grjotgardsoniga. Lühikeses lahingus Stavenesvågenis Askvolli vallas Håkon langes ja Atle jarl suri saadud haavadesse pisut hiljem ühes Atløy talus.
Balabanovo

Balabanovo on linn Venemaal Kaluga oblastis Borovski rajoonis. Asub Protva jõe kaldal, 76 km Kalugast kirdes.
Balabanovo küla on esmamainitud 17. sajandil. 1972. aastal sai Balabanovo linnaõigused. 
Linnas asub tikuvabrik ja Stora Ensole kuuluv pakenditehas.
Balabanovot läbib Moskva–Brjanski raudtee. 6 km linnast loodes asub Jermolino lennuväli.
Lapiksamblik

Lapiksamblik ("Parmelia") on samblike perekond "Parmeliaceae" sugukonnast.
Lapiksamblikud on tavalisimad samblikud puutüvedel ja okstel.
Pranglimine

Pranglimine on aja peale peastarvutamine Miksikese (Lefo) keskkonnas üle veebiliidese.
Kasutaja osa on kirjutatud JavaScriptis. Idee ja rakenduse autor on Prangli saarel Prangli põhikooli direktorina töötanud Kalev Põldsaar.
Luke vald

Luke vald (saksa keeles "Lugden") oli Tartumaal Nõo kihelkonnas asunud eravald. Vallamaja asus Luke külas.
1883. aastal seisis Luke valla hingekirjas 1124 inimest ning valla maadel asus 43 talu.
Maasi vald

Maasi vald (saksa keeles "Gemeinde Masik") oli kroonuvald Kuressaare kreisis Pöide kihelkonnas Saaremaal. Vallamaja asus Võhma külas.
1883. aastal oli valla hingekirjas 1519 inimest ja valla territooriumil asus 118 majapidamist.
1. aprillil 1939 arvati vald uue Pöide valla koosseisu.
Pühalepa kihelkond

Pühalepa kihelkond (lühend Phl; saksa keeles "Kirchspiel Pühhalep") oli kihelkond Läänemaa koosseisu kuulunud Hiiumaal ja Eestimaa kubermangu Haapsalu kreisis.
Piirkonna ajalugu.
Kihelkonna ala kuulus 1234. aastast Saare-Lääne piiskopkonda, pärast 1254. aasta maadejagamist Liivi ordule (Maasilinna foogtkonna Pühalepa ametkond keskusega Suuremõisa ordumõisas).
Kihelkonnakirik ehitati eeldatavalt aastatel 1255–1260. Kirikukihelkonda on esmamainitud 1519. aastal kui "kerspel to sunte Laurencius" (Püha Laurentiuse kihelkond). 1522. aastal on kihelkonda esmamainitud Pühalepa nimega seoses Saare-Lääne piiskopi Johannes Kieveli visitatsiooniga.
Rootsi võimu ajal (1563–1710) oli kihelkond 1620. aastast kuni reduktsioonini de la Gardie'de valduses. Tähtsaks sai lubjapõletus- ja laevaehituskoht Suursadam. Hiljem arendasid samu alasid ka Ungern-Sternbergid, kes asutasid Hiiu-Kärdla kalevivabriku. Selle juurde tekkinud asula oli peagi Hiiumaa suurim (Kärdla). 18. sajandi teisel poolel levis kihelkonnas vennastekoguduseliikumine. Aastail 1885–1887 toimus hoogne õigeusku siirdumine. 1890. aastal ehitati Kuri külasse õigeusu Pühalepa Issanda Taevaminemise kirik.
Pühalepa kihelkonna mõisad.
Pühalepa kihelkonnas paiknes ajalooliselt 11 mõisat – neist 1 kirikumõis ja 3 rüütlimõisast peamõisat koos 5 kõrvalmõisaga ning 3 karjamõisat.
Kihelkonna alad tänapäeval.
Tänapäeval kattub kihelkonna ala endise Pühalepa valla alaga, v.a enamus Kassari saarest (Kassari mõis), mis kuulus Käina valda.
Eesti samblikud

Eesti samblike ja samblikel parasiidi või saprotroofina kasvavate seente nimekiri sisaldab kokku 1146 taksonit (seisuga november 2011), sh 1132 liiki ja 13 liigisisest ühikut; neist 926 liiki (+ 13 liigisisest ühikut) kuuluvad samblike hulka (on lihheniseerunud), 176 liiki (+ 1 liigisisene ühik) on lihhenikoolsed ning 30 liiki on saprotroofsed. Kõigist loetletud taksonitest on 39 liigi esinemine Eestis kaheldav, kuna nende kohta on olemas vaid kirjanduse viited (herbaareksemplare pole teada). 60 liiki arvatakse olevat Eestist hävinud, kuna neid ei ole leitud peale 1950. aastat
Üle poole samblikuliikide koguarvust moodustavad pisisamblikud. Eestis on leitud 647 liiki pisisamblikke. Lisaks pisisamblikele on Eestis umbes 300 liiki suursamblikke ja 200 liiki lihhenikoolseid seeni.
Eestis on praegu kaitse all 51 samblikuliiki, mis moodustab ligikaudu 5% kõigist Eesti samblikest. Esimesse kaitsekategooriasse kuulub ainult üks liik – harilik tundrasamblik. Teise kaitsekategooriasse kuulub 32 samblikuliiki ja kolmandasse kaitsekategooriasse 18 samblikuliiki.
Eesti samblike elupaigad.
1/3 Eesti samblikest leidub saartel. Eesti on kaetud ligi 50% ulatuses metsaga ning seetõttu leiab peaaegu poole liheeniseerunud samblike liigi metsadest. Metsad on võrreldes rannikualadega palju rahulikumad ja paljud metsas kasvavad samblikud soosivad tasakaalustatud valgust ja niiskusrežiimi. Epifüütide esinemine sõltub siiski peremeespuust, tema koore keemilistest ja füüsikalistest omadustest. Metsatööstus ja õhusaastus on peamised antropogeensed tegurid, mis tõsiselt mõjutavad metsas kasvavate samblike liigirikkust.
2003. aastal tehtud uurimusest Eesti epifüütide ja epiksüülide mitmekesisusest Eesti metsades selgub, et kõige rohkem erinevaid samblikuliike kasvab haabadel. Haavale järgnesid arukask, hall lepp, kuusk ja mänd. Saarel, tammel, vahtral ja pärnal kasvas vähem samblikuliike. Okstelt leiti kõige rohkem samblikuliike haavalt ja kuuselt. Surnud tüvedelt männilt ja kuuselt. 76 liiki oli spetsialiseerunud peremeespuudel.
Samblikuperekonnad Eestis.
Järgnevas loendis on toodud Eesti samblikuperekondade nimestik (ladinakeelsed nimetused koos autorinime lühenditega), kehtivad eestikeelsed perekonnanimed ning Eestis leitud liikide arv perekonnas. Eestikeelne teaduslik nimetus on olemas enamikul suursamblike perekondadel, s.o. eelkõige nendel, mida on võimalik ilma mikroskoobita eristada.
Liigirikkaimad perekonnad Eestis on porosamblik ("Cladonia") 54 liigiga, liudsamblik ("Lecanora Ach.") 51 liigiga ja kuldsamblik ("Caloplaca Th.Fr.") 40 liigiga.
George Abela

George Abela (sündinud 22. aprillil 1948) on Malta poliitik, Malta president (2009–2014).
George Abela lõpetas Malta Ülikooli juristina ning töötas muu hulgas üle 25 aasta ametiühingute tööõiguse spetsialistina.
Aastatel 1982–1992 oli ta Malta Jalgpalliliidu president.
Ta oli aastatel 1992–1998 Tööpartei aseesimees ning 1996–1997 peaministri õigusnõunik. 
Seejärel tekkisid tal erimeelsused partei juhtidega ning 2000. aastast tegeles ta oma erapraksisega.
2008. aastal kandideeris George Abela Tööpartei esimeheks, kuid jäi valimistel alla Joseph Muscatile. 
12. jaanuaril 2009 esitas peaminister Lawrence Gonzi George Abela valitsuse presidendikandidaadiks ning 1. aprillil sai ta heakskiidu parlamendilt. Ta oli 4. aprillist 2009 kuni 4. aprillini 2014 Malta president.
Mais 2012 käis ta presidendina ametlikul visiidil Eestis.
Romanss

Romanss on lüüriline instrumentaalsaatega soololaul.
Rapsoodia

Rapsoodia on instrumentaalmuusika žanr. See on üheosaline vabavormiline heliteos, mis tavaliselt põhineb rahvaviisidel. Rapsoodia kõrgaeg oli romantism.
Sümfooniline poeem

Sümfooniline poeem on sümfooniaorkestrile kirjutatud üheosaline teos, mis kajastab mingit poeetilist või filosoofilist ideed.
Sümfooniline poeem on enamasti kirjutatud sonaadivormis.
Tuntumaid sümfoonilisi poeeme on loonud näiteks Ferenc Liszt ja Richard Strauss.
Tertsett (žanr)

Tertsett on vokaalmuusikažanr: heliteos või selle osa tertsetile ehk kolmele lauljale kas instrumentaalsaatega või ilma. Tertsetil on kolm partiid.
Teos kolmele pillimängijale on trio.
Põdrasamblik

Põdrasamblik ("Cladina") on samblike perekond (või mõnes süsteemis alamperekond).
Varasemas süstemaatikas oli see perekond osa (alamperekond) suuremast perekonnast "Cladonia", mis aga lahutati kaheks – põdrasamblikud ("Cladina") ja porosamblikud ("Cladonia").
Põdrasamblikud on tavalisimad põõsasjad samblikud maapinnal, eriti nõmmemetsades.
Põdrasambliku raviomadusi kajastatakse Eno Raua lasteraamatus "Naksitrallid", kui Sammalhabe keedab põdrasamblikutee Kingpoolele, kes on külmetanud ning köhib. Teoses aga nimetatakse ekslikult põdrasamblikut samblaks.
Jawaharlal Nehru

Jawaharlal Nehru (hindi जवाहरलाल नेहरू "Javāharlāl Nehrū"; 14. mai 1889 – 27. mai 1964) oli India poliitik, esimene India peaminister aastatel 1947–1964.
Tema tütar Indira Gandhi ja lapselaps Rajiv Gandhi olid samuti India peaministrid.
Porosamblik

Porosamblik ("Cladonia") on samblike perekond sugukonnast "Cladoniaceae".
See on paljuliigiline perekond, mille üks varasem alamperekond on tänapäeval paigutatud eraldi põdrasambliku ("Cladina") perekonda. Enne eraldamist kandis kogu perekond põdrasambliku nimetust. Kuigi mõnes süsteemis on need perekonnad hiljem uuesti liidetud, ei puuduta see eestikeelseid nimetusi: porosamblike ja põdrasamblike nimetused on jäetud endiseks. Nende kõige silmatorkavam erinevus on see, et põdrasamblikud moodustavad suuri mättaid ja võivad maapinna vaibana katta, seevastu porosamblikud on sageli lehterjad.
Porosamblikud on mitmesuguse kujuga (tihti lehterjad) samblikud, mis kasvavad maapinnal, kividel, puutüvedel ja isegi katustel. Pinnast, millel ta kasvab, ei võta ta toitaineid, ta vajab üksnes kõva substraati kinnitumiseks.
Porosamblik on saanud nime selle järgi, et ta on põhjapõtrade ja karibuude peamine toiduallikas. Põdrasamblikud on nime saanud sellesama järgi.
Teadupärast on samblikud seene ja vetika sümbioos. Porosamblike fütobiont ehk vetikapool on kõige sagedamini ainurakne rohevetikas trebuksia ("Trebouxia"). Trebuksialiike on maailmas tuhandeid.
Porosamblikele on omane kahekihiline tallus. Esmane kiht koosneb mitmesuguse suurusega (1–30 mm) soomustest, mis katavad substraati. Mõnikord võivad nad maapinna laialdaselt katta, aga kui samblik vananeb, siis võivad nad jääda harvemaks või isegi kaduda. Esmasest, rõhtsast kihist kasvab välja teisene, püstine kiht. Selle kõrgus on enamikul liikidel 2–8 cm, maksimaalselt 20 cm. See võib võtta mitmesuguseid vorme: leidub nii lihtsaid kepikujulisi, ühesuguste paksendustega, hõredalt ja tihedalt harunenud vorme. Sees on neil õõnsus, aga väljastpoolt on nad kaetud tihedalt liitunud hüüfidega, mis moodustavad nagu koore. Mõnel liigil see koorekiht puudub. Sisemises õõnsuses asub vetikate kiht. Püstise kihi tippudesse, harvem varte külgedele kasvavad viljakehad. Need on värvunud pruuniks, oranžiks või punaseks ja nende sees on värvitud eosed. Eosed on tillukesed, üherakulised, harvem neljarakulised.
Mõnd liiki porosamblikust eraldatakse antibiootilisi aineid ja nendest valmistatakse antibiootilise toimega kreemi.
Eesti liigid.
Eestis kasvab veidi üle 59 liigi porosamblikke:
Piprasamblik

Piprasamblik ("Rinodina" (Ach.) Gray) on samblike perekond rosettsamblikuliste sugukonnast.
Eesti liigid.
Eestis kasvab 16 liiki piprasamblikke:
Aksel Artus

Aksel Artus (sündinud 23. mail 1990) on eesti purjetaja.
2009. aastal lõpetas ta Kuressaare Gümnaasiumi.
Ta purjetab Saaremaa Merispordi Seltsis.
2002. aastal võitis ta purjetamise Eesti noorte meistrivõistlustel Optimisti klassis kulla U14 vanuseklassis.
Mais 2007 sai ta Laser 4,7 võistlusklassis esikoha Kevadregatil.
Ta sai 2007. aasta augustis Austrias toimunud purjetamise Zoom8 klassi maailmameistrivõistlustel parima Eesti purjetajana 18. koha.
6.–8. aprillil 2009 Itaalias Garda järvel toimunud Zoom8 klassi Euroopa noorte meistrivõistlustel võitis Aksel Artus pronksmedali.
Nigul Karits

Nigul Karits (kuni 24. aprillini 1936 Nikolai Kapustin; 23. oktoober 1911 Narva – oktoober 1944; jäi II maailmasõjas teadmata kadunuks) oli Eesti poksija. Ta alustas poksimist Tallinna Poksiklubis 1933. aastal.
Karits sai keskkaalus (kuni 72,6 kg) Eesti meistrivõistlustel II koha (1935).
Karits osales seitse korda Eesti koondises (1933–1936). Ta oli kergekeskkaalus (kuni 66,7 kg) kahekordne Baltimaade meister (1934 ja 1935).
Karits osales keskkaalus (kuni 72,6 kg) IV Euroopa meistrivõistlustel 1934. aastal Budapestis, kuid kaotas oma esimese kohtumise punktidega. Tema vastane Alf Jackson (Suurbritannia) langes hiljem välja veerandfinaalis.
Karits mobiliseeriti Punaarmeesse 27. juulil 1941. Ta jäi oktoobris 1944 Eesti Laskurkorpuse võitlejana (reamees) teadmata kadunuks.
Isiklikku.
Nigul Karitsa poeg on võrkpallur ja piirivalvur Henn Karits.
Målselva

Målselva on 140 kilomeetri pikkune jõgi Norras Tromsi maakonnas. 
Målselva saab alguse Lille Rostavatni järvest ning suubub Malangeni fjordi harufjordi Målselvfjordenisse. Enne suuet voolavad temasse Divielva, Tamokelva ja Barduelva jõgi.
Målselva järgi on saanud nime Målselvi vald ja Målselvdaleni org.
Jõe valgla on 6144 km².
Nikolai Kapustin

Nikolai Kapustin on mitme tuntud mehe nimi:
Sandefjord

Sandefjord on sadamalinn Norras Vestfoldi maakonnas, Sandefjordi valla keskus.
Linn paikneb Sandefjordi kaldal.
Linna ajalugu algab viikingite ajast.
Linn ja selle ümbrus on tähtis Norra puhkepiirkond alates 1837. aastast, kui seal hakati kümblemiseks kasutama väävlivett. 19. sajandi lõpust kuni 1950. aastateni oli linna tähtsamaid tööstusharusid vaalapüük, seal asub ka Euroopa ainus vaalapüügimuuseum. Kuulsust on linnaelanikele toonud ka hülgepüük ning laevaehitus.
1993. aastal kingiti omavalitsusele Gokstadi viikingilaeva koopia "Gaia".
1994. aasta 28.–29. septembril oli kohalikus Torpi lennujaamas pantvangikriis.
Sandefjordis asub Knut Steeni skulptuuripark.
Transport.
Sandefjordil on parvlaevaühendus Rootsi lääneranniku Strömstadi linnaga.
Osvald Vahtra

Osvald Vahtra (8. juuni 1893 Vana-Koiola vald, Põlva kihelkond, Võrumaa – 17. august 1965 Tallinn) oli eesti riigiametnik.
Kopsusamblik

Kopsusamblik ("Lobaria" (Schreb.) Hoffm.) on samblike perekond.
Kopsusamblikud on suure lapiku tallusega samblikud.
Eestis on kõige levinum harilik kopsusamblik ("L. pulmonaria" (L.) Hoffm.).
Käokõrv

Käokõrv ehk käosamblik ("Cetraria" Ach.) on samblike perekond.
Eesti liigid.
Eestis esineb 5 käosambliku liiki:
Ġ

Ġ (ġ) on ladina kirja täht, mis on moodustatud G kohale punkti lisamisega. 
Tähte kasutatakse tšetšeeni ladina tähestikul põhinevas tähestikus (vastab kirillitsa tähele гI), malta tähestikus on see 7. täht F ja G vahel ning hääldub /dʒ/. Tähte kasutati vanas iiri kirjakeeles, tänapäeval kasutatakse selle asemel digraafi 'gh'.
Tähte on kasutatud ka araabia ja ukraina translitereerimisel ning vanainglise keele /j/-na hääldunud g märkimisel.
Teeta

Teeta (suurtähena Θ, väiketähena θ, vanakreeka "θήτα", uuskreeka "Θήτα") on kreeka tähestiku 8. täht. Teeta väärtus kreeka numbrina on 9. Täht on tuletatud foiniikia tähestiku tähest /teth/.
Teetaga märgiti vanakreeka aspireeritud helitut dentaalklusiili ja uuskreeka keeles helitut dentaalset spiranti.
Aristide Cavaillé-Coll

Aristide Cavaillé-Coll (4. veebruar 1811 Montpellier – 13. oktoober 1899 Pariis) oli prantsuse orelimeister.
Elu ja töö.
Huvi igasuguste uuenduste vastu oreliehituses tekkis Cavaillé-Collil varakult. Ta ehitas kokku ligikaudu 500 orelit. 
Oma esimese suure oreli ehitas ta Saint Denis' katedraali jaoks 1841. aastal. Enamiku oreleid valmistas ta Prantsusmaal ja Hispaanias, kuid üksikud pillid on säilinud ka Inglismaal, Hollandis, Taanis, Venemaal. Aristide Cavaillé-Colli orelid on väga hea kvaliteediga. Tema orelid on heas kooskõlas kirikute ja kontserdisaalide akustikaga. Cavaillé-Coll võttis oreliehituses arvesse mitme maa oreliehituse printsiipe ja omapära. Näiteks sünteesis ta klassikalise prantsuse oreli "crescendo sweller"'it, mis võimaldas teha orelitel "crescendo"'t, ja hispaania orelite horisontaalvilesid ehk trompetiregistreid ("Trompetes en chamade"). Aristide Cavaillé-Colli orelid on tõelised meistriteosed, mis on tehtud väga headest materjalidest, viled on valmistatud sobivatest sulamitest. 
Cavaillè-Coll on maetud Montparnasse'i surnuaeda Pariisis. Charles Mutin jätkas tema oreliehitusfirma pidamist kuni Teise maailmasõjani.
Uuendused oreliehituses.
Aristide Cavaillé-Coll tegi 19. sajandi oreliehituses väga palju uuendusi. Eelkõige oli see seotud üleminekuga baroksete oreliehitusprintsiipide juurest romantismi juurde. Kõige rohkem puudutas see orelite kõla. Nüüd oli määravaks orelite sümfooniline kõla ("sümfooniline orel"): orel pidi kõlama nagu sümfooniaorkester. Ta suurendas orelite tuulesurvet lõõtsades, tänu millele oli võimalik kasutada rohkem 8` registreid, samuti rohkem keelregistreid, erinevaid harmooniliste flöötide registreid. Kusjuures keelregistrite koorid olid nüüd igas manuaalis ja pedaalis. Tänu sellele muutus oreli kõla värvirikkamaks, mis ongi 19. sajandi prantsuse orelite omapära. Tema uuendused mõjutasid kogu oreliehitust 19. sajandi Euroopas. Kuulus saksa oreliehitaja Friedrich Ladegast õppis Aristide Cavaillé-Colli juures Pariisis.
Heliloojad.
Peaaegu kõik 19. sajandil orelimuusikat kirjutanud Prantsuse heliloojad said inspiratsiooni Aristide Cavaillé-Colli orelitest ning kirjutasid sellist muusikat, mis kõige paremini kõlab just Cavaillé-Colli orelitel. Teiste hulgas kirjutasid muusikat tema orelitele César Franck, Charles-Marie Widor, Louis Vierne, Olivier Messiaen ja Marcel Dupré.
Jelena Stassova

Jelena Stassova (vene keeles Елена Дмитриевна Стасова; 3. oktoober (vkj. 15. oktoober) 1873 Peterburi – 31. detsember 1966 Moskva) oli Vene ja Nõukogude poliitik.
Stassova oli VSDTP liige aastast 1898, bolševistliku partei (VSDT(b)P) ajalehe "Iskra" kaastööline. 1905. aasta revolutsioonist ja 1917. aasta Oktoobrirevolutsioonist võttis ta osa Petrogradis.
1912–18 oli ta VSDT(b)P Keskkomitee kandidaat ning 1917–1920 VSDT(b)P Keskkomitee ja VK(b)P Keskkomitee sekretär, 28. veebruarist (vkj. 13. märtsist) 1917 VSDT(b)P Keskkomitee büroo sekretär. 1918 oli ta Petrogradi Erakorralise Komisjoni kolleegiumi ja VK(b)P Petrogradi komitee liige, 25. märtsist 29. novembrini 1919 VSDT(b)P Keskkomitee vastutav sekretär ning 29. novembrist 1919 20. märtsini 1920 VK(b)P Keskkomitee sekretär.
1921–26 töötas Stassova Kominterni Kesktäitevkomitees, 1926. aastal VK(b)P Keskkomitee sekretariaadis, 1927–37 NSV Liidu Poliitvangide Abistamise Rahvusvahelise Organisatsiooni Keskkomitee (MORP) esimehena ja täitevkomitee esimehe asetäitjana. Aastail 1935–43 oli ta Kominterni Internatsionaalse Kontrollkomisjoni liige. Aastail 1930–34 oli ta ÜK(b)P Parteikontrollikomisjoni liige. Ta oli ka Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee ja NSV Liidu Kesktäitevkomitee liige.
Cuyahoga Valley rahvuspark

Cuyahoga Valley rahvuspark on Ameerika Ühendriikides Ohio osariigis asuv rahvuspark. See paikneb Akroni ja Clevelandi linna vahel. Läbi rahvuspargi voolab Cuyahoga jõgi.
1974. aastal loodi seal 134 km² suurune riiklik puhkeala. 11. oktoobril 2000 tehti sellest rahvuspark.
Lindåsi vald

Lindåsi vald oli vald Norras Hordalandi maakonna kirdeosas.
Lindaasi kihelkonna territooriumile moodustati vald 1. jaanuaril 1838. Masfjordeni vald eraldati Lindåsi vallast 1. märtsil 1879. Austrheimi vald eraldati Lindåsist 1. jaanuaril 1910. Alversundi vald ja mõned osad Hamre vallast ja Hosangeri vallast liideti Lindåsi vallaga 1. jaanuaril 1964. Aastal 2020 liideti Lindåsi vald Alveri vallaga.
Lindåsi kagupoolses osas paiknev Knarvik oli valla halduskeskus.
Nimi.
Alates sellest, kui sinna ehitati esimene kirik, sai vald (algselt kogukond) nime Lindåsi talu järgi (vanapõhja "Lindiáss"). Sõna esimene osa "lindi" tähendab pärna, viimane osa "áss" tähendab mäevalli. Enne aastat 1921 kirjutati seda nime kujul "Lindaas".
Sümboolika.
Valla vapp on pärit uusajast. Ametlikult kinnitati see 4. mail 1979.
Christopher Alexander

Christopher Wolfgang Alexander (4. oktoober 1936 Viin – 17. märts 2022) oli Austria päritolu Ameerika Ühendriikide arhitekt.
Ta elas Ameerika Ühendriikides 1958. aastast.
Teoreetilised seisukohad.
Ta oli tuntud kui ajatu ehitusviisi teoreetik. Temalt ilmus neljaköiteline teos "The nature of Order" (2002–2004), milles ta esitab ja põhjendab ruumi kujundamise viisi, mida ta nimetab elusaks. 
Ta eristas 15 struktuurset omadust, mis ilmuvad, kui on tegu elususega:
Sundfossi lüüs

Sundfossi lüüs (ka "Sundbyfossi lüüs", norra "Sundfoss sluse") oli lüüs Norras Vorma jõel Eidsvolli juures.
Lüüs valmis 1854. aastal ja rajati selleks, et parandada laevade liikumist Vorma jõel Mjøsa järvest kuni Glomma jõeni. Paisutatud jõgi võimaldas ka paremat kaupade transporti Oslosse, sest 1854. aastal valmis Hovedbaneni raudtee, mis ühendas Oslot Eidsvolliga. Sundfossi lüüs eemaldati, kui 1906. aastal rajati allavoolu Svanfosseni juurde Svanfosseni lüüs.
Jørgen Moe

Jørgen Engebretsen Moe (22. aprill 1813 – 27. märts 1882) oli Norra vaimulik ja kirjanik.
Ta on tuntud eelkõige kogumiku "Norra muinasjutud" ("Norske Folkeeventyr") järgi, mille ta andis välja koos Peter Christen Asbjørnseniga. 
Moe ja Asbjørnsen tegid ära suure töö; lisaks norra muinasjuttude kogumisele ning nende toimetamisele aitasid nad kaasa ka norra keele arengule. "Norske Folkeeventyri" stiil mõjutas oluliselt "bokmål"'i arengut.
Moe sündis rikka haritud farmeri pojana Mo farmis Ringerike vallas Holes. Ta kohtus Peter Asbjørnseniga 13–14-aastaselt ning üsna pea avastasid nad ühise huvi folkloori vastu.
Alates aastast 1841 veetis Moe peaaegu iga suve Lõuna-Norras ringi rännates ning folkloori kogudes. Ta õppis teoloogiat praeguses Oslo ülikoolis ja 1845. aastal määrati ta teoloogiaprofessoriks Norra Sõjaväeakadeemias.
Alates aastast 1853 oli ta kümme aastat vaimulik Sigdali vallas. Moe esimene kogudus inspireeris teda looma mitmeid nüüdseks tuntud luuletusi ("Den gamle Mester", "Sæterjentens Søndag"). Aastal 1863 kolis ta Drammenisse ning sai Bragernesi koguduse vaimulikuks, aastal 1870 kolis ta Vestre Akerisse Kristiania ehk nüüdse Oslo lähedal. Aastal 1875 sai temast piiskop Agderi piiskopkonnas Kristiansandis. Moe oli väga armastatud piiskop ning tal oli oma kaasaegsetele suur mõju. 
Jaanuaris 1882 lahkus ta piiskopi ametist kehva tervise tõttu ning suri sama aasta 27. märtsil.
Moe arvas, et kirjutamine peaks olema "objektiivne", et jutustusest puuduksid ego mõjutused. Siiski püüdis ta rajada ja säilitada oma töödes kirjanduslikku esteetikat. Moe avaldas ka proosalugusid lastele, näiteks "I Brønden og i Tjernet" ('Kaevus ja mägijärves', 1851) ja "En liden Julegave" ('Väike jõulukingitus', 1860). 
Asbjørnseni ja Moe koostöö puhul oli tavaline, et teksti jõulisus oli pärit Asbjørnsenilt ning nii-öelda sarm Moelt, samas muutus pikaaegse koostöö tulemusena nende kirjanduslik väljendus ülimalt sarnaseks.
Moe poeg Moltke jätkas isa tööd folkloori ja muinasjuttude alal ning temast sai esimene professor sellel erialal nüüdses Oslo Ülikoolis.
Reservaat

Reservaat on Ameerika Ühendriikides, Kanadas, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Brasiilias ja Austraalias maa-ala, mis on jäetud elamiseks põlisrahvastele (nt indiaanlased, Austraalia aborigeenid) . Sageli on reservaadil piiratud omavalitsus.
Adukt

Keemias on adukt kahe eri molekuli 1:1 ühinemise saadus, sõltumata sellest, mis tüüpi sidemed nende molekulide vahel tekivad.
Enamasti kasutatakse mõistet adukt:
Nikolai Kindralstaabi Akadeemia

Nikolai Kindralstaabi Akadeemia (vene keeles "Николаевская академия Генерального штаба") oli 1832. aastal asutatud Venemaa Keisririigi kõrgem sõjaväeline õppeasutus. 
Nikolai Kindralstaabi Akadeemia eellane "Keiserlik Sõjaväeakadeemia" ("Императорская военная академия") asutati 26. november 1832. aastal.
Õppetöö akadeemias toimus kaheaastase õppetsükkliga, õppima võeti ohvitsere, kelle auaste oli vähemalt porutšik ning oli teeninud vähemalt kaks aastat teeninud riviväeosades. Akadeemia valmistas ette kindralstaabi ohvitsere.
Puuaiasõda

Puuaiasõda (ka Räpina puuaiasõda) oli pearaharahutuste ajal Räpinas toimunud kokkupõrge talurahva ja nende korralekutsumiseks kohale toodud sõjaväeosade vahel.
Talurahvarahutused vallandusid, kuna talupojad tõlgendasid asehalduskorra ja pearahamaksu kehtestamist kui mõisakoormiste kaotamist. Nõnda keeldusid paljud Liivimaa talupojad teotööle minemast. Mõisatesse saadeti soldatitest moodustatud turvameeskonnad, kellel kohalike talupoegadega kähmlused puhkesid. Räpina mõisa puuaiast kistud teivastega relvastatud talupojad ründasid maakohtuniku poolt kohale toodud 30-mehelist sõjaväekomandot. 5 talupoega sai surma ja 8 raskelt haavata, soldateid sai haavata 4.
Ühtekokku oli 1784. aastal Liivimaa Eesti osas rahutustest haaratud 63 mõisa, Puuaiasõda oli arvatavasti ulatuslikuim omataoline kokkupõrge. Järgmisel aastal tapeti Räpina mõisnik Gerhard Friedrich von Löwenwolde.
Mälestusmärk.
Talurahvaülestõusu 200. aastapäevaks püstitati 1984. aastal Räpina Paberivabriku endise peasissekäigu esisele haljasalale Puuaiasõja mälestusmärk, puuaiasõdalane. Rahvasuus Raudmeheks kutsutava mälestusmärgi autor on Riho Kuld. Puuaiasõja mälestuskivi, mille kavandas Enno Ootsing, asub vabriku praeguse peasissekäigu juures.
Sande

Sande on mitme asja nimi.
Norra kohad:
Saksamaa kohad:
Portugali kohad:
Muu:
Strõi

Strõi (poola "Stryj") on linn Ukrainas Lvivi oblastis, Strõi rajooni halduskeskus. Strõi asub Lvivist umbes 66 km lõunas.
Strõi sai 1341. aastal Magdeburgi linnaõiguse. Linn oli 15.–16. sajandil kaubateede ristil ja seal toimus majanduslik õitseng, mis hääbus 17. sajandi sõdade ajal. Strõi kuulus aastatel 1569–1772 Poola Ruteenia vojevoodkonda. Linn läks 1772. aastal Austria valdusse. Suure tulekahju tagajärjel 1886. aastal linn peaaegu hävis.
Pärast Esimest maailmasõda liideti linn 1919. aastal taas Poolaga. Linn oli Strõi maakonna keskus Stanõslavivi vojevoodkonnas. Linna elanikkond (umbes 30 000 inimest) koosnes ligikaudu võrdsetest osadest poolakatest, ukrainlastest ja juutidest.
Teise maailmasõja alguses liideti linn Nõukogude Liiduga. Saksa okupatsiooni ajal deporteeriti juutidest elanikud. Pärast sõda oli linna lähedal suur Nõukogude Liidu lennuväebaas.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Strõi elanikest ukrainlasi 92,1%, venelasi 5,2%, poolakaid 0,5% ja valgevenelasi 0,3%.
NATO peasekretär

NATO peasekretär on NATO kõrgeima organi Põhja-Atlandi Nõukogu ("North Atlantic Council", NAC) esimees. NATO peasekretär koordineerib liikmesriikide tegevust, on organisatsiooni peamine kõneisik ning juhib NATO sekretariaadi tööd. 
NATO peasekretär on ka Kaitseplaneerimise komitee, Tuumaplaneerimise komitee, Euro-Atlandi Partnerlusnõukogu (EAPC) ja Vahemere Koostöögrupi esimees ning NATO-Venemaa alalise ühisnõukogu ja NATO-Ukraina komisjoni kaasesimees. Peasekretäril on ka asetäitja. 
Esimese peasekretäri valisid NATO liikmesriigid 4. aprillil 1952. Traditsiooniliselt valitakse peasekretäri ametisse Euroopa esindaja, Euroopa liitlasvägede ülemjuhataja määravad aga Ameerika Ühendriigid. Peasekretär valitakse konsensuse alusel. Tema ametiaeg kestab tavaliselt neli aastat, kuid võib erandjuhtudel ka pikeneda. 
NATO peasekretär oli 1. augustist 2009 kuni 1. oktoobrini 2014 taanlane Anders Fogh Rasmussen, kes valiti ametisse 4. aprillil 2009. 
Alates 1. oktoobrist 2014 kuni 1. oktoobrini 2024 oli NATO peasekretäriks norralane Jens Stoltenberg. Ta oli 13. NATO peasekretär. Ta oli NATO peasekretärina ametis 3654 päeva.
Alates 1. oktoobrist 2024 on NATO peasekretäriks hollandlane Mark Rutte.
Ta oli 14. oktoobrist 2010 kuni 2. juulini 2024 Hollandi peaminister.
Hans Holmboe

Hans Holmboe (8. oktoober 1798 – 23. mai 1868) oli norra õpetaja ja poliitik.
Ta sündis Trondenesis kohtutäituri Jens Holmboe (1752–1804) ja tema abikaasa Anna Margrethe Irgensi (1766–1851) pojana. Tal oli mitu venda ja õde. Tema vennad Even ja Leonhard Christian ning vennapoeg Jens Holmboe osalesid poliitikas. 1825. aastal abiellus ta Welgjerd Endriette Løbergiga. Paaril oli neli tütart ja kolm poega.
Poliitiline tegevus.
Hans Holmboe valiti 1833. aastal Bergeni valimisringkonna esindajana Norra parlamenti. Ta valiti parlamenti tagasi aastatel 1836, 1842, 1848, 1851, 1859 ja 1862. Aastatel 1845, 1847 ja 1849–1850 oli ta Bergeni linnapea. Teda tuntakse eelkõige tänu koostööle teiste hulgas Henrik Wergelandiga, et lubada juutidel Norrasse tulla. Ta töötas ka Bergeni katedraalikooli direktorina ja ajalehe Bergens Stiftstidende peatoimetajana. Ta suri 1868 Sandes.
Kalakasvatussump

Kalakasvatussump on võrkseintega, põhjast ja veepinnalt toestatud kalakasvatusrajatis, mis asub avatuna mingis veekogus (harilikult meres, lahes, fjordis). 
Enamasti asuvad need põhiveekogu rannikupiirkonnas, kus nendega on majanduslikult odavam ja hõlpsam läbi käia. 
Põhikujult on sumbad tavaliselt ümmargused. 
Et tavaliselt on sumbad meredes, siis kasvatatakse seal üldjuhul merekalu, näiteks lõhet. Sumpades toimuv veeringlus sarnaneb põhiveekogu omaga.
Sumpkalakasvatust viljeletakse paljudes riikides, neist olulisemad on Norra, Tšiili, Kreeka jmt. Sumpkalakasvatust on viljeldud ka Eestis.
Soomlased

Soomlased (endanimetus "suomalaiset") on läänemeresoome rahvas, Soome suurim põlisrahvus. Maailmas elab 6,5–7 miljonit soomlast, neist Soomes 4,86 miljonit (89,6% elanikkonnast). Suurem osa soomlastest on luterlased, vähesel määral on ka õigeusklikke. Soome keelel on maailmas umbes viis miljonit kõnelejat.
Soome rahvas kujunes I aastatuhande lõpul ja II aastatuhande algul pKr neljast läänemeresoome hõimust (pärissoomlased, hämelased, savolased ja karjalased). 
Soome ja karjala ühine rahvuseepos on Elias Lönnroti loodud "Kalevala" (esmatrükk 1835), mis põhineb karjala, soome ja ingeri rahvalauludel ja pärimusel. 28. veebruaril tähistatakse Soomes Kalevala päeva ("Kalevalan päivä"). 
Soomlaste rahvuslikuks iseloomuks peetakse sitkust, visadust, kangust, südidust ja tahtejõudu (soome keeles "sisu").
Soomlaste suhted eestlastega.
Soomlaste ja eestlaste vahel on olnud läbi aegade tihedat läbikäimist. On arvatud, et eesti ja soome alusmurrete lahknemine toimus I aastatuhande esimesel poolel pKr. Alates keskajast on Soome lahe mõlema kalda külade vahel olnud nii-öelda sõbrakaubandussuhted. Liivimaa sõja järel asus palju soome peresid elama Põhja-Eesti tühjaksjäänud küladesse, kus nad aja jooksul eestistusid. Soomlaste eeskuju ja tugi mängis olulist rolli Eesti rahvuslikus liikumises 19. sajandil. Eesti Vabadussõjas toetasid Eesti vägesid vabatahtlikud Soomest: "Põhja Poegade" rügement ning I Soome vabatahtlike salk. 1920.–1930. aastatel toimus Eesti ja Soome vahel mitmekülgne koostöö. Riiklikke suhteid häiris illegaalne salapiirituse äri Eestist Soome, mis sai hoo sisse pärast 1919. aastal Soomes kehtestatud piiranguid alkoholi tootmisele ja turustamisele. 
1922. aasta rahvaloendusel registreeriti Eestis kokku 401 ning 1934. aasta rahvaloendusel 217 Soome kodanikku. Kokku loendati 1934. aastal Eestis 1088 soomlast. 2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas Eestis 7589 soomlast.
Soome keele ja kultuuri tutvustamisele Eestis on pühendunud Soome Instituut. Siin tegutseb ka kümme ingerisoomlaste seltsi ja neid koondav Eesti Ingerisoomlaste Liit. 
Välislingid.
Soome Instituudi koduleht
Jørgen Breder Faye

Jørgen Breder Faye (7. juuni 1823 – 2. august 1908) oli Norra pankur ja poliitik.
Faye töötas Bryggenis kaupmehena kuni aastani 1856, mil ta nimetati Bergeni Erapanga direktoriks. Selles ametis oli ta kuni aastani 1903. 
Jørgen Breder Faye oli kaua aega Bergeni linnavolikogu liige ning aastal 1862 Bergeni linnapea. Aastatel 1856–1858, 1865–1867 ja 1868–1871 kuulus ta Norra parlamenti.
Sande vald (Vestfold)

Sande vald oli vald Norras Vestfoldi maakonna põhjaosas. Vald moodustati 1. jaanuaril 1838 ja valla keskuseks on Sandefjord
Sande vald paikneb Oslost 60 km lõuna pool.
2020. aastal liideti Sande vald Holmestrandi vallaga.
Sande vald (Møre og Romsdal)

Sande vald on vald Norras Møre og Romsdali maakonna lääneosas, Sunnmøre piirkonna osa. Valla keskus on Larsnesi küla. Sande vald eraldati Herøy vallast aastal 1867. 1. jaanuaril 1905 eraldati temast Rovde vald.