tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Urmas Raudsepp

Urmas Raudsepp (sündinud 19. jaanuaril 1964 Võrus) on Eesti geofüüsik.
Haridus.
Lõpetas 1982 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1989 Tartu Riikliku Ülikooli füüsika erialal; Ph.D. (2001, TÜ), väitekiri "Wind-driven circulation in the Gulf of Riga".
Töökäik.
Oli 1988–89 Eesti NSV TA Termofüüsika ja Elektrofüüsika Instituudi, 1989–92 Eesti TA Ökoloogia ja Mereuuringute Instituudi, 1992–2002 Eesti Mereinstituudi teadur.
Aastast 2002 Tallinna Tehnikaülikooli meresüsteemide instituudis: teadur 2002-2003, vanemteadur 2003-2014, juhtivteadur 2014-2016, aastast 2017 professor (alates 2019 täisprofessor tenuuris).
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: veekogude tsirkulatsiooni ja veevahetuse protsessid, hüdrodünaamika, ökosüsteemi, vee kvaliteedi ja ainelevi numbriline modelleerimine, järvede hüdrodünaamika. Põhjamaade Hüdroloogia Assotsiatsiooni preemia parima teaduspublikatsiooni eest 2002. aastal. Umbes 35 teaduspublikatsiooni.
Välislingid.
Tallinna Tehnikaülikooli professorid
Vilma Raudsepp

Vilma Raudsepp (1950. aastani Järvela; 12. juuni 1925 Tallinn – 28. aprill 2012) oli eesti loomakasvatusteadlane.
Elulugu.
Vilma Raudsepp oli pagari tütar ja Ludvig Raudsepa abikaasa.
Lõpetas 1944 Tallinna 5. Gümnaasiumi, 1948 Tartu Riikliku Ülikooli põllumajandusteaduskonna ja 1962 Eesti Põllumajanduse Akadeemia aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1965, EPA), väitekiri "Eesti tumedapealiste lammaste liha- ja villajõudlus uttede erineval söötmisel". 
Oli 1954–1959 EPA põllumajandusloomade söötmise kateedri assistent, 1962–1966 eriloomakasvatuskateedri zootehnik, 1966–1968 assistent, 1968–1970 vanemõpetaja, 1970–1986 dotsent ja 1986–1990 vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: lammaste söötmine ja pidamine, eesti lambatõugude liha- ja villajõudluse sõltuvus lammaste kehaehitusest ja liinilisest kuuluvusest, uttede viljakus, tallede kasv ja areng. 65 teaduspublikatsiooni.
Evald Raudväli

Evald Raudväli (aastani 1936 Evald Raudberg, 21. märts 1926 Mäe vald, Petserimaa – 18. jaanuar 1996 Saku vald, Harjumaa) oli eesti põllumajandusteadlane (agrokeemik).
Elulugu.
Evald Raudväli oli talunike poeg.
Lõpetas 1943 Räpina Aianduskeskkooli, 1948 TÜ põllumajandusteaduskonna agronoomina ja 1952 Eesti Teaduste Akadeemia Põllumajandusinstituudi aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1953, TÜ), väitekiri "Obolus-fosforiidijahu kasutamine Eesti NSV muldadel", põllumajandusdoktor (1974), väitekiri "Fosfor- ja kaaliumväetiste kasutamise efektiivsust mõjutavad faktorid Eesti NSV mineraalmuldadel". Oli 1952–1953 Eesti Teaduste Akadeemia Taimekasvatusinstituudi nooremteadur, 1953–1956 sama instituudi Kuusiku filiaali direktor, 1956–1957 Kuusiku katsebaasi juhataja, 1957–1958 mikrobioloogialabori teadur, 1958–1964 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) väetistarbelabori juhataja, 1964–1980 agrokeemiaosakonna juhataja, 1981–1988 vanemteadur ja 1988–1996 agro- ja radiokeemiasektori juhtivteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mineraalväetiste kasutamine, orgaaniliste, mineraal-, mikro- ja lubiväetiste vastastikune toime ning erinevate väetiste mõju põllumajanduskultuuride saagikusele. Mitme originaalse mõõteaparaadi autor, Eesti agrokeemiateenistuse korraldajaid. Eesti NSV teeneline teadlane (1964). Nõukogude Eesti preemia (1970). Üleliidulise Mullateadlaste Seltsi Eesti filiaali aseesimees, Rahvusvahelise Mullateadlaste Seltsi liige. Üle 175 teaduspublikatsiooni.
Arvi Rauk

Arvi Rauk (sündinud 30. septembril 1942 Tallinnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Põgenes 1944 koos vanematega Saksamaale, sealt Ameerikasse. Lõpetas 1965 Kingstonis Queen'si Ülikooli; "Ph.D." (teoreetiline keemia, 1968, Queen's Unversity, Kingston, Ontario). Oli 1968–70 Calgary Ülikooli assistent, 1970–77 abiprofessor, 1980– keemiaprofessor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: molekulide elektronstruktuur, selle seos ainete füüsikalise, keemilise ja spektroskoopiliste omadustega, süsteemide optilise aktiivsuse teoreetiline ja eksperimentaalne uurimine, orbitaalinteraktsioonid orgaanilises keemias ja reaktsiooni vaheühendite probleem. Üle 140 teaduspublikatsiooni.
Jüri Rauk

Jüri Rauk (sündinud 13. mail 1938 Tallinnas) on eesti metsandusteadlane.
Elulugu.
Jüri Rauk on puusepa poeg.
Lõpetas 1955 Leisi Keskkooli ja 1960 EPA metsanduse erialal; magister (metsateadus, 1997, EPMÜ), väitekiri "Okaspuude radiaaljuurdekasv ja vitaalsus tsemenditööstuse mõjupiirkonnas". Töötas 1960–1992 Kiikla (Ahtme) metskonnas, seejärel oli Eesti NSV Metsamajanduse ja Looduskaitse Ministeeriumi Looduskaitse Peavalitsuse vaneminsener, Tallinna Botaanikaaia vaneminsener, Teaduste Akadeemia Ökoloogia Instituudi vaneminsener ja teadur, 1998–2001 EPMÜ Metsandusliku Uurimisinstituudi teadur.
Teadustöö.
Uurimisteema: okaspuude reageerimine õhusaastele.
Ergo Raukas

Ergo Raukas (15. mai 1935 Tallinn – 5. jaanuar 2017) oli eesti biofüüsik.
Elulugu.
Ergo Raukas oli sõjaväelase poeg, Madis Raukase isa ja Evi-Saidi Raukase abikaasa.
Lõpetas 1953 Tallinna 10. Keskkooli, 1958 Tartu Ülikooli füüsikuna ja 1964 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Biofüüsika Instituudi aspirantuuri; bioloogiakandidaat (1967, Moskva, NSV Liidu Teaduste Akadeemia), väitekiri " Изучение некоторых структурных закономерностей образования комплексов белков с нуклеиновыми кислотами". Aastast 1959 Teaduste Akadeemia Eksperimentaalbioloogia Instituudis: insener-röntgenoloog, nooremteadur, 1969–75 ja 1996–2003 vanemteadur, 1992–96 juhtivteadur, 1975–92 molekulaarbioloogia-osakonna juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: nukleoprotamiini ja taimeviiruste molekulaarne struktuur, DNA seostumine oligonukleotiidide, antibiootikumide, värvainete, oligopeptiidide ja valkudega ning vastavate komplekside struktuur. On esitanud uudse mudeli nukleoprotamiini struktuuri kohta. Töös kasutatud meetodid: röntgenstruktuuranalüüs, ultraviolettspektrofotomeetria (UV). On välja arendanud spektraalsete komponentide meetodi DNA komplekside UV-spektrite analüüsimiseks. Osalenud DNA biofüüsikaliste uurimuste koostöö­projektides Ida-Euroopas, üle 40 teadusartikli.
Evi-Saidi Raukas

Evi-Saidi Raukas (aastani 1958 Evi-Saidi Kärner; 18. novembril 1929 Tallinn – 1. aprill 2013) oli eesti arstiteadlane ja pulmonoloog. 
Elulugu.
Evi-Saidi Raukas oli töölise tütar, Ergo Raukase abikaasa ja Madis Raukase ema.
Lõpetas 1948 Tallinna 10. Keskkooli, 1954 TRÜ arstiteaduskonna ja 1964 NSV Liidu Meditsiiniakadeemia Tuberkuloosi Teadusliku Uurimise Keskinstituudi aspirantuuri; meditsiinikandidaat (1965, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Влияние туберкулостатических препаратов в сочетании с АКТГ и кортикостеройдными гормонами на обмен натрия и калия у больных туберкулезом легких.".
Raukas oli 1954–1960 Vabariikliku Tuberkuloositõrje Dispanseri ftisiaater, 1960–1964 sihtaspirantuuris, 1964–1974 Eksperimentaalse ja Kliinilise Meditsiini Instituudii pulmonoloogia osakonna nooremteadur, aastast 1975 vanemteadur. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: kopsuhaiguste epidemioloogia, ravimite kliiniline aprobeerimine, kliinilis-biokeemilised uuringud kopsuhaigetel mitmesuguste faktorite toimel, elanikkonna allergoloogiline uurimine. Üle 150 teaduspublikatsiooni.
Uusi Raukas

Uusi Raukas (9. juuli 1928 Tartu – 16. veebruar 2024) oli eesti tehnikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1947 Tartu Industriaaltehnikumi, 1952 "cum laude" Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna tööstus- ja tsiviilehituse erialal ja 1956 Sverdlovskis aspirantuuri Uurali Polütehnilises Instituudis; tehnikakandidaat (1956, Uurali Polütehniline Instituut), väitekiri "Исследование работы железобетонных балок непрямоугольного сечения на изгиб с поперечной силой". Täiendusõpe Moskva Ehitusinstituudis ja Leningradi Laevaehitusinstituudis.
1956–1962 Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitustehnoloogia kateedri assistent, vanemõpetaja ja dotsent, 1962–2005 ehitusmehaanika kateedri dotsent ; alates 2006 emeriitdotsent. 1963–1966 kaugõppeteaduskonna prodekaan.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: elastse keha mehaanika, raudbetoontalade põikjõukindlus, pingbetoonlattide kasutamine raudbetooni armeerimisel, betooni tugevuse kaudne mõõtmine. Konstrueerinud ja uurinud mõõteriistu sarruse eelpinge mõõtmiseks.
1960–1963 TPI Üliõpilaste Teadusliku Ühingu juhendaja, 1967–1970 ÜTÜ ehitusteaduskonna juhendaja.
Isiklikku.
Tema isa oli kooliõpetaja Viktor Raukas, akadeemik Anto Raukas oli tema vend.
Oli abielus keemiadotsent Maie Raukasega.
Oskar Raunam

Oskar Raunam (aastani 1936 Oskar Zahn; 24. mai 1914 Paide – 24. jaanuar 1992 Tallinn) oli eesti maalikunstnik ja pedagoog.
Elulugu.
Oskar Raunam oli pottsepa poeg. Lõpetas 1932. aastal Järva Maakonna Paide Avaliku Ühisgümnaasiumi. 1938. aastal lõpetas ta Riigi Kunsttööstuskooli, kus õppis August Janseni, Roman Nymani ja Johannes Greenbergi juhendamisel dekoratiivmaali. 1941. aastal lõpetas tolleks ajaks juba K. Mäe nimelise Riigi Kõrgema Kunstikooli maali erialal. 
Teise maailmasõja ajal oli mobiliseeritud Nõukogude armeesse. Töötas aastatel 1939–1941 Gustav Adolfi Gümnaasiumi joonistamisõpetajana, 1946–1970 ja 1978–1992 Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi õppejõuna: 1952–1961 õppe- ja teadusprorektor, 1978–1992 üldmaalikateedri juhataja, aastast 1951 dotsent, aastast 1961 professor, 1970–1978 Tallinna Pedagoogilise Instituudi joonistus- ja graafikaprofessor.
Looming.
Oskar Raunami maaliloomingule on iseloomulik savipruunikas või sinakas-roheliste varjunditega koloriit. Oskar Raunam paistis silma 1937. aasta Pariisi maailmanäitusel. Arhitekt Aleksander Nürnbergi kavandatud Balti riikide ühispaviljoni üldhalli kujundusena karjanduse, metsanduse, põllumajanduse, kalanduse, laulu- ja jaanipeo teemadel loodud seinapannoode eest pälvis kunstnik maailmanäituse "grand prix". Teinud sisekujundusi ka kodumaal: vaateaknaid (1935), Pärnu hotelli Vasa (praegune Tervis) vestibüüli ja puhkeruumi dekoratiivkujundus (1938, hävinud), stendi "Eesti turbatööstused" kujundus põllumajandusnäitusel Tallinnas (1939), Välisministeeriumi (Rüütelkonna hoone) puhke-kaminaruumi dekoratiivne kujundus (1939), Kose sanatoorse vabaõhukooli vestibüüli dekoratiivne kujundus (1939, hävinud).
Sõjajärgsetel aastatel nihkus vabalooming tagaplaanile ning Raunam teostas end kunstipedagoogina. Ta oli hinnatud õpetaja ja kunstiõpikute autor. Koostanud õpikuid ja käsikirjalise monograafia "Eesti tarbegraafika".
Kuulus 1938–1940 Eesti Kujutavate Kunstnikkude Keskühingusse, 1940–1941 Eesti NSV Kunstnike Kooperatiivi, alates 1946. aastast Eesti NSV Kunstnike Liitu, kus oli 1946–1950 ja 1961–1963 maalisektsiooni esimees ja 1963–1967 juhatuse aseesimees.
Elmar Raup

Elmar Reinhold August Raup (7. august (vkj)/ 19. august 1896 Vastse-Antsla vald, Urvaste kihelkond, Võrumaa – 13. september 1973 Tartu) oli eesti agrokeemik.
Elulugu.
Elmar Reinhold August Raup oli ametniku poeg. Võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Vabadussõjast.
Lõpetas 1914 Simbirski 1. Gümnaasiumi ja 1932 Tartu Ülikooli (TÜ) Tartu Ülikooli keemia osakonna; keemiamagister (1936, TÜ, ümber atesteeritud keemiakandidaadiks 1949), väitekiri "Tasakaalu uurimusi veest, atsetoonist ja väävelsüsinikust koosneva ternaarse süsteemi kohta". Akadeemiliselt oli ta korporatsioon Fraternitas Estica liige.
Oli 1935–1942 TÜ anorgaanilise keemia labori assistent, 1942–1943 Riikliku Põllumajanduse Uurimis-ja Katseinstituudi vanemassistent, 1944–1946 Põllumajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi ja 1946–1956 Teaduste Akadeemia Taimekasvatuse Instituudi Kuusiku filiaali teadur, 1956– Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) Kuusiku katsebaasi teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: väetiste ja turba efektiivne kasutamine põllumajanduses.
Maximilian Raupach

Maximilian Raupach (28. juuli 1833 Tartu – ? oktoober 1894 Harkiv) oli baltisaksa loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Maximilian Raupach oli baltisakslane; TÜ itaalia, saksa keele lektori Carl Eduard Raupachi poeg ja Casimir Carl Eduard Raupachi vend.
Lõpetas 1855 TVK. Oli 1855–56 TVK kliiniku assistent, 1856–83 Poltaava kubermangus Karlovka katkujaama veterinaaria-arst. Hiljem tegelenud Harkivis erapraksisega.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: veiste vaktsineerimine katku vastu.
Toomas Raus

Toomas Raus (sündinud 14. juunil 1957 Tallinnas) on eesti matemaatik.
Elulugu.
Lõpetas 1975 Tallinna 1. Keskkooli ja 1980 TÜ rakendusmatemaatikuna; füüsika-matemaatikakandidaat (1990, Sverdlovski Matemaatika ja Mehaanika Instituut), väitekiri "Квазиоптимальность выбора параметра регуляризации по принципу невызки". Oli 1980–1982 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi insener, 1982–1986 TÜ rakendusmatemaatika labori insener, 1987–1990 nooremteadur ja 1991–1992 vanemteadur, aastast 1992 TÜ rahvamajanduse instituudi ökonomeetria õppetooli dotsent ja rakendusmatemaatika instituudi arvutusmeetodite õppetooli vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: mittekorrektsed ülesanded, regionaalmajanduse ökonomeetriline modelleerimine, aegridade mudelid. 20 teaduspublikatsiooni.
Peep Rausberg

Peep Rausberg (sündinud 21. novembril 1961 Tallinnas) on eesti keemik.
Elulugu.
Lõpetas 1980 Tallinna 2. Keskkooli ja 1985 TÜ keemikuna; "MSc" (rohumaaviljelus ja söödatootmine) (1994, EPMÜ), väitekiri "Keemiliste konservantide mõju rohusilo kvaliteedile ja proteiini koostisele". Olnud 1985–92 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse Teadusliku Uurimise Instituudi (EMMI) nooremteadur, 1992–2001 keemialabori juhataja, 2001– Kohtuekspertiisi ja Kriminalistika Keskuse keemia- ja bioloogiaosakonna peaekspert.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: väetamise ja viljelusviisi mõju aia- ja põllukultuuride saagile ning kvaliteedile; keemiliste konservantide mõju silo söödaväärtusele ja kvaliteedile.
Karin Rava

Karin Rava (sündinud 8. juunil 1971 Tallinnas) on eesti informaatikateadlane.
Elulugu.
Lõpetas 1989 Tallinna 42. Keskkooli ja 1994 TTÜ majanduse andmetöötlussüsteemide erialal; tehnikateaduste magister (1995, TTÜ), väitekiri "Süsteemianalüüsi protsess". 1994–98 TTÜ informaatikainstituudi assistent, 1998– lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: infosüsteemide arendamise juhtimine, projektijuhtimine, meeskonnatöö.
Arvi Ravasoo

Arvi Ravasoo (22. september 1939 Rakvere – 29. juuni 2014) oli eesti mehaanikateadlane.
Elulugu.
Arvi Ravasoo oli riigiteenistuja poeg.
Ravasoo lõpetas 1958 Tallinna 16. Keskkooli, 1963 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) tööstus- ja tsiviilehituse eriala insenerina, 1968–71 oli aspirant TPI ehituskonstruktsioonide kateedris. 1971. aastal kaitses ta tehnikakandidaadi kraadi Teaduste Akadeemia juures väitekirjaga "Hüperboolse paraboloidi kujuliste rippkatete töö uurimine" (juhendajad Valdek Kulbach ja Heinrich Laul). 
1963–66 oli ta meister ja vaneminsener NSVL Kaitseministeeriumi Korterite Ekspluatatsiooni Osakonnas Tallinnas, 1966–68 vaneminsener ENSV Ehituskomitee Riikliku Projekteerimise Instituudis Eesti Maaehitusprojekt, 1971–74 ENSV Ehitusministeeriumis Ehituse Organiseerimise Instituudis ehitustööstuse baaside projekteerimise osakonna projekti peainsener ja osakonnajuhataja, 1974–76 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis ehituskonstruktsioonide osakonna ja labori juhataja, 1976- vanemteadur Küberneetika Instituudis ja 1980. aastast kohakaaslasena TTÜ teoreetilise mehaanika, ehituse mehaanika kateedris ja mehaanika instituudi õppejõud.
Teadustöö.
Ravasoo peamised uurimisvaldkonnad olid ehitus- ja teoreetiline mehaanika, matemaatiline füüsika, mittelineaarne dünaamika (eeskätt mittelineaarne lainelevi) ja mittelineaarne akustodiagnostika. Ta avaldas üle 100 teaduspublikatsiooni. Küberneetika Instituudi infolehe sõnul on ta "ülemaailmselt tuntud mittelineaarse akustodiagnostika spetsialist". 2009. aastal valiti ta TTÜ parimate teadusartiklite kirjutajate hulka artikliga "Non-linear interaction of waves in prestressed material".
Taimo Rea

Taimo Rea (15. juuni 1929 Võru – 10. oktoober 1970 Tallinn) oli eesti majandusgeograaf.
Elulugu.
Lõpetas 1952. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ); geograafiakandidaat (1962, TRÜ), väitekiri "Eesti NSV linnaliste asulate geneetilisest klassifikatsioonist sotsialismieelsel perioodil". 
Aastatel 1952–1953 ja 1956–1964 oli TRÜ geograafia kateedri vanemõpetaja ja 1953–1956 aspirant. Töötanud 1964–1970 kirjastuses Valgus, ENE toimetuses, Eesti Teaduste Akadeemia Tallinna Botaanikaaias jm. Avaldanud töid linnauurimise, kultuurmaa leviku jm aladelt.
Enn Realo

Enn Realo (4. aprill 1939 Viljandi – 15. aprill 2016 Tartu) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Enn Realo oli teenistujate poeg, Küllike Realo abikaasa.
Lõpetas 1957 Türi 1. Keskkooli ja 1963 TÜ füüsika osakonna; füüsika-matemaatika-kandidaat (1974, TÜ), väitekiri "Мессбауэровская спектроскопия примесных центров железа и олова в некоторых ионных кристаллах" . Olnud 1962–92 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika ja Astronoomia Instituudi ja Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudi (FI) noorem-, vanem- ja juhtivteadur, 1992–2004 Eesti Teaduste Akadeemia FI ja TÜ FI tuumaspektroskoopia labori juhataja, aastast 2005 erakorraline vanemteadur; osakoormusega 1994–96 TÜ dotsent ja aastast 1996 õppeülesande täitja; loengukursused: keskkonnadosimeetria ja kiirguskaitse I ja II; radioökoloogia ja kiirguskaitse. Stažeerinud Moskva Ülikooli Tuumafüüsika Instituudis (1967), Islandi Kiirguskaitse Instituudis ja Risö Rahvuslaboris (1993), Lübecki Meditsiini Ülikooli (aastast 1993 korduvalt), sh DAAD stipendiaadina (1993–94), täiendanud end Zarechny's (1995), Karlsruhes (2002).
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: Mössbaueri spektroskoopia ja resonants-gammakiirguse kiired siirdenähtused, sünkrotronkiirguse tuumaresonantne otsehajumine, radionukliidide gammaspektromeetria ja radioökoloogia Eesti keskkonnas, kiirgusliku keskkonnamõju hindamine. Osalenud paljudes Põhjamaade, EL ja kahepoolsetes kiirgusohutuse-alastes projektides, saanud Eesti Teadusfondi grante, toetusi, Deutscher Akademischer Austauschdienst'i (DAAD) ja NATO stipendiume. Olnud Paldiski tuumareaktorite valitsuskomisjoni liige (1993–95), kiirgusseadusandluse töörühma esimees (1994–97) ja liige (aastast 1997), ekspert EL-ga liitumiskõnelustel (1999). Eesti Füüsika Seltsi asutajaliige; Põhjamaade Kiirguskaitse Ühingu liige; Institute of Physics'i (Suurbritannia) liige; OECD/ Andmepanga kontaktisik; EURATOM-i tuumaenergia uurimise ja hariduse eriprogrammi konsultatiivkomiteede liige (aastast 2003); EURATOM-i Teaduse ja Tehnika Komitee liige (2005). Eesti Füüsika Seltsi aastapreemia (1992). Üle 150 teaduspublikatsiooni, sh 1 sõnaraamat.
=Tunnustus=
Küllike Realo

Küllike Realo (aastani 1962 Kliimand 14. juuni 1942 Tartu – 10. november 2006 Tartu) oli eesti keemik.
Elulugu.
Küllike Realo oli õpetajate tütar ja Enn Realo abikaasa.
Lõpetas 1960 Tartu 5. Keskkooli, 1965 Tartu Riikliku Ülikooli keemiaosakonna ja 1982 TRÜ aspirantuuri; keemiakandidaat (1983, TRÜ), väitekiri "Выращивание монокристаллов СаS и SrS и изучение их оптических свойств". Täiendanud end rahvusvahelistel keskkonna radioaktiivsuse ja kiirguskaitse kursustel Saksamaal ja Austrias (1993, 2002), Rootsis (1998), Jaapanis (2001), Taanis (2001), Soomes (2003). Oli 1966–1971 ja 1984–1987 TRÜ elektroluminestsentsi ja pooljuhtide laboris vanemlaborant, insener ja vanemteadur, 1971–1984 ja 1987–1997 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika Instituudis (FI) insener, vaneminsener ja teadur, 1998–2006 Tartu Ülikooli Füüsikainstituudi tuumaspektroskoopia labori teadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: objektide süntees ja omaduste uurimine elektroluminestsentsi, selektiivse dosimeetria ja kõrgtemperatuursete ülijuhtide valdkonnas, kõrge sulamistemperatuuriga monokristallide kasvatamine, radionukliidide gammaspektroskoopia ja radioökoloogia. Tulemused: leelismuldmetallide sulfiidide monokristallide esmakordne kasvatamine; Pb-210 radioökoloogia selgitamine. Põhjamaade Kiirguskaitse Ühingu NSFS/IRPA liige. Üle 70 teaduspublikatsiooni.
Ana Rebane

Ana Rebane (sündinud 11. augustil 1966 Tartus) on eesti molekulaarbioloog.
Elulugu.
Lõpetas Tartu 7. Keskkooli, 1989 Tartu Ülikooli keemia osakonna ja 1998 samas doktorantuuri; Ph.D. (1999, TÜ), väitekiri "Mammalin ribosomal protein S3a genes and intron-encoded small nucleolar RNAs U73 and U82". Täiendas end 1996–1997 Kuopio Ülikoolis, 2000–2003 Yale'i Ülikooli järeldoktorantuuris. 
Oli 1989–1995 Eesti Biokeskuse nooremteadur, 1999–2000 erakorraline vanemteadur, aastatel 2004–2010 TÜ Tartu Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi molekulaarpatoloogia uurimisgrupi erakorraline teadur. Aastatel 2010–2013 töötas külalisteadlasena Šveitsi allergia ja astma instituudis. Alates 2013. aastast töötab Tartu Ülikooli bio- ja siirdemeditsiini instituudis vanemteadurina ja RNA bioloogia töörühma juhina.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: geeniekspressiooni regulaatorvalkude struktuur ja funktsioon imetaja rakus, mikroRNA-de funktsioonid allergilistes ja kroonilistes põletikulistes haigustes.
Anne Rebane

Anne Rebane (1965. aastani Anne Vaarmaa; 26. aprill 1939 Tallinn – 21. oktoober 2004 Tallinn) oli eesti keemik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1957. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1962. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) keemia-mäeteaduskonna keemilise tehnoloogia erialal. 
Oli aastatel 1962–1966 Maardu Keemiakombinaadi kesklabori insener, 1966–1979 TPI mineraalväetiste ja -söötade probleemlabori insener-uurija, 1979–1991 Eesti NSV Ehitusmaterjalide Tööstuse Ministeeriumi Erikonstrueerimisbüroo standardite ja normatiivide osakonna juhtkonstruktor, tehnoloogiaosakonna sektorijuhataja ja juhttehnoloog, 1991–1999 Majandusministeeriumi majandusregulatsiooni osakonna juhataja asetäitja ja regionaalpoliitika talituse peaspetsialist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: looduslike fosfaatide, eelkõige Eesti fosforiitide koostis ja omadused, keemiline töötlemine ja saaduste iseloomustamine. 12 teaduspublikatsiooni, 1 autoritunnistus.
Isiklikku.
Anne Rebane oli teenistuja tütar.
Enn Rebane

Enn Rebane (23. veebruar 1943 Ambla – 29. juuni 2006 Tartu) oli eesti arstiteadlane ja kirurg.
Elulugu.
Enn Rebane oli teenistujate poeg.
Lõpetas 1962. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1973 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna. Töötas 1962–1963 Lalsi 8-klassilises koolis matemaatikaõpetajana, 1963–1966 teenis Nõukogude armees, oli 1974–1977 Jõgeva Rajooni Keskhaigla kirurg. Aastast 1977 Tartu Kliinilise Haigla ordinaator, 1980–2004 veresoonte kirurgia osakonna juhataja. Oli 1984–1992 ka Tartu Ülikooli teaduskonnakirurgia kateedri assistent, 1992–2001 Tartu Ülikooli kirurgiakliiniku, aastast 2002 kardiovaskulaar- ja torakaalkirurgia kliiniku vanemassistent. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: veresoonte kirurgia. 65 teaduspublikatsiooni.
Harald Rebane

Harald Rebane (7. detsember 1919 Kaliküla, Lustivere vald, Viljandimaa – 4. märts 2011) oli eesti metsateadlane.
Elulugu.
Harald Rebane oli väiketalupidaja poeg ja Tiit Rebase isa.
Lõpetas 1938 Põltsamaa Ühisgümnaasiumi ja 1947 TRÜ metsamajanduse insenerina. Aastatel 1957–1960 Eesti Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudi (ZBI) aspirantuuris. Bioloogiakandidaat (1964, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Lehtpuu-kuusenoorendike formeerumine, nende bioloogia iseärasused ja hooldusraied Eesti NSV lõunaosas". 
Olnud 1944 Saksa sõjaväes, 1944–1946 Nõukogude sõjavangis. Töötas 1946–1951 TRÜ-s ja 1951–1957 EPA-s: metsakasvatuse kateedri vanemlaborant, assistent, Järvselja õppe- ja katsemetskonna teadur ja vanem-tsehhimeister. 
1960–1963 ZBI metsasektori nooremteadur, 1963–1969 Metsanduse Labori nooremteadur, 1969–1988 Eesti Metsandusinstituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: lehtpuunoorendike kasvukäik naadi kasvukohatüübis, haab noorendike koosseisus, kuuse vegetatsioonikatsed mitmesuguse päritoluga kõdul, üldtootlikkus kaherindelistes puistutes ja metsa looduslik uuenemine 14 kasvukohatüübis.
Teoseid.
Ligi 60 teadus- ja umbes 30 aimetrükist.
Karl-Samuel Rebane

Karl-Samuel Rebane (23. juuli 1928 Voltveti vald, Pärnumaa – 29. märts 1987 Tartu) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Karl-Samuel Rebane oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1947 Abja Keskkooli, 1952 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna ja 1955 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) aspirantuuri; füüsika-matemaatikakandidaat (1955, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Исследование инфракрасного тушения в фосфорах типа сульфида цинка", füüsika-matemaatika-doktor (1974, Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Центры захвата и рекомбинационные процессы в ZnS". Oli 1952–1958 Eesti Teaduste Akadeemia FAI nooremteadur ja vanemteadur, 1958–1959 TRÜ üldfüüsika kateedri assistent, 1960–87 eksperimentaalfüüsika kateedri juhataja, aastast 1968 ühtlasi TRÜ elektroluminestsentsi ja pooljuhtide labori teaduslik juhataja, aastast 1976 professor. 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: laia keelutsooniga pooljuhtide fotojuhtivus, fotoluminestsents, elektroluminestsents, teaduse ajalugu. Elektroluminestsentsi uurimise algatajaid Eestis. Koostanud õppevahendeid. Nõukogude Eesti preemia 1959 (kollektiivis).
Mare Rebane

Mare Rebane (1965. aastani Mare Tamm; sündinud 20. märtsil 1940 Sadala vallas Jõgevamaal) on eesti majandusteadlane.
Elulugu.
Mare Rebane on talupidaja tütar.
Lõpetas 1958 Kuremaa loomakasvatustehnikumi ja 1965 EPA agronoomiateaduskonna põllumajandusraamatupidaja-ökonomistina; magister (majandus) (1998, EPMÜ) monograafiate põhjal. 
Oli 1965–1968 Jõgeva Põllumajandusliku Tootmise Valitsuse ökonomist, 1968–1972 Tihemetsa Sovhoostehnikumi õpetaja, 1972–1982 Eesti Põllumajanduse Akadeemia teadusliku uurimistöö sektori vanem-ökonomist ja vanemteadur, 1982–1997 majandusteaduskonna assistent ja lektor, 1997–2006 Eesti Põllumajandusülikooli majandusteaduskonna lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: finants- ja juhtimisraamatupidamise korraldamine põllumajandussektoris. 20 teaduspublikatsiooni, koostanud õppevahendeid. Atesteeritud audiitor.
Peep Peeter Rebane

Peep Peter Rebane, (sündinud 9. novembril 1940 Tartus) on eesti ajaloolane.
Elulugu.
Tema isa oli kohtuametnik Ilmar Rebane ja ema Teele (Adele Elfriede) Rebane (neiupõlvenimega Külm).
Lõpetas 1962. aastal Upsala (N.J) ülikooli. Ajaloomagistri kraadi sai 1964. aastal Michigan Stati ülikoolist. Ph.D. (1969, Michigan iState Ülikool), väitekiri "Denmark and the Baltic Crusade 1150–1227". Oli 1965–1966 Michigani Ülikooli (Central Michigan University) ja aastast 1967 Pennsylvania State Universityli õppejõud (aastast 2006 Professor Emeritus of History)
Akadeemiliselt kuulub ta Eesti Üliõpilaste Seltsi.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: keskaeg ja varane uusaeg Euroopas, peamiselt Eesti keskaeg.
Tiit Rebane

Tiit Rebane (sündinud 15. jaanuaril 1950 Põlvas) on eesti arstiteadlane ja kardioloog.
Elulugu.
Tiit Rebane on metsateadlase Harald Rebase poeg.
Lõpetas 1968 Tartu 2. Keskkooli, 1974 Tartu Riikliku Ülikooli arstiteaduskonna ja 1985 samas aspirantuuri; meditsiinikandidaat (1986, TRÜ), väitekiri "Kиноангиографическая оценка аортокоронарного шунтирования у больных ишемической болезнью сердца." 
Oli 1975–1978 Viljandi Rajooni Keskhaigla kirurg, 1978–1979 TRÜ meditsiini kesklabori veresoontekirurgia labori vanemteadur, 1980–1983 ja 1986–1989 Tartu Riikliku Ülikooli üld- ja molekulaarpatoloogia instituudi röntgenangiokardiograafia labori (Tallinnas) teadur, 1989–1993 Tartu Ülikooli Eesti Südamekeskuses Tallinnas vanemteadurina, aastast 1994 Põhja-Eesti Regionaalhaigla intensiivkardioloogia osakonna vanemarst.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: südame- ja veresoonkond. 15 teaduspublikatsiooni.
Herbert Johannes Rebassoo

Herbert Johannes Rebassoo (aastani 1936 Rebasov; 8. oktoober 1913 Tallinn – 12. detsember 1971 La Crosse, Wisconsin, USA) oli eesti päritolu Ameerika Ühendriikide matemaatik.
Elulugu.
Lõpetas 1931. aastal Tallinna Poeglaste Reaalgümnaasiumi ja 1936. aastal Tartu Ülikooli; matemaatikamagister (1939, TÜ), väitekiri "Maatriksite rakendamine determinandi väärtuse arvutamisel ja lineaarvõrrandsüsteemi lahendamisel", Ph.D. (matemaatika, 1957, Wisconsini Ülikool), väitekiri "Constant breadth cursor on the sphere". Õppis ka Tallinna Tehnikumis ja täiendas end Jena Ülikoolis. 
Oli 1937–1943 Tartu Ülikooli matemaatikainstituudi nooremassistent ja 1942–1944 Eesti Omavalitsuse Haridusdirektooriumi osakonnajuhataja. 
Põgenes 1944. aastal Saksamaale, oli Augsburgi Eesti Gümnaasiumis õpetaja. 1949. aastast elas USA-s. Aastatel 1950–1971 oli Iowa osariigis Decorah Luther College'i matemaatikaõppejõud, professor.
Johann Friedrich von Recke

Johann Friedrich von Recke (1. august 1764, Miitavi – 13. september 1846, Miitavi) oli baltisaksa ajaloolane.
Elulugu.
Johann Friedrich von Recke oli baltisakslane ja kaupmehe poeg.
Õppis 1781–84 Göttingeni Ülikoolis õigusteadust, ajalugu ja muinasteadust. 1787–1788 Miitavi arhiivi- ja läänisekretäri abiline, 1788–96 arhiivi- ja läänisekretär, 1796–1801 Kuramaa asehaldurkonna valitsuse sekretär, 1801–26 Kuramaa Kameraalkoja nõunik, 1827–46 Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Seltsi sekretär. 
Kuramaa provintsiaalmuuseumi asutajaliige (1818). Tuntud ajaloolise ainestiku kogujana ja dokumentide avaldajana. 
Kogus ulatusliku materjali Balti kubermangude kirjanike ja teadlaste kohta. Toimetas selle leksikonina 1827–32 trükki koos C. E. Napierskyga (Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon d. Prov. Livland, Estland und Kurland I, II, III, IV. Mitau, 1827–32), mis on tähtsamaid Baltimail ilmunud ajaloolis-biograafilisi koguteoseid. 
Andis välja Th. Hjärne (Hiärne), Ehst-, Lyv- u. Lettländische Geschichte (Miitavi, 1794 – neli köidet, kolm viimast ilmusid hiljem).
Ellen Redi

Ellen Redi (aastani 1971 Ellen Veeber; sündinud 18. juulil 1945 Varstu vallas Võrumaal) on eesti matemaatik.
Elulugu.
Ellen Redi on möldri tütar.
Lõpetas 1962 Friedrich Reinhold Kreutzwaldi nimelise Võru 1. Keskkooli ja 1967 Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika osakonna; 1974 samas aspirant, füüsika-matemaatikakandidaat (1985, Moldaavia Teaduste Akadeemia Matemaatika Instituut), väitekiri "Поликатегории и поликольцоиды многоместных функций". Täiendas end 1979 Leningradi ülikoolis ja 1996 Dresdeni Tehnikaülikoolis. Oli 1968–1971 Tartu Ülikooli vanemõpetaja, 1974–1976 NSV Liidu Teaduste Akadeemia Majandusmatemaatika Keskinstituudi vaneminsener, 1976–1987 Tallinna Pedagoogilise Instituudi vanemõpetaja, aastast 1987 dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: algebra, diskreetne matemaatika ja matemaatiline loogika ning nende didaktika. Kirjeldanud kvaasirühmafunktsioonide polükategooriaid ja Greene'i ekvivalentse. Põhjendanud polüringoidide esitatavuse mitmekohaliste funktsioonide ja Mengeri süsteemide esitatavuse mitmekohaliste endomorfismide kaudu. Üle 20 teaduspublikatsiooni ja 20 teaduslik-metodoloogilise trükise, 5 õppevahendit.
Olav Redi

Olav Redi (sündinud 29. mail 1938 Tallinnas) on eesti füüsik.
Elulugu.
Olav Redi on teenistuja poeg.
Lõpetas 1956 Eastside High Schooli USA-s, 1960 Rensselaeri Polütehnilise Instituudi füüsikuna ja 1964 Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi; (füüsika, 1960, Rensselaeri Polütehniline Instituut); "Ph.D." (1965, Massachusettsi Tehnoloogiainstituut), väitekiri "Spin, Moments and Isotope Shift of Hg 203". Oli 1960–64 Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi uurimisassistent, 1964–68 Princetoni Ülikooli "res. assoc", 1968–71 "assistant prof", 1971–74 New Yorgi Ülikooli "assistant prof.", 1974–77 "associate professor", 1977–78 "res. assoc" ja aastast 1978 
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: aatomituuma omaduste uurimine, tsüklotroni tüüpi kiirendi kavandamine ja ehitamine, astrofüüsika. 28 teaduspublikatsiooni.
Elmar Redlich

Elmar Redlich (26. mai 1898 Ozoli (Lappieri) mõis, Valmiera maakond, Liivimaa – surmaaeg ja -koht teadmata) oli Eesti loomaarstiteadlane, baltisakslane.
Elulugu.
Elmar Redlich oli mõisavalitseja poeg.
Õppis 1916 Peterburi Ajaloo-Keele Instituudis, 1916–18 Tartu Veterinaariainstituudis. Lõpetas 1922 TÜ loomaarstiteaduskonna ja 1934 TÜ arstiteaduskonna; veterinaariadoktor (1926, TÜ), väitekiri "Diaptomus graciloides (Lilljeborg) als neuer erster Zwischenwirt von Dibothriocephalus latus, nebst Bemerkungen über die experimentelle Entwicklung des Procercoides dieser Cestode" (ilmunud ka ajakirjas Archiv für wisswissenschaftliche und praktische Tierheilkunde 53 (1926)). Oli 1922–27 TÜ loomaarstiteaduskonna patoloogilise anatoomia kabineti assistent, 1927–29 Põhja-Eesti piirkonna veisetuberkuloosi arst, 1929–39(?) Riikliku Seerumiinstituudi diagnostilise osakonna juhataja. Asus 1939 Saksamaale.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: parasitoosid ja loomade infektsioonhaigused. Avaldanud rohkesti kirjutisi loomahaigustest ajalehe Revaler Bote põllumajanduslisas.
Mall Reeben

Mall Reeben (aastani 1960 Rubel, 1960–1963 Daukšienė; 7. november 1931 Tartu – 29. detsember 2018 Tartu) oli eesti keemik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1950. aastal Tartu 2. Keskkooli ning 1955. aastal Tartu Riikliku Ülikooli keemikuna. Ta lõpetas 1959. aastal Moskva Riikliku Ülikooli aspirantuuri, keemiakandidaat (1960, Moskva Riiklik Ülikool), väitekirjaga "К вопросу об основности солей фосфорно-молибденовой кислоты".
Töötas EPA keemia kateedris aastatel 1959–1960 assistendi ja 1960–1961 vanemõpetajana. Aastatel 1961–1962 oli ta Leedu Teaduste Akadeemia Keemia ja Keemiatehnoloogia instituudi nooremteadur. Alates 1962. aastast oli ta uuesti EPA-s: aastatel 1962–1964 assistent, 1964–1969 vanemõpetaja, 1969–1972 dotsendi kohusetäitja ja 1972–1990 dotsent.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: heteropolühapete aluselisus ja mikroelementide määramine looduslikes vetes, taimedes ja loomsetes kudedes.
Teoseid.
Koostanud ka õppekirjandust.
Isiklikku.
Tema vanemad olid põllumajandusteadlased Salme ja Peter Rubel.
Tema abikaasa oli elektriinsener ja biofüüsik Vello Reeben ning nende poeg on neurobioloog Mati Reeben.
Jüri Reemann

Jüri Reemann (31. detsember 1920 Vigala vald, Läänemaa – 6. august 1993 Tartu) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Jüri Reemann sündis 31. detsembril 1920 Vigala vallas talupidajate peres.
Lõpetas 1940 Tallinna 2. Keskkooli ja 1957 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikuna. Füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja "Приборное интегрирование радиации в актинометрии" ("Kiirguse aparatuurne integreerimine aktinomeetrias", juhendaja Juhan Ross) kaitses 1965. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis. 
Oli 1958–1993 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis (aastani 1973 Eesti NSV Teaduste Akadeemia Füüsika ja Astronoomia Instituut): 1958 vaneminsener, 1958–1966 nooremteadur, 1966–1986 atmosfäärifüüsika sektori vanemteadur, 1986–1993 elektromontaaži lukksepp.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: aktinomeetriliste mõõtmiste automatiseerimine, aktinomeetriliste kiirgusvastuvõtjate ja radiomeetrite projekteerimine, ehitamine ja kasutamine. Ülemaailmselt tunnustatud kiirgusvastuvõtjate ja radiomeetrite projekteerija ning ehitaja: 2 autoritunnistust.
Isiklikku.
Anu Sõber on Jüri Reemanni tütar.
Jüri Reemann suri 6. augustil 1993 Tartus ja maeti Nõo kalmistule.
Merle Rehand

Merle Rehand (aastani 1976 Merle Saar, sündinud 5. augustil 1952 Rakveres) on eesti spordipedagoog.
Elulugu.
Merle Rehand on teenistujate tütar.
Lõpetas 1970 Rakvere 1. Keskkooli, 1975 TÜ kehakultuuriteaduskonna ja 1989 samas aspirantuuri; magister (sporditeadused) (1991, TÜ), väitekiri "Эффективность систематической двигательной активности при регулации масcы тела в зависимости от уровня гормонов в крови и полноты тела у студенток". Oli 1979–86, 1989–90 TÜ kehalise kasvatuse ja spordi kateedri õpetaja, 1990–93 võimlemiskateedri õpetaja, 1993–96 spordipedagoogika instituudi lektor, 1996–2001 Spordikeskuse lektor, 2001– avatud ülikooli peaspetsialist.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: spordibioloogia (aeroobse treeningu mõju vere lipoproteiidkoostisele), spordipedagoogika (vanemaealiste kehaline aktiivsus). Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Elmar Wilhelm Georg von Rehekampff

Elmar Wilhelm Georg von Rehekampff (29. juuni/11. juuli 1869 Kaarma-Suuremõisa vald, Saaremaa – 22. jaanuar 1941 Kuressaare) oli Eesti jurist ja lepidopteroloog.
Elulugu.
Elmar Wilhelm Georg von Rehekampff oli Saaremaa aadlik ja Karl Axel Erwin von Rehekampffi vend.
Ta õppis 1887–1892 Tartu ülikooli õigusteaduskonnas, "cand. jur.", alates 1889 Korporatsioon Estonia liige. 1893–1894 õppis ta Hohenheimis Stuttgardi lähedal põllumajandust. 
Ta oli Ilpla, Lööne, Sassi ja Jööri mõisa rentnik ja Helmerseni mõisate peavolinik Saaremaal.
Oli Aru ja alates 1903. aastast Parasmetsa mõisnik, alates 1905 (pärast teiste mõisate rentimisest loobumist) Parasmetsa rentnik. Alates 1903. aastast oli ta Saaremaa ülemkirikueestseisjaameti ilmalik assessor, 1906–1908 Saaremaa rüütelkonna kassadeputaat. 1908–1918 Saaremaa aadlikonvendi liige, 1912–1919 aurahukohtunik ja Kuressaare linnanõunik, 1910–1913 Saaremaa Uurimise Seltsi (Verein zur Kunde Ösels) ja 1911–1913 Saaremaa Põllumajanduse Ühingu esimees. Koostas kokkuvõtte Saaremaa liblikatest.
Ta abiellus 12/24. juulil 1896 Kuressaares Isabella von Ditmariga (sündinud 31. oktoobril /12. novembril 1875 Kuressaares, lahutatud 1909, kellega tal oli üks tütar:
Aune Rehema

Aune Rehema (sündinud 25. jaanuaril 1970 Tartus) on eesti arstiteadlane, biokeemik ja perearst.
Elulugu.
Aune Rehema on politseiametniku tütar.
Ta lõpetas 1987. aastal Tartu 2. Keskkooli, 1993 Tartu Ülikooli arstiteaduskonna, meditsiinidoktor (2004, TÜ), väitekiri "Assessment of nonhaem ferrous iron and glutathione redox ratio as markers of pathogeneticity of oxidative stress in different clinical groups". Lõpetas 1995. aastal internatuuri ja 2001. aastal perearsti residentuuri. Oli 1995–2002 Vastseliina ambulatooriumi juhataja, 1996–2000 Tartu Ülikooli biokeemia instituudi doktorant, 2001–2002 vanemlaborant, 2002–2005 assistent, 2005. aastast vanemassistent ning 2003. aastast ka OÜ Dr Aune juhataja-perearst.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: oksüdatiivne stress, kroonilised põletikud, antioksüdatiivse toimega laktobatsillid. Üle 30 teaduspublikatsiooni.
Meili Rei

Meili Rei (1969. aastani Meili Mugra; 22. juuli 1943 Tartu – 2. mai 2019) oli eesti lihatehnoloog.
Elulugu.
Ta lõpetas 1960. aastal Võnnu Keskkooli, 1965. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia ning 1969. aastal Moskva Liha- ja Piimatööstuse Tehnoloogia instituudi aspirantuuri; tehnikakandidaat (1969, Samas), väitekiri ""Исследование влияния целесообразности использования бактериальных культур Streptococcus diacetilactis и Lactobacterium plantarum при производстве сыровяленых колбас в связи с их влиянием на накопление летучих җирных кислот", tehnikadoktor (1995, TTÜ), väitekiri "Lihatehnoloogia teaduslikud alused". 
Ta oli aastatel 1966–1970 Tallinna külmhoone tehnoloogiainsener, 1970–1975 EPMÜ liha- ja piimatehnoloogia kateedri assistent, 1975–1979 vanemõpetaja, 1979–1991 dotsent, 1991–1992 liha- ja piimatehnoloogia instituudi dotsent ja juhataja, 1992–1994 lihatehnoloogia õppetooli professor ja juhataja, 1994–2002 lihainstituudi professor ja juhataja. Alates 2002. aastast oli ta veterinaarmeditsiini ja loomakasvatuse instituudi toiduteaduse osakonna juhataja ja professor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: toorsuitsu- ja kuivvorstide tehnoloogia täiustamine, bakterikultuuride valik ja kasutamine vorstide tootmisel, liha asendusainete kasutamine keeduvorstide tootmisel, liha ja lihasaaduste sensoorne hindamine, valgurikaste toodete (konservide, tablettide) valmistamine sportlaste eritoitlustamises, vere ja verefraktsioonide kasutamine, teisejärguliste tapasaaduste kasutamine. 98 teaduspublikatsiooni, saanud autoritunnistusi.
Isiklikku.
Meili Rei oli metsavahi tütar.
Gustav Reial

Gustav Reial (20. juuli 1888 Soosaare vald, Viljandimaa – 15. märts 1974 Tallinn) oli eesti pedagoog.
Elulugu.
Gustav Reial oli talupidaja poeg.
Lõpetas 1908 Tartu Õpetajate Seminari, sai 1915 Petrogradis ajaloo- ja matemaatikaõpetaja kutse, täiendas end 1919–1920 TÜ keskkooliõpetajate ettevalmistuskursustel ja 1921–1924 TÜ-s vabakuulajana pedagoogikas ja loodusteadustes. Viibis 1927 õppereisil Šveitsis, Austrias ja Saksamaal. Oli 1908–1910 Tartumaal Haaslava valla Sillaotsa 2-klassilise kooli, 1910–1911 Torma kihelkonnakooli õpetaja, 1911–1914 ja 1915–1920 Laiuse algkooli juhataja (1914–1915 teenis Vene sõjaväes). 1920–1937 Tartumaa koolinõunik ja 1937–1941 koolide inspektor. Gustav Reial oli Noorte Kotkaste juhtide ajakirja Kotkas vastutav toimetaja. 1941–1944 töötas juhutöödel, 1944–1950 kirjastuse Perioodika peatoimetaja. Osales kooliuuendusliikumises. Töötas välja ainetestide metoodika ja koostas testide sarja, avaldanud õpikuid, teinud kaastööd ENE toimetusele.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: kooliajalugu, emakeele, ajaloo, laulmise ja loodusloo õppekirjanduse loomine ja arendamine. Üle 20 trükise, peamiselt õpikud.
Kaljo Reidla

Kaljo Reidla (28. juuni 1928 Kilingi-Nõmme – 20. jaanuar 2023) oli eesti loomaarstiteadlane.
Elulugu.
Kaljo Reidla oli käsitöölise poeg. 
Lõpetas 1947 Viljandi 2. Keskkooli ja 1952 EPA; veterinaariakandidaat (1959, EPA), väitekiri "Mõnede ravimainete toime hobuse kannaliigese interretseptoritesse", veterinaariadoktor (1988, Moskva Veterinaaria Akadeemia), väitekiri "Эффективность влияния некоторых тканевых препаратов на рост, развитие, резистентность и раневой процесс у поросят подсосного периода". Oli 1952–54 EPMÜ assistent, 1954–63 vanemõpetaja, 1963–88 dotsent, 1988–93 professor, aastast 1993 emeriitprofessor, samas 1960–78 kirurgia ja sünnitusabi kateedri juhataja.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: veterinaarkirurgia, jäsemehaigused veistel, kastratsiooniküsimused, hobuste liigesehaigused, haavade ravi, biostimulaatorite toime. Kirjutanud õpikirjandust, koostanud veterinaariakäsiraamatuid, tõlkinud "Veterinaarüldkirurgia" (Tallinn, 1962). Umbes 150 teaduspublikatsiooni, sh üle 20 monograafia autor või kaasautor.
Maere Reidla

Maere Reidla (aastani 1988 Maere Vapper; sündinud 24. märtsil 1955 Muhus) on eesti bioloog ja geneetik.
Elulugu.
Lõpetas 1973 Orissaare Keskkooli ja 1978 TÜ; bioloogiakandidaat (1990, Leningradi Ülikool), väitekiri "Цитогенетическая характеристика длительной каллусной культуры креписа и ее реакции на действие ксенобиотиков". Oli 1978–80 TÜ geneetika ja tsütoloogia kateedri stažöör-uurija, 1980–89 ökosüsteemide labori teadur, 1989–92 bioindikatsiooni labori teadur, aastast 1992 TÜ molekulaar- ja rakubioloogia instituudi vanemteadur.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: inimese populatsioonigeneetika, . Üle 40 teaduspublikatsiooni.
Franz Reidolf

Franz Reidolf (11. juuli 1884 Kehra mõis, Harjumaa – 23. september 1945 Halle/Westfahlen, Saksamaa) oli Eesti metsateadlane.
Elulugu.
Franz Reidolf oli abimetsaülema poeg.
Lõpetas Tallinna Peetri Reaalkooli ja 1912. aastal Peterburi riikliku metsandusülikooli. Oli 1912–1916 Poolas Lovitsas Belovežje ürgmetsaalal kontrolör-metsaülem, 1916–1922 osales I maailmasõjas Vene sõjaväes ja Venemaa kodusõjas Lähis-Idas Inglise sõjaväes. Oli 1922–1923 Järva maakonna metsaülema abi, 1923–1927 Metsade Peavalitsuse metsamajanduse osakonna abijuhataja ja juhataja, 1927–1940 Riigimetsade Valitsuses abidirektor ja aastast 1931 metsamajanduse osakonna juhataja. 1941 kraavitööline, 1941–44 oli Riigimetsade Valitsuse ja Metsade Keskvalitsuse direktor ja juhataja. Aastast 1944 töötas Saksamaal Buroni metskonnas ametnikuna.
Teadustöö.
Uurimisvaldkonnad: metsakasvatus, jahindus, metsade kaitse. 17 trükist.
Valev-Jaan Reidolf

Valev-Jaan Reidolf (sündinud 8. aprillil 1943 Rõngu vallas Tartumaal) on eesti põllumajandusteadlane.
Elulugu.
Valev-Jaan Reidolf on väiketalupidaja poeg.
Lõpetas 1963 Elva Keskkooli, 1971 Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomina ja 1979 EPA aspirantuuri; põllumajanduskandidaat (1980, EPA), väitekiri "Оценка различных способов, сроков и частоты использования многолетних трав в условиях орошения и без него". Oli 1971–1981 EPA rohumaaviljeluse kateedri vanemagronoom, aspirant ja vanemteadur, 1981–1992 töö- ja olmeohutuse kursuse vanemõpetaja, 1992–1994 EPMÜ keskkonnakaitse instituudi vanemõpetaja ja dotsent, 1994–2005 veemajanduse instituudi dotsent, 2006– lektor.
Teadustöö.
Uurimisvaldkond: rohumaaviljelus, riskianalüüs. 23 teaduspublikatsiooni.
Alfred Reier

Alfred Herman Reier (20. märts 1921 Tallinn – 30. november 1998 Tallinn) oli eesti mineraloog.
Elulugu.
Lõpetas 1940 J. Westholmi Gümnaasiumi ja 1950 Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) mäeinsenerina. 1967. aastast geoloogiakandidaat (Eesti Teaduste Akadeemia), väitekiri "Eesti NSV kambriumi balti seeria savide mineraloogia Tallinna ümbruses".
Oli 1950–1952 TPI assistent, 1952–1968 vanemõpetaja, 1968–1990 dotsent, 1970–1980 mäekateedri juhataja.
Teadustöö.
Alfred Reieri põhiline uurimisvaldkond oli Eesti maavarade mineraloogilis-petrograafiline koostis ja füüsikalis-mehaanilised omadused.
Teoseid.
25 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema isa oli arhitekt, insener ja haridustegelane Hermann Reier.
Hermann Reier

Hermann Voldemar Reier (1. mai (vkj) / 13. mai 1878 Leiaru koolimaja, Uue-Võidu vald, Viljandimaa – 29. oktoober 1951 Narva vangilaager) oli eesti tehnikateadlane, insener ja haridustegelane.
Elulugu.
Ta oli kooliõpetaja poeg.
Lõpetas 1894 Viljandi linnakooli, 1909 Saksamaal Sterlitzi Tehnikumi elektrotehnika alal ja 1923 Tallinna Tehnikumi ehitusosakonna arhitektuuri haru. 
Oli 1894–1896 Viljandimaal Tusti koolis abiõpetaja, 1896–1899 Võru- ja Pärnumaal mõisavalitseja, 1902 Viljandi elektrijaama juhataja, 1902–1903 insener Pärnus, 1903–1921 Lutheri vabriku insener Tallinnas. 
Uuesti oli ta tööstuses: aastatel 1935–1943 Balti manufaktuuri peamehaanik, 1944–1948 Kawe ja Karamelli kommivabriku peainsener.
Haridus- ja teadustegelasena.
Tema juhtimisel kujunes 1918. aastal avatud Eesti Tehnika Seltsi tehnika erikursustest Eesti esimene insenerikool. 
Oli 1918–1932 Tallinna Tehnikumi direktor, 1918–1919 ühtlasi masinaehitusosakonna juhataja. Õpetas seal kujutava geomeetria, masinaõpetuse, ja puidutööstuse kursusi.
Oli tegev eesti keele tehnikasõnavara loomisel. Aastatel 1919–1922 oli ta Eesti Tehnika Seltsi Ajakirja peatoimetaja.
Teoseid.
Kirjutanud metallitöö õpikuid ja käsiraamatuid.
Omavalitsustegelasena.
Ta oli 1917. aastal Tallinna Linnavolikogu liige.
Majanduskurjategijana.
Ta vahistati 16. jaanuaril 1932 ning paigutati järgmisel päeval Keskvanglasse. Teda süüdistati Tallinna Tehnikumi raha kasutamises isiklikuks otstarbeks.
Represseerimine Nõukogude okupatsioonivõimude poolt.
Arreteeriti Nõukogude okupatsioonivõimude poolt 1948, suri 1951. aastal Narva vangilaagris.
Isiklikku.
Tema poeg oli mineraloog Alfred Reier.
Anu Reiljan

Anu Reiljan (aastani 1988 Anu Toomas; sündinud 18. märtsil 1957 Tõrvas) on Eesti majandusteadlane.
Ta on lõpetanud 1975. aastal Valga 1. Keskkooli ja 1980. aastal Tartu Riikliku Ülikooli; majanduskandidaat (1988, TÜ), väitekiri "Социально-экономическое содержание и формы развития инфраструктуры деревни". Oli 1980–1986 Tallinna Polütehnilise Instituudi poliitilise ökonoomia kateedri assistent, 1986–1990 TRÜ poliitilise ökonoomia kateedri õpetaja ja vanemõpetaja, 1990–1992 rahvamajandusharude ökonoomika kateedri vanemõpetaja, 1992–1994 rahvamajanduse ja ettevõttemajanduse üldteooria instituudi lektor, 1995–2006 dotsent, 1992–1995 ärikoolitusfirma Primex Mentor tegevdirektor.
Poliitiline tegevus.
Septembris 2013 astus Reiljan Sotsiaaldemokraatlikku Erakonda.
2013. aasta kohalike omavalitsuste valimistel kandideeris Reiljan Tõrva linnas valimisliidu Tõrvakad nimekirjas, olles nimekirja esinumber ja linnapeakandidaat. Reiljan sai 31 häält ning ei osutunud valituks. Novembrist 2013 on Reiljan Tõrva linnavolikogu eelarve- ja majanduskomisjoni liige.
Eduard Vilde tänav

Eduard Vilde tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Ka Saksamaal Rostockis on Eduard Vilde tänav.