E-leksikograafia

E-leksikograafia ehk elektrooniline leksikograafia on digitaalsete sõnastike koostamise ja rakendamise praktika. Sõnastikke töötatakse välja sõnastikusüsteemides tekstikorpuste ehk mahukate elektrooniliste tekstikogude alusel, mis avaldatakse põhiliselt veebis. Abiks on e-leksikograafia arengu käigus välja töötatud töövahendid , mille näiteks võib tuua korpuspäringusüsteemi Sketch Engine’i erinevad funktsioonid (nt TBL-meetod, GDEX funktsioon) . Nende abil on võimalik korpusest automaatselt mitmesugust teavet tuvastada ja sõnastikusüsteemi vahetult üle kanda. Seejärel saab leksikograaf ehk sõnaraamatu koostaja seda järeltoimetada. Nõnda on loodud EKI ühendsõnastikus (Sõnaveeb) naabersõnade ehk tihti koos kasutatavate sõnade infokiht.
E-leksikograafia hakkas arenema 20. ja 21. sajandi piiril. Lisaks leksikograafidele on valdkonnaga seotud palju keeletehnolooge, nagu veebimeistrid, korpuslingvistid ja tarkvaraarendajad. Konverentsil „Elektrooniline leksikograafia 21. sajandil: mõeldes väljaspool paberit” tunnistati, et leksikograafid peaksid kasutajaga tutvuma, et osata teavet paremini edastada. Samuti tuleks kindlaks teha sõnaraamatute osatähtsus ja otstarve avaramas internetikeskkonnas. Tõdeti ka, et elektroonilist sõnaraamatut ei saa vaadata kui valmis produkti, vaid kui abivahendit, et uusi rakendusi koostada. Eesti Keele Instituut on oma viimased sõnastikud avaldanud üksnes veebis. Paberi peal ilmusid 2018. aasta seisundiga ainult „Õigekeelsussõnaraamat ÕS 2018“, „Eesti murrete sõnaraamatu“ vihikud ning väikeste murdesõnastike sari.
E-leksikograafia eelised.
E-leksikograafia puhul ei tekita muret sõnastiku maht ega trükikulud. Keeleinfot saab esitada osade kaupa. Sõnaraamat muutub hüpertekstiks. Seal on sõnastikusisesed lingid, kus osutatakse sama sõnastiku teistele märksõnadele. Samuti sõnastikuvälised lingid, mis viivad kasutaja muude ressursside, nagu Wikipedia või mitmesuguste lingvistiliste andmebaaside juurde. Nii valmib teatmeteos, kus kasutaja saab tarvidusel eri allikmaterjalides ringi liikuda, kuni kasulik teave on leitud. 
E-sõnastikul on käepärane otsing. Otsisõna sisestamise järel saab teabe kätte. Tihti saab ebatäpse vormi sisestamise järel valiku sõnavormidest, mida kasutaja otsib. 
Elektrooniliste sõnaraamatutega käivad kaasas multimeedia rakendused, heli-, video- ja pildifailid. Tihti on võimalus kuulamise käigus teada saada sõna ja selle vormide hääldus. Vahepeal on helifailid kasutusel sõna tähenduse seletamisel nagu lindude ja loomade häälitsustega failid. Populaarsust koguvad videotutvustused, mis eelkõige on kasutusel erisõnastikes, näiteks viipekeele sõnastiku loomisel. 
Eesti Keele Instituudi keeleportaalides Sõnaveeb ja Keeleõppija Sõnaveeb on siiani kasutatud kõnesünteesi ja kõnetuvastust. Näitelauseid loeb kõnesüntesaator, mis on instituudis välja töötatud ning millega tekst kõneks muudetakse. Suulisel sõnade ettelugemisel kasutatakse Tallinna Tehnikaülikoolis edendatud kõnetuvastust. Nii muutub kõne tekstiks. Sagedasematel märksõnadel on robothääle asemel kasutatud diktorite loetud helifaile. Keeleõppija Sõnaveebi märksõnade põhivormid sisaldavad igal pool heli. 
Sõnaveebis asuvad pildifailid (nt arheoloogia terminibaas) ja helifailid (nt eesti viipekeele IT terminibaas) oskussõnastikes. Keeleõppija Sõnaveebis on peaaegu kolmandikule sõnadele lisatud selgituseks pildid, mida kokku on 1500. Samad pildid on esindatud ka eesti-vene-ukraina EKI piltsõnastikus, kuhu on lisatud heli ning kust teemade kaupa keeli õppida saab. Heli sisaldavad eestikeelsed pildid, kuid tulevikus lisandub see võimalus ka teistele keeltele. Piltsõnastikus on ligikaudu 1000 pilti ja 50 teemat. Seal on ka temaatilised koondpildid (nt liiklus) rääkimisoskuse arendamiseks. 
E-leksikograafia kolm kategooriat.
Sven Tarp paigutas e-leksikograafia kolme kategooriasse, mis põhineb sõnastiku kui tööriista olemusel .
Esiteks võib välja tuua masinloetavad sõnaraamatud ehk kopeerijad. Need sõnastikud on paberilt arvutisse digitaliseeritud. Või siis lihtsal moel sisse trükitud ja sellisel kujul on antud neile veebis ligipääs. Selliseid võivad olla pärit maadest, kus elektroonikat nii palju ei kasutata. Sõnaraamatud võisid ka olla algul käsikirjas ja neid on ebamugav kasutada . 
Teiseks võib esile tõsta paindlikumad e-sõnaraamatud. Harilikult on need pabersõnastiku veebiversioonid. Seal on rakendatud piiratud viisil tehnoloogilisi variante. Näiteks on antud otsijadad linkidega . Sellise tüübi alla on liigitatud Eesti Keele Instituudi kodulehe sõnastikud. Kristina Kopli sõnul on siiani enamus veebiversioonid pabersõnastike koopiad. Olukord muutus, kui 2014. aastal tuli välja „Eesti keele põhivara sõnastik“, esimene Eesti sõnaraamat, kus kasutusele tulid ka kõnesüntees, helifailid, hüperlingid ja navigeeritavad pildid. 
Edasi arendatakse pidevalt keeleportaali Sõnaveeb. Seal on kokku liidetud EKI ühendsõnastik üldkeele kirjeldamiseks ning umbes 100 terminibaasi, et nõu spetsiifiliste terminite kohta saada. Sõnaveebis on näha sõnade tähendus, sünonüümid, võõrkeelsed vasted ja üldine info sõna kohta, näiteks kuidas sõna käänatakse või pööratakse. Mõne juurde on lisatud sõna päritolu või uusim õigekeelsussõnaraamatu soovitus . Sõnaveebis on kasutusel ka veebilaused ehk näitelaused, mille arvuti on automaatselt valinud ja mis näitavad, kuidas kirjutada ja rääkida. Need on võetud meedia- ja teadusartiklitest, ilukirjandusest, Vikipeediast ja blogi- ja foorumipostitustest. Veebilauseid kasutatakse sõnadel, kuhu pole käsitsi jõutud näitelauseid lisada. 
Kolmandasse kategooriasse kuuluvad ehtsad e-sõnaraamatud ehk nutisõnaraamatud. E-sõnastikud, mis sisaldavad dünaamilisi andmeid ja artikleid, kuuluvad siia valdkonda. Need üritavad silmas pidada kasutaja nõudmisi erinevates kasutusolukordades ehk leksikograafilisi funktsioone. Vastavalt kasutaja kasutamissituatsiooni valikule kuvatakse talle info ja saab valida lühemaid ja pikemaid infoüksusi. Samm edasi on nutisõnaraamatud, milles on individuaalselt lähenetud. Sõnastikuotsing on ühendatud veebilehitsemisega, kus andmeid töödeldakse ja korduskasutatakse. Sellesse rühma saaks oletatavasti arvata automaatselt kokku pandud kollokatsioonide ehk naabersõnade sõnaraamatu. Sõnaartikli koostamiseks rakendab see korpuse töötlemise programmi Sketch Engine. 
Sketch Engine.
Sketch Engine on programm, millega saab tekstikorpusi töödelda ja koostada . See on korpuspäringusüsteem ehk tarkvara korpusandmete mitmekülgseks analüüsiks . Korpuseid on üle 500, enam kui 90 keeles, kus on ka eesti keele korpused . Süsteemi kasutatakse Eesti keele Instituudis 2011. aastast . Sketch Engine võimaldab Eestis kiiret keeleliste andmete analüüsi . Programmiga saab automaatselt koostada sagedusloendeid ja tesaurust ehk sõnakogu, kus sõnad on organiseeritud mõisteliselt, hierarhiliste tähendusseoste kaudu . Samuti saab leida definitsioone ja termineid ("term extraction") . Sketch Engine on kasutusel, et genereerida sõnastike andmebaase nii täis- kui ka poolautomaatselt .
Korpusleksikograafia.
E-leksikograafia edasiminek tõi kaasa leksikograafia uue suunana korpusleksikograafia . Kristina Koppel on seda haru defineerinud nii: „Korpusleksikograafia on interdistsiplinaarne lingvistika valdkond, mille eesmärk on luua meetodeid, mis võimaldavad analüüsida suurte tekstikorpuste põhjal sõnastike koostamiseks vajalikke andmeid“ .
Korpusanalüüsi saadusi kasutatakse, et koostada nüüdisaegset märksõnastikku, valida näitelaused, leida tõlkevasteid ja välja selgitada leksikaalsete üksuste mitmesugused omadused, nagu süntaktiline käitumine ja kollokatsioonid . Süntaktiline käitumine näitab, kuidas on omavahel seotud lauseehitus või lauset moodustavad fraasid . Sinna alla läheb ka rektsioon ehk „grammatiline seos lauses, kus põhisõna tähendus määrab laiendi vormi“ . Kollokatsioon on ühend, mis moodustub sageli koos esinevatest sõnadest .
Korpuspõhiseks koostamiseks on vaja omada suurt kogust erineva sisuga korpusi. Korpuste sisu peaks olema pidevalt uuendatav ja täiendatav . Korpus on suur elektrooniline tekstikogu . Kui veebi kasutada leksikograafilise allikmaterjalina , on tarvitusel veebikorpused ehk veebist kogututud tekstikorpused .
Pärast korpuse koostamist installitakse see korpussüsteemi , mille näiteks võib tuua Sketch Engine’i . Selle tarkvara eri funktsioone saab kasutada vastavalt leksikograafiaprojektile. Osa funktsioone saab mugandada kõikidele keeltele, teiste jaoks on vaja koostada keelespetsiifiline rakendus . Eesti keele korpusanalüüsi jaoks on koostatud spetsiaalne sõnavisandite ja terminite moodul. Sõnavisand on automaatne korpuspõhine kokkuvõte, kuidas sõna grammatiliselt ja kollokatiivselt käitub. 
Korpuse loomine on kiirem pool- või täisautomaatsel genereerimisel . Täisautomaatsel genereerimisel on vaja programmi, millega tekstikorpusest leksikograafilised üksused eraldatakse automaatselt sõnastikusüsteemi. Korpusest koostatud sisu ei redigeerita . Automaatset genereerimist toetavad Sketch Engine’i funktsioonid. Sõnaloendi funktsiooniga saab luua sageduspõhise märksõnastiku. Sõnavisandi funktsioon leiab üles kollokatsioonid, mis korduvad palju. GDEX (Good Dictionary Examples) funktsiooniga saab kätte sobilikud näitelaused . Aastast 2019 on täisautomaatselt genereeritud Eesti keele Instituudis sünonüümide andmebaas. Sellest ajast saadik on Sõnaveebis näha ka automaatselt tuvastatud näitelaused .
Poolautomaatne genereerimine hõlmab, et pärast andmebaasi koostamist, kontrollib ja puhastab leksikograaf automaatselt loodud sisu .
Sketch Engine’i TBL-meetod ("tickbox lexicography") on kasutusel poolautomaatseks genereerimiseks. Sõnastikusüsteemi automaatseks üle kandmiseks selekteerib leksikograaf sõnavisandi analüüsil konkreetsele lekseemile sobivad kollokaadid ehk kõrge esilduvusega sõnad ja näitelaused .
Poolautomaatsel genereerimisel on võimalus märksõnu valida sõnaraamatu koostamise ajal. Selline meetod võimaldab, et kollokaatide ja näidete seas poleks ebaolulist infot, näiteks slängi ja sõnu, mida kuigi sageli ei kasutata. Sel viisil sünnivad paljud nüüdisaja sõnaraamatud, nagu EKI ühendsõnastiku erinevad infokihid, sloveeni keele naabersõnade sõnastik ja suur hollandi keele sõnaraamat . Eestist võib veel näitena tuua „Läti-eesti sõnaraamat“ (2015) ja „Eesti keele naabersõnad 2019“ .