tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Frotörism

Frotörism on seksuoloogias parafiilia, mille korral on mehel erutuse ning seksuaalse naudingu saamiseks ja orgasmini jõudmiseks on vaja kuskil rahvahulgas või inimesi täis liiklusvahendis oma sugutit vastu võõrast naist hõõruda või teda puudutada. Erutuse või ejakulatsiooni saavutamisel mees tavaliselt põgeneb sündmuskohalt. 
Enamik hõõrumishäire all kannatavaist isikuist on noored üksikud ja eraklikud mehed, ja niisugust käitumist peetakse naiste vastu tuntava viha peegelduseks. Vanusega häire aegamööda väheneb.
Aakre (perekonnanimi)

Aakre on perekonnanimi.
Eestis on see saadud nimede eestistamisel
Eestis elas Rahvastikuregistri andmetel 8. mai 2012 seisuga 7 inimest perekonnanimega Aakre.
Aakre on ka norra päritolu nimi.
2005. aasta 1. jaanuari seisuga oli Norras 832 selle perekonnanime kandjat ning nimi oli sageduselt 534. kohal.
USA-s oli 1920. aastal kümmekond selle nimega perekonda. Nad elasid põhiliselt Minnesotas, samuti Iowas ja Washingtoni osariigis ning ühekaupa Montanas ja Põhja-Dakotas.
Perekonnanime sagedus USA-s on rahvaloenduse andmetel 1,70 isikut miljoni kohta. Ta on USA perekonnanimede seas sageduselt 48523. kohal.
Viru

Viru ehk Virumaa on ajalooline maakond Eesti põhja- ja kirdeosas. 
Selle järgi on saanud nime
Viru tänav (täpsustus)

Viru tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Viru küla

Viru (ka: Viruküla, kohalikus kasutuses Virunukk) on küla Võru maakonnas Rõuge vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Varstu valda.
2011. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 23 inimest. Kõik olid eestlased.
Külas asuvad Viru ohvrikivi ja Virunuka kivikalmistu.
Viru tänav

Viru tänav on tänav Vanast turust Viru väljakuni Tallinna vanalinnas. 
Viru tänavaga ristub Müürivahe tänav. Viru tänavaga ristudes lõpeb Sauna tänav; Viru tänavalt saavad aga alguse Valli, Vana-Viru ja Aia tänav.
2015. aasta septembrist kuni 2016. aasta oktoobrini oli tänav kapitaalremondis. Rekonstrueerimistööde käigus muudeti Viru tänav jalakäijate alaks.
Ajalugu.
Viru tänava piirkond Tallinna vanalinnas kuulub I–II aastatuhandel kujunenud ajaloolisse linnatuumikusse. Muinsuskaitseala koosneb ajaloolisest linnatuumikust (Tallinna linnamüüriga ümbritsetud ala ja selle laiendus linna idaküljes müüri ja muldkindlustuste vahel) ja seda ümbritsevast muldkindlustustele rajatud haljasvööndist koos hoonestatud kvartalitega. 
Viru tänav Tallinnas on kandnud ajalooliselt nimetusi - Savi tänav, wirro ulits, Uus-Viru tn; saksa keeles "lemstrate", "leystrate", hiljem "Lehmstrasse", "Lehmstraße"; alamsaksa keeles "Lehemstrate, lemenstrate, leemstrate, leymstrate, lemstrate, leympstrate, leym strate"; ladina keeles "lemstrate, vicus, lemstrate, in vico"; vene keeles "Глиняная ул., Нарвская ул.")
Valli ja Vana-Viru tänava ristumiskohal oli ajalooline Viru värava eesvärav (säilinud on Viru värava eesvärava tornid), Viru värav ise lammutati 1843. aastal ja peale eesvärava lammutamist 1888. aastal pikenes tänav läbi muldkindlustuse kuni Vene turuni. Tänu sellele ühendusteele avati juba sama aasta augustis regulaarne hobutrammiliiklus Vana turu ja Kadrioru vahel. 
Eesvärava tornide ja Pärnu maantee vahele jääb Virumägi ehk Musumägi, mis on 17. sajandil värava ette rajatud rondeeli ja Viru värava bastioni säilinud osa ja sulges läbipääsu linna ja liiklus kulges 1899. aastani nüüdse Ujula tänava ja Vana-Viru tänava nurgal asunud Vallivärava kaudu. Viru tänav ulatus varem ainult Viru värava eeltornideni ja ta pikendati kuni Vene turuni alles 1889. aastal. Endise bastioni kolmnurkne maatükk Viru, Jaani (praegu Pärnu maantee) ja Valli tänava vahel kujundati Riia linnaaedniku Georg Kuphaldti projekti kohaselt Tallinna linnaaednik (1898–1907) Hugo Walkeri poolt haljasalaks ja avati rahvale kasutamiseks 12. augustil 1898.
1888. aastal avati Tallinnas hobutrammi- ehk konkaliiklus Vanaturu kaelast mööda Viru tänavat Kadriorgu, mis oli sel ajal populaarne suvituspiirkond. 1901. aasta märtsis avati trammiliini pikendus Vene turult ehk praeguselt Viru väljakult mööda Jaani tänavat üle Peetri platsi, sealt edasi piki Roosikrantsi tänavat ja Tõnismäelt lõuna suunas suunduval Suur-Pärnu maanteel kuni Tallinna–Narva raudtee laiarööpmelise raudtee ülesõidukohani.
1920. aastail olid Harju ja Viru tänav (vene keeles "Глинная ул") prostituutide öine tegevuspiirkond.
Eusebius (paavst)

Eusebius (kreeka keeles "Εὐσέβιος" 'vaga') oli paavst 310. aasta paiku. Ta oli 31. paavst.
Eusebius oli "Liber Pontificalise" järgi kreeklane, kes oli pärit Kreekast või Calabriast Cassano allo Ioniost. Ta oli arsti poeg, sai ise arstiks ja oli seejärel Roomas presbüteriks.
Eusebius sai paavstiks 18. aprillil, kuid tema ametiaeg pole puudulike andmete tõttu teada. Erinevad allikad pakuvad tema valitsemisaastaks kas 308, 309 või 310 aastat. "Liber Pontificalis" pakub tema ametiaja pikkuseks 2 aastat 1 kuu ja 25 päeva, "Liberiuse kataloog" aga 4 kuud.
Eusebius sai paavstiks Rooma keiser Diocletianuse ediktiga algatatud kristlaste tagakiusamise ajal, mis keiser Maxentiuse valitsemisajal oli mõnevõrra leevenenud. Eusebius jätkas oma eelkäija Marcellus I kurssi kiriku reorganiseerimisel ja osadusse tagasipöördunute kohtlemisel. Tema lubadus tagakiusamise ajal usust taganenutel pärast meeleparandust saada taas osa osadusest tekitas koguduses teravaid pingeid, sest Rooma vaimulik Heraclius ei soostunud tema seisukohaga. Kristlaste vahel valitsenud pingete tõttu ähvardas kogudust lõhenemine, kuid Maxentius saatis mõlemad mehed eksiili Sitsiiliasse, kus Eusebius suri.
"Liber Pontificalis" mainib, et Eusebiuse ajal leiti Jeesus Kristuse rist.
Ta ordineeris 13 presbüterit, 3 diakonit ja 14 piiskoppi.
Eusebius suri "Liberiuse kataloogi" järgi 17. augustil 310 Sitsiilias, kuid kirikuajaloolane J. N. D. Kelly pakub tema surmakuupäevaks 21. oktoobrit 310. Ta maeti "Liber Pontificalise" järgi 26. septembril 311 San Callisto katakombidesse. See oli lühim valitsemisaeg pärast Anterust. Eusebiust austatakse katoliku kirikus ja õigeusu kirikus märtri ja pühakuna. Tema mälestuspäev oli varem 26. september, kuid nüüd tähistatakse seda 17. augustil.
7. armee (Wehrmacht)

Saksa 7. armee oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas. 
Ajalugu.
Moodustati 25. augustil 1939. Võttis osa rünnakust Prantsusmaale 1940. aastal. Peale viimase alistumist jäi sinna garnisoniväeks. Peale liitlaste invasiooni võitles kuni sõja lõpuni läänerindel.
*Friedrich Dollmann (25.10.1939)
*Paul Hausser (29.01.1944)
*Hans Freiherr von Funck (23.08.1944)
*Heinrich Eberbach (24.08.1944)
*Erich Brandenberger (30.08.1944)
*Hans Felber (22.02.1945)
*Hans von Obstfelder (25.03.1945)
Allunud väeosad.
9. september 1939.:
*215. jalaväediviis
*78. jalaväediviis
*212 jalaväediviis
10. mai 1940.:
*XXXIII korpus
*XXV korpus
30. aprill 1941.:
*XXV korpus
*LIX eriotstarbeline korpus ("Höheres Kommando z.b.V. LIX")
*XXXI eriotstarbeline korpus ("Höheres Kommando z.b.V. XXXI")
18. jaanuar 1942.:
*XXV korpus
*XXXI eriotstarbeline korpus ("Höheres Kommando z.b.V. XXXI")
*LXI eriotstarbeline korpus ("Höheres Kommando z.b.V. LIX")
16. november 1942.:
*XXV korpus
*LXXXVII korpus
*LXXXIV korpus
10. detsember 1942.:
*XXV korpus
*LXXXVII korpus
*LXXXIV korpus
15. juuni 1944.:
*LXXXIV korpus
*XXXXVII korpus
*I SS-soomuskorpus
21. juuni 1944.:
*Võitlusgrupp von Schlieben 
*LXXXIV korpus
*II langevarjurite korpus
*XXXXVII tankikorpus
*I SS-tankikorpus
*LXXXIV korpus
19. veebruar 1945.:
*LXXX korpus
*XIII korpus
*LIII korpus
7. mai 1945.:
*XII korpus
*XIII korpus
8. armee (Wehrmacht)

Saksa 8. armee (sks k "Die 8. Armee; Armeeoberkommando 8; AOK 8") oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas.
Ajalugu.
Moodustati 1. augustil 1939. Dresdenis. Võttis osa Poola vallutamisest. 20. oktoobril 1939. formeeriti ümber 2. armeeks.
Formeeriti uuesti 22. augustil 1943. armeegrupist Kempf. Sai suurte kaotuste osaliseks, kui Idarindel osa väegrupp Südi 8. armeed 1944. aasta veebruaris Korsun-Tšerkassõ rajoonis ümber piirati. Alistus 8. mail 1945.
*Johannes Blakowitz (1.08.1939)
*Otto Wöhler (22.08.1943)
*Hans Kreysing (28.12.1944)
Allunud väeosad.
5. september 1939.:
*XXXXVII korpus
*III korpus
*XI korpus
*XXXXII korpus
21. august 1943.:
*III tankikorpus
*XI korpus
*XXXXII korpus
1. jaanuar 1944.:
*XI korpus
*XXXVIII tankikorpus
*III tankikorpus
15. juuni 1944.:
*Rumeenia 4. armee
*IV korpus
*Rumeenia IV korpus
*XXXX tankikorpus
*Rumeenia 18. mägidiviis
26. november 1944.:
*Ungari 1. armee
*Ungari IX korpus
*XXIX korpus
*Ungari 9. piirivalvediviis
12. aprill 1945.:
*LXXII korpus
*IV tankikorpus
*XXXXIII korpus
9. armee (Wehrmacht)

Saksa 9. armee oli Saksa Wehrmachti väliarmee Teises maailmasõjas.
Ajalugu.
Aktiveeriti 15. mail 1940. Idarindel sõdis kogu sõja ajal Idarinde kesksektoris. Alistus 8. mail Berliinis.
*Johannes Blaskowitz (15.05.1940)
*Adolf Strauss (29.05.1940)
*Walter Model (15.01.1942)
*Heinrich von Vietighoff-Scheel (1.09.1942)
*Walter Model (1.12.1942)
*Josef Harpe (4.11.1943)
*Walter Model (30.11.1943)
*Josef Harpe (9.01.1944)
*Nikolaus von Vormann (27.06.1944)
* Freiherr Smilo von Lüttwitz (21.09.1944)
*Theodor Busse (9.01.1945)
Allunud väeosad.
9. juuni 1940.:
*XXXII korpus
*XVIII korpus
*XXXXIII korpus
*88. jalaväediviis
*96. jalaväediviis
5. juuni 1941.:
*VI korpus
*VIII korpus
*V korpus
*II korpus
*Tankigrupp 3.
4. detsember 1941.:
*XXIII korpus
*VI korpus
*XXVII korpus
11. mai 1942.:
*XXIII korpus
*XXVII korpus
*VI korpus
*XXXXI motoriseeritud korpus
1. detsember 1942.:
*VI korpus
*XXX korpus
*XXXXI tankikorpus
*XXIII korpus
*XXVII korpus
*XXxIX tankikorpus
7. juuli 1943.:
*XXIII korpus
*XXXXI tankikorpus
*XXXXVII tankikorpus
*XXXXVI tankikorpus
*XX korpus
3. detsember 1943.:
*XXXXI tankikorpus
*LV korpus
*XXIII korpus
*XXXV korpus
15. juuni 1944.:
*XXXV korpus
*XXXXI tankikorpus
*LV korpus
26. november 1944.:
*XXXXVI tankikorpus
*VIII korpus
1. märts 1945.:
*CI korpus
*XI SS-tankikorpus
*V SS-mägikorpus
*10. soomusgrenaderidiviis
10. armee (Wehrmacht)

Saksa 10. armee oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas.
Ajalugu.
Aktiveeriti 26. augustil 1939. Leipzigis. Võttis osa Poola vallutamisest. 10. oktoobril formeeriti ümber 6. armeeks.
Uuesti formeeriti 15. augustil 1943. Itaalias. Vastutas Salerno sillapea kaitsmise eest. Hiljem vastutas Adriani sektori eest
Itaalia rindel. Kapituleerus 2. mail 1945.
*Walter von Reichenau (1.09.1939)
*Heinrich von Vietinghoff-Scheel (15.08.1943)
*Joachim Lemelsen (26.10.1944)
*Traugott Herr (15.02.1945)
Allunud väeosad.
1. september 1939.:
*IV korpus
*XI korpus
*XIV motoriseeritud korpus
*XV motoriseeritud korpus
*XVI korpus
*1. leichte division
5. september 1943.:
*LXXVI tankikorpus
*3. soomusgrenaderide väediviis
*90. soomusgrenaderide diviis
*2. langevarjurite diviis
20. jaanuar 1944.:
*LXXVI tankikorpus
*XIV tankikorpus
*3. soomusgrenaderidiviis
*Langevarjurite tankidiviis "Hermann Göring"
11. juuli 1944.:
*LI mägikorpus
*LXXVI tankikorpus
5. november 1944.:
*LXXVI tankikorpus
*XIV tankikorpus
*I langevarjurite korpus
*90. soomusgrenaderide diviis
12. aprill 1945.:
*LXXIII korpus
*LXXVI tankikorpus
*I langevarjurite korpus
11. armee (Wehrmacht)

Saksa 11. armee oli Saksa väliarmee teises maailmasõjas.
Ajalugu.
Aktiveeriti 2. oktoobril 1940. Rünnakut Nõukogude Liidu vastu alustas armee Rumeeniast. Vallutas Sevastopoli 1942. aastal. 21. novembril formeeriti ümber väegrupiks Don.
Moodustati uuesti 11. SS-tankiarmee ümbernimetamisega 26. jaanuaril 1945. Pommernis. Armee kapituleerus 21. aprillil 1945.
*Eugen Ritter von Schobert (5.10.1940)
*Erich von Manstein (12.09.1941)
*Felix Steiner (28.01.1945)
*Walther Lucht (märts 1945)
Allunud väeosad.
12. detsembril 1940
*XX korpus
*XXXXVI motoriseeritud korpus
*XXXXVII motoriseeritud korpus
*LII korpus
10. juunil 1941
*LIV korpus
*XXX korpus
*XI korpus
*22. jalaväediviis
*72. jalaväediviis
4. detsembril 1941
*XXXXII korpus
*Rumeenia mägikorpus
*XXX korpus
*LIV korpus
8. juunil 1942
*Rumeenia VII korpus
*XXXXII korpus
*XXX korpus
*Rumeenia mägikorpus
*LIV korpus
8. oktoobril 1942
*L korpus
*LIV korpus
*XXVI korpus
*XXX korpus
*3. mägidiviis
12. aprill 1945
*LXVII korpus
*LXVI korpus (osad)
12. armee (Wehrmacht)

Saksa 12. armee oli Saksa väliarmee Teises maailmasõjas.
Ajalugu.
Armee formeeriti 13. oktoobril 1939 14. armeest. Võttis osa Prantsusmaa vallutamisest, rünnates
läbi Luksemburgi ja Belgia. 1940. aasta oktoobris viidi üle okupeeritud Poolasse. 15. detsembril sai armee
käsu liikuda Rumeeniasse ja Bulgaariasse ning aprillis 1941. ründas armee Jugoslaaviat ja Kreekat.
Juunis 1941. formeeriti ümber "Wehrmachtsbefehlshaber Südostiks" ja 23. jaanuaril 1943. formeeriti ümber väegrupiks E.
Moodustati uuesti 10. aprillil 1945. väegrupist Nord. Kapituleerus 8. mail 1945.
*Wilhelm List (13.10.1939)
*Walter Kuntza (29.10.1941)
*Alexander Löhr (8.08.1942)
*Walther Wenck (10.04.1945)
Allunud väeosad.
4. detsember 1939.:
*VI korpus
*XVIII korpus
*III korpus
*1. mägidiviis
*5. jalaväediviis
*21. jalaväediviis
*24. jalaväediviis
*27. jalaväediviis
10. mai 1940.:
*VI korpus
*III korpus
*XVIII korpus
*Tankigrupp von Kleist
*9. jalaväediviis
*27. jalaväediviis
5. aprill 1941.:
*L korpus
*XI korpus
*XVIII mägikorpus
*XXXX motoriseeritud korpus
*XXX korpus
*16. tankidiviis
1. juuli 1941.:
*XVIII korpus
*LXV eriotstarbeline korpus ("Höhere Kommando z.b.V. LXV")
2. jaanuar 1942.:
*LXV eriotstarbeline korpus ("Höhere Kommando z.b.V. LXV")
26. aprill 1945.:
*XXXXVIII tankikorpus
*XXXXI tankikorpus
*XXXIX tankikorpus
*XX korpus
Mäeküla (Otepää)

Mäeküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Keeni

Keeni on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Küla lähistel asub Keeni raudteejaam.
Kurevere (Otepää)

Kurevere on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Külas asuvad Kihu ohvrikivi ning Kurevere Jaanimägi.
Lauküla

Lauküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
1977. aastal liideti Laukülaga Kakulaane küla.
Lossiküla

Lossiküla ehk Asuküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Lossikülas asub Sangaste loss.
Mägiste

Mägiste on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Mägistel asub Tartu–Valga raudtee peatuspunkt.
1977. aastal liideti Mägiste külaga Kohtu.
Restu

Restu on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Külas tegutses Restu kool.
Põllu (täpsustus)

Põllu on omastava käände vorm sõnast 'põld'.
Põllu on ka koha- ja isikunimi:
Risttee

Risttee ehk Karjamõisa on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Sarapuu küla

Sarapuu on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Vaalu

Vaalu ehk Vaala on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda. Vaalus asus varem külakool, mille hoone ning seda ümbritsenud abihooned on hävinud, koolimaja ning seega küla olulise sõlmpunkti kohta saab aimata vaid maakividest vundamentide ja põlispuude järgi.
Küla territooriumil asus kuni 2008. aastani Pikaantsu raudteepeatus.
Tiidu (Otepää)

Tiidu on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Sangaste valda.
Külas kasvab looduskaitsealune Tiidu mänd.
Tiidu külast on leitud mitmeid üle 43-meetriseid haabu. Neist suurim oli mõõtmisel 43,2-meetrine ja sellega Eesti kõrgeim.
Sangaste

Sangaste ehk Sangastõ ehk Kirikuküla on alevik Valga maakonnas Otepää vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Sangaste valla halduskeskus.
Ülo Vihma

Ülo Vihma (sündinud 28. septembril 1958) on eesti juhtimiskonsultant, endine näitleja ja telesaatejuht.
Ta lõpetas aastal 1977 Tallinna 7. Keskkooli. Aastatel 1977–1980 õppis ta Tartu Ülikoolis inglise filoloogiat; aastal 1984 lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend).
Isiklikku.
Helgi Vihma oli tema ema. 
Peeter Vihma on temaa poeg.
Arula

Arula on küla Valgamaal Otepää vallas.
Endises Lutsu veskis tegutseb tänapäeval Lutsu turismitalu.
Asukoht.
Arula külast loodes asub Meegaste, kirdes Mäha, idas Sihva, kagus Kääriku ja edelas Pringi küla. Varem olid Arula naaberkülad ka Albi kirdes, Äidu põhjas, Annimatsi idas, Lükärdi kagus ning Laane ja Meema lõunas. Küla edelaserva jääb Kuutsemägi.
Ajalugu.
Arula küla mainiti 1419. aastal kujul "Arole", 1477 kujul "Arrol", 1582 kujul "Arrolakul" ja 1638 kujul "Arrulakyllo". 1900. aastast pärineb nimekuju "Arola". Küla kuulus Otepää kihelkonda.
Arula külas asus endise Arula mõisa süda.
1977. aastal liideti Arulaga Meema küla ja Äidu asundus.
Külanimi koosneb sõnast "aru" ja "la"-liitest. Lõuna-Eestis on "aro" liivasegune maa. Nähtavasti sellest külanimi tulebki, sest Arulas on just niisugune maapind. Teisalt seostatakse "la"-lõpulisi küla- ja talunimesid isikunimedega. See tähendaks, et Aro võib olla muistne isikunimi, ainult et sellist isikunime pole teada.
Loodus.
Arula suurimaks järveks on Peräjärv. Küla edelaosas paiknevad ka Arula tehisjärv ja Koljaku järv ning nende vahel väike Kängsepa järv. Küla põhjaosas asub Äidu järv, kust voolab välja Voki oja, kulgedes osaliselt juba naaberküla piiridesse jäävasse Saagjärve. Pooleldi jääb naaberküla territooriumile ka Arula põhjapiiril asuv Kaanjärv. Peräjärvest kagusse jääb Vahejärv, läbi mille voolab Peräjärvest algav Arula oja.
Peräjärvest põhja jääb Rebaste soo ja lõunasse muistne asulakoht. Peräjärvest läänes ja Vahejärvest põhjas paikneb Kõllimägi, mille tipp asub 191,8 meetri kõrgusel merepinnast. Küla kõrgeim punkt asub aga Arula tehisjärvest põhja jääval Kuutsemäel (217,4 m).
Küla edelaosast saab alguse Laatre jõgi.
Kultuurimälestised.
Kultuurimälestisena on muu hulgas arvele võetud Arula põhjapiiril asuv Palupera ja Arula valla piiripost.
Tuntud isikuid.
Arulas Uibolaane talus sündis eesti tehnikateadlane Aleksander Kink. Kuutse talus on sündinud proosakirjanik ja luuletaja Mats Traat ning Madsa talus skulptor Ferdi Sannamees. Arulast pärineb ka Eesti hüdroloogia rajaja August Velner.
Kirjanik Alide Ertel elas elu lõpul õe juures Arulas Alajärve talus ja 1950. aastast sama talu piirimail Päästjärve lähistel Mõtsatares. Ta on maetud Puka kalmistule.
Märdi (Otepää)

Märdi on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Standartenführer

Standartenführer ehk SS-"Standartenführer" oli sõjaväeline auaste Kolmanda Riigi SS-is, SA-s ja SD-s , mis vastas teiste riikide relvajõududes koloneli auastmele, Wehrmachtis "Oberst"'ile.
"Standartenführer" oli ühe auastme võrra kõrgem "Obersturmbannführer"'ist ja ühe astme võrra madalam "Oberführer"'ist.
1925. aastal oli "Standartenführer"'i nimetus loodud tiitlina. 1928. aastal muutus auaste üheks esimeseks volitatud SA ja SS-i auastmeks ja oli ametlikult antud SA ja SS-i ohvitseridele, kes käsutasid rünnak- ja kaitseüksuseid ("Standarten"), mis olid rügemendi suurused, umbes 300–500 mehe vahel.
1929. aastal oli "Standartenführer"'i auaste jagatud kaheks eraldatud auastmeks, tuntud kui "Standartenführer (I)" ja "Standartenführer (II)". See mõiste hüljati 1930. aastal, kui nii SA kui ka SS laiendasid oma auastmesüsteeme, et lasta käibele rohkem ohvitseride auastmeid, ja seega kadus üheainsa "Standartenführer"'i auastme eristamise vajadus.
1933. aastal, kui Adolf Hitler pääses Saksamaal võimule, oli "Standartenführer" kõrgeim vanemohvitseri auaste, madalam kui "Oberführer", mida peeti esimeseks kindrali auastmeks SS-is ja SA-s. 1936. aastal loodud "SS-Verfügungstruppe"'s oli "Standartenführer"'i auaste Wehrmachti "Oberst"'iga samaväärne.
"Standartenführer"'i embleem koosnes ühest tammelehest, mis asetses mõlemal pagunil. "Standartenführer" oli esimene SS-i ja SA auaste, mis demonstreeris auastme embleemi mõlemal pagunil ilma üksuse embleemita. Waffen-SS-i "Standartenführer"'id kandsid lisaks tammelehega kraeembleemile ka Saksa oobersti õlakuid.
Eestlastest on selle auastme saanud näiteks Alfons Rebane.
Vana-Otepää

Vana-Otepää on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Külas asub Munnimägi.
Kirjandust.
Endel Susi. Vana-Otepää muinasajast tänapäevani.Pärnu, 2012
Endel Susi. Vana-Otepää – seitsme professori noorpõlvemaa. Pärnu, 2014
Otepää küla

Otepää on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Jalaväelane

Jalaväelane on traditsiooniline sõjaväelane, kes tegutseb lahingus peamiselt jalgsi või suuskadel liikudes käsirelvaga. 
Jalaväelasi võib transportida lahinguväljale veoloomade, veesõidukite, lennuvahendite, masinate, suuskade või teiste transpordivahenditega.
Go Live 2005

"Go Live 2005" on ansambli Terminaator album 2005. aastal antud kontserdi "Tele2 Go Live" salvestisega. Kogumik sisaldab nii CD-d kui ka DVD-d.
Lood.
Lisaks kontserdivideole on DVD-l veel:
Kesk-Kordiljeerid (Haiti)

Kesk-Kordiljeerid on mäestik Haiti saarel. Kulgeb loode-kagu suunas. Kõrgus kuni 3175 meetrit, sellisena kõrgeim mäestik Lääne-Indias.
Jääb enamikus Dominikaani Vabariigi territooriumile ja ulatub kuni San Cristóbali linnani saare rannikutasandikul.
Mäestikus asub Kariibi regiooni kõrgeim tipp Pico Duarte (3098 m).
Mainland (Shetland)

Mainland on saar Atlandi ookeanis, üks Shetlandi saartest. Pindala 968,8 ruutkilomeetrit. Saar on künklik, kõrgus kuni 450 meetrit. Kuulub Suurbritanniale.
Mainlandil asub Shetlandi saarte halduskeskus Lerwick. Saarel elab 17 550 inimest (2001).
10-6

10-6 (hääldus: "kümme kuus") on neljaliikmeline Põhja-Tallinna hiphopansambel, mis tegutseb 2002. aastast.
10-6 asutajaliikmed olid varem mänginud muusikakollektiivis Grand City Pelgu Kings. Uue kollektiivi nimi pärineb Põhja-Tallinna sihtnumbrist.
2008. aastal avaldas vokaal-instrumentaalansambel esimese albumi "Tõe tund LP", kus tegid kaasa ka mõned tuntumad muusikud nagu Genka.
Risttee küla

Risttee küla on mitme praeguse ja endise küla nimi.
Nääl

Nääl on naisevend ehk naissoost abikaasa vend.
Nääl on 3. astme hõimlane.
Vostok (polaarjaam)

Vostok on endine Nõukogude Liidu ning praegune Venemaa teaduslik polaarjaam Antarktises. Polaarjaam rajati 16. detsembril 1957 Antarktise mandri keskele umbkaudu 1000 kilomeetri kaugusele lõunapoolusest. 
Jaama nimi tuleb purjelaevalt Vostok, mis oli üks kahest Bellingshauseni 1819.–1821. aasta ümbermaailmareisi laevast. 
Jaama asukoht.
Vostok asub umbes 1500 kilomeetri kaugusel mererannikust. Talvel on jaamani jõuda peaaegu võimatu, mis tähendab, et jaamas asuvatel teadlastel on väga keeruline vajadusel välist abi saada.
Polaarjaama geograafilised koordinaadid on .
Kliima.
Kliimatingimused on maailmas raskeimad. Valitseb karm pakane. 
Polaarjaama piirkonnas on väga madalad õhutemperatuurid aasta läbi. Siin registreeriti maailma madalaim õhutemperatuur −89,2 °C (1983). Kõrgeimad õhutemperatuurid suvel on kuni −21 °С. Piirkonda nimetatakse Maa külmapooluseks.
Õhk on peaaegu täiesti kuiv. 
Aasta keskmine tuule kiirus on umbes 5 m/s, suurim on 27 m/s.
Vostok polaarjaam asub 3488 m kõrgusel merepinnast. 
Viiel kuul aastas kestab seal polaaröö.
Nendes tingimustes kestab aklimatisatsioon ühest nädalast ühe-kahe kuuni. Võib tekkida peapööritus, valu kõrvades, verejooks ninast, lämbumistunne, vererõhk võib suureneda. Tekib unetus ja langeb isu, tekib pööritus ja oksendus, inimene kaotab 3–5 (maksimaalselt 12) kg kaalust.
Polaarjaamas Vostok toimuv teadustegevus.
Venemaa teadlased korraldavad polaarjaamas süsivesiniku- ja mineraaltooraine ning magevee varude uurimist; viivad läbi aero-meteoroloogilisi, aktinomeetrilisi, geofüüsilisi ja glatsioloogilisi vaatlusi ning spetsiaalseid arstiteaduslikke uurimisi. Nad uurivad kliimamuutusi, osoonikihi õhenemist jms.
Vostokis leiti 1990. aastate keskel Antarktise suurim jääalune järv – reliktne Vostoki järv. Praegu toimub jää puurimine järve kohal. Järve veeni on jäänud veel mõnisada meetrit.
1981–1983 talvitas Vostokis koos ekspeditsiooniga Vello Park. Aprillis 1982 elati üle ränk tulekahju ning pärast seda talvituti 8 kuud peaaegu pimeduses ja külmas.
Siioni prioraadi suurmeistrite nimekirjad

"Siin on Siioni prioraadi väidetavate suurmeistrite nimekirjad"
Siioni prioraati olevat juhtinud suurmeistrid või "nautonnier"id. Järgnev nimekiri on tuletatud 1967. aastal Pierre Plantardi poolt pseudonüümi "Philippe Toscan du Plantier" all koostatud Henri Lobineau salatoimikutest. Ka selle nimekirja viimane isik Jean Cocteau on valitud pärast tema surma. Paljude nimekirja valitud inimeste ühiseks jooneks näib olevat alkeemiahuvi või ketserlus.
Ühes hilisemas dokumendis pealkirjaga "Le Cercle d'Ulysse" nimetatakse järgmise suurmeistrina pärast Cocteau surma tuntud traditsionalistlikku katoliiklast Francois Ducaud-Bourget'd. Hiljem nimetas Plantard iseennast suurmeistriks.
Kui Prantsusmaa uurijad ja autorid paljastasid, et salatoimikud on võltsing, hoidis Plantard madalat profiili, kuid pidi valetõendite esitamise uurimise käigus tunnistama politseile, et ülaltoodud loetelu oli pettus. Aastal 1989 üritas ta oma lugu taaselustada, avaldades teise suurmeistrite nimekirja. Seda nimekirja, milles loetleti ka selleks ajaks surnud Roger Patrice Pelat'd ja Plantardi enda noort poega Thomast, ei tohi ajada segamini esimese loeteluga. Alates 1989. aastast üritas Plantard end esimesest, prioraadi vanema ja diskrediteeritud versiooni juurde kuulunud nimekirjast, distantseerida.
Teine suurmeistrite nimekiri ilmus prioraadi ajakirja "Vaincre" 3. numbri 22. leheküljel 1989. aasta septembris.
Russofoobia

Russofoobia on hirm või viha Venemaa, venelaste, vene kultuuri või Venemaa poliitika suhtes.
Mõnikord on seda väljendit kasutatud ka etniliste konfliktide kontekstis ja rahvusvahelises poliitikas, kus on tegevad venelased või Venemaa.
Tänapäeval on rahvusvahelises poliitikas kasutatud väljendit "russofoobia" ka külma sõja kontekstis.
2004. aastal International Gallupi poolt paljudes riikides läbi viidud küsitluses uuriti sealsete elanike suhtumist G8 riikidesse. Kõige negatiivsemaks osutus suhtumine Venemaasse, sealhulgas Soome elanikest suhtus Venemaasse negatiivselt 62%, järgnesid Tšehhi ja Šveits 42%-ga ning Saksamaa 37%-ga. Eesti elanikest suhtus Venemaasse negatiivselt 23%.
Danny DeVito

Daniel Michael DeVito Jr. (kasutatud ka nimekuju Danny De Vito; sündinud 17. novembril 1944 Asbury Parkis New Jerseys Ameerika Ühendriikides) on ameerika näitleja. 
Danny De Vito on osalenud poistebändi One Direction laulu "Steal My Girl" (2014) muusikavideos. 
Isiklikku.
DeVito on 152 cm pikk. Tema lühike kasv on tingitud mitmest epifüüsi düsplaasiast (Fairbanki tõvest), mis on haruldane geneetiline häire, mis mõjutab luude kasvu.
Ta oli aastatel 1982-2012 abielus Rhea Perlmaniga ning abielust sündisid lapsed Lucy, Grace ja Jacob.
Pingelang

Pingelang on elektriallika ja elektritarviti vahele jääva edasusahela mingile osale langev pinge, mis on võrdne
Elektriallika ja elektriahela mingi punkti või elektriahela erinevate punktide vaheliste pingete aritmeetilist vahet (erinevust) nimetatakse vahel ka pingekaoks. Alalisvoolu korral on pingekadu võrdne pingelanguga. Vahelduvvoolu korral võib pinge ahela mingis punktis olla aktiiv- ja reaktiivtakistusest tulenevate faasinihete tõttu nii väiksem, kui suurem, võrreldes elektriallika väljundpingega. 
Pingelangu mõiste võttis kasutusele 1827. aastal Georg Simon Ohm.
Vatt (materjal)

Vatt on kraasitud kohev puuvilla- või muud kiudainemass.
Tavaliselt mõeldakse vati all puuvilla kiude, kuid vatti toodetakse ka mitmesugustest plastmassidest. 
Vatt on kasutusel ka meditsiinis.
Vatt on halva soojusjuhtivusega. Ehituses tarvitatakse hoonete seinte soojustamiseks või helisummutuseks klaaskiududest või kivivillast vatti.
Lühis

Lühis (ka lühiühendus) on elektriseadme eri pingega osade vahel tekkiv väga väikese takistusega ühendus, mis tekib enamasti juhuslikult elektriisolatsiooni läbilöögi tagajärjel, aga ka lülitamis- või ühendamisvea tõttu. 
Lühiseahelas tekkival elektrivoolul – lühisvoolul – on tugev soojuslik ja ka elektrodünaamiline toime. Seetõttu võivad vigastusi saada elektrijuhid, mida see vool läbib, samuti muud tarindiosad. Lühisvoolust kuumenenud juhid ja lühisekohas sageli tekkiv elektrikaar võib põhjustada tule- ja plahvatusohtu ja tekitada juures olevatele inimestele eluohtlikke põletusi. 
Lühise tagajärjel langeb pinge toitevõrgus, mis häirib ka teiste elektriseadmete tööd ja/või kutsub esile nende väljalülitumise kaitselülitite rakendumise tõttu.
Lühise liigid.
Kolmefaasilises elektrivõrgus võib esineda järgmist liiki lühiseid:
Elektritarvitites võib tekkida kereühendus, s.o lühis faasijuhi ja seadme metallkere (korpuse) vahel, elektrimasinates ja trafodes ka mähise keerdudevaheline lühis.
Lühisvool elektripaigaldistes.
Elektrivõrkude ja elektripaigaldiste kavandamisel nähakse ette lühise tekkimise võimalused, arvutatakse võimalikud lühisvoolu väärtused ning nende järgi valitakse kiiresti toimivaid väljalülitusvahendeid, lühisvoolu piiramiseks näiteks reaktorid (suure induktiivtakistusega drosselid). Kasutatakse piisava lühisvoolutaluvusega kaitsmeid, näiteks 6 kA (mitte segamini ajada kaitsme nimivooluga ehk maksimaalse töövooluga).
Lisaks maksimaalsele lühisvoolule on elektripaigaldistes vaja kaitsesätete valikul arvestada ka minimaalset lühisvoolu, kui kaitstav liin on pikk ja kaablisooned väikse ristlõikega. Siis võib lühise tekitatud vool osutuda kaitsme rakendumise jaoks liiga väikeseks. Sarnane probleem võib tekkida ka paigaldistes, mille juhtide ühendustel on väiksed kontaktpinnad, mis normaalsest suurema voolu korral kuumenevad ja võivad tuleohtlikult üle kuumeneda.
Kaitselülitite korrektse rakendumise kontrollimiseks tehakse elektripaigaldises kontrollmõõtmisi, seda nimetatakse ka rikkesilmuse kontrolliks. Kui mõõtmiste käigus selgub, et kontrollitavas ahelas tekkiv lühisvool on väiksem kui olemasoleva kaitse minimaalne lühisvool, siis valitakse väiksema nimivooluga või lühisele tundlikuma karakteristikuga kaitselüliti.
Sildalaldi

Sildalaldi ehk dioodsild on alaldi, mis koosneb enamasti dioodide rühmast, mis on ühendatud sisend- ja väljundklemmide vahele. Plussväljundklemmi külge on ühendatud dioodide katoodid ja miinusväljundklemmi külge dioodide anoodid. Iga sisendklemmi külge on ühendatud ühe dioodi anood ja teise katood.
Sildalaldeid kasutatakse igasuguse võimsusega toiteallikates, vahelduvvoolumuundurites ja ka alalisvoolulülitina.
Sildalaldi leiutas saksa füüsik Leo Graetz (1856–1941). Tema järgi on sildalaldit nimetatud ka Graetzi lülituseks.
Tüübid.
Ühefaasiline sildalaldi.
Ühefaasilise pinge alaldamiseks mõeldud sildalaldi koosneb neljast dioodist, mis moodustavad täisperioodalaldi. Sisendile vahelduvpinge andmisel tekib väljundis pulseeriv alalispinge. Väljundpinge pulseerib suures ulatuses.
Ühefaasilise sildalaldi puudus peale suure pulsatsiooni on dioodidel tekkiv suhteliselt suur päripingelang. Sel põhjusel rakendatakse mõnikord ühekvadrandilisi osaliselt tüüritavaid sildalaldeid, milles kasutatakse kaht dioodi ja kaht türistori.
Kolmefaasiline sildalaldi.
Kolmefaasilises alaldis pinge korral on faasid omavahel nihkes, mistõttu väljundpinge on palju paremini silutud. Seetõttu võib silukondensaator olla märksa väiksema mahtuvusega kui ühefaasilisel alaldil (või hoopis puududa). Heade tehniliste näitajate tõttu kasutatakse suurtel võimsustel kõige laialdasemalt just kolmefaasilist sildalaldit, kuna sellel on ka suur võimsustegur ja võrdlemisi lihtne ehitus.
Tänapäeval kasutatakse sildlülitustes dioodide asemel sageli transistore ja türistore. 
Dioodalaldid ei võimalda energia tagastamist vahelduvvooluvõrku ja dioodide kommutatsiooni tõttu sisaldab nende sisendvool kõrgemaid harmoonilisi. Transistorlülititel põhinevate sünkroonalaldite kasutamisega saab need puudused kõrvaldada.
Õpetaja

Õpetaja on isik, kes teisi õpetab või kasvatab, aidates õpilastel omandada teadmisi või oskusi. Õpetaja ehk pedagoog on ühtlasi elukutse. Koolis õpetavat õpetajat nimetatakse ka kooliõpetajaks (Eestis kuni 20. sajandi esimeste kümnenditeni käibis nimetus "koolmeister").
Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond

Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond (lühend EKDE) oli Eesti erakond aastail 1988–1992.
Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond asutati 23. juulil 1988 Kalvis Lääne-Virumaal. Järgmisel päeval, 24. juulil, kinnitati erakonna põhikiri. EKDE esimees oli kogu selle tegutsemise vältel 1988–1992 Aivar Kala (kelle maakodu juures erakonna asutamiskoosolek toimuski).
Erakonna tuumiku moodustas selle asutamise ajal 1988. aasta mais loodud poliitikahuviliste noorte ühendus Uus Eesti, millesse kuulusid Taivo-Ahti Adamson, Jaanus Betlem, Toivo Jürgenson, Aivar Kala, Aivar Kunman ja Andrus Villem. Pärast EKDE moodustamist reorganiseeriti ühendus Uus Eesti muinsuskaitse klubiks Tare, mille esimeheks sai Toivo Jürgenson. Klubi algatas näiteks Eestis trükitud lasteraamatute kogumise ja saatmise väliseesti koolidele.
Väiksema reklaami ja tagasihoidliku tegutsemise tõttu ei saanud EKDE asutamine nii suure tähelepanu osaliseks, kui seda oli ERSP asutamine sama aasta augustis. Laiemale avalikkusele tutvustas erakonda 9. märtsil 1989 Tallinnas märtsipommitamise miitingul peetud kõnega Jaanus Betlem.
1990. aastal oli EKDE-l 200 liiget ning erakond registreeriti nii Eesti Komitee kui ka Eesti Ülemnõukogu Presiidiumi juures.
1991. aastal tõlgiti ja kirjastati EKDE eestvõttel Saksamaa ühe suurema päevalehe Frankfurter Allgemeine Zeitung kauaaegse majandusanalüütiku ja peatoimetaja Fritz Ullrich Facki raamat "Sotsiaalne turumajandus". EKDE-le oligi suuresti poliitiliseks eeskujuks Saksamaa Kristlik-Demokraatlik Liit.
EKDE osales esimese okupatsioonijärgse Riigikogu koosseisu valimistel 1992. aastal valimisliidus Isamaa (millest hiljem kujunes Rahvuslik Koonderakond Isamaa). Riigikogu koosseisu valiti EKDE liikmetest viis poliitikut: Jaanus Betlem, Kalle Jürgenson, Toivo Jürgenson, Aivar Kala ja Andrus Villem.
Kristlik-demokraatlik fraktsioon / ühendus.
21. novembril 1992 ühinesid Eesti Kristlik-Demokraatlik Erakond, Eesti Konservatiivne Rahvaerakond, Eesti Kristlik-Demokraatlik Liit ja Vabariiklaste Koonderakond rahvuslikuks koonderakonnaks Isamaa. 
Eelkõige EKDE-sse kuulunud isamaalastest moodustati Rahvusliku Koonderakonna Isamaa sees Kristlik-Demokraatlik Fraktsioon (KDF). Sellegi esimees oli 1992–1995 Aivar Kala.
1995. aastal, kui RK Isamaa ja ERSP ühinesid Isamaaliiduks, nimetati KDF Isamaaliidu põhikirja alusel ümber Kristlik-Demokraatlikuks Ühenduseks (KDÜ). Selle esimees oli 1995–1997 Toivo Külaviir, 1997–1999 Jaanus Betlem ja 1999-2003 Viivi Lokk. Seoses J. Betlemi väljaastumisega Isamaaliidust (2002) ning mitme teisegi kristlike demokraatide liidri eemalejäämisega aktiivsest poliitikast ühenduse tegevus soikus ja hääbus 2003. aastal.
Hirm

Hirm on tundmus, mis tekib olendi turvalisust ähvardava olukorra puhul, kui ei teata, kuidas ohust pääseda või paistab, et enda turvalisust ei saagi tagada.
Paul Ekman loeb hirmu üheks kuuest kultuuriliselt universaalsest näoväljenduse järgi ära tuntavast emotsioonist. Ülejäänud viis on viha, rõõm, kurbus, üllatus, vastikus.
Haiguslikku hirmu nimetatakse ka foobiaks. Klassikalise tingimise teel tekib hirm, kui hirmutav olukord seostub neutraalse stiimuliga. Hirm motiveerib vältimiskäitumist – vältimine vähendab hetkeliselt hirmu ja see omakorda kinnitab vältimist ega lase reaktsioonil kustuda. Foobia tekkele aitavad kaasa puudulik kustumine, sünnipärane valmisolek, õppimine mudelilt ja vältiva käitumise kinnitamine.
Jaanus Betlem

Jaanus Betlem (sündinud 9. jaanuaril 1961 Tallinnas) on Eesti poliitik, ajakirjanik ja haridustöötaja.
Haridus.
Ta on lõpetanud Tallinna 21. Keskkooli ja seejärel 1983. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi eesti keele ja kirjanduse õpetajana.
Töökäik.
Ta töötas aastatel 1983–1988 Lagedi Põhikoolis eesti keele ja kirjanduse õpetajana ja aastatel 1988–1992 väljaannetes Õhtuleht, Eesti Ekspress ja Eesti Aeg ajakirjaniku ja toimetajana.
1991. aastal juhtis ta koos Maire Aunastega Eesti Televisioonis poliitikateemalist telesarja "P nagu poliitika".
1992. aastal töötas Jaanus Betlem Jaan Tõnissoni Instituudi teabekeskuse juhatajana ja aastatel 1992–1999 oli Riigikogu liige. 
Aastatel 1999–2001 oli ta Hiiumaal Emmaste Põhikooli direktor ja 2001–2002 ajalehe Hiiumaa peatoimetaja. 
Aastatel 2003–2004 oli Jaanus Betlem kirjastuses Ilo õpikute koostamise projektijuht, aastatel 2004–2021 eesti keele ja kirjanduse õpetaja Tallinnas. Praegu pensionil.
Poliitiline tegevus.
Ta oli VII Riigikogu ja VIII Riigikogu ning Balti Assamblee liige.
1988. aastal oli Jaanus Betlem üks Eesti Kristlik-Demokraatliku Erakonna asutajaid ning programmi ja põhikirja projekti autor. Ta oli erakonna juhatuse liige kuni erakonna liitumiseni Rahvusliku Koonderakonnaga Isamaa. 
Ta oli 1995. aastal Rahvusliku Koonderakonna Isamaa volitatud delegatsiooni juht ühinemisläbirääkimistel Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Parteiga. Pärast nende erakondade liitumist, millest sündis Isamaaliit, oli Betlem selles Kristlik-Demokraatliku Ühenduse (KDÜ) esimees aastatel 1997–1999.
Ta oli pikka aega ka Rahvusliku Koonderakonna Isamaa ja Isamaaliidu programmitoimkonna esimees, juhtides kolme programmi koostamist.
Seoses ajalehe Hiiumaa peatoimetajaks saamisega astus ta 2002. aastal Isamaaliidust välja.
Jonathan Wolff

Jonathan Wolff (sündinud 1959) on Briti poliitikafilosoof. 
Ta on University College Londoni (UCL) professor ja õppetooli juht.
Ta on kaasaja juhtivaid autoreid marksismi alal. Ta on kirjutanud ka Robert Nozicki kriitikat ja juhtiva poliitikafilosoofia õpiku "An Introduction to Political Philosophy" (e.k. 2005).
Karsklane

Karsklased on inimesed, kes väldivad tervist kahjustavate ainete, näiteks alkoholi ja narkootikumide tarvitamist ning suitsetamist. Karskus võib olla tingitud tervislikest, religioossetest või moraalsetest põhjustest või soovist säästa oma tervist.
Aktiivsed karsklased püüavad alkoholismi vastu avalikult võidelda.
Regulaarselt alkoholi tarvitavates gruppides (nt mõnedes töökollektiivides) on suhtutud karsklastesse vaenulikult.
Pühajärve

Pühajärve on küla Valga maakonnas Otepää vallas. 2000. aasta rahvaloenduse andmeil elas külas 198 elanikku. 1. jaanuari 2006 seisuga elab seal 187 elanikku.
Pühajärvel asuvad:
Pühajärve muistne nimi võis olla Võluste, millest on tuletatud 1417. aastal esimest korda mainitud saksakeelne nimi "Wollust". Eestipärase "-ste"-lõpuga nimi viitab, et juba enne Pühajärve mõisa rajamist (mainitakse esimest korda ilma nimeta 1398. aastal) oli seal eestlaste küla.
Lükardi

Lükardi on mitme koha nimi Eestis:
Kääriku

Kääriku on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Kääriku küla moodustati 1977. aastal, kui endise Lükardi külaga liideti osa endise Sihva küla maadest.
Käärikul on endine Tartu Ülikooli Kääriku spordibaas, mis nüüdisajal kannab nime Kääriku Spordikeskus (see on Tehvandi Spordikeskus SA osa). Käärikul asub samanimeline Kääriku järv, mis tuntud suplus-, vaba-aja veetmise ja treeningukoht.
Näivvõimsus

Näivvõimsus on aktiivvõimsuse "P" ja reaktiivvõimsuse "Q" geomeetriline summa:
formula_1
Pinge efektiivväärtuse "U" ja voolu efektiivväärtuse "I" korrutis annab näivvõimsuse:
formula_2
Näivvõimsus "S" ja aktiivvõimsus "P" on seotud järgmise valemiga:
formula_3
kus cos "φ" on võimsustegur.
Näivvõimsus võrdub aktiivvõimsusega ainult aktiivkoormusel, mispuhul cos "φ" = 1. Elektritarvitite võimsustegur on sageli ühest väiksem, s.t koormus on kas induktiivne või mahtuvuslik.
Näivvõimsuse järgi valitakse näiteks trafod.
Kompleksnäivvõimsust arvutades ei tohi unustada, et pinge efektiivväärtust kujutav kompleksarv tuleb korrutada vastava voolu kaaskompleksarvuga. Nii tagatakse vastuses faasinihke väärtuse säilimine.
Ilmjärve

Ilmjärve on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Külas asub Ilmjärve õigeusu kirik.
Kassiratta

Kassiratta on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Kastolatsi

Kastolatsi on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Külas on Kastolatsi Neitsi Maarja Rõõmukuulutamise kiriku varemed.
Kaurutootsi

Kaurutootsi ehk Kikkakülä on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Külas on Kauru järv.
Koigu

Koigu on mitme küla nimi Eestis:
Koigu (Otepää)

Koigu on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Mägestiku

Mägestiku (ka "Palupera") on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Mäha

Mäha on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Nüpli

Nüpli on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Külas asuvad enne 13. sajandit pärinevad kalmed.
Pedajamäe

Pedajamäe ehk Kirikuküla on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Pilkuse

Pilkuse on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Raudsepa

Raudsepa on mitme praeguse ja endise küla nimi.
Raudsepa (Otepää)

Raudsepa on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Sihva

Sihva on küla Valga maakonnas Otepää vallas. Sihval asub Pühajärve Põhikool.
Truuta

Truuta on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Tõutsi

Tõutsi on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Vidrike

Vidrike on küla Valga maakonnas Otepää vallas.
Küla territooriumile jääb Vidrike järv ja osaliselt Naha järv.
Kuressaare küla

Kuressaare on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Eesti NSV ajal oli küla Vambola kolhoosi maadel ja aastatel 1991–2017 (kuni Eesti omavalitsuste haldusreformini) kuulus küla Tarvastu valda.
Küla idapiiril asub Pikru paisjärv, millest voolab läbi küla ida- ja kagupiiril voolav Tarvastu jõgi.
Kuressaare küla on mõnikord segi aetud samanimelise linnaga.
Carcassonne

Carcassonne [kar'kassonn] ("oksitaani keeles" Carcassona [kaɾkaˈsunɔ]; "ladina keeles" Carcaso) on linn Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Aude'i departemangus. Linn on departemangu prefektuur ("prefecture") ehk halduskeskus. Carcassonne on nelja kantoni keskus. Tema suurlinnastusse kuulub 73 valda.
Carcassonne on tuntud eelkõige keskaegse võimsa kindlusemüüriga ümbritsetud südalinna "Cité" järgi. 1997. aastal arvati Carcassonne'i kindlustatud südalinn UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Linnas voolab Aude'i jõgi.
Sõpruslinnad.
Carcassonne'il on kolm sõpruslinna:
Metanaal

Metanaal ehk formaldehüüd on lihtsaim aldehüüd.
Metanaali keemiline valem on HCHO, selle molaarmass on 30,03 g/cm³. Metanaal esineb ka tsüklilise trimeeri trioksaanina C3H6O3 ja polümeeri paraformaldehüüdina HO(CH2O)nH.
Metanaal on värvitu gaas, mille tihedus on 1,38 g/cm³, sulamistemperatuur on –92 °C ja keemistemperatuur on –21 °C. Metanaali leekpunkt on +64 °C ja isesüttimistemperatuur on +430 °C.
Metanaali vesilahus on formaliin. Küllastunud vesilahust, mis sisaldab 37 massiprotsenti ehk 40 mahuprotsenti metanaali, nimetatakse ka 100%-liseks formaliiniks. Formaliinis reageerib metanaal veega, moodustades metaandiooli ehk metüleenglükooli CH2(OH)2. See diool esineb ka tasakaaluolekus mitmesuguste oligomeeride ehk lühikeste polümeeridega. See tasakaal oleneb kontsentratsioonist ja temperatuurist.
Formaliinis kipub metanaal oksüdeeruma ja polümeriseeruma, mistõttu selle vältimiseks lisatakse formaliinile stabilisaatorit, näiteks metanooli. Tavaliselt kaubeldakse niisuguse formaliiniga, mis sisaldab 10–12% metanooli ja lisaks mitmesuguseid metallilisandeid.
Metanaal esineb looduslikult keskkonnas, mis koosneb süsinikust, vesinikust ja hapnikust. Maa atmosfääri ülakihtides toimuvates looduslikes protsessides võib olla tekkinud kuni 90% Maal leiduvast metanaalist. Metanaal on metaani ja teiste süsinikuühendite oksüdeerumise ehk põlemise vahesaadus ning seda leidub näiteks metsatulekahju suitsus, auto heitgaasis ja tubakasuitsus. Metanaal võib tekkida ka päikesekiirguse ja hapniku mõjul atmosfäärimetaanist ja teistest süsivesinikest ja saada osaks sudust.
Esimesena sünteesis metanaali vene keemik Aleksandr Butlerov ja esimesena määras selle kindlaks August Wilhelm von Hofmann.
Etaan

Etaan (C2H6 ehk CH3CH3) on kahe süsinikuaatomiga alkaan. Etaani sulamistemperatuur on -183 °C, keemistemperatuur -88 °C. Normaaltingimustel on etaan lõhnatu ja värvitu gaas.
Etaan on metaani kõrval üks peamisi maagaasi koostisosi.
Ameerika tippmodell

"Ameerika tippmodell" (ingliskeelne pealkiri "America's Next Top Model"; eesti keeles on kasutatud ka pealkirja "Ameerika supermodell") on Ameerika Ühendriikide tõsielusaade, milles otsitakse võimalikku tulevast supermodelli. Sarja esimene tsükkel jõudis eetrisse 2003. aasta mais ning see sai telekanali UPN kõige kõrgemalt hinnatud telesaateks. Valmimas on sarja 23. hooaeg, mis hakkab jooksma telekanalis VH1.
Algselt oli saade eetris kanalis UPN (aastail 2003–2006), seejärel näitas seda The CW (2006–2015) ning 2016. aasta detsembrist hakkab näitama VH1.
Sarja esimesel kahekümne kahel hooajal oli saatejuhiks supermodell Tyra Banks, 23. hooaega hakkab juhtima Briti poplaulja Rita Ora.
Saate ülesehitus.
"Ameerika tippmodelli" saatejuht on Tyra Banks, kes on ise aastaid modell olnud. Esmalt valitakse kõikide modelliks soovijate seast välja teatav arv tüdrukuid, seejärel tehakse kärpimine, kuni järele jääb 10–14 tüdrukut (vastavalt hooajale), kes asuvad omavahel saadetes võistlema. Igas saates hääletavad kohtunikud välja ühe kandidaadi. Auhinnaks on 100 000 USA dollari suurune leping modelliagentuuriga ja fotoseeria naisteajakirjas (auhinnad erinevad hooajati).
Identiteet

Identiteet on isiku enesetaju. 
Enesetaju sisaldab omadusi, mis teevad isiku ainulaadseks võrreldes teistega või näitab kuhugi kuulumist. Näiteks kuulumine rahvusesse, vähemusgruppi, teatud kollektiivi, rahvatantsuansamblisse, mudellennundusringi, käsitööklubisse vms. Samuti saab identiteeti käsitleda kui teadmist endast sotsiaalsetes olukordades ja suhetes. 
Tavaliselt on identiteedi teadvustamine vajalik mingi ressursi kasutamiseks, näiteks toetuse saamiseks, poest alkoholi ostmiseks, klubisse sissepääsemiseks jne ehk räägitakse isikulisest identiteedist. Kellegi identiteedi ehk õiguse kindlaks tegemiseks soovitud hüve tarbida tuleb isik identifitseerida ehk kellenagi ära tunda, samastada. Isikusamasus tähendab, et see isik on see, kes ta väidab end olevat.
Ühtekuuluvustunnet mingi konkreetse paikkonnaga ja selle inimestega nimetatakse regionaalseks identiteediks ning kuuluvust teiste hulka sotsiaalseks identiteediks.
Loomulik iive

Loomulik iive on teatud piirkonna (riigi, maakonna, valla vms) sünni- ja surmajuhtude arvu vahe, st elussündide arvu ja surmajuhtude arvu vahe.
Piirkondade loomuliku iibe võrdlemiseks kasutatakse loomuliku iibe kordajat.
Nicole Linkletter

Nicole Linkletter Nathanson (sündinud 27. veebruaril 1986) on USA modell, kes võitis tõsielusaate Ameerika supermodellid 5. tsükli.
Norderstedt

Norderstedt on linn Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Segebergi kreisis.
Norderstedti sõpruslinn Eestis on Kohtla-Järve.
Maltoos

Maltoos ehk linnasesuhkur on disahhariid, mis koosneb kahest glükoosi molekulist, mis on ühendatud α(1→4) sidemega.
Keemiline valem on C12H22O11.
Magav Venus

"Magav Venus" (ka "Dresdeni Madonna") on itaalia maalikunstniku Giorgione maal, üks tema viimastest teostest.
Pildil on alasti naisterahvas, kelle profiil paistab jäljendavat mäestikku tagaplaanil. Giorgione pani suurt rõhku tausta detailidele ja varjudele. Valik alasti naise kasuks märkis nii revolutsiooni kunstis kui ka stardipauku modernsele kunstile. Giorgione ei jõudnud enne oma surma teost lõpetada. Ent Tizian lõpetas hiljem magava Venuse kohal kõrguva taevalaotuse, kusjuures Tizian maalis Dresdeni Madonna ajendil ka ise sarnase Venuse. Giorgione Venuse erutavat, pöörast ja muutlikku alastust ei suutnud Tizian siiski tabada.
Erootilised mõistaandmised on tulenenud Venuse tõstetud käest ning seda peetakse kogu teose aluseks. Parem käsi on muundunud just seetõttu, et see kujutaks endast seksuaalsuse sümbolit, nagu ka vasaku käe asetsemine kubemel. Linad on maalitud hõbedase varjundiga, pigem külmades toonides, mis on vastuoluline tavalisele pesu kujutamisele. Tiziani ja Diego Velázqueze maalidega võrreldes paistavad Giorgione linad väga range ja jäigana. Inimkeha orgaanilisusele, naturaalsusele ja maalähedusele viitab maapinna reljeefi ning naisekeha kurvide miimika ja vastavus.
Looduse ja figuuri ilu mõtisklev olek on Giorgionele omased. Maali kompositsioon on mõjutanud hilisemaidki kunstnikke, näiteks Ingres'i ja Rubensit. Giorgione ja Tiziani Venused on oma olemuselt otseselt ühendatud Manet' "Olympiaga".