tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Biogeograafiline rajoneerimine

Biogeograafiline rajoneerimine ehk biogeograafiline rajoonimine on Maa territooriumi või akvatooriumi liigestamine elustiku oluliste erinevuste alusel. Levinumad uuritavad rühmad on taimed (floora) ja loomad (fauna) ja vastavad liigestamised on fütogeograafiline ja zoogeograafiline rajoneerimine.
Biogeograafilise rajoneerimise üksused (nii floora kui ka fauna puhul) on tõusvas järjestuses: rajoonid ehk valdkonnad (sarnaste elementaarfloorade ja -faunadega alad), piirkonnad (nt endeemsed liigid), regioonid (nt erinevad perekonnad), riikkonnad (nt erinevad sugukonnad).
Kõiki floristilisi üksusi nimetatakse koos fütohooriendiks.
Eesti NSV – Soome sõpruskohtumised poksis

Eesti NSV ja Soome sõpruskohtumisi poksis peeti aastatel 1958–1969 ning uuesti aastatel 1989 ja 1991.
1958.
1958. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 16. novembril Lappeenrannas Maneežis. Soome võitis 6:4.
1959.
1959. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 27. detsembril Tallinnas Kadrioru tennisehallis. Eesti NSV võitis 7:3.
1960.
1960. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 25. novembril Helsingis, toonase nimega Messuhallis. Eesti NSV võitis 6:4.
1961.
1961. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 23. novembril Tallinnas Kadrioru tennisehallis. Eesti NSV võitis 7:3.
1962.
1962. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 3. detsembril Helsingis, toonase nimega Messuhallis. Soome võitis 7:3.
1963.
1963. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 16. novembril Tallinnas Kalevi spordihallis. Eesti NSV võitis 7:3.
1964.
1964. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis jäi ära, kuna tavapärane kohtumise aeg viidi aasta lõpust üle järgmise aasta algusse.
1965.
1965. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 15. jaanuaril Helsingis, toonase nimega Messuhallis. Eesti NSV võitis 6:4.
1966.
1966. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 9. mail Tallinnas Kalevi spordihallis. Eesti NSV võitis 6:4.
1967.
1967. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis jäi ära.
1968.
1968. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 19. jaanuaril Helsingis, toonase nimega Messuhallis. Eesti NSV võitis 5:5, sest viigilise tulemuse juures oli otsustav raskekaalu võit.
1969.
1969. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 17. jaanuaril Helsingis. Eesti NSV võitis 6:4.
1969. aasta täiendav Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 16. detsembril Tallinnas Kadrioru tennisehallis. Eesti NSV võitis 6:4.
1989.
1989. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 11. detsembril Helsingis. Eesti NSV võitis 7:4.
1991.
1991. aasta Eesti NSV – Soome sõpruskohtumine poksis toimus 17. märtsil Helsingis, Helsingi Spordimajas. Soome võitis 6:6, sest viigilise tulemuse juures oli otsustav üliraskekaalu võit.
Vormiliselt oli tegu juba Eesti Vabariigiga, aga see polnud veel sisuline muudatus. Sel hetkel oli Eesti Vabariigi toimimine ametlikult taastamata ja seetõttu on see kohtumine paigutatud Eesti NSV – Soome sõpruskohtumiste alla.
Soomukalised

Soomukalised ("Orobanchaceae") on sugukond iminõgeselaadsete seltsist. Varasemates süsteemides kuulusid paljud selle sugukonna perekonnad sugukonda mailaselised.
Maailmas kuulub sellesse sugukonda umbes 90 perekonda üle 2000 liigiga.
Enamik liike on parasiitsed või poolparasiitsed teiste taimede juurtel.
Perekonnad.
Eestis esindatud perekondadest kuuluvad sellesse sugukonda
Vilma Jürisalu

Vilma Jürisalu (sündinud Eero; 1. august 1928 Varja küla – 27. oktoober 2010) oli eesti tõlkija ja toimetaja.
Ta lõpetas 1946. aastal Rakvere Gümnaasiumi. 1951. aastal lõpetas Jürisalu saksa filoloogina Tartu Riikliku Ülikooli ja kuus aastat hiljem sai ta kaugõppe õppinult inglise filoloogi diplomi. 
Jürisalu esimene töökoht oli Eesti Raadio, kust ta ka 1985. aastal pensionile läks. Jürisalu sai kirjandussaadete vastutavaks toimetajaks juba 1953. aastal. Eesti Raadio arhiivis moodustab tema osalusega saadete nimestik 20 lehekülge. 
Ta tõlkis peamiselt saksa ja inglise keelest, näiteks Jane Austeni, Saul Bellow', John le Carré, Agatha Christie, William Faulkneri, Henry Jamesi, Rudyard Kiplingi, Thomas Manni, William Somerset Maughami, Iris Murdochi, Herta Mülleri, John Steinbecki ja Stefan Zweigi teoseid. 
Isiklikku.
Tema abikaasa oli helilooja Heino Jürisalu.
Itis

Itis (soome keeles "Kauppakeskus Itis", varem "Itäkeskus") on kaubanduskeskus Helsingi idaosas Itäkeskuse asumis. See avati 1984. aasta sügisel.
See on Põhjamaade suurim täielikult hoones asuv kaubanduskeskus. Seal on 9,63 ha rendipinda, millel asub ligi 240 kauplemiskohta, sealhulgas umbes 30 söögikohta. Parkimiskohti on 3000. Kõige suuremad kauplused Itäkeskuses on Stockmannil, Anttilal ja H&amp;M-il.
Kaubanduskeskus on avatud tööpäeviti kell 10–20, laupäeviti kell 10–18 ja pühapäeviti kell 12–18.
Kaubanduskeskus jaguneb nelja ossa: Pasaasi ('passaaž'), Pikku-Bulevardi ('väike puiestee'), Bulevardi ('puiestee') ja Piazza ('väljak'). Kaubanduskeskusel on 5 korrust. Poed ja teised äriteenused on peamiselt kahel alumisel korrusel. Ülejäänud korrustel on põhiliselt parkla ja kontoriruumid.
Kaubanduskeskuses on ka Itäkeskuse metroojaam, kus liin hargneb Mellunmäe ja Vuosaari haruks.
Itise kaubanduskeskus valmis kolmes järgus. Selle vanim osa, mis kannab tänapäeval nime Pasaasi, valmis 1984 koos metroojaamaga. Selle arhitekt oli Erkki Kairamo. Esialgu kandis see kaubanduskeskus nime Itämarket, selle pindala oli 2,2 ha ja seal oli 41 kauplust. Äri läks väga edukalt ning 1992. aasta septembris valmis juurdeehitis, kuhu mahtus veel 160 kauplust. Seda osa tuntakse praegu nimedega Bulevardi ja Pikku-Bulevardi. 2001 valmis järgmine juurdeehitis, Piazza.
Kaubanduskeskuse käive oli 2005. aastal 427 miljonit eurot ja 2006. aastal 439 miljonit eurot. Kasumit tõi ta 2006. aastal 22 miljonit eurot.
Esialgu kuulus kaubanduskeskus ettevõttele Sponda Oyj. 2002 müüs ta selle Hollandi ettevõttele Wereldhave NV.
Parasiittaim

Parasiittaim ehk taimparasiit ehk nugitaim on taim, kes saab kõik või osa süsiniktoidust teistelt organismidelt. 
Parasiittaimed on näiteks soomukad, võrmid, käopäkk, puuvõõrik.
Kirde tänav

Kirde tänav on tänav mitmes asulas:
Kirde tänav (Tartu)

Kirde tänav on tänav Tartus Tammelinnas.
Kirde-edelasuunaline tänav algab Kesk kaare tänavalt ja lõpeb Suur kaare tänaval. Tänav on 180 meetrit pikk. Tänav sai nime 14.oktoobril 1949.
Andres Asser

Andres Asser (29. juuni 1960 – 27. juuli 2011) oli eesti ettevõtja.
1990. aastate keskel oli ta muuhulgas AS-i Tartu Televisioon tegevdirektor.
Aastatel 2001–2011 oli ta Tartu Tervishoiu Kõrgkooli haldusdirektor.
Ribosüüm

Ribosüüm on ribonukleiinhape, millel on katalüütilised omadused.
Ribosüümid on ensüümid, mis aga ei koosne polüpeptiididest, nagu enamik ensüüme, vaid polünukleotiididest.
Ribosüümide avastamine 1982. aastal näitas, et RNA võib olla nii geneetiline materjal (nagu DNA) kui ka bioloogiline katalüsaator (nagu ensüümid), ning toetas RNA maailma hüpoteesi, mille järgi RNA võis mängida olulist rolli prebiootiliste süsteemide isereplitseerumisel.
Kultuurimälestis

Kultuurimälestis on kultuuripärandisse kuuluv ajaloolise, teadusliku, kunstilise, arhitektuurse, usundiloolise või muu kultuurilise väärtusega objekt, mida peetakse vajalikuks säilitada tulevastele põlvkondadele.
Eestis on kultuurimälestis muinsuskaitseseaduse järgi riigi kaitse all olev kinnis- või vallasmälestis või selle osa või asjade kogum või terviklik ehitiste rühm, millel on ajalooline, arheoloogiline, etnograafiline, linnaehituslik, arhitektuuriline, kunstiline, teaduslik, usundilooline või muu kultuuriväärtus, mille tõttu see on muinsuskaitseseaduses sätestatud korras tunnistatud kultuurimälestiseks.
Kaja Sildna

Kaja Sildna (sündinud 1. augustil 1943) on eesti ooperilaulja ja teatrinäitleja, kooriartist. 
Isiklikku.
Abikaasa Rein Sildna mängib sümfooniaorkestris trompetit, tütar Helen Sildna korraldab kontserte. Kaja Sildna on Elsa Maasiku õetütar.
Olkiluoto

Olkiluoto on rannikulähedane saar Põhjalahes Soome edelaosas Rauma lähedal Eurajoki jõe suudmes.
Saar on umbes 2,5 km lai ja 6 km pikk. Saart ühendab mandriga sild.
Saarel asub Olkiluoto tuumaelektrijaam. Selle kaks esimest reaktorit ühendati elektrivõrku septembris 1978 ja veebruaris 1980. Kolmandat reaktorit hakati ehitama 2005. aastal, kuid valmimistähtaega on juba aastaid edasi lükatud. 2019. aasta märtsis said Olkiluoto 1 ja Olkiluoto 2 kuni 2038. aasta lõpuni kehtiva riikliku kasutusloa. Praeguse kava järgi hakkab tuumaelektrijaama uusim osa elektrit tootma 2020. aasta alguses. 
Lisaks on saarel tuuleelektrijaam ja sadam.
Eduard Rozovski

Eduard Rozovski (vene keeles Эдуард Александрович Розовский; 14. detsember 1926 Leningrad – 26. juuli 2011) oli vene filmioperaator. 
1950. aastal lõpetas Ülevenemaalise Riikliku Kinematograafia Ülikooli (VGIKi) operaatori erialal, 1955. aastani töötas operaatorina Lennautšfilmis. Seejärel töötas ta Lenfilmis.
Kokku on Eduard Rozovski teinud operaatoritööd 78 mängufilmis. Nende seas on tuntud:
Vaksali park

Vaksali park (rahvakeeles tuntud ka kui Karu park) on park Tartu kesklinnas, Jaan Tõnissoni tänava ja Julius Kuperjanovi tänava vahel.
Pargi suurus on 1,9 hektarit.
Pargi kavandas maastikuarhitekt Nora Tammoja 1954. aastal sõjas hävinenud hoonestuse asemele.
Praeguseks liivaga täidetud purskkaevu keskel seisab graniitskulptuur Karu. Kuju lõi Ole Ehelaid 1957. aastal.
2012. aastal rajati parki laste mänguväljak.
Altai keeled

Altai keeled on keelterühm, kuhu arvatakse turgi, mongoli ja tunguusi-mandžu keeled. Kas altai keeled moodustavad keelkonna või on nende sarnasused tekkinud keelekontaktide tulemusel, selles osas ei ole keeleteadlaste seas üksmeelt.
Loetelu.
Mõnikord loetakse altai keelte hulka ka korea ja jaapani keel koos Ryūkyū keeltega.
Seostatavus.
19. ja 20. sajandil on altai keeli kokku rühmitatud uurali keeltega, nimetades neid kahte keelkonda koos uurali-altai keelteks ja turaani keelteks.
Victor de Persigny

Jean-Gilbert Victor Fialin, Persigny hertsog (11. jaanuar 1808 Saint-Germain-Lespinasse – 12. jaanuar 1872 Nice) oli Prantsusmaa poliitik.
Ta liitus Napoleon III-ga ja osales 1836. ja 1840. aasta mässudes. Aastail 1852–1854 ja 1860–1863 oli ta siseminister, aastail 1854–1860 Prantsusmaa suursaadik Londonis.
Napoleon III on tema kohta öelnud: "Kuidas võikski oodata, et keisririik funktsioneerib ladusalt? Keisrinna on legitimist, Morny on orleanist, minu nõbu Napoleon on vabariiklane, mind ennast tembeldatakse sotsialistiks, üksnes Persigny on bonapartist, aga tema on peast segi."
Aed (1923)

Aed oli kord kuus avaldatav ajakiri, mis ilmus aastatel 1923–1940 ja 1989–1997.
1923–1932 ilmus Aed Tartus, ülejäänud aja Tallinnas. Selle täispealkiri oli 1923–1930 Aed: Aianduse-Mesinduse kuukiri, 1931 Aed: Aiandus–Mesinduse ajakiri ja 1932–1935 Aed: Aianduse ja mesinduse ajakiri. Esimese aastakäigu esimene number ilmus mais 1923, 18. aastakäigu 11. number novembris 1940. 1941. aastast asendas Aia ajakiri Aed ja Mesila, uuesti jätkas Aed ilmumist 1989. aastast ning selle viimane number ilmus 1997. aastal.
Esimene ilmumisperiood, 1923–1940.
1.–4. number 1923. aastal ilmusid Julius Nurmbergi väljaandel, 5. numbrist 1923 sai väljaandjaks kuni Tartu Aianduse ja Mesinduse Selts. TAMS lõpetas kirjastamise 1930. aastal, 1931. aastast 1940. aastani jätkas väljaandjana Eesti Aiandus-Mesinduse Keskselts. 1923–1932 trükkis Aeda Postimehe kirjastus Tartus, 1933–1934 kirjastus Minis Narvas. 1935. aasta numbrid 1–3 trükkis Estotrükk Tallinnas, 4. numbrist 1935 kuni 2. numbrini 1936 Mattieseni kirjastus Tartus, 3. numbrist 1936 kuni 1938. aastani J. Roosileht Tallinnas ning 1939–1940 Tallinna Eesti kirjastusühisus.
Ajakirja peatoimetajad olid August Mätlik (1931–1938 nr 4, 1939 nr 9 – 1940), Karl Hinno (1938 nr 5 – 1939) ja M. Kasari (1940 nr 11); vastutavad toimetajad Aleksander Lange(1923–1930), A. Mätlik (1931–1937, 1940 nr 1–10), K. Hinno (1938–1939) ja M. Kasari (1940 nr 11); tegevtoimetajad A. Lange ja Mart Reinik (1923–1930), K. Hinno (1931–1933, 1936 nr 5 – 1938 nr 4) ning Eerik Lepp (1940).
Aia iga aastakäiguga kaasnes register. Samuti ilmusid ajakirja lisad: J. G. Spuhl-Rotalia "Pomoloogia õpperaamat. 2. jagu. Pirnisordid. 34 tähtsama pirnisordi pomoloogiline kirjeldus" (5. ak. 1927) ; "Maatulunduslikud oskussõnad. 3. Aianduse oskussõnad" Äratrükk kuukirja "Agronoomiast" nr 7, 1926 (4. ak. 1926, nr 9 juures) ; "Maarja-Magdaleena aiaühisuse põhikiri" (4. ak. 1926, nr 11 juures); Hinno, K. "Mahlad ja mahlajoogid" (18. ak., 1940).
Teine ilmumisperiood, 1989–1997.
Detsembris 1989 hakkas Aed taas ilmuma. 1989–1990 oli selle täisnimi Aed: EV Toiduainetetööstuse Ministeeriumi väljaanne ning 1991. aastal Aed: EV Toiduainetetööstuse KTB reklaamiosakonna väljaanne.
1989–1990 kirjastas ajakirja Eesti Vabariigi Toiduainetetööstuse Ministeerium, 1991. aastal Eesti Vabariigi Toiduainetetööstuse Konstrueerimis- ja Tehnoloogiabüroo reklaamiosakond. Aia viimane number ilmus detsembris 1997.
Södra Bergnäsi kirik

Södra Bergnäsi kirik asub Bergnäsuddeni külas Arjeplogi vallas Rootsis.
Kirik on puidust ja ehitati aastatel 1903–1904.
Arch Linux

Arch Linux on sõltumatult arendatav Linuxi distributsioon, vaba ja avatud lähtekoodiga operatsioonisüsteem, mis toetab Arch Linuxi kasutajate kogukonna ühistööd.
Arch Linuxi koostamisel on silmas peetud lihtsust, elegantsi, programmikoodi korrektsust ja minimalismi. Lihtsus on Archi järgi "ilma igasugu mittevajalike lisanditena, täiendusteta või keerukuseta" ja on defineeritud tarkvara arendaja vaatenurgast.
Arch Linux erineb sellistest suurtest distributsioonidest nagu Ubuntu ja Fedora selle poolest, et ta ei avalda varem välja kuulutatud päeval uusi versioone. Selle asemel kasutab ta jooksva uuendamise süsteemi, mille korral uusi tarkvarapakette võidakse lisada kasvõi iga päev. Seetõttu piisab igapäevastest versiooniuuendustest, et omada kõige moodsamat versiooni. See välistab vajaduse aeg-ajalt uuem versioon installeerida. Mõned kogukonna liikmed on isegi uhked selle üle, kui kaua aega nad pole uut versiooni installinud.
Sellegipoolest on nii mõnelegi versioonile antud oma nimi. Need on tulnud ebakorrapäraselt, näiteks 2002. aastal oli 4 nimega versiooni, 2006. aastal mitte ühtki. Esimene versioon kandis Homerose järgi nime Homer ja see avaldati 11. märtsil 2002. Alates 2009. aastast versioonidele enam nimesid ei anta, vaid selle asemel eristatakse neid aasta ja kuu abil.
Arch Linux on inspireeritud CRUXist, ka minimalistlikust distributsioonist. Arch Linuxi projekti alustas Judd Vinet 2002. aasta märtsil, olles projekti juht 2007. aasta oktoobrini. Pärast seda juhib projekti Aaron Griffin.
Heino Puhvel

Heino Puhvel (26. september 1926 Patküla vald, Valgamaa – 29. august 2001 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane, kriitik ja proosakirjanik, üks peamisi Tammsaare-uurijaid.
Ta on avaldanud novelle Mart Kalda varjunime all.
Heino Puhvel osales Tammsaare Kogutud teoste (18 köidet, 1978–1993) väljaandmises nii koostajana kui ka järelsõnade autorina.
Tema viimaseks suureks tööks jäi "Eesti kirjanike leksikoni" (Eesti Raamat 2000, 693 lk) koostamine ja toimetamine: lähtudes Oskar Kruusi koostatud "Eesti kirjarahva leksikonist" (1995) lisas ta sellele veel 200 märksõna ning kirjutas leksikoni ka ise rohkesti uusi artikleid.
Film.
Tema novelli "Õhtust hommikuni" (Looming 1960, nr 7) järgi tegi Leida Laius samanimelise mängufilmi (Tallinnfilm 1962).
Isiklikku.
Heino Puhvelil ja tema abikaasal Vaike Langil sündis kolm last. Tütar Tuuli Puhvel on vitraaži- ja freskokunstnik.
Heino Puhvel oli kirglik maletaja ja osales Tartu–Tallinna kirjanike malematšides.
Sanatooriumi park

Sanatooriumi park on mitme pargi nimi:
Sanatooriumi park (Tartu)

Sanatooriumi park on kolmest osast koosnev park ajaloolise kopsukliiniku ümber Tartus Maarjamõisa linnaosas.
Park pindalaga 15,3 ha asub Riia tänava, Sanatooriumi tänava ja Tervise tänava, Raja tänava ja Puhkekodu tänava vahel. Parki läbiv Raja tänav eristab kaguosa metsaparki ning kahte eri vormilahendusega aedparki kirde- ja loodeosas, mida omakorda eristab teineteisest Puhkekodu tänava pikendusena parki läbiv läänepärna allee. Pargis on 1200 meetri pikkune valgustatud, puitlaastukattega terviserada, jõulinnak ning võrkpalliväljak.
Sanatooriumi park on üks Tartu kolmest suurimast linnapiirkonna pargist Toomemäe looduspargi ja Ropka pargi kõrval, vanade puudega mitmekesiseid elupaiku pakkuval pargimassiivil on piirkonnas ökoloogiline roll, olles mh Lõunakeskuse kuumasaarte piirkonnas oluline kohakliima stabiliseerija.
Pargi suurima osa moodustavat kaherealiste läänepärnaalleedega piiritletud kirdeosa Sanatooriumi tänava ääres kirjeldatakse selle rajajale viidates kui pargi Eisenschmidti osa, selles paiknevad lisaks Eisenschmidti villale Tartu Ülikooli Kliinikumi kopsukliiniku hooned, kaks puurkaevu sanitaarkaitsealadega ja Eisenschmidi rajatud liivakarjääri süvend pargiosa Riia tänava pooleses otsas. Läänepärnaalleed on markeeritud kui terviserajad ning nende servades on välitreeninguteks mõeldud spordivahendeid. Eisenschmidt rajas oma villa ümber oleva aedpargi heimat-stiili põhimõtetest lähtuvalt.
Loodeosas paiknevat uusklassitsistliku vormilahenduse ja tammealleedega ala nimetatakse Aino ja Oskar Kallase pargiosaks, see piirneb Tervise ja Raja tänavaga ning piiriks läänes on Tartu Ülikooli Kliinikumi psühhiaatriakliiniku hooned; pargiosa on osaliselt metsistunud noore lehtpuumetsaga. Loodeosas paikneb Aino Kallase ja Oskar Kallase uusklassitsistlikus stiilis villa.
Kaguosa parkmetsa läbib Riia tänavast kuni Raja tänavani ulatuv spordiväljak, kus on võrkpalliplats ja välitrenažööride ansamblid.
Pargi rajamist alustasid Aleksander Eisenschmidt ning Aino ja Oskar Kallas 1911. aastal, mil ostsid osa endise Maarjamõisa mõisa talumaadest, jagasid krundid omavahel ning alustasid hoonete, nende aedade ja parkide rajamist. Parkmetsa osa Riia tänava ääres kagus arvatakse olevat istutatud 1920. või 1930. aastatel kooskõlas Eisenschmidti põhimõtetega.
1928. aastal rajati Sanatooriumi parki Tartu Tiisikuse Ravila nime all 25 voodikohaga kopsukliinik, mille uus hoone valmis 1939 ja juurdeehitis 1978 ning mille järgi on park saanud praeguse nime.
1979. aastal tehti parki terviserada.
Sanatooriumi tänav (Tartu)

Sanatooriumi tänav on umbes 850 meetri pikkune tänav Tartus.
Tänav lähtub Riia tänava ja Raja tänava ristist ning suundub Viljandi maanteeni. 
Tänav ristub Ehitaja tänavaga ja Nooruse tänavaga paremalt ning Tervise tänavaga, Aroonia tänavaga ja Palsami tänavaga vasakult.
Tänava äärde jääb Sanatooriumi park.
Lillemägi

Lillemägi (ka Lille mägi) on park Tartus. Park asub Riia tänava, Kalevi tänava, Lille tänava ja Tähe tänava vahel. 
Keskajal asus Lillemäel (saksa k. "Blumenberg") Püha Antoniuse kalmistu. Kalmistu juures oli kabel, mida on esimest korda kirjalikult mainitud 1432. aastal. 1613. aasta revisjoni andmetel oli kabel hävinud, kuid kalmistut kasutati kuni 1773. aastani, mil keelustati linnasurnuaedadesse matmine.
Samas lähedal teisel pool Riia maanteed Vanemuise teatrihoone ümbruses asus keskajal ka Püha Anna kalmistu. Sealset mäge kutsuti ka Sõnnikumäeks ning selle vastas asuvat Lille mäge Surnute mäeks. 1769. aastal valmistatud krundiplaanil on tänava põhjapoolsele küljele kirjutatud: "Todten Berg" (Surnute mägi). Surnute mäe asemel hakati seda kohta nimetama Lille mäeks umbes 18. sajandi algul.
Mäge on ajaloos kutsutud ka Tõnisemäeks või Tõnismäeks) (Tõnis on Antoniuse eestipärane variant).. Uno Hermanni andmetel nimi püsis veel 18. sajandil aga hiljem, kui Riia ja Lille tänava äärde ehitati hooned ning kalmistu kadus aedade alla, jäi ka mäe nimi käibelt.
Arheoloogilisi uuringuid on tehtud 1987. ja 1991. aastal mäe lõunajalamil, kuhu ehitati Tartu Ringkonnakohtu hoone.
Holmi park

Holmi park on park Tartus. 
Park on nime saanud Holmi saare järgi, mis asus Emajões praeguse Holmi pargi kohal.
Park asub Emajõe vasakul kaldal, Atlantise maja juures Kaarsilla ja Rahu silla vahel.
Pargi kõrval, Kaarsilla ja Vabadussilla vahel asub Ülejõe park.
Holmi pargis Emajõe kaldapealsel asub skulptuurigrupp 100 000. tartlase sünni tähistamiseks.
Kuningaplats

Kuningaplats on väike park Tartus Jakobi tänava ääres, Tartu Ülikooli peahoone taga.
Platsile on nime andnud Kuningaplatsi keskel asuv Tartu ülikooli rajaja Gustav II Adolfi monument.
Forseliuse park

Forseliuse park on park Tartus.
Park asub Tähe tänava ääres. Pargi suurus on 1,9 hektarit. Pargi vastas asub Tartu Forseliuse Kool.
Pargi kohal ja ümbruses asus ajalooliselt Piiskopi mõis ("Bischofshof").
Tartu linnapea, kindral Aleksander Tõnisson laskis 1934. aastal Forseliuse seminari 250. aastapäeva auks sinna mälestuskivi püstitada.
Forseliuse pargis asuvad kaheharulised harilikud pärnad, mille tüveümbermõõt on üle kolme meetri. Vanim pärn pärineb Forseliuse seminari ajast.
Teine Venemaa

Teine Venemaa (vene keeles: Другая Россия) on 2006. aastal Venemaal loodud poliitiline organisatsioon. 
Organisatsiooni liidrid on Eduard Limonov ja Garri Kasparov.
Justiitsministeerium lükkas 2011. aasta jaanuaris tagasi organisatsiooni avalduse parteina registreerimiseks, kuna selle põhikiri olevat mõnes punktis vastuolus seadusega. Augustis lükkas kohus tagasi liikumise apellatsiooni.
Suveaed (Tartu)

Suveaed on park Tartus.
Park asub Vanemuise tänava, Ülikooli tänava, Kitsa tänava ja Struve tänava vahel.
Varem oli Suveaias tantsupõrand, kus korraldati vabaõhu tantsuõhtuid.
Suveaed (Peterburi)

Suveaed (vene keeles "Летний сад") on park Peterburis. See asub saarel Fontanka, Moika ja Luigekanali vahel.
Suveaias asub Peeter I Suvepalee.
Suveaia kujundamine kavandati 1704. aastal ja lõpetati põhiosas 1719. aastal. Jalgteid ääristasid 100 allegoorilist marmorskulptuuri. 20. sajandi lõpus viidi 90 säilinud skulptuuri siseruumidesse ja asendati pargis koopiatega. Vaatamisväärsuseks olid ka purskkaevud, millest osa lammutati pärast seda, kui 1777. aastal üleujutus purskkaevude masinavärgi rikkus. Aastatel 1771–1784 eraldati park avalikust promenaadist kunstiliselt kujundatud raudtaraga.
Suveaed

Suveaed on aed või park, kus suvel korraldatakse meelelahutusüritusi.
Rosendal

Rosendal on mitme koha nimi:
Rosendal on ka perekonnanimi, mille kandjate seas on 
Rosendal on olnud ka mitme laeva nimi:
Žanna Prohhorenko

Žanna Prohhorenko (vene keeles Жанна (õieti Жаннета) Трофимовна Прохоренко) (11. mai 1940 Poltava – 1. august 2011 Moskva) oli vene teatri- ja filminäitleja, Vene NFSV rahvakunstnik (1988).
Žanna Prohhorenko filminäitleja karjääri algus kujunes edukaks, ta mängis filmis "Ballaad sõdurist" (1959) Šurat ja filmis "Aga kui see on armastus?" (1961) Ksenija Zavjalovat. Ent hiljem Prohhorenko filmides suuremaid rolle enam ei saanud, ta mängis kõrvalosi ja hiljem episoodilisi rolle. 
1964. aastal lõpetas ta Üleliidulise Riikliku Kinematograafia Ülikooli.
Pirogovi park

Pirogovi park ehk Pirogovi plats on park Tartus.
Park asub Toomemäe nõlva all Ülikooli tänava ja Lossi tänava ääres Teise maailmasõja järel tasandatud varemete kohal. Varem asus seal muuhulgas kohvik ja kino "Central".
Pargis asub Nikolai Pirogovi monument.
Pirogovi park on traditsiooniline Tartu üliõpilaste ja punkarite õllejoomiskoht. Kuna üldjuhul on avalikus kohas alkoholitarbimine keelatud, on sellel teemal kestnud aastaid avalik debatt. Lahendusena on viimastel aastatel Tartu linnavolikogu määrusega lubatud tarvitada Pirogovi Toome nõlva aluse jalgtee ja Ülikooli tänava vahelist tähistatud haljasala suviti (15. märtsist kuni 15. oktoobrini) piknikukohana, kus võib pruukida kuni 6 mahuprotsendiga (k.a) alkohoolseid jooke.
Raadi park

Raadi park on suur park Tartu linna kirdeosas, Raadi järve edelakaldal. Park kujunes Raadi mõisa pargina.
Park piirneb kirdes Raadi järve ja loodes Narva maanteega. Pargi kagu- ja edelaservas asub endine Raadi kruusakarjäär. 
Raadi park võeti looduskaitse alla Tartu Linna TSN Täitevkomitee 4.10.1957 otsusega nr 306 (dendropargi osa) ja Tartu Linna RSN Täitevkomitee 29.07.1986 otsusega nr 186 (pargi osa).
Pargis kasvab mitmeid haruldasi ja eksootilisi puid (Raadi dendropark). 
Raadi park koos mõisa peahoone varemega on arvatud ehitismälestiseks.
Järve lõunaküljel asus II maailmasõjas hukkunute memoriaalkompleks, mis avati 29. detsembril 1975 ja likvideeriti 2022. aasta septembris.
Pargi mõisapargi osa on müüriga piiratud ja ööseks suletav. Selles korraldab Eesti Rahva Muuseum üritusi ja vabaõhunäitusi, koostöös Tartu Kunstimuuseumiga on avatud ka skulptuuripark.
Kassitoome

Kassitoome on park Tartu kesklinnas.
Kassitoome asub Näituse tänava, Baeri tänava ja Oru tänava vahel. Baeri tänav eraldab seda Toomemäest.
Pargile on iseloomulik vaheldusrikas reljeef: osalt asub see Rootsi-aegsetel kaitseehitistel, kuid parki jääb ka nn Kassitoome auk ehk Kassiorg ehk Toomeorg, kunagine savi- ja liivakarjäär. Vastandina Toomele kulgevad Kassitoome rajad loogeliselt, avades vahelduvaid vaateid eri tasandeilt. Kassitoome kuulub Tartu vanalinna muinsuskaitsealasse.
Arhitektuuriliselt piiravad Kassitoomet Näituse tänava poolt Uus Anatoomikum ja Veski tänava poolt majade tagaküljed, millest kerkivad esile hilisklassitsistlik Karl Ernst von Baeri maja ning 1888. aastal rajatud historitsistlik tellishoone, kus Nõukogude ajal tegutses Eesti Põllumajanduse Akadeemia klubi. Oru tänava äärde jääb endine Tartu linnamuuseumi hoone, Toome-poolses küljes domineerib aga gooti stiilis toomkiriku fassaad, mille kahe torni tipus on tänapäeval vaateplatvorm.
Pargis paikneb kaks monumenti: Näituse tänava ääres Uue Anatoomikumi vastas seisab ülikooli rektori, füsioloog Alexander Schmidti monument, teises servas üle Oru tänava jääval kõrgendikul aga skulptuurigrupp "Vjatško ja Meelis Tartu kaitsel", mis kujutab Enn Kippeli noorsoojutustuse "Meelis" tegelasi Tartu lahingus 1224. aastal.
Suviti on Kassitoome pargis korraldatud kontserte ja vabaõhulavastusi, näiteks "Lembitu" (lavastajad Ants Viir ja Uno Pant). Talvel on künklik Kassitoome populaarne kelgutajate seas.
1869. aasta juunis toimus Kassitoomel, Toomkiriku valli jalamil esimese eesti üldlaulupeo kiriklik avamine, millel osales kuni 12 000 inimest. Hiljem rajati sinna Tartu ülikooli tenniseväljakud.
Tähtvere park

Tähtvere park on park Tartus.
Park asub Tähtvere linnaosas, Kreutzwaldi tänava ja Laulupeo puiestee vahel.
Pargi suurus on 7,2 ha.
Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski

Pjotr Aleksandrovitš Rumjantsev-Zadunaiski (vene "Пётр Александрович Румянцев-Задунайский") (4. (ukj 15. jaanuar 1725 Stroenti, Moldova või Moskva – 8. (ukj 19. detsember) 1796 Tašan, Zenkovski maakond, Väikevene kubermang) oli Venemaa riigitegelane ja sõjaväelane, aastast 1770 kindralfeldmarssal. Krahv (a-st 1744).
Krahv Rumjantsev paistis väejuhina silma neljandas (1768–1774) ja viiendas (1787–1792) Vene-Türgi sõjas. Silmapaistvate võitude eest neljandas Vene-Türgi sõjas pälvis ta nii feldmarssali tiitli kui ka austava lisanime Zadunaiski.
Tema isa Aleksandr Rumjantsev, keiser Peeter I lähikondlane, abiellus Peetri korraldusel keisri soosiku Maria Matvejevaga ja saadeti kohe Venemaa saadikuks İstanbuli. Venemaale jäänud Maria Rumjantseval sündis poeg, kes nimetati keisri auks Pjotriks. Sellepärast oli tolle aja Peterburi seltskonnas laialt levinud teadmine, et Pjotr Rumjantsev-Zadunaiski on Peeter I vallaspoeg. Pjotri ristiema oli keisrinna Katariina I.
Kanali park

Kanali park on park Tartus Annelinnas.
Pikliku ja kitsa kujuga park asub Anne kanali ja Pika tänava vahel, Turusilla ja Sõpruse silla vahelisel alal.
Pargi pindala on 4,8 ha.
Mathieseni park

Mathieseni park on park Tartus, mis asub Ludvig Puusepa tänava ja Nikolai Lunini tänava vahel.
Park on alguse saanud endisest, 1938. aastal professor Andres Mathieseni rajatud puukoolist, kust on pärit enamik kohe pärast Teist maailmasõda Tartusse istutatud puudest.
Ülejõe park

Ülejõe park (varem Tammsaare park) on park Tartus. 
Park asub Narva maantee ja Emajõe vahel Kaarsilla ja Vabadussilla vahelisel lõigul. Pargis asuvad Hugo Treffneri monument ja Friedebert Tuglase mälestusmärk.
Ropka park

Ropka park (ka Ropkamõisa park) on park Tartus Ropka linnaosas.
Park on endine Ropka mõisa park.
Pargi suurus on 12 hektarit.
Pargist läheb läbi Ropka tee.
Peeter Põllu plats

Peeter Põllu plats (varem "Politsei plats", ka "Politseiplats", ka "Oktoobri väljak") on park Tartu kesklinnas. 
Park asub Vabaduse puiestee, Munga tänava, Kompanii tänava ja Gildi tänava vahel.
1. detsembril 2008 avati platsil Haridus- ja Teadusministeeriumi ees Eesti Vabariigi esimese haridusministri Peeter Põllu monument. 2015. aastal anti pargile Peeter Põllu nimi.
Samal aastal hakati parki paigaldama mälestuspinke Tartuga seotud inimestele. Peeter Põllu platsile on paigaldatud järgmised nimelised pingid:
Ajalugu.
Politseiplatsi nimi võeti kasutusele tõenäoliselt juba 19. sajandi lõpus, mil selle platsi äärsesse hoonesse asus Liivimaa kubermangu Tartu linna politseivalitsus. Teine Politseiplatsist vanem ajalooline nimetus, mis on olnud sellega ka paralleelselt kasutusel, on Lihaturg, Lihaturg oli osa Söögiturust. Lihaturgu piiritles muust Söögiturust pangamaja ehitamine Raekoja platsi ehk Suurturu serva. Hiljem jäi Lihaturu nimi üle Gildi tänava, praeguse Tartu Linnaraamatukogu Emajõe-poolse külje pool olevale platsile, kus lihaturgu kuni praeguse Tartu turuhoone valmimiseni 1938. aastal edasi peeti.1973.aastal paigaldati sinna mälestuskivi 48le Suures Isamaasõjas teenistuskohustuste täitmisel hukkunud miilitsatöötajale.
Stanislav Netšvolodov

Stanislav Netšvolodov (sündinud 2. augustil 1935 Ukrainas) on Eesti skulptor ja medalikunstnik. Krakówi ülikooli professor. 
Stanislav Netšvolodov on loonud pronks-, puu- ja kiviskulptuure ning monumente. Tegeleb ka maalikunsti ja graafikaga. Netšvolodovi harrastus on medalikunst, ta on mitmete Tartu Ülikooli medalite (sh ülikooli audoktori medali ja Johan Skytte medali) autor. 
Ta on lõpetanud Kiievi Ehitusinseneride Instituudi arhitektuuri erialal.
Töökohad: 
Samuti töötas ta mitme kunstikooli skulptuuriõppejõuna.
Tartu Kunstnike Liidu ja Metallikunstnike Liidu liige.
Teosed.
¤ Mälestussammas Aulide perekonna haual Raadi kalmistul Tartus (1994)- pronks, graniit.
Jakšur-Bodja rajoon

Jakšur-Bodja rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias.
Rajoon jaguneb 12 külaasunduseks ("сельское поселение"). Rajooni keskus on Jakšur-Bodja küla.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid 59% elanikest udmurdid, 37% venelased ja 2% tatarlased.
Avalik käimla

Avalik käimla (ka avalik tualett) on avalikus ruumis eraldiseisev ruum või ehitis, mõeldud urineerimiseks ja roojamiseks. Üldiselt on avalikud käimlad tänapäeval veevärgiga.
Omapärad.
Sageli asuvad avalikud käimlad ühiskondlike asutustes nagu lennu-, metroo-, teenindus-, ja raudteejaamades ning transpordivahendites (lennukites, laevades, rongides, pikamaaliini bussides), teatrites, kinodes, parkides, toitlustusasutustes.
Avalikes käimlates saab üldiselt käsi pesta ja need on varustatud tualettpaberiga. Naistel ja meestel on avalikud käimlad sagedasti eraldatud ning on märgistatud vastavate sooliste siltide või tähemärkidega N – Naistele, M – Meestele. Meeste tualetid võivad olla täiendavalt varustatud pissuaaridega. Avalikes tualettides võivad olla tualetid erivajadustega inimestele – inva WC-d –, mis on täiendavalt varustatud abivahenditega nagu käepidemed, nööriga abikellanupp, klosetipoti juurde saab sõita ratastooliga, ustel ei ole lävepakku jne.
Avalik käimla võib olla kindla koha peale ehitatud või ajutiselt kohale toodud. Ajutise käimlad on sageli keemilised käimlad, mis ei ole tavaliselt ühendatud kanalisatsioonisüsteemiga. Seetõttu peab neid käima regulaarselt tühjendamas.
Soopõhine eristus.
Aastaks 1879. olid naiste avalikud käimlad olemas näiteks Pariisis ja Glasgow's, kuid viktoriaanlikus Londonis loodi neid vaid meestele, naiste jaoks ei peetud selliseid rajatis sündsaks. Esimene naiste käimla püstitati seal 1893. aastal ning kui 1900. aastal rajati naiste avalik käimla Park Streeti ja Camden High Streeti ristmikule, õhutati väidetavalt taksojuhte sellele otsa sõitma, et tõestada sellise hoone ohtlikkust liiklusele, see pidavat autojuhtide tähelepanu häirima. Ka kirjanik George Bernard Shaw võttis sel teemal 1909. aastal avalikult sõna, leides, et naistele avalike käimlate kasutamise mitte võimaldamine on ebainimlik ja põhjendamatu kannatuste tekitamine. Naistele käimlate võimaldamine oli samuti sufražettide üks nõudmisi.
Paljud lapsevanemad, kellel on vastassoost laps, on häiritud, kui tualetid on eristatud vastavalt soole. Siis ei saavat lapsevanem minna appi oma lapsele tualetti. Selleks, et lapsevanem saaks abistada oma last, on mindud vastassoo tualetti, mis on tekitanud piinlikke olukordasid. Samas mõnedes kohtades on kasutusel nn Unisex-tualetid, mille kasutamist ei piirata soolise erinevusega, vaid tualetis on potid eraldi ustega kabiinides.
Soopõhist eristust hakati 21. sajandi algul tagasi pöörama ja sooneutraalsete käimlate nõue on ka mõnede riikide seadusandluses määratletud.
Valik (bioloogia)

Valik ehk selektsioon (inglise "selection") on bioloogias isendite (või isendirühmade) mingeist põhjustest tulenev ebavõrdne osavõtt järgmise põlvkonna moodustamisest.
Eristatakse looduslikku ja kunstlikku valikut. 
Loodusliku valiku toime järgi populatsiooni geneetilisele struktuurile eristatakse enamasti kolm põhitüüpi: stabiliseeriv, suunav ja lõhestav valik. Peale selle on valikutegurite ja mehhanismide alusel eristatavad veel suguline valik, sagedusest sõltuv valik ja rühmavalik.
Maaülikooli park

Maaülikooli park (ka Maaülikooli dendropark, Tähtvere dendropark) on suur roheala Tartu linna servas Maaülikooli linnaku ja Emajõe vahelisel alal.
Park on planeeritud 1971. aastal maastikuarhitekti Ethel Brafmanni ja metsateadlase Endel Laasi poolt 50 ha suurusena. Selle ühele osale on istutatud võõrpuuliike.
Jari rajoon

Jari rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Udmurtias. Piirneb läänes ja põhjas Kirovi oblastiga.
Läbi rajooni voolab idast läände Tšeptsa jõgi.
Rajoon jaguneb 10 külaasunduseks ("сельское поселение"). Rajoonis on 59 asulat.
2002. aasta rahvaloenduse andmeil olid 62% elanikest udmurdid, 32,6% venelased, 1,8% bessermanid ja 1,5% tatarlased.
Vanavanemate päev

Vanavanemate päev on Eesti riiklik tähtpäev, mida tähistatakse septembri teisel pühapäeval.
21. jaanuaril 2010 võttis Riigikogu 81 poolthäälega vastu otsuse lisada vanavanemate päev riiklike tähtpäevade hulka. Vanavanemate päeva tähistatakse septembri teisel pühapäeval ja eelnõu algataja valis selle päeva põhjusel, et ka emade- ja isadepäeva tähistatakse just kuu teisel pühapäeval. Seadusemuudatus sai teoks kodanikualgatuse korras ja eelnõu "Pühade ja tähtpäevade seaduse" muutmiseks esitas erakonna Eestimaa Rohelised fraktsioonile Kanal 2 reporter Heiki Valner. 
Vanavanemate päeva eesmärgiks on tänada vanavanemaid ning avaldada neile austust laste ja lastelaste kasvatamise, jagatud hoole ja armastuse eest. Tähtpäev aitab lastel saada teadlikumaks sellest, millist tugevust, teadmisi ja elutarkust vanavanemad pakkuda suudavad, ning see peaks tihendama põlvkondadevahelist suhtlust. Tähtpäev on asjakohane austusavaldus ka riigi poolt ning võimaldab avalikult näidata vanavanemate tähtsust eelkõige perekonna, aga ka ühiskonna jaoks tervikuna.
Vanavanemate päeva tähistatakse ka mujal maailmas. Nii näiteks seadustas president Jimmy Carter 1979. aastal oma allkirjaga vanavanemate päeva rahvuspühana Ameerika Ühendriikides. Ameeriklased tähistavad vanavanemate päeva tööpühale ("Labor Day", tähistatakse septembri esimesel esmaspäeval) järgneval esimesel pühapäeval ehk tavaliselt samal päeval nagu Eestiski. Vanavanemate päeva tähistatakse kas riikliku tähtpäevana või rahvuspühana ka Kanadas, Prantsusmaal, Itaalias, Poolas, Inglismaal. Kõik riigid tähistavad seda päeva erinevatel kalendrikuudel. Kui Eestis on tegemist ilmaliku tähtpäevaga, siis Poolas on vanavanemate päev seotud katoliku kiriku usupühaga.
Aleksandr Nevzorov

Aleksandr Nevzorov (vene keeles Александр Глебович Невзоров; sündinud 3. augustil 1958 Leningradis) on endine vene teleajakirjanik, Riigiduuma saadik, praegu publitsist.
Töötas aastatel 1983–1993 Leningradi Televisioonis, oli 1987–1993 populaarse telesaate "600 секунд" ("600 sekundit") saatejuht. 1991. aasta jaanuaris kajastas oma saadetes Leedu sündmusi suurriiklikest ja šovinistlikest seisukohadest lähtuvalt ning tegi sel teemal dokumentaalfilmi "Наши" ("Naši"/"Meie omad"). Oli – enda sõnade kohaselt – augustiputši korraldajate (GKTšP) pooldaja. Moodustas 1991. aasta sügisel liikumise Naši (mitte segi ajada Putini poliitikat toetava liikumisega Naši, mis asutati 2005. aastal)
On esinenud Vladimir Putini režiimi kritiseerijana.
3. juunil 2022 teatati, et Nevzorov sai Ukraina kodakondsuse.
Minu esimene raamat

"Minu esimene raamat" on algupäraste lastejuttude võistlus, mida korraldavad 2004. aastast Eesti Lastekirjanduse Keskus, ajakiri Täheke ja kirjastus Tänapäev. See on Eestis suurim lastekirjanduse konkurss. Võistluse eesmärk on leida heatasemelist algupärast lugemisvara 5–9-aastastele lastele. Võidutööd ilmuvad kirjastuse Tänapäev raamatusarjas „Minu esimene raamat”.
Võistlusel on esikoha pälvinud Piret Raud, Kristiina Kass, Siiri Laidla, Reeli Reinaus, Juhani Püttsepp, Kairi Look ja Kadri Lepp.
2004.
Võistlusele laekus 61 käsikirja. Tulemused selgusid 2004. aasta juunis. 
Äramärgitud tööd
2005.
Võistlusele laekus 39 käsikirja. Tulemused selgusid 2005. aasta lõpus.
2008.
Võistlusele laekus 27 käsikirja. Tulemused selgusid 2008. aasta aprillis.
Äramärgitud tööd
2009.
Võistlusele laekus 27 käsikirja. Tulemused selgusid 2009. aasta lõpus. Esikohta otsustati mitte välja anda.
Äramärgitud tööd 
2012.
Võistlusele laekus 38 käsikirja. Tulemused selgusid 2012. aasta veebruaris.
Äramärgitud tööd
2014.
Võistlusele laekus 32 käsikirja. Tulemused selgusid 2014. aasta veebruaris.
Äramärgitud tööd
2015.
Võistlusele laekus 38 käsikirja. Tulemused selgusid 2015. aasta juulis.
Äramärgitud tööd
2017.
Võistlusele laekus 33 käsikirja. Tulemused selgusid 2017. aasta juunis.
Äramärgitud tööd
2019.
Võistlusele laekus 29 käsikirja. Tulemused selgusid 2019. aasta oktoobris. 
Äramärgitud tööd
2021.
Võistlusele laekus 34 käsikirja. 
Äramärgitud tööd
2023.
Võistlusele laekus 25 käsikirja.
Äramärgitud tööd
Noorteromaani võistlus

Noorteromaani võistlus on Eesti Lastekirjanduse Keskuse ja kirjastuse Tänapäev korraldatav kirjandusvõistlus, mille eesmärk on rikastada 14–18aastaste noorte lugemisvara algupäraste romaanidega. Esimene algupärase noorteromaani võistlus toimus 2000. aastal. Võidutööd avaldab kirjastus Tänapäev.
Autorite seas on nii kogenud kirjanikke kui ka esmakatsetajaid. Konkursil osalemiseks vanusepiiranguid ei ole. Võistlusel on esikoha pälvinud Aidi Vallik, Helga Nõu, Jaan Tangsoo, Katrin Reimus, Diana Leesalu, Kristiine Kurema, Birk Rohelend, Reeli Reinaus, Kaja Sepp, Ele Arakas, Mairi Laurik, Lille Roomets ja Jana Maasik.
Tulemused.
II võistlus 2002. aastal, 16 osalenud tööd.
Esikoht (auhind 5000 krooni): 
Äramärgitud tööd: 
III võistlus 2006. aastal, 18 osalenud tööd.
Tulemused kuulutati välja 17. märtsil 2006.
Äramärgitud tööd:
IV võistlus 2008. aastal, 15 osalenud tööd.
Äramärgitud tööd: 
V võistlus 2009. aastal, 34 osalenud tööd.
Äramärgitud tööd: 
VI võistlus 2011. aastal, 32 osalenud tööd.
Esikohta välja ei antud.
Äramärgitud tööd:
VII võistlus 2012. aastal, 33 osalenud tööd.
Tulemused selgusid 26. märtsil 2013.
VIII võistlus 2014. aastal, 23 osalenud tööd.
Tulemused selgusid 2014 septembris.
Äramärgitud töö: 
IX võistlus 2016. aastal, 22 osalenud tööd.
Tulemused tehti teatavaks 31. märtsil 2016. 
Äramärgitud tööd: 
X võistlus 2018. aastal, 29 osalenud tööd.
Äramärgitud tööd:
XI võistlus 2020. aastal, 28 osalenud tööd.
Tulemused tehti teatavaks 17. septembril 2020.
Äramärgitud tööd:
XII võistlus 2022. aastal, 23 osalenud tööd.
Käsikirjade esitamise tähtaeg oli 5. septembril 2022.
Eesti Elektritööde Ettevõtjate Liit

Eesti Elektritööde Ettevõtjate Liit ehk EETEL on Eestis registreeritud ja elektrialal tegevusluba omavate ettevõtete mittetulundusühing. Liikmed jagunevad sektsioonidesse:
Rhône'i departemangu haldusüksuste loend

Rhône'i departemangu haldusüksuste loetelu toob ära Rhône'i departemangu haldusüksused. Loetelus on toodud alldepartemangud, kantonid koos Lyoni metropoliga ja vallad vastavalt nende kuuluvusele. 
Kantonid.
Departemangus on 13 kantonit ja Lyoni metropol, millel on halduslikult eristsaatus. Mitte ükski vald ei ole jagatud kantonite vahel.
Belforti departemang

Belforti departemang ("Territoire de Belfort") on departemang Prantsusmaa Burgundia-Franche-Comté piirkonnas. Piirneb lõunas Šveitsiga.
Pärast Prantsuse-Preisi sõda 1871. aastal annekteeris Saksamaa Frankfurdi rahulepinguga peaaegu kogu Alsace'i. Belforti ümbrus aga eraldati Haut-Rhini departemangust ning jäi Prantsusmaale kolmel põhjusel: 
Ligi 50 aastat oli Belforti ümbrus territoorium, kuni 1922. aastal sai sellest departemang. Kuigi pärast esimest maailmasõda sai Prantsusmaa Alsace'i tagasi, otsustati Belforti ala mitte Haut-Rhiniga taasliidendada. Territooriumile plaaniti küll uus nimi panna (näiteks Savoureuse, mis on departemangu peamine jõgi), kuid kindlale konsensusele ei jõutud ja departemang kannab endiselt Territoire de Belforti nime.
Keemiline käimla

Keemiline käimla on portatiivne ehitis, mida saab hõlpsasti teisaldada. Kasutatakse ajutiste käimlana, kus ei saa käimlat ühendada kanalisatsiooniga. Näiteks ehitustel, rahvarohketes kohtades ja väliüritustel.
Väljaheidete eritatavaid lõhnu ning lagunemisprotsesse pidurdatakse kemikaalide lisamisega kogumiskasti. Kuna käimla ei ole ühendatud kanalisatsiooniga, on seda vaja regulaarselt tühjendada pumbaga või vahetatakse spetsiaalset kogumiskasti. Samasuguse põhimõttega on keemilised tualetid kasutuses ka transpordivahendites: lennukites, rongides, laevades, kaugliinibussides ja autosuvilates.
Tartu Kunstimaja

Tartu Kunstimaja, varasema nimega Tartu Kunstnike Maja, on Tartus Vanemuise ja Akadeemia tänava nurgal aadressil Vanemuise 26 asuv hoone, milles paiknevad Tartu Kunstnike Liit, näituseruumid ning kunsti ja kunstitarbeid müüv salong.
Algsetele näitusesaalidele teisel korrusel lisandusid 2002. aasta sügisel esimese korruse galerii ja 2008. aasta talvel hoovipoolne monumentaalgalerii. Tartu Kunstnike Liit korraldab neis näitusi 1959. aastast. Tartu Kunstimaja näitusetegevus toimub Tartu Linnavalitsuse ja Eesti Kultuurkapitali toel.
Tartu Kunstnike Maja ehitamist alustati 1957. aastal, see valmis 1959. aasta lõpul. Toona said majja ateljee 19 kunstnikku, kortereid oli majas 12 ja näitusesaale 3. Kunstnike majas kujunes tavaks korraldada 5–6 näitust aastas. 1970. aastate teisel poolel oli tegevus kasvanud 8–12 näituseni aastas. 2011. aastal toimus kolmes saalis kokku 28 näitust.
Ahvide planeedi sünd

Ahvide planeedi sünd (inglise "Rise of the Planet of the Apes") on 2011. aastal linastunud Ameerika Ühendriikide film, mille lavastas Rupert Wyatt. Ulmefilm on eellugu "Ahvide planeedi" saagale.
Filmivõtteid alustati 2010. aastal Kanadas Vancouveris (kus osa stseene on filmitud ka PNE Agrodome spordihallis). Hiljem suunduti San Franciscosse ja Hawaii O'ahu saarele. 
Esialgsed tööpealkirjad olid "Caesar", "Caesar: Rise of the Apes" ja "Rise of the Apes".
MPAA (The Motion Picture Association of America) andis filmile reitingu PG-13. Eestis on "Ahvide planeedi sünd" alla 12-aastastele mittesoovitatav.
Tartu Kirjanduse Maja

Tartu Kirjanduse Maja, ka Tartu Kirjanike Maja, on Tartus Vanemuise tänaval asuv hoone, kus tegutsevad Eesti Kirjanduse Selts ja Eesti Kirjanike Liidu Tartu osakond, samuti kirjastus Ilmamaa.
Kirjanduse Majas toimuvad kirjandusõhtud, Eesti Kirjanduse Seltsi koosolekud, raamatuesitlused ja muud kirjandusüritused.
Majas on paiknenud ka Tartu Noorte Autorite Koondis (Tartu NAK). Nõukogude ajal tegutses hoones Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee Tartu osakond.
2011. aastal kujundasid tänavakunstnikud kirjandusfestivali Prima Vista raames Kirjanduse Maja müüri, teose keskmes Reti Saksa kujutatud ajavargad raamatust "Momo" ja John Tennieli loodud valge küülik Lewis Carrolli raamatust "Alice Imedemaal".
Tartu Kirjanduse Maja aadress on Vanemuise 19.
Ajalugu.
Kuna Eesti Kirjanduse Seltsi büroo pidevalt kolis, alustati 1932. aastal läbirääkimisi toonase aadressi järgi Aia 19 maja omandamiseks hoone endise omaniku Friedrich-Voldemar Sieversi pärijate Julia Sieversi, Volfgang-Arthur Sieversi ja Sabine-Charlotte Volfiga. Sama aasta detsembris sõlmisid Eesti Kirjanduse Selts ja Eesti Kirjanikkude Liit maja asjas lepingu. 1932. aasta lõpul sõlmiti pärijate esindaja, vandeadvokaat Hermann Valteriga ostu-müügileping. Tulevase Kirjanduse Maja hind oli 41 000 krooni, ostuks laenati Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitalilt 39 500 krooni. 1933. aastal kolisid mõlemad organisatsioonid uude Kirjanduse Majja. Maja haldamiseks moodustati võrdse osalusega majakomitee, halduskulusid kaeti maja tuludest. 
1940. aastal natsionaliseeris Nõukogude okupatsioonivõim Eesti Kirjanduse Seltsi varad, sealhulgas Tartu Kirjanduse Maja.
Eesti taasiseseisvumise järel 1992. aastal Eesti Kirjanduse Selts taastati ning tegutses ajutiselt Eesti Kirjandusmuuseumis. 18. mail 1992 tunnistas Tartu Linnakohus Eesti Kirjanike Liidu (EKL) omandireformi õigustatud subjektiks, 6. jaanuaril 1994 tagastati 1/2 mõttelist osa Kirjanduse Majast Eesti Kirjanike Liidule. 13. juunil 1995 otsustas Tartu Linnakohus, et Eesti Kirjanduse Seltsi (EKS) põhikirjaline tegevus ei ole katkenud pärast 16. juunit 1940 ning taastas ka Eesti Kirjanduse Seltsi õigused Kirjanduse Majale.
Sellest alates on Kirjanduse Maja taas ühisomand, kummalegi omanikule kuulub pool majast. Vastavalt 19. aprillil 1996 sõlmitud lepingule haldas maja tegelikult EKL. 1998. aasta kevadel sai EKS tagasi oma osa Kirjanduse Majaga seotud tagastatud maast. Kui vabanes EKS-i ruumi kõrval asuv tuba, loodi sinna mõlema organisatsiooni liikmete tarbeks ühine raamatukogu.
10. märtsil 2000 sõlmitud koostöölepingu järgi haldavad EKL ja EKS oma vara ühiselt. 23. aprillil 2003 avati Kirjanduse Maja keldris galeriisaal ehk Krüpt. Alates 2014. aastast tegutseb Krüptis kultuurilokaal Arhiiv. 2015. aasta lõpust on majas avatud ka raamatupood Utoopia.
20th Century Studios

20th Century Studios on alates 1935. aastast tegutsev Ameerika Ühendriikide filmistuudio, mis on Walt Disney Company tütarettevõte. Selle peakontor asub Los Angelese linnas Century Citys. Stuudio toodetud filme levitab ja turustab Walt Disney Studio Motion Pictures.
20th Century oli 80 aasta jooksul üks suuremaid USA filmistuudioid. See loodi 1935. aastal nimega Twentieth Century-Fox Film Corporation pärast Fox Filmi ja Twentieth Century Picturesi stuudiote liitumist. Sellest sai üks "suurest viiest" filmistuudiost Hollywoodi kuldajastu perioodil. 1985. aastal eemaldati ettevõtte nimest sidekriips (uue nimega Twentieth Century Fox Film Corporation) pärast stuudio müümist Rupert Murdochi firmale News Corporation. 2013. aastal pärast emafirma kaheks jagunemist anti stuudio üle uuele valdusettevõttele 21st Century Fox. 20. märtsil 2019 ostis Walt Disney Company enamiku 21st Century Foxi varadest, mille hulka kuulus ka 20th Century Fox. Stuudio võttis 17. jaanuaril 2020 kasutusele oma praeguse ärinime, et vältida segadust Fox Corporationiga.
Stuudio kõige edukamate filmisarjade hulka kuuluvad esimesed kuus "Star Warsi" filmi, "X-Mehed", "Jääaeg", "Avatar" ning "Ahvide planeedi" filmid. Stuudio eraldiseisvate linateoste hulka kuuluvad ka filmid nagu "Titanic" ja "Helisev muusika", millest mõlemad võitsid parima filmi Oscari ning mille esilinastumisel said neist kõigi aegade tulutoovamad filmid.
Universal Studios

Universal Studios (ka "Universal Pictures" või "Universal City Studios") on alates 1912. aastast tegutsev Ameerika Ühendriikide filmistuudio, NBCUniversali tütarettevõte.
Paramount Pictures

Paramount Pictures on alates 1912. aastast tegutsev Ameerika Ühendriikide filmiettevõte, Viacomi tütarettevõte.