tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metsakalmistu

Metsakalmistu on surnuaed Tallinnas Pirita linnaosas Kloostrimetsa asumis Kloostrimetsa tee 36.
Metsakalmistu kavandati avalikuks linna keskkalmistuks. Esimesena maeti Metsakalmistule 1933. aasta detsembris Eduard Vilde. Teisena maeti 9. jaanuaril 1934 kolm päeva varem surnud haridustegelane, endine parlamendiliige Johann Kana (1882–1934) 
Algul oli kalmistu pindala 24,2 ha, praegu on see kasvanud 48,3 hektarini. Metsakalmistu ei ole seotud kogudustega, seda majandab Tallinna Linnavalitsus.
Metsakalmistu avati ametlikult 1939. aastal. Samal aastal maeti kalmistule 15 inimest. 1939. aastal rajati Metsakalmistu lähedal ka Kloostrimetsa talu kalmistu, mis praeguseks on jäänud Metsakalmistu laienenud ala sisse. Seal on Konstantin Pätsi perekonna rahula. 
Algul poldud kalmistu üldiste kujundusnõuete suhtes üksmeelsed, kuid domineerima jäi ikkagi loodusliku metsa ilme. Esialgu keelati ka ristide, piirdeaedade, rantide paigutus, kalmukivi suurimad mõõdud olid 80×50 cm. Hiljem on taotletud ja rakendatud looduslike piirete, nagu murupiirded, samblavaibaga kate ning lilledega ääristuse kasutamist. Kalmistule ei soovitata monumentaalseid hauasambaid, kuid vähesel määral neid ikkagi esineb. Praegu on samba lubatud maksimaalkõrgus 1,5 m.
Metsakalmistu paest kabel ehitati 1936. aastal, selle arhitekt oli Herbert Johanson. Korra on kabel vandaalide poolt ka süüdatud, kuid 1996. aastal see taastati Tallinna Linnavalitsuse toetusel. 2006. aastal rajati Metsakalmistule kolumbaarium.
Metsakalmistule on hauaplatsid reserveeritud Eesti Teatri, Spordi, Heliloojate, Kirjanike, Kunstnike, Ajakirjanike, Arstide, Arhitektide Liidu liikmetele, Memento liikmetele, soomepoistele, Vabadussõja veteranidele, teadlastele, parlamendiliikmetele ning teistele avalikus elus tuntud isikuile.
Siimens

Siimens (tähis S) on rahvusvahelise mõõtühikute süsteemi (SI) juhtivuse mõõtühik. Üks siimens on niisuguse ahelaosa elektrijuhtivus, mille takistus on üks oom:
formula_1
Juhtivuse väärtus võrdub takistuse pöördväärtusega. Kui näiteks elektrijuhi takistus "R" = 10 Ω, siis tema juhtivus "G" = 1/10 = 0,1 S.
Ühik on nime saanud saksa leiduri ja töösturi Ernst Werner von Siemensi nime järgi.
Siivert

Siivert (tähis Sv) on ekvivalentdoosi mõõtühik SI-süsteemis. See on nimetatud Rootsi meditsiinifüüsiku Rolf Maximilian Sieverti järgi.
Siivert on tuletatud SI-süsteemi mõõtühik. Teiste SI ühikute kaudu väljendatuna avaldub siivert kui
 Sv = J/kg = m2/s2.
Siivertites mõõdetakse kiirguse kahjulikku mõju kudedele. Erinevalt kiirgusühikust grei, mida mõõdetakse samuti džaulides kilogrammi kohta, on siivert korrigeeritud kiirgusfaktoriga (kaaluteguriga), mis sõltub kiirguse liigist ja muudest asjaoludest.
Jan Drda

Jan Drda (4. aprill 1915 Příbram – 28. november 1970 Dobříš) oli tšehhi proosa- ja näitekirjanik.
1949–1956 oli ta Tšehhi Kirjanike Liidu esimees.
Ta on tuntud kui Praha ülestõusu kujutava jutukogu "Tumm barrikaad" ("Němá barikáda", 1946; eesti keeles: Eesti Riiklik Kirjastus, Tallinn 1961, 136 lk, tšehhi keelest tõlkinud Henrik Sepamaa) autor.
Georg Henrik von Wright

Georg Henrik von Wright [vrikt] (14. juuni 1916 Helsingi – 16. juuni 2003 Helsingi) oli Soome filosoof. Tema esivanemad olid pärit Šotimaalt ning tema esiisa pälvis 17. sajandil Eestis Rootsi kuningalt aadliseisuse. 
Ta oli filosoofiaprofessor Helsingi Ülikoolis aastatel 1946–1961 ja Cambridge'i Ülikoolis aastatel 1948–1951 (Ludwig Wittgensteini ametijärglasena). Samuti õpetas ta 12 aastat Cornelli ülikoolis ja oli mitmel pool külalisõppejõud. 
Ta on kirjutanud muu hulgas loogikast (eriti modaalloogikast), teadusfilosoofiast, vaimufilosoofiast ja eetikast. 
Von Wright õppis Helsingi Ülikoolis. Õpingute ajal mõjutasid teda Viini ringi loogilised positivistid, Ludwig Wittgenstein, Jacob Burkhardt ja Oswald Spengler. Aastast 1938 jätkas ta õpinguid Cambridge'i Ülikoolis, kus temast sai Ludwig Wittgensteini õpilane, lähedane sõber, kolleeg, alaline korrespondent ja testamenditäitja. Ta kaitses doktoritöö "The Problem of Induction". 
Ta tegeles palju deontilise loogikaga, lähendas analüütilist filosoofiat ja teadusfilosoofiat moraalifilosoofia ja sotsiaalfilosoofiaga ning uuris teadusliku ja kavatsusel põhineva seletuse erinevusi ning loodusteaduse ja sotsiaalteaduse erinevusi. Ta tegeles spetsiaalselt ka poliitika ja väärtusteooriaga. 
Soomes oli ta avaliku elu tegelane, esines poliitilises debatis pessimistlike sõnavõttudega, oli skeptiline inimkonna progressi suhtes ning teaduse ja tehnika rolli suhtes poliitikas. Publitsistina kirjutas ta ka vene kirjandusest ja paljust muust. 
Aastatel 1959 ja 1960 pidas ta kahe seeriana Giffordi loengud, millest kasvasid välja raamatud "Norm and Action" ja "The Varieties of Goodness".
Filosoofi 100. sünniaastapäevaks emiteeris Soome 2016. a oktoobris 2-eurose mälestusmündi. Mündi keskel on antiikne dooria sammas ja vasakul tammeoks. Vasakult paremale jookseb poolkaares kiri „GEORG HENRIK VON WRIGHT” ja paremal ülal on käibelelaskmise aasta 2016. Vasakul ülal paikneb käibelelaskva riigi tähis FI ja rahapaja tunnus. Emissiooni maht: 1 miljon münti.
Final Fantasy X

"Final Fantasy X" (ファイナルファンタジーX, Fainaru Fantajī Ten) (lühend FFX) on konsooli arvuti-rollimäng, mille tootja ja väljaandja on firma Square (nüüd Square Enix). See on Final Fantasy seeria kümnes osa. Mäng anti välja 2001. aastal Sony PlayStation 2 jaoks. 
Mängu on müüdud 6,6 miljonit eksemplari 20. jaanuari 2004 seisuga ning see tunnistati Jaapani ajakirja Famitsu poolt kõigi aegade parimaks videomänguks. Mäng leiab aset fantaasiamaailmas Spira, kus peategelasteks on seiklejad, kes on endale eesmärgiks võtnud märatseva jõu Sini hävitamise.
"Final Fantasy X" on sarja esimene osa, kus näitlejad on andnud tegelastele hääle. Samuti on see esimene ja seni ainuke osa, millele on tehtud kohe ka teine osa "Final Fantasy X-2".
Tegelased.
Mängu peategelane on 17-aastane noormees Tidus, kes on pärit Zanarkandi linnast. Ta on 175 cm pikk. Teised tegelased on Yuna, Wakka, Lulu, Kimahri, Rikku, Auron ja Seymour Guado.
Nullmaatriks

Nullmaatriks on maatriks, mille kõik elemendid võrduvad 0-iga (üldisemalt: korpuse või ringi nullelemendiga). Nullmaatriksit tähistatakse kreeka suure tähega Θ (teetaga).
formula_1
Nullmaatriksil ei ole oluline veergude või ridade arv, st. võib olla maatriks näiteks 3x3; 6x6; 4x6; 26x98; 75x3 jne...
Nullmaatriks on maatriksite algebras nullelemendiks.
1992. aasta Eesti rahareform

1992. aasta Eesti rahareform oli rahareform 1992. aastal, millega Eesti Vabariik võttis rahaühikuna taaskasutusele Eesti krooni. Seni kasutusel olnud rublad vahetati kolme päeva (20.–22. juuni) jooksul kroonideks ning sellest peale oli Eestis ainus seaduslik maksevahend Eesti kroon.
Rahareformi sümboolseks alguseks võib lugeda 26. septembrit 1987, mil ajalehes Edasi avaldati Siim Kallase, Tiit Made, Edgar Savisaare ja Mikk Titma artikkel "Eesti NSV isemajandamise alused", mis muuhulgas soovitas Eesti oma raha kasutuselevõttu.
12. aprillil 1990 võttis Eesti Vabariigi Ülemnõukogu Presiidium vastu otsuse minna üle oma rahale 24. detsembriks 1991, kuid tulenevalt vastuoludest tollase Eesti Panga presidendi Rein Otsasoni ja peaministri Edgar Savisaare vahel ei saanud see teoks. Peamiseks tüliküsimuseks oli, kas minna oma rahale üle kohe või kasutada vaheetappi, nagu tegid naabrid (Läti rublis). Eesti Panga oma rahale ülemineku kontseptsioon nägi ette kohe oma raha kasutuselevõttu, valitsuse oma (mis loodi Bo Kraghi juhtimisel) aga vaheetapi kasutamist.
Reformi ettevalmistamine sai uue hoo Siim Kallase saamisega Eesti Panga presidendiks 23. septembril 1991.
Rahareformi Komitee.
Rahareformi Komitee moodustati 27. märtsil 1991 Eesti Vabariigi seadusega ning selle ülesandeks oli formuleerida reformi põhimõtted. Vastavalt seadusele oli komitees kolm liiget: peaminister, kes oli ühtlasi komitee esimees, Eesti Panga president ja seadusandja poolt määratud ekspert. Komiteele anti suured volitused reformiks vajalike seaduste kehtestamiseks. Rahareformi Komitee volitused lõppesid 29. juunil 1995.
Komitee esimesse koosseisu kuulusid Edgar Savisaar (peaminister), Rein Otsason (EP president) ja Siim Kallas (ekspert). 30. jaanuaril 1992 nimetati peaministriks Tiit Vähi ning temast sai automaatselt Edgar Savisaare asemel komitee esimees. 12. veebruaril 1992 sai Rudolf Jalakast komitee sõltumatust teadlasest liige Siim Kallase asemel (kes oli vahepeal saanud Eesti Panga presidendiks ja kuulus seega endiselt komiteesse). Kuna aga Jalaka halvenenud tervis ei võimaldanud tal enam komitee töös osaleda, siis nimetati 11. juunil 1992 tema asendusliikmeks Ardo Hansson. 27. aprillil 1995 sai Vahur Kraftist Siim Kallase asemel Eesti Panga president ja RR komitee liige.
Rahareformi komitee kronoloogia
1928. aasta Eesti rahareform

1928. aasta Eesti rahareform oli rahareform 1928. aastal, kui Eestis tulid markade ja pennide asemel kasutusele kroonid ja sendid. 
Kroon tugines kullastandardile – 1 kroonile vastas 100/248 grammi puhast kulda (sama kullaalus oli Rootsi, Norra ja Taani kroonil). Raha väljaandmise õigus läks täielikult Eesti Pangale, Majandusministeeriumi Rahandusosakond andis edaspidi välja ainult vahetusraha. Reformi aluseks oli Inglise pankadelt saadud 1,35 miljoni naelane välislaen.
Maailma Kaubandusorganisatsioon

Maailma Kaubandusorganisatsioon (inglise keeles "World Trade Organization", WTO) on rahvusvaheline organisatsioon, mis reguleerib riikide omavahelist kaubandust.
Maailma Kaubandusorganisatsioon loodi 1995. aastal Üldise Tolli- ja Kaubanduskokkuleppega ("General Agreement on Tariffs and Trade", GATT) ühinenud riikide baasil.
Maailma Kaubandusorganisatsioonil on 164 liikmesriiki ja 23 vaatlejaliiget, kellest enamik taotleb liikmestaatust. Vastavalt põhikirjale peavad vaatlejaliikmed (ainsa erandina Vatikan) viie aasta jooksul vaatlejaliikmeks saamisest alustama liitumisläbirääkimisi.
Maailma Kaubandusorganisatsiooni kõrgeim organ on ministrite konverents, mis koguneb üle aasta. Organisatsioonil on ka üldnõukogu, mis rakendab konverentsil vastu võetud põhimõtteid ja vastutab igapäevase haldamise eest, ning peadirektor, kelle määrab ametisse konverents.
Maailma Kaubandusorganisatsiooni peadirektor on alates 2021. aasta märtsist Ngozi Okonjo-Iweala. 2013. aasta septembrist 2020, aasta augustini oli peadirektor Roberto Azevêdo. Organisatsiooni peakorter asub Šveitsis Genfis.
Põhimõtteliselt on kõigi otsuste vastuvõtmisel igal riigil võrdselt 1 hääl. Tegelikult ei ole niisuguseid hääletusi veel kunagi toimunud. Otsuste tegemisel on alati jõutud konsensusele. Selle puuduseks on väga suur otsustamiseks kulunud aeg. Otsused kipuvad olema ka nii üldsõnalised, et neid on võimalik mitmeti tõlgendada.
Suurima majandusega riik, mis ei kuulu Maailma Kaubandusorganisatsiooni, on Iraan.
Eesti võeti Maailma Kaubandusorganisatsiooni liikmeks 13. novembril 1999.
Maailma Kaubandusorganisatsiooni ametlik hoiuraamatukogu Eestis on Eesti Rahvusraamatukogu.
Valuutakurss

Valuutakurss ehk rahakurss on ühe riigi rahaühiku hind mingi teise riigi rahaühikutes. 
Valuutakurss muudab eri riikide valuutad ja nendes väljendatud hinnad omavahel võrreldavaks.
Eristatakse kinniskursse ja liugkursse. Liugkursiga valuutakursid määratakse kindlaks valuutaturul. Liugkursid on kasutusel alates 1973. aastast.
Maksebilanss

Maksebilanss on riigi residentide ja mitteresidentide vahelisi majandustehinguid kajastav register. 
Oma majandusliku sisu järgi jaotatakse nimetatud tehingud tavaliselt jooksvateks (intresside ja dividendide saamine ning maksmine, kaupade ja teenuste ost ning müük) ning finantseerimistehinguteks (laenu andmine ja võtmine, otseinvesteeringud, finantsinstrumentide ost ja müük). Vastavalt sellele jaotatakse ka maksebilanss üldjuhul jooksev- ja finantskontoks (kapitalikontoks).
Roda JC

Roda JC (Eesti ajakirjanduses tihti Kerkrade Roda) on Hollandi linna Kerkrade jalgpalliklubi, mis hooajal 2009/10 mängis riigi kõrgliigas.
Heckscheri-Ohlini teoreem

Heckscheri-Ohlini teoreem on üks neljast kriitilisest Heckscheri-Ohlini mudeli teoreemist. 
Teoreem väidab: Iga riik ekspordib kaupu, mis sisaldavad suurel hulgal antud maa külluslikku tootmistegurit ja impordivad kaupu, milles on suure osakaaluga antud maa napid tootmistegurid.
Impordikvoot

Impordikvoot on koguseline piirang imporditavale tootele. Piirang jõustatakse tavaliselt impordi litsentside andmisega teatud firmadele või indiviididele. Impordi kvoot tõstab imporditava toote hinda. Impordi litsentsi omanike poolt teenitud kasum on tuntud kui kvoodi-rent.
Duaalne majandus

Duaalne majandus on majanduse jagunemine kaheks väga erineva arengutasemega sektoriks. Üks rahvusvaheliselt konkurentsivõimeline, eksportiv sektor ja teine kodumaisele turule orienteeritud rahvusvaheliselt konkurentsivõimetu sektor.
Duaalses majanduses on duaalne tööjõuturg, mis väljendub erineva hariduse ja oskustega tööjõu koondumist suletud tööjõuturu segmentidesse.
Avatud majandus

Avatud majandus on aktiivsetes suhetes teiste riikide majandustega. Vastandina on suletud majandus eelkõige siseturule orienteeritud.
Majanduse avatus sõltub riigi suurusest, geograafilisest asendist, maavarade olemasolust või puudumisest, kuulumisest riikide ühendusse jne.
Majanduse avatust iseloomustavad kaupade eksport ja import, (välis-)kaubandusbilanss, väliskaubanduse üle- ja puudujääk (defitsiit).
Väike avatud majandus.
i=i*+Q 
kus i on antud riigi intressimäär, Q on riskipreemia ja i* on välis- intressimäär.
Imporditõkked mõjutavad netoeksporti, suurendavad nominaalset SKP-d. Samas on ka negatiivne mõju kodumaisele hinnatasemele.
Avalik hüvis

Avalik hüvis ehk üldkasutatav hüvis (ka ühiskondlik kaup, avalik kaup, ühiskaup, sotsiaalkaup, ebasoovitatav: "avalik hüve") (inglise "public good") on hüvis, mille tarbimine on konkurentsitu ja välistamatu.
Avalikule kaubale vastandub erakaup.
Maniküür

Maniküür (prantsuse keeles "manucure" &lt; ladina keelest "manus" 'käsi' + "cura" 'hooldus') on käte, eelkõige sõrmeküünte iluhooldus.
Amata Kabua

Amata Kabua (1928 – 20. detsember 1996 Honolulu) oli Marshalli Saarte esimene president (1979–1996).
Enne presidendiks saamist oli ta kooliõpetaja ja Majuro pealik. Ta on ka Marshalli Saarte hümni sõnade ja viisi autor.
Aruniit

Aruniit on niit, mis asub kuival või parasniiskel alal.
Põõsarinne on väga liigirikas, rohurinne kidur ja puurinne peamiselt puudub.
Tekib raide põlengute ja niitmise tagajärjel.
Jaguneb neljaks: 
Taimestiku puurindesse kuuluvad arukask, pihlakas ja sanglepp.
Põõsarinne: kadakas, kukerpuu, kuslapuu, kontpuu, kibuvits, paakspuu.
Rohurinne: kukehari, punane aruhein, hobumadar, lubikas, muulukas.
Forever Marshall Islands

"Forever Marshall Islands" on Marshalli Saarte riigihümn. Võeti ametlikult kasutusele 1991. Sõnade ja viisi autor on riigi esimene president Amata Kabua.
Ingliskeelne tekst.
My island (heart) lies o'er the ocean; 
Like a wreath of flowers upon the sea; 
With a (the) light of Mekar from far above; 
Shining the with the brilliance of rays of life; 
Our Father's wondrous creation; 
Bequeathed to us, our Motherland; 
I'll never leave my dear home sweet home; 
God of our forefathers protect and bless forever Marshall Islands.
"Märkus. Sulgudes olevaid sõnu võib/võidi laulda neile eelnevate sõnade asemel."
Maršallikeelne tekst.
Aelon eo ao ion lometo; 
Einwot wut ko loti ion dren elae; 
Kin meram in Mekar jen ijoilan; 
Erreo an romak ioir kin meramin mour; 
Iltan pein Anij eweleosim woj; 
Kejolit kij kin ijin jikir emol; 
Ijjamin Ilok jen in aolemo ran; 
Anij an ro jemem wonakke im kej rammon Aelin kein am.
Jim Carrey

James Eugene Carrey (sündinud 17. jaanuaril 1962 Ontario provintsis Newmarketis) on Kanada päritolu ameerika filminäitleja ja koomik.
Tema tuntuimad rollid on olnud komöödiafilmides "", "Mask", "Loll ja lollim", "Valevorst" ning "Kõikvõimas Bruce". Ta on mänginud ka draamafilmides "Trumani show", "Mees kuu pealt" ja "Karge meele igavene sära".
Kuigi Carrey on filmides näidelnud alates 1980. aastast, ei saavutanud ta tähelepanu enne 1994. aastat, mil võitis mitu auhinda aasta uustulnuka kategoorias.
Tunnustus.
Carrey on tuntud eeskätt komöödianäitlejana laste- ja noortefilmides. Nickelodeoni väljaantava Laste valiku auhinna kandidaadiks on ta nimetatud 12 korda ja võitnud neist 6, Teismeliste valiku auhinna kandidaadiks on ta nimetatud 15 korda ja võitnud neist 5. MTV filmiauhinna kandidaadiks on ta nimetatud 21 korda ja ta on võitnud neist 9.
1994 nimetati Carrey filmiga "Mask" Kuldgloobuse kandidaadiks parima muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, aga ta ei võitnud seda auhinda.
1997 nimetati ta filmiga "Valevorst" Kuldgloobuse kandidaadiks samas kategoorias ja endiselt ta ei võitnud.
1998 nimetati ta filmiga "Trumani show" Kuldgloobuse kandidaadiks parima draamanäitleja kategoorias ja parima ulmefilmi auhinna Saturn kandidaadiks parima näitleja kategoorias. Ta võitis neist esimese.
1999 pälvis Carrey taas Kuldgloobuse osa eest filmis "Mees kuu pealt" parima muusikali- või komöödianäitleja kategoorias. Sama rolli eest nimetati ta Kanada aasta filminäitleja auhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias, aga ei võitnud.
2000 mängis Carrey nimiosa filmis "Kuidas Grinch jõulud varastas". Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, Saturni kandidaadiks näitleja kategoorias ja Kanada aasta filmiauhinna kandidaadiks komöödianäitleja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.
2004 mängis Carrey filmis "Karge meele igavene sära". Selle rolli eest nimetati ta Kuldgloobuse kandidaadiks muusikali- või komöödianäitleja kategoorias, Saturni kandidaadiks näitleja kategoorias ja Briti Filmi- ja Telekunsti Akadeemia auhinna kandidaadiks meespeaosatäitja kategoorias. Ta ei võitnud neist ühtki.
2007 mängis Carrey filmis "Number 23" ja nimetati selle rolli eest halvima filmi auhinna Kuldne Vaarikas kandidaadiks, aga ei saanud seda.
Isiklikku.
Tema tütar Jane Carrey on laulja.
James Gandolfini

James Joseph Gandolfini (18. september 1961 Westwood, New Jersey – 19. juuni 2013 Rooma) oli Kuldgloobuse ja Emmy auhinnaga pärjatud USA filminäitleja.
Ta kehastas maffiabossi Tony Sopranot USA draamaseriaalis "Sopranod".
Kinolinal kuuluvad tema tuntumate rollide hulka osatäitmised filmides "8mm", "Tõeline romanss", "Mehhiklane", "Tooge jupats" ja "Üksildased südamed".
Gandolfini sai 2013. aasta 19. juuni õhtul Itaalias Roomas puhkusel olles südameinfarkti ja suri teel haiglasse.
Edie Falco

Edith Falco (sündinud 5. juulil 1963 New Yorgis) on kolme Emmyga pärjatud USA näitleja.
Ta on tuntud eesjätt maffiaboss Tony Soprano naise Carmela kehastajana USA draamaseriaalis "Sopranod" ja Diane Wittleseyna vanglasarjas "Oz".
Vinh

Vinh on sadamalinn Vietnamis, Nghệ Ani provintsi halduskeskus. Asub Tongkingi lahe kaldal.
Linn oli varem tuntud ka nimede all Ke Van, Ke Vinh, Vinh Giang, Vinh Doanh ja Vinh Thi.
Vanajärv

Vanajärv (ka "Luke Vanajärv") on väikejärv Tartumaal Nõo vallas Lukel. Vanajärv kuulub makrofüüdijärvede klassi.
Vanajärvest saab alguse Luke oja.
Štšokino

Štšokino on linn Venemaal Tula oblastis, Štšokino rajooni keskus. Asub Tulast 25 km lõunas. 
Asutatud 1870. aastal pruunsöeleiukoha juurde, 1938 sai linnaõigused.
Jonathan Firth

Jonathan Stephen Firth (sündinud 6. aprillil 1967) on Briti filminäitleja.
Jonathan Firth on Kate Firthi ja tuntud filminäitleja Colin Firthi noorem vend.
Pucki maakond

Pucki maakond (poola "powiat pucki") on 2. järgu haldusüksus (maakond) Poolas Pomorze vojevoodkonnas Läänemere kaldal.
Gießen

Gießen on linn Saksamaa lääneosas Hesseni liidumaal, Gießeni kreisi keskus. Asub Lahni jõe ääres.
Kahesendine münt

Eesti Vabariigi 2-sendine metallvahetusraha lasti käibele 3. jaanuaril 1934. 1935/36. eelarveaastal vermiti täiendavalt juurde 3 006 500 kahesendist münti.
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 2-sendilise metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus..
RTL 1934, 1.
Rahaseaduse muutmise seaduse (RT 30 – 1933) § 4 põhjal Majanduseministeeriumi rahanduseosakond laseb käibele, alates 3. jaanuarist 1934, Eesti Vabariigi 2-sendilise metallvahetusraha, mille väliskuju, mõõdud, raskus ja metallide koostis on Rahaseaduse ülaltähendatud muutmise seaduses ettenähtud korras kinnitatud Vabariigi Valitsuse poolt.
2-sendilise metallvahetusraha esikülje joonistuseks on reljeefis: vahetusraha nimesväärtuse number “2”, numbri kohal kaares sõnad “Eesti Vabariik”, mille algul ja lõpul punkt ja numbri all kaares sõnad “kaks senti”.
Vahetusraha tagakülje joonistuseks on reljeefis: kolm stiliseeritud leopardi kujutist ja vahetusraha väljaande aastaarvu number “1934”.
Vahetusraha ringpind on sile.
Vahetusraha läbimõõt on 19,50 mm ja normaalkaal – 3,4 grammi, milles kõrvalekaldumise tolerantsiks on lubatud 1% pluss või miinus.
29. detsembril 1933. Nr. 3029/L.
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna direktor A. Keller.
Laenude büroo juhataja Fr. Hübner.
Kümnesendine münt (1931)

Eesti Vabariigi 10-sendine metallvahetusraha lasti käibele 1. aprillil 1932 (kuigi mündile on vermitud aastaarv 1931). 1934/35. eelarveaastal vermiti täiendavalt juurde 1 721 000 kümnesendist münti. 
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 10-sendise metallvahetusraha kupüüri liikvelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus..
RTL 1932, 23.
Rahaseaduse § 5 põhjal (RT 48 – 1927) Vabariigi Valitsuse poolt 12. aprillil 1929, 12. novembril 1930 ja 19. augustil 1931 kinnitatud 10-sendise metallvahetusraha välise kuju, mõõtude, raskuse ja metallide koosseade järgi valmistatud Eesti Vabariigi 10-sendised metallvahetusrahad Majanduseministeeriumi rahanduseosakond laseb liikvele, sama seaduse § 4 põhjal, alates 1. aprillist 1932.
10-sendise vahetusraha esikülje joonistuseks on reljeefis: vahetusraha nimesväärtuse number “10”, numbri kohal kaares tekst “EESTI VABARIIK”, mille alul ning lõpul punkt ja numbri all sirge reana sõna “SENTI”.
Vahetusraha tagakülje joonistuseks on reljeefis: väikese riigivapi kujutis ja vahetusraha väljaande aastaarvu number “1931”.
Vahetusraha ääred on reljeefist kõrgemad, äärte sisekülgedele rööbastikku mõlemal küljel ümbritseb reljeefe sõõrina pärlinöör. Vahetusraha ringpind on sile.
Vahetusraha läbimõõt on 17,75 mm ja normaalkaal – 2,5 grammi, milles lubatud tolerants võib olla 1% pluss või miinus.
12. märtsil 1932. Nr. 376/L.
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna direktor A. Keller.
Riigi laenude ja keskarvepidamise büroo juhataja N. Puura.
Kahekümnesendine münt (1935)

Eesti Vabariigi 20-sendine metallvahetusraha lasti käibele 15. oktoobril 1935. 1935/36. eelarveaastal vermiti 4 254 000 ja 1936/37. 355 000 kahekümnesendist münti.
Majandusministeeriumi rahandusosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 20-sendilise metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus..
RTL 1935, 80.
Rahaseaduse muutmise seaduse (RT 30 - 1933) põhjal Majandusministeeriumi rahandusosakond laseb käibele, alates 15. oktoobrist 1935, Vabariigi Valitsuse 14. augusti 1935 otsuses määratud nõuete kohaselt münditud 20-sendilised metallvahetusrahad.
20-sendilise metallvahetusraha esikülje joonistuseks on reljeefis: vahetusraha nimesväärtuse number “20”, numbri kohal kaares tekst “Eesti Vabariik”, mille algul ning lõpul punkt ja numbri all sirge reana sõna “senti”; tagakülje joonistuseks on reljeefis: väikse riigivapi kujutis ja vahetusraha väljaande aastaarvu number “1935”. Vahetusraha mõlema külje reljeefe ümbritseb sõõrina pärlinöör. Vahetusraha ääred on reljeefist kõrgemad; raha ringpind on sile.
30. septembril 1935. Nr. 57/L.
Majandusministeeriumi rahandusosakonna direktor A. Keller.
Laenude büroo juhataja eest Fr. Teisker.
Ühekroonine münt (1934)

Viikingilaeva kujutisega 1-kroonine münt oli Eesti Vabariigis käibel 1. augustist 1934 kuni 25. märtsini 1941.
Müntide täpne kogus ei ole teada, kuna osa arhiive hävis sõjas, kuid mõningatel andmetel vermiti neid 3 406 066 tükki. Vabariigi Valitsuse otsusega 2. märtsist 1934 nr. V oli ette nähtud neid müntida ja lasta liikvele kuni 3 300 000. 1935/36. eelarveaastal vermiti 1 586 000 ühekroonist münti.
Selle mündi valmistamiseks muutis Riigikogu Rahaseadust – nimelt oli 1928. aasta rahareformiga määratud, et 1- ja 2-kroonised mündid tuleb valmistada hõbedast, kuid varasemate hõbemüntide valmistamine oli osutunud niivõrd kulukaks, et sellest nõudest otsustati loobuda. Vastav seadusemuudatus võeti vastu 24. märtsil 1934. Kollasest alumiiniumpronksi sulamist olid vermitud samaaegsed Taani kroonid ja Soome 5- ja 10-margased, seda peeti eriti võltsimiskindlaks.
Kujundus.
Münt on kollast värvi ning kaalub 6 grammi (lubatud viga ± 1%), läbimõõt on 2,525 sentimeetrit (± 0,5%) ning selle serv on sile.
Avers.
Mündi esiküljel on Eesti Vabariigi suur riigivapp mille kohal on sõnad "EESTI VABARIIK" ning mille all on vermimise aasta "1934".
Revers.
Mündi tagaküljel on viikingilaeva kujutis ja selle all nimiväärtus "1 kroon".
Võltsingud.
Samasuguse kujundusega münte on vermitud ka 1990. aastal, kuid need ei ole seaduslikud maksevahendid, vaid eraettevõtja(te) poolt valmistatud suveniirid.
Üks versioon on originaalmündist väiksem, vaid 16 mm läbimõõduga ning selle esiküljel on legendi "EESTI VABARIIK" asemel ainult sõna "EESTI". Selliseid münte valmistati nii kuldkollasest kui ka hõbedasest metallist.
Teine versioon on ligikaudu originaalmündi suurune, kuid selle detailide kvaliteet on tunduvalt kehvem – näiteks vapikilbi jooned ei ole sujuvad.
Väljavõte Riigi Teatajast.
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 1-kroonise metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta ja nimetatud vahetusraha kirjeldus.
RTL 1934, 56.
Rahaseaduse muutmise seaduse (RT 30 - 1933) §§ 4 ja 5 põhjal Majanduseministeeriumi rahanduseosakond laseb käibele, alates 1. augustist 1934, Eesti Vabariigi 1-kroonise metallvahetusraha, mille väliskuju, mõõdud, raskus ja sulatise koostis on Rahaseaduse ülaltähendatud muutmise seaduses ette nähtud korras kinnitatud Vabariigi Valitsuse poolt.
1-kroonise metallvahetusraha esiküljel on reljeefis: vikingite laeva kujutis ja selle all tekst "1 kroon".
Vahetusraha tagaküljel on reljeefis: ülaäärel - kaarekujuliselt tekst "Eesti Vabariik", keskel - suure riigivapi kujutis ja alläärel - vahetusraha väljaande aastaarvu number "1934".
Vahetusraha läbimõõt on 25,25 mm ja normaalkaal - 6 grammi, milles kõrvalekaldumise tolerantsiks on lubatud: läbimõõdus kuni 0,5% pluss või miinus ja kaalus kuni 1% pluss või miinus.
26. juulil 1934. Nr. 123/L.
Majanduseministeeriumi rahanduseosakonna direktor A. Keller.
Laenude büroo juhataja Fr. Hübner.
Ühesendine münt (1939)

1939. aastal vermitud 1-sendine on viimane sõjaeelses Eesti Vabariigis käibelelastud münt. Reaalselt jõudis münt käibele 25. juulil 1940, neli päeva pärast Eesti NSV väljakuulutamist, ning see oli kasutusel kuni 25. märtsini 1941.
Mündid vermiti Riigi Trükikojas. Need pidid välja vahetama 1929. aasta ühesendised mündid, mille kujundus erines teistest sendimüntidest.
Kujundus.
Münt on punakaspruuni värvi ning kaalub 1,9 grammi, läbimõõt on 1,6 sentimeetrit, paksus 1 millimeeter ning selle serv on sile.
Avers.
Mündi esiküljel on legend "EESTI VABARIIK" ning nimiväärtus nii numbriga "1" kui ka sõnadega "ÜKS SENT".
Revers.
Mündi tagaküljel on kolme lõvi kujutis ning vermimise aasta "1939".
Väljavõte Riigi Teatajast.
Majandusministeeriumi Rahandusosakonna teadaanne Eesti Vabariigi 1-sendise 1939. a. väljaande metallvahetusraha kupüüri käibelelaskmise kohta
RTL 1940, 66.
Rahaseaduse (RT 1933, 30, 208) § 4 põhjal Majandusministeeriumi Rahandusosakond laseb käibele, alates 25. juulist 1940, Vabariigi Valitsuse 4. detsembri 1939 otsuses (RT 1939, 111, 855) määratud nõuete kohaselt münditud 1-sendised metallvahetusrahad 1939. a. väljaandena.
Tallinnas, 22. juulil 1940. Nr. 31460/L.
Majandusministeeriumi Rahandusosakonna direktori as. A. Reiman.
Laenude büroo juhataja R. Muremaa.
Joseph Wenzel

Joseph Wenzel (Joseph Wenzel Maximilian Maria von und zu Liechtenstein, sündinud 24. mail 1995 Londonis) on Liechtensteini vürstliku perekonna liige.
Oma ema, Baieri printsessi Sophie kaudu on ta ka Inglismaa ja Šotimaa mõeldav tulevane troonipärija Stuartite pärilusliini kaudu.
Heinrich-Donatus

Heinrich-Donatus (Ernst-August Alexander Wilhelm Bernhard Krafft Heinrich-Donatus Prinz zu Schaumburg-Lippe, sündinud 13. mail 1994 Bückeburgis) on Schaumburg-Lippe vürstliku perekonna pea Alexanderi ainus poeg ja pärija.
Alexander (Schaumburg-Lippe prints)

Alexander (Ernst-August Alexander Christian Viktor Hubert Prinz zu Schaumburg-Lippe, sündinud 25. detsembril 1958 Düsseldorfis) on Schaumburg-Lippe vürstliku perekonna pea ja titulaarne Schaumburg-Lippe vürst 28. augustist 2003.
Tema vanemad olid prints Philipp-Ernst ja printsess Eva-Benita.
Eraelu.
27. augustil 1993 abiellus ta Sayn-Wittgenstein-Berleburgi printsessi Marie-Louisega (hüüdnimega Lilly). Abielust sündis 1994 poeg Ernst-August Alexander Wilhelm Bernhard Kraft Heinrich Donatus. Abielu lahutati 2002.
Tema suhe disainer Jette Joopiga äratas suurt meediahuvi. 
30. juunil 2007 abiellus ta Müncheni advokaadi Nadja Anna Zsöksiga (sündinud 1975). Neil sündis 2008 tütar Friederike Marie Caroline Elisabeth Thaddaea Benita Eleonore Felipa.
Gardemariin

Gardemariin (vene keeles "гардемарин"; prantsuse keeles "garde-marine" 'merekaardivägi') oli keiserlikul Venemaal aastail 1716–1917 mereväes mitšmanist madalam sõjaväeline auaste. 
Aastatel 1716–1752 ja 1860–1882 oli gardemariini auaste riviauaste; ülejäänud ajal nimetati gardemariinideks mereväeõppeasutuste kasvandikke. 
Auastme võttis 1716. aastal kasutusele Peeter I, et anda see Merekaardiväe Akadeemia (Академия морской гвардии) lõpetajatele, kes olid arvatud gardemariiniroodu (1718. aastast). Laevadel arvati gardemariinid "alamväelaste" hulka. Nad kandsid Preobraženski polgu vormi. Mereväemäärustiku järgi olid nad "в бою, как солдаты, в ходу, как матросы". Pärast praktilisi meresõite nooremgardemariini ja vanemgardemariini auastmes ülendati nad ohvitserideks. 1720. aasta mereväemäärustiku järgi ei olnud gardemariinide arv laevadel fikseeritud. Lahingu ajal kinnistati iga gardemariin mõne suurtüki juurde, kus ta aitas kanoniire. Ülejäänud aja täitsid nad madruse kohustusi, kuid neli tundi päevas olid nad kohustatud omandama teiste ametite kohustusi. Poolteist tundi päevas tegeles nendega tüürimees, 30 minutit sõdurite väljaõppega tegelev ohvitser, kes õpetas musketi käsitsemist, ühe tunni konstaabel või suurtükiväeohvitser, kes õpetas suurtükkidega ümberkäimist, ning ühe tunni kapten või mõni ohvitser, kes õpetas laeva juhtimist. 
Aastal 1752 kaotati mereväeohvitsere ettevalmistavad õppeasutused ning nende asemel avati Peterburis Mereväekorpus (Морской корпус). Nüüd hakati gardemariinideks nimetama selle kasvandikke, kes olid õppinud kolm aastat. Esimeses gardemariiniklassis õpiti aritmeetikat, geomeetriat, trigonomeetriat, võõrkeelt ja mitmeid mereteadusi. Teisel ja kolmandal aastal õpiti erialaaineid, kusjuures kahel esimesel aastal olid suvekuud ette nähtud praktikale laevadel. 
Aastast 1906 anti mereväekorpuse või mereväeinseneride kooli (Морское инженерное училище) lõpetajatele, kes olid suunatud laevapraktikale, laevagardemariini auaste. Pärast aastast praktikat sooritasid gardemariinid praktilised eksamid ning nad ülendati mitšmaniteks (laevaehitajad ja mehaanikud alamporutšikuteks. Laevagardemariinid, kes praktilisi eksameid edukalt ei sooritanud ning näitasid üles halbu meremeheomadusi ja halba ettevalmistust mereväeteenistuseks, vabastati teenistusest ning neile anti admiraliteediporutšiku auaste või X klassi tsiviilteenistuse auaste. 
Pärast oktoobrirevolutsiooni gardemariini auaste kaotati.
Filokartia

Filokartia on postkaartide kollektsioneerimine.
Filokartia sai alguse 19. sajandi lõpus, kui postkaartide masstootmine muutis selle odavaimaks postisaadetiseks. Ülemaailmse Postiliiduga liitunud maades saadeti 1875. aastal 231,5 miljonit ümbrikuta kirja. 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses asutati esimesed postkaartidest huvitujate ühendused ning hakati avaldama ajakirju ja katalooge. Korraldati rahvusvahelisi näitusi ja kongresse postkaartide kogujatele ja tootjatele.
Lebelistika

Lebelistika on kleepsude ja etikettide kollektsioneerimine.
Kitsamalt on fromoloogia juustupakietikettide kogumine, fillumeenia tegeleb mh tikutoosietikettide kogumisega, kofrokartia turismi reklaamkleepsude kogumisega.
Lebelistikaga tegelejat nimetatakse lebelistiks.
Príncipe de Asturias

Príncipe de Asturias (R11) oli Hispaania lennukikandja, Hispaania sõjalaevastiku lipulaev.
See ehitati aastatel 1979–1988 Hispaanias Bazáni laevatehases. Laev lasti vette juba 1982. aastal, kuid mitmete ümberehituste tõttu anti mereväele üle alles 1988. aastal. 2013. aastal kanti laev maha ja müüdi 2017. aastal vanametalliks.
Tavaliselt oli laeval 12 hävituslennukit Harrier ja 12 helikopterit, kuid maksimaalselt mahtus pardale 29 lennukit.
Laeva üldandmed.
Pikkus: 196 m
Veeväljasurve: 16 700 t
Kiirus: 27 sõlme
Lehtimäki vald

Lehtimäki on endine vald Soomes Lõuna-Pohjanmaa maakonnas. Valla naaberlinnad olid Ähtäri ja Alajärvi.
1. jaanuaril 2009 liitus Lehtimäki vald Alajärvi linnaga.
Vaatamisväärsused.
Valla moodustanud piirkond on järvederikas, tuntumaid suvituskohti on muu hulgas Ähtärinjärvi. Järved on kalarikkad.
Kadunud 60 sekundiga

"Kadunud 60 sekundiga" (originaalpealkiri "Gone in Sixty Seconds") on 2000. aastal valminud USA põnevusfilm, mis on 1974. aasta originaalfilmi ümbertöötlus. 
Sisu.
Filmi alguses sõidab Memphiseks hüütav Randall Raines (Nicolas Cage) Porsche 911-ga lattu, kuid neid jälitavad võmmid. Randall on kunagine Los Angelese legendaarseim autovaras, kes suudab varastada mis tahes auto napi 60 sekundiga. Kuid kui ta paneb selle ameti maha, satub allilmaboss Raymond Calitri küüsi tema vend Kip Raines (Giovanni Ribisi). Tema päästmiseks võtab Memphis vastu Calitri tellimuse: varastada üsna lühikese aja jooksul 50 tippklassi autot (1974. aasta filmis oli 48 autot). Aga kõigi soovitud autode leidmine ja Memphise vanade kambajõmmide kogumine võtab oma aja, seega tuleb ülikeeruline operatsioon ellu viia kõigest ööpäeva jooksul, seejuures vältides tema peale hammast ihuvaid politseinikke.
Varastatud autode nimekiri.
Kasutatud on naisenimesid, et raadioside pealtkuulajad millestki aru ei saaks.
Kahekroonine münt

Eesti Vabariigis on vermitud kaks erinevat kahekroonist hõbemünti, mis on tuntud kui "Toompea" (1930) ja "Ülikool" (1932).
1992. aastal vermiti ebaseaduslik kahekroonine münt.
Teiste riikide 2-kronistest müntidest on juttu artiklites nende riikide valuutade kohta. Lingid vastavatele artiklitele on artiklis Kroon (rahaühik).
Filister

Filister on väikekodanlik, kitsarinnaline ja enesega rahulolev, konservatiivne, madala kohanemisvõimega, kultuurivaenulik ja rutiini armastav inimene.
Seda sõna kasutatakse ka psühholoogiaterminina. 
Kierkegaard.
Filosoof Søren Kierkegaardi järgi on filister inimene, keda iseloomustab olemasolu ilma eksistentsita.
Kierkegaard võrdles filistrit mutriga suures masinavärgis. 
Filistrite puhul on tegemist erilise eksisteerimisvormiga, mida Kierkegaard ei liigitanud kolme põhitüübi alla (esteetiline, eetiline ning religioosne). Küll aga võib tema arvates toimuda üleminekuid filisterlikust eksisteerimisvormist mõnda kolmest põhistaadiumist ning vastupidi.
Kellegi filistriks olemist on võimalik tuvastada vaid analüüsi kaudu, kuna filistril puuduvad ainuomased välised tunnused.
Lisaks sellele pole filister oma filistriks olemisest teadlik, kuna ei tunneta sotsiaalset survet, mis tema tõelist Mina hävitab.
Filister usub end kontrollivat oma tegusid ja mõtteid, olemata tegelikult oma tahtes vaba – alateadlikult juhindub ta sotsiaalse surve juurutatud ideaalnägemustest, kuidas õigesti elada ja mida uskuda.
Lüükia

Lüükia oli vanaaja riik Väike-Aasia lõunaosas, tänapäeva Türgi lõunaosas.
Esimesed teated Lüükia kohta pärinevad Homeroselt.
Umbes 600 eKr langes see Pärsia ning seejärel Ptolemaioste võimu alla.
Aastal 197 eKr liideti Lüükia Seleukiidide riigiga, seejärel valitses seda Rhodos. 
Aastal 169 eKr iseseisvus riik uuesti, kuid 43 eKr muudeti Lüükia koos Pamfüüliaga Rooma riigi provintsiks.
Müüsia

Müüsia oli ajalooline maakond Väike-Aasia loodeosas. 
Müüsias elasid Traakia hõimud, keda kutsuti müüslasteks. Viimaste täpne päritolu pole teada, oletatakse nende Balkani päritolu.
3. sajandil eKr tekkis Müüsia aladel Pergamoni riik. Aastal 133 eKr läks Rooma vabariigi võimu alla.
Kaaria

Kaaria oli vanaaja maakond ja riik Väike-Aasia edelaosas, kus elasid kaarialased (oletatavasti indoeuroopa päritolu). 
Vana-Kreeka pärimuse järgi asustasid 2. aastatuhandel eKr kaarialased kogu Egeuse mere piirkonda. Sama aastatuhande lõpul vallutasid kreeklased Kaaria rannikualad ja rajasid sinna mitmed linnad, Halikarnassos, Mileetos, Knidos, jt. 
6. sajandil eKr läks Ahhemeniidide Pärsia võimu alla, kuid umbes 377–353 eKr Mausolose valitsemisajal saavutas faktilise iseseisvuse. Hiljem langes Seleukiidide võimu alla.
Kiliikia

Kiliikia oli ajalooline maakond ja riik Väike-Aasias, mis ulatus selle kagurannikust lõunas kuni Tauruse mägedeni põhjas. 
Esimesed teated pärinevad Assüüria allikatest umbes 10. sajandist eKr.
Allus alates 9. sajandist eKr Assüüriale, hiljem Pärsiale ja Ahhemeniidide riigile. 
333. aastal eKr vallutas Kiliikia alad Aleksander Suur. Hiljem kuulus Ptolemaiostele ja Seleukiidide riigile. 
Aastal 102 eKr (mõningatel andmetel ka 103. aastal eKr) langes Rooma vabariigi võimu alla, Kiliikia ja Küprose provintsina ning järgnevalt Ida-Rooma riigi (Bütsantsi) osana. 
Kiliiklased olid tuntud kui ohtlikud piraadid.
Ühesendine münt

Eesti Vabariigis on vermitud kaks ühesendist münti:
Muud ühesendised:
Meedia riik

Meedia riik oli kunagine riik Iraani kiltmaa loodeosas.
Esimesed teated pärinevad meedlastest 9. sajandist eKr, alates 7. sajandist eKr muutus kuningriigiks, siis sattus mõneks ajaks sküütide võimu alla. Meedlased kuulusid indoeurooplaste hulka.
Suurvõimuna tõusis Meedia esile 7. sajandi eKr lõpukümnendeil, kui Assüüria oli purustanud Eelami. Hiljem, liidus Babülooniaga, purustas Meedia Assüüria ning vallutas Pärsia, Urartu ja Väike-Aasia kuni Halyse jõeni.
614. aastal eKr ründas meedlaste kuningas Kyaxares liidus Babülooniaga Assüüriat, vallutas 612. aastal eKr Ninive ja viis 609. aastal eKr Assüüria purustamise lõpule.
Meedia võimu alla langesid seni Assüüriast sõltunud alad Mesopotaamiat põhja poolt piiravas mäestikuvööndis. Meedia valdused ulatusid Iraanist Anatoolia keskosani, riigi pealinn Ekbatana asus meedlaste tuumikaladel Lääne-Iraanis.
Meedia vasalli pärslaste kuningas Kyros II koondas 553 eKr oma väed Meedia kuninga Astyagese vastu. Lahingus Pasargadai all aastal 550 eKr võitsid pärslased meedlasi, edasi vallutas Kyros Meedia pealinna Ekbatana ja purustas Meedia sõjaväe.
Meedia kuningriik lakkas olemast, Kyros tõusis nii Pärsia kui ka Meedia valitsejaks ja liitis Meedia Ahhemeniidide riigiga. Kyros rajas oma uue riigi esimese pealinna võiduka lahingukoha lähedale Pasargadaisse.
, "Kyros II"
4. sajandil eKr iseseisvus Meedia uuesti, kuid tunduvalt väiksema riigina (vaata Atropatene).
Barbara Cartland

Barbara Cartland (Dame Mary Barbara Hamilton Cartland) (9. juuli 1901 – 21. mai 2000) oli inglise kirjanik, väidetavalt 723 romaani autor. 
Cartland sai hariduse Alice Ottley koolis ja Malverni tütarlastekolledžis. Elatist teenis algul pühapäevakoolis õpetajana ja siis seltskonnalehe Daily Express ajakirjanikuna. 1923. aastal ilmus tema esikromaan "Jigsaw", mida saatis kohe edu.
Barbara Cartland oli silmapaistvalt viljakas armastusromaanide autor, kuid ta kirjutas ka elulooraamatuid, lastejutte, kuuldemänge, ilu- ja majapidamisnõuandeid ning etiketiraamatuid. 1983. aastal kanti ta Guinnessi rekordite raamatusse, kuna tal ilmus ühe aasta jooksul 26 teost. Elu jooksul ilmus temalt 723 raamatut, mida müüdi 38 keeles enam kui miljard eksemplari. Pärast surma jäi Cartlandist maha 160 käsikirja, mida tema poeg Ian on hiljem kirjastanud. Barbara Cartland on maailmas enim tõlgitud kirjanikest kuues ning teoste läbimüügilt kolmas; temast eespool on vaid William Shakespeare ja Agatha Christie. Ehkki algul julgemad, muutusid Cartlandi romaanid ajapikku üha leebemaks ning vaated konservatiivsemaks. Enamik ta teostest on ajaloolised, mis võimaldas tal kujutada sugulist karskust usutavamalt. Ta võttis korduvalt sõna abielurikkumise ja lahutuste vastu, ehkki tunnistas, et on ise mõlemaga kokku puutunud.
Abielus oli Cartland kaks korda: aastatel 1927–1933 Alexander McCorquodale'iga, kellega sai tütre Raine (1929), ning hiljem oma esimese abikaasa nõo Hugh McCorquodale'iga, kellega sai kaks poega: Iani (1937) ja Gleni (1939). Cartlandi tütar oli Briti printsessi Diana kasuema.
Romaanide kirjutamise kõrvalt tegeles Cartland ka heategevuse ja sotsiaalteemadega, võideldes näiteks mustlaste õiguste eest ja nõudes meditsiiniõdedele palgatõusu. 1978. aastal lindistas ta koos Kuningliku Sümfooniaorkestriga plaaditäie armastuslaule. Ta oli üks Londoni silmapaistvamaid seltskonnategelasi ja Suurbritannia populaarsemaid meediapersoone. Silmatorkavalt roosasse rõivastatuna esines ta sageli avalikel üritustel ja televisioonis armastuse, tervise, ühiskonna ja poliitika teemadel.
Ühe muutuja polünoom

Ühe muutuja polünoom on hulkliige, mille liikmeteks on muutuja naturaalarvulise astendajaga astmed koos kordajatega.
Ühe muutuja polünoomi astmeks nimetatakse polünoomi suurima astendajaga liikme astendajat.
Galaatia

Galaatia oli riik ja vanaaja maakond Väike-Aasia siseosas. 
Galaadid (keldid), keda oli kolm hõimu, tungisid neile aladele üle Balkani 278.–277. aastal eKr ning rüüstasid piirkonda kuni Pergamoni kuningas Attalos I sundis nad 230. aasta paiku eKr sisealadele paigale. 
2. sajandil eKr. sattus Galaatia Rooma vabariigi mõju alla ja muudeti 25. aastal eKr Aasia provintsiks, mille keskuseks sai Ancyra (tänapäeval Ankara). Galaatide keel säilis veel umbes 5. sajandini.
Polünoomi nullkoht

Polünoomi nullkoht ehk polünoomi juur on muutuja väärtus, mille korral ühe muutuja polünoomi väärtus on 0. "n"-inda astme polünoomil võib olla maksimaalselt n nullkohta. Polünoomi nullkohad on ka vastava võrrandi lahendeiks.
Mõiste selgituseks.
Oletame, et meil on võrrand y=3x+9. Võrrandi lahendamiseks teeme asenduse y=0 ning nüüd saame võrrandi 3x+9=0. Samas aga võttes ära võrdusmärgi ja nulli tekib meil polünoom 3x+9. pannes aga võrrandi lõppu =0 tekib võrrand, mida on võimalik lahendada. Meie võrrandi lahendiks oleks siis x=-3. Ehk siis sirge lõikab x telge punktis -3. Punkt -3 on aga ühtlasi ka polünoomi 3x+9 nullkohaks.
Kuusnurk

Kuusnurgaks ehk heksagooniks nimetatakse hulknurka, millel on kuus tippu ja kuus külge.
Korrapärane kuusnurk.
Korrapärasel kuusnurgal on kõik küljed võrdse pikkusega ja kõik sisenurgad on 120°.
Korrapärase kuusnurga pindala arvutatakse küljepikkuse "t" korral valemiga
formula_1
Biruutvõrrand

Biruutvõrrandiks nimetatakse neljanda astme algebralist võrrandit, mis on teisendatav kujule 
 formula_1
kus "x" on tundmatu ja a ≠ 0. 
Võrrandi lahendamiseks tehakse asendus x2=y, mis annab ruutvõrrandi.
Lihtintress

Lihtintress on intress, mida arvestatakse laenu põhisummalt või veel tagasi maksta jäävalt põhisumma osalt.
Lihtintressi arvutatakse valemiga
formula_1
kus algkapital on k, perioodi intressimäär i = p% / 100% ja perioodide arv t.
Lihtintressi valemit kasutatakse näiteks viiviste arvutamiseks.
Kimmerlased

Kimmerlased ehk kimmerid olid rändhõimud, kes elasid 8.-7. sajandil eKr Musta mere põhjarannikul, Põhja-Kaukaasias, Krimmis ja Karpaaditideni ulatunud aladel ning rääkisid indoeuroopa iraani keelt. Nimetust "kimmerlased" kasutati ka rauaajal üldnimetusena Musta mere põhjaosa elanike kohta.
Teave nendest on meieni jõudnud Herodotose, Odüsseia ja Assüüria ajalooallikate järgi. Assüüria kuningate kirjutist kohaselt 714. a eKr asusid nad Sevani järvest loodesse jäävas piirkonnas ning tasusid andameid Urartule, kuid suutsid tõrjuda Urartu kuninga sõjaretke. 7. sajandil eKr vallutasid nad osa Väike-Aasia lääneosa alasid ning ohustasid Lüüdia alasid. Nende tagasitõrjumiseks lõi Lüüdia kuningas Giges liidu Assüüria kuninga Assurbanipaliga. Kimmerlased vallutasid Väike-Aasias osa kreeklaste Joonia linnriike.
7. sajandi paiku eKr tõrjusid sküüdid kimmerlased Väike-Aasiasse, arvatavasti Kapadookiasse.
Potentseerimine

Potentseerimiseks ehk antilogaritmimiseks nimetatakse logaritmi järgi arvu leidmist.
Apoteem

Apoteem (kr sõnast "apothēma" 'kõrvalepandu') on korrapärase püramiidi külgtahuks oleva kolmnurga kõrgus, mis on tõmmatud püramiidi tipust.
Apoteem võib tähendada ka korrapärase hulknurga (nt kuusnurga) keskpunktist küljele tõmmatud ristlõiku; ka selle lõigu pikkust.
Navassa saar

Navassa (prantsuse keeles "La Navase") on asustamata saar Kariibi meres pindalaga 5,2 ruutkilomeetrit. Saar kuulub inkorporeerimata alana Ameerika Ühendriikidele, kuid sellele pretendeerib ka Haiti.
Navassa avastati 1504. aastal Christoph Kolumbuse meeste poolt, kelle maadeavastaja oli saatnud Jamaicalt Haiti saarele abi järele. Saar jäi siiski asustamata ja meresõitjad vältisid seda järgmised 350 aastat.
Aastal 1857 kuulutas Ameerika Ühendriikide kapten Peter Duncan saare oma riigile kuuluvaks. Haiti vaidlustas ameeriklaste anneksiooni ja pretendeerib tänini õigusele saare üle.
Saar on olnud oluline peamiselt kahel põhjusel. 1850. aastatel avastati saarel rikkalikud guaano varud ja aastatel 1865–1898 tegelesid ameeriklased seal peamiselt guaano kaevandamisega. Uue tähtsuse omandas Navassa pärast Panama kanali avamist. 1917. aastal ehitati saarele majakas, mis juhatas kanali kaudu liiklevatele laevadele teed. Seda kasutati 1996. aastani.
Navassal on ka sõjaline tähtsus, sest saar asub kolmnurgas Jamaica, Haiti ja Kuuba vahel ning vaid saja kuuekümne kilomeetri kaugusel Ameerika Ühendriikide Guantánamo lahe sõjaväebaasist.
Tänapäeval on Navassa puhul tegu looduskaitsealaga, mida haldab Ameerika Ühendriikide siseministeeriumi kalanduse ja looduse teenistus ("United States Fish and Wildlife Service").
Navassa koosneb peamiselt lubjakivist ja korallist. Valdavas osas on saar lage ja kivine, kuid seal on piisavalt rohumaid kodukitsede karjatamiseks. Saarel on ka mõned viigipuud ja kaktused. Ainus loodusvara on guaano.
Robert Koch

Heinrich Hermann Robert Koch (11. detsember 1843 Hannoveri kuningriik Klausthal – 27. mai 1910 Badeni suurhertsogiriik, Baden-Baden) oli saksa arstiteadlane, üks mikrobioloogia rajajaid, Nobeli auhinna laureaat.
1877 avastas ta Siberi katku, 1882 tuberkuloositekitaja (Kochi kepike) ja 1883 kooleratekitaja. Ta sõnastas ka Kochi postulaadid. Dissertation Dorpat 1879: "Über die Wirkung der Oxalate auf den thierischen Organismus".
Aastal 1905 pälvis ta tuberkuloositekitaja avastamise eest Nobeli füsioloogia- või meditsiiniauhinna.
Koch sündis Hermann Kochi ja tema naise Mathilde Julie Henriette (sündinud Biewand) pojana. Juba lapsena paistis ta tarkusega silma. Veel enne kooliminekut 1848 õppis ta iseseisvalt lugema ja kirjutama. Ta lõpetas keskkooli 1862, saavutades häid tulemusi reaalainetes.
1863 astus ta Göttingeni ülikooli loodusteadusi õppima, aga kahe semestri möödudes vahetas ta õppesuunda ja asus õppima arstiteadust. Viienda semestri ajal kutsus anatoom Jacob Henle teda osalema oma emaka närvistruktuuri uurimise projektis. Kuuendal semestril hakkas Koch füsioloogiainstituudis iseseisvalt uurima happeeritust. See sai lõpuks tema väitekirja aluseks. 1866. aasta jaanuaris lõpetas Koch ülikooli meditsiiniteaduskonna kiitusega.
Pärast lõpetamist töötas Koch kirurgina Prantsuse-Preisi sõjas ja seejärel arstina Wollsteinis (tänapäeval asub see linn Poolas ja kannab nime Wolsztyn). 1885–1890 töötas ta Berliini ülikoolis administraatori ja professorina.
Koch abiellus 1867 Emma Adolphine Josephine Fraatziga. Järgmisel aastal sündis neil tütar Gertrude. Abielu lõppes 1893 ja samal aastal abiellus Koch uuesti näitleja Hedwig Freibergiga.
9. aprillil 1910 tabas Kochi südamerabandus ja sellest ta enam ei taastunud. Oma viimase loengu pidas ta 24. mail 1910 Berliini teaduste akadeemias, kõneldes tuberkuloosist. Kolm päeva hiljem ta suri. Pärast tema surma nimetas Göttingeni ülikooli füsioloogiainstituut ühe osakonna tema järgi ümber.
Oktaeeder

Oktaeeder ehk kaheksatahukas on hulktahukas, millel on kaheksa tahku.