tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Majaomanikkude Koda

Majaomanikkude Koda (ajakirjanduses ka Majaomanike Koda) oli linnade (kuni 1938. aastani ka alevite) administratiivpiires asuvate kinnisvarade omanike kutsealane omavalitsus Eestis aastail 1935–1940.
Koja seaduse eelnõu esitas Vabariigi Valitsusele 15. detsembril 1934 komisjon, kuhu kuulusid Jaan Masing, Johannes Mürk ja Roman Viederfeldt.
Koja heaks võeti maksu 1% ulatuses kinnisvaramaksu suurusest. 1938. aastal oli Eestis 25.032 koja valimistel hääleõiguslikku kinnisvaraomanikku. Kojal oli 4 ametnikku. 
Majaomanikkude Kojal oli 60 valitavat liiget. Majaomanikkude Kojal oli õigus valida üks Riiginõukogu liige.
22. mail 1940 kinkis koda Tallinna linnavolikogule eebenipuust vasara.
Majaomanikkude Koja eluviimise komitee (1935).
2. märtsil 1935 määras siseminister Majaomanikkude Koja elluviimise komitee esimeheks Jaan Beereni (RTL 1935, 18).
Koja juhatus (1938).
Esimees Jaan Masing, abiesimees Johan Sepp, abiesimees Johannes Mürk, liikmed Oskar Suursööt, Aksel Mei, August Pahla, Boris Melts, koja sekretär Alfred Rästas.
Koja Tartu osakond (1938).
Esimees Oskar Kangus, liikmed Richard Truupõld, Johannes Müürsepp, Karl Sotnik, Johannes Miitra, osakonna sekretär Tõnis Tambre.
Majaomanikkude Koja liikmete loend.
14. ja 15. juulil 1935 valiti Majaomanikkude Koja liikmeteks järgmised isikud:
I valimisringkond (Tallinna linn)
II valimisringkond (Nõmme ja Paldiski linn ning Keila alev):
III valimisringkond (Haapsalu ja Kuressaare linn ning Kärdla alev)
IV valimisringkond (Pärnu linn ning Sindi, Mõisaküla ja Kilingi-Nõmme alev)
V valimisringkond (Valga ja Tõrva linn ning Antsla ja Otepää alev)
VI valimisringkond (Võru ja Petseri linn ning Võõpsu alev)
VII valimisringkond (Viljandi linn ning Mustla ja Suure-Jaani alev)
VIII valimisringkond (Tartu linn ning Elva, Jõgeva, Kallaste ja Mustvee alev)
IX valimisringkond (Paide, Türi ja Põltsamaa linn)
X valimisringkond (Narva linn ühes Narva-Jõesuuga ning Jõhvi alev)
XI valimisringkond (Rakvere ja Tapa linn ning Kunda alev)
Hääleõiguslikke valijaid kokku oli 13 039, neist käis valimas 5699 (43,7%), hääli tühistati 145. Koja liikmete keskmine vanus oli 50,5 aastat, vanim liige oli 69-aastane Karl Vassil Valgast ja noorim 30-aastane Gert Koch Tallinnast (Majaomanikkude koja isiklik koosseis. Vaba Maa, 20. juuli 1935, nr. 169, lk. 3).
Ojapere

Ojapere küla asub Rapla maakonnas Märjamaa valla edelaosas Velise jõe vasakul kaldal. Halduslikult jäävad küla piiresse ka osa kuni Avaste sooni ulatuvatest põldudest ja heinamaadest ning Avaste soo kirdeosas olev jääksoo. Ojapere põhiosa on tugevate arhailise lääne-eestiliku sumbküla tunnustega. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Vigala valda.
Tänapäeval on Ojapere külas suhteliselt palju suvilaid. Külas on silmatorkavalt palju hästi säilinud vanu ja korrastatud taluhooneid, mistõttu on tegemist miljööväärtusliku kohaga. Kolhoosiajale viitav arhitektuur Ojaperes puudub. Küla juures rippsilla naabruses asub üks valla olulisematest ujumiskohtadest.
Velise jõgi voolab Ojapere kohal Lääne-Eesti madaliku kohta suhteliselt sügavas moldorus, mille Ojapere-poolne kallas kerkib pikkamisi 2 km kaugusel Avaste mäeks.
Ajalooliselt on jagunenud küla kaheks: Mäeküla ja Jõeküla. Osa Mäeküla majadest kuulub nüüdseks Kausi küla piiresse. Aastatel 1977–1996 kuulus Ojapere alla ka Kesu küla.
Rahva Harta

Rahva Harta (inglise keeles "People's Charter") oli 1838. aastal Londonis kuuest parlamendiliikmest ja kuuest töölisest koosneva komitee koostatud dokument, mis esitas tööliste nõudmised.
Inglismaa töölisklass ei olnud rahul oma õiguste ja töötingimustega. Olukorra muutmise lootuses loodi tööliste ühinguid ja otsustati pöörduda oma nõudmistega parlamendi poole. Harta (inglise keeles "charter") järgi sai ka liikumine endale nime - tšartism. Hartale koguti üle miljoni allkirja, kuid parlament lükkas selle ikkagi tagasi. See süvendas veelgi pingeid. Tšartristid kasutasid esialgu oma eesmärkide saavutamiseks demonstratsioone ja massimiitinguid, kuid osa nende juhtidest pooldasid ka vägivaldseid meetodeid. Mitmel pool puhkesidki ülestõusud. Massiliikumine vaibus alles 1840. aastate lõpul. Tšartistide tegevuse tõttu viis valitsus läbi mitmed ümberkorraldused. 1847. aastal sätestati 10-tunnine tööpäev.
Kotkaristi teenetemärk

Kotkaristi teenetemärk on 1928. aastal asutatud Eesti (alates 1936. aastast riiklik) teenetemärk, mida antakse sõjaliste ja riigikaitseliste teenete eest.
Kotkaristi teenetemärk on kaheksa-klassiline: viis põhiklassi ― I, II, III, IV ja V klass ― ja kolm klassi rinnal kantavat metallristi ― kuldrist, hõberist ja raudrist.
Sõjaline Kotkaristi teenetemärk.
Kotkaristi teenetemärk on sõjaline, kui sellele on lisatud kaks ristuvat mõõka.
Kotkaristi teenetemärgi põhiklassidel ja kuldristil on kuldmõõgad, Kotkaristi hõbe- ja raudristil on ristiga samast metallist mõõgad.
Kotkaristi I klassi teenetemärgi mõõkadega on saanud aastatel 1929/1930 Johan Laidoner, Johan Pitka, Viktor Puskar, Ernst Põdder, Carl Gustaf Emil Mannerheim, Karl Parts, Jaan Soots, Aleksander Tõnisson, Andres Larka ja Józef Piłsudski. Aastal 2024 andis president Alar Karis teenetemärgi sümboolselt Ukraina sõdurile.
Protseduur

Protseduur on mitmetähenduslik sõna.
Timpan

Timpan on löökpill. Tema tekitatud heli on madal ja kumisev.
Timpan koosneb metallkatlast ja selle peale pinguldatud nahast. Timpan on häälestatav ehk muudetava helikõrgusega löökpill: mida suurema pinge all on timpani nahk, seda kõrgem heli tekib. Timpani nahka pingutab pillimees pedaali abil või häälestuskruvidega, mida timpanil on kaheksa. Timpanikatla ülemisel äärel on skaala, mis näitab, millisel kõrgusel heli võib pill parasjagu tekitada. Pedaali abil saab pillimees teha timpanil väga põnevalt ja salapäraselt kõlavad "glissando"'sid – libiseda sujuvalt ühelt helikõrguselt teisele. Timpaninahka ei tohi aga liiga palju pinguldada, sest siis võib nahk rebeneda. Selleks, et timpanite heliulatus oleks suurem, valmistatakse eri suurusega timpaneid. Väiksemad katlad annavad kõrgemaid helisid, suuremad aga madalamaid. Timpanit mängitakse vildist või flanellist peadega timpaninuiade abil. 
Timpan on sümfooniaorkestri löökpillide rühma kõige tähtsam pill. Orkestris kasutatakse tihti 2–5 timpanit.
Timpanid on väga vanad pillid ning nad olid koos tuubadega kuninglikeks pillideks Egiptuses ja Indias. Timpanitega edastati teateid ja tehti sõjakäikudel toonust tõstvaid ähvardushääli. Esimesed pedaaliga timpanid valmisid 19. sajandi lõpul.
Valitsemine

Valitsemine, ka valitsus, on võimu teostamine, riigijuhtimise ja elu korraldamine laiemas mõttes. 
"Valitsuse" all mõeldakse eesti keeles enamasti täidesaatva võimu institutsiooni. Valitsus on valitsemise üks teostaja, kes peab arvestama ametiühingutega, kodanike ühendustega, rahvusvahelisete organisatsioonidega, hargmaiste korporatsioonidega, avaliku arvamusega ja kõige üldisemas mõttes rahvaga. Riigi osakaal valitsemises on aastatega vähenenud, kuid riigile kuulub jätkuvalt keskne roll selles. Valitsemine võib toimuda ka ilma valitsuseta.
Valitsemisvormid.
Mõisavalitseja valitses mõisas inimesi mõisnikult saadud volituste piires.
Kavandamine

Kavandamine (ingl.k. "design") on tegevus, mille tulemuseks on kavand või kavandid.
Kavanditeks võivad olla joonised, spetsifikaadid, protseduurid, juhendid, juhised, näidised jms.
Kavandamiseks on erinevaid metodoloogiaid, metoodikaid ja tehnikaid. Kavandamine on iseseisev distsipliin.
Annely Peebo

Annely Peebo (neiuna Annely Sarv; sündinud 16. novembril 1971 Võhmas) on eesti ooperilaulja (metsosopran).
Haridustee.
Ta on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli, kus ta õppis koorijuhtimise eriala ja klaverimängu.
Seejärel õppis ta Viini Muusika ja Lavakunsti Ülikoolis ("Universität für Musik und darstellende Kunst Wien") kammerlaulu Gerhard Kahry ja ooperilaulu Curt Malmi juhendamisel.
Karjäär.
Aastatel 1990–1994 laulis ta Eesti Filharmoonia Kammerkooris.
Aastal 1997 debüteeris Peebo "Rigolettos" Viini Riigiooperis ("Wiener Staatsoper") ja kuulus samast aastast Viini Rahvaooperi ("Volksoper Wien") püsikoosseisu. Alates 2005. aastast töötab ta vabakutselise lauljana.
Peebo on laulnud ooperirolle koos Plácido Domingo, José Carrerase, Andrea Bocelli, Stefania Bonfadelli, Renato Brusoni ja paljude teistega. Samuti on ta teinud koostööd maailmakuulsate dirigentidega nagu Claudio Abbado, Eri Klas, Tõnu Kaljuste, Neeme Järvi, Kristjan Järvi ja Paavo Järvi. 
Sügisel 2003 laulis Annely Peebo paavst Johannes Paulus II ametijuubeli – 25. aastapäeva puhul Vatikanis Beethoveni 9. sümfooniat. Teised tähtsündmused olid tema esinemine 2006. aasta jõulude ajal Viinis koos Juan Diego Flórezi ja Grace Bumbryga ning vabaõhu galakontserdid koos Andrea Bocelli (2003) ja José Carrerasega (2013) Tallinnas. 
Isiklikku.
Annely Peebo räägib viit keelt – eesti, inglise, saksa, vene ja prantsuse keelt. 
Annely on abielus austerlasest kinnisvaraärimehe Sascha Günthneriga ja neil on kaks poega – Leon Tristan ja Lauri Lennox.
Televisioon.
Ta on mänginud auhinnatud Prantsusmaa muusikafilmis "Les leçons de ténèbres" ning koos Marko Matverega juhtinud 2002. aasta Eurovisiooni lauluvõistlust Tallinnas Saku Suurhallis.
Spetsifikatsioon

Spetsifikatsioon (ladina keeles "specificatio" – 'määratlemine', 'loendamine') ehk spetsifikaat, ka eristuskiri, on lepinguõiguses dokument, milles on kirjeldatud ja määratletud üksikasjalikud nõuded toote, teenuse või protsessi kohta. Esitatakse harilikult loetelu või tabeli kujul (ka nn tükitabelina).
Lütseum

Lütseum (&lt;ladina keelest) on kool.
Ajaloos.
Sõna on kooli tähendusena alguse saanud Aristotelese asutatud õppeasutusest, mis asus Ateenas Lykeionis.
Peep Jänes

Peep Jänes (sündinud 26. detsembril 1936 Rakveres) on eesti arhitekt ja üks olulisemaid modernismi viljelejaid Eesti arhitektuuri ajaloos.
Haridus.
Ta on lõpetanud 1955. aastal Tallinna 2. Keskkooli (kuldmedaliga) ning õppinud aastatel 1955–1958 Tallinna Polütehnilises Instituudis ehitust ja aastatel 1958–1963 Eesti Riiklikus Kunstiinstituudis, mille lõpetas arhitektina.
Töö.
Ta tegutses peamiselt 1970. ja 1980. aastatel. Ta töötas aastatel 1963–1968 ja 1975–1993 Eesti Projektis, 1968–1975 Maaehitusprojektis ning aastast 1994 Kolde projektis.
Alates 1964. aastast on Peep Jänes Eesti Arhitektide Liidu liige.
Looming.
Peep Jänes on Eesti üks olulisemaid Nõukogude aja arhitekte, kes lõi keerulisel ajal julgeid vormilisi lahendusi. Tema arhitektuuristiil on valdavalt modernistlik.
Tema poolsada aastat kestnud loomeperioodi iseloomustavad hästi suured avalikud ehitised ja märgilise tähendusega objektid. Ta on projekteerinud üle 300 ehitise, projekti ja konkursitöö.
Peep Jänes on öelnud: "Arhitektuuri alustamine on mäng. Ma ei ole kunagi pidanud õigeks midagi kramplikult esimesest hetkest taga ajada, ikka mängid alguses ja alles hiljem läheb töö tõsisemaks."
Jänes on Pirita Olümpiaspordikeskuse arhitekt (1975–1980, koos Henno Sepmanni, Ants Raidi ja Himm Looveeriga. 1980; NSV Liidu riikliku preemia 1981 ja Rahvusvahelise Arhitektide Liidu (UIA) biennaali "Interarch 83" auhind).
Jänese projekti järgi on ehitatud Tallinnas Mustamäe mikrorajooni keskus (1963–1970, tuntud ka seal asunud Kännu Kuke restorani nime järgi).
Muuhulgas oli ta Estonia teatri rekonstrueerimise üks arhitekte.
Lisaks on ta projekteerinud eramuid ja aiamaju.
Isiklikku.
Tema tütred on teatrikunstnik Pille Jänes ja sisearhitekt Signe Stokas.
Toyonaka

Toyonaka on linn Jaapanis Ōsaka prefektuuris. Asub Ōsakast põhjas.
Toyonaka linn moodustati 1936. aastal.
Linnas asub Ōsaka ülikooli kampus ja osa Ōsaka rahvusvahelisest lennujaamast. Toyonakas asub Ōsaka metroo Midōsuji liini lõppjaam.
Linnas on naftakeemia-, masina- ja tekstiilitööstusettevõtted.
Tondabayashi

Tondabayashi on linn Jaapanis Ōsaka prefektuuris. Asub Ōsakast kagus.
Tondabayashi linn moodustati 1950. aastal.
Erastvere

Erastvere on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Külas asub Erastvere järv. Järve kagukaldal asuvad Erastvere mõisa süda ja mõisa kalmistu.
Erastverega liideti 1977. aastal Kolovere ja 2021. aastal Soodoma.
Jõgehara

Jõgehara on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Külast voolab läbi Võhandu jõgi, mida sellel lõigul kutsutakse ka Pühäjõeks. Küla piires asuvad Kurvitsa järv ja Hüüdre järv.
Närapää

Närapää on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Soodoma

Soodoma oli küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Soodoma naaberkülad olid loodes Erastvere, põhjas Magari, idas Põlgaste, lõunas Närapää ja Peetrimõisa ning edelas Koigera.
Kohanimekäändeks on "Soodomale" või "Soodomasse".
Posti sihtnumber oli 63124.
Ajalugu.
Vanasti tunti piirkonda, mis hõlmab praeguse Soodoma, Magari ja Närapää küla, Erastverena. Seda on nimetatud Suurküläks ning jagatud kõrguse alusel Mäeküläks ja Alaküläks. 1839. aastal nimetati seda "Ober Errestfer" ja "Unter Errestfer". Piirkond kuulus Kanepi kihelkonda.
Selle suure küla üht popsitalude rühma, mis asus Erastvere vallamaja ja koolimaja ligidal, hakati 19. sajandi lõpul pilklikult Soodomaks kutsuma. Nime aluseks oli piiblist tuntud Soodom. Nime tekkele võis kaasa aidata kõlaline sarnasus lähedal asuva metsa- ja vahtkonnanimega "Seegemi".
Kirjalikult mainiti Soodomat alles 1970. aasta rahvaloenduse materjalides. 1977. aastal liideti väikekülad Ivani-Hõrake, Tebase-Jakobi, Soodoma ja osaliselt ka Suurekülä omavahel ning tekkinud piirkonnale anti nimeks Soodoma. 2021. aastal liideti Soodoma Erastverega.
Põlgaste

Põlgaste on küla Põlva maakonnas Kanepi vallas.
Küla on esmamainitud 1628. aastal ("Poelcks"). Nõukogude perioodil asus Põlgastes "Kalevi" kolhoosi keskus.
Põlgastes asub lasteaed-algkool, pansionaat, raamatukogu ja motokrossirada.
NPC

NPC ehk "Non Playable Character" (Mitte Mängitav Tegelane) on tehisintellekti poolt juhitav isik tavaliselt seostatud arvutimängudega.
Adolf Linde

Adolf Linde (ka Ado Linde; 22. veebruar (vkj)/ 6. märts 1851 Paemurru talu, Taevere mõisavald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 1. september (vkj)/ 14. september 1908 Tartu) oli eesti koolmeister ja rahvusliku liikumise tegelane.
Ta sündis möldri peres. Õppis Suure-Jaani kihelkonnakoolis ja Cimze seminaris aastatel 1871–1874.
Ta oli koolmeister Kodavere ja Vändra kihelkonnas.
Ta oli ajalehe Sakala kaastööline, tõlkis saksa, vene ja läti keelest eesti keelde, kirjutas jutte ja koolikirjandust, juhatas laulukoore ning kogus rahvaluulet.
Adolf Linde oli ka Eesti Kirjameeste Seltsi liige, tegutses Eesti Aleksandrikooli liikumises. Oli Vändra Põllumeeste Seltsi esimees.
Jaan Lipp

Jaan Lipp (30. oktoober 1858 – 20. jaanuar 1924) oli eesti ametnik ja ajakirjanik.
Jaan Lipp sündis Tarvastu kihelkonnas Vooru vallas, tema vanem vend oli Martin Lipp. Ta õppis Tarvastu kihelkonna- ja Valga kreiskoolis. Seejärel tegutses ta mitmelpool ametnikuna ning toimetas 1879–1881 Perno Postimeest. Ta tegi kaastööd ka Eesti Postimehele ja Sakalale ning kuulus Viljandi Eesti Põllumeeste Seltsi, "Endla" seltsi ja Eesti Kirjameeste Seltsi.
Anton Luts

Anton Luts (ka Anton Lutsu; 24. oktoober (vkj, teistel andmetel 24. september) 1853 – 11. november (vkj) 1897) oli fotograaf, õpetaja ja eesti rahvusliku liikumise juhte Saaremaal.
Elulugu.
Luts sündis Pöide kihelkonnas Uuemõisa vallas Are külas Lutsu talus. Ta õppis 1868–1870 Kuressaare koolmeistrite koolis ja lõpetas 1872. aastal Balti Õpetajate Seminari Kuldīgas ning töötas 1878. aastani Prangli-Maaritsa õigeusukoguduse köster-koolmeistrina. Seejärel oli ta kihelkonnakooliõpetaja Võrus, kust naasis aasta pärast Kuressaarde ning töötas aastatel 1879–1894 Kuressaare Abikoolmeistrite kooli (alates 1881. aastast Kuressaare Eeskujuliku Kihelkonnakooli) järelevaataja-õpetajana.
Luts oli 1883. aastal Aleksandrikooli Kuressaare Abikomitee ja 1886. aastal Kuressaare Eesti Seltsi üks asutajaliikmeid ning tõi 1882. aastal lavale esimese eestikeelse näidendi, Johann Kantsvey "Mihkel ja Liisa". Ta osales Saaremaa laulupidude organiseerimisel, olles ka esimese, 1894. aasta laulupeo lavakujunduse autor. 1887. aastal kirjutas ta vene keele õpiku eestlastele "Vene keele õppimise raamat I".
Anton Luts on maetud Tornimäe vanale kalmistule. Kuressaares asub Anton Lutsu tänav tema elu- ja töökoha lähedal.
Tegevus fotograafina.
Hoolsa töö eest kinkis Kuressaare apostliku õigeusu kogudus Lutsule kiriku kõrval Lossi 8 väikese kitsa krundi, kuhu Luts 1889. aastal kahe ja poole korruselise puumaja ehitas. Teisele korrusele rajas ta klaasseinaga ateljee, kolmanda ehk poolkorruse lae ehitas osaliselt klaasist. Pildistamiseks hankis suure ateljeekaamera, dekoratsioonid maalis ise. Ateljee avas ta 1890. aasta detsembris ning tutvustas fotokunsti ka õpilastele, sealhulgas oma vennapojale Feodor Lutsule. Pärast Lutsu kasutas ateljeed aastatel 1902–1930 fotograaf Otto Eduard Buhgan.
1894. aastal loobus Luts tiisikuse tõttu õpetajaametist, kuid jätkas fotograafina. Ta jäädvustas kohalikke kultuurisündmusi ja lihtrahvast. Näiteks pildistas ta samal aastal Saaremaa I üldlaulupidu ja järgmisel Väinatammi pidulikku avamist.
Jaan Lõvi

Jaan Lõvi (6. november 1853 – 15. september 1939) oli eesti koolmeister.
Lõvi sündis Viljandimaal Vana-Võidus. Ta õppis Viljandi kihelkonnakoolis ning oli seejärel koolmeister Türi kihelkonnas Retlas. Ta lõi seal laulu- ja mängukoori ning asutas raamatukogu. Samuti oli ta Eesti Postimehe ja Sakala kirjasaatja ning kuulus Eesti Kirjameeste Seltsi. 
1886. aastal läks ta tülli kohaliku kirikuõpetajaga ja pidi koolmeistri ametist loobuma. Samal aastal surid ka ta naine ja kaks tütart. Lõvi suutis aga saatuselöökidest üle olla ning alustas uut elu, rajades Türile uue koolimaja, kus ta ise juhatajaks hakkas. 1911. aastal rajas ta ka Türi linnasetööstuse. Lõvi lõi kaasa ka Türi seltsielus ning juhatas laulu- ja pasunakoore.
Ta on maetud Türi Kesklinna kalmistule.
Isiklikku.
Tema poeg oli ajakirjanik Oskar Lõvi (1903–1942).
Saarlouis

Saarlouis (saksa; prantsuse "Sarrelouis") on linn Saksamaal Saarimaa liidumaal, Saarlouis' kreisi keskus. Asub Saari jõe ääres, Prantsusmaa piiri lähedal.
Ajalugu.
Linn ehitati Louis XIV korraldusel 1680. aastal rajatud piirikindluse juurde. 1815. aastal läks linn koos Saarimaaga Preisimaa valdusse. 
Aastatel 1793–1810 oli linna ametlik nimi Sarre-Libre ja aastatel 1936–1945 Saarlautern.
Hella Wuolijoki

Hella Wuolijoki (aastani 1908 Ella Marie Murrik; 21. juuli 1886 Ala, Taagepera vald – 2. veebruar 1954 Helsingi) oli eesti päritolu soome kirjanik ja ühiskonnategelane. Tuntud ka pseudonüümi Juhani Tervapää all. Tema tuntuim teos oli näidenditsükkel "Niskamäe noorperenaine".
1908. aastal lõpetas ta Helsingi ülikooli, kus oli õppinud folkloristikat, ajalugu ja esteetikat.
Samal aastal abiellus Sulo Wuolijoega (1881–1957), kes oli Lenini lähedane sõber. Nad lahutasid abielu 1923. aastal.
Ta on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Tegevus ühiskonnategelasena.
1920. ja 1930. aastatel lõi ta kaasa Soome poliitikas, toetades vasakpoolseid liikumisi. Kuigi ta polnud otseselt kommunist, olid tal salajased ühendused Tšekaaga. Soome politsei süüdistas teda küll spionaažis, kuid tõendeid ei leitud kuni 1943. aastani, mil ta arreteeriti, kuna ta abistas Nõukogude langevarjurit Kerttu Nuortevat. Tema kaastööd 25 aasta jooksul NSV Liidu välisluurega kinnitas ka NSV Liidu luurejuht Pavel Sudoplatov oma mälestustes. Kohtuotsusega määrati talle eluaegne vanglakaristus, kuid pärast Jätkusõja lõppu 1944. aastal ta vabastati 25.septembril.
Hiljem kuulus ta Soome parlamenti.
Aastatel 1945–1949 oli ta Yleisradio peadirektor.
Wuolijoe tütre Vappu mees oli poliitik ja diplomaat Sakari Tuomioja; soome poliitik Erkki Tuomioja on tema tütrepoeg.
Wuolijoe õde Salme Murrik osales 1920. aastal Kominterni esindajana Suurbritannia Kommunistliku Partei asutamisel ning ka abiellus ühe selle asutaja, Rajani Palme Duttiga. Tema teine õde Erna-Amalie Murrik-Mitt oli saksa keele õpetaja, kolmas õde Niina Murrik-Polonsky oli pianist ja muusikapedagoog.
Looming.
Oma teoseid kirjutas ta ka Juhani Tervapää ja Felix Tuli varjunime all. Wuolijoki oli Bertolt Brechti kaasautor komöödia "Härra Puntila ja tema sulane Matti" algvariandi loomisel. Tema loomingus on sageli esindatud tugevad naiskarakterid.
Isiklikku.
Soome poliitik Erkki Tuomioja on Hella Wuolijoe lapselaps.
Mälestuse jäädvustamine.
2011. aastal tegi Juha Wuolijoki (Sulo Wuolijoe venna pojapojapoeg) temast filmi "Hella W".
Kerli Kõiv

Kerli Kõiv (esinejanimi Kerli; sündinud 7. veebruaril 1987) on eesti laulja. Tema album "Love Is Dead" jõudis Ameerika Ühendriikide edetabelisse Billboard 200.
Kerli Kõiv on paistnud silma keeruka muusikalise mütoloogia, mitmekesiste isetehtud esinemiskostüümide ja lavašõudega.
25. septembril 2018 Eestit külastanud paavst Franciscus võttis kohtumisel Eesti noortega Tallinna Kaarli kirikus oma kõne aluseks Kerli Kõivu laulu "Armastus on surnud", mida Franciscus tsiteeris ja mille sõnumiga ta polemiseeris.
Haridus.
Ta on õppinud viis aastat klaverit ja lõpetanud Elva Gümnaasiumis 9. klassi.
Muusikukarjäär.
2001. aastal saavutas Kerli Kõiv esikoha nii "Tähtede laulu" konkursil kui ka solistide arvestuses "Estvokaalil".
2002. aastal võitis Kerli Kõiv Baltimaade saate "Fizz Superstar". 
2003. aastal osales ta Rootsi Melodifestivalenil, kus teises poolfinaalis saavutas 7. koha.
2004. aastal osales ta Eurolaulul looga "Beautiful Inside", mis kogus 3638 punkti ja sai teise koha. Esikoht kuulus koosseisule Neiokõsõ.
2006. aastal sõlmis ta lepingu plaadifirmaga Island Def Jam.
2008. aastal tuli välja tema esimene album "Love is Dead".
Samal aastal kasutas FOX Kerli Kõivu "Walking on Air" videot oma seriaali "Fringe" reklaamimisel. 
Ta on kirjutanud sõnad Soome laulja Tarja laulule "I Feel Immortal" ja USA laulja Demi Lovato laulule "Skyscraper".
Eesti Laulul 2017 osales ta lauluga "Spirit Animal" ja jäi teiseks.
Isiklikku.
Tema õde on Eliisa Kõiv.
Tšigorini-nimeline maleklubi

Mihhail Tšigorini nimeline maleklubi (vene "Шахматный клуб имени М. И. Чигорина") on Peterburis asuv maleklubi.
Jiří Paroubeki valitsus

Jiří Paroubeki valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 25. aprillil 2005 ja lahkus 16. augustil 2006. 
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
&lt;br&gt;
1 Kohusetäitja
Jaan Urvet

Jaan Urvet (sündinud 7. septembril 1948 Šunja külas Molotovi oblastis) on Eesti teatri- ja ühiskonnategelane, lavastaja, näitleja ja koolitaja. 
Jaan Urvet lõpetas 1967. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1971. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi näitejuhtimise erialal. 2004. aastal omandas ta Eesti Muusikaakadeemia Kõrgemas Lavakunstikoolis teatrimagistri kraadi. 
Aastatel 1974–1977 töötas Urvet Eesti NSV Riiklikus Nukuteatris lavastajana ja näitlejana. Aastatel 1970–1980 oli ta Käpiku ja 1990–1998 Tallinna Toomteatri peanäitejuht. Aastatel 1970–1980 oli Urvet ka Tallinna Toomklubi projektijuht ja 1990–2013 selle direktor. Aastatel 2002–2013 oli ta projektiteatri KATeater kunstiline juht. 
Urvet on töötanud Jõhvi Nukuteatris Lepatriinu, Kärdla Nukuteatris, A. H. Tammsaare nimelises Teatris ja Tallinnfilmis. Osalenud lavastustega festivalidel Soomes, Rootsis, Taanis, Saksamaal, Leedus, Lätis, Valgevenes, Poolas, Tšehhis, Hispaanias, Bulgaarias, Venemaal, Kanadas, Jaapanis, Venezuelas, Peruus, Tšiilis, Zimbabwes ja Argentinas. 
Aastatel 1996–1998 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikooli ja 2000–2010 Viljandi Kultuuriakadeemia lektor. 
Aastatel 1989–2006 oli ta Eesti Harrastusteatrite Liidu esimees ja 1998–1999 Põhja-Euroopa Amatöörteatrite Alliansi (NEATA) asepresident. 
Jaan Urvet on olnud mitme suurlavastuse projektijuht: "Circulus" 1993. aastal koos Merle Karusooga, "Mahtra sõda" 1998. aastal koos Aare Laanemetsaga, "Kevad. Suvi. Sügis. Talv" 1999. aastal koos Raivo Adlasega, "Tagaaetav" ("Rummu Jüri") 2000. aastal koos Jaanus Rohumaaga, Euroopa Laste Teatrikohtumine 2001. aastal koos Ain Mäeotsaga. 
Alates augustist 2020 on Urvet Rapla Kesklinna Kooli ühiskonnaõpetuse ja vene keele õpetaja.
Poliitiline tegevus.
Jaan Urvet on Sotsiaaldemokraatliku Erakonna liige alates 1991. aastast. Aastatel 2006–2007 oli ta Rapla linnapea, aastatel 2014–2018 Ruhnu vallavanem.
Isiklikku.
Ta on abielus. Tal on täiskasvanud tütar ja kaks poega.
Stanislav Grossi valitsus

Stanislav Grossi valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 4. augustil 2004 ja 25. aprillil 2005.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
August Koern

August Koern VR II/3 (14. aprill (vkj)/ 27. aprill 1900 Liigu talu, Uue-Võidu vald, Viljandi kihelkond, Viljandimaa – 11. jaanuar 1989 Kopenhaagen) oli Eesti diplomaat ja poliitik, välisminister eksiilis 1. märtsist 1964 kuni 3. juunini 1982. 
Elulugu.
Koern õppis Uue-Võidu vallakoolis, J. Kirsipuu eragümnaasiumis Tallinnas, Aleksandri gümnaasiumis ja linna poeglaste gümnaasiumis.
1918. aastal asus õppima arhitektuuri Riia Polütehnilises Instituudisis, mis tolla asus Moskvas. Ta astus juba sama aasta detsembris vabatahtlikuna Scoutspataljoni ning võitles soomusrongi dessantüksuses Lõuna-Eestis ja Lätis kuni haavatasaamiseni 1. aprillil 1919.
Aastail 1919–1920 läbis Koern Sõjakooli kursused ning jätkas teenistust Scoutspataljonis. 1922. aastal lõpetas ohvitseride kursused.
1920. aastal astus ta Tartu Ülikooli, kus õppis algul filosoofiateaduskonnas ja 1923–1927 õigusteaduskonnas. Oli EYS Veljesto liige.
Teenis 1921–1927 sõjaväe õpetuskomitees, sõjavägede staabis ja ajakirja Sõdur toimetuses. 1927. aasta oktoobris asus tööle Välisministeeriumi juriidilisse osakonda.
Oli Berliini saatkonna atašee detsembrist 1929 kuni 1932 septembrini ning jätkas seejärel Välisministeeriumi teenistuses. Jaanuarist 1936 oli konsulaarbüroo juhataja ja protokolliülem. Septembris 1936 asus nõunikuna tööle Varssavi saatkonnas ning juulist 1939 oli asjur ja nõunik Kopenhaageni saatkonnas. 1940. aasta juunipöörde jäi Taani ning hoidis konsulaati töös kuni oma surmani.
1949–1971 töötas ta Taani riiklikus raamatukogus.
Ta oli ka aastatel 1964–1982 eksiilvalitsuse välisminister.
August Koern suri 1989. aastal Kopenhaagenis ja tema tuhastatud põrm puistati Läänemerre.
Alfred Dreyfus

Alfred Dreyfus (9. oktoober 1859 Mulhouse – 12. juuli 1935 Pariis) oli juudi päritolu Prantsuse sõjaväelane.
Ta mõisteti 5. jaanuaril 1895 väidetava Saksa spioonina eluks ajaks vangi, kuid mõisteti 12. juulil 1906 õigeks. 
Väidetavalt oli Dreyfus edastanud Prantsusmaa sõjasaladusi Saksamaa saatkonnale Pariisis. Dreyfus mõisteti eluks ajaks vangi ja saadeti Kuradisaarele Prantsuse Guajaanas, kus ta viibis kokku viis aastat. Paar aastat pärast süüdimõistmist tulid välja tõendid, et infot oli edastanud hoopis major Ferdinand Walsin Esterhazy, kes aga mõisteti sõjaväekohtu poolt õigeks, ning Dreyfus jäi vangi. Tema kaitseks võtsid sõna avaliku elu tegelased, eriti tuntud on Émile Zola avalik kiri "J'accuse" ("Ma süüdistan") Prantsusmaa presidendile Félix Faure'ile, milles Zola süüdistab Prantsuse valitsust antisemitismis. Pärast mitmeid kohtuistungeid, kus Dreyfusi süüdistamiseks kasutati ka võltsitud dokumente, mõisteti Dreyfus lõpuks 1906. aastal õigeks ja võeti majori auastmes armeesse tagasi.
Dreyfus võttis osa Esimesest maailmasõjast ja läks erru kolonelleitnandina. 
2025. aastal kiitis Prantsuse parlament heaks seaduseelnõu, millega tõsteti Dreyfus postuumselt brigaadikindrali auastmesse.
Alates 2026. aastast on Prantsusmaal 12. juuli Alfred Dreyfusi mälestuspäev.
Richard III

Richard III (2. oktoober 1452 – 22. august 1485) oli Inglismaa kuningas 6. juulist 1483 kuni surmani 1485.
Ta oli Yorki dünastia ja Plantagenet dünastia viimane kuningas. Pärast tema surma lõppes Rooside sõda. Ta oli ka viimane Inglismaa kuningas, kes langes lahinguväljal, Bosworth Fieldi lahingus. 
Kuninga säilmed maeti ümber kunagise lahinguvälja läheduses asuvasse Leicesteri linna katedraali 26. märtsil 2015.
Vladimír Špidla valitsus

Vladimír Špidla valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 15. juulil 2002 ja lahkus 4. augustil 2004.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
&lt;br&gt;
1Eri allikates erineb
Jackson Pollock

 
Paul Jackson Pollock (28. jaanuar 1912 Cody, Wyoming – 11. august 1956 East Hampton, New York) oli Ameerika Ühendriikide kunstnik, "action painting"'u tuntuim esindaja.
Elukäik.
Pere viiest pojast noorimana sündis Pollock Codys Wyomingi osariigis ning jõudis noorpõlves elada veel Arizona ja California osariigis. Ta õppis Los Angeleses. Aastal 1929, järgnedes oma vennale Charlesile, kolis ta New Yorki, kus nad mõlemad õppisid Thomas Hart Bentoni käe all, kes oli Ameerika realismi juhtfiguure.
Pollocki varasemad teosed olid mõjutatud Bentonist, kuid see mõju ei seisnenud mitte niivõrd loomingu kui Bentoni loomuse mõjus. Suurt mõju avaldasid ka Mehhiko muralistid, eriti kohtumine David Alfaro Siqueirosega. Hiljem ka Picasso ja sürrealism (eriti Joan Miró). 
1938. aastal asus Pollock tööle föderaalses kunstiprojektis ja olenemata oma vastuolust sellesse õnnestus tal sinna jääda kuni projekti lõpuni 1943. aastal. 1943 toimus New Yorgis ka Pollocki esimene isikunäitus ja Pollock sõlmis aastase lepingu tolleaegse New Yorgi kõige prestiižikama kunstikoguja Peggy Guggenheimiga.
Guggenheimi galerii grupinäitusel avastas Pollocki teosed ka kunstikriitik Clement Greenberg, kellele Pollock hilisema kuulsuse eest suuresti tänu võlgneb.
Mitme aasta jooksul raviti Pollockil alkoholismi ja depressiooni, ning sel ajal tutvus ta Carl Jungi teooriatega, mille alusel hakkas ta välja töötama oma isikupärast maalimisviisi.
1945. aasta oktoobris abiellus ta oma kauaaegse kunstnikust kallima Lee Krasneriga, misjärel koliti Springsi East Hamptonis New Yorgi osariigis. Elukohaks sai puust maja, mille lähedal asuvast küünist sai peagi Pollocki stuudio.
Küün oli täiuslik stuudio Pollockile, katsetamaks voolava värviga. Ta hakkas lõuendeid põrandale asetama ja leiutas nõnda tehnika, mis sai nimeks "dripping" ('tilgutamine'). Selle tehnika tõttu sai Pollocki hüüdnimeks "Jack the dripper" (nime kasutas esimesena ajakiri Time ühes oma 1956. aasta numbris). Tema tilgutamistehnika mõjutajaks peetakse Ukraina päritolu Janet Sobelit.
Pollocki loodud tehnika oli ka üks "action painting"'u ('tegevusmaal') mõistele alusepanijaid.
Pollock hukkus 11. augustil 1956 liiklusõnnetuses. Temaga ühes autos viibisid Edith Metzger ja Ruth Kligman, kellest esimene samuti hukkus.
Trivia.
2006. aasta novembris müüs David Geffen Pollocki teose "No. 5, 1948" 140 miljoni USA dollari eest. Tol ajal oli see suurim summa, mis on ühe kunstiteose eest makstud. Ostja oli arvatavasti David Martinez.
Karl Wilhelm Naundorff

Karl Wilhelm Naundorff (1785? – 10. august 1845) oli ebaselge päritoluga saksa leidur ja kellassepp, kes väitis end olevat pääsenud Prantsusmaa ja Navarra kuningas Louis XVII.
Tema eluloolised andmed enne 1810. aastat pole teada. 
Ta abiellus 1818. aastal Jeanne Frédérique Einertiga (1803–1888). Nende lapsed olid
Miloš Zemani valitsus

Miloš Zemani valitsus tuli Tšehhi Vabariigis võimule 22. juulil 1998 ja lahkus 12. juulil 2002.
Valitsuse koosseis.
&lt;br clear=all&gt;
&lt;br&gt;
&lt;br&gt;
1 Hiljem sisuliselt eurointegratsiooni eest vastutav
&lt;br&gt;
2 Võimutühimiku ajal mõnes ministeeriumis oli Rychetský ka justiitsministri ja Špidla tervishoiuministri kohusetäitja. Siinkohal pole ministrite tabelis märgitud, kuna ametlik koduleht seda ei sisalda.
Aare Laanemets

Aare Laanemets (6. veebruar 1954 Tallinn – 28. oktoober 2000 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.
Töökäik.
Aastatel 1976–1983 töötas ta näitlejana Eesti Draamateatris, kus tema esiletõusurolliks oli Kaarel August Kitzbergi "Tuulte pöörises". 
Aastatel 1983–1999 oli ta Endla teatri ja 1999–2000 taas Eesti Draamateatri näitleja. 
Isiklikku.
Aare Laanemets oli abielus ja lahutatud. Tal on kaks last. Enne surma oli ta suhtes näitleja ja laulja Heli Vahinguga.
Aare Laanemets on maetud Kullamaa kalmistule.
Jaan Roots

Jaan Roots (sündinud 27. juulil 1933 Järvamaal) on eesti endine maadleja.
Saavutused.
Üheksakordne Eesti NSV (1958, 1959, 1961–1965, 1967 ja 1968) meister Kreeka-Rooma maadluses.
NSV Liidu meistersportlane - 1956.
NSVL meistrivõistlused.
1952. aasta – 1. koht (noorsoo);
1962. aasta – 1. koht;
1963. aasta – 1. koht;
1964. aasta – 3. koht (esikoha võitis Anatoli Kolesov)
Maailmameistrivõistlused Kreeka-Rooma maadluses.
1961. Yokohama - 7. koht
Rahvusvahelised turniirid.
Ivan Poddubnõi mälestusvõistlused 
1963. aasta – 1. koht.
Aadria karikas
1958. aasta – 1. koht.
Georg Lurichi mälestusvõistlused 
1956. aasta – 1. koht;
1957. aasta – 1. koht;
1958. aasta – 1. koht;
1959. aasta – 1. koht;
1960. aasta – 1. koht;
1961. aasta – 1. koht;
1962. aasta – 1. koht;
1963. aasta – 1. koht;
1964. aasta – 1. koht;
1965. aasta – 1. koht.
Kaksteist ahvi

"Kaksteist ahvi" (originaalpealkiri "Twelve Monkeys") on 1995. aastal USAs valminud ulmefilm, mille põhiteemadeks on ajas rändamine ja vaimne stabiilsus.
Film on inspiratsiooni saanud Prantsusmaa lühifilmist "La Jetée".
Süžee.
Filmi tegevus algab 2035. aastal, mil kohutava viiruse tagajärjel on 99% maailma rahvastikust hukkunud. Teadlased arvavad, et ühendus Kaheteistkümne Ahvi Armee oli viiruse levitamisega 1996. aastal seotud, ja saadavad vang James Cole'i ajas tagasi tõestusmaterjali leidma.
Auhinnad.
Võidud.
Kuldgloobus
Nominatsioonid.
Oscar
Jens Salumäe

Jens Salumäe (sündinud 15. märtsil 1981) on eesti endine suusahüppaja ja kahevõistleja, kolmekordne Eesti meister.
Ta saavutas 2006. aasta taliolümpiamängudel Torinos suusahüpetes suurmäel individuaalses arvestuses 23. koha.
2005. aasta põhjasuusatamise maailmameistrivõistlustel Oberstdorfis saavutas Salumäe individuaalses normaalmäevõistluses 37. koha. 2004. aasta Planicas toimunud suusalennu maailmameistrivõistlustel saavutas ta individuaalarvestuses 25. koha.
Salumäe parim individuaalne maailmakarikavõistluste koht suusahüpetes oli 2003. aastal Soomes Kuusamos suurel mäel saadud 21. koht. Karjääri parim individuaalne tulemus oli 2005. aastal Saksamaal toimunud kontinentaalkarikavõistluste kaheksas koht.
Talle kuulus Eesti rekord 197 meetriga.[2][3]
Jaan Jüris

Jaan Jüris (sündinud 23. juunil 1977) on eesti suusahüppaja.
Aastatel 1984–1991 oli tema treener Vladimir Golubev ja 1991–2007 Hillar Hein. Pärast seda treenis ta treenerita.
Jüris võistles 2002. ja 2006. aasta taliolümpiamängudel.
2008. aastast on Jaan Jüris Tehvandi spordikeskuse hüppemägede kompleksi juht.
Hillar Hein

Hillar Hein (sündinud 19. jaanuaril 1954 Tallinnas) on endine Eesti suusahüppaja ja praegune treener.
Ta on Kaarel Nurmsalu treener.
Hillar Heina poeg Jouko Hein on samuti suusahüppaja.
Allofoon

Allofoon on foneemi häälduskuju. Allofoonid on sama foneemi foneetiliselt erinevad variandid.
Allofooni häälduses sisaldub vastava foneemi tunnuste miinimumkomplekt (et foneem oleks tajutav), kuid sellele lisanduvad häälduskohast, häälikuümbrusest, kõneleja eripäradest tulenevad variatsioonid.
Foneemid eristavad keeles sõnade tähendusi, allofoonid mitte. Ühe keele eri foneemid võivad aga teises keeles olla sama foneemi allofoonid ja vastupidi.
Kinshasa

Kinshasa on Kongo DV pealinn ja suurim linn. Asub Kongo jõe ääres, Brazzaville'i vastaskaldal. 
Linn on tekkinud 1881. aastal Henry Morton Stanley rajatud tugipunkti juurde ja nimetati Belgia kuninga Leopold II auks Léopoldville'iks. 1965. aastal sai linn oma tänapäevase nime kunagi läheduses asunud küla järgi.
1898. aastal valmis 366 km pikkune raudteelõik Kinshasast Matadisse.
Linnast kagus asub Ndjili rahvusvaheline lennuväli.
Nikola Tesla

Nikola Tesla (serbia Никола Тесла; 10. juuli 1856 Smiljan, Austria keisririik (praegu Horvaatia) – 7. jaanuar 1943 New York) oli serbia päritolu leiutaja, elektri- ja mehaanikainsener ning füüsik, kes töötas Ameerika Ühendriikides.
Tema nime järgi on nimetatud SI-süsteemi magnetilise induktsiooni mõõtühik tesla, mille tähis on T. 
Nikola Teslat peetakse üheks tähtsamaks panustajaks elektri kasutuselevõttu ärilisel eesmärgil. Samuti on märkimisväärsed paljud tema edasiarendused elektromagnetismi vallas 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses. Tesla patendid ja teoreetiline töö on aluseks nüüdisaegsetele vahelduvvoolu elektrienergia süsteemidele, mille hulka kuuluvad ka mitmefaasiline elektrijaotuse süsteem ja vahelduvvoolu elektrimootor.
Lisaks emakeelele, serbohorvaadi keelele valdas Tesla seitset keelt: inglise, itaalia, ladina, prantsuse, saksa, tšehhi ja ungari keelt.
1875 asus ta õppima Grazis keiserlikus ja kuninglikus tehnikakõrgkoolis, kuid lahkus sealt 1878 kooli lõpetamata. 1880 astus ta Karli ja Ferdinandi ülikooli Prahas, kus õppis ühe aasta. Seejärel kolis ta Budapesti, 1882 Pariisi ja 1884 USA-sse, kus asus tööle Thomas Alva Edisoni juures. 1891 sai ta USA kodakondsuse.
Aastal 1943 tunnistas Ameerika Ühendriikide Ülemkohus Nikola Tesla ametlikult raadio leiutajaks.
Kuigi Tesla sissetulekud olid väga suured, suri ta vaesuses. Ta ei olnud ärimees, tema ettevõtted lõppesid sageli pankrotiga. Tesla pillas raha, elades näiteks hotellides kõige kallimates tubades, kui tal raha oli ja isegi kui ei olnud. Ta oli andekas avalik esineja, ehkki talle avalik esinemine ei meeldinud, ja ta suutis paljusid ärimehi veenda oma ettevõtetesse investeerima, ehkki enamik neist raha tagasi ei teeninud.
Tema järgi on nime saanud ka elektriautosid tootev Tesla Motors.
Ashkelon

Ashkelon (Piiblis Askelon) on linn Iisraelis, Iisraeli Vahemere-ranniku lõunaosas.
Yala provints

Yala provints on 1. järgu haldusüksus Tais. See asub riigi lõunaosas, piirneb Malaisiaga.
Messier 87

Messier 87 (ka M87, NGC 4486) on suur elliptiline galaktika, mis asub Neitsi tähtkujus Maast 52 miljoni valgusaasta kaugusel. Galaktikas asub umbes 15 000 kerasparve, võrdluseks Linnuteel on umbes 150 kerasparve. M87 on üks tugevamaid raadiolainete allikaid ning on astronoomide ja amatöörastronoomide seas populaarne vaatlusobjekt.
Messier 87 avastas Prantsuse astronoom Charles Messier 1781. aastal. Galaktika tähed on peaaegu sfääriliselt sümmeetriliselt jaotunud ning galaktika keskmest kaugenedes hakkab nende tihedus vähenema. Galaktika keskel asub ülimassiivne must auk. Musta auku pildistas 2017. aastal Event Horizon Telescope ning foto avaldati 10. aprillil 2019.
Erki Berends

Erki Berends (sündinud 21. märtsil 1955) on eesti ajakirjanik. 
Haridus.
Ta on lõpetanud 1973. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1981. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Raadio.
Berends alustas ajakirjanikukarjääri Eesti Raadio uudistetoimetuses 17. juulil 1978, ta töötas "Vikerkaja" ja "Päevakaja" saatejuhi ja reporterina. 1979. aastal oli ta ETV saate "Muusade kutse" üks autoreid ja saatejuhte koos Aarne Rannamäe, Aune Undi ja Katrin Saksaga. 
Ta on Kuku Raadio (1992) üks asutajaid ja oli selle esimene peatoimetaja (1992–1997). 1997–1998 oli ta aktsiaseltsi Trio LSL programmide peatoimetaja ning 1998. aastast raadio Kuku toimetaja. Berendsi juhitud ja toimetatud saateid: "Kukul külas", "Midagi erilist", "Ärataja", "Tipptund", "RaadioExpress" jpt.
Televisioon.
Aastatel 2004–2018 töötas Berends Kanal 2 uudistetoimetuses päevatoimetajana. 
2019. aasta jaanuarist alates on ta olnud Tallinna TV uudistejuht.
Raamatud.
Rallifanaatikuna tuntud Berends on koos kolleegide Indrek Ilometsa ja Olaf Suuderiga koostanud ja toimetanud neli rallisõiduteemalist raamatut.
Hobid.
Ta on olnud seotud paljude suure kõlapinnaga muusikaürituste, näiteks Tartu levimuusikapäevade ja festivali Rock Summer korraldamisega; Berends oli ka 2013. aastal toimunud "Rock Summer 25" korraldajate seas.
Potala

Potala palee (tiibeti keeles པོ་ཏ་ལ) on dalai-laamade residentsiks ehitatud kloosterehitis Tiibetis Lhasas.
Dalai-laamade ametliku residentsina kujutas Potala endast ühtaegu nii kloostrit kui valitsushoonet.
Dalai-laama elas Potalas kuni 1959, mil seni viimane dalai-laama Tenzin Gyatso põgenes pärast ebaõnnestunud Tiibeti ülestõusu Hiina okupatsiooni vastu välismaale.
Tänapäeval toimib palee klooster-muuseumina, kus elavad mungad ja kuhu lubatakse nii palverändureid kui turiste.
Palee ulatus idast läände on 400 m ja põhjast lõunasse 350 m. Seda ümbritsevad müürid on keskmiselt 3 m paksud, aga alusel koguni 5 m paksud. Palees on 13 korrust, üle 1000 toa ja 10 000 altari ning umbes 200 000 skulptuuri. Palee kõrgub 117 m kõrgusena Marpo Ri (Punase mäe) tipus, kerkides orupõhjast rohkem kui 300 m kõrgemale.
Ajalugu.
Esimese palee ehitas selle koha peale Songtsen Gampo 637. aastal. Seda nimetati kas valgeks või punaseks lossiks.
Tänapäevase palee rajamine algas 1645 V dalai-laama Lozang Gyatso juhtimisel pärast seda, kui tema nõuandja Konchog Chophel (surnud 1646) juhtis tähelepanu sellele, et see koht oli valitsuse asupaigaks väga sobiv, asudes Drepungi ja Sera kloostrite ning Lhasa vanalinna vahel. Palee rajati varasema lossi varemeile.
Palee on nimetatud müütilise Potalaka mäe järgi, mis on Avalokitešvara asupaik.
Palee välisehitiste ehitus kestis 3 aastat, aga siseehitiste ja nende sisemuse ehitamine koos kõigi kaunistustega kestis 45 aastat. Dalai-laama kolis koos oma valitsusega palees olevasse Valgesse lossi (Potrang Karpo) juba 1649, aga ehitus valmis 1694, 12 aastat pärast dalai-laama surma. Viimasena, 1690–94, ehitati paleesse Punane loss (Potrang Marpo). Esialgu kasutas dalai-laama Potalat üksnes talveresidentsina.
1959 toimunud Tiibeti ülestõusu ajal sai Potala suhteliselt vähe kahjustada, kuigi Hiina väed pommitasid palee aknaid. Samuti pääses Potala kahjustustest 1966 Kultuurirevolutsiooni ajal tänu Zhou Enlai isiklikule sekkumisele. Enlai oli tollal Hiina Rahvavabariigi peaminister. Sellegipoolest hävis palee arhiiv, kus oli enam kui 100 000 käsikirja, ürikut ja muud dokumenti. Need kas tassiti laiali, lihtsalt hävitati või said muul viisil kahjustada.
Potala palee kuulub koos Džokhangi templi ja Norbulingkaga UNESCO maailmapärandi nimistusse. Potala arvati sinna 1994, Džokhang ja Norbulingka lisati sinna vastavalt 2000 ja 2001.
Selleks, et vältida ülerahvastusest tulenevaid kahjustusi hoonele, on alates 1. maist 2003 palee külastajate arv piiratud 1600-ga. Ühtlasi vähendati palee lahtiolekuaega 6 tunnile päevas. Enne seda oli palees külastajaid keskmiselt 1500 päevas, aga see kõikus suurelt, ulatudes vahel isegi 5 tuhandeni. Pärast 2006 lõpetatud restaureerimist ei lasta külastajaid enam palee katusele. Pärast seda, kui 1. juulil 2006 avati Lhasani viiv Qingzangi raudtee ja seega lihtsustus Lhasasse pääsemine, suurendati külastajate arvu, keda päevas paleesse lastakse, 2300-ni, aga see arv saab sageli juba keskhommikuks täis. Samuti pikendati turismi tippajaks juulist septembrini lahtiolekuaega.
Juhan Alase dendraarium

Juhan Alase dendraarium asub Saaremaal Kuiste külas. Juhan Alas rajas oma dendraariumi innustatuna Mihkel Ranna tööst aastail 1933–1937. Tema puudekogu sisaldab umbes 80 võõrpuuliiki.
Väga ilus on Jaapanist pärineva küpressilise – hiibapuu eksemplar. Sahhalini nulg ning mandžuuria saar (üle 10 m kõrge) esindavad Kaug-Ida liigirohket taimestikku. Virgiinia kadakas on oma pärislevikualal – Põhja-Ameerikas – parim pliiatsipuit. Fraseri nulu kodumaa on samuti Põhja-Ameerika idaosa jne.
Juhan Alas

Juhan Alas (21. märts 1874 Välta (Pöide vald) – 31. detsember 1963 Kuiste (Valjala vald)) oli eesti dendraariumirajaja. 
Pärast õpinguid ja töötamist Riias ostis ta augustis 1897 Erna von Essenilt (sündinud Möller) Valjala kihelkonda Sassi mõisa Kuiste külla talu ning abiellus 1903. aastal. 
Asutas 1930. aastatel Mihkel Ranna eeskujul dendraariumi. 
Maetud Valjala kalmistule.
Tegucigalpa

Tegucigalpa on Hondurase pealinn, Francisco Morazáni departemangu halduskeskus ja suurim linn. Asub riigi lõunaosas Choluteca jõe kaldal, 940 m kõrgusel merepinnast.
Ajalugu.
Enne hispaanlaste vallutust asus tänapäeva linna kohal samanimeline lenka indiaanlaste asula. Siiski loetakse linna asutamisaastaks 1578. Linnast sai hõbeda- ja kullakaevandamise keskus. Tegucigalpa sai pealinnaks 1880. aastal.
Transport.
Linna ei läbi raudtee, sinna pääseb maanteed mööda või Toncontíni rahvusvahelise lennujaama kaudu.
Paavo Matsin

Paavo Matsin (sündinud 4. aprillil 1970) on eesti õppejõud, kirjanduskriitik ja kirjanik. 
Ta on õppinud Tallinna Pedagoogikaülikoolis, Eesti Humanitaarinstituudis ja EELK Usuteaduse Instituudis.
Ta õpetab EBS Gümnaasiumis kunsti ja filosoofiat.
Paavo Matsin on Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti Gustav Meyrinki Seltsi liige. Akadeemiliselt kuulub korporatsiooni Fraternitas Liviensis. 
Esikromaani "Sinine kaardivägi" avaldas ta varjunime Pāvs Matsins all 2013. aastal. 
2015. aastal ilmus tal varjunime Paša Matšinov all romaan "Gogoli disko", mis pälvis Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia ja Euroopa Liidu kirjandusauhinna. 
2017. aastal andis ta Kreutzmatsini varjunime all välja romaani "Must päike".
2019. aastal võitis ta romaaniga "Kongo tango" Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistluse.
2022. aastal ilmus Paša Matšinovi nime all "Lenini valss" ja 2024. aastal Pawel Graf von Mazini nime all "Death Café".
1975. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXI NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Vorošilovgradis 1975. aastal. Turniiril jäid esikohta jagama kolm mängijat. Järgmise aasta 13. – 19. jaanuarini sealsamas peetud järelvõistluse võitis aga Andris Andreiko ning jõudis sellega oma kaheksanda meistritiitlini.
Keraamikute loend

"Siin on loetletud keraamikuid. Eesti keraamikud on loetletud ka Eesti keraamikute loendis."
Toon (keeleteadus)

Toon on sama häälikukoosseisuga silpide kontrastil rajanev tunnus, mis toonikeeltes (näiteks hiina, vietnami, hausa) eristab sõnavorme.
Toon eristab üksikjuhtudel sõnade tähendust ka läti ja leedu keeles.
1976. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXII NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Odessas 13. novembrist 3. detsembrini 1976. 
Neljandat korda tuli sellel alal NSV Liidu meistriks Vjatšeslav Štšegolev. Oma eelmisegi meistritiitli oli Štšegolev võitnud 12 aastat varem (1964) just Odessas.
Thanka

Thanka ehk thangka ehk tanka on Tiibeti budismis jumaluse piltkujutis.
Paljud thankamaalijad olid esmalt joogid ehk mahasiddhad, kes rituaalide abil kutsusid esile endas nägemuse ehk visualiseerisid jumaluse ja maalisid siis selle kujustamise instruktsioonina teistele mahasiddhadele. Selline on pärimus thankade tekkeloo kohta.
Väga olulisel kohal on jumaluste kujutamisel ja maalimisel nende täpsed proportsioonid ja suhe ümbritsevasse ruumi, mida kujutatakse thankal.
Kõigil Tiibeti budismi koolkondadel on olnud traditsiooniks omada isiklikku vastavalt koolkonna panteonile ka proportsioonide kaanonit mis kuulus iga kloostri raamatukogus asuvate tekstide hulka. Neis on täpselt kirjeldatud kõik mõõdud thanka peategelasest kuni ornamendi ja mustriteni välja, mida kasutatakse maalimisel.
Sellega hoiti ära traditsiooni muutumine ja valetõlgendused jumaluste edasiandmisel.
Thanka ei ole lihtsalt pilt vaid sümboolne jutustus ehk piktogramm, mille abil jutustati konkreetse jumaluse elu ja tegevust.
Thankad olid kodus enamikul tiibetlastest, kes olid budistid või bön religiooni järgijad.
Mis on põhjuseks, et budistid tarbivad, vajavad, tellivad thankasid (ikoone, pühasid kujutisi)? Peale kujustamise ja jumalale annetuste tegemise, praktiseerimise on veel muid põhjuseid, näiteks
- haigus või õnnetused
- surm perekonnas 
Vajadus thanka järele oli tihti seotud kindla religioosse rituaaliga. Nagu iga vooruslik tegu, usuti, et ka thanka ehk uue jumaluse kujutise tellimine toob kaasa pälvimusi. 
Ajalugu.
Läbi ajaloo olid paljud thankamaalijad lihtsalt kunstnikud, kes dekoreerisid kloostreid, templeid ja muid ehitisi. Sageli oli kunstniku amet pere traditsiooniks, tavaliselt läbi mitme põlvkonna.
Mis puutub thankadesse, siis selles osas on Tiibetis alati domineerinud kloostrid, kes lõid kaanoni ja nõudsid, et thankamaalijad ka seda järgiksid.
Samuti on kuulsaid laamasid ja munki, kes olid väga meisterlikud thankamaalijad. Näiteks X karmapa Chos-dbjings-rdo-rje (1604–1674) ja Si-tu pan-chen chos-kji-'bjungs-gnas (1700–1774).
1982. aasta NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes

XXVIII NSV Liidu meistrivõistlused rahvusvahelises kabes peeti Kiievis 4.–25. märtsini 1982. Ametlikult tähistati turniiriga NSV Liidu asutamise 60. aastapäeva. 
Oma esimese NSV Liidu meistri tiitli võitis Aleksandr Baljakin.