tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Georg Wilhelm Richmanni ausammas

Georg Wilhelm Richmanni ausammas on Pärnus Kuninga ja Nikolai tänava ristmikul asuv mälestusmärk füüsik Georg Wilhelm Richmannile, keda loetakse üheks piksevarda leiutajaks.
Mälestusmärk avati 22. juulil 2011 Richmanni 300. sünniaastapäeva puhul. Richmann sündis 22. juulil 1711 Pärnus Kuninga tänaval asunud keskaegses hoones. Mälestusmärk on rajatud Pärnu Uue Kunsti Muuseumi eestvõttel. Ausamba autor on skulptor Riho Kuld, arhitekt on Margit Kõrts ja kuju valas pronksi Bruno Kadak.
Ausamba avas Riigikogu esimees Ene Ergma.
Swissôtel Tallinn

Swissôtel Tallinn on luksushotell Tallinnas Tornimäel aadressil Tornimäe tn 3. Hotell kuulub Swissôtel Hotels &amp; Resortsi ketti. 
Hotelli arhitekt on Meeli Truu. Hotell on 117 meetrit kõrge, seega on see üks kõrgemaid hotelle Baltikumis. Hoone moodustab osa Tornimäe kompleksist, kuhu kuulub lisaks hotellile ka korterelamu Tornimäe 7. 
Luksushotell koosneb 238 numbritoast, kolmest restoranist, kahest baarist, spaast ja fitnessikeskusest. 
Avamine ja tegevus.
Swissôtel Tallinna ehitusleping sõlmiti 2004. aastal, hoonet ehitati aastatel 2004–2007 ning ametlikult avati see 10. detsembril 2007. Hoone arhitekt on Meeli Truu projekteerimisfirmast Nord Projekt AS. Hotelli interjööri kujundas Meelis Pressi Arhitektuuribüroo. Ehituse maksumus oli 700 miljonit krooni.
Alates 2010. aasta jaanuarist on Swissôtel Eesti Hotelli- ja restoraniühingu liige.
Hotelli hoones on toimunud päästjate trepijooksuvõistlus "Kõrghoone kuningas".
Swissôtel Tallinnas on ööbinud 2012. aasta augustis teiste seas Lady Gaga.
Restoranid.
Swissôtel Tallinna hotellis on kolm restorani:
Saksimaa provints

Saksimaa provints (sks Provinz Sachsen) oli Preisimaa kuningriigi ja hiljem Preisimaa vaba riigi provints aastatel 1816–1945. Selle keskus oli Magdeburg.
Ajalugu.
Provints loodi aastal 1816 järgmistest aladest:
Saksimaa provints oli üks rikkamaid Preisimaa piirkondi kõrgelt arenenud põllumajanduse ja tööstusega. Aastal 1932 laiendati provintsi Ilfeldi ja Elbingerode ümbruse alade lisamisega, mis varem olid Hannoveri provintsi osad. 
1. juulil 1944 jagati Saksimaa provints piki kolme administratiivringkonna piire. Erfurdi ringkond liideti Hessen-Nassau provintsi Schmalkaldeni kreisiga ja anti Tüüringi vabale riigile. Magdeburgi ringkonnast sai Magdeburgi provints ja Merseburgi ringkonnast sai Halle-Merseburgi provints.
Aastal 1945 ühendas Nõukogude sõjaline administratsioon Magdeburgi ja Halle-Merseburgi Anhalti vaba riigiga Saksi-Anhalti provintsiks, mille keskuseks sai Halle. Braunschweigi vaba riigi Blankenburgi kreisi eksklaavi idaosa ja Tüüringi Allstedti eksklaav liideti samuti Saksi-Anhaltiga. Aastal 1947 sai Saksi-Anhalt liidumaaks.
Tüüringi ja Saksi-Anhalti liidumaad lõpetati aastal 1952, kuid taastati pärast Saksamaa taasühinemist 1990 mõne väikese piirimuudatusega tänapäevase liidumaana.
Alajaotused.
Enne 1944. aastat oli Saksimaa provints jagatud kolmeks ringkonnaks ("Regierungsbezirk"). Aastal 1945 taasühendati Magdeburgi ja Halle-Merseburgi provintsid.
Magdeburgi ringkond.
Linnakreisid ("Stadtkreise")
Maakreisid ("Landkreise")
Merseburgi ringkond.
Linnakreisid
Maakreisid
Erfurdi ringkond.
Linnakreisid
Maakreisid
Tallinna hotellide loend

"Siin on loetletud Tallinna hotelle. 
Ajalugu.
Keskajal täitsid võõrastemajade aset kloostrid, kus anti ulualust ja kehakinnitust reisijatele ja muudele teekäijatele. Rikkad kaupmehed ja reisijad ohverdasid sel puhul summakese kloostri heaks. Tallinnas tegutsesid 1600. aasta paiku Tallinna sadamas asutus "Lübesche Herberge", kus leidsid peavarju välismaa laevade skipperid kui ka reisijad. Üks vanemaid võõrastemaju (Gasthaus) kõrtsiga "Tühja rõõmu mõis", asetses Tallinna linnamüüri Harju värava ja Viru väravate vahel Karjavärava juures. Nunnevärava lõpul oli kitsas tänav, mida hüüti tol ajal "Sackstrasie", mis tähendab "kott-tänavat", kus asus kõrts ja võõrastemaja "Lahmer Frosch" - Lombak konn. 
Toompea eeslinnas või "Kassisabas", asetses "Rother Krug" või "Punane kõrts", mis oli "alamrahva" kooskäimise kohaks ja võõrastemajaks. Niguliste kiriku vastas asus "Stadt Hamburg" nimeline kõrts-võõrastemaja. Tõnismäel asus võõrastemaja "Pärnu häärber" (Pernausche Herberge), kus olid tallid ja tõllakuur ning väikesed numbritoad reisijatele. Suur-Tartu maanteel asus "Kolme Korstna Võõrastemaja", Suur-Roosikrantsi tänaval end. Augeri majas tegutses "Hotel Libau", kus olid ka tolliruumid ja tõllakuurid. Sisse- ja väljasõitjad reisijad registreeritining seda tehti koguni ametlikus väljaandes "Estljandskija Gubernskija Vedomosti"s.
Kuni 1980. aastate lõpuni tegutses ENSV turismiturul kolm monopoolset üleliidulist turismikontserni – Inturist, Sputnik ja NSV Liidu ametiühingute Üleliidulise Ametiühingute Kesknõukogu-vabariiklikud (Pärnu, Haapsalu ja Narva-Jõesuu) ja Eesti NSV Ametiühingute Nõukogu-kohalikud (sh Iklas, Kingissepas ja Värskas) sanatooriumide, kuurordiasutused, puhkekodud ja pansionaadid oma turismistruktuuridega. Hotelle ühendas Tallinna Hotellitrust, mis 1980. aasta 1. jaanuaril nimetati ümber Tallinna Hotellikoondiseks. Tallinna Hotellitrusti direktorina tegutsesid: Aleksander Bogovski ja Tallinna Hotellikoondise peadirektorina Kaljo Visnapuu, Andres Eesmaa (1986–1988), Harri Veering (1988–1991).
Tallinna Hotellitrust haldas Tallinnas seitset hotelli ja võõrastemaja: Olümpia, Palace, Ranna, Kopli, Narva, Balti ja Toome. Inturistile kuulusid 1963. aastal ehitatud 216kohaline hotell Tallinn ja 1972. aastal ehitatud Viru hotell.
Eesti taasiseseisvumise järel 27. jaanuaril 1992 asutati, Vabariigi valitsuse 15.12.1991 määruse alusel, Tallinna Hotellikoondise varade baasil RAS Tallinna Hotellid. RAS Tallinna Hotellid juhatuse esimeheks kinnitati Enn Roose, tegevdirektorina asus tegutsema senine Tallinna Hotellikoondise juhataja Harri Veering. 15. detsembril 1992 võttis valitsus vastu määruse Tallinna Hotellikoondise likvideerimise kohta. Riiklikule aktsiaseltsile Tallinna Hotellid kuulusid hooned (Vabaduse väljak 3, Liivalaia tänav 33, Suur-Kloostri tänav 4, Väike-Kloostri tänav 1/3 ja Nunne tänav 12/14) ning äriosalused aktsiaseltsides Finest Hotel Group, Hotell Olümpia, Nunne tänava hotelli Balti hallanud AS Imperial, Stroomi ja Tartu Kommertspangas.
Albert Frank

Albert Bernhard Frank (17. jaanuar 1839 Dresden – 27. september 1900 Berliin) oli saksa bioloog.
Ta uuris taimede tropisme.
Ta võttis kasutusele termini "mükoriisa". Samuti "sümbioos" (aastal 1877, vormis "symbiotismus", saksa keeles).
Tema järgi on nimetatud bakteriperekond "Frankia".
Frankia

Frankia on perekond lämmastikku fikseerivaid grampositiivseid baktereid, mis moodustavad lehtpuudega sümbioosis juuremügaraid.
Pikka aega oli ainuke sellesse perekonda klassifitseeritud liik "Frankia alni", mida kirjeldas lepa juurtel 1866. aastal vene bioloog Mihhail Stepanovitš Voronin (või Woronin). Hiljuti on lisandunud veel mitmeid liike, nagu "Frankia asymbiotica", "Frankia casuarinae", "Frankia coriariae" jt.
Frankia alni

Frankia alni on liik baktereid perekonnast "Frankia".
Need bakterid elavad lepa juurtel. Nad fikseerivad õhulämmastikku.
Slagnäs

Slagnäs on asula Arjeplogi vallas Rootsis.
Valged Põllud

Valged Põllud oli aastatel 1964–1992 Torontos ilmunud eestikeelne usulise sisuga ajakiri, mida andis välja Toronto Eesti Baptisti Koguduse Misjonitoimkond.
Aastatel 1964–1986, 1988 ja 1990 ilmus ajakiri 4–5 korda aastas. Aastatel 1987, 1989, 1991–1992 ilmus ajakiri 3 korda aastas.
Giorgi Abdaladze

Giorgi Abdaladze on Gruusia pressifotograaf, kes 2011. aasta juulis mõisteti süüdi Venemaa kasuks spioneerimises.
Abaladze koos Zurab Kurtsikidze, Irakli Gedenidze ja Natia Gedenidzega vahistati 7. juulil 2011 ning mõisteti kokkuleppemenetluse korras tingimisi süüdi 22. juulil. Süüalused vabastati, kuid mõisteti kriminaalhoolduse alla ja neil keelati riigist lahkuda. Abdaladzele ja Irakli Gedenidzele mõisteti tingimisi kolm, Kurtsikidzele kaks ja Natia Gedenidzele pool aastat vanglakaristust. Gruusia seaduste järgi karistatakse salastatud info tõendatud üleandmist välisriikide eriteenistustele 5–12-aastase vanglakaristusega.
Väidetavalt edastas Abdaladze Kurtsikidzele salajasi dokumente, millele ta pääses juurde ajal, kui ta töötas Gruusia Välisministeeriumi lepingulise fotograafina. Kurtsikidze omakorda saatnud info Venemaale.
Eeluurimisperioodil avaldati Abdaladze kiri, kus ta oletas, et ajakirjanike vahistamise tegelik põhjus võis olla president Mihheil Saakašvili pahameel selle üle, et fotograafid jäädvustasid ja jagasid maailmaga fotosid opositsiooni meeleavalduste vägivaldsest laialiajamisest 26. mail.
Vene ajakirjanduse andmetel olid fotograafide vahistamise põhjuseks presidendi ihufotograafi Irakli Gedenidze tehtud fotod meeleavalduse laialiajamisest. Gedenidze pidi nende allikate andmetel tegema sündmustest fotosid siseministeeriumi tarbeks ja tal võimaldati tegutseda tingimusel, et ta ei lekita fotosid välismeediale. Fotograaf otsustas aga teenida topelt ning müüs osa fotodest Kurtsikidzele ja Abdaladzele. Gruusia politoloogi Malhaz Tšatšava sõnul loeti sellisel viisil valminud fotod salajaseks informatsiooniks ja nende levitamist kriminaalkuriteoks.
Vahetult enne seda, kui süüdistaja esitas kokkuleppemenetluse taotluse, loobus Abdaladze oma advokaatidest Eka Beseliast ja Lado Matšarašvilist. Beselia oli avalikult väitnud, et Abdaladze, kes algul oma süüd ägedalt eitas ja eeluurimisvangistuses näljastreiki pidas, andis ülestunnistusavalduse psühholoogilise surve all. Ka Kurtsikidze kaitsja väitis, et tema kaitsealune esines tunnistusega oma vaba tahte vastaselt, misjärel kaitsealune tema teenetest loobus.
Kosovo Demokraatlik Partei

Kosovo Demokraatlik Partei (albaania keeles "Partia Demokratike e Kosovës") on vasakpoolne Kosovo partei. Parteid juhib Hashim Thaçi.
Partei asutati 1999. aasta mais Kosovo Vabastusarmee poliitilise tiiva baasil. Esialgne nimi oli Demokraatliku Progressi Partei.
Partei võitis nii 2007. (35%) kui 2010. aasta (32%) üldvalimised.
Kesk-Euroopa Vabakaubandusleping

Kesk-Euroopa Vabakaubandusleping ("The Central European Free Trade Agreement" (CEFTA)) on Euroopa Liitu mitte kuuluvate Kesk- ja Lõuna-Euroopa riikide kaubandusleping.
Lepingu osapooled on 2020. aasta seisuga Albaania, Bosnia ja Hertsegoviina, Põhja-Makedoonia, Moldaavia, Montenegro, Serbia ja Kosovo.
Varasemad, nüüdseks Euroopa Liiduga liitunud liikmed on Bulgaaria, Horvaatia, Poola, Rumeenia, Slovakkia, Sloveenia, Tšehhi Vabariik ja Ungari.
Suunurgatõstur

Suunurgatõstur ("musculus levator anguli oris") on inimese näolihas.
Lihas kinnitub suunurgale ning sellest kõrgemal "fossa canina"'le. 
Suunurgatõstur pingutub naeratamisel.
Sulevimägi

Sulevimägi on tänav Tallinna vanalinnas.
Asukoht ja taristu.
Sulevimägi algab Olevimäe ristmikult. Ta on 30 m pikkuse kõrvaltänava kaudu ühendatud Pika tänavaga maja nr 52 juures. Tagumises otsas, paarismajade nr 4, 6, 8, ja 10 juures, on Sulevimägi umbtänav.
Sulevimägi 2.
Sulevimägi 2 // Olevimägi 11 kuulub 2000. aasta septembrist Hans H. Luigele.
Ajalugu.
Sulevimäe asustuse keskus oli tõenäoliselt juba 11. sajandist pärinev Novgorodi kaupmeeste asula (kaubahoov; vene keeles "русский конец") koos vene kirikuga. Sulevimäel paiknevate majavalduste asukohta märgiti linna pärusraamatutes "apud ecclesiam Ruthenorum sit am" 'venelaste kiriku juures' (1371) ja "by der olden russchen kerken" 'vana vene kiriku juures' (1413). Hiljem märgiti asukohti seal kõrval asunud majavalduse järgi, mida nimetati Raudseks Väravaks: 1471 "de Iseren Doer", 1481 "tor Iseren Doren"; 1529 "de Isern Dore". Raudseks Väravaks nimetatud majavaldus asetses Pika tänava, Sulevimäe ja neid ühendava põiktänava nurgal ning võib pidada tõenäoliseks, et selle kõrval asus omal ajal reaalne raudvärav, mis sulges pääsu vene kaubahoovi. 
Sulevimäe osad on kandnud nimetusi: "de Iseren Doer" (1471), "tor Iseren Doren" (1481), "de Iseren Dore" (1529), "auf Thabor" (1599), "auf dem Taborsberge" (17. sajandi lõpp), "Brockussackgasse" (18. sajandi lõpp), "Kleine Strandstraße" (18. sajandi lõpp), "Kleiner Brockusberg", "Kleiner Brokusberg" (1907), Väike Brookusmägi (1921), Väike Brokusmägi (1923), Väike Brokusmäe (1935) ja ka Väike- ja Suur-Brokusmäe nime. 
Tänavad said nime 16. sajandi Tallinna Suurgildi oldermanni ja Pika tänava piirkonna kinnisvaraomaniku Wolmar Brockhuseni järgi.
Narva ja Sillamäe 1993. aasta autonoomia referendum

Narva ja Sillamäe 1993. aasta autonoomia referendum oli 16. ja 17. juulil 1993 Narvas ja Sillamäel toimunud ebaseaduslik referendum rahvuslik-territoriaalse autonoomia küsimuses, mille organiseerisid Narva ja Sillamäe linnavolikogu.
28. juunil 1993 võttis Narva Linnavolikogu vastu otsuse nr 15/163 "Suhtumisest
välismaalaste seadusesse". Selle järgi otsustati korraldada Narvas 16. ja 17. juulil 1993 referendum (plebistsiit) küsimusega "Kas Te soovite, et Narval oleks rahvuslik-territoriaalse
autonoomia staatus Eesti Vabariigi koosseisus?".
6. juulil 1993 võttis Sillamäe Linnavolikogu vastu otsuse "1993. aasta 30. juuni
miitingust osavõtnute juhendite täitmisest", mille punktiga 1 määrati 17. juuliks
1993 referendum (elanike küsitlus) küsimusega "Kas Te soovite, et Sillamäel
oleks Eesti Vabariigi koosseisus rahvuslik-territoriaalse autonoomia staatus,
mille territooriumil oleksid kõigile elanikele tagatud võrdsed õigused?".
Referendum toimus 16. juulil ja 17. juulil 1993. Narva Linnavolikogu andmetel osales Narvas referendumil 54% hääleõiguslikest. Sillamäe Linnavolikogu andmetel osales Sillamäel referendumil 60% hääleõiguslikest. Narvas olevat autonoomiat pooldanud 97% hääletanutest, Sillamäel 98,6%. Eesti Vabariigi valitsuse vaatlejate hinnangul oli tegelik osalusprotsent alla poole.
Õiguskantsler esitas 3. augustil 1993 Riigikohtule taotluse, milles tegi ettepaneku tunnistada Sillamäe Linnavolikogu 6. juuli 1993. aasta otsus "1993. aasta 30. juuni miitingust osavõtnute juhendite täitmisest" kehtetuks.
Riigikohus tunnistas 11. augustil 1993 oma otsusega Narva ja Sillamäe refendumi tulemused kehtetuks.
Raul Hadžimba

Raul Hadžimba (abhaasi Рауль Џьумка-иҧа Ҳаџьымба; sündinud 21. märtsil 1958 Tkvartšelis) on Abhaasia poliitik, 25. septembrist 2014 kuni 13. jaanuarini 2020 Abhaasia president.
Enne oli ta riigi asepresident aastatel 2005–2009. Ta on partei Abhaasia Rahvusliku Ühtsuse Foorum juht. Aastatel 2003–2005 oli ta Abhaasia peaminister, 2002–2003 kaitseminister.
2004. aastal kaotas Hadžimba, keda toetasid nii lahkuv president Vladislav Ardzinba kui Venemaa president Vladimir Putin, presidendivalimistel Sergei Bagapšile. Hadžimba süüdistuste kohaselt võltsiti Bagapšit toetanud Gali rajoonis valimistulemusi. Detsembris jõuti aga kokkuleppele, et korraldatakse kordusvalimised, Hadžimbast saab Bagapši asepresidendikandidaat ja asepresidendi volitusi suurendatakse. Jaanuaris peetud valimistel võitis Bagapš üle 90% häältest.
2009. aasta mais astus Hadžimba erimeelsuste tõttu Bagapšiga tagasi. Aasta lõpus toimunud presidendivalimistel kaotas Hadžimba uuesti Bagapšile, saades 15,32% häältest.
2011. aastal Bagapš suri, augustis peetud ennetähtaegsetel presidendivalimistel jäi Hadžimba kolme kandidaadi hulgas viimaseks kogudes 19,83% häältest. 
25. augustil 2014 kuulutati Hadžimba presidendivalimiste võitjaks ning vannutati sama aasta 25. septembril ametisse. 
Ta võitis ka 2019. aasta sügisel toimunud presidendivalimised, kogudes 8. septembril peetud teises voorus 47,39 % häältest, kuid 10. jaanuaril 2020 tühistas Ülemkohus valimiste tulemused ning opositsiooni nõudmisel kuulutati 22. märtsiks 2020 välja erakorralised presidendivalimised ja Hadžimba astus 12. jaanuaril 2020 ametist tagasi. Parlament rahuldas tema tagasiastumispalve järgmisel päeval, 13. jaanuaril ja nimetas presidendi kohusetäitjaks peaminister Valeri Bganba.
Slagnäsi kirik

Slagnäsi kirik asub Slagnäsis Arjeplogi vallas Rootsis.
Anna Paquin

Anna Helene Paquin (sündinud 24. juulil 1982 Winnipegis) on Kanada päritolu Uus-Meremaa filminäitleja. 
Mängis kõrvalosa filmis "Klaver" ("The Piano"; 1993), mille eest võitis 11-aastaselt parima naiskõrvalosatäitja Oscari, olles nooruselt teine selle auhinna võitja.
Bergnäsudden

Bergnäsudden (kasutatakse ka nimekujusid Bergnäs-udden, Bergnäs, Södra Bergnäs) on küla Arjeplogi vallas Rootsis.
Bergnäsudden asub väikesel saarel Storavani järve idakalda lähedal. Ühendus maismaaga kulgeb maanteed mööda, mis on rajatud tammile. Tammi pikkus on umbes 0,5 km.
Veetemperatuur

Veetemperatuur on üks veekogu iseloomustavatest näitajatest, selle veekogu vee temperatuur.
Maailmamere ja selle osade veetemperatuur.
Maailmameri saab Päikeselt rohkem soojust kui maismaa, aga kuna vee soojusmahtuvus on suurem kui maismaa oma, siis vesi soojeneb ja jahtub aeglasemalt.
Päikesekiirgus soojendab ainult mitme meetri paksusega pinnasekihti. Soojust edastatakse alla vee pideva segamise käigus. Veetemperatuur muutub sügavuse suurenemisega alguses järsult ja pärast aeglaselt. Kuna ookeanide nõod on täidetud polaaralades tekkinud veega, siis on sügavates alades veetemperatuur üsna ühtlane. Sügavusel üle 3000–4000 meetrit on veetemperatuur +2 kuni 0 °С.
Pinnakihi veetemperatuur sõltub koha geograafilisest laiusest ja muutub ekvaatorist pooluse suunas madalamaks. Ekvaatori piirkonnas saab Maa rohkem päikesekiirgust ja selle tõttu on seal kõrgeim maailmamere veetemperatuur: +28...+29 °С. Lõunapooluse suunas langeb veetemperatuur kiiremini külma Antarktise läheduse tõttu ja jõuab –1,9 °C-ni Antarktika jää all (suure soolsuse tõttu saab selle temperatuur langeda madalamale kui mageveekogude oma).
Peaaegu suletud maailmamere osade veetemperatuur võib olla üsna kõrge, näiteks Punase mere veetemperatuur on kuni +34 °С, Pärsia lahes kuni +35,6 °С.
Parasvöötmes muutub pinnakihi veetemperatuur nii aasta kui ka ööpäeva jooksul.
Samuti mõjutavad veetemperatuuri maailmamere eri osades hoovused. Soojad hoovused kannavad sooja vett ekvaatorist pooluste suunas, aga külmad hoovused kannavad polaaraladelt külma vett ekvaatori suunas. See muudab veetemperatuuri ühtlasemaks.
Kõrgeim pinnakihi keskmine veetemperatuur on Vaikses ookeanis (+19,4 °С), India ookeanis on see +17,3 °С, Atlandi ookeanis +16,5 °С ja Põhja-Jäämeres pisut üle +1 °С. Kogu maailmamere pinnakihi keskmine veetemperatuur on umbes 17,5 °С.
Jõgede ja järvede veetemperatuur.
Jõe ja järve veetemperatuur sõltub kõigepealt selle veekogu geograafilisest asukohast. Kui jõgi saab alguse liustiku sulamisest või järv asub kõrgel mägedes, siis selle veetemperatuur on madalam kui teistes samal laiuskraadil asuvates jõgedes ja järvedes.
Liina Laasma

Liina Laasma (sündinud 13. jaanuaril 1992) on Eesti kergejõustiklane, odaviskaja, Eesti rekordi omanik odaviskes.
Tema isiklik rekord on 22. mai 2016 visatud 63.65. See on ühtlasi Eesti rekord. Varasemad rekordid 15. märtsil 2014 visatud 63.17 ja 31. augustil 2013 visatud 62.50.
Tema treener on 2012. aasta septembrist alates Toomas Merila, varem oli Jaan Tamm.
Keskkonnamajandus

Keskkonnamajandus ehk keskkonnaökonoomika (ka keskkonnaökonoomia, bioökonoomika, ökonoloogia) on majandusteaduse haru, mis uurib ühiskonna ja keskkonna vastastikuste seoste majanduslikku külge. 
Keskkonnamajanduse olulisi teemasid on näiteks loodusvarade väärtuse määramine. 
Keskkonnamajanduse üks peamisi taotlusi on leida sellised majandushoovad, et keskkonnaprobleemidest põhjustatud kahju peegelduks majandustegevuse kogumaksumuses.
NIMBY-sündroom

NIMBY-sündroom (eesti keeles ka MMN-sündroom, mitte-minu-naabrusse-sündroom; inglise "Not In My Back Yard-syndrome" ehk "NIMBY-syndrome") on paikkondlik vastuseis prügilate, teedeehituse, ohtlike jäätmete ladestamiskohtade, sõjaväepolügoonide ja muude ohtlikuks või tülikaks peetavate rajatiste loomise vastu. 
NIMBY-sündroomi puhul inimesed tavaliselt nõuavad, et sellist objekti ei rajataks nende kodu lähedale, vaid kuhugi mujale. 
Algul oli rikaste põhjapoolsete maade NIMBY-liikumine ohtlike jäätmete ladustamise vastu, mis surve tõttu viidi vaesematesse lõunapoolsetesse riikidesse. Hiljem on ka nendes vaesemates riikides tekkinud mitmesugused keskkonnaõigluse liikumised.
Kohalikus elanikkonnas vastumeelt tekitada võiv arendustegevus.
Tavaliselt kuuluvad nende hulka järgmised tegevused, objektid või aspektid:
NIMBY variatsioonid.
NIMBY-liikumisel on variatsioone, mille seas leidub ka halvustavaid.
Tarbimislaen

Tarbimislaen on eraisikule antav laen, mille eesmärk on tarbimine, näiteks mööbli või kodutehnika ost.
Tarbimislaen võimaldab teha suuremaid kulutusi, mille jaoks inimesel pole laenamise ajal raha: osta kodutehnikat, käia reisimas või teha remonti. Tehtud kulutused tuleb ajapikku laenuandjale koos intressiga tagasi maksta, selle poolest sarnaneb tarbimislaen laenuvõtja seisukohalt liisinguga. Traditsioonilistest laenutüüpidest erineb tarbimislaen nii oma suuruse poolest – tarbimislaenud on suhteliselt väikesed – kui ka selle poolest, et sel pole üheselt määratletud otstarvet (erinevalt näiteks autoliisingust või kodulaenust). 
Tarbimislaenu intressimäär on madalam kui kiirlaenudel, ent siiski kõrgem kui kinnisvaralaenudel. Laenu täpne suurus ja tagastamise tähtaeg ning intressimäär sõltub teenuseosutajast, taotleja sissetulekutest, kohustustest ning tihti ka varasemast maksekäitumisest. Intressimäärade võrdlemisel on oluline mõista, kas intressimäär on laenu algsummalt või laenujäägilt. Seetõttu on objektiivsem hinnata tarbimislaene krediidi kulukuse määra alusel. Krediidi kulukuse määr võtab arvesse kõik teadaolevad laenuga seotud kulud, sealhulgas intressikulu ja ülejäänud laenuga seotud kulud, mida klient on kohustatud tasuma.
Eestisse jõudsid tarbimislaenud 2000. aastate majandusbuumi ajal.
Raskejõustikuklubi Leola

Märtsis 2008 tuli Lihulas kokku 18 raskejõustiku huvilist ning loodi MTÜ Lõuna-Läänemaa Raskejõustikuklubi "Leola", mille eesmärk oli raskejõustiku harrastamine Lihulas. Klubi asutaja ja treener on Janar Sõber.
2009. aastal õnnestus Euroopa Liidust saada inventari soetamiseks toetus, millega sisustati maadlussaal. Kreeka-Rooma maadlusega tegeletakse Lihula lasteaia võimlemissaalis. Alates oktoobrist 2009 toimuvad regulaarsed maadlustreeningud. Klubi korraldab alates 2010. aastast noortele Lihulast pärit maailmameistri Gustav Vahari auks mälestusvõistlust.
Daniel Christoph Sczibalski

Daniel Christoph Sczibalski (7. oktoober 1712 Weinsdorf – 7. august/18. august 1781 Puhja) oli Eesti vaimulik.
Szibalski sündis Preisimaal Weinsdorfis (praegu Dobrzykis Iława maakonnas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas). Ta õppis usuteadust (immatrikuleeriti 5. novembril 1742) Königsbergi Ülikoolis. Ta ordineeriti 27. veebruaril/10. märtsil 1746 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1746–1751 Rubene koguduse õpetaja. Aastatel 1751–1781 oli ta Puhja Püha Dionysiuse koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema vend Johann Benjamin Sczibalski oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja.
Urawa Red Diamonds

Urawa Red Diamonds (jaapani keeles 浦和レッドダイヤモンズ "Urawa Reddo Daiyamonzu") on Jaapani Saitama linna jalgpalliklubi. See mängib Jaapani kõrgliigas J1 League.
Klubi asutati 12. aprillil 1950.
Jaapani meistriks on klubi tulnud viis korda (1969, 1973, 1978, 1982, 2006).
Praegune koosseis.
"Seisuga 7. juuni 2025"
Johann Heinrich Lange

Johann Heinrich Lange (4. november 1717 Preetz – 5. juuni/16. juuni 1788 Narva) oli Eesti vaimulik.
Lange sündis Preetzis, Schleswig-Holsteinis. Ta õppis koolis Altonas. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 7. mail 1738) Kieli Ülikoolis ja (immatrikuleeriti 9. oktoobril 1738) Halle Ülikoolis. Ta oli aastal 1739 õpetajaks Halle vaeslastekoolis.
Ta suundus aastal 1741 Peterburi pastor Tobias Plaschnigi juurde koduõpetajaks. Töötas aastatel 1741–1747 Peterburi kadetikorpuse kantori ja õpetajana. Ta läks koos pastor Tobias Plaschnigiga Tartusse, oli aastatel 1747–1752 Tartu ühendatud linnakooli rektor ja lisaks aastatel 1748–1759 Tartu Jaani koguduse abiõpetaja. Lahkus aastal 1759 Narva, kus ta oli aastatel 1759–1777 Narva Johannese koguduse abiõpetaja, aastatel 1777–1788 sama koguduse õpetaja. Lisaks oli ta Narvas alul Narva kooli rektor, hiljem Narva linnakooli kuraator ja Narva konsistooriumi juhataja.
Tema hinnalisest raamatukogust (millele pani aluse juba endine Narva Johannese koguduse õpetaja Caspar Matthias Rodde) on säilinud teadaolevalt 288 trükist, mis on Narva linna kirikuraamatukogust jõudnud Rahvusraamatukogusse. Tartus elades pani ta aluse Tartu linnakooli raamatukogule, Narvas olles täiendas ta pidevalt oma raamatukogu.
Isiklikku.
Tema abikaasa Anna Katharina isa oli Paide Püha Risti koguduse õpetaja Erich Petri Masalin.
Laguunrannik

Laguunrannik on laugranniku tüüp, kus kõik lahed on avamerest põiksäärtega eraldatud ja moodustavad laguunide ahelikke. Mandripoolsed rannad on liigestatud, merepoolsed rannad on sirged ja pikaks venitatud. Sageli on põiksäärtel luited, ning neid läbivad väinad või kanalid.
Matis Toome

Matis Toome (sündinud 25. juulil 1975 Raplamaal Keavas) on eesti võistlustantsija, rahvusvahelise kategooria võistlustantsukohtunik ja tantsuõpetaja.
Haridus.
Tema koolitee algas Kehtna Põhikoolis ja jätkus Rapla 1. Keskkoolis. Ta on lõpetanud Tallinna Pedagoogikaülikooli 1997. aastal bakalaureusekraadiga tantsija, koreograafi ja tantsujuhi erialal ning Tallinna Ülikooli 2006. aastal kunstide magistrikraadiga. 
1996. aastal sooritas ta Eesti Tantsuõpetajate Liidus tantsuõpetaja eksamid. Eesti Olümpiakomitee on talle andnud kõrgeima, 8. kategooria meistertreeneri kutse.
Tantsualane tegevus.
Tantsutreeninguid alustas Matis Toome 11-aastaselt tantsuklubis Alemana, kus tema juhendajad olid Rauno ja Kristina Ilo ning Aavo Lossmann. Hiljem treenis ta tantsuklubis Revalia Suurbritannia ja Norra treenerite käe all. 
1995. aastal sai temast elukutseline võistlustantsija.
Aastatel 1995–2010 töötas Toome treenerina Revalia Tantsukoolis. 1995. aastast on ta töötanud tantsutreenerina Eestis ning külalistreenerina Soomes, Hongkongis, Lõuna-Koreas, Austrias, Lätis ja mujal.
1997. aastast on Matis Toome elukutseliste rahvusvahelise kõrgeima kategooria kohtunik, 2001. aastast Eesti Tantsuspordi Liidu ja 2007. aastast Rahvusvahelise Tantsuspordi Föderatsiooni (WDSF) kohtunik.
2007. aastast on Matis Toome rahvusvahelise elukutselisi tantsijaid ja tantsuõpetajaid ühendava organisatsiooni World Dance Council (WDC) tantsuõpetajate koolitaja ja eksaminaator Eestis. 2010. aastast on ta Eesti Tantsuõpetajate Liidu juhatuse liige ja tantsuõpetajate koolitaja ning 2012. aastast liidu president.
2011. aastal asutas ta tantsukooli Tantsumeka ning töötab selle juhi ja peatreenerina.
Aastatel 2014–2016 oli ta Eesti Tantsuspordi Liidu juhatuse liige ning 2016–2020 Eesti Olümpiakomitee esindajate kogu liige.
Koreograafina on Toome lavastanud tantsufilmi "Unistusepüüdja" (2004). ning tantsustseenid filmides "Kuldrannake" (2006) ja "Elavad pildid" (2013). Temast on loodud portreefilm Eesti Televisiooni dokumentaalsarjas "Tour de Danse" (2005).
Saavutused.
Matis Toome tuli 1992. ja 1993. aastal koos tantsupartner Maris Tõniste ning 1994. aastal koos Helen Klandorfiga standardtantsudes ja kümnes tantsus Eesti noortemeistriks, 1994. aastal sai standardtantsudes noorte MM-il 8. koha.
Aastatel 1995–2002 tantsis ta elukutselisena koos Helen Klandorfiga. Tuli standardtantsudes MM-il 1997 14.–15., 1998 17.–18. ja 1999 9. kohale, EM-il 1999 5. kohale.
MS Cinderella karikavõistlustel on ta saanud 1996, 1997 ja 1998 1., Soome lahtistel meistrivõistlustel 1997 1. ja 1998 2. koha, Rumba karika võistlustel 1998 esikoha.
Matis Toome on valitud mitmel korral Eesti aasta parimaks tantsutreeneriks.
Isiklikku.
Matis Toome on 2001. aastast abielus Liina-Liis Liiv-Toomega ning neil on kolm last.
Johann Lange

Johann Lange on olnud mitme tuntud inimese nimi:
Gottfried Rulcovius

Gottfried Rulcovius (surnud 1755) oli Eesti vaimulik.
Rulcoviuse täpne sünniaeg on teadmata. Ta sündis 18. sajandi alguses Preisimaal Elbingis (praeguse haldusjaotuse järgi Elblągis, Kirde-Poolas Warmia-Masuuria vojevoodkonnas). Usuteadust õppis ta Jena ülikoolis (immatrikuleeriti 7. aprillil 1727). Töötas aastatel 1735–1737 Sangaste ja Laatre Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Gotthard Friedrich Rauscherti abilisena. Ordineeriti aprillis 1737 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1737–1755 Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja (introdutseeriti 19. mail/30. mail 1737).
Isiklikku.
Rulcovius oli abielus Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Theophil Eichleri tütre Margaretha Christinega. Tema väimees oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Johann Benjamin Sczibalski.
Louis Christopf

Ernst Louis Christopf (25. märts 1853 Tallinn – 1906 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti arhitekt ja ehitusinsener.
Ta lõpetas 1878. aastal Riia Polütehnikumi ning tegutses arhitekti ja insenerina 1880. aastail Rakveres ja hiljem Tallinnas.
Ta projekteeris Tallinnas ligi 150 hoonet, millest osa oli nn reaarhitektuur.
Ernst Boustedt

Ernst Leopold Boustedt (17. november 1877 – 9. detsember 1931) oli Eestimaa arhitekt ja insener.
Ernst Boustedt lõpetas Tallinna Reaalkooli ja Riia Polütehnilise Instituudi.
Looming.
Ernst Boustedt juhatas aastatel 1905–1908 Tallinnas Rotermanni tehaste hoonete ehitamist:
Aastatel 1908–1910 töötas koos arhitekt Jacques Rosenbaumiga, projekteerides:
Pühamänd

Pühamänd (ka Põlula pühamänd või Lavi mänd) on looduskaitsealune mänd ja pühapuu Lääne-Virumaal endises Viru-Jaagupi kihelkonnas ja tänapäeva Vinni valla Lavi külas.
Põlispuu on 14 m kõrge ning selle rinnaümbermõõt on ligi 439 cm (2011).
Mehide männid

Mehide männid on looduskaitsealused männid Ida-Virumaal Lüganuse vallas Mehide külas.
Säilinud on kolm puud. Neist suurima ümbermõõt on umbes 2,9 m ja kõrgus 27 m.
Moritz von Engelhardt (täpsustus)

Moritz von Engelhardt on olnud mitme tuntud isiku nimi:
Hanon Barabaner

 
Hanon Barabaner (vene keeles Ханон Зеликович Барабанер; 30. juulil 1933 Leningrad – 21. september 2022) oli Eesti insener ja majandusteadlane, Tallinna teenetemärgi kavaler.
Töö insenerina.
Nõukogude Liidu loode osa ja Eesti kütte- ja energeetilise kompleksi tehnilise ümberseadmestamise aktiivne osaleja (1957–1965). Rahvusvaheliste põllumajandusobjektide juhtivarendaja Mongooliast Tšehhoslovakkiani (Vastastikuse Majandusabi Nõukogu kaudu) (1965–1968). Rahvusvaheliselt tunnustatud spetsialist ja konsultant maakonnarajoonide ja linnade kommunaalmajanduse energeetika alal (1965–1995).
Teadustegevus.
NSV Liidu esimese vabariikliku energiavarustuse programmi juhataja ja looja. Tema välja töötatud metoodika ja selle Eestis realiseerimise kogemuse alusel korraldati aastatel 1975–1980 taolisi uuringuid ka teistes NSV Liidu vabariikides ja muudes Majanduskaasabi Nõukogu riikides. Osales uuringutes juhtivkonsultandina.
NSV Liidu energeetikaprogrammi üks juhtivatest loojatest. Esines NSV Liidu Teaduste Akadeemia Presiidiumis ettekandega NSV Liidu Energeetika- ja Toiduprogrammi kooskõlastamise teemal.
1977. aastal oli üks esimesi, kes hakkas lähenema üldenergeetiliste ülesannete lahendamisele kompleksselt, ökoloogilisest, sotsiaalsest ja majanduslikust aspektist. Ettekanded NSV Liidu Teaduste Akadeemia Presiidiumil, Ameerika Rahvusakadeemias, rahvusvahelistel energeetika- ja majandusfoorumitel. Esimeste Melenjevi loengute "Uued ideed energeetikas" laureaat. Nüüd leidis see lähenemise üldise tunnustuse. NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituste kuldmedal põllumajandusobjektide elektrifitseerimise tööde kompleksi eest.
Inseneri- ja teadustegevus on pärjatud mitmete valitsuse autasudega. Üks Euraasia Teadlaste Majandusklubi asutajatest (2008). 2010. aasta juulist klubi aseesimees. Klubi initsiatiivil korraldatakse iga aasta Rahvusvahelist Majandusfoorumit Astanas, millest võtab osa üle 70 riigi, ta oli Eestis loodud Vene Akadeemilise Seltsi aseesimees (2007).
Teaduspublikatsioonid.
Ta on enam kui 200 teaduspublikatsiooni autor, mille hulgas on sellised monograafiad nagu
Paljude monograafiate ja teadustööde teadustoimetaja. Õppeprogrammide, metodoloogiliste ja õppematerjalide autor ja kaasautor. Majandus- ja Juhtimisinstituudi teadustööde kogumiku toimetuse nõukogu esimees (iga aasta kaks kogumikku). Ajakirja Majandus, Finantsid, Uurimused toimetuse nõukogu liige. Euraasia majandusrevüü toimetuse nõukogu liige. Vene Akadeemilise Seltsi Teataja toimetuskolleegiumi liige. Üle 160 teadusliku ja publitsistliku artikli autor.
Eesti Majandus- ja Juhtimisinstituut ECOMEN.
Koolis toimus õppetöö 15 erialal, ning oli täielikult vene keeles. 2001. aastal sai instituut rahvusvahelise akrediteeringu. Instituudi filiaalid asusid Tallinnas, Sillamäel, Kohtla-Järvel, Narvas. Instituut realiseeris Bologna protsessi nõudeid ja soovitusi. Instituut tegi koostööd enam kui 30 välisülikooliga ning võttis osa programmist Erasmus. 2013. aastal sattus instituut skandaali ning lõpetas tegevuse.
Andrus Norak

Andrus Norak (27. märts 1958 Tallinn – 23. juuli 2011) oli eesti vaimulik, teoloog, lastekirjanik ja literaat.
1988–1991 ja 1994–1995 töötas Eesti Metodisti Kiriku (EMK) Tartu koguduse pastorina. 1992–1994 teoloogiaõpingud Ameerika Ühendriikides ("Master of Divinity", 1994, Asbury Teoloogiline Seminar). 1994 määrati vastavatud EMK Teoloogilise Seminari esimeseks rektoriks, tegutses seminari juhi ja süstemaatilise teoloogia õppejõuna 1994–2007. 2005 võttis ta vastu seminarile määratud Eesti Kirikute Nõukogu oikumeenilise aastapreemia. 
2007. aasta sügisest kuni surmani Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) vaimulikuna Tallinna vangla kaplan, seejärel arestimajade vanemkaplan, lisaks õpetas EELK Usuteaduse Instituudis religiooniantropoloogiat ja oli üliviljakas blogija.
Isiklikku.
Tema isa Albert Norak oli Eesti NSV rahandusminister 1967–1979 ja aastatel 1979–1984 Tallinna RSN Täitevkomitee esimees (ehk Tallinna linnapea).
Theophil Eichler

Theophil Eichler (10. september 1685 Geising – 22. juuli/2. august 1740) oli Eesti vaimulik.
Eichler sündis Geisingis (praegu Altenbergi linnaosa), Saksimaal. Ta õppis Dresdeni Kreuzschules. Usuteadust õppis ta aastast 1708 Leipzigi Ülikoolis.
Ta oli aastatel 1713–1715 Tarvastu ja Rõngu Mihkli koguduses (Andreas Stålfoti abilisena) adjunktõpetajaks. Aastatel 1715–1740 oli ta Rõngu Mihkli koguduse õpetajaks.
Isiklikku.
Teophil Eichler oli kolm korda abielus. Tema esimese abikaasa isa oli Tarvastu ja Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Andreas Stålfot. Tema teise abikaasa Christina isa Michael Dau oli Tartu Jaani koguduse abiõpetaja, hiljem Tartu Ülikooli professor ja rektor. Tema kolmanda abikaasa isa oli Kanepi ja Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Lorenz Quist. Tema väimees oli Nõo Püha Laurentsiuse koguduse õpetaja Gottfried Rulcovius.
Erwin Bernhard

Erwin Bernhard (ka Erwin Bernhardt; 15. jaanuar 1852 Peterburi – 25. aprill 1914 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eestimaa arhitekt.
Bernhard sündis baltisaksa päritolu Eestimaa arhitekti Rudolf Bernhardi pojana. Erwini vennast Wilhelmist sai insener Peterburis.
Ta õppis aastatel 1868–1874 Peterburi tsiviilinseneride instituudis ning töötas 1874. aastast Eestimaa kubermanguinsenerina, 1877. aastast insener-arhitektina ja 1884. aastast Eestimaa kubermanguarhitektina. 1900–1907 oli ta ehitusosakonna juhataja.
Bernhard on projekteerinud renessansisugemetega historitsistlikke hooneid Tallinna ja mujale Eestisse. Ta koostas ka Tallinna vanalinna ümberehitusprojekte. Tallinna eeslinnade jaoks projekteeris ta ühe- ja kahekorruselisi puithooneid. Ta osales ka mitme objekti restaureerimisel (nt Niguliste kiriku tornikiiver 1897–1898, Haapsalu lossikirik).
Vladimirs Lindermans

Vladimirs Lindermans (vene keeles Владимир Ильич Линдерман; 3. november 1958 Riia, Läti NSV, Nõukogude Liit) on juudi päritolu Läti ja Venemaa publitsist ja poliitik, LätiNatsionaalbolševistliku Partei juht. 
Vladimirs Lindermans on sünnilt riialane ning saanud Riias ka kesk- ja kõrghariduse. Lindermans oli Nõukogude ajal dissidentliku ajakirja Kolmas Modernisatsioon üks autoritest. 
1990. aastate esimesel poolel andis ta välja populaarset erootikaajakirja. Lindermans kuulub natsionaalbolševike ridadesse 1997. aastast. 2003. aasta sügisel hoiti teda 20 päeva Lefortovo eeluurimisvanglas, ent peaprokuratuur leidis, et meest jälitatakse poliitilistel põhjustel ja lasi ta uuesti vabadusse.
Vladimirs Lindermans asutas Lätis uue sotsialistliku partei "13. jaanuari liikumine" ("Движение 13 января") ja ta on liikumise Rodnoi Jazõk juht.
Lindermans on ka Eestis kuulutatud "persona non grata"'ks.
2010. aastal taotles ta, et talle antaks naturalisatsiooni korras Läti kodakondsus, kuid sellest keelduti. Lindermans kaebas kodakondsusameti kohtusse.
Andreas Stålfot

Andreas Stålfot (ka Andreas Ståhlfoot; ? – 2. juuni/13. juuni 1715 Tarvastu) oli Eesti vaimulik.
Stålfot sündis 17. sajandi keskel pastori perekonnas. Tema isa oli pastor Soomes, aastast 1671 Lokalahtis, aastast 1672 Inkoos. Aastatel 1676–1684 õppis ta usuteadust Turu Ülikoolis.
Ta oli aastatel 1685–1715 Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Aastatel 1705–1715 hooldas ta ka Puhja Püha Dionysiuse kogudust. Lisaks oli ta aastatel 1705–1715 Tarvastu Peetri koguduse õpetaja. Veel oli ta aastatel 1703–1710 Tartu kreisi abipraost ja aastatel 1713–1715 Tartu kreisi praost.
Isiklikku.
Tema väimees Theophil Eichler oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Tema äi oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja Olaus Georg Salenius.
Gottlieb Ast

Gottlieb Jaan Ast (2. märts 1874 Päevakese küla, Orava vald, Võrumaa – 15. detsember 1919 Tallinn) oli Eesti poliitik ja Tallinna linnapea 1919. aastal.
Gottlieb Jaan Ast õppis aastatel 1902–1906 Tartu ülikoolis õigusteadust.
20. sajandi alguses liitus ta poliitilise liikumisega ning oli tegev Lõuna-Eestis sotsialistliku Venemaa Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Partei ja Eesti Sotsiaaldemokraatliku Tööliste Ühisuse agitaatorina. Pärast 1905. aasta revolutsiooni emigreerus 1906. aastal Šveitsi ja Põhja-Ameerika Ühendriikidesse, kust naasis Eestisse alles 1917. aastal pärast Veebruarirevolutsiooni. 
Pärast Eestisse naasmist astus ta Eesti Sotsiaaldemokraatlikku Tööliste Parteisse ning valiti partei esindajana Tallinna linnavalitsusse ja Tallinna linnapeaks, kellena tegutses 1919. aasta juunis-juulis. 
Ta suri detsembris 1919 tuberkuloosi ja on maetud Rahumäe kalmistule.
Isiklikku.
Tema vend oli poliitik ja kirjanik Karl Ast.
Kohma

Kohma on linn Venemaal Ivanovo oblastis. Asub 9 km Ivanovost kagu pool Uvodi jõe ääres.
Nikaab

Nikaab (araabia keeles نِقاب (niqāb) 'loor') on musliminaiste rõivaese, mis katab nägu. Nikaabi kantakse musliminaiste seas levinud peakatte hidžaab ühe osana. Nikaab on rõivastuses kasutusel peamiselt Araabia riikides, kuid ka Pakistanis ja Indias.
Erinevalt hidžaabist on nikaabi kandmine Araabia riikides vabatahtlik, kuid paljudes Saudi Araabia linnades on see kujunenud traditsiooniks.
Uvod

Uvod (vene keeles "У́водь") on Kljazma lisajõgi Ivanovo ja Vladimiri oblastis Venemaal. 
Uvodi jõgi on 185 km pikk. Jõe valgla on 3770 km². Uvod läbib Ivanovo ja Kohma linna.
Christian Brüller

Christian Brüller (alates 1938. aastast Kristjan Prüller; 23. juuni 1877 Sulustvere, Kurista vald, Viljandimaa – 14. mai 1950 Põltsamaa) oli Eesti poliitik ja haridustegelane.
Elulugu.
Christian Brüller sündis Sulustveres Reinu talu omaniku pojana. Ta õppis Sulustvere vallakoolis 1885–1888, Eesti Aleksandrikoolis 1889–1892, Priipalu kihelkonnakoolis 1892–1893, Tartu II koolis 1893–1896 ja lõpetas eksternina Tallinna Nikolai Gümnaasiumi 1909. aastal. Ta õppis ka Tartu Õpetajate Seminaris ja aastatel 1909–1914 Tartu Ülikoolis füüsika-matemaatika teaduskonnas, mida aga ei lõpetanud. 
Brüller töötas kooliõpetajana Viru-Nigula kihelkonnakoolis 1896–1897, Palmses 1897–1899, Aaspere Liiguste ministeeriumikoolis 1897–1902, Tallinna Umblia eraalgkoolis 1902–1903, Tallinna Raudtee Tehnikakoolis 1903–1907, aastatel 1907–1919 Tallinna linna ühendatud VI ja VII algkooli juhatajana ja 1917–1921 Tallinna I Tütarlaste Gümnaasiumi õpetajana.
Ta osales Vabadussõjas 1919. aastal Tallinna kaitsepataljoni kooliõpetajate roodus.
Christian Brüller kuulus Eesti Rahvaerakonna nimekirjas Eesti Asutavasse Kogusse alates 28. septembrist 1920 (Heinrich Tatsi asemel). Ta kuulus ka Tallinna linnavolikogusse.
Aastatel 1919–1937 oli Brüller Tallinna koolinõunik ning aastatel 1929–1939 Nõmme koolinõuniku kohusetäitja ja õpetaja Tallinna Õpetajate Seminaris ja selle pedagoogikakursustel.
Kristjan Prüller on maetud Tallinnas Rahumäe kalmistule.
Ühiskondlik tegevus.
Christian Brüller oli Eestimaa Rahvahariduse Seltsi asutajad ning ka Eesti Koolinõunike Ühingu esimees. Eesti–Soome–Ungari Liidu abiesimees.
Isiklikku.
Tema poeg Paul-Egon Prüller oli füüsik.
Mick Jagger

Sir Michael Philip Jagger (sündinud 26. juulil 1943 Dartfordis) on inglise laulja, laululooja, multiinstrumentalist ja näitleja, rokkansambli The Rolling Stonesi solist ja üks asutajaliikmeid. 
Jaggeri karjäär on kestnud üle 60 aasta ning teda on nimetatud üheks kõige populaarsemaks ja mõjukamaks solistiks "rock'n'roll"i ajaloos. Tema äratuntav lauluhääl ja esinemine on Keith Richardsi kitarristiili kõrval olnud The Rolling Stonesi kaubamärgiks kogu ansambli tegutsemisaja jooksul.
Jagger sündis Inglismaal Kenti krahvkonnas Dartfordis. Ta õppis London School of Economicsis, kuid jättis õpingud pooleli, et tegelda muusikaga. Jagger koos Keith Richardsiga on kirjutanud suurema osa The Rolling Stonesi lauludest. 1960. aastate lõpus hakkas Jagger mängima filmides, kuid tema näitlejaanne ei leidnud eriti suurt tunnustust, hoolimata isegi peaosadest filmides "Vägev etendus" ("Performance"; 1970) ja "Ned Kelly" (1970).
1985. aastal alustas Jagger soolokarjääri ja andis samal aastal välja oma debüütalbumi "She's the Boss". 2011. aastal andis ta supergrupiga SuperHeavy välja ühe albumi. 1980. aastatel halvenesid tema suhted The Rolling Stonesi liikmetega, eriti Richardsiga, kuid Jaggerit on alati saatnud suurem edu rollingutega kui oma soolo- ja kõrvalprojektidega.
Ta on võetud ansambli The Rolling Stonesi liikmena 1989. aastal vastu Rock'n'rolli Kuulsuste Halli ja 2004. aastal Suurbritannia Muusika Kuulsuste Halli. The Rolling Stonesi liikmena ja sooloartistina on tema singlid jõudnud USA ja Briti edetabelites esikohale 13 korral, esikümnesse 32 ja esineljakümnesse 70 korral. 2003. aastal löödi ta oma teenete eest popmuusikas rüütliks.
Jagger on olnud korra abielus ja korra lahutanud ning tal on olnud veel mitu kooselu. 2014. aastast elab ta koos baleriin Melanie Hamrickiga. Jaggeril on kaheksa last viie naisega. Tema kõige noorem laps on sündinud 2016. aastal.
Varia.
Jaggeri järgi on saanud nime mitme eelajaloolise looma teaduslik nimetus, näiteks trilobiit "Aegrotocatellus jaggeri", tigu "Anomphalus jaggerius" ja sõraline "Jaggermeryx naida".
Ando Tagamets

Ando Tagamets (sündinud 26. juulil 1979 Rakveres) on Eesti korvpallur. 
Alates 1997. aastast mängis G4S Korvpalli Meistriliigas ja aastast 2012. Meeste I liigas. 
Isiklikku.
Kasv 200 cm.
Toomvaestekool

Toomvaestekool (ka Toom-Vaestekool; saksa keeles "Domwaisenhaus, die Armen- und Waisenschule") oli 1725. aastal Toomkiriku pietistliku ülempastori Christian Friedrich Mickwiczi poolt Venemaa keisrinna Katariina I loal avatud õppeasutus Tallinnas.
Õppeasutus oli Toompea vaeslaste hooldusmaja ja kool, mida nimetati ka Toomorbudekoduks. Koolis õppis ka Tallinna eeslinna vaeste lapsi. 1740. aastate lõpus oli seal üle 80 õpilase. Õppetöö toimus nii saksa kui ka eesti keeles. Aastatel 1786–1797 tegutses Toomvaestekool kahe õpetajaga 2-klassilise alamrahvakoolina.
Toomvaestekool asus oma tegevuse jooksul erinevates hoonetes. 1725. aastast asus Toomvaestekool Wismari tänaval; 1867–1917 asus Toomvaestekool aadressil Wismari tänav 15, kuhu püstitati 1867. aastal arhitekt Ferdinand Kordese projekti järgi valminud Toomvaestekooli uus hoone. Selle kooli järgi nimetati 19. sajandi viimasel veerandil Wismari tänavat Vaestekooli tänavaks ehk Toom-Vaestekooli tänavaks. Aastatel 1918–1939 asus samas Toomvaestekoolist ümbernimetatud Tallinna 15. algkool.
Hiljem asus Toomvaestekooli uues hoones erinevaid meditsiiniasutusi, XXI sajandi alguses töötab seal alkoholismi, narko- ja mängusõltuvuse ravile spetsialiseerunud Wismari haigla.
Hans Kubu

Hans Kubu (5. jaanuar 1892 Tuhalaane vald – 6. september 1942 Ussollagi vangilaager, Solikamsk) oli eesti vaimulik ja haridustegelane.
Haridus.
Hans Kubu lõpetas Pärnus gümnaasiumi. Aastatel 1912–1916 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. 
Vaimulikutegevus.
Prooviaastal oli ta Võru Katariina koguduses ja Laiuse Püha Jüri koguduses. Ordineeriti 5. oktoobril 1917 õpetajaks. Hans Kubu oli aastatel 1918–1940 Tallinna Jaani koguduse ja aastatel 1940–1941 Tallinna Niguliste koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1935–1941 Tallinna praostkonna praost. 1939. aastal oli ta Eesti Evangeeliumi Luteriusu Kiriku Hooldusnõukogu liige ja 1940. aastal saksa koguduste likvideerimiskomisjoni esimees.
Pedagoogitegevus.
Aastatel 1919–1921 oli Hans Kubu Jaani koguduse gümnaasiumi juhataja, mille baasil ta asutas Hans Kubu eragümnaasiumi, mis 1927. aastal ehitas Tallinna Imanta tänavale uue koolihoone ning 1937. aastal reorganiseeriti erakolledžiks.
Oli samal ajal ka mitmes Tallinna linna koolis usuõpetaja, lisaks aastatel 1920–1922 Tallinna Linna 2. Tütarlaste Gümnaasiumi usuõpetaja.
Vahistamine ja surm.
Hans Kubu vahistati NKVD poolt 28. juunil 1941 ning saadeti Siberisse, kus ta suri 1942. aastal Solikamskis Ussollagi vangilaagris.
Vangi dilemma

Vangi dilemma (ka vangide dilemma; inglise keeles "prisoner's dilemma", "prisoners' dilemma") on sotsioloogias ja politoloogias kasutatav mõiste, millega kirjeldatakse olukorda, kus osapooltel tuleb parima tulemuse saavutamiseks teha koostööd ja üksikhuvidest loobuda.
Vangide dilemma analüüs näitab, et kui üks osapool oma kasusid maksimeerib, siis altruistlikult käituv osapool saab kõige rohkem kahju.
Vangide dilemma kerkib esile ka globaalprobleemide lahendamisel, kus parima lahenduse nimel peaksid riigid (vm üksused) tegema koostööd ja loobuma isiklikust (või ühe riigi) kasumi maksimeerimisest.
Dilemma sisu.
Kaks vangi on ülekuulamisel. Kui mõlemad süüalused vaikivad, ei saa kohus kummalegi määrata maksimumkaristust ning mõlemad saavad vaid aasta karistust. Kui üks teise peale keelt kannab, pääseb ta vabaks, teine saab aga 10 aastat. Mõlema ülestunnistuse puhul ootab mõlemat vaid viis aastat. Dilemma seisneb asjaolus, et mõlema vaikimine annab mõlemat vangi arvestades parima tulemuse, kuid samas on lihtne argumenteerida reetmise kasuks. Nimelt kui vang A arvab, et B ta reedab, on ka vangil A mõttekas reeta (siis istub ta vangis 10 aasta asemel 5). Kui vang A usub, et vang B vaikib, siis on mõttekas ikkagi ta reeta, sest sellisel juhul pääseb vang A puhtalt, mitte ei pea ühte aastat vangis veetma.
Luc-Adolphe Tiao

Luc-Adolphe Tiao (sündinud 4. juunil 1954 Tenkodogos) on Burkina Faso poliitik ja diplomaat, kes oli 18. aprillist 2011 kuni 30. oktoobrini 2014 Burkina Faso peaminister.
Ta on õppinud muu hulgas ajakirjandust, õigusteadust ja rahvusvahelisi suhteid.
Enne peaministriks saamist oli ta alates 2008. aastast Burkina Faso suursaadik Prantsusmaal.
Ta kuulub valitsevasse parteisse Kongress Demokraatia ja Progressi eest.
2014. aasta oktoobri lõpus puhkenud rahutustes, mille kutsus esile valitsuse kava kaotada president Blaise Compaoré ametiaegadele kehtivad piirangud, sattus valitsus opositsiooni tugeva surve alla ja 30. oktoobril 2014 vabastas president Tiao peaministri ametist.
Tenkodogo

Tenkodogo on linn Burkina Fasos, Kesk-Ida piirkonna ja Boulgou provintsi halduskeskus.
Tenkodogo geograafilised koordinaadid on . Linn asub 185 km Ouagadougoust kagu pool, Koupéla ja Bittou vahelise maantee ääres. Ta on Togoga peetava kaubavahetuse sõlmpunkt.
Aastal 2006 elas Tenkodogos 40 839 inimest.
Kuni prantslaste saabumiseni 19. sajandi lõpus oli Tenkodogo piirkonnas mosside 1120. aastal rajatud Tenkodogo kuningriik.
Koupéla

Koupéla on linn Burkina Fasos, Kouritenga provintsi halduskeskus.
2006. aastal elas linnas 19 980 inimest.
Koupélas valmistatakse kohalikust savist nõusid ja skulptuure.
Jurjevets

Jurjevets on linn Venemaal Ivanovo oblastis, Jurjevetsi rajooni keskus. Asub 160 km Ivanovost kirde pool Volga jõe (Gorki veehoidla) ääres.
Linna nimega Jurjevets-Povolsk asutas Vladimiri suurvürst Juri Vsevolodovitš 1225. aastal maride maale. See oli Pljossi järel teine vanavene linn tänapäeva Ivanovo oblasti alal. 1237 hävitas linnuse Batu-khaani sõjavägi. 1405 liideti asula Gorodetsi vürstiriigiga ja 1448 Moskva suuvürstiriigiga. Seda ründasid marid. 17. sajandil hävitasid asula korduvalt Poola-Leedu väed. 1778. aastal sai asula linnaõigused ja linnast sai Kostroma kubermangu kihelkonnakeskus. Aastatel 1954–1957 täideti Gorki veehoidla ning Jurjevetsi kesklinn piirati tammiga. Ilma tammita oleks kesklinn 1,5 m sügavuse vee alla jäänud.
2010. aastal oli linnas 10 200 elanikku.