tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aiandus

Aiandus ehk hortonoomia on taimede kasvatamine aia välimuse kujundamise eesmärgiga (iluaiandus) või köögivilja, puuvilja ja marjade kasvatamine toiduks.
Aiandus Nõukogude Eestis ja hiljem.
Nõukogude perioodil levisid aedadesse mitmed taimed, mis varem olid vähem tuntud. Jäid ka vanad talulilled, kuid mõned liigid said Nõukogude ajal populaarseks, näiteks jaapani ebaküdoonia ja must aroonia, samuti levisid mägimänd, hõbekuusk ja sabiina kadakas.
Roosides oli varem eelistati vastupidavamaid pargiroose. Nõukogude ajal said populaarseks peenraroosid ja väänroosid, näiteks sort 'Flammentanz'.
Nõukogude perioodil oli Eestis aed oluline endale toidutaimede kasvatamiseks, maall kasvatati neid ka müügiks, eriti oluline oli see sissetulekuallikana Lõuna-Eestis, kus Venemaa turg oli lähedal. Venemaale müüdi kõike, mida üle jäi, ja seda oli palju. Peipsi-äärsed elanikud teenisid kurgimüügiga Leningradi turul märkimisväärset tulu ja söödapeedi kasvatamisega saadi taskuraha. Mõned müüsid marju, aga linnaaedade inimesed müüsid valdavalt lõikelilli.
2020ndateks on aiandusest kujunenud pigem hobi ning aiast endast ilu- ja puhkeala nii maal kui linnas. Selle muutuse kõige silmatorkavam tunnus on suurte murualade levik. Nõukogude ajal neid sellisel kujul ei esinenud. Kasvatatavatest toidutaimedest kolmeks kõige olulisemaks peetakse, nagu varemgi, kartulit, kurki ja tomatit, kuid vähenenud on kasvatatavad kogused.
Aarne Üksküla

Aarne-Mati Üksküla (21. september 1937 Tallinn – 29. oktoober 2017) oli eesti näitleja ja teatripedagoog. 
Aarne Üksküla on lavastanud teatritükke ja mänginud telelavastustes ("Härra Barnett", 1980; "Truu naine", 1982; "Mäng", 1996; "Cecile on surnud", 1995; "Ma armastasin sakslast", 1998), kuuldemängudes („Mozart ja Salieri”, 1994; „Naksitrallid”, 1997; „Leino läheb Eestisse”, 1998; „Ketas”, 1999; „Hääled”, 2008), paljudes filmides ja teleseriaalides. Ta oli tuntud ka tekstilugejana (ilmunud heliplaadid) ja dublaažinäitlejana. 2009. aastal Eesti Vabariigi kultuuripreemiat saamise ajaks oli Üksküla mänginud enam kui 130 teatri- ja ekraanirolli.
1980. aastal kirjutas ta alla 40 kirjale.
Elukäik.
Üksküla jäi varakult vanemateta (ema ja isa surid 1944. aastal) ja koos kahe väikse õega oli ta vanaema ning lelle kasvatada. Kooliteed alustas ta Rahumäe koolis. Üksküla jätkas kooliteed Tallinna 7. keskkoolis, mille lõpetas 1956. aastal. Aastatel 1956–1957 õppis Aarne Üksküla Tallinna Pedagoogilises lnstituudis eesti keele, kirjanduse ja ajaloo teaduskonnas. 1961. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri I lennu näitlejana.
Aastatel 1961–1968 töötas ta Rakvere Teatris, 1968–1978 Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris, 1985–1988 Eesti Draamateatris, 1988–1993 Vanalinnastuudios ja 1993–2002 Eesti Draamateatris. 2002. aastast oli ta vabakutseline näitleja. Üksküla on mänginud ka stuudioteatris Theatrum.
Vaheaegadega töötas ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis, kus ta oli aastatel 1978–1982 kateedri juhataja ning kursuse juhendaja, 1982–1986 kursuse juhendaja koos Lembit Petersoniga ja 1998. aastast professor. Lisaks oli ta aastatel 1997–1999 Eesti Humanitaarinstituudi teatriala õppejõud. 
Isiklikku.
Esimesest abielust Siina Ükskülaga on Aarne Ükskülal poeg Sander Üksküla, kelle tütar Sandra Uusberg ja poeg Kristjan Üksküla on näitlejad.
Pärast esimese abielu lagunemist 1978. aastal oli Aarne Üksküla elukaaslane Maria Klenskaja. Koos on nad täisealiseks kasvatanud ühise tütre Mari-Leen Üksküla-Eomoisi.
2009. aastal pälvis ta Eesti Vabariigi kultuuripreemia, millest otsustas suurema osa heategevuseks ära kinkida: teatriveteranidele ja lastekodulastele. Üksküla põhjendas otsust sellega, et tal ei ole nii suurt preemiat vaja. Üksküla on teinud umbes 130 teatrirolli ning enda kohta on ta öelnud, et on Suur Illusionist (ta olevat keskpärane näitleja, kuid suure illusionistina on kõik lihtsalt ära petnud).
Aarne Üksküla on maetud Liiva kalmistule, perekonna hauaplatsile.
Aja mõõtmine

Aja mõõtmine on ajavahemike kestuste mõõtmine.
Tehnikaeelsel ajastul on looduslike tsüklite (öö ja päeva vaheldumine, Kuu faasid, aastaaegade vaheldumine) põhjal kujunenud ajaühikud ööpäev, kuu, ja aasta. Kui võeti kasutusele kellad ja hakati tegema süstemaatilisi astronoomilisi vaatlusi, hakati ööpäeva jagama tundideks, minutiteks ja sekunditeks.
Igasugune aja mõõtmine põhineb mingi regulaarselt korduva nähtuse tsüklite loendamisel ja selle murdosade täpsel mõõtmisel. Sobivaks regulaarseks nähtuseks on osutunud Maa ööpäevane pöörlemine ümber oma telje, mille kiirus on väga püsiv. Ööpäevatsüklit saab vaadelda taevakehade näivate asendite kaudu, mida saab astronoomiliste vaatluste teel üsna täpselt määrata.
Maa pöörlemisperiood kinnistähtede suhtes (tegelik pöörlemisperiood) on täheööpäev, millel põhineb täheaeg. Täheööpäevad on ühepikkused.
Maa pöörlemisperiood Päikese suhtes (järjestikuste keskpäevade vaheline ajavahemik) on päikeseööpäev, millel põhineb päikeseaeg. Et Maa tiirleb mööda oma orbiiti ümber Päikese, siis Päike liigub näiliselt kinnistähtede suhtes ida poole ning selleks, et Päike jõuaks tagasi vaatleja taevameridiaanile, peab Maa tegema pisut rohkem kui ühe täispöörde. (Taevameridiaan on taevasfääri suurringjoon, mis läbib maailma põhjapooluse ja vaatleja seniidi; Päike ületab taevameridiaani tõelisel keskpäeval.) Ent Maa liikumine orbiidil ei ole ühtlane ning tiirlemisorbiidi tasand on taevaekvaatori suhtes 23,12° võrra kaldu. Seetõttu ei ole Päikese liikumine kinnistähtede suhtes ida poole ühtlane ning tõelise päikeseööpäeva kestus oleneb aastaajast, kuid päikeseööpäev on täheööpäevast nelja minuti võrra pikem. Tõeline päikeseaeg, mida saab mõõta päikesekellaga, ei kulge ühtlase kiirusega. Seetõttu on keskmise päikeseaja põhjal kasutusele võetud keskmine päikeseööpäev, mis võrdub tegeliku päikeseööpäeva aastakeskmisega.
Keskmine päikeseaeg kulgeb ühtlase kiirusega ning selle alusel arvestatakse tsiviilaega, mida näitavad kellad. Tegelikult ei ole ka keskmine päikeseaeg täpselt ühtlane, sest Maa pöörlemist pidurdavad vähesel määral looded ja muud tegurid.
Gravitatsiooniseadus võimaldab ennustada Kuu asendit orbiidil igal antud ajahetkel. Teiselt poolt, Kuu täpne asend võimaldab usaldatavalt aega määrata, sest Kuu liikumine ei aeglustu. Kuu asendi põhjal arvestatavat aega nimetatakse efemeriidiajaks. See kulgeb üsna ühtlaselt. 20. sajandi jooksul kogunenud erinevus keskmise päikeseaja ja efemeriidiaja vahel on üle poole minuti.
Kõige täpsema ajastandardi annavad aatomite ja molekulide võnkesagedused. Aatomkellad, milles kasutatakse masereid ja lasereid, eksivad ainult umbes 3 millisekundit 1000 aasta kohta.
Aja mõõtmine on tehniliselt väga keerukas ülesanne.
Argo Moor

Argo Moor (sündinud 18. juulil 1966 Tartus) on eesti maasotsioloog ja kultuuriantropoloog.
Argo Moor propageerib maalähedast ja traditsiooniteadlikku eluhoiakut ja maailmavaadet ning uurib eesti põlistraditsiooni.
Ta on kirjutanud arhailisest maailmatunnetusest, arhailistest uskumustest ja tavadest. Raamat "Nimetu" on figureerinud müügiedetabelites.
Õpetab õppejõuna kultuuriantropoloogiat ja eetikat.
Sotsioloogina on ta osalenud Paide ja Käru valla, Põltsamaa regiooni ja Võru maakonna elanike küsitlustel (1992–1995).
Anna Levandi

Anna Levandi (neiupõlvenimega Anna Kondrašova; sündinud 30. juunil 1965 Moskvas) on vene päritolu Eesti iluuisutamistreener ja endine iluuisutaja. 2024. aastast on ta Tallinna Haabersti linnaosa vanem.
Karjäär.
Tippsportlasena.
Ta õppis Moskvas Armee Keskspordiklubi koolis ja lõpetas Moskva Kehakultuuriinstituudi.
Anna Kondrašova võitis 18-aastaselt 1983. aasta sügisel Tallinnas peetud NSV Liidu ametiühingute meistrivõistlused ja kuulus hiljem Nõukogude Liidu iluuisutamiskoondisse naiste üksiksõidus. 
Tema suurim saavutus oli maailmameistrivõistluste hõbemedal 1984. aastal.
Sarajevo olümpiamängudel sai ta 5. ja Calgary olümpiamängudel 8. koha. Euroopa meistrivõistlustelt võitis ta 1984., 1986., 1987. ja 1988. aastal pronksmedali. Viis korda tuli ta Nõukogude Liidu meistriks.
Tema treenerid on olnud Eduard Pliner ja Stanislav Žuk.
Treeneri ja sporditegelasena.
Anna Levandi on töötanud iluuisutamistreenerina Norras, Soomes, Rootsis ja Eestis. 
1999. aastast on Tallinna Jääspordikooli treener ja õppealajuhataja ning Anna Levandi Iluuisutamisklubi peatreener. Ta on Rocca al Mare uisukooli direktor ja treener. Tema õpilased on olnud Elena Glebova, Helery Hälvin, Natalja Zabijako ja Eva-Lotta Kiibus.
17. detsembril 2002 avati Premia jäähall, mis valmis Anna ja Allar Levandi eestvedamisel. 
Süüdistus õpilaste väärkohtlemises.
21. veebruaril 2024 ilmus Eesti Rahvusringhäälingu portaalis ERR.ee uudis, et endised õpilased süüdistavad Anna Levandit väärkohtlemises. 25. aprillil 2024 andis Eesti Uisuliit teada, et uurimismenetluse käigus leidis kinnitust vaid üks sõnaline konflikt, mille eest tegi uisuliit Levandile hoiatuse. Muude kaebuste osas jõudis uurimiskomisjon järeldusele, et füüsilist väärkohtlemist tema treeningutes pole toimunud.
Poliitiline ja ühiskondlik tegevus.
Anna Levandi kuulub alates 21. novembrist 2002 Isamaaliitu ja kandideeris 2002. aasta kohalikel valimistel Tallinnas Haabersti ringkonnas. 
Alates 21. juunist 2007 on Anna Levandi ka Ühiskondliku Leppe Sihtasutuse nõukogu liige.
Alates 10. maist 2024 on Levandi Haabersti linnaosa vanem.
Isiklikku.
Ta on abielus Allar Levandiga, kellega tutvus tippsportlasena Calgary olümpiamängude ajal. Neil on kolm poega, kellest Anders (sündinud 1989) tegeleb jalgpalli, Armand (sündinud 1992) tennise ja Arlet (sündinud 2005) iluuisutamisega. 
Anna Levandi valdab eesti, vene, inglise, norra ja soome keelt.
Aed-lõosilm

Aed-lõosilm ehk meelislill ehk meelespea ("Myosotis alpestris") on kaheaastane taim kareleheliste sugukonnast lõosilma perekonnast.
Nimi.
Aed-lõosilma nimetus muudes keeltes: 
Ladinakeelne nimi pärineb F. W. Schmidtilt (1794). Alternatiivne ladinakeelne nimi on "Myosotis sylvatica ssp. alpestris" Gams (bonnier, 1926).
Kirjeldus.
Kasvab 5–25 cm kõrguseks, Jaapanis 30–50 cm kõrguseks. Sageli kasvab tihedate põõsastena. Lehed on ovaalsed ja mõlajad, alumine pool on karvane. Õiekroon on ratasjas, läbimõõt 6-9 mm. Õied on tasased. Õied on intensiivselt eresinised, mõnikord valkjad. Võivad olla ka valged, punakasvioletsed või roosad. Õitseb kevadel ja suvel (aprillist kuni septembrini).
Levila ja kasvukoht.
Euroopas kasvab looduslikult Alpides, Apenniinides, Stara planinal ja Püreneedes (alpiinne kasvukoht), Väike-Aasias rohumaal ja metsas. Kasvab ka Alaskal, Jaapanis kõikjal sage. Mägedes kasvab 1500–2800 m kõrgusel.
Kasutamine.
Aianduses loetakse aed-lõosilma püsikuks või kaheaastaseks taimeks. Kevadise aia kaunistamiseks pannakse aed-lõosilmad kokku kirikakarde, aedkannikeste, nurmenukkude ja sibullilledega. Kasvab varjus või poolvarjus, niiskuselembene, eelistab viljakat mulda. Külmakindluse klass on 3A–9A.
Külvatakse kevadel või juunist augustini poolvarju, jaotatakse pärast õitsemist. Raske lõimisega muldadel istutatakse kevadel, mujal võib istutada ka sügisel. Isutamisel peaks taimevahe olema 15 cm. Hooldamine seisneb äraõitsenud õite eemaldamises. 
Kultuur.
Aed-lõosilm on Alaska osariigi sümbol.
Aa jõgi (Prantsusmaa)

Aa on jõgi Prantsusmaal, mis jääb kogu ulatuses Prantsusmaa pinnale ning suubub Põhjamerre.
Aa jõe pikkus on 89 km (55,7 km ulatuses voolab vabalt ja 33 km ulatuses on kanaliseeritud). Valgala on 1215 km².
Keskmine vooluhulk on 10 m³/s. 
Ta voolab põhiliselt Pas-de-Calais' departemangu territooriumil. Jõgi saab alguse 200 m kõrgustelt küngastelt umbes 120 m kõrguselt merepinnast Bourthesi vallas (lähte geograafilised koordinaadid 50°36′41" N, 01°55′54" E), voolab põhiliselt kirde suunas ja läbib Saint-Omeri linna ning pöördub kirdesse. Sealtmaalt muutub (29 km ulatuses, kuni Arquesini) laevatatavaks. Seal on ta hiigellüüsi kaudu seotud Neufossé kanaliga. Lüüs võimaldab ületada 13-meetrise kõrguste vahe. Kuni 1967. aastani oli lüüsi asemel Les Fontinettesi laevatõstuk.
24 km ulatuses on Aa jõgi Pas-de Calais' ja Nordi departemangu piiriks, kusjuures vasak kallas jääb Pas-de-Calais' departemangu ja parem kallas jääb Nordi departemangu. 
Saint-Omerist allpool on Aa jõgi kanaliseeritud ning läbib endise soo, mis on tammide võrgustikuga muudetud väga viljakandvaks, kuigi alati niiskeks oruks. Seal on ta osa Dunkerque'i-Escaut' suurlaevateest. Jõgi on ühendatud La Colme'i kanaliga, Calais' kanaliga ja Bourbourgi kanaliga. 
Aa jõgi suubub merre Gravelinesi linnast kirdes. Suudme geograafilised koordinaadid on 51°00′21″ N, 02°06′17″ E. 
Aa jõkke suubuvad paremalt Moerelak ning vasakult Bléquin, Houlle ja Oye.
Jõe ääres asuvad Bourthes, Verchocq, Fauquembergues, Wavrans-sur-l'Aa, Lumbres, Esquerdes, Hallines, Wizernes, Blendecques, Arques, Saint-Omer, Watten, Holque, Gravelines ja Grand-Fort-Philippe.
Aa jõgi

Jõgesid ja ojasid, mille nimi on Aa jõgi, on Euroopas palju, peamiselt saksakeelse elanikkonnaga maades ja nende naabermaades.
Nimi "Aa" pärineb vanaülemsaksa keelsest sõnast "aha" '(voolav) vesi' või alemannikeelsest sama tähendusega sõnast "aa", mis on suguluses ladina sõnaga "aqua" 'vesi'. Samast sõnast pärineb ka saksakeelsete jõenimede lõpud "-ach" ja "-a" (näiteks Fulda (&gt;Fuldaha), Salzach (&gt;Salzaha), Nidda (&gt;Nidaha). Sama tähendusega on saksakeelsed sõnad "Au" ja "Aue" ning skandinaavia keelte sõna "å". 
Hollandis on 
Saksamaal on
Aabach

Aabach ehk Aa on jõgi Šveitsis, mis saab alguse Hallwili järvest, voolab 15 km ulatuses läbi järveoru ning suubub Wildeggis Aare jõkke.
Aabachi ääres on Usteri linn ja Ermensee küla, Seengen, Seon, Lenzburg, Niederlenz ja Wildegg.
Arheoloog

Arheoloog on inimene, kelle kutseala on arheoloogia või kes tegeleb produktiivselt arheoloogiaga vabal ajal.
Alussõna

Alussõna (saksa keeles "Grundwort") on Martin Buberi raamatu "Mina ja Sina" järgi üks kahest sõnapaarist (Mina-Sina ja Mina-See), mida inimene saab lausuda, konstitueerides oma Mina ja osaledes Jumala kaasloojana oma maailma konstitueerimises.
Athenaios

 
Athenaios (ladina keeles "Athenaeus") Naukratisest oli vanakreeka retoorik ja grammatik, kes oli pärit Vana-Egiptusest Naukratise linnast.
Ta õppis Aleksandrias, kus ta elas 170–230 pKr.
Hiljem ta elas Roomas, kus ta kirjutas teose "Deipnosophistai" ("Õpetatud meeste pidusöök"), mis koosneb 15 raamatust. Neist 1., 2. ja 3. raamat on säilinud üksnes 11. sajandil tehtud valikuna. Ülejäänud raamatud on säilinud enam-vähem terviklikult. 
Raamat peab olema kirjutatud pärast keiser Commoduse surma 192 pKr, sest ta sisaldab kohti, mis pole Commoduse suhtes aupaklikud. 
Teos sisaldab palju andmeid, mis muidu oleksid kaotsi läinud. Seal on tsiteeritud üle 1500 enamasti kaotsiläinud teose üle 700 autorilt. 
Teoses on kujutatud lõunasööki, mille aastal 228 pKr annab rikas roomlane Larensius, kuulsa antikvaari Varro järeltulija. Külaliste seas on oma aja õpetatumad mehed, nende seas arst Galenos ja jurist Ulpianus (viimane oli küll tegelikult aastaks 228 pKr juba surnud).
Vestlus puudutab paljusid teemasid, mis on seotud koduse ja ühiskondliku eluga, kommete ja tavadega, kaubanduse, kunsti ja teadusega.
Kõige väärtuslikumate asjade seas on rohkesti katkendeid proosakirjanikelt ja poeetidelt, sealhulgas keskmise komöödia meistritelt.
Ali Kelmendi

Ali Kelmendi (3. november 1900 Peć, Kosovo – 11. veebruar 1939 Prantsusmaa) oli Albaania kommunist, üks kommunistliku liikumise organiseerijaid Albaanias.
Ali Kelmendi sündis vaeses talupoja perekonnas.
Juunis 1924 võttis ta võitlejana osa Fan Noli juhitud ülestõusust Albaanias. Pärast Noli režiimi kukutamist emigreerus ta detsembris 1924 Itaaliasse, seejärel Austriasse ja seejärel Nõukogude Liitu, kus ta ühines albaania kommunistliku grupiga Kommunistlikku Internatsionaali kuuluva Kommunistlike Parteide Balkani Konföderatsiooni koosseisus. 
1930 lähetas Kommunistlik Internatsionaal Kelmendi Albaaniasse kommunistlikku liikumist organiseerima. Ta püüdis kommunistlikku liikumist organiseerida ka Kosovos. Kelmendi organiseerimistöö ei kandnud erilist vilja, sest marksism ei leidnud Albaanias sobivat pinnast ning põrandaalune töö oli salapolitsei aktiivse tegevuse tõttu väga raske. Teda arreteeriti korduvalt. 1936 saadeti Kelmendi Albaaniast välja. 
Ali Kelmendi osales Hispaania kodusõjas Garibaldi-nimelise rahvusvahelise brigaadi koosseisus. 
1939 andis Prantsusmaal koos teiste Albaania kommunistidega välja propagandistlikku ajalehte.
Ali Kelmendi suri Prantsusmaal 11. veebruaril 1939.
Austria lipp

Austria lipp on Austria riigi ametlik lipp. 
Tegu on maailma vanima lipuga, mida kasutatakse riigilipuna. Teadaolev kasutus algas juba 1230. aastal.
Rahvuslipp.
Rahvuslippu aluseks on võetud 13. sajandist pärinev Babenbergide puna-valge-punane vapikilp, ka Austria lipp on samade värvidega horisontaalsete laidudega trikoloor. Lipp võeti kasutusele 1. mail 1945.
Valge laid sümboliseerib Doonau jõge.
Punased (PMS 186C) laiud õitsvat Austriat.
Pärimuse järgi tekkis sümbol Kolmanda ristisõja ajal, kui 1191 pühal maal peetud Acra lahingus värvus Austria hertsogi Leopold V valge keep verest punaseks peale ühe riba, mis asetses keskpaigas ja jäi laia mõõgavöö alla. Sellelt keebilt saigi Austria oma värvid ja vapi.
Riigilipp.
Austria riigilipp sarnaneb rahvuslipuga, kuid lipu keskele on paigutatud Austria vapp. Ka lipu proportsioonid on samad, 2:3. Lipp võeti kasutusele 25. aprillil 1984.
Austria ajaloolised lipud.
Aastatel 1867–1918 kasutati Austria-Ungari Keisririigi lippu, 1918–1938 praegust lippu, aga 1938–1945 Saksa Riigi haakristiga lippu.
Andon Beça

Andon Beça (7. september 1879 – 31. oktoober 1944) oli Albaania poliitik. 
Ta oli Itaalia okupatsiooni ajal majandusminister Shefqet Verlaci 1939. aasta valitsuses ja rahandusminister 1943.
Ansambel

Ansambel on mitmetähenduslik sõna, mis võib tähendada:
Ameerika

Ameerika on maailmajagu Maa läänepoolkeral.
Maailmajakku kuuluvad Põhja-Ameerika manner ja Lõuna-Ameerika manner ning neid ümbritsevad saared.
Loodus.
Maailmajao pindala on 42 549 000 km².
Ameerika kõrgeim koht on Aconcagua mägi, mis on 6959 meetrit üle merepinna. Ameerika madalaim koht on Surmaorg, mis on 86 meetrit alla merepinna.
Pikim jõgi on Amazonas – 6400 km. Suurim järv on Ülemjärv – 82 097 ruutkilomeetrit.
Suurim kõrb on Sonora, mille suurus on 310 000 ruutkilomeetrit.
Inimasustus.
2019. aastal avaldatud teadustöös väidetakse, et Cooper's Ferry leiukohas Idahos Ameerika Ühendriikides on tuvastatud inimtegevuse jälgi, mis on dateeritud aega 16560–15280 BP.
2016. aasta seisuga elas Ameerika maailmajaos 1 001 599 000 inimest.
Suurima pindalaga riik on Kanada.
Aurora Selts

Aurora Selts oli 18. sajandi teisel poolel Soomes tegutsenud haritlaste sõpruskond, mis kujunes oluliseks kultuuri- ja hariduskeskuseks. Selts koondus Turu Kuningliku Akadeemia ümber ning kujutas endast tüüpilist valgustusajastu nähtust: ühtaegu nii salaühingut kui ka avalikku kultuurilist ja teaduslikku keskust.
Seltsi keskseks tegelaseks peetakse Henrik Gabriel Porthani, keda on nimetatud seltsi "südameks". Aurora Selts andis 1771. aastast välja Soome esimest ajalehte Tidningar utgifne af ett Sällskap i Åbo (sageli nimetatud ka Åbo Tidningar). Samuti korraldati seltsi eestvedamisel esimesed avalikud orkestrikontserdid Soomes.
Aurora Seltsi liikmete hulka kuulusid mitmed tuntud haritlased ja teadlased, sealhulgas:
Seltsi peamisteks huvivaldkondadeks olid luule, Soome ajalugu, geograafia, keeleteadus ja majanduslikud uurimused. 
Aurora Selts mängis olulist rolli Soome rahvusliku identiteedi ja kirjanduse kujunemisel.
Andrei Tarkovski

Andrei Arsenjevitš Tarkovski (vene keeles "Андрей Арсеньевич Тарковский", 4. aprill 1932 – 29. detsember 1986) oli vene filmilavastaja.
Elukäik.
Andrei Tarkovski sündis 1932. aastal Ivanovo oblastis Volga ääres Zavražjes. Isa Arseni Tarkovski (luuletaja ja tõlkija) jättis 1935. aastal naise, poja ja tütre maha. Ema töötas kuni pensioniikka jõudmiseni Moskva Näidistrükikojas. 
Sõja ajal olid lapsed sugulaste juures Volga ääres, pärast sõda naasid nad Moskvasse. Andrei Tarkovski käis nii muusika- kui ka kunstikoolis. Tema klassivend oli Andrei Voznessenski.
1951. aastal astus Tarkovski Idamaade instituuti. Õnnetusjuhtum põhjustas tal ajuvapustuse. Tervise taastamise vältel osales ta Kaug-Ida ekspeditsioonides. 
Aastal 1954 asus Tarkovski õppima Üleliidulisse Kinematograafia Instituuti, kus tema juhendaja oli Mihhail Romm.
Õpinguaastail lavastas ta lühifilmid "Mõrvarid" ("Убийцы", 1958), "Kontsentraat" (1958) ja "Täna veel ei vallandata" ("Сегодня увольнения не будет", 1959). 
Sel ajal avaldasid Tarkovskile mõju Luis Buñuel ja Ingmar Bergman, aga ka Akira Kurosawa, Robert Bresson ja Federico Fellini.
Hiljem hindas Tarkovski kõrgelt Michelangelo Antonioni ja Sergei Paradžanovi loomingut.
Üleliidulises Kinematograafia Instituudis leidis Tarkovski endale mõttekaaslase – režiiüliõpilase Andrei Mihhalkov-Kontšalovski.
1960. aastal lõpetas Tarkovski instituudi kiitusega. Diplomitööna valmis tal lastefilm "Teerull ja viiul".
Märtsis 1982 sõitis Tarkovski Itaaliasse filmi "Nostalgia" võtetele ja 1984. aastal otsustas ta Nõukogude Liitu mitte tagasi pöörduda. 
Tarkovski suri 1986. aastal Pariisis kopsuvähki.
Kirjandus.
Andrei Tarkovskist on tehtud hulk dokumentaalfilme, sealhulgas tema poja Andrei Tarkovski noorema film "Venemaa" (1996).
A1

A1 võib tähistada erinevaid asju.
Teed.
A1 on teenumber mitmes riigis
Annie Dillard

Annie Dillard (sündinud 30. aprillil 1945) on USA naiskirjanik.
Ta sai 1975. aastal Pulitzeri preemia mitteilukirjanduse eest. Auhinnati raamatut "Pilgrim at Tinker Creek", mis on meditatsioon tema loodusvaatlustest Tinker Creeki ääres. Raamatu kohta on kasutatud sõnu "müstika" ja "teoloogia". Samasugune loodusvaatluste ja filosoofia ühitamine on omane mitmele teisele tema teosele, näiteks "For the Time Being" ja "Holy the Firm".
Anne Tyler

Anne Tyler (sündinud 25. oktoobril 1941 Minneapolises) on USA naiskirjanik. 
Tema tuntumad raamatud on "The Accidental Tourist" (1985), millest on tehtud menukas film, "Saint Maybe" (1991), mis on andnud ainet samanimelise telefilmi jaoks, ning Pulitzeri preemia saanud "Breathing Lessons" (1988).
Anastasius I

Anastasius I on olnud mitme isiku nimi.
Kehra vapp

Kehra vapp on Eestis Harju maakonnas asuva Kehra linna endine vapp.
Vapp oli kasutusel 8. oktoobrist 1993. aastal kuni 2002. aastani, mil senisest Kehra linnast ja Anija vallast moodustati uus omavalitsusüksus Anija vald, kus on kasutusel Anija valla vapp ja lipp.
Vapi kirjeldus.
Hõbedasel kilbil punane vesiratas, selle all kolm lainelõikelist sinist varrast.
Ramsi

Ramsi on alevik Viljandi vallas Viljandi maakonnas.
Külast voolab läbi Sinialliku oja. Ramsi lähedal Sinialliku külas asuvad Sinialliku järv ja Sinialliku linnamägi.
Kuni 2013. aastani kuulus Ramsi Pärsti valda.
Heimtali

Heimtali on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Heimtalis tegutseb Eesti suurim sporthobuste kasvatamise ja aretamise firma. Looduslikult kaunis kohas asub ka Heimtali viinaköök, mis on ehitatud 1832. aastal.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Patrice Évra

Patrice Latyr Évra (; sündinud 15. mail 1981 Dakaris) on Senegali päritolu Prantsusmaa jalgpallur, vasakkaitsja.
Klubikarjääri jooksul on ta mänginud sellisetes klubides nagu Monaco, Manchester United, Juventus ja Marseille.
Koondisekarjäär.
Évra mängis juba Prantsusmaa noortekoondises. Sinna kutsus teda noortekoondise peatreener Raymond Domenech. Euroopa U21 2004. aasta meistrivõistlustel võitis Prantsusmaa oma valikgrupi 7 võidu ja 1 viigiga 8 mängust. Finaalturniirile lasti aga üksnes 8 meeskonda ja sellepärast oli vaja veel ületada Portugal. Kumbki meeskond kaotas kodus 1:2 ja järgnes penaltiseeria, mille Portugal 4:1 võitis. Portugal võitis finaalturniiril pronksmedali.
Prantsusmaa täiskasvanute koondise peatreener Jacques Santini nimetas Évra 31 mehe hulka, kelle seast valiti välja 2004. aasta EM-koondis. Koondise 23 mängija hulka Évra siiski ei pääsenud. EM-il langes Prantsusmaa välja veerandfinaalis 0:1 kaotusega Euroopa meistriks tulnud Kreekale.
Pärast EM-i pääses Évra täiskasvanute koondisse, keda juhendas nüüd Domenech. Debüütmäng toimus sõprusmängus 18. augustil 2004 Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallikoondise vastu. Évra mängis esimesed 75 minutit ja kohtumine lõppes 1:1.
Évra osales 3 esimeses 2006. aasta MM-kvalifikatsioonikohtumises. Seejärel sai ta vigastada. Edaspidi mängisid tema kohal William Gallas ja Mikaël Silvestre ning Domenech ei kutsunud Évrad MM-finaalturniirile, kus Prantsusmaa jõudis finaali. Évrad ei kutsutud koondisse peaaegu 2 aastat.
Alles 2006. aasta novembris kutsus Domenech Évra taas koondisse. Tema positsioonil mängis peamiselt Eric Abidal ja Évra oli rohkem tema vahetusmees. 2008. aasta EM-il mängis avakohtumise Rumeenia jalgpallikoondise vastu Abidal ja mäng lõppes 0:0. Ajakirjandus kritiseeris Abidali ja soovitas edaspidi tema asemel kasutada Évrad. Nii Domenech tegigi, kuid kasu sellest polnud, sest Prantsusmaa kaotas nii Hollandi jalgpallikoondisele 1:4 kui Itaalia jalgpallikoondisele 0:2 ja jäi alagrupis viimaseks.
Pärast läbikukkumist EM-il loobus kapten Lilian Thuram spordist. Domenech pani Abidali tema kohale mängima ja Évra sai koondise peamiseks vasakkaitsjaks. 2010. aasta MM-valikturniiril osales Évra 10 kohtumises Prantsusmaa 12 kohtumisest. 26. märtsil 2010 täitis ta sõpruskohtumises Costa Rica jalgpallikoondise vastu kapteni ülesandeid ja saigi koondise kapteniks MM-i ajaks. Ta osales kaptenina koondise kahes esimeses mängus (0:0 viik Uruguay jalgpallikoondisega ja 0:2 kaotus Mehhiko jalgpallikoondisele).
Mehhiko-mängu vaheajal sattus ründaja Nicolas Anelka treeneriga sõnelusse, mille käigus väidetavalt sündsusetusi vahetati, ja Anelka saadeti koondisest minema. See tekitas mängijate seas rahulolematust ja Évra juhtis mängijate protesti, mille käigus nad ei osalenud treeningul. Selle tulemusena tagandati Évra kapteni kohustest ja teda ei lastud osalema viimases alagrupimängus, mille Prantsusmaa Lõuna-Aafrika jalgpallikoondisele 1:2 kaotas. Prantsusmaa jäi alagrupis viimaseks ja langes välja. Prantsusmaa Jalgpalliliit karistas teda 5 mängu pikkuse koondisemängude keeluga. Pärast karistuse kandmist on Évrad hakatud taas koondisse kutsuma.
Päri (Viljandi)

Päri on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas. Küla asub Viljandist 5 km lääne pool, Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee ääres Raudna oru serval.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Külas asub murukattega Viljandi lennuväli ja raamatukogu.
Puiatu (Viljandi)

Puiatu on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Aastatel 1958–2009 töötas külas Puiatu Erikool.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Jämejala

Jämejala on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas paar kilomeetrit Viljandist põhja pool.
Kuni 2025. aastani asusid Jämejala külas Viljandi Haigla peahoone ja psühhiaatriakliinik. Peale haigla kolimist Viljandi kesklinnas asuvasse Tervikumi hoonesse jäi Jämejalga psühhiaatriakliinik.
Kuni 2013. aastani kuulus Jämejala Pärsti valda ja külas asus Pärsti vallavalitsus.
Läbi Jämejala voolab Valuoja.
Jämejala külast, seal asuvast haiglast ning nende ajaloost kirjutas Lauri Sommer oma 2014. aastal ilmunud raamatus "Sealpool sood".
Naistevalla

Naistevalla on küla Raplamaal Märjamaa vallas.
Naistevalla asub Märjamaast 5½ km lõunas ja Tallinna–Pärnu maanteest 1½ km läänes. Lähimad külad on kagus Sõmeru, edelas Paeküla ja loodes Sõtke.
Naistevalla küla esmamainimise aeg on vaieldav. Paul Johansen peab selleks aastat 1405, kui mainiti isikut lisanimega "Nayestewalde". Kindlamini on külaga seostatav 1533 mainitud isik "Mattis Wannekubiepoyck van Nausteualle yn Fickelen". 1586 nimetati küla "Maystwoldt", mida Ungern-Sternbergi järgi tuleb lugeda "Naystewoldt". Küla nimetati 1725–26 kujul "Neistewall" ja 1798 kujul "Naistewald". Küla asus Märjamaa kihelkonnas ja kuulus Haimre mõisale.
Naistevallast kagus asus varem Väikemõisa ehk Mõisaküla karjamõis, mida nimetati 1586 kujul "Moiszernküll" ja 1699 "Moissenküll". 1977 liideti Naistevallaga Nõmme küla, mida mainiti 1586 "Monküll", 1699 kujul "Nommeküll gesinder" ja 1900. aasta paiku kujul Немме.
Külanimi tuleb sõnadest "naine" ja "vald", aga nime andmise motiiv on teadmata.
Naistevalla (Mulgi)

Naistevalla on Viljandimaal Mulgi vallas asuv küla. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Külast voolab läbi Kõpu jõgi.
Lähimad külad on kirdes Kuninga, kagus Saksaküla, edelas Tilla ja loodes Supsi. Muudest paikadest asuvad lähedal põhjas Jõeküla, idas Ülejõe, lõunas Tuhalaane ja läänes Napsi.
Kohta on esmamainitud külana 1551. aastal kujul "Naistewaldt". 1584. aastal kirjutati külanime kujul "Nastiwalth" ning 1797. ja 1839. aastal kujul "Naistewald". Küla asus Halliste kihelkonnas ja kuulus Vardi mõisale.
Miks küla sellist nime kannab, pole teada.
Ereste

Ereste on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Küla idapiiril asub Õisu järv ja voolab Kõpu jõgi.
Ülemõisa

Ülemõisa on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Küla ida- ja kirdepiiril voolab Kõpu jõgi.
Päigiste

Päigiste on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Külas asub 61,5 ha suurune Kariste järv, millest voolab läbi Halliste jõgi, samuti Koodiorus asuvad Koodioru paljandid, Vana-Kariste tehiskoobas ja praeguseks kinnivarisenud Koodioru koopad.
Saksaküla

Saksaküla on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Mööda küla põhjapiiri kulgeb Kõpu jõgi.
Päidre

Päidre on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas. 
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Küla edelapiiril voolab Kõpu jõgi, samuti asub külas Päidre järve lõunapoolne osa.
Tilla

Tilla on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Külast voolab läbi Pale jõgi.
1977. aastal liideti Tilla külaga Hundimaa.
Alustre

Alustre on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Külast voolavad läbi Sanga oja, mis suubub küla idapiiril Kavaku ojasse, ja Kavaku oja, mis suubub küla edelapiiril voolavasse Raudna jõkke. Kavaku ojale on külas paisutatud Alustre-Päärna veehoidla.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Kiini

Kiini on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Külast läheb läbi Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee.
Külas saab alguse Kõssa oja, ojasse suubuvale kraavile on paisutatud Kõssa paisjärv.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Kiisa (Viljandi)

Kiisa on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Tohera

Tohera on küla Pärnumaal Tori vallas.
Tohera küla asub Navesti jõe kaldal. Läbi küla voolab Navesti jõkke suubuv Siberi oja. Tohera küla on aja jooksul väiksemaks jäänud, kuna on loodud uusi külasid.
Tohera külas on sündinud sõjaväelane Karl Haas ja põllumajandusteadlane Leida Lepajõe.
1977. aastal liideti Tohera külaga Tahkuse.
Kingu

Kingu on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Pärsti

Pärsti on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Külas asuvad Uue-Pärsti mõisa ja Vana-Pärsti mõisa süda ning Pärsti mõisa kalmistu. Uue-Pärsti mõisa ümber asuv liigirikas põlispuudega Pärsti park on võetud kaitse alla.
Külas asuvad Pärsti Veskijärv, Pärsti järv ja Kuuni järv. Kuuni järvest saab alguse Valuoja, küla lõunaosast Kavaku oja ja põhjapiirilt Pärsti oja. Külas voolab ka Pärsti ojasse suubuv Sihikraav.
1977. aastal liideti Pärsti külaga Kavaku.
Pärstist on pärit vaimulik Juhan Reidak, eestirootsi aktivist Sirle Sööt ja odaviskaja Risto Mätas.
Kieli kanal

Kieli kanal (saksa keeles "Nord-Ostsee-Kanal", varem "Kaiser-Wilhelm-Kanal") on 98,7 km pikkune kanal, mis ühendab Põhjamerd Läänemerega. Kanali läbimisega lüheneb laevade teekond umbes 280 meremiili (519 km) võrreldes teekonnaga ümber Jüüti poolsaare. Kanali keskmine sügavus on 11 m ning laius on vahemikus 102–214 m.
Kieli kanal on üks maailma tihedaima liiklusega kanaleid. Tänapäeval ei mahu suuremad laevad enam kanalist läbi.
Kanali avas 20. juunil 1895 Saksa keiser Wilhelm II.
Cristofano Allori

Cristofano Allori (17. oktoober 1577 Firenze – 1. aprill 1621 Firenze) oli itaalia maalikunstnik, kunstnik Alessandro Allori poeg, hilise Firenze koolkonna maneristliku suuna esindaja.
Allori õppis maalimist isa käe all. Seejärel suundus ta õppima Gregorio Pagani juurde, kes oli üks tolleaegse Firenze silmapaistvamaid maalikunstnikke. Hiline Firenze koolkond taotles Veneetsia koolkonna rikkalike värvide ühendamist Firenze koolkonnale omase täpse joonistusega. Nähtavasti õppis Allori ka Lodovico Cardi juures.
Cristofano Allori pälvis tuntuse nii oma portreede kui ka dramaatiliste piibli- ja mütoloogiaaineliste maalidega. Tema looming paistab silma looduse täpse järgimise ning selle kujutamise tundlikkuse ja tehnilise täpsuse poolest. Tema tehnilisi oskusi tõendab see, et mitut koopiat, mille ta oli teinud Antonio da Correggio töödest, peeti minevikus Correggio enese tehtud duplikaatideks. Kuid tema suur nõudlikkus piiras tema tööde arvu.
Eisleben

Eisleben on linn Saksamaa idaosas Saksi-Anhalti liidumaal. 
Eislebenit on esmamainitud 994. aastal. Linn on tuntud kui Martin Lutheri sünnilinn. Saksakeelne ametlik nimi on Lutherstadt Eisleben (Lutheri linn Eisleben). Kuulub koos Wittenbergiga UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Pius IX moodustatud piiskopkonnad

Paavst Pius IX moodustatud piiskopkonnad Aafrikas, Aasias, Euroopas, Lõuna-Ameerikas, Põhja-Ameerikas ja Okeaanias.
Pius IX kanoniseerimised

Paavst Pius IX kanoniseeris 64 isikut ja kuulutas õndsaks 329 isikut.
Kookla

Kookla on küla Viljandi maakonnas Viljandi vallas.
Kuni 2013. aastani kuulus küla Pärsti valda.
Külast saab alguse Polli oja.
Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei (1992)

Nõukogude Liidu Kommunistlik Partei (vene keeles "Коммунистическая партия Советского Союза") on registreerimata partei Venemaal, mida juhib Sergei Skvortsov (). Partei juhib kommuniste üle endise Nõukogude Liidu. Partei rajati juulis 1992 Puškinos nii-öelda 29. taastaval NLKP kongressil ja sh visati välja Mihhail Gorbatšov. Partei nõuab Nõukogude Liidu taastamist.
Parteil on mitu organisatsiooni: Ülevenemaaline Kuriilide Kaitse Komitee, Sotsiaalse Kaitse Survegrupp ja Regioonidevaheline Streigikomitee.
Partei propagandaleht on Narodnaja Gazeta (Народная газета). Skvortsov on partei juhina ka Rahvalehe peatoimetaja.
Naltšiki kriisi ajal süüdistas partei Venemaa valitsust ebaregulaarses regioonide probleemide lahendamises sotsiaalpoliitikas, mis pidavat põhjustama terrorismi.
Eestis pole partei registreeritud, kuna Eesti valitsus keelustas NLKP 23. septembril 1991. Kui NLKP lagunes, siis keelustati partei ka Nõukogude Liidu territooriumil. Taastamine toimus äärmuslaste juhtimisel (kellel polnud õigust parteid taastada). Partei "taastamisega" läks kaasa ka Eestis keelustatud Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP). ja Moldovas (Transnistrias, kus tegutseb selle iseseisev allorganisatsioon Transnistria Kommunistide Partei).
2000. aasta Sloveenia parlamendivalimised

2000. aasta Sloveenia parlamendivalimised toimusid 15. oktoobril 2000. Need andsid peamiseks tulemuseks pikaajalise dominanterakonna LDS senistest suurima edu. Mõned kuud valitseda saanud koalitsiooni jõud said lüüa. Osales 16 nimekirja ja 7 üksikkandidaati, parlamenti pääses 8 nimekirja; kandidaate oli kokku 1007. 
Tulemused.
Valijaid: 1 588 528&lt;br&gt;
Osales: 1 114 170 &lt;br&gt;
Osalusprotsent: 70,14% &lt;br&gt;
Äraantud hääli: 1 113 424&lt;br&gt;
Kehtetuid hääli: 36 904&lt;br&gt;
Kehtivaid hääli: 1 076 520
Rahvusringkonnad.
Itaallastes valiti Roberto Battelli, ungarlastest Mária Pozsonec. Rahvusvähemuste valimine toimus eraldi, üldhulka nende hääli ei arvestatud.
Jekibastuz

Jekibastuz on linn Kasahstanis Pavlodari oblastis. 
Jekibastuz asutati 1948. aastal, 1957. aastal sai linnaõigused.
Linna lähedal asuvad suured kivisöemaardlad ja kaks soojuselektrijaama: GRES-1 ja GRES-2, millel on maailma kõrgeim korsten (419,7 m).
Nõukogude ajal oli seal üks suurimaid GULAGi sunnitöölaagreid.
Kontseptualism

Kontseptualismiks nimetatakse filosoofias vaadet, mille kohaselt universaalid küll eksisteerivad, kuid üksnes mõistetena vaimus.
2004. aasta Sloveenia parlamendivalimised

2004. aasta Sloveenia parlamendivalimised toimusid 3. oktoobril 2004. aastal. Nende olulisem tagajärg oli enam kui 10 aastat ühe lühikese pausiga kestnud LDS valitsemisaja lõppemine. Osales 20 nimekirja ja 3 üksikkandidaati, parlamenti pääses 7 nimekirja; kandidaate oli kokku 1395. 
Tulemused.
Valijaid: 1 634 402&lt;br&gt;
Osales: 991 263&lt;br&gt;
Osalusprotsent: 60,65% &lt;br&gt;
Äraantud hääli: 991 123&lt;br&gt;
Kehtetuid hääli: 22 351&lt;br&gt;
Kehtivaid hääli: 968 772
Rahvusringkonnad.
Itaallastes valiti Roberto Battelli, ungarlastest Mária Pozsonec. Rahvusvähemuste valimine toimus eraldi, üldhulka nende hääli ei arvestatud.
Aleksander Kunileid

Aleksander Kunileid (kodanikunimega Aleksander Saebelmann; 22. november 1845 Audru vald – 27. juuli 1875 Poltava) oli eesti helilooja. Teda peetakse üheks eesti rahvusliku muusika rajajaks.
Kunileid sündis köstri-õpetaja perekonnas. Tema vend oli helilooja Friedrich August Saebelmann.
Muusikahariduse omandas ta Valgas Cimze seminaris, mille lõpetas 1868. aastal.
Aleksander Kunileid ja tema vend Friedrich August Saebelmann elasid ja töötasid Paistus kihelkonnakoolis eri aegadel õpetajatena. Aleksander Kunileid aastatel 1865–1868 ning Friedrich August Saebelmann aastatel 1880–1911 kuni surmani. Paistus elamise aeg oli tema elu kõrgaeg. Tal oli tolle aja kohta erakordselt kõrge palk, millest sai lahedalt ära elada. Koolimaja juures kirikus oli hea orel, ümberringi ärgas ärkamisaegne seltskond. Paistu perioodil uuenesid Kunileiu ja Jakobsoni sõprussuhted, ta tutvus ka Jannseni ja Koidulaga. Kunileid oli andekas koolmeister, kel tärkasid ka hariduse uuendamisega seotud ideed. Ta tegeles Eesti koolielu teoreetiliste küsimustega ja oli üldse erksa suhtumisega ühiskonnaelu probleemidesse. 1867. aasta suvel Paistus kirjutas ta oma esimese koorilaulu "Veel pole kadunud kõik" (sõnad Jakobson).
Ta oli üks I üldlaulupeo juhte. Tema "Mu isamaa on minu arm" ja "Sind surmani" olid ainsad Eesti helilooja kirjutatud laulud I üldlaulupeo kavas.
Aastatel 1871–1873 oli Kunileid köster ja kooliõpetaja Peterburis, Gattšinas ja Kolppanas.
1873. aastal sõitis ta tervise halvenemisel Ukrainasse. Seal töötas köster-organistina Poltava saksa koguduse koolis elu lõpuni.
Ta suri 1875. aastal enne 30-aastaseks saamist tiisikusse.
Kunileid kirjutas suure osa oma koorilauludest Lydia Koidula ja Carl Robert Jakobsoni tekstidele.
Koorilaulud.
Muusikaajaloolase Elmar Arro sõnul sai Kunileid laulude "Sind surmani" ja "Mu isamaa on minu arm" viisi loomiseks innustust Karl Collani 1854. aastal laulukogumikus avaldatud soome rahvalauludest "Kreivin sylissä istunut" ('krahvi süles istunud') ja "Paremp' olla tyttönä" ('parem olla tüdruk').
Halže vald

Halže on vald Tšehhi Plzeňi maakonna Tachovi ringkonnas (tšehhi keeles: "okres Tachov"). 
Vallas on neli küla: Branka, Svobodka, Horní Výšina ja Halže.
Tachov

 Tachov (saksa "Tachau") on linn Tšehhis Plzeňi maakonnas, Tachovi ringkonna halduskeskus.
Tachovi vanalinn on alates 10. septembrist 1992 ajalooline linnakaitseala.
Päideroog

Päideroog ehk harilik paelrohi ("Phalaris arundinacea") on kõrreliste sugukonda paelrohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Päideroog kasvab Euraasias, Põhja-Aafrikas ja Põhja-Ameerikas veekogude kallastel ja niisketel avatud aladel, kus ta moodustab ühest liigist koosnevaid taimekooslusi.
Päideroog on niidutaim, mis kasvab tihti niisketel kasvukohtadel. Taimel on 70–150 cm, soodsais oludes kuni 2,5 m kõrgused jämedad varred (kõrred), piklikud pöörised ja arvukad kõrrelehed. Lehed on värskelt sinakasrohelised ja kuivanult õlekarva. Õied asuvad varrel lehtedest palju kõrgemal ja on roosad. Taim õitseb juuni teisel poolel. Seeme valmib juuli keskpaigast kuu lõpuni. Päideroog paljuneb ka vegetatiivselt risoomi kaudu, moodustades ulatuslikke kloone.
Suuri päideroo kogumikke leidub jõeluhtadel ja veekogude kaldail või kaldavees. Seal võivad nad moodustada roostikke. Päideroog sarnaneb mõneti pillirooga, kuid on viimasest väiksem, ja jäneskastikuga, kellest on suurem. Kuigi päideroog armastab vett ja võib kasvada koguni veetaimena, talub ta ka põuda.
Majanduslik tähtsus.
Soomes kasvatatakse päideroogu energiataimena (2005. aastal umbes 10 000 hektaril). Päideroog niidetakse, pallitatakse ja põletatakse segus turba või puidujäätmetega (päideroogu on segus 5–10%). Hektarilt annab päideroog 6–13 tonni kuivainet. Soomes ja Rootsis on uuritud päideroo potentsiaali kiutaimena, näiteks paberitööstuse toormena.
Päideroog kasvab hästi ka viletsal pinnasel ja saastunud tööstusmaastikul. Ta sobib hästi saastunud pinnase parendamiseks ja selle bioloogilise mitmekesisuse suurendamiseks.
Tänu vastupidavusele on päideroog märgaladel invasiivne liik, eriti kui alad on inimtegevuse poolt häiritud. Sellistes kohtades võtab päideroog kergesti võimust ja vähendab bioloogilist mitmekesisust. Päideroog levib nii seemnete kui ka risoomi kaudu ja selletõttu on temast raske vabaneda.
Eestis on päideroogu kasutatud kultuurniitudel heintaimena, eriti loomasöödana.
Päideroost on aretatud sorte, mida kasvatatakse ilutaimena. Sort 'Strawberries and Cream' on saanud nime ('maasikad ja koor') lehtede järgi, mis on roosakad laiade valgete triipudega.
Päiderohu lehed sisaldavad dimetüültrüptamiini, mis on "ayahuasca" üks komponente. Lehtedes leidub ka 5-metoksüdimetüültrüptamiini ja sellele lähedasi aineid. Täheldatud on ka beetakarboliini. Mõned päiderohuliigid sisaldavad gramiini, mis võib kahjustada aju, kesknärvisüsteemi ja teisi elundeid ning võib põhjustada surma inimese magamise ajal.
Porhov

Porhov (eesti keeles ka "Porkva") on linn Venemaal, Pihkva oblastis, Šeloni jõel. Linn asub Pihkvast 56 km idas ja on Porhovi rajooni keskus.
Ajalugu.
Aleksander Nevski rajas praeguse Porhovi kohale 1239. aastal linnuse. Puitlinnus põles 1387. aastal maha ning selle asemele rajati kivist linnus. 
Pärast Põhjasõda, Rootsilt vallutatud Ingerimaast moodustati Ingerimaa kubermang, kuhu 1708. aastast kuulus ka Porhovi piirkond. 1719. aastal liideti piirkond Peterburi kubermangu Novgorodi provintsi koosseisu; 1732. aastal Novgorodi kubermangu Novgorodi provintsi koosseisu. 
1776. aasta 24. augustil anti piirkond üle Pihkva kubermangu koosseisu ja 1777. aastal andis keisrinna Katariina II andis linnuse ja hiljem Porhovi kindluse juurde tekkinud asulale linnaõigused. 
Porhovist sai samanimelise Porhovi maakonna keskus 1772. aastal loodud Pihkva asehaldurkonnas, mis 1796. aastast nimetati Pihkva kubermanguks.
Porhovi maakonda kuulusid aastatel 1773–1924: 
Kui Nõukogude Liidus kaotati 1. augustil 1927. aastal kubermangud, läks Porhov Leningradi oblasti koosseisu. Teise maailmasõja ajal oli Porhov 11. juulist 1941 kuni 26. veebruarini 1944 Saksa vägede käes. Sõja käigus purustati ligi 90% linna ehitistest.
Majandus.
Porhovis on ehitusmaterjali- (kohalik lubjakivi), turba-, vähesel määral elektrotehnika- ja mitmesugust toiduainetööstust.
Mulgi

Mulgi on küla Viljandi maakonnas Mulgi vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Halliste valda.
Seal asub Mulgi külamuuseum. Külast voolab läbi Pale jõgi.
Küla on nime saanud talupoja lisanimest "mulk : mulgi", mida on kirja pandud alates 16. sajandist. Võibre küla all on 1565 mainitud Mullick Mattz.
1977. aastal liideti Mulgi külaga Kirnu ja Võibre. Mulgi küla lõunaosa tuntakse Kosksilla nime all.
Muinasjututüüp

Muinasjututüübiks nimetatakse süžee poolest sarnaseid ja (harilikult) arvatavat ühist algupära rahvajuttude rühma või samasüžeeliste tekstivariantide
koondkuju. Muinasjututüüpi tähistatakse üldtuntud nimega (nt "Polyphemose pimestamine", "Tuhkatriinu", "Kadunud mehe otsimine", "Kaunitar ja koletis" ja "Lohetapja") ja tüübikataloogi numbriga (vastavalt ATU 1137, ATU 510A, ATU 425, ATU 425C ja ATU 300).
Maailma esimese jutukataloogi koostas soome folklorist Antti Aarne, et kirjeldada Soome Kirjanduse Seltsi deponeeritud Jakob Hurda rahvaluulekogu käsikirjades leiduvat eesti muinasjuttude ja muistendite korpust. Selle eeskujul koostatud rahvuslikud tüübikataloogid võttis kokku samuti Antti Aarne koostatud rahvusvaheline "Verzeichnis der Märchentypen". 
Aastakümneid oli kõige tähtsam muinasjuttude tüübikataloog Stith Thompsoni koostatud nn Aarne-Thompsoni kataloog (AT, AaTh), mis oli Aarne kataloogi suuresti täiendatud ingliskeelne redaktsioon. 
Aastal 2004 ilmus Hans-Jörg Utheri laiendatud rahvusvaheliste muinasjututüüpide kataloog ATU ehk Aarne–Thompson–Utheri klassifikatsioonisüsteem (ATU number), mille järgi uuemates töödes jututüüpe viidatakse.
Lood rumalast vanapaganast (ATU 1000–1199).
Siia kuuluvad enamasti üheepisoodilised muinasjututüübid Kaval-Antsu ja Vanapagana teenistuslepingust, ühistest töödest ja mõõduvõtmistest, mis tihtipeale esinevad tsüklitena: üks lugu liigendub folkloristlikus analüüsis mitmeks tüübiks.
Eesti Ekspressi Kirjastus

Eesti Ekspressi Kirjastuse AS oli Eesti ettevõte, mis andis välja sõltumatut nädalalehte Eesti Ekspress ja kuulus Tallinna börsil noteeritud Ekspress Gruppi. 
Ettevõte ühines 1. oktoobril 2009 teist Ekspress Gruppi kuuluvat nädalalehte Maaleht välja andva aktsiaseltsiga Maaleht. Ühendamisel sündinud äriühing kannab nime AS Eesti Ajalehed.
Raamatukirjastamine.
Eesti Ekspressi Kirjastus andis välja ka raamatuid, mida müüdi ajalehest eraldi. Nii näiteks avaldati sarja "Seiklusjutte maalt ja merelt" kordustrükke, ajalehe toimetajate artiklikogumikke (nt Kalev Keskülalt ja Barbi Pilvrelt), algupärast eesti ilukirjandust (Andrei Hvostovi "Lombakas Achilleus", Linnar Priimäe "Kelle tee on varjul"), koomiksiraamatuid ("Ernie", "Kosmosemutid") ja uusi tõlkeid (näiteks Chuck Palahniuki "Kaklusklubi").
Kirjastuse käive.
2001. aastal teenis kirjastus 8,8 miljonit krooni (562 000 eurot) kasumit.
2003. aastal teeniti 94 miljoni kroonise (6 miljonit eurot) käibe juures 14,2 miljonit krooni (907 000 eurot) kasumit.
Kirjastuse käive 2005. aastal oli peaaegu 108 miljonit krooni (6,9 miljonit eurot) ning kasum oli ligikaudu 16 miljonit krooni (üle miljoni euro). Reklaamikäive oli 2005. aastal 65 miljonit krooni (4,15 miljonit eurot), mis tegi 2004. aastaga võrreldes tõusuks 4 miljonit krooni.
Vabatahtlik

Vabatahtlik on inimene, kes pakub oma aega, energiat või oskusi vabast tahtest ja tasu saamata. Vabatahtlikud aitavad teisi või tegutsevad peamiselt avalikes huvides ja ühiskonna heaks.
Vabatahtlikuks nimetatakse ka inimest, kes astub sõjaväkke mitte mobilisatsiooni korras, vaid omal algatusel.
Vabatahtlik tegevus jaguneb:
Auguste Herbin

Auguste Herbin (29. aprill 1882 Quiévy – 31. jaanuar 1960 Pariis) oli prantsuse kubist ja hiljem ka abstraktsionistlik kunstnik. 
Tema teostes on ühendatud kubism ja geomeetriline abstraktsionism. Tema puhtad geomeetrilised kujundid ja rõõmsad värvid mõjutasid tugevalt noori, tulevasi abstraktsioniste.
Dmitri Bruns

Dmitri Bruns (, ; 11. jaanuar 1929 Riia – 21. märts 2020 Tallinn) oli vene päritolu Eesti arhitekt ja arhitektuuritegelane.
Tema pere tuli 1942. aastal Tallinna. Ta lõpetas 1946. aastal Tallinna 6. Keskkooli ja 1953. aastal Leningradi Ehitusinseneride Instituudi arhitektina.
Aastatel 1960–1980 oli ta Tallinna peaarhitekt.
Isiklikku.
Tema ema oli näitleja Maria Zahharova-Bruns.
Tema abikaasa oli arhitekt Olga Bruns.
Väike trumm

Väike trumm on ebamäärase helikõrgusega löökpill.
Euroopas kasutati väikest trummi algselt rahva- ja sõjaväemuusikas, 19. sajandil lülitati pill ka sümfooniaorkestri koosseisu. Nagu suurel trummil, katab ka väikese trummi kõlakorpuse mõlemat poolt nahk või sünteetiline materjal, mis on pinguldatud metallvõrudega. Alumise naha välispinnale tõmmatud peened metallspiraalid annavad pillile terava säriseva kõla. Väikest trummi mängitakse kahe tihkest puust pulgaga. Pulkade kujust ja pea suurusest sõltub tämbri varjund.
Kellamäng

Kellamäng on löökpill, idiofon.
See arenes välja ksülofonist, erinevalt viimasest on aga kellamängu plaadikesed metallist, sellest ka kellukeste helinat meenutav kõla. Mängitakse kahe haamrikesega. Kellamängu heliulatus sõltub pilli suurusest.