tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Juhan Zimmermann

Juhan Zimmermann (26. veebruar 1930 Tallinn – 16. märts 2009 Jõelähtme) oli eesti iluuisutamistreener ja -kohtunik. 
Ta lõpetas 1949. aastal eksternina Tallinna 2. Keskkooli ja 1955. aastal Kirovi oblastis Halturini kehakultuuritehnikumi. 
Zimmermann hakkas sportima 1935. aastal Tallinna Kalevis iluuisutajate Eduard Hiiopi ja Vaike Paduri juhendamisel, Põltsamaa Keskkoolis ja Tallinna Maleklubis huvitus malest. Ta küüditati 1941. aastal, oli väljasaadetuna Kirovi oblastis maamõõtja, aastatel 1949–1950 Tallinna Maleklubi instruktor, 1950–1951 teist korda Kirovi oblastisse väljasaadetuna taas maamõõtja, 1951–1953 tuletõrjuja ja kehakultuuriinstruktor, 1955–1962 Kirovi linna 10. Keskkooli kehalise kasvatuse õpetaja, 1962–1976 spetsialiseeritud spordikooli direktor, 1976–1981 Odessa olümpiareservi LNSK direktor, 1982–1991 Tallinna LNSK õppealajuhataja ja 1991–1992 Tallinna Maleliidu tegevdirektor. Ta oli alates 1962. aastast rahvusvahelise kategooria kohtunik ja tegutses Iluuisutamisföderatsiooni presiidiumis: aastatel 1958–1976 Vene NFSV-s, 1976–1981 Ukrainas ning 1981–1990 ja 1994–1996 Eestis, 1962–1968 NL-i Iluuisutamisföderatsiooni presiidiumis.
Isiklikku.
Tema isa oli loomakasvatusteadlane ja poliitik Johannes Zimmermann, vend on iluuisutamistreener Uno Zimmermann.
Harald Kard

Harald Kard (1936. aastani Harald Kärsmann; 28. august 1932 Tallinn – 23. aprill 1995 Kehra) oli eesti laulja (bariton). 
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli, õppis aastatel 1951–1952 Leningradi Ehitusinseneride Instituudis arhitektuuri, lõpetas 1958. aastal Leningradi konservatooriumi juures asuva muusikakooli. 
Kard oli aastatel 1958–1979 Rahvusooper Estonia koori laulja, 1980–1987 abikoosseisu näitleja. Ta oli 1966. aastast Eesti Teatriliidu liige.
Juhani Väljataga

Juhani Väljataga (5. november 1932 Tallinn – 28. mai 1982 Tallinn) oli eesti majandusteadlane.
Ta lõpetas 1950. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1954. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) "cum laude".
Väljataga töötas aastatel 1954–1958 TPI-s tootmise organiseerimise ja planeerimise kateedri vanemõpetajana, 1958–1960 Eesti NSV Rahvamajanduse Nõukogus töö- ja töötasuosakonnas ohutustehnika vaneminsenerina, 1960–1961 Maardu Keemiakombinaadi töö- ja palgaosakonna juhatajana. Aastatel 1961–1963 õppis ta Eesti NSV TA Majanduse Instituudis aspirantuuris ja kaitses 1963. aastal majandusteaduste kandidaadi kraadi, 1963–1965 töötas ta Kohtla-Järve Põlevkivikeemia Tootmiskoondises peaökonomistina.
Väljataga oli 1965. aastast TPI vanemõpetaja, aastatel 1967–1968 dotsent, 1968–1970 vanemteadur. 1970. aastal asutas ta ühe esimese teenindusökonoomika kateedri Nõukogude Liidus, mida juhatas 1978. aastani, seejärel viidi ta üle Eesti Informatsiooni Instituuti, kus ta töötas aastatel 1978–1980 direktori ja 1980–1982 asedirektorina. Ta koostas uurimusi töötasustamise ja tööstuse ökonoomika alal, oli ajakirjade Tehnika ja Tootmine ning Noorus kolleegiumi liige.
Bayamo

Bayamo on linn Kuuba lõunaosas, Granma provintsi halduskeskus.
Bayamo on asutatud 1513. aastal. Linnaks sai Bayamo 1827. aastal. Hispaania ülemvõimu vastu peetud Kümneaastase sõja ajal (1868–1878) vabadusvõitlejate keskuseks. 1868. aasta loodi linnas laul La Bayamesa, millest hiljem sai Kuuba riigihümn. 27. detsembril 1868 kirjutati Bayamos alla Kuubal orjuse lõpetamise aktile.
Seoses haldusreformiga sai Bayamo 1976. aastal provintsi pealinnaks.
Bayamos on sündinud poliitik Tomás Estrada Palma (1835–1908), kes oli aastatel 1902–1908 Kuuba esimene president.
TurkStream

TurkStream (türgi keeles "TürkAkım"; vene keeles Турецкий поток) on maagaasi torujuhe Venemaalt Türgisse. See algab Krasnodari krais Anapas ning kulgeb Musta mere põhjas Türgi Euroopa ossa Kıyıköysse.
23. juunil 2017 avas Venemaa president Vladimir Putin Anapa lähistel TurkStreami ehituse süvaveefaasi.
Maagaasijuhtme avasid 8. jaanuaril 2020 İstanbulis Türgi president Recep Tayyip Erdoğan ja Venemaa president Vladimir Putin. Tseremoonial osalesid ka Bulgaaria peaminister Bojko Borisov ja Serbia president Aleksandar Vučić.
Merkur Spiel-Arena

Merkur Spiel-Arena, varem tuntud kui Esprit Arena (kuni 2. augustini 2018), LTU Arena (kuni juunini 2009) ja Düsseldorf Arena (2011. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse ajal), on avatava katusega jalgpallistaadion Saksamaal Düsseldorfis. Praegu võõrustab areen jalgpalliklubi Fortuna Düsseldorf.
Staadioni ehitati aastatel 2002–2004. See rajati endise Rheinstadioni asemele samasse kohta Reini jõe äärde.
Staadionile projekteeritud esialgset 51 500 istekohta suurendati 2010. aasta suvel, kui mõned istumisalad muudeti terrassiks, ja praegu on 54 600 istekohta.
Staadionil on ülestõstetav katus ja küttesüsteem, mis võimaldab aasta läbi üritusi korraldada.
Kuigi staadion ei kuulunud Saksamaal peetud 2006. aasta jalgpalli maailmameistrivõistluste toimumispaikade hulka, on sellel avamisest saadik peetud mitmeid rahvusvahelisi matše.
Esimene rahvusvaheline mäng staadionil oli 9. veebruaril 2005 peetud rahvusvaheline sõprusmäng Saksamaa ja Argentina vahel, mis lõppes 2:2 viigiga. 7. veebruaril 2007 pidas Saksamaa areenil oma teise rahvusvahelise sõprusmängu, alistades Šveitsi 3:1. 11. veebruaril 2009 samas staadionil peetud sõprusmängus alistas Saksamaa Norra 1:0.
Portugal pidas staadionil ka kaks rahvusvahelist sõprusmängu. 1. märtsil 2006. aastal võitis Portugal 3:0 Saudi Araabiat. 26. märtsil 2008. aastal mängis Portugal staadionil oma teise rahvusvahelist sõprusmängu, võites 2:1 Kreekat.
2022. aasta septembris toimus seal sõpruskohtumine USA ja Jaapani vahel.
Staadion on üks UEFA Euro 2024 toimumiskohtadest. Sponsorlepingute tõttu kannab areen turniiri ajal aga nime "Düsseldorf Arena".
Grieskircheni ringkond

Grieskircheni ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal.
Vallad.
Ringkond jaguneb 33 omavalitsusüksuseks:
Kirchdorfi ringkond

Kirchdorfi ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal.
Ajalugu.
Ringkond jaguneb 23 omavalitsusüksuseks:
Marcus Pettersson

Marcus Karl Gustav Pettersson (sündinud 8. mail 1996 Skellefteås) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Pittsburgh Penguins.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Skellefteå AIK. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta hooajal 2013/14.
2014. aastal valis Anaheim Ducks ta NHL-i "draft"is 38. valikuna. Põhja-Ameerikasse suundus ta mängima hooajal 2017/18. Esimesel hooajal mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Ducksi tütarklubis San Diego Gulls. Ducksi meeskonnas tegi ta NHL-is lõpuks debüüdi 2018. aasta veebruaris. Esimese värava lõi ta NHL-is 4. märtsil 2018 mängus Chicago Blackhawksi vastu.
2018. aasta detsembris kaubeldi Pettersson Daniel Sprongi vastu Ducksist Pittsburgh Penguinsi. 2020. aasta jaanuaris sõlmis ta Penguinsiga uue viieaastase lepingu.
Rootsi jäähokikoondise koosseisus osales Pettersson esmakordselt 2019. aastal. 2024. aasta maailmameistrivõistlustel võitis ta Rootsi koondisega pronksmedali.
Ich will

"Ich will" ('ma tahan') on ansambli Rammstein singel, mis ilmus 2001. aasta septembris.
Venemaa maavägede sõjatehnika loend

Siin on loetletud Venemaa maavägede relvastuses olev sõjatehnika. Andmed on 2025. aasta veebruari seisuga.
Zeit

"Zeit" on ansambli Rammstein album, mis ilmus 2022. aasta aprillis.
The Kill

"The Kill" on ansambli 30 Seconds to Mars singel, mis ilmus 2006. aastal.
Du hast

"Du hast" on ansambli Rammstein singel, mis ilmus 1997. aasta juulis.
Rosenrot (singel)

"Rosenrot" on ansambli Rammstein singel, mis ilmus 2005. aasta detsembris.
Mein Teil

"Mein teil" on ansambli Rammstein singel, mis ilmus 2004. aasta juulis.
Eino Mikomägi

Eino Mikomägi (13. mai 1932 Rapla – 11. juuni 2015) oli eesti agronoom ja koolijuht.
Ta lõpetas 1947. aastal Sausti 7-klassilise kooli, 1951. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1956. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia (EPA) agronoomia eriala. 
Mikomägi töötas Vaeküla Põllumajanduse Mehhaniseerimise Tehnikumi agronoom-õpetajana, Jäneda Põllumajandustehnikumi õpetajana, hiljem direktorina. Ta oli ka Ruila sovhoosi peaagronoom, direktor ja Eesti Põllumajandusprojekti vaneminsener-projekteerija. 1969. aastast oli ta Rapla põllumajandusvalitsuse vaneminsener, seejärel peaagronoom, pärast põllumajandusvalitsuste reorganiseerimist Rapla ATK peaagronoom, taimekasvatusosakonna juhataja. Alates 1990. aastast kuni pensionile jäämiseni töötas ta Rapla maavalitsuses nõuniku, põllumajandusreformi konsultandi ja loodusvarade peaspetsialistina.
Ta kirjutas ajakirjanduses ülevaateid viljade seisukorrast, kevadkülvide kvaliteedist, tegi saagiprognoose ja kokkuvõtteid tulemustest. Ta mängis võrkpalli EPA koondises, oli Rapla maakonna majandite spetsialistide ja majandite piirkondlike spordimängude korraldajate ja kohtunike seas, kuulus spordiühingu Jõud RN juhatusse ja oli 7 aastat revisjonikomisjonis.
Isiklikku.
Tema poeg on näitleja ja ajakirjanik Margus Mikomägi.
Suurelehine brunnera

Suurelehine brunnera ("Brunnera macrophylla") on kareleheliste sugukonda kuuluv õistaimeliik.
Avo Miidel

Avo Miidel (sündinud 11. mail 1933 Tallinnas) on eesti kvaternaarigeoloog. 
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli, 1957. aastal Tartu Riikliku Ülikooli geoloogiaosakonna ja 1963. aastal Eesti NSV Teaduste Akadeemia (TA) aspirantuuri, 1968. aastal sai geoloogia-mineraloogiakandidaadi kraadi. 
Miidel töötas 1957. aastast Eesti NSV Teaduste Akadeemia Geoloogia Instituudis teadurina, oli aastatel 1973–1988 teadussekretär, 1996–2006 vanemteadur, 2007. aastast konsultant. Tema uurimisvaldkonnad on jõeorgude geoloogia, glatsiaalgeoloogia, mandrijää servamoodustiste kujunemine, kvaternaarieelne jõevõrk, suurjärvede geoloogiline areng, neotektoonilised liikumised ja looduskaitse. Ta osales 1977. aastal Teravmägede ekspeditsioonis, on 1994. aastast Eesti TA Looduskaitse Komisjoni liige. Ta on avaldanud üle 100 teaduspublikatsiooni, hulga aimekirjutisi ja toimetanud mitut raamatut.
Sala-jürilill

Sala-jürilill ("Cardamine occulta") on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
The Leaving Song Pt. II

"The Leaving Song Pt. II" on ansambli AFI singel, mis ilmus 2003. aasta septembris.
Lood.
UK CD 1
UK CD 2
Love Like Winter

"Love Like Winter" on ansambli AFI singel, mis ilmus 2006. aasta septembris.
Kadunud sokid

"Kadunud sokid" on 2023. aasta veebruaris esilinastunud Eesti animafilm. See on viies film animakogumikust "Kaka, kevad ja teised", mis tehtud Andrus Kivirähki lasteraamatute "Kaka ja kevad", "Karneval ja kartulisalat" ning "Tont ja Facebook" ainetel.
Filmist.
Peategelaseks on 6-aastane Pille, kes ronib voodi alla isa sokke otsima ning eksib ära hämmastavas pappkastidest pungil fantaasiamaailmas. Ta leiab sokid vanemate voodi alt, kuid avastab, et sokid on vahepeal munenud ühe väikese karvase muna! Nüüd peab Pille kaitsma sokkide voodialust pesa, et robottolmuimeja Robotto, perekass Peekon ja oma sokke taga igatsev Isa ei segaks armsa sokimuna haudumist.
Kristel Tõldsepp: "Filmi tegemisel kasutati esmakordselt faasivahetusega animatsiooni (replacement animation). Kuigi tegemist on nukufilmiga, siis nägude liikumine on nukkudel hästi sujuv. Peategelasel Pillel on küll üks pea, aga nägusid oli üle 200. Neid vahetati nuku küljes pidevalt, et luua sujuv animatsioon. "Kadunud sokkide" tegelaste näod tehti faaside kaupa eraldi ja prinditi 3D-printeriga välja, aga nad tulid printerist hallide plönnidena. Seetõttu tuli näod veel ükshaaval ära värvida-kujundada kuni tedretähnideni ... see oli päris suur töö!" 
Oskar Lehemaa Schlingeli filmifestivali auhinnast: ""Kadunud sokid" oli sealsele publikule tõesti korda läinud, nii žürii kui ka publik kiitsid meie võttemeeskonna tublit tööd. Eriti palju elevust tekitasid filmi nimitegelased – väikesed villased soki-nukud. Publik sai nendega lähemalt tutvuda ja paljud tegid nendega ka selfiesid, nii et meie kollased sokid on nüüd nii mõnegi Chemnitzi filmisõbra pildialbumis."
Murom (Belgorodi oblast)

 
Murom (vene keeles Муром) on küla (село) Venemaal Belgorodi oblastis Šebekino rajoonis, samanimelise külaasunduse keskus. 2010. aastal elas asulas 1468 inimest.
2024. aasta 3. juunil hukkus asula lähistel Ukraina droonirünnaku läbi üks inimene.
Teddy Böckler

Teddy Böckler (17. juuni 1930 Tapa – 8. detsember 2005 Tallinn) oli eesti arhitekt ja restauraator, kelle tegevusest tuntuim on Tallinna raekoja uurimine ja ennistamine. 
Eluloolist.
Böckler õppis sisekujundusarhitektiks Tallinnas ja asus 1955. aastal (pärast ERKI lõpetamist) tööle restaureerimise alal. 1959. aastal hakkas tollal 29-aastane Böckler tegelema Tallinna raekojaga. Tema käekirja jälgi kannab ka hulk teisi Tallinna ehitisi, nagu restaureeritud raeapteek, Matkamaja, Niguliste kirik, Tallinna Linnamuuseumi maja Vene tänav 17, Tallinna Linnateatri maja Lai tänav 23 jt.
Teddy Böcklerit on tunnustatud Tallinna teenetemärgiga.
Teosed.
2004. aastal ilmus Teddy Böckleri raamat "Tallinna raekoda", mis koondab raekoja uurimise tulemusi poole sajandi vältel.
Linzi maaringkond

Linzi maaringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal.
Vallad.
Ringkond jaguneb 22 omavalitsusüksuseks:
Muldvorm

Muldvorm on valuvorm, mis on valmistatud vormisegust (näiteks liiva ja savi segust) ja mida kasutatakse enamasti metallist esemete tootmiseks valamise teel. Muldvormi ettevalmistamisel kujundatakse see vastavalt soovitud detaili kujule. Protsess algab mudeli loomisega, mille järgi vormitakse muldvorm. Seejärel valatakse vedel metall muldvormi õõnsusse, kus see jahtub ja tardub, võttes vormi kuju.Muldvormi segu valmistamisel peab arvestama järgnevate omadustega:
Muldvormi erinevad ettevalmistusviisid:
Pergi ringkond

Pergi ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal.
Vallad.
Ringkond jaguneb 26 omavalitsusüksuseks:
UEFA Meistrite Liiga 2023–2024

UEFA Meistrite Liiga 2023–2024 hooaeg oli Euroopa parimate klubimeeskonnade vaheliste võistluste 32. hooaeg (UEFA Meistrite Liiga eelkäija, Euroopa karika 69. hooaeg). Inglise klubi Manchester City kaitses tiitlit.
2023–2024 hooaja finaalmäng toimus 1. Juunil 2024 Inglismaal Wembley staadion staadionil (võistluse raames nimetatakse seda "Fußball-Arena München"). Turniiri võitis Real Madrid.
UEFA Meistrite Liiga 2022–2023

UEFA Meistrite Liiga 2022–23 hooaeg oli Euroopa parimate klubimeeskonnade vaheliste võistluste 31. hooaeg (UEFA Meistrite Liiga eelkäija, Euroopa karika 68. hooaeg). Hispaania klubi Barcelona kaitses tiitlit.
2022–2023 hooaja finaalmäng toimus 19. mail 2024 Türgil Allianz Arena staadionil (võistluse raames nimetatakse seda "Fußball-Arena München"). Turniiri võitis Manchester City FC.
Saarde (täpsustus)

Saarde küla asub Pärnumaal Saarde vallas.
Peep Teder

Teofil-Peep Teder (sündinud 23. aprillil 1934 Tallinnas) on endine eesti korvpallur ja ehitusteadlane.
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1958. aastal ehitusinsenerina Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI), 1965. aastal sai ta tehnikakandidaadi kraadi väitekirjaga "Põlevkivituhk-liivbetooni ratsionaalse valmistamise tingimuste uurimus".
Teder oli aastatel 1957–1967 Ehituse Teadusliku Uurimise Instituudis (ETUI) teadustöötaja, 1967–1973 Silikaatbetooni Teadusliku Uurimise ja Projekteerimise Instituudi silikaatkivilaboratooriumi juhataja, 1973–1980 ETUI betoonilaboratooriumi juhataja, 1980–1992 TPI graafikakateedri dotsent (1986–1991 kateedri juhataja), 1992–2002 keskuse Ehitustest asedirektor. 
Sportlasena.
Teder harrastas võrkpalli, kergejõustikku ja jäähokit, Kalevi Spordiklubis pühendus korvpallile, teda juhendasid ja innustasid Valentin Steinberg, Joann Lõssov ja Heino Kruus.
Ta võitis NSV Liidu noortemeistrivõistlustel 1952. aastal Eesti NSV noortekoondises hõbe- ja 1951. aastal pronksmedali, sai 1954. aastal NSV Liidu sisemeistrivõistlustel 4. koha, tuli 1955. aastal TPI meeskonnas NSV Liidu üliõpilasmeistriks, aastatel 1953–1955 Tallinna Kalevi meeskonnas Eesti NSV meistriks (1956. aastal hõbe- ja 1957. aastal pronksmedal), 1956. aastal suvespartakiaadi võitjaks, aastatel 1953–1959 mängis Eesti NSV koondises. 
Isiklikku.
Tema isa oli jurist Teofil Teder, abikaasa oli kunstiajaloolane ja -kriitik Inge Teder ja poeg on ettevõtja Hillar Teder.
Moosesepõõsas

 
Moosesepõõsas ("Dictamnus") on ruudiliste sugukonda kuuluv perekond.
Valge moosesepõõsas

 
Valge moosesepõõsas ("Dictamnus albus") on ruudiliste sugukonda kuuluv liik.
Heino Tiik

Heino Tiik (6. november 1933 Tallinn – 26. august 2019) oli eesti kergejõustiklane, spordi- ja nõelraviarst.
Elulugu.
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli (TRÜ) arstiteaduskonna, õppis aastatel 1960–1963 aspirantuuris ja sai 1964. aastal meditsiinikandidaadi kraadi väitekirjaga „Eesti NSV üliõpilaste kehalisest arengust ja tervise seisundist”, täiendas end nõelraviarstina Londonis, Leningradis jm.
Tiik hakkas sportima hakkas Kadrioru Noortepargis, harrastas kooliajal Aleksander Tšikini juhendamisel kergejõustikku ja Friedel Raudsepa käe all ujumist, tuli abituriendina kümnevõistluses ja veepallis Eesti meistriks ning võitis medaleid 100 m vabaujumises, Fred Kudu suunamisel jätkas ülikoolis kergejõustikutreeninguid. Ta tuli kümnevõistluses 1957. aastal Nõukogude Liidu üliõpilasmeistriks, võitis 1959. aastal NL-i ametiühingute meistrivõistlustel pronksmedali. Tuli 8 korda Eesti meistriks: 1952, 1954 ja 1962 kümnevõistluses, 1958, 1959 ja 1961 kaugushüppes, 1954 odaviskes ja 1958 200 m tõkkejooksus; 5 korral võitis Eesti meistrivõistlustel hõbemedali, tuli 1961. aastal Eesti meistriks 4 × 110 m tõkkejooksus. Ta püstitas 1960. aastal viievõistluse Eesti rekordi (3529, 1985. a punktitabeli järgi 3810) ja kuulus kümnevõistlejana 1960. aastal Euroopa edetabeli esikümnesse, oli NL-i koondise kandidaat, kuulus Kalevisse, võistles 20 korda Eesti koondises.
Tiik oli 1960. aastatel Eesti ja NL-i kümnevõistluse koondise arst, aastatel 1958–1960 ja 1963–1964 TRÜ hügieeni kateedri assistent, 1964–1965 spordimeditsiini kateedri assistent, 1965–1966 vanemõpetaja, 1966–1969 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehalise kasvatuse ja spordi kateedri vanemõpetaja, 1970–1974 dotsent, 1974–1990 kehalise kasvatuse aluste kateedri dotsent, 1974–1975 kateedri juhataja, 1990. aastast nõelraviarst Tamperes. Ta avaldas spordimeditsiini- ja treeninguteemalisi kirjutisi, umbes 30 teaduspublikatsiooni, uurimisvaldkonnad olid üld- ja spordihügieen, ravikehakultuur, spordimeditsiin, on tegelenud alternatiivmeditsiini probleemide ja parapsühholoogiliste nähtuste uurimisega.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli iluvõimlemistreener ja -kohtunik Reet Tiik, nende poeg on perearst ja kergejõustiklane Madis Tiik.
De Structura

 De Structura on 2021. aastal asutatud mittetulundusühing, millel on kaks suuremat eesmärki: toetada uusi tegijaid kunsti vallas, pakkudes neile vajalikke teadmisi ja sidemeid laiemas loomesektori võrgustikus ning tutvustada nende kunstnike projekte ja ideid sektori institutsioonidele ja peamistele otsusetegijatele. Sellega aidatakse luua sidemeid kunstnike ja nende publiku vahel, et lihtsustada ühist tegevust muutuste suunas. 
Projektid.
De Structura Foorum 2022.
2022. aasta juulis toimunud De Structura Foorumil kogunesid 25 riigi noored kunstnikud ja kunstitöötajad Eestisse, et käsitleda valitsevates struktuurides orienteerumise raskusi ja pakkuda neile võimalikke lahendusi. „Seadusandlus, läbipaistmatud põhimõtted töötajate palkamisel ja kunstnike valikul ning institutsionaalse rahastuse ebavõrdne jaotus on vaid mõned paljudest nähtamatutest struktuuridest, mis on end galeriides kunstiteoste kõrvale sisse seadnud. Illusioonide maailm, kus esitatakse tegelikkuse killustatud kujutis, on ühest küljest atraktiivne, kuid võimendab teisalt kunstnikuks olemisega seostatavat ebamäärasust ja stereotüüpe,“ kirjutab ürituse osaleja Yana Ustymenko.
Näitus "Struktuuride paljastus".
20. juulil 2023 De Structura korraldas Tartus Kogo galeriis näituse "Struktuuride paljastus", milles tutvustati De Structura projektis osalenud noorte kunstnike ja kunstitöötajate ühiselt ja eraldi valminud teoseid. Näitusel pöörati kriitiline pilk kunstivaldkonnas valitsevatele süsteemidele ja mudelitele ning tutvustati noorte loomeinimeste püüdlusi läbipaistvama, võrdsema ja koostööd soosivama töökeskkonna loomise nimel. Külastajatel oli võimalik näitusealal näha kunsti ja poliitikakujundamise sümbioosi. Liitreaalsusse sisenedes võis vaadelda näitusele jõudnud teoseid, galeriiruumis osa saada viimase kahe aasta jooksul De Structura projektis osalenud arvukate noorte kunstnike, kunstiteadlaste ja kuraatorite vestlustest.
"Sina otsustad".
9. mail 2024 avas De Structura Tartu Ülikooli raamatukogu ees interaktiivse projekti "Sina otsustad". Noortelt noortele projekti raames loodud valimiskell hakkas tiksuma Euroopa päeval, mil Euroopa Parlamendi valimispäevani oli täpselt kuu aega.
Valimiskella installatsioon koosnes kahest osast: taaskäideldud plastist tehtud valimiskell ning selle ümber paigutuvad liitreaalsuse markerid, kus saab näha Euroopa Liidu kaasrahastatud projekte Tartus. Sellega juhiti tähelepanu ELi rollile ja tegevusele kohalikul tasandil, nii Tartus kui mujal. Liitreaalsuse näituse lõi Helsingi graafiline disainer Nikita Gavrilenko.
"Sina otsustad" oli noorte kunstnike projekt, mis tõstis esile noorte kaasatuse olulisust. Valimiskell Tartu üliõpilaskultuuri sõlmpunktis oli visuaalseks meeldetuletuseks Euroopa Parlamendi valimistest ning võimalusest kujundada koos Euroopa tulevikku. Projekti rahastas Euroopa Parlamendi büroo Eestis, et tõsta teadlikkust ja innustada kõiki võtma osa Euroopa Parlamendi valimistest.
UEFA Meistrite Liiga 2021–2022

UEFA Meistrite Liiga 2021–2022 hooaeg oli Euroopa parimate klubimeeskonnade vaheliste võistluste 30. hooaeg (UEFA Meistrite Liiga eelkäija, Euroopa karika 67. hooaeg). 
2021–2022 hooaja finaalmäng toimus 28. mail 2022 Prantsusmaal Saint-Denis' Stade de France'i staadionil. Turniiri võitis Real Madrid.
Frikadellid ja pelmeenid

"Frikadellid ja pelmeenid" on 2023. aasta veebruaris esilinastunud Eesti animafilm. See on esimene film animakogumikust "Kaka, kevad ja teised", mis tehtud Andrus Kivirähki lasteraamatute "Kaka ja kevad", "Karneval ja kartulisalat" ning "Tont ja Facebook" ainetel.
Filmist.
Frikadellid, kelle nimed on Iti ja Kusti, elavad külmkapis karbis ja kõik, mis jääb väljapoole seda, on hirmuäratav. Neile öeldakse, et välismaailma põhiliseks ohuks müütilised pelmeenid, keda keegi kunagi näinud ei ole, aga kes frikadelle söövad. Seejärel võtavad kaks frikadelli võtavad ette seiklusliku avastusretke väljapoole karpi. Rännaku lõpuks on mitte ainult nende, vaid ka kõikide teiste karbis elavate frikadellide jaoks maailm muutunud. Pelmeenid ja frikadellid omavahel sõpradeks, sest selgub, et oma kasuka all on pelmeenid tegelikult samasugused frikadellid nagu frikadellid.
"Frikadellid ja pelmeenid" on loodud arvutianimatsiooni kasutades. Filmi teostuse toetajad olid Eesti Filmi Instituut (75 000 eurot) ja Eesti Kultuurkapital.
Luossavaara

Luossavaara (põhjasaami keeles "Luossavárri" 'lõhemägi') on mägi Rootsis Kiruna vallas Kiruna kõrval. Geograafilised koordinaadid on 67°52′30″ N, 20°13′20″ E.
Kõrgus merepinnast on 724 m. 
Seal on suured rauamaagivarud, mida varem kaevandas LKAB. Kaevandamine on lõpetatud. 
Rauamaagivarud avastati samal ajal kui Kiirunavaara omad, ja kaevandamine algas 1920. Enne kui maak, mis paljandus mäe tipus, järk-järgult ära kaevandati, oli mäe kõrgus 728 m üle merepinna. 
Sealne rauamaak on apatiidirikas magnetiit nagu Kiirunavaaraski.
Käigukast

Käigukast on mehaaniline seade, mis kannab mootori toodetud energia edasi läbi kardaani või veovõllide ratastesse. Käigukaste leidub masinatel, millel on vaja pöörleva energia suunda või pöörlemiskiirust muuta. 
Enamikul praegu toodetavatel bensiini- või diiselmootoritega sõiduautodel on käigukast, millel on 5–8 edasi- ja üks tagurpidikäik. Elektriautodel on fikseeritud käiguga või kahekäiguline käigukast, millel puudub eraldi tagurpidikäik.
Käigukastide tüübid.
Kaks peamist käigukastitüüpi on manuaalkäigukastid ning automaatkäigukastid.
Teine levinud eristamise viis on, kas käiguvahetamise ajaks veojõud katkeb või mitte.
Käigukasti ajalugu.
Esimese manuaalkäigukasti töötasid välja Emile Levassor ja Louis-Rene Panhard. Nemad kasutasid oma 1894. aasta esimesel käigukastil kettajamit.
Sügisistutus

Sügisistutus on metsaistikute istutamine sügisel, tavaliselt septembris või oktoobris. Sügisistutusel juurduvad taimed enne talve ja valmistuvad kevadiseks kasvuks. Kõige parem aeg sügisistutuseks on augusti lõpp või septembri algus, öökülmade puhul ei saa tööd jätkata.
Parimad liigid sügisistutuseks on kask ja kuusk, kuivematesse kasvukohtadesse sobib ka mänd. Taimede valikul tuleks eelistada paljasjuurseid taimi, sest potitaime ehk suletud juurekavaga taime juurekava võib olla juurdumiseks enne sügiskülmasid liiga väike.
Sügisistutuse eelised:
Sügisistutuse puudused:
Veelauasport

Veelauasport (inglise keeles "wakeboarding") on veespordiala, kus veelauasõitja sõidab spetsiaalse laua ehk veelaua peal, mida veetakse mootori jõul liikuva paadi või kaabli abil. Veelauaspordis on ühendatud veesuusatamise, lumelauasõidu ja surfamise elemendid. Ala on viimastel aastatel oluliselt populaarsust kogunud, eriti noorte seas.
Ajalugu.
Veelauasport sai alguse 1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses. Esimesed veelauad olid pigem surfilaudade vähendatud versioonid, millele lisati jalgadele kinnitused. Ala populaarsuse kasvuga hakati tootma spetsiaalselt veelauasõiduks mõeldud varustust.
Varustus.
Veelauasõidu varustus koosneb järgmistest osadest:
Sõidutehnikad ja trikid.
Veelauasõidus on palju erinevaid tehnikaid ja trikke, mida sõitjad võivad sooritada. Need hõlmavad hüppeid, pöördeid ja muid akrobaatilisi elemente. Trikkide keerukus sõltub sõitja oskustest ja kogemusest.
Võistlused.
Veelauasport kuulub mitmete rahvusvaheliste võistluste ja meistrivõistluste kavva. Tuntuimad neist on Wakeboarding World Championships ja X Games. Võistluste raames hinnatakse sõitjaid nende tehnilise oskuste, stiili ja sooritatud trikkide raskuse põhjal.
Ohutus.
Nagu kõik ekstreemspordialad, nõuab ka veelauasport ohutusnõuete järgimist. Sõitjad peaksid alati kandma kiivrit ja päästevesti. Samuti on oluline, et paadi juht järgiks turvareegleid ja oleks teadlik sõitja oskuste tasemest.
Liivkress

Liivkress ("Lepidium densiflorum") on taimeliik ristõieliste sugukonnast kressi perekonnast.
Riedi ringkond

Riedi ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal.
Vallad.
Ringkond jaguneb 36 omavalitsusüksuseks:
Heidentor

Heidentor (saksa keeles "Heiden" 'paganad' ja "Tor" 'värav') on varemeina säilinud Rooma neljafassaadiline võidukaar (tetrapüloon) Carnuntumi sõjaväeasulas, tänapäeva Austria territooriumil. Tetrapülooni neljast kaarest on tänapäevaks säilinud ainult üks, mis on 20. sajandil osaliselt rekonstrueeritud.
Kirjeldus.
Heidentor asub kunagise umbes 500 000 elanikuga Carnuntumi keskosast umbes 900 meetrit lõunas. Tetrapüloon oli neljatahuline nelja kaarega ehitis, mis püstitati arvatavasti Rooma keiser Constantius II (351–361) valitsemisajal. Taolised tetrapüloonid ehitati sageli kohaliku armee võidu tähistamiseks. Iga fassaad oli tõenäoliselt 14,5 meetrit lai. Hoone keskel asuval nelja meetri kõrgusel soklil võis seista jumala või keisri kuju.
Matkasport

Matkasport, tuntud ka matka- ja seiklusspordina, hõlmab erinevaid füüsilisi tegevusi, mida tehakse looduses ja mis ühendavad sportliku tegevuse ning looduse nautimise. Matkaspordi alla kuuluvad selliste tegevuste nagu matkamise, mägironimise, orienteerumise kanuusõidu, suusatamise ja jalgrattasõidu erinevad vormid.
Ajalugu.
Matkasport on arenenud aastate jooksul koos inimeste sooviga uurida ja nautida looduskeskkonda. Varaseimad matkaspordi vormid pärinevad ajast, mil inimesed kasutasid matkamist ja mägironimist praktilistel eesmärkidel nagu jahipidamine ja transpordiühenduste loomine. 19. sajandil muutus matkasport populaarseks vaba aja veetmise viisiks, eriti Euroopa ja Põhja-Ameerika riikides. Matkaklubid ja -organisatsioonid hakkasid pakkuma välja matkamarsruute ja korraldama ühisüritusi.
Tegevused.
Matkaspordi alla kuulub lai valik tegevusi:
Varustus.
Matkasport nõuab spetsiaalset varustust, mis võib varieeruda sõltuvalt tegevuse tüübist. Üldiselt sisaldab see:
Populaarsus ja mõjud.
Matkasport on populaarne nii harrastus- kui ka profitasemel ning sellel on mitmeid tervise-, sotsiaalseid ja keskkonnamõjusid. Füüsiline aktiivsus ja värskes õhus viibimine parandavad tervist ja heaolu. Samuti soodustab matkasport loodusteadlikkust ja -kaitset, kuna osalejad õpivad väärtustama ja hoidma looduskeskkonda.
Benjamin Källman

Benjamin Källman (sündinud 17. juunil 1998 Ekenäsis) on Soome jalgpallur, kes mängib ründajana Poola kõrgliigaklubis Cracovia ja Soome jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Ekenäs IF. Noorena mängis ta samuti käsipalli. 2014. aastal debüteeris ta Ekenäsi meeskonnas Soome jalgpalli tugevuselt kolmandas liigas. 2015. aastal mängis ta klubiga Soome esiliigas.
2015. aasta novembris sõlmis ta lepingu Soome kõrgliigaklubiga Turu Inter. Soome kõrgliigas lõi ta esimese värava 18. aprillil 2016 mängus KuPS-i vastu. Turu Interist oli ta laenul mitmes teises klubis: 2016. aasta teises pooles taas Ekenäs IF-is, hooajal 2018/19 Šotimaa kõrgliigaklubis Dundee ja Taani kõrgliigaklubis Vendsyssel FF, 2019. aasta teises pooles Norra kõrgliigaklubis Viking ja 2020. aastal Norra kõrgliigas FK Haugesundi meeskonnas. 2019. aastal võitis ta Vikingiga Norra karikavõistlused. Turu Interis oli Källman edukaim hooaeg 2021, mil ta lõi Soome kõrgligas 14 väravat ning oli Seinäjoki JK mängija Ariel Ngueukami kõrval liigahooaja suurim väravalööja. 2018. aastal võitis ta Turu Interiga Soome karikavõistlused.
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Poola kõrgliigaklubiga Cracovia. Debüüthooajal lõi ta Soome kõrgliigas kuus väravat ja hooajal 2023/24 üheksa väarvat.
Soome jalgpallikoondises debüteeris Källman 1. novembril 2018 sõprusmängus Jordaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. juunil 2019 EM-i valikmängus Liechtensteini vastu.
Tema isa Mikael Källman on endine käsipallur.
Peace, Love And Luxury

"Peace, Love And Luxury" on ansambli Mr. Lawrence laul ja singel. Laul ilmus 1995. aastal albumil "Swing" ja singlina aastal 1997.
Take It Away

"Take It Away" on ansambli The Used singel, mis ilmus 2004. aasta augustis.
Lood.
CD singel 1
CD singel 2
Rein Enden

Rein Enden (26. jaanuar 1934 Tallinn – 17. veebruar 2001 Tallinn) oli eesti korvpallur, korvpallitreener ja -kohtunik. 
Ta lõpetas 1952. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1957. aastal insener-ökonomistina Tallinna Polütehnilise Instituudi.
Enden mängis korvpalli Kalevi Spordiklubis Valentin Steinbergi juhendamisel, võitis 1952. aastal Nõukogude Liidu noortemeistrivõistlustel hõbe- ja 1951. aastal pronksmedali, tuli 1955. aastal NL-i üliõpilasmeistriks ja 1953. aastal Tallinna Kalevi meeskonnas Eesti meistriks. Ta oli 1959–1967 NL-i koolinoorte spartakiaadidel Eesti tü­tarlastekoondise treener, tegutses kohtunikuna (1959. aastast vabariiklik kategooria), oli Tallinna kohtunikekogu esimees ja kuulus aastatel 1962–1964 vabariikliku kohtunikekogu presiidiumi. 
Enden töötas aastatel 1958–1992 Tallinna Toidukaubastus kaupluse juhatajana.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli korvpallur ja korvpallisekretär Veera Enden, nende poeg on korvpallur ja korvpallitreener Heino Enden.
Milos Kerkez

Milos Kerkez (sündinud 7. novembril 2003 Vrbasis) on Ungari jalgpallur, kes mängib vasakkaitsja või vasaku äärekaitsjana Inglismaa Premier League'i klubis AFC Bournemouth ja Ungari jalgpallikoondises.
Ta sündis tänapäeva Serbia alal asuvas Vrbasi linnas.
Aastatel 2014–2019 kuulus Kerkez Austria klubi Viini Rapidi noortesüsteemi. Seejärel siirdus ta Ungarisse ning mängis hooajal 2020/21 Ungari esiliigas Győri meeskonnas. 2021. aasta veebruaris liitus ta Itaalia klubi Milano Internazionale noorte võistkonnaga.
2022. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Hollandi kõrgliigaklubiga Alkmaari AZ. Alkmaari põhikoosseisu kuulus Kerkez hooajal 2022/23, mil ta lõi Hollandi kõrgliigas 33 mänguga kolm väravat ning jõudis klubiga UEFA Euroopa Konverentsiliiga poolfinaali, kus kaotati hilisemale võitjale West Ham Unitedile.
2023. aasta juulis sõlmis ta lepingu Bournemouthiga.
Ungari jalgpallikoondises tegi Kerkez debüüdi 23. septembril 2022 UEFA Rahvuste Liiga mängus Saksamaa vastu.
Marko Vendelin

Marko Vendelin (sündinud 6. märtsil 1974 Tallinnas) on eesti biofüüsik.
Haridus.
Marko Vendelin omandas Tallinna Tehnikaülikoolis rakendusfüüsika erialal magistri- (1997) ja doktorikraadi (2001). Oli 2003–2005 järeldoktorantuuris Prantsusmaa ülikoolides (Joseph Fourier' ülikool ja Université Paris-Sud).
Töökäik.
Töötab Tallinna Tehnikaülikooli küberneetika instituudis: teadur 1997–2002, vanemteadur 2002–2003 ja 2006–2021, aastast 2022 täisprofessor tenuuris. 2007 lõi Wellcome Trusti grandi abil süsteemibioloogia labori ning on selle juhataja.
Teadustöö põhisuunad.
Südamelihase füsioloogia ja biofüüsika, bioenergeetika.
Jannik Sinner

Jannik Sinner (sündinud 16. augustil 2001 San Candidos) on Itaalia elukutseline tennisist, kes on alates 10. juunist 2024 ATP edetabelis meeste üksikmängus esikohal. Ta on esimene Itaalia meestennisist, kes on üksikmängus ATP edetabelit juhtima pääsenud.
Sinner on võitnud ATP Touril üksikmängus 19 turniiri, nende hulgas Austraalia lahtised meistrivõistlused 2024. ja 2025. aastal ning USA lahtised meistrivõistlused 2024. aastal.
Veebruaris 2025 teatas Maailma Antidopingu Agentuur, et määras Sinnerile kolmekuulise mängukeelu 2024. aasta märtsis tema organismist leitud klostebooli tarvitamise jälgede tõttu.
Ilo Tomberg

Ilo Tomberg (29. juuli 1934 Tallinn – 16. august 2019 Tallinn) oli eesti sporditegelane. 
Ta lõpetas 1953. aastal Tallinna 2. Keskkooli ja 1958. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna.
Ta oli Rapla KEK-i peainsener, 1998–2014 WSP Talone juhatuse liige.
Sportlasena.
Tomberg hakkas 1952. aastal Richard Lauri juhendamisel spordiklubis Spartak harrastama motosporti. 1954. aastal võitis ta Eesti meistrivõistlustel mitmepäevasõidus ja üleliidulistel Spartaki ringrajasõidu meistrivõistlustel hõbemedali.
Sporditegelasena.
Ta oli aastatel 1996–2005 Eesti Sulgpalliliidu president, 1997–2001 Eesti Olümpiakomitee (EOK) liige, 2001–2005 EOK esindajate kogu liige ja 1999. aastast spordiseltsi Jõud juhatuse liige.
Isiklikku.
Tema isa oli sõjaväelane Richard Tomberg, abikaasa oli lastearst ja poliitik Ene Tomberg ning poeg on ajakirjanik ja meediajuht Hanno Tomberg.
Markus Haamer

Markus Haamer (sündinud 6. juunil 1967 Tartus) on eesti luterlik vaimulik, Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja, Viljandi praostkonna abipraost. 
Haridustee.
1974–1985 Mustvee I Keskkool
1985–1997 EELK Usuteaduse Instituut
1998–1999 Usuteaduse Instituudi pastoraalseminar
Teenistuskäik vaimulikuna.
Markus Haameri diakoniordinatsioon toimus 14. augustil 1993 ja õpetajaks ordineeriti ta 14. septembril 1999 Tallinna Piiskoplikus Toomkirikus. 
1992–1997 EELK Jõgeva kogudus
1997–2006 EELK Tarvastu Peetri kogudus 
2006– EELK Põltsamaa kogudus
Tema introduktsioon Põltsamaa kogudusse toimus 23. aprillil 2006.
Lisaks koguduse õpetaja ametile on Haamer olnud EELK Kirikukogu liige, Viljandi praostkonna abipraost, Viljandi praostkonna nõukogu liige ja revisjonikomisjoni esimees, Põltsamaa Linnavolikogu liige, Põltsamaa Linnavolikogu haridus- ja kultuurikomisjoni aseesimees, Põltsamaa Ühisgümnaasiumi hoolekogu esimees ja Toetusfondi nõukogu liige, Tarvastu Gümnaasiumi hoolekogu esimees ja Tarvastu Valla Alaealiste Komisjoni esimees.
Vaimuliku töö kõrval on Haamer alates 1993. aastast olnud usuõpetajaks lasteaedades ja koolides. Õppeaastal 2005/2006 oli Haamer Tarvastu Gümnaasiumis ajalooõpetaja.
Jõgeva koguduse õpetajana oli ta valitud ka Jõgeva Linnavolikokku. Tarvastus oli Haamer kaks valitsemiseaega vallavalitsuse liige. 
Isiklikku.
Tema vanaisa oli vaimulik ja skaudijuht Harri Haamer, tema isa oli vaimulik Eenok Haamer. 
Markus Haamer on alates 1990. aastast abielus Margitiga (neiuna Tarve). Neil on kolm last: Eliisabet, Miikael ja Mattias. Mängib koos poegadega Põltsamaa Ühisgümnaasiumi puhkpilliorkestris.
Valkla Baptistikogudus

Eesti EKB Koguduste Liidu Valkla Baptistikogudus on Harjumaal Kuusalu vallas asuv baptistlik kogudus. Kogudus sai alguse 1880. a-tel Saunja külas, kus talumees Abram Ernesaks ehitas oma maa peale Rummu palvela, mis sai tsaarivalitsuselt ametliku kasutusloa 1894. a. Sellest arvestataksegi koguduse ajalugu. Hiljem rajati Valkla külasse palvela, mis avati 1905. Koguduse nimeks sai Rummu-Valkla Baptistikogudus. 1939. a oli koguduse liikmeid paarsada. Teise maailmasõja ajal põgenesid paljud läände. Rummu palvela regulaarne kasutamine jumalateenistusteks lõppes 1980. a-tel.
Koguduse pastoritena on teeninud Abram Ernesaks, Johannes Lipstok, Albert Tammo, Tiit Niilo jt. 2006. a-st on koguduse pastor Aldo Randmaa.
Jacek Wszoła

 
Jacek Roman Wszoła (sündinud 30. detsembril 1956 Varssavis) on Poola endine kõrgushüppaja ja olümpiavõitja. Wszoła on ka ühekordne maailmarekordi omanik tulemusega 2.35 meetrit.
17-aastaselt võistles Wszoła 1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas. 2.19 meetriga hüppas ta viiendaks, samal kõrgusele sai kolmanda koha Vladimír Malý Tšehhoslovakkiast, kuid katsete arv ei võimaldanud tal kõrgemale tõusta.
1976. aasta olümpiamängude eel Montrealis oli kindel favoriit ameeriklasest maailmarekordiomanik Dwight Stones, kes oli juunis tõstnud maailmarekordi 2.31 meetrini. Kuid Stones hüppas 31. juulil toimunud olümpiafinaalis 2.21 meetrit ja sai vaid pronksi, kanadalane Greg Joy sai 2.23 meetriga hõbemedali ning Wszoła hüppas ainsana üle 2.25 meetri ja võitis seega kulla.
Kergejõustiku sise-EM-il 1977. aastal San Sebastiánis võitis flopihüppaja Wszoła 2.25 meetriga Saksa DV-st pärit rullstiilis hüppaja Rolf Beilschmidti ees meistritiili. Aasta hiljem 1978. aastal Milanos toimunud sise-Euroopa meistrivõistlustel võitis Nõukogude Liidu uus talent Vladimir Jaštšenko 2.35 meetriga kuldmedali. Wszoła tuli 2.21 meetriga seitsmendaks. Samal aastal toimunud Praha EM-il võitis Jaštšenko 2.30 meetriga, Wszoła tuli 2.21 meetriga kuuendaks.
1980. aasta sise-Euroopa meistrivõistlustel Sindelfingenis võitis noor Dietmar Mögenburg Saksamaa Liitvabariigist 2.31 meetriga Wszoła ees kuldmedali. 25. mail 1980 hüppas Wszoła Eberstadtis toimunud rahvusvahelisel kõrgushüppe võistlusel maailmarekordi 2.35 m, edestades Mögenburgi, kes hüppas 2.29 m. Järgmisel päeval hüppas Mögenburg ka Rehlingenis 2.35 m. Pärast seda, kui Mögenburg ja teised Lääne-Saksamaa hüppajad jäid olümpiaboikoti tõttu Moskvas olümpiamängudest eemale, peeti favoriidiks maailmarekordimeest Wszołat. 2.31 meetriga võitis ta hõbemedali, SDV-st pärit Gerd Wessigi selja taga, kes võttis talt 2.36-ga ka maailmarekordi.
Wszoła jätkas hüppamist 1980. aastatel. Tema viimane rahvusvaheline finaalikoht oli 1987. aasta Liévinis Euroopa sisemeistrivõistlustel 2.20 meetriga 11. koht. Kuid ta ei jõudnud enam 1980. aasta kõrguste lähedale.
Wszoła võitis kokku üksteist Poola meistritiitlit: 1974–1980, 1982, 1984, 1985 ja 1988.
Jacek Wszoła oli tippsportlasena 1.95 m pikk ja kaalus 75 kg.
Välislingid.
[[Kategooria:Poola kergejõustiklased]]
[[Kategooria:Kõrgushüppajad]]
[[Kategooria:Sündinud 1956]]
Pilt, mis öösel liigutas

"Pilt, mis öösel liigutas" on 2023. aasta veebruaris esilinastunud Eesti animafilm. See on kolmas film animakogumikust "Kaka, kevad ja teised", mis tehtud Andrus Kivirähki lasteraamatute "Kaka ja kevad", "Karneval ja kartulisalat" ning "Tont ja Facebook" ainetel.
Filmist.
Peetrike läheb koos vanematega maale turismitallu suvitama. Ta sõbruneb Mirteli ning teiste kohalike lastega ning tundub, et üheskoos veedetakse üks igati vahva suvi. Kuid siis selgub, et turismitalu perenaise surnud vanaisa pilt Peetrikese magamistoas üritab teda öösiti ära süüa. Kuna vanemad Peetrikest ei usu, siis peab ta nüüd kuidagi ise tekkinud olukorrast väljapääsu leidma.
Filmi teostuse toetajad olid Eesti Filmi Instituut ja Eesti Kultuurkapital.
Katherine Oppenheimer

Katherine Vissering Oppenheimer (sünninimi Katherine Vissering Puening; 8. august 1910 Recklinghausen, Saksamaa – 27. oktoober 1972 Panamá) oli saksa päritolu Ameerika Ühendriikide bioloog. Ta oli tuntud kui J. Robert Oppenheimeri abikaasa. 
Katherine sündis Saksamaal Franz Pueningi ja Käthe Visseringi pere ainsa lapsena. Perekond kolis Ameerika Ühendriikidesse, kui Katherine oli kaheaastane. 1922. aastal sai naturalisatsiooni korras USA kodakondsuse. 
1928. aastal alustas õpinguid Pittsburghi Ülikoolis, kuid jättis need pooleli. Hiljem õppis ta Wisconsini Ülikoolis ja Pennsylvania Ülikoolis bioloogiat, viimase lõpetas 1939. aastal. 
1929. aastal astus ta USA Kommunistlikku Parteisse, kuid hiljem lahkus sealt.
1943. aastal, kui Robert Oppenheimer asus juhtima Manhattani projekti, kolis Katherine temaga Los Alamosse. Ta osales projekti töös, uurides laboris radiatsiooni kahjulikku mõju inimorganismile. 
Katherine Oppenheimer suri 62-aastaselt 27. oktoobril 1972 Panamás.
Christopher Nolani 2023. aasta filmis "Oppenheimer" mängis teda Emily Blunt.
Isiklikku.
Katherine Oppenheimer oli abielus neli korda. 1932. aastal abiellus ta Frank Ramseyeriga, kuid abielu tühistati paar kuud hiljem. 1934. aastal abiellus ta Joe Dalletiga. Nende abielu kestis kuni 1937. aastani, mil Joe hukkus Hispaania kodusõjas, võideldes vabariiklaste poolel. Katherine rääkis temast kui oma esimesest abikaasast. 1938. aastal, abiellus ta Briti arsti Richard Harrisoniga, kuid ka see liit lõppes 1940. aastal.
1. novembril 1940 abiellus Katherine J. Robert Oppenheimeriga, kellest sai tema viimane abikaasa. Nad olid abielus kuni Robert Oppenheimeri surmani 1967. aastal.
Katherine ja Robert Oppenheimeril sündis kaks last: Peter Oppenheimer ja Katherine Oppenheimer. Tema lapselaps on Charles Oppenheimer.
Näps-jõgihobu (perekond)

Näps-jõgihobu ("Onychogomphus") kiililiste seltsi jõgihobulaste sugukonda kuuluv putukaperekond.
Sitikas Peeter

"Sitikas Peeter" on 2023. aasta veebruaris esilinastunud Eesti animafilm. See on teine film animakogumikust "Kaka, kevad ja teised", mis tehtud Andrus Kivirähki lasteraamatute "Kaka ja kevad", "Karneval ja kartulisalat" ning "Tont ja Facebook" ainetel.
Filmist.
See on kurbnaljakas lugu ühest tillukesest putukast, kelle kirg on viiulimäng ning tema suur unistus on seda loomaaias suurele publikule esitada. Ta lahkub kodunt, et oma mõte teoks teha. Loomaaias pilli mängides usub ta, et tema unistus on viimaks täitunud. Kahjuks on reaalsus teine ning tema väiksuse tõttu teda loomaaias lihtsalt ei märgata. Lõpuks leiab ta siiski oma kuulajad, kodus naudivad tema pillimängu kõik sõbrad ja sugulased, sama tillukesed kui ta isegi!
Filmi teostuse toetajad olid Eesti Filmi Instituut ja Eesti Kultuurkapital.
Kalev Aas

Kalev Aas (sündinud 24. juuli 1956 Jõhvis) on eesti klahvpillimängija.
Aas on õppinud Georg Otsa nimelises Tallinna Muusikakoolis aastatel 1978–1982 estraadiosakonnas flöödi erialal Jaan Õuna õpilasena.
Ta on ansambli Mahavok asutajaliige.
Kalev Aas mängis enne Mahavoki asutamist ansamblites Footon (klahvpillid), Alternatiiv (klahvpillid, flööt) Synopsis (kitarr, flööt) ja Spiraal (klahvpillid, flööt).
Nõtke jürilill

Nõtke jürilill ("Cardamine flexuosa") on ristõieliste sugukonda jürilille perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Eesti filmide loend

"On kolm Eesti filmide loendit:
Gerd Wessig

Gerd Wessig (sündinud 16. juulil 1959 Lübzis Mecklenburg-Vorpommernis) on endine Ida-Saksamaa kõrgushüppaja, kes võitis 1980. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali, esimene mees, kes on läbi aegade saavutanud maailmarekordi ja olümpiamängude rekordi kõrgushüppes.
1980. aastal tuli ta vahetult enne olümpiamänge üllatuslikult Saksa DV meistriks isikliku rekordiga 2.30 m ning nimetati Saksa DV koondisse. Moskva olümpiamängudel oli ta üks favoriite, kuid sensatsiooniks peeti mitte seda, et ta ei võitnud 2.36 meetriga ainult kuldmedali, vaid püstitas ka uue maailmarekordi. Ta oli esimene kõrgushüppaja, kes parandas olümpiamängudel kõrgushüppe maailmarekordit. Hõbemedalist oli eelmine maailmarekordiomanik poolakas Jacek Wszoła.
Pärast olümpiamänge proovis ta läbi lüüa kümnevõistlejana (parim sooritus 8015 punkti 23. mais 1983 Neubrandenburgis; võrdne 1985. aastast kehtiva tabeli järgi 7974 punktiga), kuid sagedaste vigastuste tõttu pöördus tagasi kõrgushüppe juurde. 1985. aastal tuli ta Euroopa karikavõistlustel teiseks, 1986. aastal EM-il Stuttgardis seitsmendaks ning 1984., 1985., 1986., 1988. ja 1989. aastal SDV meistriks.
Tippsportlasena oli Gerd Wessig 201 cm pikk ja kaalus 88 kg. Pärast Saksamaa taasühendamist avalikuks tulnud Saksa DV riikliku dopingut käsitlevates dokumentides leidus ka Wessigi nime dopingut kasutavate sportlaste hulgas.
Välislingid.
[[Kategooria:Kõrgushüppajad]]
[[Kategooria:Ida-Saksamaa kergejõustiklased]]
[[Kategooria:Sündinud 1959]]
Rohrbachi ringkond

Rohrbachi ringkond on ringkond Austrias Ülem-Austria liidumaal.
Vallad.
Ringkond jaguneb 37 omavalitsusüksuseks:
Natalia Bukowiecka

Natalia Maria Bukowiecka (neiupõlvenimega Kaczmarek; sündinud 17. jaanuaril 1998 Drezdenkos) on Poola jooksja, olümpiavõitja.
Ta osales 2018. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Birminghamis vaid 4×400 meetri teatejooksu eeljooksudes ja võitis Poola naiskonnaga hõbemedali. Sama aasta Euroopa meistrivõistlustel Berliinis osales ta taas vaid 4×400 meetri teatejooksu eeljooksudes ja tuli Euroopa meistriks.
2019. aasta Euroopa U23 meistrivõistlustel Gävles võitis Kaczmarek kuldmedali nii 400 meetri jooksus kui ka 4×400 meetri teatejooksus.
2021. aasta Euroopa sisemeistrivõistlustel Toruńis võitis ta teatejooksus Poola naiskonna koosseisus pronksmedali. Tokyo olümpiamängudel tuli ta 4×400 meetri segateatejooksus koos Karol Zalewski, Justyna Święty-Ersetici ja Kajetan Duszyńskiga olümpiavõitjaks, püstitades finaalis Euroopa rekordi 3.09,87. 4×400 meetri teatejooksus võitis ta Poola naiskonnaga hõbemedali rahvusrekordiga 3.20,53. 400 meetri jooksus sai ta 12. koha.
2022. aasta sisemaailmameistrivõistlustel Belgradis võitis Kaczmarek teatejooksus pronksmedali ja oli 400 meetri jooksus seitsmes. Juulis toimunud maailmameistrivõistlustel Eugene'is oli ta 4×400 meetri segateatejooksus Poola teateneliku koosseisus neljas ja sai 400 meetri jooksus 15. koha. Augustis toimunud Euroopa meistrivõistlustel Münchenis võitis ta 400 meetri jooksus Femke Boli järel ajaga 49,94 hõbemedali. Ka 4×400 meetri teatejooksus võitis ta Poola naiskonnaga Hollandi järel hõbemedali.
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis võitis ta 400 meetri jooksus Marileidy Paulino järel hõbemedali ajaga 49,57. Teatejooksus oli ta Poola naiskonnaga kuues.
2024. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis Kaczmarek 400 meetri jooksus kuldmedali Poola rekordiga 48,98. 2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis ta 400 meetri jooksus Marileidy Paulino ja Salwa Eid Naseri järel pronksmedali ajaga 48,98.
Isiklikku.
Bukowiecka on 2024. aastast abielus Poola kuulitõukaja Konrad Bukowieckiga.
Dietmar Mögenburg

Dietmar Mögenburg (sündinud 15. augustil 1961 Leverkusen) on Lääne-Saksamaa endine kõrgushüppaja, kes võitis kuldmedalid 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses ja 1982. aasta Euroopa meistrivõistlustel Ateenas.
26. mail 1980. aastal hüppas Mögenburg 18-aastaselt 2.35 m, mis kordas poolaka Jacek Wszoła püstitatud maailmarekordit. Ta saavutas oma uue isikliku rekordi 10. juunil 1984. aastal, kui ületas Eberstadti võistlustel 2.36 meetrit, mille võitis Zhu Jianhua maailmarekordiga 2.39 meetrit. Mögenburg püstitas hiljem 14. veebruaril 1985. aastal Kölnis uue maailma sisemargi 2.39 m. 
Ta tuli viiel korral Euroopa sisemeistriks (1980, 1982, 1984, 1986 ja 1989), lisaks võitis sellelt võistluselt kaks hõbedat ja ühe pronksi. 1989. aasta sisemaailmameistrivõistlustel jäi ta Javier Sotomayori järel teiseks ja võitis hõbeda.
Mögenburg oli tippsportlasena 2.01 m pikk ja tema võistluskaal oli 78 kg. Mögenburg, kes lõpetas karjääri 1994. aastal ja positsioneeris end professionaalselt spordi edendamisega, elab nüüd koos oma norralannast naise Kristiniga Oslo eeslinnas Bærumis.
Välislingid.
[[Kategooria:Kõrgushüppajad]]
[[Kategooria:Saksamaa kergejõustiklased]]
[[Kategooria:Sündinud 1961]]