Elisabeth Noelle-Neumann

Elisabeth Noelle-Neumann (19. detsember 1916 – 25. märts 2010) oli Saksa politoloog. Ta on vaikuse spiraali mudeli väljatöötaja ja selleteemalise raamatu „Die Schweigespirale. Öffentliche Meinung – unsere soziale Haut“ autor. 
Ta selgitab oma raamatus, miks vähemuses olevad inimesed ei taha probleemi korral oma arvamust avaldada, ning kui osa vähemuse esindajatest julgeb arvamust avaldada, tekib spiraal ja vähemuse arvamus kaob. Noelle-Neumanni arvates on hirm isolatsiooni ees peamine põhjus, miks ei julgeta rääkida.
Elulugu.
Elisabeth Noelle-Neumann sündis 1916. aastal Dahlemis. Tal oli õde Gisela ning vennad Ernst ja Dieter. Isa oli advokaat ja filmiettevõtte Tobis-Filmgesellschaft asutaja. Elisabethi vanaisa Fritz Schaper oli skulptor, kelle üks tuntumaid teoseid on Goethe skulptuur Berliinis Tiergartenis, kuid tema skulptuure leidub üle kogu Saksamaa. Elisabethi emapoolne vanavanaisa Emil Ritterhaus on Saksamaa ajaloolise piirkonna Vestfaali hümni autor. Arvatakse, et üks Elisabethi vanavanaisa oli Preisimaa kuninga Friedrich Wilhelm IV vallaslaps. Elisabethi vanatädi Adeline Ritterhaus-Bjarnason oli Skandinaavia kirjanduse asjatundja ja naiste õiguste eest võitleja. 
1922. aastal alustas Noelle-Neumann õpinguid Kockerti erakoolis, 1926. aastast õppis Auguste-Victoria Lyzeumis Berliinis. Juba noores eas huvitus ta kirjutamisest ning plaanis kogu oma elu sellele pühendada. Gümnaasiumis asutas ta ka kooli ajalehe. Noorena sattus ta sageli vanematega konflikti, mille tagajärjel saatsid vanemad ta 1932. aastal Reinhardwaldi erakooli, paar kuud hiljem saadeti ta Salemi lossikooli. Elisabethile ei meeldinud kumbki kool, sest mõlemas kehtisid väga karmid reeglid. Ta soovis koolist enne lõpetamist lahkuda, et ajakirjanikuks hakata, kuid viis siiski koolitee lõpuni. Gümnaasiumi lõpetas ta Göttingenis. Ta käis ka Göttingeni ülikoolis filosoofi ja sotsioloogi Eduard Baumgarteni loenguid kuulamas. 
Pärast gümnaasiumi lõpetamist ei võetud Elisabethi ülikooli vastu, sest ta polnud läbinud sel ajal Saksamaal kohustuslikku naiste tööteenistust. Tööjõuteenistuse asemel võttis neiu joonistamise ja maalimise kursuseid kunstiakadeemias Atelier Brehausis Berliinis. Seejärel läbis ta tööteenistuse. Kuid kuna teda ikka Friedrich Wilhelmi ülikooli vastu ei võetud, õppis ta aasta aega ka majandusülikoolis. 1936. aasta suvel õppis Königsbergis Albertina ülikooli ajakirjanduskursustel, seejärel läks Friedrich Wilhelmi ülikooli, kus ta õppis filosoofiat, ajalugu, ajakirjandust ja Ameerika ajalugu. Aastatel 1937–1938 õppis ta USA-s Missouri ülikoolis. 1940. aastal sai ta doktorikraadi Berliinis. 
1940. aastal töötas ta lühikest aega ajalehes Das Reich. Kuni 1943. aastani töötas ta Saksa ajalehes Frankfurter Zeitung. 1945. aastal, kui Nõukogude armee Berliini tungis, põgenes Noelle-Neumann Allensbachi. 
1947. aastal asutas Noelle-Neumann koos oma esimese abikaasaga avaliku arvamuse uuringu organisatsiooni Institut für Demoskopie Allensbach. 1964–1983 oli Noelle-Neumann Mainzis asuva Johannes Gutenburgi Ülikooli professor.
Aastatel 1978–1991 oli Noelle-Neumann külalisprofessor Chicago Ülikoolis.
Teadustöö.
Elisabeth Noelle-Neumann sai oma elu jooksul klassikalise autori staatuse kommunikatsiooniuuringutes. Teda peetakse empiirilise pöörde algatajaks ajakirjandus- ja meediauuringutes.
Noelle-Neumanni publikatsioonide loetelus on üle 400 nimetuse. Ta oli mitme teadusorganisatsiooni liige. Ta oli aastatel 1968–1970 ühingu Deutsche Gesellschaft für Publizistik- und Kommunikationswissenschaft president ja 1978–1980 World Association for Public Opinion Research (WAPOR) president.
Vaikuse spiraali teooria.
Elisabeth Noelle-Neumanni nimi on tihedalt seotud vaikuse spiraali teooriaga. Teooria on seotud sotsiaalse psühholoogiaga ja seletab, kuidas muutused avalikus arvamuses väljenduvad moraalselt ja emotsionaalselt koormatud aruteludes. Kuna Noelle-Neumanni oletused inimeste käitumise kohta sotsiaalsete mõjutuste korral on vastuolus ratsionaalse indiviidi laialt levinud seisukohtadega, on vaikuse spiraal üks tsiteeritumaid teooriaid sotsiaalteadustes.
Vaikuse spiraali teooria jaguneb järgmisteks hüpoteesideks:
Elisabeth Noelle-Neumann esitles vaikuse spiraali teooriat esimest korda 1974. aastal kahes teadusartiklis. 1980. aastal ilmus esimene raamat vaikuse spiraali kohta saksa keeles, 1984. aastal ilmus esimene ingliskeelne versioon. Kokku on raamat ilmunud 11 keeles.
Süüdistused antisemitismis.
1991. aastal süüdistas Ameerika sotsioloog Leo Bogart Elisabeth Noelle-Neumanni antisemitismis. Süüdistused tulenesid artiklitest, mida Elisabeth oli noorpõlves ajalehtedele kirjutanud. Üks selline artikkel oli „Who informs America?“, kus ta väitis, et Ameerika informatsiooni levitajateks on juudid. Bogart kirjutas Noelle-Neumanni kohta käivatest süüdistustest artikli, mis ilmus paar nädalat enne seda, kui Noelle-Neumann pidi külastama USA-s Chicago Ülikooli. Üliõpilased leidsid artikli ja see tekitas ülikoolis poleemika. Ülikooli juhataja arvates olid antisemitismi uskujad, nende hulgas Elisabeth Noelle-Neumann, osaliselt süüdi holokaustis, ja et ta peaks oma tegude eest vabandust paluma. Noelle-Neumann lõpetas oma visiidi Chicago Ülikoolis, kuid kui üliõpilased said teada, et ta naaseb, korraldati protest ja Noelle-Neumann tühistas oma visiidi. 
Noelle-Neumann tunnistas, et kuulus rahvussotsialistlikku organisatsiooni, kuid eitas, et on ise rahvussotsialist.
Noelle-Neumann pole kunagi otseselt oma tegude, sealhulgas vaikuse spiraali mudeli väljatöötamise pärast vabandanud.
Isiklikku.
Elisabeth Noelle-Neumann oli abielus Saksa poliitiku Erich Peter Neumanniga alates 1946. aastast kuni mehe surmani. 1979. aastal abiellus ta füüsik Heinz Maier-Leibnitziga.