tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Johannes Hiob

Johannes Hiob (17. mai 1907 Lokuta – 7. august 1942 Vorkuta vangilaager, Venemaa) oli eesti helilooja ja organist.
Hiob lõpetas 1934. aastal Tallinna Konservatooriumi, kus oli õppinud Artur Kapi käe all kompositsiooni ja August Topmani juhendamisel orelit. Aastail 1933–1936 töötas ta organisti ja koorijuhina Tallinnas Nõmme Rahu kirikus ning 1936–1940 Tallinna toomkirikus. Kui kiriklikud institutsioonid 1940. aastal likvideeriti, töötas ta Haapsalus muusikaõpetajana. 
1941. aasta talvel mobiliseeriti Hiob Punaarmeesse ja saadeti Arhangelski oblastisse tööpataljoni. 1942. aasta mais mõisteti ta NKVD poolt nõukogudevastase agitatsiooni eest kümneks aastaks vangi ja arvatavasti hukati 7. augustil 1942 Vorkuta sunnitöölaagris.
Hiobi loomingu põhiosa moodustavad vaimulikud teosed, millest silmapaistvaimad on 1930. aastate alguses loodud kantaadid “Jesaja kuulutamine”, “Lunastav kannatus”, “Jõulukantaat” ja oratoorium “Suitsev Siinai”. Tema viimane, 1939. aastal valminud suurteos oli Aino Kallase jutustuse “Bernhard Riives” järgi loodud ajalooline ooper “Võidu hind”. Loomingu loetelus on ka mõned orkestriteosed, oreli- ja kammermuusikat ning koorilaule. Nõukogude ajal, kui vaimulik muusika oli taunitud, vajus tema looming unustusse.
Uku Hänni

Uku Hänni (sündinud 27. augustil 1943 Kullamaa vallas Läänemaal) on eesti astrofüüsik ja riigiametnik.
Elulugu.
Ta sündis kaubandustöötajate peres.
Lõpetas aastal 1961 Märjamaa Keskkooli ja 1970 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna.
Töötas Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis inseneri ja teadurina. 1992. aastast töötab Rahandusministeeriumis, kus oli algul peaspetsialist ja 2015. aasta seisuga on riigivara osakonna nõunik.
Osalenud omandireformi ja erastamise kontseptuaalses ja seadusandlikus ettevalmistamises. 
Ta oli Eesti Maa-Keskerakonna asutajaid, keskvolikogu liige ja sekretär.
Teadustöö.
1981. aastal kaitses Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudis kandidaadiväitekirja "Energiajaotus erinevate emissioonikarakteristikutega O tähtede spektrites", juhendaja Lauri Luud.
Uurimisalad: kuumade tähtede spektrofotomeetria ja tähtede mitteradiaalsed pulsatsioonid; astrokliima.
Avaldanud 10 teaduspublikatsiooni astrofüüsika alalt. Hiljem avaldanud töid peamiselt omandireformi ja erastamise põhimõtete kohta.
Ellen Alaküla

Ellen Alaküla (aastatel 1950–1970 Ellen Alumäe; 30. aprill 1927 Kohtla-Järve – 15. jaanuar 2011) oli eesti näitleja ja teatripedagoog.
Ta lõpetas 1946. aastal Tallinna 5. Kooli ja 1949. aastal Eesti NSV Riikliku Teatriinstituudi.
Ta oli aastatel 1949–1950 Lõuna-Eesti Teatri näitleja, aastatel 1958–1967 oli ta Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri näitleja. Aastatel 1967–1984 oli ta Draamateatri näitleja (ta on mänginud viimases ka aastatel 1946–1949, 1950–1953 ja 1984–1989).
Lisaks oli ta aastatel 1950–1954 Tallinnas taidlusnäiteringi juht, aastatel 1954–1958 Tallinna Kultuurharidustöö Kooli näitejuhtimise õppejõud. Aastatel 1977–1982 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi kõnetehnika õppejõud ja aastatel 1983–1990 Tallinna 20. Keskkoolis kõnetehnika õpetaja.
Ta on mänginud filmides "Valge laev" (1971) ja "Tuli öös" (1973), mõlemad stuudio Tallinnfilm filmid. Samuti on ta mänginud kuuldemängudes ("Lesk Capet", 1961) ja dubleerinud filme.
Ellen Alaküla suri 15. jaanuaril 2011 ja ta maeti 13. mail 2011 Metsakalmistule.
Isiklikku.
Ta oli aastatel 1984–1994 abielus tehnikateadlase ja laulukirjutaja Otto Rootsiga.
Minija

Minija (saksa keeles "Minge") on jõgi Leedus, Nemunase parempoolne lisajõgi. Jõgi voolab Leedu lääneosas Žemaitijas ja Väike-Leedus. 
Jõe pikkus on 202 km ja valgla on 2942 km². Jõe langus on 180 meetrit, see on Leedu jõgede seas üks suuremaid.
Minija algab Telšiai rajoonist Didovase järvest, kuigi hüdroloogiliselt on jõe lähteks Sydeklise järv. Jõe lähe jääb Varniai regionaalpargi territooriumile. Algul voolab Minija loodesse, läbides Telšiai ja Plungė rajoone ning Rietavase omavalitsust. Telšiai rajoonis asub jõe kaldal Žarėnai alev. Ülemjooksul on veerohkeim lisajõgi Plungė rajoonis jõkke suubuv Babrungas (ühtlasi ka veerohkeim vasakpoolne lisajõgi).
Kretinga rajoonis pöörab jõgi lõunasse, ühtlasi suubub jõkke teine tähtsam vasakpoolne lisajõgi Salantas. Seal paikneb jõe kaldal Kartena alev. Edasi läbib jõgi Klaipėda rajooni, kus jõe kaldal asuvad Dovilai alev ja Gargždai ning Priekulė linnad. Seal suubub Minijasse ka veerohkeim lisajõgi Veiviržas. Alamjooksul läbib Minija Šilutė rajooni, seal asub jõe kaldal Kintai alev.
Minija org on 0,6-1 kilomeetrit lai. Priekulėst allpool org puudub, kaldad ujutatakse suurvee ajal üle. Keskjooksul asub Salantai regionaalpark, kus jõe org on sügavaim ja kus Minija kaldal asuvad mitmed paljandid. Jõesuue asub Nemunase delta regionaalpargi territooriumil.
Jões elab Leedu punasesse raamatusse kantud paksukojaline jõekarp.
Suurim asula selle jõe kaldal on Gargždai linn. Jõge ühendab Klaipėdaga Kuningas Wilhelmi kanal.
Eesti Gerontoloogia ja Geriaatria Assotsiatsioon

Eesti Gerontoloogia ja Geriaatria Assotsiatsioon (lühend EGGA) on aastal 1997 loodud organisatsioon, mis ühendab eakate elukäiku ja tervist parandada soovivaid inimesi.
Aastal 2012 oli EGGA-l 125 liiget.
Eesti Aktuaaride Liit

Eesti Aktuaaride Liit (lühend EAL) on Eesti aktuaare ühendav organisatsioon.
Põhikirja järgi on EALi eesmärkideks "ühiskonna teadvustamine aktuaari kutse ja tegevuse olemusest, aktuaarikutse ja kindlustusteaduse edendamine, liidu liikmete õiguste kaitsmine, aktuaaride omavahelise austuse ja lugupidamise hoidmine, sidemete arendamine teiste rahvuslike ja rahvusvaheliste aktuaaride organisatsioonidega ja õigusloome teostamine oma valdkonnas".
Heino Lemmik

Heino Lemmik (21. juuli 1931 Tallinn – 14. mai 1983 Tallinn) oli eesti helilooja.
Malle Maltis

Malle Maltis (sündinud 11. märtsil 1977) on eesti helilooja.
Oma loomingus ühendab ta elektroonilise ja akustilise muusika.
Maltis on õppejõud Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias (lühend EMTA)
Malle Maltis mängib altsaksofoni Eesti Saksofoniühingus
007 Spectre

"007 Spectre" on 2015. aastal esilinastunud mängufilm, James Bondi filmide sarja 24. film. MI6 salaagenti kehastab seal neljandat korda Daniel Craig.
Sisu.
Bond saab krüpteeritud sõnumi, mis viib ta kurjakuulutava organisatsiooni SPECTRE jälile. Samal ajal võitleb M poliitiliste jõududega, et hoida MI6 elus. Bond hakkab juurdlusega jõudma jälile kinnimätsitud tõele, mis ähvardab hävitada kõik, mille nimel ta on võidelnud.
Võtetel kasutatud lennukeid.
Langevarjuhüppeid näitavate võtete tarvis kasutati kaheksat Britten-Norman Islander BN-2A lennukit, millest üks kuulus aastatel 2006–2012 Eesti Langevarjuklubile. Filmi tarvis võõbati lennukite kered mustaks.
Eesti Langevarjuklubile kuulunud lennuk mudelinumbriga BN-2A-26 oli valmistatud 1969. aastal ja sai seerianumbriks 48; Eestis kandis lennumasin registreerimisnumbrit ES-PNA, ning õhusõidukile andsid Eesti langevarjurid nimeks Brita. 2012. aasta sügisel müüs Eesti Langevarjuklubi lennuki maha. Kokku kaheksast lennukist olid võtete ajal lennukõlblikud vaid kaks.
Kalju Vaikjärv

Kalju Vaikjärv (sündinud 1. juunil 1954 Krasnojarski krais Vene NFSV-s) on eesti sporditegelane.
Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1977. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi majandusteaduskonna majandusliku informatsiooni mehhaniseeritud töötlemise erialal.
Ta töötab kontori-, kirja- ja kunstitarvete hulgimüügiga tegeleva AS Vunderi aktsionäri ja juhatuse esimehena.
Nooruses harrastas ta Peeter Torro ja Uno Kajaku juhendamisel suusakahevõistlust, võitis 1971. aastal Eesti NSV noorte meistrivõistlustel kahevõistluse üksikvõistluses pronksmedali. Pärast kõrgkooli lõpetamist hakkas harrastama orienteerumist.
Ta on 1982. aastal asutatud TA Orienteerumisklubi asutajaliige ja oli selle esimene esimees.
Aastatel 1984–1987 oli ta Eesti NSV Orienteerumisföderatsiooni ja 1987–1994 Eesti Orienteerumisliidu (EOL) president. Tema algatusel võeti 1985. aastal kasutusele Eesti orienteerujate koodisüsteem (EOL kood) ja 1990. aastal hakkas ilmuma väljaanne "Orienteerumisinfo". Tema presidendiks oleku ajal võeti Eesti Orienteerumisliit 10. juulil 1992 Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni liikmeks.
Ta oli üks Eesti Spordi Keskliidu (ESK) taastajaid, aastatel 1990–1994 ESK juhatuse liige. Aastatel 1992–1994 oli ta ka Eesti Olümpiakomitee liige.
Vastuhakk (film 2008)

"Vastuhakk" on 2008. aastal valminud film, mis kirjeldab Bielski partisanide tegutsemist II maailmasõja ajal. Bielski partisanid oli sõja ajal Valgevene territooriumil tegutsenud rühmitus, mida juhtisid vennad Bielskid ning mis päästis ja värbas juute Natsi-Saksamaa vastaseks võitluseks.
Sisu.
1941. aasta augustis on olukord Ida-Euroopas halb. Wehrmacht on alad vallutanud ja Einsatzgruppe A tapab süstemaatiliselt juute. Ellujäänute hulgas, keda ei saadetud koonduslaagrisse või getosse on ka Poola juutidest Bielski vennad: Tuvia, Zus, Asael ja Aron. Nende vanemad hukati natside käsul kohalike politseinike poolt ja vennad otsustavad varjuda Naliboki metsas vandudes, et maksavad vanemate surma eest kätte.
Metsas satuvad vennad kokku teiste juutidest põgenikega ja Bielskid otsustavad nad oma kaitse ja juhtimise alla võtta. Järgneva aasta jooksul saab nende juures kaitset aina rohkem põgenikke. Bielskid hakkavad kohalikest taludest toitu röövima ja kolivad laagri uude asukohta kohe, kui natsidega koostööd tegev kohalik politsei nende vana paiga avastab.
Ühel päeval tapab Tuvia politseiülema, kes korraldas tema vanemate mõrva. Bielski vennad hakkavad pärast seda kohalike politseinike ja natsidega arveid õiendama, aga peab oma tegevuse üle järgi mõtlema, kui mõistab, et oma rünnakutega ohustab ta põgenikke ja rünnakutes hukkub liialt palju ta enda mehi. 
Pärast seda, kui talve tulekul kaks vanemat venda tülli lähevad, otsustab Zus liituda Nõukogude partisanidega. Tuvia seevastu jääb laagrit juhtima. Tuvia lepib Nõukogude partisanidega kokku, et viimased kaitsevad neid ja vastutasuks saavad nemad varustust. 
Pärast talve, mis möödus haiguste, nälja, mässukatse ja pideva varjamise tähe all, saavad Bielskid teada, et sakslased on partisanide vastu rünnakule asumas ja Nõukogude partisanid ei kavatsegi neid aidata. Tuvia annab laagrile evakuatsioonikäsu ja laager asub evakueeruma, kui Saksa söösthävitajad ründavad. Osa võitlejaid jäävad viivituslahinguid pidama, et jalaväelasi aeglustada ja nii põgenejatele rohkem aega anda. Vastupanu ei kesta kaua ja maha jäänud võitlejatest pääsevad eluga ainult Asael ja laagriline Sofia.
Põgenejad jäävad varsti kotti ja pärast seda, kui Isaac hukkub, tundub Tuviale, et kõik on läbi, aga ootamatult ründavad sakslasi selja tagant rühm Nõukogude partisane Zusi juhtimisel, kes otsustas taganemisest loobuda ja vennale appi tulla.
Põgenikud pääsevad sakslaste tule alt metsa ja film lõpeb kirjaga, et Bielski partisanid elasid veel kaks aastat metsas ja lõpuks koosnes Bielski salk 1200 inimesest. Seejärel näidatakse Bielskite portreesid ja lisatakse ka nende saatused: Asael astus Nõukogude armeesse ja sai varsti lahingus surma, aga ülejäänud elasid sõja üle ja asutasid New Yorgis veofirma. Veel lisatakse, et keegi Bielski vendadest ei soovinud kunagi oma tegude eest tunnustust.
Vilfredo Pareto

Vilfredo Pareto (15. juuli 1848 Pariis – 19. august 1923) oli itaalia majandusteadlane ja sotsioloog.
Ta uuris loogilise ja mitteloogilise vahekorda inimese käitumises, samuti majanduslikku tasakaalu. Ta oli marginalistliku Lausanne'i koolkonna liidreid. 
Nn 80/20 reegel ehk Pareto printsiip pärineb tema tööst. 
Teosed.
Tema peateos on "Trattato di sociologia generale" (1916), mis ilmus esimest korda inglise keeles 1935. aastal pealkirjaga "The Mind and Society".
Tobias Josef Zech

Tobias Josef Zech (sündinud 9. juulil 1981 Trostbergis) on saksa poliitik, Kristliku-Sotsialistliku Liidu (KSL) liige.
Pärast ärihariduse saamist oli Zech kontrakti sõdur Brannenburgis. Alates 2009. aastast õppis ta ärijuhtimist Müncheni Ülikoolis ja 2010. aastal alustas tööd EADSis Münchenis. Hiljem töötas ta ka Ludwig Bolkówi teaduslinnakus projektijuhina.
Tobias Zech on katoliiklane; ta on abielus ja tal on kaks last.
Poliitiline tegevus.
Aastal 2002 valiti ta Garching an der Alzi piirkondlikku nõukogusse, kus alates 2007. aastast töötas ta turismikonsultandina ning alates 2008. aastast KSL fraktsiooni esimehena. 
Aastal 2009 valiti ta KSL Garching linnaosa esimeheks ja Noorteliidu Altötting piirkondlikuks esimeheks, alates 2011. aastast oli ta Ülem-Baieri Noorte Liidu esimees.
Alates 2013 on ta tööhõive- ja sotsiaalkomisjoni liige, majanduskoostöö ja arengukomisjoni liige, parlamentaarse säästva arengu nõuandekomisjoni asetäitja, samuti Euroopa Nõukogu Parlamentaarses Assamblees Saksamaa esindaja.
Drew Massey

Drew Massey (sündinud 4. aprillil 1968 Lancasteri maakonnas Pennsylvanias) on Ameerika Ühendriikide nukunäitleja, režissöör, stsenarist, filmiprodutsent.
Eesti biograafiline leksikon

"Eesti biograafiline leksikon" on aastatel 1926–1929 ilmunud kaheköiteline teatmeteos (leksikon), mis koondab Eestiga seotud ajalooliste ja kaasaegsete inimeste lühibiograafiaid. Raamatu kirjastas Loodus. 
Aastal 1940 ilmus teosele täiendus: "Eesti biograafilise leksikoni täiendusköide".
Veiviržas

Veiviržas on jõgi Leedus, Minija vasakpoolne ja veerohkeim lisajõgi. Jõgi voolab Leedu lääneosas Žemaitijas ja Väike-Leedus. Jõe pikkus on 68 km ja valgla on 686 km².
Veiviržas algab Klaipėda rajoonist Endriejavase alevi lähistelt ja läbib Veiviržėnai alevit. Alamjooksul voolab Veiviržas Šilutė rajoonis, seal suubub ta ka Minija jõkke.
Aastal 1974 võeti jõgi kaitse alla. Jões elab Leedu punasesse raamatusse kantud kaladest võldas, meriforell ja jõeforell; ka elavad seal silmlased.
Rambynase regionaalpark

Rambynase regionaalpark (leedu keeles "Rambyno regioninis parkas") on regionaalpark Leedus Pagėgiai omavalitsuse territooriumil.
Rambynase regionaalpark asub Väike-Leedus Nemunase jõe kaldal. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta Nemunase kalda ökosüsteeme ja kultuuripärandit.
Rambynase regionaalpark asub paigas, kus Nemunase jõgi tungib läbi viimasel jääajal moodustunud Vilkyškiai oosi. Nemunase paremal kaldal asub Rambynase mägi, oosil kasvab rikkaliku taimestikuga mitmekesine mets. Vilkyškiai lähedal kasvab nn nõiakuusk, millel oli 18 haru, aga aastast 2007, mil torm ühe haru maha murdis, on harusid 17. Kuuse ümbermõõt on 5 meetrit, kõrgus 32 meetrit. Regionaalpargi territooriumil on ka mitmeid soote.
Rambynase regionaalpargi tuntuim kultuurilooline mälestis on Rambynase mägi, millel asunud pühamut on mainitud juba XIV sajandi ristisõdijate kroonikates. Mägi on ka hilisematel sajanditel jäänud kohaliku elu keskuseks, seal on peetud jaanipäeva ja tähistatud muid pühi. Kultuuriväärtusteks on ka vana Vilkyškiai asula ja Martynas Jankuse muuseum Bitėnai külas. Jankus oli knygnešystė ajal üks juhtivamaid leedukeelsete raamatute väljaandjaid.
Rambynase regionaalpargi keskus asub Bitėnai külas, suurim asula regionaalpargi territooriumil on Vilkyškiai.
Rambynase regionaalpargi pindala on 4786 hektarit. Erinevate kaitsealade all on sellest 83,6%.
Surmatants

Surmatants on 14. sajandil alguse saanud maali- ja graafikamotiiv, kus kujutatakse surma, kes tantsusammudel võtab endaga kaasa inimesi. Eestis tuntuim seda motiivi kujutav maal oli Bernt Notke "Surmatants", mis on osaliselt säilinud Tallinna Niguliste kirikus ja mis on Lübecki "Surmatantsu" järgi loodud autorikordus .
Surmatantsu teema on leidnud kajastamist ja tõlgendamist ka pärast keskaega ning varauusaega kuni tänapäevani välja.
Kujutavas kunstis.
Tuntumad surmatantsu kujutavad teosed on:
Juhan Hämmalov

Juhan Hämmalov (sündinud 23. aprillil 1945 Tartus) on eesti füüsik.
Elulugu.
Ta lõpetas 1963. aastal Tartu 5. Keskkooli ja 1970. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. 
1972–1997 töötas Tartu Ülikoolis nooremteadurina, vanemteadurina, vanemõpetajana, lektorina ja vaneminsenerina.
Seejärel suundus eraettevõtlusse. Omandas Eesti patendivoliniku kutsekvalifikatsiooni 2000. aastal ja Eesti kaubamärgivoliniku kutsekvalifikatsiooni 2002. aastal, Euroopa patendi-, kaubamärgi- ja disainivoliniku kvalifikatsiooni 2004. aastal.
Teadustöö.
1989. aastal sai Tartu Ülikoolis tehnikakandidaadi kraadi, väitekiri "Adsorbtsioon-desorbtsioonmürad parendatud metroloogiliste karakteristikutega elektromeetrilistel mõõtmistel dünaamilise kondensaatoriga.
Uurimisalad: nõrkade voolude mõõtmine, fluktuatsiooniprotsesside pinnanähtused. Avaldanud üle 30 teaduspublikatsiooni.
August Philipp Klara

August Philipp Klara (22. mai (ukj) 1790 – 1850) oli eesti päritolu Baltisaksa kunstnik ja graveerija.
Ta õppis muu hulgas Karl August Senffi käe all.
Kunstiajaloolase Voldemar Vaga hinnangul on Klara tuntud töödest kahtlemata parimad kuus akvatintatehnikas teostatud Tartu ülikooli hoonete vaadet, mis ilmusid erialbumina 1821. aastal. Nendel mõõtmetelt väikestel gravüüridel on suur kultuurilooline väärtus kui esimestel Tartu ülikooli hoonete kujutustel.
Albrecht von Hembsen

Albrecht von Hembsen (1625 Lübeck – 1657 Tallinn) oli Eestis tegutsenud barokki viljelenud portretist.
Pagramantise regionaalpark

Pagramantis regionaalpark (leedu keeles "Pagramančio regioninis parkas") on regionaalpark Leedus Šilalė ja Tauragė rajoonis.
Pagramantise regionaalpark asub Žemaitijas Jūra ja Akmena jõe ühinemispaiga ümbruses. Regionaalpark asutati 1992. aastal, et kaitsta jõgede orgusid ja sealseid ökosüsteeme, Plynoji sood ning piirkonna kultuuripärandit.
Pagramantise regionaalpargi territooriumist on üle poole metsaga kaetud, domineerivaim puuliik on harilik kuusk. Kõige väärtuslikum elupaik regionaalpargi territooriumil on Plynoji soo.
Regionaalpargi muudavad tähelepanuväärseks jõgede orgudes leiduvad arvukad paljandid, neist üks asub Akmena orus, 15 aga Jūra jõe orus. Hüdroloogiliselt on väärtuslik Akmena jõe kivine säng.
Regionaalpargi territooriumil asub Pagramantise alev vana kiriku ja kahe linnamäega. Lisaks asub jõgede kallastel veel seitse linnamäge, mis moodustasid ristisõdade ajal kaitseliini. Regionaalpargis on veel mitmeid vanu külasid, kalmistuid ja kalmeid.
Pagramantise regionaalpargi keskus asub Alijošiškėsi külas. Tähtsaim asula regionaalpargi territooriumil on Pagramantis.
Pagramantise regionaalpargi pindala on 13 644 hektarit, sellest 90 km² asub Tauragė rajoonis ja 47 km² Šilalė rajoonis. Erinevate kaitsealade all on 40,9% regionaalpargi territooriumist.
Clawes van der Sittow

Clawes van der Sittow (? – 1482 Tallinn) oli Madalmaade või Mecklenburgi päritolu Eestis tegutsenud puunikerdaja ja maalikunstnik. 
Ta oli maalikunstnik Michel Sittowi isa.
Eduard von Richter

Gustav Christoph Eduard von Richter (5/18. märts 1790 – 6/18. mai 1847) oli Liivimaa maanõunik ja aastatel 1836–1838 Liivimaa maamarssal.
Ta oli Vastse-Kuuste, Leevi, Väimela, Pindi (? Alt-Bentenhof) ja Räpina mõisnik.
Isiklikku.
Tema isa oli Otto von Richter ja vend Otto Friedrich von Richter.
Julius Genss

Julius Genss (ka Julius Gens, 17. november 1887 (ukj) Tartu – 3. veebruar 1957 Tallinn) oli Eesti kunstiajaloolane, kunstikoguja, kunstiteadlane, ekslibrist ja metseen.
Ta lõpetas 1911. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna. Õppis aastatel 1912–1913 Müncheni Kunstide Akadeemias maalimist ning oli aastatel 1920–1922 Kunstiühingu Pallas kunstikooli kunstiajaloo lektor.
Julius Genss tegeles kogu elu raamatute ja kunstiga. Tema peamine huviala oli raamatugraafika ning graafika üldisemalt. Ta oli tegev kunstiteoreetiku ning -kriitikuna, avaldades ajakirjanduses hulgaliselt kunstialaseid artikleid. Temalt ilmus kunstialaseid uurimusi ja ülevaateid, kunstikriitikat tähtsamate kultuurialaste sündmuste puhul, näituste arvustusi, kultuuritegelaste biograafiaid, kunstiajaloolisi ülevaateid, leksikone ja teoseid eesti kunstiajaloost, raamatugraafikast jms.
1935. aastal valmis temalt mahukas teos "Eesti kunstiajaloo materjale", mis koosneb järgmistest osadest: "Eesti kunstnike leksikon", "Kunstinäituste juht" ja "Kroonika". Paljundatuna neljas eksemplaris anti need materjalid üle kunstnike organisatsioonidele Tartus ja Tallinnas. Nüüdseks on need eksemplarid Rahvusraamatukogus, Eesti Kunstimuuseumi raamatukogus ja Tartu Ülikooli Raamatukogus. Pärast Teist maailmasõda jätkas ta materjalide kogumist ning andis aastatel 1935–1951 välja 16 köidet "Eesti kunsti materjale" (kokku rohkem kui 5500 A4-lehekülge bio- ja bibliograafilist ning kunstiajaloolist teksti masinakirjas).
Isiklikku.
Tema poeg oli Eesti arhitektuuriajaloolane Leo Gens (1922–2001) ning tütar oli vene orientalist ja filmiteadlane Inna Gens-Katanjan (1928–2014).
Berendt Geistmann

Berendt Geistmann (eesnimena kirjanduses ka "Berent"; ? – 1628) oli Eestis tegutsenud hilisrenessansi puunikerdaja.
1620. aastatel tegi ta oma töökojas Ambla kirikule altari. Altar on säilinud tänapäevani ja see on võetud kunstimälestisena kaitse alla.
Kinnisvaraturg

Kinnisvaraturg on kinnisvaraga tegelev turg (mikroökonoomika mõistes).
Kinnisvaraturu tähtis osa on eluasemeturg.
Kinnisvaraturu osapooled.
Kinnisvaraturgude peamised osapooled on:
Omanik/kasutaja, omanik ja üürnik moodustavad turu nõudluse poole. Arendajad ja renoveerijad moodustavad pakkumise poole.
Kinnisvaraturg Eestis.
2022. aastal tehti Eestis ligi 61 000 kinnisvaratehingut ja nende koguväärtus oli 5,8 miljardit eurot.
Eluruumi keskmine ruutmeetrihind Eesti maakondades 2022. aastal:
Johann Friedrich La Trobe

Johann Friedrich Bonneval de La Trobe, ka John Frederic de La Trobe (30. mai 1769 Chelsea, Inglismaa – 19. detsember (vkj) 1845 Tartu) oli prantsuse päritolu helilooja, pianist ja muusikakoguja.
Elulugu.
Päritolu ja haridustee.
Põlvnes Provence´ist pärit, kuid XVIII sajandi algul Briti saartele rännanud hugenotisuguvõsast. Tema isa oli Inglismaa vennastekoguduse ökonoom Benjamin La Trobe (1728−1786), ema Anna Margaretta Antes (1728−1794). Hariduse omandas esmalt Yorkshire´is Fulneckis asunud hernhuutlaste õppeasutuses. Pärast isa surma asus elama Saksamaale, kus õppis Görlitzi lähedal Nieskys hernhuutlaste koolis muusikat. Seejärel õppis alates 1787. aastast hernhuutlaste Barby seminaris. Astus 1790. aastal Jena ülikooli, kus tudeeris arstiteadust. 1795. aastal sai ta meditsiinidoktori kraadi.
Koduõpetaja, ohvitser ja põllumees Liivimaal.
1793. aastal rändas ta Liivimaale, kus temast sai Heimtali mõisas Peter Reinhold von Siversi juures koduõpetaja. Järgnevalt oli ta koduõpetajaks Lilienfeldide juures Uue-Põltsamaa mõisas. 1797. aastal elas Riias. Kümme aastat hiljem teenis ohvitserina Liivimaa maamiilitsas. Alates aastast 1808 oli ta Põltsamaa kihelkonnakohtunik. 1819−1829 tegeles ta põllumajandusega, ta oli nii Võisiku kui Pajusi mõisa rentnik.
Tartu periood.
1829. aastal asus ta elama Tartusse, kuhu jäi kuni surmani. 1835. aastal asutas ta lauluseltsi, mille juhataja oli kuni 1840. aastani. Suri 1845. aastal ja maeti Raadi kalmistule.
Helilooming.
Heliloojana oli La Trobe väga viljakas, temalt on pärit umbes 200 tööd. Mitmed neid avaldati trükis, kuid suurem osa jäid käsikirjaliseks.
Heino Kask (orienteeruja)

Heino Kask (15. jaanuar 1932 Tori vald, Pärnumaa – 30. juuli 1993 Tallinn) oli eesti orienteeruja ja sporditegelane.
Haridus.
Lõpetas 1954. aastal Pärnu Turbatööstuse Tehnikumi tehnoloogi kvalifikatsiooniga ning 1962. aastal Tallinna Polütehnilise Instituudi tööstus- ja tsiviilehituse eriala.
Töö.
Töötas Eesti Tööstusprojektis vaneminsenerina, brigaadijuhina, peakonstruktorina ja autorijärelevalve peaspetsialistina.
Sporditulemused.
1965. aastal võitis orienteerumisjooksus Balti matšil 2. koha ning koos Rein Tõnuriga võistles esimeste eestlastena Nõukogude Liidu koondises rahvusvahelistel võistlusel Tšehhoslovakkias. 
1966. aastal tuli Eesti meistriks öises orienteerumisjooksus ja maratonorienteerumises (ehk pikal rajal), lisaks võitis aastatel 1965–1971 orienteerumisjooksus 3 hõbe- ja 4 pronksmedalit ning suusaorienteerumises 4 pronksi. Meistersportlane orienteerumises (1968).
Kolmel korral (1965, 1966, 1968) tuli Eesti Tööstusprojekti võistkonnas Jüriööjooksu võitjaks.
Tegevus spordiametnikuna.
Aastatel 1971–1984 oli ta Eesti NSV Orienteerumisspordi Föderatsiooni president.
Vabariikliku kategooria kohtunik orienteerumises (1977).
Improteater

Improteater ehk improvisatsiooniline teater on üks teatri liikidest, kus lugu, karakterid, dialoogid ja stseenid mõeldakse kohapeal välja. 
Improteatrit etendavad improviseerijad. Sageli võtavad improviseerijad alustuseks inspiratsiooni publikult.
Tavapärasest näitlejast eristab improviseerijat see, et ühes isikus on koos nii kirjanik, lavastaja kui ka näitleja. Improviseerijad mõtlevad etenduse koha peal välja, ning selleks, et kaosest vormida mõnus sketš või lugu, rakendavad nad erinevaid tehnikaid, mis lisavad hetkes sündivale loole struktuuri ja sügavuse. Improteatri treening erineb tavapärasest näitlejaõppest ning selle rõhk on peamiselt spontaansusel, julgusel, mängulisusel, koostööl ja partneri märkamisel.
Improviseeritud etendused erinevad vastavalt truppidele. Sõltuvalt nende treeningust, eesmärgist ja stiilist võib improetendus olla koomiline, traagiline, sotsiaalne, poliitiline või midagi muud.
Improteatris eristatakse kahte vormi, lühikest ja pikka.
Kurt Zouma

Kurt Happy Zouma (sündinud 27. oktoobril 1994 Lyonis) on Prantsusmaa jalgpallur, keskkaitsja. Ta mängib Premier League'i klubis West Ham United.
Ametliku debüüdi tegi Kurt Zouma Prantsusmaa Ligue 1 klubis Saint-Étienne 16-aastaselt. 2013. aastal võitis Zouma klubiga Coupe de la Ligue'i, kui alistati finaalis Rennes'i Stade 1:0. Jaanuaris 2014 liitus jalgpallur 12 miljoni naelsterlingi eest Londoni Chelseaga, kuid suveni jäi laenul Saint-Étienne'i mängima.
Suvel 2014 osales Zouma Chelsea sõprusmängudes, mängides debüütmängus Wycombe Wanderers FC vastu. Esimeses võistlusmängus Chelseas League Cupi kolmandas voorus lõi Zouma esimese värava 2:1 võidumängus klubi Bolton Wanderers üle.
2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu West Ham Unitediga.
2013. aastal tuli ta Prantsusmaa kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Debüüdi Prantsusmaa jalgpallikoondises tegi ta 2015. aasta märtsis sõprusmängus Taani vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 11. juunil 2019 EM-i valikmängus Andorra vastu. Zouma kuulus Prantsusmaa koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Kodu (seriaal)

"Kodu" (norra "Hjem") on 16-osaline Norra draamaseriaal, mis leiab aset Buskerudi maakonnas Vestfossenis. 
Sarjas rulluvad lahti ja põimuvad omavahel kolme ootamatult üksteise olemasolu avastanud poolõe: pereema Annika, lootustandva murdmaasuusataja Trine ja suurtaluniku tütre Oda lood.
Eestis on sarja näidanud ETV.
Rahvusvaheline Orienteerumisföderatsioon

Rahvusvaheline Orienteerumisföderatsioon (IOF) orienteerumisspordi rahvusvaheline spordialaliit.
IOF moodustati 1961. aastal Kopenhaagenis toimunud kongressil. IOF-i asutajaliikmeteks olid Bulgaaria, Norra, Rootsi, Saksa DV, Saksa FV, Soome, Šveits, Taani, Tšehhoslovakkia, Ungari.
Tegevus.
IOF koordineerib nelja orienteerumisala:
IOF on kehtestanud iga orienteerumisala võistlusreeglid ja orienteerumiskaartide standardid. IOF valib orienteerumise tiitlivõistluste korraldajad ning peab maailma karikavõistluste punktiarvestust.
IOF-i tegevusvaldkondi koordineerib üheksa erialakomisjoni:
Liikmed.
2016. aasta alguse seisuga on IOF-il 80 liikmesorganisatsiooni:
Eesti Orienteerumisliit võeti Rahvusvahelise Orienteerumisföderatsiooni liikmeks IOF-i peaassambleel 10. juulil 1992 Šveitsis. Sellele oli eelnenud telefonihääletus Eesti Orienteerumisliidu tunnustamiseks, mis toimus vahetult pärast Eesti iseseisvuse taastamist, 27. septembril 1991.
Juhtimine.
IOF-i otsustuskogu on peaassamblee, mis tuleb kokku üle aasta. Peaassambleede vahel juhib IOF-i tegevust IOF-i nõukogu, mis koguneb kolm korda aastas. IOF-i nõukogul on 11 liiget. IOF-i president aastatel 2014–2016 oli Brian Porteous (Suurbritannia). 26. augustil 2016 valiti IOF-i presidendiks eestlane Leho Haldna. IOF-i igapärase administreerimisega tegeleb IOF-i sekretariaat (kontor), mis 1997. aastast asub Helsingis.
Aserbaidžaani peaminister

Aserbaidžaani peaminister on Aserbaidžaani valitsuse tähtsaim minister, kes põhiseaduse kohaselt peab korraldama valitsuse igapäevast tegevust ning koordineerima ministrite tööd". Peaministri määrab ametisse Aserbaidžaani president, kuid ametist tagandada saab teda vaid parlamendi umbusaldushääletusega. Presidenti ametikohta peetakse üldiselt peaministrist mõjukamaks.
Peaministri ametikoht loodi 1918. aastal, kui rajati Aserbaidžaani Demokraatlik Vabariik. See kaotati, kui Aserbaidžaani liideti Taga-Kaukaasia SFNV-ga. Pärast Aserbaidžaani taasiseseisvumist 1991. aastal võeti peaministri amet taas kasutusele.
Kaarlo Hillilä

Kaarlo Henrik Hillilä (27. mai 1902 Oulu – 14. mai 1965) oli soome poliitik. Ta oli siseministriks Anders Hackzelli, Urho Castréni ja Juho Kusti Paasikivi teises valitsuses ning varumisministriks Juho Kusti Paasikivi kolmandas valitsuses.
15-aastase lütseumiõpilasena läks ta (veebruarist 1918) valgete poolel Soome kodusõtta. Talvest 1919 oli ta koos noorema venna Erkiga Põhja Poegade koosseisus (Hans Kalmu juhtimisel) Eesti Vabadussõjas, kus nad osalesid Valga vabastamises, samuti oli ta lahingutes Lätis Alūksne all; Lätis sai vend Erkki Hillilä surma. Kevadel 1919 lõpetas ta Oulus lütseumi ().
Aastal 1921 astus ta Helsingi Ülikooli õigusteaduskonda. Ta osales Pohjois-Pohjalainen Osakunta (kus sai tuttavaks Urho Kekkoneniga) töös, samuti võttis osa Akadeemilise Karjala Seltsi tegevusest.
Urmas Hõrrak

Urmas Hõrrak (sündinud 1. septembril 1961 Otepääl) on eesti atmosfäärifüüsik.
Elulugu.
Ta sündis töölise peres. Lõpetas 1980 Tartu 1. Keskkooli ja 1985 Tartu Riikliku Ülikooli geofüüsika osakonna. Töötab alates 1985. aastast TÜ-s esmalt keskkonnafüüsika instituudi teadurina ja edasi LOTE keskkonnafüüsika labori vanemteadurina.
Teadustöö.
1994 kaitses TÜ-s magistritöö "Aeroioonide liikuvusspektrite mõõtmisest looduslikus õhus" ja 2001 doktoritöö "Aeroioonide liikuvusspekter maapiirkonnas", juhendajad Hannes Tammet ja Jaan Salm.
Uurimisalad: atmosfäärielekter, õhuionisatsioon, atmosfääri aerosool ja aeroioonid, aeroioonide liikuvus-spektromeetria.
Publikatsioone.
Avaldanud üle 70 teaduspublikatsiooni.
Ants Taul

Ants Taul (sündinud 7. märtsil 1950 Tõrvas) on eesti rahvamuusik (torupill, Teppo lõõts, akordion) ja torupillimeister. 
Looming.
Rahvamuusikuna on ta esinenud paljudes välisriikides. Ta on Eesti torupillitraditsiooni taaselustaja ja edendaja. Oma isa juhendatud rahvamuusikaansambli “Torupill” liige aastatel 1972–1994. 
Pereansambli “Tuulepill” juhendaja 1995–2000. Perega koos musitseeritakse aeg-ajalt tänaseni. 
Isiklikku.
Ants Taul on Riidaja kooliõpetaja ja rahvamuusika viljeleja Johannes Tauli ja maalikunstnik Lehte Tauli poeg. Perekonnas on lisaks kaks õde. Perekond elas laste sünni ajal Riidaja külas. 
Ants Taul on abielus Tiiu Tauliga, peres neli last: Anu Taul, Andrus Taul, Triinu Taul ja Tõnis Taul.
Jahve (allikas)

Jahve allikas on vana testamendi vanimate kirjalike osade nimetus, kus tekstis kasutatakse jumala nime Jahve.
Nende tekstide autoreid nimetatakse koondnimega Jahvist.
NB! "Mitte segi ajada vanima suulise pärimusega (Deboora laul).
Deuteronomium (allikas)

Deuteronomium ehk D allikas (tähis D) on Jahve allika (J) ja Elohim allika (E) järel kolmas vana testamendi allikas.
Allikas sisaldab peamiselt Toora seaduste osasid.
Hu

Hu võib tähendada:
Samuti võib "hu" olla Ungari lühend või keelekood ungari keele märkimiseks.
Lohvõnove

Lohvõnove on küla Ukrainas Donetski oblastis Bahmuti rajoonis, umbes 4 km kaugusel Debaltsevest loodes ja 58,6 km kaugusel Donetski keskusest kirdes.
Lohvõnove kõrgus merepinnast on 269 meetrit.
2001. aasta rahvaloenduse andmeil elas asulas 57 inimest.
Donbassi sõja ajal, 2014.–2015. aastal, oli asula keskvalitsuse relvajõudude ja valitsusvastaste relvajõudude vahelise võitluse piirkonnas.
Simon May

Simon May on inglise filosoof, kes on kirjutanud eetikast, emotsioonide filosoofiast, identiteedist ja kuulumisest ning Arthur Schopenhauerist, Friedrich Nietzschest ja Martin Heideggerist.
Ta on kirjutanud ka aforisme.
Ants Ojavee

Ants Ojavee (sündinud 17. november 1944) on Eesti endine omavalitsustegelane, Vigala valla volikogu liige ja Vana-Vigala Tehnika- ja Teeninduskooli direktori asetäitja halduse alal.
Heli Lints

Heli Lints (sündinud 26. oktoobril 1963) on Kivi-Vigala Rahvamaja juhataja, Vigala valla volikogu 
liige ja Vigala Külade Keskuse kontaktisik.
Kristine Niit

Kristine Niit (sündinud 7. märtsil 1968) on Kivi-Vigala Põhikooli direktor ja Vigala valla volikogu liige.
Aivar Jõgiste

Aivar Jõgiste (sündinud 12. novembril 1959) on Eesti ettevõtja ja poliitik. 
Elulugu.
Ta lõpetas 1984. aastal Järva-Jaani Keskkooli. 1980. aastate lõpus töötas ta Märjamaal EPT peaenergeetikuna ja sai oma töö eest sotsialistliku võistluse võitja medali. 
1989. aastast on Jõgiste töötanud turbatööstuses. 1990. aastatel, mil turvas pakkus peamiselt odavat kütet, ei läinud tema ettevõtted hästi käima ja ta tegutses suuresti turbaliidu esimehena. Samuti astus ta Eesti Jahimeeste Seltsi liikmeks. 
Hiljemalt 1997. aastaks oli Jõgiste seotud ettevõttega AS Era (hilisem ERA Valduse AS), mis eksportis turvast Lääne-Euroopasse. Ta oli firmas juhatuse esimees ja 2013. aastani oli ta ettevõtte ja sellega seotud osaühingu ERA Turvas OÜ juhatuses. 
Praegu on ta turba kaevandamisega ja müügiga tegeleva Van der Knaap Eesti OÜ, turba oskusteavet ning müügi konsultatsiooni pakkuva Vagabond Invest OÜ ja Eesti Turbaliit MTÜ juhatustes liige.
Poliitiline tegevus.
1989. aastal valiti Jõgiste Märjamaa alevinõukokku. 1993. aasta kohalikel valimistel osutus ta KVL "Teoinimesed" koosseisus Märjamaa alevis taas valituks. 1996. aastast liitus ta Reformierakonnaga. kuhu kuulub ikka veel. 1996. ja 1999. aasta kohalikel valimistel kandideeris ta valimistel Reformierakonna nimekirjas Märjamaa alevis, osutudes valituks. 
2002. aasta kohalikel valimistel valiti ta Reformierakonna esindajana Märjamaa valla volikokku, 2005. aastal VL Koostöö liikmena Vigala valla volikokku. 2009. ja 2013. aasta kohalikel valimistel valiti Jõgiste Vigala valla volikokku Reformierakonna koosseisus, kus tegutses mõlema volikogu koosseisus majandus- ja eelarvekomisjoni esimehena. Pärast haldusreformi valiti 2017. aasta kohalikel valimistel ta Märjamaa valla volikogusse Valimisliit Vigala koosseisus, kus tegutses 2021. aastani.
Jüri Nisumaa

Jüri Nisumaa (sündinud 10. juunil 1986) on Eesti maadleja ja Vigala valla volikogu liige.
Ta töötab kehalise kasvatuse õpetajana Vana-Vigala Põhikoolis
 ja maadlustreenerina Kivi-Vigalas .
=Viited=
Martin Andreller

Martin Andreller (sündinud 23. detsembril 1985
Rääski külas) on eesti ajaloolane.
Ta on lõpetanud Tallinna Ülikooli ajaloo erialal 2010. aastal.
Ta töötas Okupatsioonide muuseumi teadur-kuraatorina.
Aastatel 2013–2016 oli ta Vigala valla volikogu esimees. Martin Andreller on Eesti Mälu Instituudi juhatuse liige.
Taivo Kuusik

Taivo Kuusik (sündinud 24. juulil 1973 Vigala külanõukogus) on Eesti ettevõtja ja Vigala valla volikogu liige. 
Ta on lõpetanud Eesti Põllumajandusülikooli põllumajanduse mehhaniseerimise erialal.
=Viited=
Spordiala

Spordiala on sporditegevuse vorm, millel on eristuvad reeglid, vahendid ja harrastamise keskkond.
Olümpiamängude programmi kuulumise järgi eristatakse olümpiaspordialasid ja mitteolümpiaalasid. Sageli on olümpiaspordialadele suurem riiklik rahastus.
Spordialad jagunevad distsipliinideks, mis omakorda jagunevad võistlusaladeks. Näiteks spordiala on suusasport, distsipliin on murdmaasuusatamine ja võistlusala on 30 km suusavahetusega sõit.
Eesti spordiseaduse järgi esindab spordiala spordialaliit, kellel on ainuõigus korraldada üleriigilisi meistrivõistlusi ning anda vastavaid tiitleid.
Eesti spordialade klassifikaator.
Eesti spordiregister on võtnud kasutusele spordialade ja distsipliinide klassifikaatori, kus on loetletud järgmised spordialad ja nende alla kuuluvad distsipliinid:
Eri riikides võib harrastatavate ja tunnustatavate spordialade nimistu olla mõnevõrra erinev. Näiteks Uus-Meremaal ja Austraalias harrastatakse "netball"'i, mida Eesti spordialade klassifikaatoris ei ole.
Spordialade harrastajate arvud Eestis.
Statistikaameti andmetel olid Eestis 2016. aastal suurima harrastajate arvuga spordialad järgmised.
Olümpiaspordialadest:
Mitteolümpiaaladest:
Harrastajate arvu määramisel kasutab Statistikaamet spordiregistri andmeid ja spordialade liigituse teist taset (distsipliini). Spordialadel, kus teist taset ei ole, kasutatakse esimest taset.
Spordiala harrastajaks loetakse inimene, kes võtab sellel spordialal sportimisest osa vähemalt üks kord nädalas hooaja või poolaasta jooksul.
Kloostrimets

Kloostrimets ehk Pirita-Iru parkmets on metsaala Tallinnas Pirita linnaosas. Kloostrimets asub valdavalt Kloostrimetsa asumis, väiksem osa jääb Mähe asumisse.
Kloostrimets on saanud nime Pirita kloostri järgi. Keskajal kuulusid praeguse Kloostrimetsa alad Pirita kloostrile.
Ametliku põhinimena tähistab Kloostrimets praegu Kloostrimetsa teest põhja poole jäävat metsamassiivi, mille pindala on umbes 2,18 km².
Ajalooliselt on Kloostrimets olnud suurem, ulatudes lõunas Pirita jõeni ja hõlmates muuhulgas tänapäevase Metsakalmistu ala. Kloostrimetsa tee rajamine 1934. aastal poolitas Kloostrimetsa metsaala kaheks osaks. Metsakalmistu rajamisega 1939. aastal muudeti osa metsaalast kalmistuks ning aastate jooksul on kalmistu ala laienenud (algselt planeeritud 24,2 ha, nüüd 47,7 hektarit). Kloostrimets kuulub Tallinna linna piiresse 2. märtsist 1945.
Suurem osa Kloostrimetsast jääb Pirita jõeoru maastikukaitseala Viimsi metsa piiranguvööndisse, kuid metsaala on avalikus kasutuses. Kaitsealustest lindudest pesitsevad Kloostrimetsas laanepüü, väike-kärbsenäpp, musträhn ja õõnetuvi.
Kloostrimetsas toimus 1926. aastal Eesti esimene orienteerumisvõistlus.
Tallinna Kalev (spordiklubi)

Tallinna Kalev võib tähendada:
Jalgpall.
Jalgpallimeeskond asutati 1909. aastal nime "Jalgpalliselts Meteor" all. 1911. aastast kannab see nime Tallinna Kalev.
Klubi taasasutati 2002. aastal, praegu tegutseb ka naiskond JK Tallinna Kalev naiskond.
Jääpall.
1910. aastatel oli sellenimeline jääpallimeeskond, kes tuli mitu korda Eesti meistriks.
Ragbi.
Tegutseb ragbimeeskond Tallinna Kalev RFC.
Ujumine.
Tegutseb Kalevi Ujumiskool.
Võrkpall.
Mitmekordne Eesti meister. 1968. aasta NSV Liidu meister.
Roger Hanin

Roger Hanin (20. oktoober 1925 Alžiir – 11. veebruar 2015 Pariis) oli prantsuse näitleja ja filmirežissöör.
Kloostrimetsa tee

Kloostrimetsa tee on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Pirita, Kloostrimetsa, Lepiku ja Laiaküla asumis.
Kloostrimetsa tee on umbes 3,9 km pikk ja kulgeb Pirita tee ja Pärnamäe tee vahel. Tänav on üks Pirita linnaosa jaotusmagistraalidest.
Kloostrimetsa tee ehitati aastatel 1930–1934.
Kloostrimetsa tee ääres asuvad
Kultuuriväärtuslike elamutena on esile toodud
Ajalugu.
Kloostrimetsa teel Weissi mäel (Pirita ja Kose tee ning Saare tänava merepoolse pikenduse nurgal) asus Tallinn meteoroloogia-vaatlusjaam. Weissi mägi on nimetatud seal asetsenud majavalduse kunagise omaniku pürjermeister Robert Weisse perekonnanime järgi. Tallinna ilmajaam on mitu korda kolinud, varem asus ilmajaam Ülemiste lennujaama territooriumil. Tänapäeval asub Tallinn-Harku aeroloogiajaam Paldiski maantee ääres.
Aastatel 1959–2006 tegutses Kloostrimetsa tee 56a asunud hoones Kalevi Vabariiklik Auto-Motoklubi. Hoone lammutati 2021. aastal.
Pirita tee ja Metsakalmistu vaheline Kloostrimetsa tee lõik on olnud osa Pirita-Kose-Kloostrimetsa ringrajast.
Jaotusmagistraal

Jaotusmagistraal on linnaosa sisest liiklust võimaldav magistraaltänav, mis ühendab jaotustänavaid ja juurdepääse põhimagistraalidega.
Jaotustänav

Jaotustänav on linnaosa sisest liiklust võimaldav tänav, mis ühendab juurdepääse magistraalidega.
Juurdepääs (tee)

Juurdepääs on mittekeskne, ainult teatud piirkonda magistraalidega ühendav tänav.
Juurdepääse on jagatud mitmesse kategooriasse:
Enn Soosaare esseistikapreemia

Enn Soosaare esseistikapreemia on Enn Soosaare mälestuseks välja antav eetilise esseistika auhind.
Preemiat annab välja Enn Soosaare Sihtasutus. President Toomas Hendrik Ilvese ettepanekul nimetati preemia eetilise esseistika auhinnaks. Preemia saab autor, kes on oma kirjutistega aidanud levitada ja arendada ühiskonnas väärtusi, millele Enn Soosaar pühendas kogu oma loometegevuse. Auhinna määrab selleks kutsutud žürii, kuhu kuuluvad Eesti Kirjanike Liidu ja Eesti kirjutava pressi esindajad. 
Auhind määratakse ühiskonda eetilisest aspektist käsitleva essee(de) eest. Kui algselt võeti arvesse vaid trükiajakirjanduses ilmunud kirjutisi, siis alates 2019. aastast võivad Enn Soosaare esseistikapreemiale kandideerida ka üksnes elektrooniliselt ilmunud esseed. Küll aga peab algne tekst olema loodud eesti keeles.
Preemia anti üle Enn Soosaare sünniaastapäeval 13. veebruaril. Viimati tehti seda aastal 2021 Keila raamatukogus. Seal asub ka Enn Soosaare rikkalik raamatute kogu.
Eesti Raadioamatööride Ühing

Eesti Raadioamatööride Ühing (lühend ERAÜ) on Eesti raadioamatööre ühendav ja neid esindav organisatsioon. ERAÜ asutati 1. märtsil 1935.
1938 sai ERAÜ Rahvusvahelise Raadioamatööride Ühenduse (IARU) liikmeks.
Eesti Raadioamatööride Ühingu jaotuse järgi on Eesti jaotatud üheksaks ES-regiooniks (ES0-ES8). Prefiks ES9 ei ole seotud ühegi Eesti regiooniga ning on reserveeritud erikutsungitele.
Enn Roosi (treener)

Enn Roosi (sündinud 28. detsembril 1939 Tallinnas) on eesti kergejõustikutreener.
Ta lõpetas aastal 1959 Tallinna 2. Keskkooli ja aastal 1964 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Sportima hakkas ta venna õhutusel. Ta on harrastanud sportmänge ja kergejõustikku, treeninud Aleksander Tšikini juhendamisel.
Ta töötas aastatel 1966–1979 kergejõustikutreenerina Tallinna Keskrajooni Spordikoolis. Aastatel 1979–1986 töötas ta Tallinna Spordiinternaatkoolis ja 1993–2002 Eesti Spordigümnaasiumis. Aastast 2002 töötab ta treenerina Nõmme Spordiklubis (aastast 2005 on tal treeneri IV kutsetase). Tema õpilased on olnud näiteks Tiit Pahker, Sven Reintak, Heimar Lipp, Riho Peters, Andres Aavik, Marko Vunder, Marge Salujõe, Maret Komarova, Kaie Kand, Anu Teesaar ja Lembi Vaher.
Isiklikku.
Tema vend oli jalgrattur ja jalgrattasporditreener Rein Roosi (1935–1995).
Koolituskeskus Pro Patria

Pro Patria on 1995. aastal asutatud Isamaa ja Res Publica Liidu koolituskeskus, mis annab parempoolset poliitilist, majanduslikku ja üldkultuurilist koolitust.
Adalbert Wirkhaus

Adalbert Wirkhaus (17. mai 1880 Väägvere küla, Sootaga vald – 19. detsember 1961 Fort Lauderdale, USA) oli eesti helilooja ja dirigent.
Adalbert Wirkhausi looming on operetid "Jaaniöö", mis lavastati 1911. aastal Estonias, ning Vanemuises mängitud "Veskineiu" ja "Kevadtormid". "Jaaniöö" libreto kirjutas Paul Pinna, "Veskineiu" Agnes Taar. "Kevadtormide" libreto autor oli vennatütar Frieda Wirkhaus.
Isiklikku.
Tema isa oli eesti ühiskonnategelane ja muusik David Otto Wirkhaus. Oli abielus näitleja Lully Wirkhausiga. Adalberti poeg oli helilooja ja dirigent Taavo Virkhaus.
Prioratski loss

Prioratski loss on loss Gattšinas.
Loss ehitati aastail 1798–1799 arhitekt Nikolai Lvovi projekti järgi.
Asümmeetriakordaja

Asümmeetriakordaja on tõenäosusteoorias ja statistikas arvuline parameeter, mis näitab tunnuse jaotuse lähedusastet sümmeetrilisele jaotusele. Asümmeetriakordaja võib olla positiivne (jaotuse pikem saba on paremal ja enamik andmetest on kontsentreeritud vasakul) või negatiivne või defineerimata. Sümmeetrilise jaotuse korral on asümmeetriakordaja 0.
Pearsoni asümmeetriakordaja.
Tuntuim asümmeetriakordajatest on Pearsoni asümmeetriakordaja, mis avaldub kolmandat järku standarditud keskmomendinaː
formula_1,
kus formula_2 tähistab muutuja formula_3 aritmeetilist keskmist ja formula_4 dispersiooni. Sümmeetrilise jaotuse korral formula_5.
Mariánské Lázně

Mariánské Lázně (saksa keeles "Marienbad") on Tšehhi kuurortlinn Karlovy Vary maakonnas Chebi ringkonnas.
Mariánské Lázně on Tšehhi suuruselt ja tähtsuselt teine kuurortlinn Karlovy Vary kõrval. Kuurortlinn asub piirkonnas, kus on väga palju looduslikke ravitoimelisi mineraalvee allikaid. Linna on rajatud üle 20 sanatooriumi.
Linnast umbes kolme kilomeetri kaugusel Teplá kõrgustikus on Teplá jõe lähe.
Georg Christian Luther

Georg Christian Luther (1717 Breslau, Alam-Sileesia – 1800 Tallinn, Eestimaa kubermang Venemaa keisririik) oli baltisaksa päritolu Eesti kaupmees ja ettevõtja. 
Ta oli baltisaksa Lutherite suguvõsaliini esiisa Tallinnas ja kes asutas aastal 1742 perefirma, mis algul tegeles lina ja soola vahendamisega, hiljem ka puiduga kauplemisega. Ettevõttel läks hästi, muretseti kinnisvara (soodsad laopinnad Tallinna sadama lähedal). 
Järglased.
Georg Christian Lutheri oli abielus 2 korda: (1865) Gerdrutha Elisabeth Nottbecki (1720–1770) ja (1871) Marie Helena Lohmanniga (1748–1835), kellega olid järglased:
Arnold Stoltevoet

Arnold Stoltevoet (? – august 1419) oli vaimulik. Ta oli 1418–1419 Tallinna piiskop.
Engelbert von Dolen

Engelbert von Dolen (? – 3. september 1347 Avignon, Prantsusmaa) oli katoliku kiriku vaimulik. 
Engelbert von Dolen oli aastatel 1323–1341 Tartu piiskop ja aastatel 1342–1347 Riia peapiiskop.
Alexander von Hueck

Alexander Friedrich von Hueck (7. detsember 1802 (ukj) Tallinn – 28. juuli 1842 (ukj) Tartu) oli baltisaksa arstiteadlane ja publitsist.
Aastatel 1830–1838 oli ta Keiserliku Tartu Ülikoolii anatoomiaprofessor, Õpetatud Eesti Seltsi mõtte algataja koos Friedrich Robert Faehlmanni (1798-1850) ja ülikooli eesti keele lektori, eestlase Dietrich Heinrich Jürgensoniga (1804–1841)
Friedrich von Haseldorf

Friedrich von Haseldorf (umbes 1220 – 4. detsember 1285 (või 1289)) oli vaimulik. Ta oli 1268–1288 Tartu piiskop.
Edmund Spohr

Edmund Karl Spohr (4. november 1887 (ukj) Pärnu – 21. aprill 1964 Göttingen) oli baltisaksa botaanik ja õppejõud. 
1920 sai ta Tartu ülikoolis eradotsendiks. 1923–1929 oli ta Tartu Botaanikaaia direktor.
Georg Manzel

Georg Manzel (ka Mancelius; 4. juuli 1593 (ukj) Mežmuiža Kuramaa – 17. märts 1654 Jelgava Kuramaa) oli baltisaksa luteri teoloog ja vaimulik Eestimaal ning Tartu Ülikooli professor ja rektor. Ta kirjutas esimese läti keele sõnaraamatu.
Georg Mancelius (Manzel) oli pärit Kuramaalt. Ta isa Kaspar Mancelius, Riia kaupmehe Joachim Manzeli ja Pommerist päritoleva Dorothea von Jatzkawi poeg, oli kolm aastat Kuramaal õuejutlustaja ja siis kirikuõpetaja Grenzhofis. 
1625. aastast oli Georg Manzel Tartu Jaani kiriku saksa koguduse õpetaja, 1626. aastal sai ta ka Tartu kooli inspektoriks ja 1634–1637 ka Tartu kreisi sealpool Emajõge asuva Tartu praostkonna ringkonna praostiks.
1630. aastast, kui Tartus avati Tartu gümnaasium, kutsuti ta selle gümnaasiumi professorite hulka, poleemika ja kreeka keele alal. Kui Tartu gümnaasium muudeti ülikooliks 1632, oli Georg Mancelius prorektor (1. aprillist 1631) ja avas 20. aprillil 1632 üliõpilaste immatrikulatsiooni. Georg Mancelius oli Academia Gustaviana usuteaduskonna II korraline professor. 1635–1636 oli ta Tartu ülikooli prorektor ja 1636 rektor.
1638. aastal naasis Georg Mancelius Miitavi, Kuramaa hertsogi õuejutlustajaks ja pihiisaks, kus ta oli õuejutlustaja kuni oma surmani Miitavis 17. märtsil 1654. 
Georg Manceliust hinnatakse peamiselt tänu tema erakordselt headele läti keele teadmistele, läti (vana) ortograafia loomisele ja esimese läti-saksa sõnaraamatu kirjutamisele. Ajalooliselt on märkimisväärne tema jutlusteraamat „Kauaoodatud lätikeelsed
jutlused /../“, oma arvukate talupoegade elu-olu ja üldpoliitiliste sündmuste kirjeldustega.
Karl Bücher

Karl Wilhelm Bücher (harvem eesnimena "Carl"; 16. veebruar 1847 – 12. november 1930) oli saksa majandusteadlane. 
Ta oli Tartu ülikooli õppejõud aastail 1882–1883, seejärel töötas ta aastani 1892 Baseli ülikoolis.
San Jacinto Peak

San Jacinto Peak on mägi Ameerika Ühendriikides Californias. San Jacinto Peak on San Jacinto mägede ja Riverside'i maakonna kõrgeim mägi. See paikneb Palm Springsist läänes ja Idyllwild-Pine Cove'ist idas Mount San Jacinto State Parki kaitsealal.
San Jacinto Peak on suhteliselt kõrguselt Mandri-USA kuues mägi.
Kahuilja indiaanlased nimetasid mäge "i u kitch "​iks, mis tähendab "siledad kaljud".
Fritz Curschmann

Fritz Curschmann (17. märts 1874 Berliin – 5. veebruar 1946 Greifswald) oli saksa ajaloolane ja geograaf. 
Ta on olnud õppejõud Tartu ülikoolis (tollase nimega Landesuniversität Dorpat).