tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vilima

Vilima on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Vilima piirneb põhjas Kõpu, läänes Ülendi, lõunas Tiharu ja idas Kiduspe külaga.
Nimi.
Paul Ariste on nime lähtekohaks pidanud sõnu teravili+maa. Kui kohanime aluseks on isikunimi, siis arvatavasti on see nimi Villem. Kohanime on esmamainitud 1609 kujul Willema.
Loodus.
Vilima külast algab Jõe jõgi. Küla põhjaosa lõikub Kõpu looduskaitseala koosseisu.
Ajalugu.
Vilima ala kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. 1609 elas Kõpu vakuses talunik Willema Larß, Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel Willima Hannus ja 1834 Willima Jaak. 1835 oli külas kaks talu: ühe talu peremees sai omale perekonnanimeks Põllo, sulasrahvas Punn ja Saar. Teise talu peremees sai omale perekonnanimeks Kroll, sulasrahvas Laks.
1917 oli külas Paavli talu, mille peremees oli Kallas ja Tõnise talu, mille peremees oli Põllo.
Vilima on ajalooliselt kuulunud peamiselt Kiduspe koosseisu ja omaette külaks kujunes esimese maailmasõja järel. Vilima taastati külana 1997. aastal.
Taristu.
Külatee kulgeb küla lõunaosast keskossa.
Kultuur.
Vilima korraldas 2015 koos Kiduspe ja Tiharuga Kõpu külade päeva.
Villamaa

Villamaa on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa valla lääneosas. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Villamaa piirneb põhjas ja läänes Luidja, edelas Viitasoo, lõunas Reigi-Nõmme, kagus Puski ja idas Kopa külaga.
Nimi.
Paul Ariste pakkus kohanime lähtekohaks sõna vill. Leo Tiik arvas, et kohanimi lähtub isikunimest Villem (Wilhelm)+maa. Marja Kallasmaa eeldas, et kohanimi võis pärineda, kui Harjumaalt Vilama külast pärit asunik siirdus Hiiumaale. Kohanime on 1564 mainitud kui Welhelma ja 1576 Willam.
Talud.
Villamaa ajaloolised talud 1917 
Ajalugu.
Villamaa kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa ja Lauka mõisa alla. 1564 elas Kõpu vakuses vabadik Jurgen Welhelma. 1835 kuulus ala Lauka mõisa alla ja elanikud said omale perekonnanimedeks nimed Murrow, Pumester, Samuel, Tursk, Vilt (Wilt) ja Vähi (Wähhi).
Taristu.
Villamaad läbib lõunast põhja Emmaste–Luidja maantee, kust itta suunduvad Villamaa–Kopa ja Villamaa–Puski tee ning edelasse Tammistu külatee. Villamaa piirneb lõunas Puski–Kõpu–Ristna tee ja Puski karjääri teega. 
Kultuur.
Villamaal asub Puski piirikivi.
Ettevõtlus.
Villamaal asus kolhoosi "Uus Elu" keskus kuni ühendamiseni kolhoosiga "Esimene Mai". Liitmisel tekkinud uus kolhoos sai nimeks Kõrgessaare kolhoos. Kolhoosi "Uus Elu" jaoks ehitatud töökoda-garaaži ja teraviljakuivati hoonetes on tegutsenud Villamaa Kivitöökoda ning ehitatud paate.
Külas asub praegu puhkekeskus Villamaa puhkeküla.
Ülendi

Ülendi on küla Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Kõpu poolsaarel. Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Hiiu valda ja kuni 2013. aastani Kõrgessaare valda.
Ülendist lõunasse jääb Läänemeri, põhjas piirneb küla Kõpu ja Ojaküla, läänes Kaleste ning idas Vilima ja Tiharu külaga.
Nimi.
Paul Ariste on kohanime tuletanud liitsõnast "ülipõldon" (sõnadest üli+põld). Kohanime on esmamainitud 1688. aastal kujul Üllepeldo.
Loodus.
Ülendi külas asuvad Ülendi ohvripärn, Kõpu Suurkivi ja Ülendi allik. Küla põhjaossa lõikub Kõpu looduskaitseala.
Küla põhjaosas asub ajalooline Keskri ala.
Ajalugu.
Ülendi kuulus ajalooliselt Kõrgessaare mõisa alla. 1688 elas Kõpu vakuses talupoeg Üllepeldo Jürgen. Läänemaa 1725–1726 adramaarevisjoni alusel elasid vakuses talunikud Üllepöldo Andres ja Üllepöldo Siem. Ala oli esmalt Kõpu küla koosseisus.
1835 oli Ülendi alal kolm talu, mille peremehed said omale perekonnanimeks Elend, Pihel ja Vajak (Wajak), sulasrahvas Punn. Keskri osas asus neli talu ja nende elanikud said perekonnanimedeks nimed Grund, Kappel, Kasser, Kessel ja Puss.
Aastatel 1977–1997 kuulus Ülendi Kiduspe koosseisu.
Taristu.
Ülendit läbib põhjast kagusse Märjakaasiku–Kiduspe–Kõpu tee, kust läbi küla kulgeb Ülendi–Mustana tee.
Auksi järv

Auksi järv on looduslik järv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Viljandi vallas Auksi külas, Viljandi linnast 10 km põhja pool, Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee ääres.
Järve pindala on 7,9 ha, pikkus 480 m, laius 210 m, suurim sügavus 9,4 m, kaldajoone pikkus 1,272 km ja kõrgus merepinnast 99,5 m. Järve lõunaküljest saab alguse Uueveski oja. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv on avalikult kasutatav veekogu.
Kaladest leidub järves latikat, ahvenat, särge ja haugi.
Uueveski oja

Uueveski oja (alamjooksul ka Kösti oja) on oja Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas.
Kirjeldus.
Oja pikkus on 14,6 km (koos lisaharudega 15,2 km), valgala suurus 38 km², langus on 57 m ja lang 3,8 m/km.
Uueveski oja saab alguse 99,5 m kõrgusel Viljandi vallas Auksi külas asuvast Auksi järvest ja suubub 42,5 m kõrgusel Viljandi linnas Viljandi järve kirdepoolsesse Viiratsi otsa. Uueveski oja läbib keskjooksul Võistre järve ja Karula järve ning alamjooksul Viljandi linna idaosas Uueveski basseine, Uueveski paisjärve ja Kösti paisjärve. Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Uueveski oja ületavad Auksi tee, Imavere – Viljandi – Karksi-Nuia maantee, Karula tee, Viljandi–Põltsamaa maantee, Uueveski tee, Oja tee ja Tartu – Viljandi – Kilingi-Nõmme maantee.
Vesirajatised.
Oja alamjooksul on asunud mitmed veskid:
Ajalugu.
1933. aastal valmisid Uueveskil avalikuks kasutuseks mõeldud ujumisbasseinid, millest ülemine oli 70–80 m pikk.
1930. aastate lõpul süvendati ja õgvendati Võistre järvest Karula järve voolavat Tobra oja (tänapäeval Uueveski oja ülemjooks) ja suurendati sel moel Uueveski oja läbivat veehulka. Samas suunati Kuuni järvest lähtuv ja senimaani Tobra ojja suubuv vesi Valuojja.
Kadžaarid

Kadžaaride dünastia, Kadžaarid (Qajars, Kajars. Pärsia: سلسله قاجاریه‎ - or دودمان قاجار - Qâjâr) oli Iraani šahhidünastia, mis oli võimul 1781–1925. 
Kadžaarid pärinesid Iraani turkmeenidest, kes elasid Ganjas, praeguse Aserbaidžaani alal.
Dünastia rajasid Agha Mohammad-khaan ja Fath Ali-šahh. Agha Mohammad-khaan kukutas viimase Zandi dünastia esindaja 1796, kuid ta ise mõrvati järgmisel aastal. Tema järglaseks sai vennapoeg Fath Ali-šahh.
Kadžaaride võimu ajal tugevnes feodaalide positsioon. Peetud sõjad nõrgendasid riiki ning Iraan jäi suuremasse sõltuvusse Euroopa suurriikidest. Toimusid ka mitmed feodalismi vastased ülestõusud, neist suurim oli 1905 Iraani konstitutsiooniline revolutsioon. 
Kadžaarid tõukas troonilt 1925 Pärsia kasakabrigaadi ohvitser, tulevane šahh Reza Pahlavi.
Juhan Liivi nimeline Alatskivi Kool

Juhan Liivi nimeline Alatskivi Kool on põhikool Alatskivil. Kooli aadress on Kooli 1.
Esimesed teated koolide tööst Alatskivil pärinevad 1766. aastast. Külakoolide arv oli 1810. aastaks jõudsalt kasvanud. Selleks ajaks töötasid Haapsipea, Naelavere, Suurlahe, Torila, Savastvere ja Lahepera koolid. 1920. aastal ühendati kõik ümbruskonna külakoolid Alatskivi 6-klassiliseks Kõrgemaks Algkooliks, mis hakkas töötama Alatskivi lossis. 1940. aastal muudeti kool Nõukogude okupatsiooni ajal 7-klassiliseks. Sõja ajal kasutas kooliruume ka sõjavägi. 1950. aasta 25. oktoobril muudeti Eesti NSV Ministrite Nõukogu määrusega Alatskivi Mittetäielik Keskkool Alatskivi Keskkooliks ning avati 8. ja 9. klass.
1961. aasta kevadel alustati Alatskivis uue koolimaja ehitamist. Uues koolimajas algas õppetöö 1962. aastal ning samal aastal muudeti põhikool 8-klassiliseks. 1962. aastal valminud koolihoone on Muinsuskaitseamet tunnistanud Eesti 20. sajandi arhitektuuri tähelepanuväärseks ehitiseks. Juhan Liivi 100. sünniaastapäeval (30. aprill 1964) anti Eesti NSV valitsuse määrusega koolile Juhan Liivi nimi.
1977. aastal rajati Kuningvere järvele ujula ning valmis sai kooli staadion. 1983. aastal alustati koolimaja ümberehitamist tsiviilkaitse vajadusteks reserv-sõjaväehaiglaks. 1989. aastal muudeti keskkool 12-klassiliseks. 1990. avati vanas koolimajas Alatskivi Muusikakool. 
2018. aastal muudeti kool põhikooliks ja kooli uueks nimeks sai Juhan Liivi nimeline Alatskivi Kool.
The Cure

The Cure on Suurbritannia ansambel, mis asutati aastal 1976. Bändi on keeruline ühe kindla muusikastiili alla liigitada, kuid kõige tihedamini seostatakse neid "gothic rock"'iga. 
Ainuke järjepidev bändiliige on olnud Robert Smith.
Madal-Tatra

Madal-Tatra (slovaki "Nízke Tatry") on mäestik Euroopas, osa Lääne-Karpaatidest ja ühtlasi on see ka osa Fatra-Tatra piirkonnast. Selle regiooni kõrgeim tipp on Ďumbier (2043 m). 
Kulgeb ida-lääne suunas. Mäestikul on lame hari. Kõrgemad tipud on Ďumbier (2 043 m), Štiavnica (2 025 m), Chopok (2 024 m), Dereše (2 004 m), Chabenec (1 955 m) ja Kráľova hoľa (1 948 m) .
Mäestiku nime võttis kasutusele geoloog Dionýz Štúr. Tema kasutas nimekuju "Nižné Tatry", n-i asendas mäestiku nimes k-ga ungari geograaf Hunfalvy János.
Madal-Tatra mägedes asuvad Demänova koobas ja Demänova jääkoobas.
Mäestikus eristatakse kahte osa, mida eraldab Čertovica sadul. Idapoolne kannab nime Kráľova hoľa Tatrad. Selle moodustavad moondekivimid (põhiliselt paragneiss ja Vepori plutooni granitoidsed kivimid (granodioriit, tonaliit). Põhja pool on purskekivimite osakaal väiksem, seal esinevad valdavalt moondekivimid (amfiboliit), esineb ka mesosoikumi settekivimeid - lubjakivi, liivakivi, dolomiiti.
Kõrgem lääneosa kannab nime Ďumbieri Tatrad. Selle moodustavad kolm geoloogilist vööndit: kaks neist moodustuvad mäetekke käigus kujunenud settekivimitest, kolmanda moodustavad kristalsed kivimid.
Asend.
Madal-Tatra piirneb järgmiste geograafiliste piirkondadega:
Staré Hory mäestikust eraldab seda Hiadeľi sadul. Spiši-Gemeri karstist eraldavad mäestikku Vernári sadul, Vernári org ja Kopaneci sadul.
Riia lennujaam

Riia rahvusvaheline lennujaam ehitati 1973. aastal, et ajale jalgu jäänud Spilve lennujaam ja Rumbula lennuväli välja vahetada. Lennujaam asub Riia kesklinnast 13 kilomeetri kaugusel edelas Skultes Mārupe piirkonnas. Riia lennujaam on Baltikumi suurim lennujaam. 
Lennujaam on Läti riigi omanduses ja see on kodulennujaam Baltikumi suurimale lennufirmale airBaltic. 2018. aastal teenindas lennujaam 7,06 miljonit reisijat.
2006. aastal avati põhjaterminali laiendus, mis pärast Läti liitumist Schengeni viisaruumiga võimaldab eraldada mitte-Schengeni maadest saabuvad reisijad.
Riiast Tallinna lendas aastail 1996−2001 ja 2012 Estonian Air, 1996. aastast ka airBaltic.
Riia rahvusvahelisse lennujaama on planeeritud Rail Baltica peatus.
2024. aastal teenindas lennujaam 7,1 miljonit reisijat. Samal aastal oli lennujaama käive 77,63 miljonit eurot, mille juures teeniti 3,4 miljonit eurot kasumit.
Tulevikuplaanid.
Läti valitsus kavatseb ehitada veel ühe terminali, mis suudaks aastas teenindada umbes 10 miljonit reisijat. 2013. aastaks on kavas rajada uusi hotelle, tööstuspark, teine reisijatesild, uus parkla, teine maandumisrada, uus lennujuhtimistorn, kiirtrammiliin kesklinna ning uus registreerimissaal. Samuti plaanib lennujaam pikendada olemasolevat maandumisrada ja uuendada valgustussüsteemi. Maandumisraja uus pikkus senise 2550 meetri asemel on 3200 meetrit. Samuti laiendatakse ruleerimisradu. Projekti kogumaksumus on 21,8 miljonit eurot.
2. märtsil 2021 teatas RB AS (Rail Balticu ühisfirma), et sõlmis lepingu Riia rahvusvahelise lennujaama peatuse ja sealse infrastruktuuri ehitamiseks. Lepingu kogumaksumus on 237 miljonit eurot (ilma käibemaksuta). Jaamahoone ja kogu infrastruktuuri ehitushanke võitis konsortsium B.L.S Infra (ettevõttesse kuuluvad Austria ehitusfirma Swietelsky AG ning Läti ehitusfirmad SIA Binders ja AS LNK). Jaamahoone ja infrastruktuuri ehitust alustatakse sama aasta mais ning tööd teostatakse mitmes etapis. See peaks valmima detsembril 2025.
Statistika.
Reisijad.
Riia lennujaam on Baltikumi suurim õhuvärav.
Kaubavedu.
Kaubaveo maht Riia lennujaamas (t), 2007–2017. Allikas http://www.riga-airport.com/en/main/about-company/statistics/in-total-per-year
Vaemla jõgi

Vaemla jõgi on jõgi Hiiumaal.
Vaemla jõgi saab alguse Käina alevikust 5 km loode pool Kaupsi soos ja suubub Jõeküla juures Vaemla lahte. Jõe pikkus on 13 km ja valgla pindala 71,2 km².
Riguldi jõgi

Riguldi jõgi on jõgi Läänemaal Lääne-Nigula vallas Riguldi, Suur-Nõmmküla, Vanaküla ja Väike-Nõmmküla ja Niibi külas.
Ta algab Niibi raba põhjaservast Kaevandu järve lähedalt ning suubub Riguldis Hosgrunne saare vastas Läänemerre.
6,8 km suudmest suubub paremalt jõkke Leidissoo peakraav, 1,6 km suudmest suubub paremalt jõkke Höbringi oja.
Riguldi jõgi on tumedaveeline ja humiinaineterikas avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m.
Riguldi jõe keskkonnaregistri kood on VEE1103900.
2018. aastal jõge süvendati ja kaevati vana suudme asemele uus.
Laeva jõgi

Laeva jõgi on jõgi Jõgeva- ja Tartumaal, Emajõe vasakpoolne lisajõgi.
Laeva jõgi saab alguse Kassinurme küla lähedal olevast allikast ja suubub Emajõkke. Jõe pikkus on 49,3 km ja valgla 275,2 km².
Ajalugu.
20. sajandi alguses rajati Laeva jõe alamjooksu ja Emajõe vahele nn. Laeva kanal, mis kujunes sisuliselt uueks jõe alamjooksuks. Kuigi kanali rajamise põhjuseks võis olla ka maaparandus, osutus rajatud kanal metsamaterjali parvetamist hõlbustavaks vahendiks. Puurmani ümbruskonnast pärineva puidu veoks oli see trass parem, kui pikem marsruut mööda Pedjat ja Emajõge. Trass kujunes Eesti tähtsaimaks metsaveoteeks, kuni Käreverre rajatud sild selle lõhkus. Suurvee ajal oli silla all lotjadele ja praamidele liialt vähe ruumi, kui aga veetase oli madalam, oli jões laevaliikluseks liialt vähe vett. Nii pidid laevad kanalisse silla juurde sisse sõitma, et teostada ümberlaadimist. Metsamaterjalist tohtis nimelt suurematel jõgedel (seega ka Emajõel, kuhu Laeva jõgi suubus) parvetada vaid parvedeks kokku seatud palke, väiksemat metamerjali tohtis vedada vaid laevadel. Tänapäeval Laeva kanalit puidu parvetamiseks ei kasutata.
Jõe loodusliku seisundi taastamine.
Ülemjooksu korrastamine.
Aastatel 2008–2009 tehti Laeva jõe ülemjooksul korrastustöid kokku 24,6 km pikkusel lõigul. Kanalis olevatele jõelõikudele rajati kärestikke ja väikseid ülevoole. Voolusängi paigaldati kive üksikult ja rühmadena. Jõesäng puhastati voolutõketest ja kohati setetest, jõkke suubuvatele kraavidele rajati settebasseine. Settekoormuse vähendamiseks rajati tõkestava kärestiku abil luhale ülevool. Koogi ja Veski paisjärvedele rajati 270 m ulatuses kalapääse.
Alamjooksu taastamine.
20. sajandi alguses rajati Laeva jõe alamjooksu ja Emajõe vahele metsamaterjali parvetamise hõlbustamiseks kanal, mille valmimisel hakkas vana jõesäng (tänapäeval Karisto oja) kinni kasvama, sest suurem osa veest voolas uude kanalisse. Ummuksisse jäämise tõttu ei pääsenud kalad enam varasematele kudemisaladele. Jõe alamjooksu seisukorda on 2010. aastatel (viimased tööd tehti 2018. aastal) taastatud mitme projektiga, mille käigus on puhastatud 8 km ulatuses vana jõesängi. Samuti on võsast puhastatud 13 hektarit luhakoelmuid. Laeva jõe taaselustamise projekti raames on jõkke asustatud üle 12 000 isendi noori tõugjaid.
Tšernivtsi

Tšernivtsi (ukraina keeles Чернівці, rumeenia keeles Cernăuți, saksa keeles Czernowitz või Tschernowitz; varem on eesti keeles kasutusel olnud ka venepärane nimi "Tšernovtsõ") on linn Ukrainas, Tšernivtsi oblasti keskus. Asub Pruti jõe paremal kaldal 248 m kõrgusel merepinnast.
Ajalugu.
Kuni 1775. aastani kuulus Tšernivtsi Moldaavia vürstiriigile. Seejärel kuulus linn kuni Esimese maailmasõjani Habsburgidele (1775–1806 valitsesid nood Tšernivtsit Saksa-Rooma keisritena, aastatel 1804–1867 kuulus ta Austria Keisririigile ning aastatel 1867–1918 Austria-Ungari keisririigi Austria valduste hulka). 1875. aastal asutati Tšernivtsi ülikool. 
Aastatel 1918–1940 ja 1941–1944 kuulus linn Rumeenia kuningriigile. Tšernivtsi on olnud ajaloolise Bukoviina piirkonna pealinn. 1930. aasta rahvaloenduse järgi oli Tšernivtsi (Cernăuți) 112 427 elanikuga Rumeenia suuruselt kolmas linn Bukaresti ja Chișinău järel, elanikest 26,8% olid juudid, 23,2% rumeenlased, 20,8% sakslased, 18,6% ukrainlased, ülejäänud (10,6%) poolakad ja teised.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Tšernivtsi elanikest ukrainlasi 79,9%, venelasi 11,3%, rumeenlasi 4,5%, moldaavlasi 1,6%, poolakaid 0,6% ja valgevenelasi 0,4%.
Dekommuniseerimine.
2022. aasta märtsis eemaldati linnast postamendil seisnud Punaarmee tank-monument ning sama aasta 21. aprillil demonteeriti kommunist Halõtskõi kuju ja skulptuur "Punaarmeelased lahingus". 2022. aasta augusti alguses demonteeriti kesklinnas asunud punaarmeelase skulptuur.
Porijõgi

Porijõgi ehk Reola jõgi on jõgi Põlva- ja Tartumaal, Emajõe parempoolne lisajõgi. Tuntakse ka kui Konsu, Konsa, Lalli või Liiva jõgi.
Porijõgi saab alguse Veski külas põhjaosast ja suubub Emajõkke 36,2 km enne suuet. Porijõgi on 43,5 km pikkune ja tema valgla on 298 km².
Alavere (Jõgeva)

Alavere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Laiuse alevikust lõunas.
Küla lõunaosas asub Kuremaa mõisa kalmistu.
Soomevere (Jõgeva)

Soomevere on küla Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas.
Soomevere (Põhja-Sakala)

Soomevere on küla Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas. Küla lähistel asetseb Soomevere soo ja voolab Soomevere kraav.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Kõo valda.
Küla paikneb Põltsamaa–Võhma maantee ääres ja piirneb läänes Võhma linnaga.
Külas asub Soomevere Hiiesaar.
2000. aasta rahvaloenduse andmetel elas külas 119 elanikku.
Hilba jõgi

Hilba jõgi on jõgi Põlvamaal, Ahja jõe vasakpoolne lisajõgi. Tuntakse ka kui Hilbe jõgi ja Tillundi oja.
Hilba jõgi saab alguse Kogrõjärvest endises Mõnsi külas (praeguse Heisri küla alal) ja suubub Ahja jõkke 67,8 km enne suuet. Jõe pikkus on 20,6 km ja valgla pindala 41,4 km².
Goldschmidti reeglid

Goldschmidti reeglid on kolm geokeemilist seaduspärasust, mille sõnastas Victor Moritz Goldschmidt 20. sajandi esimesel poolel. 
Goldschmidti reeglid käsitlevad keemiliste elementide käitumist magma kristalliseerudes või kivimite sulades. Teatud elemendid on eelistatult vedelas, teised jälle tahkes faasis. Reeglid käsitlevad kahe erineva iooni valentsi ja ioonraadiuse erinevusest tulenevat erinevat käitumist. 
Reegleid tuleb mõista nii, et kui kristallstruktuuris on vaba koht, mille saaksid täita kaks erinevat iooni, siis teeb seda statistiliselt tõenäolisemalt (seega mitte alati) ioon, mis vastab Goldschmidti reeglites sõnastatud tingimustele. Samuti ei arvesta Goldschmidti reeglid ioonide kontsentratsiooni vaadeldavas süsteemis. Seetõttu võib vastava koha kristallstruktuuris hõivata sagedamini ioon, millel on Goldschmidti reeglite kohaselt selleks halvemad võimalused ning seda lihtsalt seepärast, et teda on vaadeldavas süsteemis suuremal hulgal.
Luutsna jõgi

 Luutsna jõgi on jõgi Tartumaal, Emajõe parempoolne lisajõgi. Tuntakse ka Lustna jõena.
Luutsna jõgi saab Alakülas ja suubub Emajõkke 27,7 km enne suuet Vana-Kastre küla lähistel. Jõe pikkus on 25,4 km pikk ja valgla pindala 126,1 km².
Paul Cook

Paul Cook (sündinud 20. juulil 1956 Londonis) on tuntud eelkõige kui legendaarse punkansambli Sex Pistols trummar. Enne Sex Pistolsiga liitumist mängis ta bändis The Strand.
Wonder Showzen

"Wonder Showzen" on ameerika sketšikomöödia, mida näidatakse telekanalil MTV2. Saade sai alguse aastal 2005. Saate loojad on John Lee ja Vernon Chatman.
Mõra jõgi

Mõra jõgi (ka "Mõrajõgi") on jõgi Tartumaal, Emajõe parempoolne lisajõgi. Tuntakse ka Merra, Roiu, Kitseküla või Uniküla jõena.
Mõra jõgi saab alguse Vastse-Kuustest loodes ja suubub Emajõkke 34,4 km enne suuet. Jõe pikkus on 30,2 ja valgla pindala 93,2 km².
Alamjooksul on jõele paisutatud Kurepalu järv.
Jõe orus on mitmeid paljandeid (Mõra jõeoru paljandid) ja mõnes paljandis on ka koopaid (nt Age koobas).
Leevi jõgi

Leevi jõgi on jõgi Põlvamaal, Ahja jõe vasakpoolne lisajõgi. Tuntakse ka Tudu jõena, Valgejõena, Tõdu või Matu jõena.
Leevi jõgi saab alguse Ööbikujärvest ja suubub Ahja jõkke 65,2 km enne suuet. Jõe pikkus on 38,4 km pikk ja valgla pindala 163,8 km².
Jõe kesk- ja alamjooks oli varem suures ulatuses Tartu- ja Võrumaa piiriks.
Peeda jõgi

Peeda jõgi (ka "Kambja jõgi") on jõgi Tartumaal, Porijõe vasakpoolne lisajõgi.
Peeda jõgi saab alguse Pangodi küla lähedalt ja see suubub Porijõkke 20,1 km enne suuet. Jõe pikkus on 21,9 km ja valgla pindala 103,6 km².
Suuremad lisajõed on Idaoja ja Luhasoo oja.
Peeda jõe kesk- ja alamjooksul on ligi 8 km pikkune lõik kaitse all Peeda jõe – Idaoja hoiualana.
Jõel asuvad Peeda järv ja Suure-Kambja järv.
Piigaste oja

Piigaste oja on oja Põlvamaal, Leevi jõe parempoolne lisajõgi. Tuntakse ka Tsähkna, Punaku, Punaka ojana või Viruojana.
Piigaste oja saab alguse Tiido külas ja suubub Leevi jõkke 1,3 km enne suuet. Oja pikkus on 19,8 km ja valgla pindala 35,3 km².
Piigaste oja voolab läbi Janokjärve.
Pühäjõgi

Pühäjõgi (ka "Sillaotsa jõgi") on jõgi Valgamaal Otepää vallas ja Põlvamaal Kanepi vallas.
Pühäjõgi algab Vidrike järvest Otepää kõrgustikul, voolab läbi Kooraste järvede ja suubub Võhandu jõkke.
Pühäjõe pikim lisaoja on vasakult suubuv Seega oja (14,1 km).
Demokraadid 66

Demokraadid 66 (hollandi "Democraten 66", ametlik nimi: "Politieke Partij Democraten 66", lühend: "D66") on Hollandi sotsiaalliberaalne partei. Partei asutati aastal 1966.
Valimistel.
2006. aasta Hollandi parlamendivalimistel võitis partei parlamendi teises kojas ("Tweede Kamer") 3 kohta 150-st (2,0% häältest). Kaudselt valitud parlamendi esimeses kojas ("Eerste Kamer") 3 kohta 75-st. 
2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel sai D66 1 koha 27-st (4,2% häältest).
Rahvusvahelised kontaktid.
D66 kuulub Liberaalsesse Internatsionaali, Euroopa liberaalsete ja reformiparteide ühendusse ja Allianssi Liberaalid ja Demokraadid Euroopa Eest.
Nairobi

Nairobi on Keenia pealinn ja Nairobi maakonna halduskeskus. 
Linna nimi tuleb masai keelest, kus "Ewaso Nyirobi" tähendab 'külm vesi', mis tuleneb läbi linna voolavast Nairobi jõest.
Linn asub keskmiselt 1660 m kõrgusel merepinnast. Nairobi on Ida-Aafrika suurim linn.
Ajalugu.
Mombasast Victoria järve äärde viivale raudteele (Uganda raudtee) asutati 1899. aastal raudteesõlme mille juurde tekkinud asula sai 1905. aastal Briti Ida-Aafrika pealinnaks.
1920. aastatel hakati Nairobit planeerima aedlinna põhimõtete järgi. 1930.–1950. aastatel tegeles Nairobi planeerimisega saksa arhitekt Ernst May.
Iseseisva Keenia pealinn on Nairobi alates 1963. aastast. 
Linna piiril asub Nairobi rahvuspark.
Nairobi ülikool on asutatud 1956. aastal.
Keenia šilling

Keenia šilling on Keenia rahaühik. Jaguneb 100 sendiks.
Keenia šilling võeti kasutusele 1966. aastal, mil see vahetas välja Ida-Aafrika šillingi. 
Kasutusel on 50 sendine ning 1, 5, 10, 20 ja 40 šillingised mündid. Käibelolevad paberrahad on väärtuses 50, 100, 200, 500 ja 1000 šillingit.
ISO 4217 kood on KES.
1 euro = 129,3951 Keenia šillingit 29. juunil 2011.
Daniel arap Moi

Daniel Toroitich arap Moi (2. september 1924 – 4. veebruar 2020) oli Keenia poliitik, ta oli riigi teine president (1978–2002).
Poliitilise ja rahvusvahelise surve tulemusena oli ta sunnitud 1992. aastal osalema mitmeparteivalimistel, kuid viis nii 1992. aastal kui ka järgnevatel valimistel 1997. aastal oma partei võidule. Aastatel 1967–1978 oli Moi Keenia asepresident. 
Moi on Keenias tuntud ka kui "Nyayo", mis tähendab Suahiili keeles jalajälgi, kuna ta ütles tihti, et jälgib temale eelnenud esimese presidendi Jomo Kenyatta samme. Samuti on talle omistatud hüüdnimi "Poliitikaprofessor" tänu tema 24-aastasele valitsusajale, mis on pikim Keenia ajaloos.
Toivo Kusmin

Toivo Kusmin (ka Kuzmin; 27. aprillil 1938 – 19. juunil 2014) oli eesti dokumentalist (filmirežissöör ja -operaator). Paljud tema filmidest on seotud merega.
Mahtuvustajur

Mahtuvustajur on tajur, kus muundatakse lineaarnihe või nurgamuutus kondensaatori mahtuvuse muutuseks. 
Plaatkondensaatori mahtuvus arvutatakse üldjuhul valemiga
formula_1
kus formula_2 on elektroodidevahelise keskkonna absoluutne dielektriline läbitavus, formula_3 ‒ plaadi pindala ja formula_4 ‒ plaatide vahekaugus.
Seega on kondensaatori mahtuvust võimalik muuta plaatidevahelise keskkonna dielektrilise läbitavuse või elektroodide suuruse ja nende vahekauguse muutmisega.
Mahtuvustajurites saavutatakse mahtuvusmuutus enamasti kondensaatori liikuva plaadi muutuva kaugusega paigalseisvast plaadist. Et ka väikeseid mahtuvusmuutusi täpsemalt kindlaks teha, ümbritsetakse liikuv plaat varjestuselektroodiga; see tagab peaaegu paralleelse elektrivälja, hoides ära äärenähtustest tingitud ebaühtluse.
Mahtuvusmuutust kasutatakse elektrisignaali saamiseks näiteks rõhuanduris, positsioonianduris, elektromehaanilistes mikrosüsteemides,
puuteekraanis jm.
Termopaartajur

Termopaartajur ehk termopaar on temperatuuri mõõtmiseks ettenähtud elektromotoorjõu allikas. Termopaar koosneb kahest eri metallist (enamasti metallisulamist) juhtmest, mille liitekoht paigutatakse temperatuuri määramise kohta ja mõõdetakse juhtmete vabade otste vahel tekkivat elektripinget, mida sel juhul nimetatakse ka termopingeks, Selle pinge arvväärtus võib olla mõni kuni mitukümmend mikrovolti kraadi kohta (µV/K), olenevalt juhtmete materjalidest ja temperatuurist.
Täppismõõtmistel kasutatakse diferentsiaaltermopaari (koosneb kahest termopaarist), mille ühte termopunkti hoitakse püsitemperatuuril, näiteks sulavas jääs.
Eri tüüpi termopaaridega saab suure täpsusega mõõta temperatuure vahemikus −270 °C kuni +2500 °C. Täppistermopaarid on suutelised kindlaks tegema temperatuurimuutusi kuni 10−6 K.
Termopaaride töö põhineb 1821. aastal avastatud termoelektrilisel efektil, mis seisneb selles, et erinevatest juhtivatest materjalidest elektriahelas tekib elektromotoorjõud, kui temperatuurid juhtmete otstes on erisugused. Nähtust seletatakse metallide elektronteooriaga, mille kohaselt metallides leidub alati vabu elektrone, kusjuures nende tihedus on eri metallides erisugune.
Halli tajur

Halli tajuri töö põhineb Halli efektil, mis seisneb elektrivälja tekkimises magnetväljas asetsevas vooluga juhis. Halli tajurid valmistatakse õhukesest pooljuhtplaadist, sest pooljuhis tekib küllalt kõrge Halli pinge. Need plaadid ‒ Halli elemendid ‒ on harilikult integreeritud (kokku ehitatud) elektroonikalülitusega, mille väljundist saadakse analoog- või digitaalsignaal.
Kuna Halli efekt seob omavahel kolm füüsikalist suurust: magnetilise induktsiooni, elektrivoolu ja elektrivälja (vastavalt ka elektripinget), saab kahe teadaoleva suuruse järgi arvutada kolmanda. Seega osutub võimalikuks Halli tajuri abil neid suurusi mõõta.
Tööstuspraktikas on Halli tajurite peamiseks ülesandeks magnetvälja olemasolu või selle muutumise kindlakstegemine, kusjuures anduri väljundsignaaliks on Halli pinge. Liikuvate osade asendi, pöördenurga või pöörlemiskiiruse kohta signaalide saamiseks paigaldatakse nendele osadele väikesed püsimagnetid. Niiviisi saadakse väljundsignaal ilma vahetu elektrilise kontaktita; samuti ei mõjuta mõõtetulemusi anduri keskkonna seisund, näiteks niiskus või mittemagnetilised osakesed. 
Kasutatakse ka andureid, milles magnet ja Halli plaat on kokku ehitatud. Kui niisugusele andurile läheneb mingi ferromagnetiline osa, kutsub muutuv magnetväli esile väljundsignaali.
Sensori väljundpinge mõõtmine annab seda täpsema tulemuse, mida püsivam on Halli plaati läbiv vool ja mida täpsemalt mõõdetakse Halli pinget. Seepärast sisaldab Halli plaadiga ühisel kiibil paiknev elektroonikalülitus lisaks võimendile püsivooluallika ja ka temperatuurimuutuse kompenseerimise lülituse.
Rakendusnäiteid:
Halli andurit kasutatakse tüürsignaali allikana mitmesugustes juhtimise, reguleerimise ja signaliseerimise süsteemides.
Optiline tajur

Optiliste tajurite ehk fototajurite töö põhineb mitmesugustel fotoelektrilistel nähtustel, mida põhjustab nähtav või infrapunane elektromagnetkiirgus. Fotoelektilised nähtused on kvantnähtused, mis tekivad
valguskvandi (footonite) piisava energia korral. Gaasidele on iseloomulik fotoionisatsioon, mis suurendab nende elektrijuhtivust. Mittemetallilistes tahketes ainetes esineb mitut liiki
fotoelektrilisi nähtusi. 
Kui footonid suudavad aatomeid või molekule üksnes ergastada, võib
muutuda aine dielektriline läbitavus (fotodielektriline efekt). Kui neelduvate footonite energia
ületab keelutsooni laiuse või atomaardefektide ionisatsioonienergia, tekib fotojuhtivus ehk
sisefotoefekt. Tõkkekihis (pn-siire, pooljuhi ja metalli kokkupuutepind) kaasneb
fotojuhtivusega harilikult ka fotoelektromotoorjõu teke (ventiilfotoefekt). Kui footonite
energia on piisav tekitamaks juhtivuselektrone, mis suudavad ületada energiabarjääri ning
ainest väljuda, ilmneb fotoemissioon ehk välisfotoefekt. Välisfotoefekt on omane metallidele.
Fotojuhtivusel põhinevates pooljuhtfotoelementides muutub valguse toimel homogeense
pooljuhi juhtivus (fototakisti) või vastupingestatud pn-siirde juhtivus (fotodiood,
fototransistor) või tekib pn-siirdes elektromotoorjõud (fotogalvaaniline efekt).
Fotojuhtivuse avastas 1873 USA insener W. Smith (1828...1891), ventiilfotoefekti avastasid
1876 inglise füüsikud W. G. Adams (1836...1915) ja R. Day (sündinud 1844), fotoemissiooni 1887...1888 H. Hertz ja saksa füüsik W. Hallwachs (1859...1922), selle kvantolemuse selgitas 1905 Albert Einstein.
Masinate liikuvate osade asendi kindlakstegemiseks kasutatakse nüüdisajal üha enam optilisi
signaale ning neid tuvastavaid fototajureid. Optiline infoedastus koosneb tavaliselt valgusvoo
allikast, optilisest ülekandekanalist ning valgusvoo vastuvõtjast. Valgusvoo allikateks ehk
saatjateks (transmitter) on nii nähtava kui ka infrapunakiirguse valgusdioodid. Valgusvoo
vastuvõtjatena (receiver) kasutatakse fototakisteid ja fotoelemente.
Keelkontakttajur

Keelkontakttajur on magnetväljale reageeriv astmelise toimega tajur.
Keelkontaktid asuvad inertse gaasiga, näiteks argooniga, täidetud hermeetilises klaaskestas. Magnetmaterjalist kontaktid täidavad mitut funktsiooni. Nad on samal ajal nii magnetjuhiks, elektrijuhiks kui ka kontakti ennistusvedruks. Kontakttakistuse vähendamiseks ja roostetamise vältimiseks on kontaktipinnad kaetud väärismetalliga, näiteks kulla või plaatinaga.
Keelkontaktide töölerakendamiseks tuleb tekitada magnetvoog, mis läbib kontaktidevahelist õhupilu. Magnetvoo tekitamiseks võib kasutada püsimagnetit, keelkontakti läheduses olevat vooluga latti või seda ümbritsevat solenoidi.
Keelkontaktide vahemik on tavaliselt mõnest sajandikust kuni mõne kümnendiku millimeetrini. Valmistatakse sulguvaid, ümberlülituvaid ja püsimagnetitega polaar- ja mälukeelkontakte. Suurte voolude puhul kasutatakse kaarekustutuskontaktiga keelkontakte. Tajuri seisukohalt on keelkontaktide puuduseks lai hüstereesisilmus, eeliseks aga suur toimekiirus (rakendusaeg 0,5...2 ms) ja töökindlus.
Andurites kasutatakse keelkontakttajureid koos mehaaniliste muundurite ja püsimagnetitega. Näiteks, kontakti lülitav püsimagnet võib olla kinnitatud nivooanduri ujukiga, rõhuanduri manomeetrilise vedruga, asendianduri liuguriga jne.
Bimetalltajur

Bimetalltajurit ehk termoreleed kasutatakse mitmesuguste seadmete ning elektriahelate kaitseks liigsoojenemise eest. Bimetalltajur koosneb kahest erineva soojuspaisumisega metallist. Soojenemisel bimetall kaardub väiksema soojuspaisumisega metalli suunas. Kui bimetalltajur on mehaaniliselt ühendatud elektriliste kontaktidega, toimub bimetalllehe kaardumisel kontaktide ümberlülitumine (termorelee rakendumine).
Bimetalltajuri ülesandeks on kaitstava objekti soojuslike omaduste modelleerimine ning väljundsignaali hüppeline muutmine kahjulike pöördumatute muutuste või avariiohu tekkimisel. Näiteks, liigkoormusvool toimib nii kaitstavale objektile kui ka bimetalltajurile, kusjuures mõlemad soojenevad voolu toimel. Bimetalltajuri rakendumislävi valitakse vastavalt kaitstavale objektile nii, et termorelee rakenduks enne kui liigkuumenemine muutub kaitstavale objektile ohtlikuks. Seega, bimetalltajur on sisendsuurusest sõltuva toimega releetajur, kusjuures tema rakendumisaeg on soojenemisprotsessi kestuse tõttu suhteliselt pikk.
Eeldades, et bimetalltajuri soojenemine toimub kiiresti ning soojenemise ajal soojusülekannet keskkonda ei toimu, saab väita, et soojenemisprotsess on adiabaatiline.
Sel juhul on termorelee rakendusmisaja sõltuvus voolust logaritmilistes koordinaatides kujutatav sirgjoonena. Vastavat tunnusjoont nimetatakse sekund-amper tunnusjooneks.
Elektrisüsteemides iseloomustab see tunnusjoon kõiki liigkoormuse kaitseaparaate, sealhulgas ka termoreleesid. Üldjuhul saab bimetall-termotajuri rakendumisaja arvutada valemiga:
formula_1, 
kus Tθ on termorelee ajakonstant,
formula_2 on suhteline vool, 
formula_3 on suhteline algvool ning 
formula_4 on suhteline vool, kui rakendumisaeg läheneb lõpmatusele. 
Kui termorelee lülitatakse sisse jahtunud olekus, siis formula_5.
Optopaartajur

Optopaartajur on tajur, mida kasutatakse diskreetsete valgussignaalide tuvastamiseks. 
Valgusvoo muudab diskreetseks elektriline või mehaaniline modulaator. Elektriline modulaator kujutab endast valgusvooallika (tavaliselt valgusdioodi või laserdioodi) juhtlülitus. Valgusdioodi voolu diskreetsel muutmisel, muutub sama seaduspärasuse järgi ka dioodi valgusvoog. Järelikult kujutab valgusvoo elektriline moduleerimine endast valgusdioodi voolu reguleerimist ühel võimalikul pulsimodulatsiooni põhimõttel. Mehaanilisi modulaatoreid kasutatakse mehaanilise liikumise tuvastamiseks. Pöördliikumise korral kasutatakse valgusvoo moduleerimiseks pilu- ja koodkettaid, mis liikumisel sulgevad perioodiliselt valgusvoo pääsu saatjalt vastuvõtjale. Valgusimpulsside sagedus iseloomustab liikumise kiirust, impulsside arv aga asendimuutust ehk siiret. Impulsside sageduse ning ühtlasi täpsuse suurendamiseks kasutatakse valgusvoo teel lisaks modulatsiooniketta piludele veel rasterplaate. Pilude ja rastri koostoimel valgusimpulsside sagedus mitmekordistatakse.
Koodkettad on mitmekanalilised ning väljastavad asendile vastava kahendkoodi. Lineaarse
liikumise tuvastamiseks kasutatakse sama põhimõtet, kuid modulatsiooniketaste asemel kasutatakse samaks otstarbeks pilu ning koodimustriga varustatud liugureid.
Noonius

Noonius on mõõteriista või anduri täpsust suurendav vahend, millega saab täpsustada skaalajaotise murdosi. Elektrilistes andurites kasutatav noonius sarnaneb oma põhimõttelt mehaaniliste joonmõõtevahendite nooniusega.
Noonius on nihutatavale raamile märgitud lisaskaala. Näiteks on nihikul kaks skaalat. Ühelt skaalalt loetakse mõõt millimeetrites, millele liidetakse juurde teise skaala näit kümnendikmillimeetrites.
Lisaks nihikule ja kruvikule kasutatakse nooniust ka näiteks sekstantide ja teodoliitide puhul.
Nooniuse leiutas 1631. aastal prantsuse matemaatik Pierre Vernier ja nimetas selle portugali matemaatiku Pedro Nunesi (ladina Nonius; 1492–1577) järgi.
Elektroodipotentsiaal

Elektroodipotentsiaal (tähis "E" või φ ja mõõtühik volt) on IUPAC määratluse kohaselt elektromotoorjõud, mis tekib elektrokeemilise elemendi – galvaanielemendi – mõõdetaval elektroodil standardvesinikelektroodi suhtes. Standardse vesinikelektroodi enda elektroodipinge loetakse seejuures nulliks.
Niisiis pole võimalik mõõta eraldi mingi elektroodi elektromotoorjõudu, vaid tuleb kasutada võrdlust mingi kindla kokkuleppelise elektroodi potentsiaaliga. Niisuguseks elektroodiks ongi standardne vesinikelektrood. Selleks et teada saada, kui suur on mingi metalli elektroodipotentsiaal, koostatakse galvaanielement, mille üks elektrood on uuritavast metallist ja teiseks elektroodiks on vesinikelektrood, ning mõõdetakse voltmeetriga elektroodidevaheline pinge (suure sisetakistusega voltmeetri kasutamisel väljendab see pinge elektroodidevahelist elektromotoorjõudu). 
Standardpotentsiaal.
Standardvesinikelektroodi ja uuritava metalli (täpsemalt selle redokspaari) vahel mõõdetud elektromotoorjõudu (pinget) nimetatakse selle metalli standardpotentsiaaliks (tähis "E"0, ka φ0). Teiste sõnadega, standardpotentsiaal on standardtingimustel mõõdetud elektroodipotentsiaal.
Kui järjestada metallid nende standardpotentsiaalide kasvavas järjestuses, saadakse metallide elektrokeemiline pingerida.
Abrasiivsus

Abrasiivsus (inglise: "abrasivity") on abrasiivi kulutamisvõimet iseloomustav suurus.
Dünaamiline kõvadus

Dünaamiline kõvadus (inglise keeles "dynamic hardness") on keha muutuval ehk dünaamilisel koormamisel määratav kõvadus.
Keha dünaamiline kõvadus on väiksem kui kõvadus püsiva ehk staatilise koormuse korral.
Hüdroabrasiivne kulumine

Hüdroabarasiivne kulumine (inglise: "hydroabrasive wear") ehk hüdroabrasiivne erosioon on kulumine, mille kutsuvad esile liikuvas vedelikus sisalduvate abrasiivosakeste löögid vastu pinda. Seda kulumisliiki esineb pinnasepumpades, hüdroturbiinides, hüdrotransportseadmeis ja mujal.
Inkubatsiooniperiood

"Inkubatsiooniperiood" on mitmetähenduslik sõna.
Erosioon (täpsustus)

"Erosioon" on mitmetähenduslik sõna.
Cagliari provints

Cagliari provints oli provints Itaalias Sardiinia maakonnas. Provintsi keskuseks oli Cagliari linn.
2016. aasta 4. veebruari seadusega asendati provints vastloodud Lõuna-Sardiinia provintsiga, mis koosneb Cagliari provintsist (välja arvatud città metropolitana di Cagliari alale jäävad 17 omavalitsusüksust) ning Medio Campidano ja Carbonia-Iglesiase provintsist.
Suurimad asulad olid Cagliari (elanikke 160 886 (2003) ja Quartu Sant'Elena (70 020) linnad ning Selargius (28 682), Assemini (25 531), Capoterra (22 620), Monserrato (20 809), Sestu (17 413), Sinnai (16 043) ja Quartucciu (11 503).
Haldusjaotus.
Cagliari provints jagunes 71 omavalitsusüksuseks ("comune").
Sassari provints

Sassari provints on provints Itaalias Sardiinia maakonnas. Provintsi keskuseks on Sassari linn.
Haldusjaotus.
Sassari provints jaguneb 92 omavalitsusüksuseks ("comune").
Kulumiskiirus

Kulumiskiirus (inglise: "wear rate") näitab triboloogias kulumit ajaühikus ehk kulumi massi ja tekkimisaja suhet.
Nuoro provints

Nuoro provints on provints Itaalias Sardiinia maakonnas. Provintsi keskuseks on Nuoro linn.
Haldusjaotus.
Nuoro provints jaguneb 74 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Alltoodud tabelis on loetletud Nuoro provintsi 10 suurima elanike arvuga omavalitsusüksust (seisuga 9.09.2011).
Oristano provints

Oristano provints on provints Itaalias Sardiinia maakonnas. Provintsi keskus on Oristano linn.
Haldusjaotus.
Oristano provints jaguneb 87 omavalitsusüksuseks ("comune").
Suurima elanike arvuga omavalitsusüksused.
Üle 2500 elaniku (2011. aasta loenduse andmetel) elab järgmistes omavalitsusüksustes.
Löökkulumine

Löökkulumine (inglise: "impact wear") on lai mõiste, kuhu kuuluvad kõik erosioonkulumise liigid (ka piiskerosioon), löökkoormusel töötavate detailide väsimuskulumine ja ka näiteks löökpuuri kulumine abrasiivmaterjali töötlemisel.
Seisuhõõrdumine

Seisuhõõrdumine või seisuhõõre on tahkete kehade kokkupuutekohas tekkiv jõud (seisuhõõrdejõud) hõõre, mis takistab kehade libisema hakkamist teineteise suhtes. 
Seisuhõõre on veojõuga võrreldes alati vastassuunaline (formula_1). 
Seisuhõõre saavutab maksimaalse suuruse vahetult enne keha liikumahakkamist. Seisuhõõrde suurus sõltub kehasid kokku suruvate jõudude suurusest (enamasti raskusjõud) ja kokkupuutepindade omadustest.
Nominaalne kontaktpind

Nominaalne kontaktpind (inglise: "nominal area of contact") on tribosüsteemis või liites vastaspindade pindala, mis on määratud nende geomeetriliste mõõtmetega ja mille ulatuses ideaaljuhul on võimalik pindadevaheline kontakt.
Normaalerosioon

Normaalerosioon (inglise: "normal impact erosion" või "erosion at normal incidence") ehk normaallöökerosioon ehk otselöökerosioon on erosioon, mille käigus abrasiivosakesed tabavad kulutatavat pinda täisnurga all.
Sisehõõrdumine

Sisehõõrdumine ehk sisehõõre (ingl "internal friction") on keha osade vahelisel liikumisel toimiv hõõre, näiteks vedelike puhul vedelikukihtide omavahelist liikumist takistav hõõre ehk viskoossus.
Vedelike sisehõõrdumist põhjustavad molekulidevahelised jõud, mille toimel tõmbavad kiiremini liikuvad vedelikukihid kaasa aeglasemalt liikuvaid kihte. kaotades seejuures oma liikumisenergiat.
Gaaside sisehõõrdumist seletatakse gaasi molekulide soojusliikumisega, mis põhjustab molekulide vahetust erineva kiirusega liikuvate gaasikihtide vahel. Seetõttu suurendavad aeglasemasse kihti siirduvad molekulid keskmist liikumishulka selles kihis.
Vedelikmäärimine

Vedelikmäärimine (inglise: "fluid lubrication") on määrimisviis, mille korral hõõrdepinnad on omavahelises liikumises täielikult lahutatud õli- või muu vedela määrdeaine kihiga.
Tsentrifugaalkiirendi

Tsentrifugaalkiirendi (inglise: "centrifugal erosion tester") on püstvõlliga erosioonkulumiskatsemasin, mille rootorist tsentrifugaaljõu mõjul väljapaisatavad abrasiivosakesed tabavad ja kulutavad rootori ümber paiknevaid katsekehi.
Vara oja

Vara oja on oja Tartumaal, Amme jõe vasakpoolne lisajõgi. Tuntakse ka Konnaoja nime all.
Vara oja saab alguse Keressaare rabast lõunas Vilussaare külas ja suubub Amme jõkke 25,4 km enne suuet. Jõe pikkus on 21,1 km ja valgla pindala 69,5 km².
Veeretakistus

Veeretakistus ehk veerehõõre on jõud, mis takistab keha (näiteks ratta) veeremist pinnal (maapinnal).
Peamiselt tekib veeretakistus pinna ja veereva keha plastsete deformatsioonide ja veeremisel esineva hüstereesi tõttu. Keha veeremisel deformeeruvad nii pind, kui veerev keha. Need deformatsioonid ei toimu seejuures ilma energia kadudeta. Nimelt läheb osa energiat soojuseks, plastsete deformatsioonide tekitamiseks. Üheks teiseks veerehõõrde põhjuseks on veereva keha ja pinna vaheline libisemine, mis on samuti energia kadudega protsess. Siin tasub tähele panna, et ainult viimane veerehõõret tekitav protsess sisaldab hõõret ja seetõttu on õigem veerehõõrde asemel kasutada mõistet "veeretakistus".
Veeretakistus tekib näiteks ratta või palli veeremisel mööda maapinda. Veeretakistus on oluliselt väiksem kui kuivhõõre. Seda veerehõõrde eelist kasutatakse veerelaagrites, mis võimaldavad väga efektiivset pöördliikumist.
Veeretakistuse koefitsient.
Veeretakistuse koefitsient defineeritakse järgneva võrdusega:
 formula_1
 kus
formula_2 on veeretakistus (veeretakistus on jõud),
 formula_3 on dimensioonitu veeretakistuse koefitsient, ja
 formula_4 on pinna, millel keha veereb, normaalreaktsioon.
Veeretakistuse koefitsiendi väärtusi.
Veeretakistuse koefitsintide väärtusi on võimalik leida ka allikast:
Väntpõlvmehhanism

Väntpõlvmehhanism (inglise: "slider-crank toggle mechanism") on kuuelüliline põlvliigendiga väntliugurmehhanism, mida kasutatakse pressides, kui väikese vända raadiuse korral on vaja saavutada suurt pressimisjõudu.
Mustvee jõgi

Mustvee jõgi (ka "Lissioja, Mustjõgi") on jõgi Jõgevamaal. Jõe alamjooks oli enne 2017. aasta haldusreformi Jõgevamaa ja Ida-Virumaa piiriks.
Mustvee jõgi saab alguse Oti külast ja suubub Peipsi järve Mustvee linnas. Jõe pikkus on 39,1 km ja valgla pindala 180 km².
Tangshani maavärin

Tangshani maavärin on 20. sajandi suurim seismiline katastroof, mis toimus 28. juulil 1976. aastal kell 3:42 (kohaliku aja järgi). 
Maavärina hüpotsenter asus otse Tangshani linna all, 160 km Pekingist ida suunas. Maavärina magnituud oli 7,8. Suur Hiina tööstuslinn hävis maatasa, suri 243 000 inimest. Majanduslikku kahju hinnati 2 000 000 000 USA dollarile.
Mustjõgi (Koiva)

Mustjõgi on jõgi Lõuna-Eestis Hargla nõos, Koiva jõe suurim ja veerikkaim lisajõgi Eestis. Voolab enamasti Võrumaal, vaid alamjooksu alumine osa jääb Valgamaale.
Mustjõgi algab Kaugjärvest ja suubub Eesti-Läti piiril Koiva jõkke paremalt kaldalt 250 km kaugusel suudmest. Jõe pikkus on 83,2 km ja valgala 1787,3 km², sellest Eestis 994 km². Suuremad parempoolsed lisajõed on Tsooru oja ja Ahelo jõgi, vasakpoolsetest lisajõgedest Pärlijõgi, Vaidva jõgi ja Peetri jõgi.
Mustjõgi on üks liigirikkama ja omapärasema kalastikuga jõgesid Eestis. Abakala arvestamata jättes on praeguseks teada 25 liiki kalade elunemine jões.
Põduste jõgi

Põduste jõgi (ka "Tori jõgi", "Sikassaare jõgi") on üks suuremaid jõgesid Saaremaal.
Jõgi saab alguse Tõrise külas ja suubub Kuressaare lahte Läänemeres.
Jõe pikkus on 30,4 km ja valgla pindala 204,8 km².
Põduste jõkke suubuvad Luhaniidu oja, Laugi jõgi, Kaarma oja, Kudjape peakraav ja Pähkla jõgi.
2011. aastal oli Põduste jõgi Saaremaa ainus jõgi, kuhu keskkonnaamet kavatses asustada ettekasvatatud noori jõevähke, kuid jões avastatud reostuse tõttu seda ei tehtud.
Punabe jõgi

Punabe jõgi (ka "Punapea jõgi, Kõverjõgi, Metsküla jõgi, Peitse jõgi") on jõgi Põhja-Saaremaal, voolab Saaremaa vallas.
Jõgi saab alguse Amara soos ja suubub Poka külas Läänemerre. Jõgi on 14,9 km pikk ja 95,1 km² suuruse valglaga.
Tähtmehhanism

Tähtmehhanism (inglise: "star wheel mechanism") on liikumispausidega mehhanism. Tähtmehhanism on malta mehhanismi edasiarendus.
Pühajõgi (Saaremaa)

 Pühajõgi on jõgi Saaremaal.
Jõgi saab alguse endise Lääne-Saare ja Kihelkonna valla piiril asuvast soost Sõmera külast loodes ja suubub Mullutu lahte. Alamjooksul läbib ta Vägara lahe.
Jõe pikkus on 17,9 km ja valgla pindala on 64,7 km².
Vaidva jõgi

Vaidva jõgi (läti keeles "Vaidava") on jõgi, mille lähe ja alamjooks asuvad Võrumaal ning ülem- ja keskjooks Põhja-Lätis. See on Mustjõe vasakpoolne lisajõgi.
Vaidva jõgi saab alguse Murati järve lõunaotsast Võrumaal Eesti-Läti piiril ja suubub Mustjõkke 28,1 km enne suuet Kuutsi küla lähedal. Jõgi on 71 km pikk, millest 14 km on Eestis. Kahes lõigus on Vaidva jõgi Eesti-Läti piirijõeks.
Kuulub Koiva jõgikonda ja jääb Mustjõe alamvesikonna alale.
Jõgi puutub kokku mitme kaitsealaga. Selle teele jäävad näiteks Mõisamõtsa looduskaitseala ja Koiva-Mustjõe maastikukaitseala. Jõe alamjooksul asub ka Vaidva jõe hoiuala.
Suurim asula jõe ääres on Hopa linn Lätis. Karvas asub jõel hüdroelektrijaam.
Madalpaar

Madalpaar ehk madalam paar (inglise "lower pair") on mehhanismide ja masinate teoorias kinemaatiline paar, mille elementide vahel on pindkontakt.
Liigitus.
Madalpaare on kuut tüüpi:
Manipulaator

Manipulaator (inglise keeles "manipulator") ehk käsitsusseade on seade esemete pööramiseks ja teisaldamiseks, mis enamasti väljendab inimkäe liikumist. Manipulaatori konstruktsioonis saab eristada teisaldavat kätt, suunavat käelaba ja sõrmi asendavat haaratsit.
Automaatika mõisteid

"Siin on loetletud automaatika mõisteid."
Munalaskme oja

Munalaskme oja on oja Harjumaal, Vasalemma jõe vasakpoolne lisajõgi. Tuntakse ka kui Riisipere jõgi või Maidla peakraav (ülemjooksul).
Munalaskme oja saab alguse Turba alevikust idakirdes (Jõetõusme allikas) ja suubub Vasalemma jõkke 19,6 km enne suuet, olles 23,9 km pikk ja 138,8 km² valgalaga. Oja veepinna absoluutne kõrgus on lähtel 48,0 m ja suudmes 20,0 m.
Malta rist

Malta rist on heraldiline rist ja vapikujund, üks kreeka ristil põhineva käppristi variante, mida alates keskajast on seostatud Malta orduga.
Rist koosneb neljast võrdse pikkusega ja V-sarnase kujuga harust, mis paiknevad sümmeetriliselt, ning ristil on seega kokku kaheksa tippu.
Algne Malta rist on valge punasel taustal. Malta ristiks on hakatud nimetama ka teisi samasuguseid sümboleid mis iganes värvikombinatsioonis.
Nurtu jõgi

Nurtu jõgi (ka "Nurme jõgi", "Valgu jõgi", "Kohtru jõgi") on jõgi Pärnumaal Põhja-Pärnumaa vallas Rahkama külas, Raplamaal Järvakandi vallas Järvakandi alevis, Kehtna vallas Ahekõnnu, Lokuta, Nõlva ja Selja külas ning Märjamaa vallas Inda, Kirna, Kohtru, Nurtu-Nõlva, Ojaäärse, Velise, Velise-Nõlva ja Veski külas, Velise jõe vasakpoolne lisajõgi.
Nurtu jõgi saab alguse Lokuta külas, Järvakandi alevist ida-kirde pool. Lähtest lõunasse jääb Nõlvassoo hoiuala. Järvakandi alevis ületab jõe Rapla–Järvakandi–Kergu maantee (Taneli sild). Pärnumaa piiril suubuvad jõkke Kõnnu oja ja Kohtru jõgi. Kohtru külas jääb jõe põhjakaldale Tõrasoo looduskaitseala, lõunakaldal kulgeb Nurtu–Kohtru tee. Ojaäärse külas ületab jõe Valgu–Libatse tee (Lebenesi sild) ning suubub jõkke Rogenese oja. Nurtu-Nõlva külas on jõe kallastel Nurtu-Nõlva hoiuala. Inda külas ületab jõe Velise–Palu tee (Jämeda sild). Suudmest (Velise ja Kirna küla piiril) umbes 200 m lääne-loode suunas on Tahka sild üle Velise jõe (Raikküla–Päärdu tee). Ta suubub vasakult Velise jõkke, viimase suudmest 32,2 km kaugusel.
Jõgi on tumedaveeline ja humiinaineterikas avalik veekogu, mille piiranguvöönd on 100 m. Jõe vett kasutab majanduslikult (vee erikasutusloaga) OÜ Järvakandi Kommunaal.
Nurtu jõe keskkonnaregistri kood on VEE1113100.
Kõrgpaar

Kõrgpaar (inglise: "higher pair") ehk kõrgem paar on mehhanismide ja masinate teoorias kinemaatiline paar, mille elementide vahel on kontakt ühes punktis või piki joont.