tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Chris Jespersen

Chris André Jespersen (sündinud 18. oktoobril 1983 Skånevikis) on Norra murdmaasuusataja.
2003 tuli ta juunioride maailmameistriks 30 km vabatehnikasõidus. Parim koht tiitlivõistlustel täiskasvanute klassis on 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis 15 km klassikas saavutatud kuues koht.
Jespersen osales esimest korda maailma karikasarja etapil 6. detsembril 2003 Toblachis, kui saavutas 30 km vabatehnikasõidus 72. koha. Esimesest korda jõudis ta punktikohale 22. novembril 2008 Gällivares, kui oli 15 km vabatehnikasõidus 13. Esimest korda jõudis ta poodiumile 15. detsembril 2013 Davosis, kui saavutas 30 km vabatehnikasõidus teise koha. 2013.–2014. aasta Tour de Skil saavutas ta üldjärjestuses teise koha. Tour de Ski viimasel etapil saavutas ta oma esimese etapivõidu pärast Johannes Dürri diskvalifitseerimist. 
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Chris Jespersen on individuaalarvestuses osalenud () 61 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse kuuel korral, neist ühe etappi on ta võitnud.
Kuuendikumaa

Kuuendikumaa on maa, mis võeti taludelt ära ja anti mõisade käsutusse Eestimaa kubermangus 1856. ja Saaremaal 1865. aasta talurahvaseaduse alusel.
Kuuendikumaa hõlmas umbes kuuendiku senisest talumaast.
Mõisad asundasid kuuendikumaale sageli mõisatöölisi.
Liivimaa kubermangus vastas kuuendikumaale kvoodimaa, mis aga hõlmas talumaast rohkem, umbes viiendiku..
Kvoodimaa

Kvoodimaa on maa, mis võeti taludelt ära ja anti mõisade käsutusse Liivimaa kubermangus 1849. aasta talurahvaseaduse kohaselt.
Ühe adramaa kohta tuli mõisale anda kõige rohkem 36 vakamaad põlispõldu lisaks heinamaale ja karjamaale. Kokku võeti taludelt mõisade kasuks ära pool miljonit vakamaad ehk 1860 km².
Mõisad asundasid kvoodimaale sageli mõisatöölisi.
Eestimaa kubermangus ja Saaremaal vastas kvoodimaale kuuendikumaa, mida oli pisut vähem, kuuendik talumaast.
Talurendimaa

Talurendimaaks ehk vallarendimaaks nimetati talumaad Eestimaa kubermangus pärast 1856. ja Saaremaal pärast 1865. aasta talurahvaseadust. Liivimaa kubermangus vastas talurendimaale vakumaa.
Mõis ei tohtinud talurendimaad majandada.
Anne Kyllönen

Anne Maria Kyllönen (sündinud 30. novembril 1987 Kajaanis) on Soome murdmaasuusataja.
Kyllönen kuulub spordiklubisse Kainuun Hiihtoseura. Suusatamisega hakkas tegelema kolmeaastaselt.
Suurvõistlustel.
Kyllönen sai 2005. aasta Euroopa noorte taliolümpiafestivalil Montheys Šveitsis sprindis ja 5 km distantsil pronksmedali. 2007. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel Tarvisios sai ta teatesõidus pronksmedali. 2010. aasta kuni 23-aastaste maailmameistrivõistlustel Hinterzartenis oli ta 10 km klassikas neljas.
2011. aasta maailmameistrivõistlustel Oslos saavutas ta vabatehnikasprindis 33. koha. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Val di Fiemmes oli ta klassikasprindis 26., suusavahetusega sõidus 17. ja 30 km klassikas kaheksas. 2014. aasta taliolümpiamängudel Sotšis sõitis ta teatevõistluses pronksmedali võitnud Soome naiskonna avavahetust, 10 km klassikas oli neljateistkümnes, vabatehnikasprindis kuueteistkümnes ja suusavahetusega sõidus 33.
Maailma karikasarjas.
Kyllönen osales esimesel maailma karikasarja etapil 2007. aasta detsembris Kuusamos sprindis. Esimest korda jõudis ta punktikohale 2010. aasta märtsis Drammenis, kui oli sprindis 13. Esimest korda jõudis ta esikümnesse 2012. aasta jaanuaris Milanos, kui oli sprindis viies. 2011.–2012. aasta hooajal oli ta sprindis lõplikus paremusjärjestuses üheksas. Esimest korda jõudis ta poodiumile 2012. aasta detsembris Canmore'is, kui oli 10 km klassikas teine. 16. detsembril oli ta Canmore'is suusavahetusega sõidus samuti teine.
2012.–2013. aasta Tour de Ski etapil Oberhofis oli Kyllönen 9 km klassikas kolmas ja saavutas üldkokkuvõttes üheksanda koha. Sotši etapil võitis ta paarissprindis koos Mona-Lisa Malvalehtoga esikoha ja oli etapil Davosis individuaalsprindis kolmas. 2012.–2013. aasta hooajal oli ta lõplikus järjestuses seitsmes, tavadistantsidel ja sprindi arvestuses viies. 2013.–2014. aasta hooaja etapil Asiagos oli Kyllönen klassikasprindis teine ja võitis koos Aino-Kaisa Saarineniga teatesprindis esikoha. 2013.–2014. aasta Tour de Skil oli ta kahel etapil kolmas ja üldjärjestuses kuues. Hooaja sprindiarvestuses oli ta kümnes.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Anne Kyllönen on individuaalarvestuses osalenud (&lt;small&gt;seisuga 7. veebruar 2016) 152 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse kaheksal korral, neist kolmel korral on ta on teine ja viiel korral kolmas.
Adrasajandik

Adrasajandik on maatulukuse ühik, mida kasutati Eestimaa kubermangus alates 1872. aastast.
1872 määratleti adramaa niisuguse maaomandina, millelt tuli maksta renti 300 rubla aastas. Seega võrdus adrasajandik 3 puhtakasurublaga. Praktikas kasutati enamasti selle ühiku kolmandikke ehk puhtakasurublasid.
Vesna Fabjan

Vesna Fabjan (sündinud 13. märtsil 1985 Kranjis) on endine Sloveenia murdmaasuusataja.
2018. aasta taliolümpiamängude avatseremoonial kandis Fabjan Sloveenia lippu.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Vesna Fabjan osales individuaalarvestuses 209 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse viiel korral, neist kaks etappi ta võitis.
Sandra Brown

Sandra Brown (sündinud 12. märtsil 1948) on USA kirjanik, kes on tuntud oma romantiliste romaanide ja trilleritega.
Elulugu.
Sandra Brown sündis USA-s Texase osariigis Waco linnas ja elas seal esimesed viis aastat.
Ta on õppinud Texase kristlikus ülikoolis, Oklahoma osariigi ülikoolis ja Texase ülikoolis Arlingtonis.
1968. aastal abiellus ta Michael Browniga.
Ta on lühikest aega töötanud näitlejana, parfümeeriapoe juhatajana ja telereklaamides modellina.
Tema esimesed lühijutud ilmusid 1981. aastal. Peagi sõlmis algaja romaanikirjutaja esimesed lepingud kirjastusega oma käsikirjade avaldamiseks, võttes kohustuse kirjutada erinevate pseudonüümide all kuus raamatut aastas.
Alates 1987. aastast kirjutab Brown romantilisi romaane ehk naistekaid.
Suurem edu saabus 1990. aastal, mil tema romaan "Nagu kaks tilka vett" jõudis ajalehe New York Times bestsellerite nimekirja. Sellest ajast on kõik tema romaanid saanud bestselleriks.
1992. aastal sai Brown Ameerika Edukate Naiste Liidu preemia ning tema romaani "Prantsuse siid" põhjal valmis telefilm.
Sellele järgnenud aastatel on ta saanud hulgaliselt autasusid ja olnud nomineeritud auhindadele. 1998. aastal anti talle ameerika romantikakirjanike gildi preemia "Ustavuse eest žanrile".
Browni sulest on ilmunud üle kuuekümne raamatu, millest rohkem kui nelikümmend on olnud New York Timesi bestsellerid. Tema romaane on avaldatud kolmekümnes keeles ja neid on trükitud paljudes riikides kokku üle 70 miljoni eksemplari. Brown on Eesti raamatukogude üks populaarsemaid autoreid.
Brown elab koos abikaasaga vaheldumisi Texases ja Lõuna-Carolinas.
Välislingid.
Ringlevad kasvajarakud

Ringlevad vähirakud ehk ringlevad tuumorirakud (ka "tsirkuleerivad vähirakud") (inglise "circulating tumor cells" on vereringesse sisenenud vähirakud, mis ringlevad verega soontes vabalt ja mida seostatakse metastaaside levikuga ning vähisurmadega. 
Vabalt ringlevate vähirakkude esmakirjeldajaks 1869. aastal peetakse Austraalia arsti Thomas Ashworthi, kes tuvastas need rakud valgusmikroskoobiga ja arvas et need sarnanevad primaarse kasvajaga. 
Tänapäeval arvatakse, et nende rakkude varajane avastamine on suure tähtsusega kasvaja kaugsiirete kindlakstegemisel.
Nende rakkude avastamise meetod ei ole veel veakindel, sest mitte kõik vähirakud ei ole suuremad kui vererakud ja paljud vähirakud veres liigeldes siiski surevad.
Külapood

Külapood on maapiirkonnas asuv kauplus.
Esimesed külapoed rajati 19. sajandi algupoole. Rohkem rajati neid sama sajandi lõpupoole. Põhiliselt asutasid külapoode linnast maale asunud kaupmehed ning jõukamad rändkaupmehed ja harjuskid, 20. sajandil ka taluperemehed.
Tavaliselt asusid samas hoones nii poeruum, laoruum kui ka kaupmehe pere eluruumid.
Külapoes müüdi kõiki talus vajaminevaid kaupu, peamiselt toiduaineid ja majapidamistarbeid.
Veel suuremaks muutus külapoodide arv siis, kui pärast Esimest maailmasõda lõpetasid tegevuse rändkaupmehed.
Julija Tšekaljova

Julija Vladimirovna Tšekaljova (sündinud 6. veebruaril 1984 Vologdas) on Venemaa murdmaasuusataja.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Julija Tšekaljova on individuaalarvestuses osalenud () 105 maailma karikasarja etapil ja jõudnud esikolmikusse viiel korral, neist ühe etapi on ta võitnud.
Nora Roberts

Nora Roberts (kodanikunimi Eleanor Marie Robertson Aufem-Brinke Wilder, sündinud 10. oktoobril 1950 Silver Springis Marylandis) on USA kirjanik, paljude populaarsete romantiliste novellide ja kriminaalromaanide autor.
Elulugu.
Robertsi vanemad olid iiri päritolu. Nora mõtles lugusid välja juba koolilapsena, kuid kirja ei pannud muud kui koolikirjandeid. Alghariduse sai ta katoliku koolis.
Montgomery Blairi keskkoolis õppides tutvus ta Ronald Aufdem-Brinkega. Nad abiellusid vastu vanemate tahtmist 1968. aastal, kohe pärast keskkooli lõpetamist. Neil sündis kaks poega. Abielu lõppes lahutusega 1983. aastal. 
Bruce Wilderiga abiellus Roberts 1985. aastal ja nad on siiani koos. Neile kuulub raamatupood Marylandi osariigis Boonsboros.
Robertsi debüüdiks sai armastusromaan "Irish Thoroughbred" ilmus 1981. aastal. Varem oli ta oma käsikirju kirjastustele pakkunud kolme aasta jooksul, kuid need ei vaimustanud kirjastusi.
Lisaks armastusromaanidele kirjutab Roberts ka futuristlikke detektiivilugusid leitnant Eve Dallasest. 
Roberts on kasutanud ka pseudonüüme J.D. Robb, Sarah Hardesty, Jill March.
Roberts on võitnud kõik tähtsamad romaaniauhinnad ja on esimene kirjanik, kes arvati Ameerika Romaanikirjanike Kuulsuste Halli.
Rudolf Gabrel

Rudolf Georg Gabrel (perekonnanimi ka Gabriel; 20. august (vkj)/ 1. september 1871 Küti vald, Viru-Jaagupi kihelkond, Virumaa – 23. juuli 1940) oli eesti jurist, poliitik ja kohtunik.
Ta õppis aastatel 1882–1883 Rakvere linna algkoolis, aastatel 1884–1886 Rakvere kreiskoolis, aastatel 1887–1888 Hugo Treffneri Gümnaasiumis, aastatel 1889–1892 Tartu kroonugümnaasiumis. Aastatel 1892–1894 õppis ta õigusteadust Tartu Ülikoolis, aastatel 1894–1896 Moskva Ülikoolis, mille ka lõpetas.
Aastatel 1897–1902 oli ta kohtuametikandidaat Riia ringkonnakohtus. Aastatel 1903–1918 töötas ta notarina Võrus; lisaks oli ta aastal 1917 Võru maavalitsuse liige.
Aastatel 1920–1921 oli ta Riigikohtu tsiviilosakonna sekretär; aastatel 1921–1922 oli ta Tartu-Võru Rahukogu alaline liige; aastatel 1922–1923 oli ta Kohtupalati liige. 12. oktoobrist 1923 kuni 15. detsembrini 1925 oli ta kohtuminister (Konstantin Pätsi teises valitsuses, Friedrich Akeli valitsuses ja Jüri Jaaksoni valitsuses). Lisaks täitis ta 20. veebruarist 1924 kuni 27. märtsini 1924 haridusministri kohuseid (nii Konstantin Pätsi teises valitsuses kui ka Friedrich Akeli valitsuses). Aastatel 1925–1933 oli ta Tartu-Võru Rahukogu esimees; aastast 1933 oli ta riigikohtunik.
Hannes Kulla

Hannes Kulla (21. juuni 1961 Tallinn – 2. juuni 2021 Pärnu) oli eesti näitleja ja matusekõneleja.
Ta lõpetas 1979. aastal Pärnu 2. Keskkooli ja õppis aastatel 1979–1980 Tartu Riiklikus Ülikoolis inglise filoloogiat. 1984. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend).
Ta töötas aastatel 1984–1986 näitlejana Lydia Koidula nimelises Pärnu Draamateatris.
Neeruti Orajärv

Neeruti Orajärv on järv Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Orajärv on Eesjärvest umbes 0,4 kilomeetrit põhja pool, mõlemad on Neeruti järvede hulgas. 
2,6 hektari suuruse järve sügavus on 4,3 meetrit; koos lendmudaga 5,1 meetrit.
Neeruti Sinijärv

Neeruti Sinijärv on järv Lääne-Virumaal Kadrina vallas.
Sinijärv on Tagajärvest ligikaudu 600 meetrit ida pool, mõlemad on Neeruti järvede hulgas. 
1,1 hektari suuruse järve sügavus on 4,8 meetrit.
Ilmandu jõgi

Ilmandu jõgi on jõgi Lääne-Virumaal.
Ilmandu jõgi algab Ilmandu allikatest. Jõgi suubub Põltsamaa jõkke.
Ilmandu jõe valgala suurus on 65,1 km².
Kadrina Vabadussõja mälestussammas

Kadrina Vabadussõja mälestussammas on Kadrina kirikuaias asuv Vabadussõja mälestusmärk.
Selle kavandas Kadrina Katariina koguduse õpetaja Gustav Johannes Beermann. Mälestussammas avati 15. augustil 1926.
Kujur Constanze von Wetter-Rosenthali kavandite järgi valmistati 1928. aastal lisaks kaks pronksbareljeefi.
Osaliselt lõhuti mälestusmärk 18. juunil 1941. 
1989. aasta suvel raiusid skulptorid Al Paldrok, Olav Villmann ja Rait Pärg Saaremaal Upal Kaarma dolomiidist Kadrina Vabaduse monumendi detailid - tekstiplaadid. 
Kadrina Vabadussõja mälestussammas taasavati 23.06.1990.
Mälestusmärk on 2003. aastal arvatud ajaloomälestiseks.
Viitna Linajärv

Viitna Linajärv on eutroofne järv Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Viitna külas.
Järve pindala on 4,2 hektarit, sügavus umbes 5 meetrit. Kaldajoone pikkus on 872 meetrit. Vesi on hallikaskollane, vähese läbipaistvusega. Järve põhjas on kuni 8,5 m paksune mudakiht, sellest 7 m on tekkinud viimase 100–200 aasta jooksul, mil järve kasutati lina leotamiseks.
Toitainete rohkus põhjustab vetikate vohamist. Vetikad kulutavad hapniku ära ning talvel võib tekkida hapnikupuudus. Seetõttu elab siin vähe kalu, peamiselt kogred.
Juhtsirge

Juhtsirge (ka juhtjoon või direktriss) on koonuselõigete (ringjoone, ellipsi, parabooli ja hüperbooli) kõverjoonte loogikat, seaduspära selgitav mõiste. Juhtsirge on selline sirgjoon, mis on risti koonuselõigete selle sümmeetriateljega, mis läbib fookust või fookusi. 
Kui fookus asub lõiketasandil kõverjoone seespoolses osas (näiteks nagu ringjoone keskpunkt ringjoone sees), siis juhtsirge asub koonuselõike joonest kindlal kaugusel selsamal tasandil teisel pool, n-ö kumerusepoolsel välisküljel. Seega on koonuselõiked kõverjooned, mis jäävad fookuse ja juhtsirge vahele. 
Koonuselõigete puhul kehtib kindel seaduspärasus: koonuselõike joone iga punkti kaugus fookusest ja kaugus juhtsirgest moodustavad terve koonuselõike joone ulatuses täpselt sama suhte. Seda suhet iseloomustab ekstsentrilisus. Erinevad koonuselõiked on erineva ekstsentrilisusega. Ekstsentrilisuse muutumisega muutub ka juhtsirge kaugus koonuselõike joonest. Ringjoone puhul asub juhtsirge lõiketasandil lõpmatus kauguses (ringjoone puhul ainukesena saab juhtsirgeid olla lõpmatult palju, sest ringjoonele saab luua lõpmatult palju sümmeetriatelgi). 
Ellipsitel on 2 juhtsirget. Ellipsite ekstsentrilisuse suurenedes 0-st 1 poole liiguvad juhtsirged lõpmatusest ellipsi joonele lähemale. Kui juhtsirge on koonuselõike joonest täpselt samal kaugusel kui fokaalkaugus, siis on tegemist parabooliga. Ekstsentrilisuse suurenedes arvust 1 suuremaks moodustuvad hüperboolid. Hüperboolil, mis koosneb kahest kõverjoonest on ka vastavalt 2 juhtsirget. Ekstsentrilisuse suurenedes lähenevad juhtsirged hüperbooli joontele. Kui ekstsentrilisus on maksimaalne, on ka juhtsirge ja hüperbooli joone vahe minimaalne.
Norra küberkaitse

 
Norra küberkaitse (norra keeles "Cyberforsvaret" – 'küberkaitse', lühendatult "Cyber" või "CYFOR") on Norra kaitseväe väeliik, mis vastutab Norra sõjaväeside, küberkaitse ja kübersõja pidamise eest. 
Küberkaitsesse kuulub 1500 inimest, kes paiknevad 60 paigas. Peakorter on Lillehammeri vallas Jørstadmoenis. Suurem baas on ka Kolsåsi mäe juures Oslo lähedal.
Küberkaitse ülem on kindralmajor Odd Egil Pedersen. Varem oli ülemaks kindralmajor Roar Sundseth. 
Küberkaitse sai eraldi väeliigiks 18. septembril 2012. Varem nimetati seda valdkonda Forsvarets informasjonsinfrastruktur (Kaitseväe infotaristu)..
Küberkaitse ülesanne on käitada, valvata ja kaitsta kaitseväe infosüsteeme. Tihedas koostöös riikliku julgeolekuametiga (Nasjonal sikkerhetsmyndighet) on selle ülesanne hoida ära ja avastada küberrünnakuid kaitseväe vastu.. Küberkaitsel ei ole tsiviilülesandeid, kuid ta saab vajadusel NorCERTile ja teistele asjaomastele organitele abiks olla. 
Küberkaitse eelarvet kärbitakse 2015. aastal poole võrra ja järgmistel aastatel 70%. 
Struktuur.
Küberkaitsel on kaks osakonda. 
Kompetentsi- ja transformatsiooniosakond (Cyberforsvarets kompetanse- og transformasjonsavdeling, CYFOR CKT) koolitab personali, arendab kaitseväe süsteeme ja saadab vajaduse korral kiiresti personali kommunikatsiooniprobleemide lahendamiseks kodu- või välismaal. Osakonnal on baas Jørstadmoenis ja allosakonnad Haakonsverni sõjaväebaasis, Rygge lennuväebaasis, Kjeviki lennuväebaasis, Rena laagris ja Bodø pealennuväebaasis ning kaitseväe operatiivses peakorteris (Forsvarets operative hovedkvarter) Reitanis.
Küberteenistuste ja -operatsioonide osakond (Cyberforsvarets avdeling for cybertjenester og -operasjoner​, CYFOR CTO) käitab ja kaitseb kaitseväe süsteeme; selle peabaas on Kolsåsis Oslo lähedal ning sel on 60 allüksust, sealhulgas Jan Mayenil.
Radikaaldemokraatlik Koondis

Radikaaldemokraatlik Koondis (hiljem Eesti Vabadusmeelsed Föderalistid) oli 1947. aastal Rootsis asutatud eesti pagulaste erakond.
Koondis asutati pagulaslaagrites kohtunud noorema põlvkonna intellektuaalide poolt. Algatajaks oli Vahur Linnuste, kes soovis toetuda Jüri Vilmsi traditsioonidele 1917. aastast, erilise rõhuasetusega kultuuriradikalismile.
Maailmavaateliselt seisis erakond lähedal libertarismile, rõhutades riigi keskvõimu minimeerimist ja kodanikuvabaduste maksimeerimist.
"Meie föderalism taotles ühiskonnakorda, mis teeks kommunistliku või natsistliku diktatuuri võimatuks. Tulipunktis oli küsimus: kuidas hajutada riigi keskvõimu ning ellu viia detsentraliseeritud võimusüsteem," on meenutanud Ilmar Mikiver. 
Erakond kuulus Eesti Rahvusnõukogu koosseisu ning andis välja bülletääni Radikaaldemokraat ja ajalehte, hiljem ajakirja Vaba Eesti.
Hiilgeajal oli sellel umbes 400 liiget, nende hulgas veel näiteks Harri Kiisk, Raimond Kolk, Ilmar Laaban, Hans Lebert, Kalju Lepik, Rein Marandi, Olev Mikiver, Harry Olt, Imant Rebane, Jüri Seim, Peeter Tõnus, Rein Riitsalu ja Vaptas Urke.
1979. aastal lahkus erakond Eesti Rahvusnõukogu koosseisust, sest oli oma tegevuse selleks ajaks praktiliselt lõpetanud.
Ine Marie Eriksen Søreide

Ine Marie Eriksen Søreide (sündinud 2. mail 1976) on Norra poliitik ja alates 20. oktoobrist 2017 kuni 14. oktoobrini 2021 Norra välisminister. 2013–2017 oli ta Norra kaitseminister. Ta kuulub erakonda Høyre.
Eriksen Søreide alustas 1995. aastal õpinguid Tromsø ülikooli õigusteaduskonnas ja ülikooli ajal liitus ta Høyrega. 2000. aastal sai ta erakonna keskkomitee liikmeks ja noortekogu esimeheks. 2005. aastal valiti ta Stortingisse ja 16. oktoobril 2013 sai temast kaitseminister.
Abdusamet Yigit

Abdusamet Yigit (õieti Abdussamet Yigit; sündinud 13. märtsil 1978) on Norras elav kurdi kirjanik. 
Ta on sündinud Põhja-Kurdistanis, Nisebini provintsi Xirabê Sosina külas. Ta on õppinud ajalugu ja filosoofiat ning on kirjutanud mitu kurdikeelset eepilist teost. Yigit kirjutab kurmandži keeles. Tema raamatud, sealhulgas "Feqiyê Teyran" ja "Şahmaran", käsitlevad kurdi kultuuri, ajalugu, religiooni, traditsioone ja mütoloogiat ning on olulised tänapäeva kurdi kultuuri mõistmiseks.
Kaunimate Aastate Vennaskond

Kaunimate Aastate Vennaskond on Eesti ansambel. Ansambel asutati Tartus 1993. aastal. 
Ansamblisse kuuluvad Hannes Kaljujärv, Jüri Lumiste, Andres Dvinjaninov, Toomas Lunge ja Indrek Kalda. Koosseisu on kuulunud ka Rain Simmul. . 2018. aastal ilmus ansamblil Eesti kullafondi plaat 50 parima palaga.
Imukvere jõgi

Imukvere jõgi on jõgi Lääne-Viru ja Jõgeva maakonnas.
Jõgi suubub Pedja jõkke.
Imukvere jõe pikkus on 19,9 km valgala suurus on 67,9 km²
Mart Reinik

Mart Reinik (24. aprill 1862 Reino talu, Lõimetsa, Adavere mõisavald, Pilistvere kihelkond, Viljandimaa – 6. september 1940 Tartu) oli eesti koolijuht ja mesinduse eriteadlane. Tema järgi on nimetatud Tartu Mart Reiniku Kool.
Elulugu.
Ta sündis rentniku pojana. Lugema õppis ta juba ema voki kõrval istudes, aga lugemisele eelistas ta näiteks meisterdamist või uisutamist. Üheksa-aastane Mart asus õppima Lõimetsa külakoolis. 1879. aastal lõpetas ta Paide kihelkonnakooli. Kuni 1883. aastani õppis ta Tartu Õpetajate Seminaris. 
Aastatel 1883–1884 oli ta õpetaja Põltsamaa kihelkonnakoolis, 1884–1886 Tšernigovi kubermangus, 1886–1887 Kaarma õpetajate seminaris, 1887–1889 Põltsamaa algkoolis. 
1889. aastal sai ta Tartu I Kroonualgkooli juhatajaks ja õpetajaks, jäädes sellele kohale 1929. aastani. Koolil ei olnud algul oma maja ega õppeprogramme, ning esialgu oli Mart Reinik ainuke õpetaja. Ta korraldas koolile oma maja ehitamise. Õpilased hindasid Reinikut kõrgelt.
Alates 1901. aastast töötas Mart Reinik ka mesinikuna. Alates 1913. aastast juhtis ta Tartu Aianduse-Mesinduse Seltsi mesilat Vahil ja korraldas seal mesinduskursusi, pidas loenguid ja andis välja temaatilisi trükiseid. Tartu Eesti Põllumeeste Seltsi juures kutsus Reinik 1907. aastal ellu aianduse ja mesinduse osakonna. Sellest sai 1923. aastal Tartu Aianduse ja Mesinduse Selts. Reinik juhtis algul osakonda ja kuni surmani seltsi. Ta organiseeris kuukirja Aiatööleht (1907–1918) ja toimetas seda. Samuti oli ta ajakirja Aed mesinduse osakonna tegevtoimetaja (1923–1931) ja ise peamine artiklite kirjutaja. Tema organiseerimisel ja kaastegevusel töötati välja tartu taru (1907) ja eesti taru (1929), asutati Eesti Aianduse-Mesinduse Keskselts (1927) ja rajati vaatlusmesilaid.
Reinik kuulus laulu- ja mänguseltsi Vanemuine ja Eesti Kirjameeste Seltsi, oli Tartu Õpetajate Vastastikuse Abiandmise Seltsi ja Tartu Õpetajate Seltsi asutaja ja esimees ning Tartu Majandusühisuse ning ka üks Eesti Laenu- ja Hoiuühisuse asutajaid.
Tuleviku tänav

Tuleviku tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Surnud 17. jaanuaril

"Siin loetletakse 17. jaanuaril surnud tuntud isikuid."
Surnud 16. jaanuaril

"Siin loetletakse 16. jaanuaril surnud tuntud isikuid."
Udriku Suurjärv

Suurjärv (ka "Udriku Suurjärv, Suur-Udrikjärv, Suur Udriku järv, Udriku järv") on düstroofne järv Lääne-Virumaal Kadrina vallas Kõrvekülas. 
Järv kuulub Ohepalu looduskaitseala koosseisus Harju alamvesikonda.
Järve pindala on 23,7 hektarit, keskmine sügavus 3 meetrit ja suurim sügavus 6,8 meetrit. Järve kaldajoon on 2,3 km pikk.
Järve valgla pindala on 1,4 km².
Kunagi on Suurjärv koos Väikejärvega moodustanud ühtse veekogu.
Liguuria vabariik

Liguuria vabariik (itaalia keeles "Repubblica Ligure") oli lühikest aega eksisteerinud Prantsusmaa tütarvabariik, mille moodustas Napoleon I 1797. aasta 14. juunil. Vabariik koosnes suuremat osa Põhja-Itaalia Liguuria piirkonnast hõlmanud endisest Genova vabariigist ja selle territooriumil olnud väikestest Savoia dünastiale kuulunud Saksa-Rooma riigi läänidest. Vabariigi esimene konstitutsioon kuulutati välja 1797. aasta 22. detsembril, pannes ühtlasi aluse Prantsusmaa Direktooriumile alluvale vabariigile.
Aastal 1800 okupeerisid vabariiki lühikest aega Austria väed, kuid Napoleon I naasis peagi oma armeega. Aastal 1801 anti välja uus konstitutsioon, millega rajati varasema Genova vabariigi omadega sarnasemad institutsioonid, sealhulgas senati presidendi Genova doodži oma.
Annekteerimine.
1805. aasta juunis annekteeris Prantsusmaa piirkonna ning selle territooriumist moodustati kolm departemangu: Apennins, Gênes ja Montenotte. Pärast Napoleoni valitsemisaja lõppu taastati vabariik 1814. aastal ajavahemikuks 28. aprillist 28. juulini.
Viini kongressi (1814–1815) järel anti piirkond Sardiinia kuningriigile ja riik annekteeriti 3. jaanuaril 1815.
Sümbolid ja valitsemine.
Liguuria vabariik kasutas traditsioonilist Genova lippu punase ristiga valgel taustal. Vabariigi seadusandlikuks koguks oli Liguuria seadusandlik nõukogu, mis koosnes kahest kojast: seenioride nõukogu ja nn kuuekümne nõukogu.
Vabariigi lühikese aja jooksul oli riigis kolm erinevat täidesaatvat võimu:
Kabala Lasteaed-Põhikool

Kabala Lasteaed-Põhikool on lasteaia ja põhikooli ühisasutus Raplamaal Rapla vallas Kabala külas.
Kabala kool hakkas järjepidevalt tegutsema 1864. aastal. 
Aastatel 1966–1970 tegutses kool nime Kabala Algkool all. Aastatel 1970–1990 kool ei tegutsenud.
Pilgrim (album)

"Pilgrim" on Eric Claptoni kolmeteistkümnes stuudioalbum. Plaat salvestati 1997. aasta lõpus Londonis stuudios Olympic Studios ja ilmus 3. oktoobril 1998. Kaane kujundas Yoshiyuki Sadamoto. 
"Pilgrim" on esimene Claptoni originaalloominguga album pärast 1989. aasta albumit "Journeyman".
Oma autobiograafias on Clapton öelnud, et soovis teha "kõigi aegade kurvemat plaati". Ta kutsus Simon Climie kaasprodutsendiks ja hakkas salvestama. Kaks laulu olid tal juba varasemast ajast, 1991. aasta märtsist, kui hukkus ta poeg Conor. Need olid "My Father's Eyes" ja "Circus" (algse pealkirjaga "Circus Left Town"). Viimane oli sellest, kui ta käis Conoriga tsirkuses ja järgmisel päeval juhtus poisiga kohutav õnnetus. 
Albumil eksperimenteeritakse trummimasinatega, süntesaatorite ja keelpillidega. Salvestus kestis peaaegu aasta ja kujunes päris kulukaks.
Laulu "Pilgrim" on kuulda filmis "Lethal Weapon 4". Neli pala salvestati ka kontsertplaadile "One More Car, One More Rider". Akustilist versiooni laulust "Broken Hearted" oli esitatud juba 1997. aasta kontserdil Royal Albert Hallis. 2005. aastal taaselustasid laulu Clapton ja John Mayer.
Arvustused.
Arvustajate arvamused läksid lahku. Allmusicu kriitik Stephen Thomas Erlewine pidas albumit lahjaks teoseks, samas ajakirja Rolling Stone kriitik David Wild andis neli tärni viiest, öeldes, et tegu on plaadiga, mille autor on aru saanud, et ta ei suuda muuta maailma, kuid ta on võimeline muutma ennast.
Norra kuninglik merevägi

Norra kuninglik merevägi (norra: "Sjøforsvaret") on Norra kaitseväe väeliik, mis vastutab Norra merekaitse eest. 
Koosseis.
2008. aastal oli mereväes umbes 3700 inimest, kelle kasutada oli 70 alust. Merevägi kasvab mobilisatsiooni ajal 9450 inimeseni ja täieliku mobilisatsiooni ajal 32 000 inimeseni. 
Norra kuningliku mereväe ajalugu ulatub aastasse 955. Aastatel 1509–1814 oli merevägi osa Taani-Norra mereväest ja alates 1814. aastast on see taas iseseisev merevägi.
Mereväe laevade nimed algavad tähisega "KNM", mis on lühend sõnadest "Kongelig Norske Marine" (Kuninglik Norra Merevägi). 
Ajalugu.
Mereväel on pikk ajalugu, mis ulatub tagasi aastasse 955, kui kuningas Haakon I käsul, asutati rannikulaevastik (Leidang).
Taani-Norra uniooni ajal oli kahel riigil ühine laevastik, mille oli asutanud Taani kuningas Hans. 1709. aastal oli laevastiku 15 000 mehest 10 000 Norra päritolu. Tänapäevane Norra merevägi asutati 12. aprillil 1814, kui Taani kuningas Christian VIII lahutas laevastiku Norra ja Taani mereväeks. Lahutamise ajal oli laevastik kehvas seisus ja Norrale jäeti vähem laevu. Kõigil Taani päritolu mereväelastel kästi Taani naasta ja eraldiseisva Norra mereväe juhatajaks sai kapten Thomas Fasting. 1. aprillil 1815 organiseeriti Norra mereväejuhatus mereväeministeeriumiks ja Fasting sai esimeseks mereväeministriks.
Kuigi Norra Kuningriik oli I maailmasõjas neutraalne, mobiliseeriti kaitsevägi Norra neutraliteeti kaitsma. Riigi neutraliteet pandi mitu korda proovile, sest Norra kaubalaevastik kandis Saksa allveelaevade tegutsemise tõttu raskeid kaotusi.
II maailmasõda algas Norra kuninglikule mereväele 8. aprillil 1940, kui Saksa torpeedopaat Albatross ründas Norra valvelaeva Pol III, uputades selle. Narviki lahingu ajal üritasid vananenud rannakaitselaevad KNM Eidsvold ja KNM Norge ründajatele vastu hakata, aga mõlemad laevad uputati. Oslo ründamisel suutis Oscarsborgi kindlus sakslaste pealetungi tunduvalt aeglustada, sest uputati raskeristleja Blücher. Sakslased taganesid, sest arvasid, et Blücher sõitis miinile ja tellisid lennuväelt kindluse vastu õhurünnaku. See viivitus võimaldas norralastel kuningas Haakon VII, kuningliku pere ja valitsuse Oslost evakueerida. 
7. juunil 1940 järgnesid mereväe 13 laeva, 5 lennukit ja 500 meest kuningale, kes suundus eksiili Suurbritanniasse. Norra merevägi jätkas kuni sõja lõpuni võitlust sakslaste vastu, kasutades saareriigi baase. Näiteks osales Normandia dessandil 10 Norra mereväe sõjalaeva ja 1000 Norra sõdurit.
1960. aastatel asuti USA rahalisel toetusel mereväge moderniseerima ja keskenduti rannakaitsele. Külma sõja ajal oli mereväes suur hulk väikseid laevu ja 15 diisel-allveelaeva, mis pidid tagama, et vaenlase meredessant Norra vastu oleks võimalikult ohvriterohke. Pärast külma sõja lõppu on merevägi asunud neid laevu suuremate ja võimekamate vastu vahetama.
Baasid.
Norra mereväebaaside näiteid:
Lydia Koidula (jõelaev)

Lydia Koidula (M-206) oli Moskvitš-tüüpi jõereisilaev.
Andmed: projekt 544 ehitatud 1956; 1956–1991 kodusadam Tartu, 1991. aastast Narva; lammutatud 2001.
Antonio Sant'Elia

Antonio Sant'Elia (30. aprill 1888 – 10. oktoober 1916) oli Itaalia arhitekt, üks futuristliku arhitektuuri liikumise võtmetegelasi.
Elukäik.
Antonio Sant'Elia sündis Lombardias Como linnas ja õppis ehitajaks.
Looming.
1912. aastal avas Sant'Elia Milanos suuresti arhitektuuriteemasid käsitleva kunstistuudio ja osales futuristlikus liikumises. Mõjutatuna Ameerika Ühendriikide tööstuslinnadest ning arhitektide Renzo Picasso, Otto Wagneri ja Adolf Loosi tegevusest, lõi ta aastatel 1912–1914 loodud visandite/joonistuste sarja futuristliku "uue linna" ("Città Nuova") jaoks. Seda nähti uue ajastu sümbolina.
Mitmed neist joonistustest olid väljas ka rühmituse Nuove Tendenze, kuhu kuulus ka Sant'Elia, ainsal näitusel 1914. aasta mais ja juunis galeriis Famiglia Artistica. Praegu kuuluvad mõned neist teostest arhitekti sünnilinna Como kunstigalerii Pinacoteca püsiekspositsiooni.
Futuristliku arhitektuuri manifest.
1914. aasta augustis avaldati futuristliku arhitektuuri manifest, mille autoriks peetakse ka Sant'Eliat, kuigi selle üle vaieldakse jätkuvalt. Manifestis sedastas selle autor, et "futuristliku arhitektuuri dekoratiivne väärtus sõltub ainult töötlemata või paljaste või ägedalt värvitud materjalide kasutamisest ja omanäolisest paigutusest".
Tema nägemuseks oli tipptasemel industrialiseeritud ja mehhaniseeritud tulevikulinn, mida ta ei käsitlenud kui üksikute hoonete hulka, vaid kui tohutut, mitmetasapinnalist, omavahel ühendatud ja integreeritud linnastut, mis on projekteeritud ümber linna "elu". Sant'Elia väga mõjukaid projektid ja ideekavandid kujutasid suuri monoliitseid pilvelõhkujaid koos terrasside, sildade ja õhus olevate jalgteedega, mis kehastasid tema jaoks tolleaegse arhitektuuri ja tehnoloogia puhast põnevust. Vaatamata tema huvile tehnoloogia ja kõige modernse vastu, võib tema monumentalismist leida elemente "art nouveau" arhitekti Giuseppe Sommaruga loomingust.
Surm.
Rahvuslase ja irredentistina astus Sant'Elia 1915. aastal Itaalia armeesse, kui Itaalia läks Esimesse maailmasõtta. Ta sai surma kaheksandas Isonzo lahingus Gorizia lähedal.
Pärand.
Kuigi enamiku tema loodud projektide järgi hooneid ei ehitatud, on tema futuristlik nägemus mõjutanud paljusid arhitekte, kunstnikke, disainereid ja filmiloojaid. Tema loomingu mõjusid leiab muuhulgas Fritz Langi 1927. aasta filmist "Metropolis" ja Ridley Scotti 1982. aasta Hollywoodi filmist "Blade Runner".
Nestor Lakoba

Nestor Lakoba (vene "Нестор Аполлонович Лакоба", abhaasi "Нестор Аполлон-иԥа Лакоба"; 1. mai 1893 Lõhnõ – 28. detsember 1936 Thbilisi) oli abhaasi rahvusest Nõukogude partei- ja riigitegelane.
Nestor Lakoba oli pärit talupoja perekonnast. Ta oli nõrga kuulmisega ja seetõttu oli ta hüüdnimi "Adagua" ('kurt'). 1910. aastal lõpetas ta Thbilisis vaimuliku kooli ja asus seejärel õppima Thbilisi Vaimulikus Seminaris, kust ta aga 1911. aastal revolutsioonilise propaganda tegemise eest välja visati.
1911. aastal asus ta elama Bathumisse. Septembris 1912 astus ta Venemaa Sotsiaaldemokraatlikusse Töölisparteisse. Lakoba tegeles Adžaarias parteitööga, kuid oli sunnitud sealt lahkuma. Lühikest aega elas ta Abhaasias, seejärel kolis Groznõisse. Groznõis elades töötas ta pangas ja lõpetas 1915. aastal eksternina reaalkooli. 1916. aastal alustas ta õigusteaduse õpinguid Harkovi ülikoolis, kuid need ei kestnud kaua ja Lakoba pöördus Abhaasiasse tagasi. Aprillis 1917 valiti ta Gudauta piirkonnakomissariks. Ta osales menševikevastases võitluses.
1918. aastal oli Lakoba üks Gruusia menševistliku valitsuse vastase ülestõusu juhte, ta oli Suhhumi Sõja-Revolutsioonikomitee esimehe asetäitja ja partisanisalga organiseerija. 1918. aasta lõpus Gruusia valitsus vangistas ta ja 1919. aasta kevadel saadeti Lakoba Gruusiast välja.
1920. aastal juhtis ta VK(b)P Keskkomitee Kaukaasia Büroo ülesandel Bathumis põrandaalust bolševistlikku võitlust. 
Vladimir Lenini isiklikul ülesandel viibis Lakoba 1920. aasta detsembrist kuni 1921. aasta märtsini koos Jefrem Ešbaga Türgis, kus nad osalesid Nõukogude Venemaa ja Türgi vahel sõlmitud Moskva lepingu ettevalmistamisel.
1921. aasta märtsis sai Lakobast Suhhumis Abhaasia Revolutsioonikomitee esimehe asetäitja. 1922–1930 oli Lakoba Abhaasi ANSV Rahvakomissaride Nõukogu esimees. 1930. aastal Abhaasia Rahvakomissaride Nõukogu reorganiseeriti ja Lakobast sai Abhaasia Kesktäitevkomitee esimees, kelleks ta jäi kuni surmani.
1936. aastal pakkus Stalin Lakobale NKVD juhataja kohta. Lakoba keeldus. Seejärel kaotas Stalin usalduse Lakoba vastu.
1936. aasta 26. detsembri õhtul sõitis Lakoba Lavrenti Beria kutsel Thbilisisse nõupidamisele. 27. detsembril käis Lakoba külas Beria korteris, kus talle tõenäoliselt pakuti mürgitatud toitu. Õhtul hakkas tal ooperiteatris etenduse ajal halb, ta läks tagasi võõrastemajja, kus ta 28. detsembri varahommikul krampides suri.
Lakoba surnukeha saadeti Suhhumisse, kus see pidulikult maeti. Lahkamisel olid elutähtsad elundid eemaldatud. Arstid, kes olid Lakoba laipa lahanud, arreteeriti hiljem. Mõni aeg hiljem tehti Lakoba hauaküngas maatasa ja surnukeha kaevati välja. Lakoba kuulutati rahvavaenlaseks. Tema lesk ja lapsed arreteeriti. Lakoba lesele Saria Lakobale esiti süüdistus Jossif Stalini mõrva ettevalmistamises. Saria Lakoba suri piinamiste tagajärjel 1941. aastal. Tapeti ka Nestor Lakoba ema. Lakoba lapsi hoiti senikaua vanglas, kuni nad said täisealisteks. Seejärel nad mõisteti surma ja lasti maha. Lavrenti Beria hävitas peaaegu kogu Lakobade suguvõsa.
Kalju Annuk

Kalju Annuk (sündinud 20. aprillil 1956 Torma vallas) on eesti astrofüüsik.
Elulugu.
Ta sündis traktoristi peres. Lõpetas 1974. aastal Jõgeva Keskkooli ja 1979 Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Oli 1985–1988 AAI-s aspirantuuris. Aastast 1980 töötab Tartu Observatooriumis insenerina, nooremteadurina, teadurina, vanemteadurina.
Teadustöö.
1990. aastal kaitses AAI-s kandidaadiväitekirja astrofüüsikas "Kolme pikaperioodilise WR+O tüüpi kaksiksüsteemi spektroskoopiline uurimine", juhendaja Tiit Nugis.
Uurimisala: mittestatsionaarsete tähtede spektroskoopia. Loonud programmipaketid spektraalvaatluste tulemuste töötlemiseks. Määranud pikaperioodilste Wolf-Rayet' tüüpi muutlike tähtede orbiidiparameetreid. Kuulub Lauri Luua mittestatsionaarsete tähtede uurimise koolkonda. Osales 1981–1984 Kesk-Aasias astrokliimaekspeditsioonides. On Euroopa Astronoomiaühingu ja IAU liige.
Urho Castréni valitsus

Urho Castréni valitsus (1944) oli Soome Vabariigi 27. valitsus. Selle moodustasid Soome Sotsiaaldemokraatlik Partei, Maaliit, Rahvuslik Progressipartei, Rahvuslik Koonderakond ja Soome Rootsi Rahvapartei. Valitsus tegutses 21. septembrist 1944 17. novembrini 1944. aastal (58 päeva). Kohe pärast valitsuse ametisseastumist saabus Soome Nõukogude kindralpolkovnik Andrei Ždanovi juhitud komisjon, kes jälgis Moskva vaherahu lepingu rakendamise tingimusi.
Valitsuse vahetus oli vajalik, kuna eelmine peaminister Antti Hackzell sai suure ülekoormuse tõttu insuldi ja kaotas kõnevõime seetõttu vahel Moskvas rahuläbirääkimisi. Soome Vabariigi President marssal Mannerheim andis uue valitsuse moodustamise ülesande Soome haldusülemkohtu presidendile Urho Castrénile. ülesanne. Valitsuse koosseisus jäi enam-vähem samaks; Sotsiaalministri portfell usaldati detsembris 1943 lahkunud Karl-August Fagerholmile.
Castréni valitsuse põhiülesanne oli just jõustunud Moskva vaherahu lepingu jõustamise tingimused. Juba 23. septembril 1944 likvideeriti umbes 400 ühingut, kelle tegevust tuli kaaluda Moskva vaherahu artikliga 21. Enamiku neist moodustasid mitmesugused rahvuslik-patriootilise liikumise organisatsioonid ja ühendused; parlamendiliikmed lubati jääda parlamenti, kui loobub oma IKL (Isänmaallinen kansanliike) nimest. Lõpetatud ühenduste seas oli ka paar avalikult (kuid marginaalset) natsionaalsotsialistlikku ühendust, aga ka mõjukas Akadeemiline Karjala Selts.
Start (lennuk)

Start oli Saksamaalt ostetud Norra mereväe esimene vesilennuk. Lennuk saabus Hortenisse 25. mail 1912 ja maksis 30 000 Norra krooni. 
Lennuki ostuks vajalik raha koguti annetustest ja initsiatiiv selleks tuli allveelaeva KNM Kobben (A-1) meeskonnalt. Üheks suurimaks annetajaks oli kuningas Haakon VII. 
Esimese lennu tegi Start 1. juunil 1912 ja selle lennu piloodiks oli KNM Kobbeni täitevohvitser Hans Fleischer Dons. Lennuk startis Borre külas asuvast Gannestadist, lendas üle Karljohansverni mereväebaasi ja Mossi ning maandus Fredrikstadi lähedal Øras. Lend kestis 35 minutit ja selle aja jooksul läbis lennuk 48 kilomeetrit. Pärast lendu õnnitlesid Donsi nii valitsus kui ka kuningas.
Start anti 1. augustil 1912 kingituseks mereväele ja tänapäeval asub see Norra kaitseväe lennukimuuseumis Forsvaret flysamling Gardermoenis.
Surnud 15. jaanuaril

"Siin loetletakse 15. jaanuaril surnud tuntud isikuid."
Bosnia ejalett

Bosnia ejalett (osmanitürgi "ejalet-i Bosna", bosnia "Bosanski Pašaluk") või Bosnia Beylerbeylik (türgi "Bosna Beylerbeyliği") oli Osmanite riigi ejalett (ka "beylerbeylik") aastatel 1580–1867, mis põhines peamiselt tänapäeva Bosnia ja Hertsegoviina territooriumil. Enne Suurt Türgi sõda hõivas see ka enamuse Slavooniast, Likast ja Dalmaatsiast tänapäeva Horvaatias. Selle pindala 19. sajandil oli 52 530 km2.
Ajalugu.
Tekkimine.
Pärast kuningas Stjepan Tomaševići hukkamist aastal 1463 muutus Bosnia kuningriigi keskosa Bosnia sandžakiks. Hertsegoviina hertsogkond liideti aastal 1483.
Bosnia ejalett moodustati 1580. aasta paiku.
Osmanite sõjad Euroopas jätkusid läbi kogu perioodi ja provints saavutas oma territoriaalse maksimumi aastal 1683.
Hääbumine.
Suur Türgi sõda, mis lõppes Osmanite kaotusega aastal 1699, viis ejaleti territooriumi märkimisväärse kahanemiseni. Pärast Karlowitzi rahu jagati provints neljaks sandžakiks (kolm neist samuti vähendatud suuruses) ja 12 kapitanaadiks. Enne Passarowitzi rahu moodustati veel 28 sõjalist kapitanaati, rohkem kui pooled neist piki piiri. Seda liiki intensiivne sõjaline haldus vastas Austria sõjaväestatud piirialale teisel pool sama piiri. Aastal 1703 viidi paša residents Sarajevost Travnikisse, kuna Sarajevo oli tule läbi sõjas hävinud; tagasi sai ta alles aastal 1850.
Bosnia ülestõus.
19. sajandi alguses oli Bosnia üks vähem arenenud ja enam autonoomseid provintse riigis. Aastal 1831 hõivas Bosnia "kapudan" Husein Gradaščević Travniki, nõudes autonoomiat ja sõjaväereformide lõppu Bosnias. Lõpuks, kasutades ära rivaalitsemist beide ja kapudanide vahel, õnnestus suurvisiiril eraldada Gradaščevićist Hertsegoviina väed, keda juhtis Ali-paša Rizvanbegović. Ülestõus purustati ja aastal 1833 loodi Bosnia ejaleti lõunaosast uus Hertsegoviina ejalet ja anti Ali-paša Rizvanbegovićile tasuks panuse eest ülestõusu purustamisel. See uus üksus kestis vaid mõned aastad: pärast Rizvanbegovići surma taastati see Bosnia ejaleti koosseisu.
See oli üks esimesi Osmanite provintse, millest sai pärast haldusreformi aastal 1865 vilajet, ja aastaks 1867 reformiti see Bosnia vilajetiks.
2009. aasta satelliitide kokkupõrge

2009. aasta satelliitide kokkupõrge oli 10. veebruaril 2009 Maa-lähedasel orbiidil toimunud vana Vene sõjaväesatelliidi Kosmos 2251 ja USA aktiivse sidesatelliidi kokkupõrge. Kokkupõrge toimus 789 kilomeetri kõrgusel Taimõri poolsaare kohal maailmaaja järgi kell 16:56.
See oli esimene satelliitide kokkupõrge kosmoses.
Kokkupõrke osalised.
Kosmos 2251 oli 950 kilogrammi kaalunud sõjaväesatelliit, mis saadeti orbiidile 16. juunil 1993 ja lõpetas tegevuse 1995. aastal. Kokkupõrke ajal oli satelliit kosmoseprügi.
Iridium 33 oli 560-kilogrammine sidesatelliit, mis saadeti orbiidile 14. septembril 1997. Satelliit oli üks 66st orbiidile saadetud Iridiumi satelliitide võrgust ja see oli kokkupõrke ajal aktiivses kasutuses.
Kokkupõrge.
Satelliidid põrkasid kokku 10. veebruaril 2009. Kokkupõrge toimus 789 kilomeetri kõrgusel Taimõri poolsaare kohal maailmaaja järgi kell 16:56. Kokkupõrge hävitas mõlemad satelliidid ja tekitas 1000 objekti, mis olid suuremad kui 10 sentimeetrit. Enne kokkupõrget arvati, et satelliidid mööduvad üksteisest 584 meetri kauguselt.
Pärast kokkupõrget.
Pärast kokkupõrget kinnitas NASA, et oht kokkupõrganud satelliitidest 430 kilomeetrit kõrgemal asuvale ISSile on madal ja samuti ei kujuta see ohtu 2009. aastal ISSis käinud kosmosesüstik Discoveryle. Siiski tuli 2011. aastal ISSil ennast kokkupõrkest tekkinud kosmoseprügi eest mööda manööverdada ja 2012. aastal tuli veel korra sama manööver teha. 2012. aasta manöövri ajal olid jaamas viibinud meeskonnaliikmed kosmoselaevades valmis jaamast evakueeruma.
Kokkupõrke tagajärjel ja teiste satelliitide mitmete ohtlike möödumiste tõttu on kaasa toonud nõudmised töötada välja vanade satelliitide orbiidilt koristamise eeskirjad. Praegu saadetakse satelliidid tööea lõpul surnuaia orbiidile ja näiteks USAs on kohustuslik saata alates 18. märtsist 2002 kosmosesse viidud satelliidid tööea lõpul surnuaia orbiidile.
Nikolaus von Falkenhorst

Paul Nikolaus von Falkenhorst (sünninimi Nikolaus von Jastrzembski; 17. jaanuar 1885 – 18. juuni 1968) oli Saksamaa sõjaväelane, kes osales Esimeses ja Teises maailmasõjas. Falkenhorst kavandas 1940. aasta invasiooni Norrasse ja Taani ning juhtis Arktikas asunud Saksamaa vägesid aastatel 1941–1944.
Sõjaväeline karjäär.
1907. aastal astus ta Saksa keiserlikku armeesse. 1911. aastal muutis ta oma perekonnanime Jastrzembskist Falkenhorstiks. I maailmasõja ajal oli ta ohvitser ning pärast sõda jätkas tööd ohvitserina ja töötas ka Saksamaa kaitseministeeriumis.
Falkenhorst ülendati 1. oktoobril 1932 ooberstiks ja aastatel 1933–1935 töötas ta sõjaväeatašeena Saksamaa saatkonnas Tšehhoslovakkias, Jugoslaavias ja Rumeenias. 1. juulil 1935 ülendati ta kindralmajoriks ja 3. armee ülemaks. 1937. aastal ülendati ta kindralleitnandiks ja 1939. aastal pärast invasiooni Poolasse sai temast "General der Infanterie". 
20. veebruaril 1940 informeeris Hitler Falkenhorsti, et temast saab Norra invasiooni juht, ning käskis tal sama päeva õhtuks esitada invasiooni põhiplaan. Falkenhorstil oli plaani väljamõtlemiseks aega vähe ning seetõttu ostis ta raamatupoest Norra turismiinfo raamatu ja kasutades seal olnud plaane, mõtles ta plaani sama päeva õhtuks välja.
Hoolimata sellest, et Kriegsmarine sai raskeid kaotusi, oli rünnak edukas. Liitlased üritasid sakslaste vastu võidelnud Norra kaitseväge toetada, aga Falkenhorsti väed sundisid Norra kaitseväe alistuma ja liitlasväed lahkusid riigist.
Invasiooni järel juhtis Falkenhorst Norras baseeruvaid vägesid. Kontrastiks tsiviilvalitsusele üritas Falkenhorst norralastega sõbralikult läbi saada ning käskis oma meestel kohalikke austusega kohelda. Ühe legendi järgi kurtis üks norralanna, et Saksa sõdur oli temalt moosi varastanud. Järgmisel hommikul olevat norralanna kutsutud süüdlase mahalaskmist vaatama.
1942. aastal mõtles Falkenhorst välja plaani Rootsi vallutamiseks, kui seda peaks tarvis minema. Plaani kohaselt oleks Rootsi vallutamiseks vaja läinud kümmet diviisi ning Rootsi oleks plaanide kohaselt vallutatud kümne päevaga.
Falkenhorst vallandati okupatsioonivägede ülema kohalt, kui ta läks vastuollu Norra riigikomissari Josef Terboveniga. Kuni sõja lõpuni ei antud talle enam ühtegi üksust juhtida.
Väidetavad sõjakuriteod.
Pärast sõda anti Falkenhorst väidetavate sõjakuritegude eest Suurbritannia ja Norra ühistribunali alla. Nimelt oli Falkenhorst andnud käsu sabotöörid spioonidena maha lasta. Falkenhorst mõisteti selle eest surma, aga hiljem anti talle armu ja surmanuhtlus muudeti 20-aastaseks vangistuseks. 
Surm.
Falkenhorst vabanes vanglast 23. juulil 1953 kehva tervise tõttu ja asus elama Holzmindenisse. 1968. aastal sai ta infarkti ja suri 18. juulil 1968.
CIPW

CIPW on kivimite klassifitseerimisel kasutatav kivimite keemilise analüüsi normatiivsele mineraloogilisele koostisele ümberarvestuse meetod.
CIPW töötasid 1902. aastal välja Charles Whitman Cross, Joseph P. Iddings, Louis Valentine Pirsson ja Henry Stephens. Akronüüm CIPW on moodustatud autorite perekonnanimede esitähtedest. 
CIPW võimaldab arvutada keemilise analüüsi abil kivimi normatiivset mineraloogilist koostist. Arvutuslikult saadud "normatiivsete mineraalide" kogus ja sisaldus vastab väga harva kivimi tegelikule mineraloogilisele koostisele ning peegeldab pigem meetodi loojate ettekujutust kristallisatsiooni ideaalsest korrast, see tähendab kui "normist". CIPW meetodi alusel on välja töötatud magmakivimite rahvusvaheline petrokeemiline klassifikatsioon.
Kivimi modaalne mineraloogiline koostis

Kivimi modaalne mineraloogiline koostis on magmakivimi tegelik (reaalne) mineraloogiline koostis, mida vastandatakse normatiivsele mineraloogilisele koostisele.
Modaalset mineraloogilist koostist väljendatakse kaaluprotsentides.
Kivimite klassifikatsioon peaks põhinema valdavalt modaalsel mineraloogilisel koostisel, kui see ei ole saavutatav, siis keemilisel koostisel. Kui modaalset mineraloogilist koostist on võimalik määrata, siis selliste magmakivimite klassifitseerimiseks kasutatakse QAPF-diagrammi.
Pähkinäsaari rahu

Pähkinäsaari rahu (tuntud ka: Nöteborgi rahu ja Orešeki rahu) oli 1323. aasta 12. augustil, tänapäeva Schlüsselburgis (rootsi: "Nöteborg", soome: "Pähkinäsaari") sõlmitud rahuleping, millega määrati esimest korda ära Novgorodi vabariigi ja Rootsi vaheline idapiir.
Nimi.
Rahulepingul ei olnud algul eraldi nime – seda nimetati sõlmimise ajal lihtsalt poolte "alaliseks rahuks". Paljudes keeltes on lepingu nimi Nöteborgi rahu, sest sellist nimekuju kasutati rootsikeelsetes ürikutes. Venelased nimetavad lepingut Orešeki rahuks. Nii Nöteborg kui ka Orešek on Schlüsselburgis asuva kindluse nimi vastavalt rootsi ja vene keeles.
Rahulepingut on nimetatud ka Pähkinäsaari rahuks, sest Pähkinäsaariks kutsusid soomlased saart, mille peale kindlus oli ehitatud.
Sisu.
Lepingu originaaltekst on hävinud. Lepingust on alles osalised koopiad vene, rootsi ja ladina keeles, kuid nende sisu ei ole täpselt sama.
Lepingu sõlmimisel olid abiks Hansa Liidu vahemehed, et lõpetada Rootsi-Novgorodi sõjad. Vürst Juri Danilovitš loovutas Rootsile kolm Karjala kihelkonda ja vastutasuks lubas Rootsi mitte sekkuda Novgorodi ja Narva vahel asetleidvatesse konfliktidesse. Mõlemad osapooled lubasid ka, et ei ehita piiri lähedusse kindlusi.
Lepingu järgi hakkas piir jooksma Viiburi kindlusest ida ja põhja pool, kulgedes mööda Sestra (sm k Rajajoki, Sestarjoki) ja Voltšja (sm k Saijanjoki) jõge, poolitades Karjala maakitsuse ning seejärel läbides Savo maakonna ja lõpuks jõudes Pyhäjoki jõe juures Botnia laheni välja. Lepingu sõlmimisel peeti Viiburi kindluse tõttu tähtsaks lõunapoolse piirilõigu paiknemist. Läbi kõnnumaa kulgevat piirilõiku peeti Karjala piirilõigust vähem tähtsaks. Ajaloolased on arvamusel, et leping oleks nii Rootsile kui ka Novgorodile andnud ühise kontrolli Pohjanmaa ja Lapi maakonna üle.
Järelm.
Läänemeresoome hõimudele, kelleks olid hämelased, karjalased ja soomlased ning kes jäid kummalegi poole piiri elama, rahu sõlmimisel sõnaõigust ei antud. Rahuleping ei kehtinud kuigi kaua, sest Rootsi hakkas Põhjalahe põhjakalda vastu huvi tundma ja kahtlustatakse, et rootslased võisid selle nimel paar aastat hiljem lepingut võltsida, et oma tahtmine saavutada. Lisaks ehitas Rootsi Uleåborgi (sm k Oulu) ja Olofsborgi (sm k Olavinlinna) kindlused, mis asusid lepingu kohaselt Novgorodile kuulunud maa-alal.
Vastaspool keeldus kuni 1595. aastani lepingu Rootsi versiooni tunnustamast, aga Täyssinä rahuga tunnistati Rootsi versioon lepingutekstist õigeks. Siiski olid rootslased ammu enne lepet võtnud üle suured alad Novgorodi poolel ja sealhulgas ka Pohjanmaa ja Lapi maakonna. Tänapäeval asub Soome Vabariik suurel osal Pähkinäsaari rahuga Rootsile määratud territooriumil, millele lisanduvad põhjapoolsed alad.
Pilgrim

Pilgrim on Eesti kirjastus, mis on keskendunud esoteerika- ja eneseabiraamatute väljaandmisele.
Ettevõtte ärinimi on Pilgrim Group OÜ.
2017. aastal oli kirjastuse käive ligikaudu 704 000 eurot ja selle juures teeniti 173 000 eurot kasumit.