tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Dzintars Rasnačs

Dzintars Rasnačs (sündinud 17. juulil 1963 Jūrmalas) on läti jurist ja Rahvusliku Liidu "Kõik Läti eest!" – "Isamaale ja Vabadusele/LNNK" poliitik; ta oli 21. detsembrist 1995 kuni 26. novembrini 1998 Läti justiitsminister. Ta oli uuesti Läti justiitsminister alates 5. novembrist 2014 kuni 23. jaanuarini 2019.
Ta omandas põhihariduse Riia 24. Keskkoolis. Seejärel õppis ta Riia Polütehnikumis, mille lõpetas aastal 1982. Seejärel oli ta ajateenistuses Nõukogude armees. Aastal 1990 lõpetas ta Läti Ülikooli õigusteaduskonna.
Gabriel Elvering

Gabriel Elvering (aadlikuna Elffring, ka Elfring; 21. detsember 1625 Tallinn – 18. juuli 1670) oli Eestimaa vaimulik.
Ta õppis Königsbergi, Wittenbergi, Leipzigi, Strasbourgi, Giesseni ja Tartu ülikoolis.
1652. aastal sai ta Tartu Ülikooli usuteaduskonna teoloogiaprofessoriks (1652–1663). Hansuga aadliseisusse ja ühes sellega sai nime Elffring..
Aastast 1654 oli ta Tartu Ülikooli kuninglik bibliotekaar. (1654–1656), kui Rootsi kuningas otsustas 1654. aastal anda talle kuningliku bibliotekaari aunimetuse.
1656. aastal 1656–1658 Vene-Rootsi sõja ajal põgenes ta Tartust Tallinna, kus sai 1656/1658. aastast Oleviste koguduse pastoriks. Aastatel 1658–1670 oli ta Tallinna superintendent. Aastatel 1659, 1660, 1663 oli ta Tallinn tegutsenud Academia Gustaviana prorektor.
1665. aastal ostis ta 2000 riigitaalri eest Kehra mõisa Harju-Jaani kihelkonnas. 
Gabriel Elvering oli maetud Oleviste kirikusse, hiljem maeti ta ümber Kopli kalmistule.
Isiklikku.
Tema isa oli Harjumaa Keila kihelkonna Tuula mõisnik, Rootsi Eestimaa provintsivalitsuse sekretär, keda tol ajal nimetati riigisekretäriks, Hans Hansson Elvering. (u 1570–1625), Toompea lossifoogt (1620) ja lossifoogtikohtu eesistuja. Vend Hans Elvering, aadeldati 1652. aastal kui Hans Elfring, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda. Gabriel Elveringi poeg Gabriel Elvering oli Tallinna linnusekohtu assessor (1680), kes aadeldati 3. aprillil 1690, kuid ei introdutseeritud Rootsi rüütelkonda.
Justus Blanckenhagen

Justus Blanckenhagen (ka Justus Blankenhagen; 28. märts 1657 Tallinn – 3. oktoober 1713 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
1682. aastal sai ta Kullamaa koguduse pastoriks, ent juba samal aastal kutsuti ta Tallinna toomkiriku saksa koguduse pastor-adjunktiks. ja oli ka Eestimaa konsistooriumi vaimulik assessor. 
Aastatel 1692–1693 oli ta Johannese koguduse pastor Haapsalus ja Ranna-Lääne praostkonna praost. 1693. aastast Oleviste koguduse pastor, 1701–1710 Tallinna toomkiriku ülempastor ja pärast Tallinna piiramist ja kapitulatsioonilepet Tallinna superintendent 19. november 1710–1713
Isiklikku.
Tema vanaisa oli vaimulik Simon Blanckenhagen., Tallinna Püha Vaimu koguduse ja ka Tallinna Uue Seegi pastor.
Johann Andreas Helwig

Johann Andreas Hel(l)wig (26. jaanuar 1668 Berliin – 7. detsember 1719 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
Tema isa oli Eestimaa ja Tallinna piiskop 1677–1684 Jacob Helwig. 
Johann Andreas Helwig tuli juulis 1677 koos isaga Tallinna. Ta õppis Riia lütseumis. Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 6. detsembril 1686) Greifswaldi ülikoolis, Rostocki ülikoolis (immatrikuleeriti oktoobris 1688, pidas dispuudi aastal 1691), seejärel (immatrikuleeriti 31. oktoobril 1691) Wittenbergi ülikoolis, kus pidas aastal 1692 kolm ja aastal 1693 ühe disputatsiooni; sai 28. aprillil 1692 magistriks. Viibis aastatel 1693–1694 Uppsalas. Ordineeriti 19. juunil 1695 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1695–1696 Tallinna toomkiriku saksa koguduse abiõpetaja ja piiskopi praost-adjunktiks.. Sai 27. oktoobril 1696 Narva Johannese koguduse abiõpetajaks, introdutseeriti 18. juulil 1697 õpetajaks, sai 1699/11. märtsil 1701 Narva Johannese kiriku ülempastoriks; aastal 1697 sai tast Narva konsistooriumi assessor ja aastal 1703 sai tast Narva konsistooriumi eesistuja-dekaan. Aastal 1708 viisid venelased ta Narva elanike küüditamisel ta Vologdasse vangi, ta oli seal vangistatute vaimulik. Vabastati vangistusest aastal 1713, oli seejärel aastatel 1714–1719 Tallinna Oleviste koguduse ülempraost ja Tallinna superintendent.
Isiklikku.
Tema isa Jacob Helwig oli Eestimaa ja Tallinna piiskop, vend Johann Joachim Helwig oli Haljala Püha Mauritiuse koguduse õpetaja, poeg Christian Gottfried Helwig oli Helme Maarja koguduse õpetaja.
Vladimir Tutškevitš

Vladimir Tutškevitš (vene keeles Владимир Максимович Тучкевич; 29. detsember 1904 Bessaraabia kubermang – 24. juuli 1997 Peterburi) oli ukraina päritolu Venemaa füüsik.
1928. aastal lõpetas Vladimir Tutškevitš Dragomanovi-nimelise Kiievi Rahvahariduse Instituudi füüsika-matemaatikateaduskonna. Alates 1936. aastast töötas ta Leningradi Füüsika-Tehnikainstituudis. Tema teaduslik uurimissuund oli seotud pooljuhtide füüsikaga ja pooljuhtseadmete loomisega. 1939. aastal kaitses ta teaduste kandidaadi, 1956. aastal doktoriväitekirja. Tema juhtimisel töötati välja Nõukogude Liidus esimesed räni- ja germaaniumdioodid ning -trioodid.
Aastatel 1967–1986 oli ta NSVL TA Joffe-nimelise Füüsika-Tehnikainstituudi direktor. Alates 1987. aastast töötas Tutškevitš NSVL Teaduste Akadeemia presiidiumi nõunikuna ja ühtlasi Kalinini-nimelise Leningradi Polütehnilise Instituudi kateedrijuhatajana.
Nils Gaza

Nils (Nicolaus) Gaza (Gåza) (umbes 1560 Rootsi – 1638 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
1597 sai ta Tallinna toomkiriku rootsi koguduse pastoriks. 
1602 kinnitas (suusõnaliselt) Rootsi kuningas Karl XI ta Eestimaa superintendendiks, ent ametlikult tal seda tiitlit polnud. Superintendendi tiitli kinnitas 1626 Rootsi kuningas Gustav II Adolf.
Johann Lange (superintendent)

Johann Lange (? Bremen Saksamaa – 1. august 1531 Tallinn) oli Eestimaa ja Liivimaa vaimulik.
Johann Lange oli pärit Saksamaalt Stade linnast ja tuli 1523. aastal Tallinna Niguliste kiriku koguduse kirikuõpetajaks.
Ta oli üks protestantliku reformatsiooni läbiviijaid Eestimaal ja Liivimaal. 
Aastatel 1524–1531 oli ta Tallinna luterlik ülempastor.
Arvatavasti 1525. aasta aprillis andis Johann Lange üle Tallinna raele jumalateenistuse kava, milles nähti ette, et kogu jumalateenistus tuleb pidada saksa keeles, Niguliste kiriku juures tuleb üks kool asutada, et lapsi saaks paremini õpetada, ning mittesakslastele (s. o. eestlastele) tuleb määrata üks kirik, et nad saaksid end kristlikult harida. 1525. aasta 19. mail andis Tallinna raad nõusoleku, et luterliku jumalateenistuse keeleks on saksa keel, Oleviste kiriku juurde asutada kool, eestlastele määrati jumalateenistuste pidamiseks aga Püha Katariina kloostrikirik
Ta suri 1531. aastal Tallinnas katku, koos kahe juhtiva vaimuliku – luteriusu jutlustajate Zacharias Hasse ja Hinrich Bockholdtiga.
Zacharias Hasse

Zacharias (Sacharias) Has(s)e (umbes 1470 – 1531 Tallinna) oli Eestimaa vaimulik, üks esimesi luteri usku läinud vaimulikke. 
Ta sündis umbes 1470. aastal arvatavasti Preisimaal.
Tõenäoliselt oli ta 1522. aasta lõpust või 1523. aastast Oleviste koguduse kaplan. Tallinnas olid usupuhastus algatajateks 1523. aastal Saksamaalt Stade linnast päritolev munk Johann Lange, kes tuli Tallinna Niguliste kiriku kirikuõpetajaks ja Preisimaalt pärinev munk Zacharias Hasse, kes samal ajal saabus Tallinna Oleviste kiriku abiõpetajaks-jutlustajaks. Kolmanda evangeelse usu kuulutajana mainitakse Tallinnas 1524, aastal Pühavaimu kiriku õpetajat Herman Marsowi, kes enne oli jutlustanud Tartus, kust piiskop Johann Blankenfeld ta lahkuma oli sundinud.
1524. aastal oli ta Tallinna Oleviste kirikukihelkonna pastor. Hasse valiti Oleviste koguduse poolt, vastu Oleviste kiriku patrooni Püha Mihkli kloostri soovi, Oleviste peaõpetajaks.
Koos pastorite Johann Lange ja Herman Marsowiga koostas ta Tallinna esimese evangeelse kirikukorralduse.
Ta suri 1531. aastal Tallinnas katku koos kahe juhtiva vaimuliku – luteriusu jutlustajate Johann Lange ja Hinrich Bockholdtiga.
Christian Taylor

Christian Taylor (sündinud 18. juunil 1990 Fayetteville'is Georgias) on USA kergejõustiklane (kolmikhüppaja), kahekordne olümpiavõitja ja kolmekordne maailmameister.
2011. aasta maailmameistrivõistlustel Daegus võitis ta kuldmedali kõigi aegade viienda tulemusega 17.96 m. Ta sai 21-aastaselt noorimaks maailmameistriks kolmikhüppes. 2012. aasta Londoni olümpiamängudel võitis ta kuldmedali 17.81-ga. 2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas oli ta 17.20ga neljas.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali kõigi aegade teise tulemusega 18.21 m.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros tuli ta 17.86-ga kolmikhüppes teist korda olümpiavõitjaks.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis tuli ta kolmandat korda maailmameistriks, võites kuldmedali tulemusega 17.68.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas tuli Taylor neljandat korda maailmameistriks.
Aastatel 2012–2017 on ta kolmikhüppes tulnud kuuel korral järjest Teemantliiga üldvõitjaks.
Köisi tuuleveski

Köisi tuuleveski on Järva maakonnas Järva vallas Köisi külas asuv varemetes Hollandi tüüpi tuuleveski. Veski on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. 
Veskist on säilinud põhikehand, sisustus ja originaaldetaile. Veski on ehitatud 1800. aastal.
Imavere Ühispiimatalitus

Imavere Ühispiimatalitus (ka "Imavere meierei") oli Järva maakonnas Järva vallas Imavere külas 1908. aastal asutatud ühispiimatalitus (ühismeierei).
Imavere meierei oli Eesti suurim meierei, kus iga päev töödeldi 25 tonni piima, millest toodetud või eksporditi Euroopasse. Ühistu lõpetas tegevuse 1975 aastal.
Endisaegse piimatalituse ühes hoones asub 1976. aastast ja tänapäeval Eesti Piimandusmuuseum. 
Imavere meierei hoone, Hans Rebase tee 1 on võetud ka arvele kultuurimälestisena.
Koeru saksa erakool

Koeru saksa erakool oli Koerus Järva-Jaani tee ääres paiknenud erakool.
Kooli asutas 1907 kohalik baltisaksa mõisnikkude organisatsioon Saksa Ühing Eestis (saksa "Deutscher Verein in Estland"). Kool oli mõeldud saksa soost ja jõukamate talupoegade lastele.
Koolis on õppinud Eduard Viiralt (1911–1913).
Koeru saksa erakooli hoone on tänapäeval tunnistatud kultuurimälestiseks.
Viis miinust

"Viis miinust" on korvpalliviskemäng, kus mängijad üritavad kordamööda vabalt valitud positsioonidelt tabada korvi. Kui see kellelgi õnnestub, siis peab järgmine mängija viskama samast kohast. Eksimuse korral saab ta miinuse. Mäng kestab kokkuleppeliselt seni, kuni üks mängijatest kogub viis miinust või kuni kõik mängijad peale ühe on kogunud viis miinust.
Reeglid.
Mängijate arv.
"Viit miinust" saab mängida minimaalselt kahe mängijaga, kuid mängijate arv ei ole piiratud. Optimaalseim mängijate arv on 2–4.
Mängijate viskejärjekord.
Mängijate viskejärjekorra osas kindlaid reegleid ei ole. Kui mängijad viskejärjekorras kokkuleppele ei jõua, siis alustab mängu noorem mängija.
Mängu käik.
Esimesena viskejärjekorras olev mängija A valib omal vabal valikul korvpalliväljakult viskepositsiooni ning sooritab sealt viske. 
"Supi" erireegel.
Näide kahe mängija korral. Kui mängija A viskab konkreetselt viskepositsioonilt sisse ning tema järel viskab samalt viskepositsioonilt sisse ka mängija B, siis peab mängija A viskama tema enda valitud positsioonilt veel ühe korra. Eksimise korral teenib mängija A miinuse. Tabamise korral läheb mängukord üle mängijale B, kes valib uue viskekoha.
Võitja väljaselgitamine.
Mängu kaotab mängija, kes on teeninud esimesena viis miinust. Mäng käib kas esimese väljalangemiseni või senikaua, kuni kõik mängijad peale ühe on kogunud viis miinust.
Näidismäng.
Mängus osalevad mängijad Mart, Karl ja Villu. Mängijad lepivad kokku, et viskejärjekord on: Mart – Karl – Villu.
August Krogius

August Krogius (18. märts 1871 – 1933) oli psühholoog.
Ta õppis Tartu Ülikoolis arstiteadust aastail 1893–1898. 
Aastail 1898–1900 töötas ta Tartu Ülikooli närvi- ja hingehaiguste kliinikumi juures assistendina.
Liivimaa superintendent

Liivimaa superintendent oli 1622–1919 (1675–1919) Liivimaa kindralsuperintendent (harvem nimetatud Liivimaa ülemsuperintendent)) Liivimaa kõrgeim luterlik vaimulik juht (superintendent).
Liivimaa superintendent oli Liivimaa Evangeeliumi Luteriusu Konsistooriumi asepresident.
Galitš

Galitš on linn Venemaal Kostroma oblastis. Linn on Galitši rajooni keskus, kuid ei kuulu rajooni.
Galitš on endise Kirde-Venemaa Moskva suurvürstiriigi Galitši vürstiriigi (1246–1453) osastisvürsti Galitši vürsti residents. Asub Merjamaal.
Elanike arv on 2015. aasta andmetel 16 900.
Eestimaa superintendent

Eestimaa superintendent oli aastatel 1622–1919 (aastast 1638 Eestimaa kindralsuperintendent) Eestimaa kõrgeim vaimulik juht (superintendent). Ta juhtis Eestimaa Evangeeliumi Luteriusu konsistooriumi.
Eestimaa kirikupea.
Rootsi ajal oli Eestimaal oli kuni 1710. aastani ametis Eestimaa piiskop.
Eestimaa kindralsuperintendendid.
Eestimaa ülemsuperintendent (saksa k. "Estländischer General-Superintendent", vene k. "Эстляндский генерал-суперинтендент") oli VELK Konsistooriumi kirikuringkonna ülem- e juhtivvaimulik, kellele kuulus oma ringkonnas järelevalveõigus vaimulike üle, kirikuvisitatsiooni-, ordinatsiooni- ja muud õigused. Võimupiiridelt ja ülesannetelt vastas superintendent piiskopile, erinevalt piiskopist nimetas aga superintendendi ametisse riigivalitseja ja teda ei pühitsetud ametisse. Eestimaa konsistooriumi ülemsuperintendent oli ühtlasi Tallinna Toomkiriku pastor. Ülemsuperintendendi ülesanne oli jälgida vaimuliku ametkonna määruste täitmist, teostada järelevalvet piirkonna kiriklike asjade üle; valvata, et pastorite õpetus oleks kooskõlas pühakirjaga ning pastorite käitumine ja ametitegevus oleks vastav kirikuseadusele; kord kuue aasta jooksul visiteerida kõiki praostkondi.
Johannes Rudbeckius noorem

Johannes Rudbeckius (3. märts 1623 Rootsi – 22. mai 1667 Falun, Rootsi) oli Rootsi vaimulik, kes tegutses ka Eesti alal.
Johannes Rudbeckiuse isa oli Johannes Rudbeckius (1581–1646), Rootsi kiriku- ja haridustegelane, Västeråsi piiskop, kelle 1627. aastal kuningas Gustav II Adolf saatis Eestimaale kohalikku kirikuelu reformima.
Johannes Rudbeckius noorem oli usuõpetuse doktor (1652–1654) Uppsalas.
Aastatel 1655–1657 oli Johannes Rudbeckius, Rootsi Liivimaa sõjaväe ülemvälipastor. Ingerimaal.
1657. aastal oli ta Narva toomkiriku Johannese rootsi koguduse pastor ja Narva triviaalkooli usuõpetuse lektor. 
1658. aastal sai ta Ingerimaa superintendendiks. 
Hiljem (1663) oli pastor Falunis ja usuõpetuse doktor (1667) Uppsalas.
Johann Robertus von Geldern noorem

Johann Robertus von Geldern (1555 Tallinn – 29. märts 1603) oli Eesti vaimulik.
Tema isa oli Tallinna superintendent Johann Robertus von Geldern.
Aastatel 1584–1586 oli ta Tallinna toomkooli õpetaja.
1594. aastast oli ta Tallinna Pühavaimu koguduse praost-adjunkt, 1599. aastast diakon ja 1601. aastast praost.
Georg Müller nimetas ta Pühavaimu koguduses oma printsipiaaliks.
Johann von Geldern suri 29. märtsil 1603. aastal Tallinnas katku.
Johann Massien

Johann Massien (? – 1549 Tallinn) oli Tallinna vaimulik, kelle olemasolu pole täielikult tõestatud. Pole kindel, kas tema perekonnanimi oli Massien. Samuti pole kindel, kas ta polnud mitte sama isik, kui samal ajal tegutsenud Tallinna Pühavaimu koguduse kaplan Johann (perekonnanimi teadmata).
1524. aastal oli ta Niguliste koguduse luterlik jutlustaja. 
Arbusowi andmetel võis ta olla ka Niguliste koguduse kaplan.
Peter von Halle

Peter (Petrus) von Halle (allikates ka perekonnanimi de Hallis; umbes 1500 Saksamaa – 1549 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
1539. aastal sai ta Tallinna Jaani seegi kiriku pühapäevajutlustajaks ja ühtlasi ka Pühavaimu koguduse teisipäevaste ja neljapäevaste õhtuteenistuste pastor. Samal aastal ordineeriti ta Oleviste koguduse pastoriks ja sellel kohal oli ta surmani. Ta suri pärast 7. augustit 1549 Tallinnas katku.
Thomas Harder-Mündrick

T(h)omas Harder-Mündrick (perenimi ka "Harder, Mündrick, Mönnick"; umbes 1495 Rootsi – 1565 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
Tõenäoliselt oli ta aastast 1537 Oleviste kihelkonna köster. Aastast 1540 oli ta Pühavaimu koguduses eesti ja rootsi keeles jutlustaja. Aastani 1543 oli ta ka Kalamajas Gerdruthi koguduses eesti keeles jutlustaja. 
1549. aastal on teda mainitud Tallinna Uue seegi diakonina.
Marcus Pape

Marcus Pape (allikas ka Papius; umbes 1505 Tartu – 24. august 1549 Tallinn) oli Eesti vaimulik. 
1541. aastal oli ta Oleviste kihelkonna vaimulik, olles arvatavasti Pühavaimu koguduse ja Kalamaja Gerdruthi koguduse pastor.
1549. aastal on ta preestrilaeka asutamisel märgitud kui Oleviste koguduse vaimulik.
Nicolaus Glossenus

Nicolaus Conradus Glossenus (allikates ka Closen(us), Colosseno; umbes 1500 Hamburg Saksamaa – pärast 1546 Saksamaa) oli Tallinna vaimulik.
1530. aastatel kutsus Tallinna raad ta Tallinna superintendendiks. Tallinna jõudis ta 1533. aastal. 
1533–1539 oli ta Tallinna superintendent.
Tõenäoliselt rajas ta Tallinna vaeste koolipoiste ja linnastipendiaatide institutsiooni.
1539. aastal tagandas Tallinna raad Glossenuse ametist ja ta lahkus Tallinnast.
Joachim Salemann (täpsustus)

Nime "Joachim Salemann" on kandnud mitu Eestis tegutsenud inimest:
Joachim Salemann noorem

Joachim Salemann (8. juuni 1664 Tallinn – 9. oktoober 1710) oli Eestimaa vaimulik.
Tema vaimulikust isa kandis sama nime: Joachim Salemann.
1694. aastal ordineeriti ta Tallinna toomkiriku saksa koguduse diakoniks. Aastast 1695 oli ta Ambla Maarja koguduse pastor.
1710. aastal, katku ajal Tallinnas, nimetati ta Tallinna Niguliste koguduse abipastoriks.
Joachim Salemann suri 9. oktoobril 1710. aastal Tallinnas katku.
Arnold von Husen

Arnold von Husen (umbes 1650 Tartu – november 1616) oli Liivimaa ja Tallinna vaimulik.
Tema isa oli Georg Wilhard Husen, kes oli ka Saaremaa maanõunik. 
Aastatel 1592–1599 oli ta Tartu Jaani koguduse pastor. 
Arvatavasti 1603. aastal sai ta Tallinna Pühavaimu koguduse pastoriks 1603–1616.
Andrej Babiš

Andrej Babiš (sündinud 2. septembril 1954 Bratislavas) on slovaki rahvusest Tšehhi poliitik, alates 13. detsembrist 2017 kuni 28. novembrini 2021 Tšehhi peaminister. Ta oli 2014. aasta 29. jaanuarist kuni 2017. aasta 24. maini Tšehhi rahandusminister.
Teda peetakse üheks kõige populaarsemaks Tšehhi poliitikuks.
Ta sündis Bratislavas. Tema isa Štefan Babiš oli Tšehhoslovakkia Kommunistliku Partei töötaja ja diplomaat, mistõttu suure osa lapsepõlvest veetis ta välismaal. Ta lõpetas Bratislava Majandusülikooli (slovaki keeles "Ekonomická univerzita v Bratislave"), spetsialiseerudes rahvusvahelisele kaubandusele. 
Vaid kuu aega pärast peaministriks saamist, 16. jaanuaril 2018 kaotas Babiši vähemusvalitsus häältega 78:117 parlamendis toimunud usaldushääletuse ja astus järgmisel päeval tagasi. Babiš jäi valitsusjuhi kohusetäitjaks kuni uue valitsuse moodustamiseni. President Miloš Zeman tegi talle ülesandeks ka uue valitsuse moodustamise, mis peale raskeid valitsusläbirääkimisi astus ametisse 27. juunil 2018.
Vöörmünder

Vöörmünder oli kõige laiemas tähenduses vananenud nimetus eestkostja kohta. Enamasti tähistati Eestis ja Lätis selle nimetusega ilmikust kirikuametnikku, kes keskajal võis olla nii kirikueestseisja kui ka tolle abilise ülesannetes, uusajal oli aga eestseisja abiline. 19. sajandil nimetati Liivimaa kubermangus vöörmündriks ka vallaametnikku.
Keskaegsel Vana-Liivimaal nimetati vöörmündriteks ehk kirikuvöörmündriteks (saksa "Vormünder" või "Kirchenvormünder", alamsaksa "vormundere") enamasti ka kirikueestseisjaid (lisaks kasutati ka mitmeid vähem levinud nimetusi), sarnaselt Põhja-Saksamaaga. Maal olid nendeks enamasti aadlikud ning linnades kas raehärrad või teised auväärsed kodanikud. Sellistel vöörmündritel olid talupoegadest abilised, keda nimetati toona samuti vöörmündriteks ning kes pärinesid enamasti külavanemate ja kubjaste seast. 
Uusajal hakati eestseisjaid ja vöörmündreid mõisteliselt eristama ning viimasega tähistati enamasti talupoegadest eestseisja ja pastori abilisi. 
Aastatel 1820–1863 olid Liivimaa kubermangu valdades ametis valla- ehk kogukonnavöörmündrid, kes täitsid vallakogukonna esindus- ja haldusülesandeid.
Petrus Bünemann

Petrus (ka Peter) Bünemann (allikates ka Buneman; umbes 1555 Liivimaa – umbes 1597 Juuru) oli Eestimaa vaimulik.
Umbes 1590. aastal sai ta Hageri koguduse pastoriks ja 1597. aastal Juuru koguduse pastoriks.
Sergei Šubenkov

Sergei Vladimirovitš Šubenkov (vene keeles Серге́й Владимирович Шубенков; sündinud 4. oktoobril 1990 Barnaulis) on Venemaa kergejõustiklane, kelle põhialaks on 110 meetri tõkkejooks.
Ta on 110 m tõkkejooksus maailmameister ja kahekordne Euroopa meister ning 60 m tõkkejooksus Euroopa sisemeister.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali rahvusrekordiga 12,98.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta neutraalse sportlasena võisteldes hõbemedali ajaga 13,14.
2017. aastal tuli ta 110 meetri tõkkejooksus Teemantliiga üldvõitjaks.
Tema isiklik ja ühtlasi rahvusrekord 110 meetri tõkkejooksus on 2. juuli 2018 Ungaris Székesfehérváris püstitatud 12,92.
Aries Merritt

Aries Merritt (sündinud 24. juulil 1985 Chicagos) on USA kergejõustiklane, kes võistleb peamiselt 110 meetri tõkkejooksus.
Ta on 110 meetri tõkkejooksus kehtiva maailmarekordi 12,80 omanik.
2012. aasta Londoni olümpiamängudel võitis ta 110 meetri tõkkejooksus tulemusega 12,92 kuldmedali.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta pronksmedali tulemusega 13,04.
Lexington

Lexington on linn Ameerika Ühendriikides Kentucky osariigis, Fayette'i maakonna halduskeskus.
Linn hõlmab kogu Fayette'i maakonna ja selle elanike arv 2014. aastal oli 314 488. Elanike arvult on see osariigi teine linn.
Linn asutati 1775. aastal ning on nime saanud USA Massachusettsi osariigis oleva linna järgi. 1832 sai linnaõigused. 1970. aastal ühinesid Fayette'i maakond ja Lexingtoni linn.
Lexingtonis asuvad 1780 asutatud Transylvania ülikool ja 1865 asutatud Kentucky ülikool.
Ashton Eaton

Ashton James Eaton (sündinud 21. jaanuaril 1988 Portlandis) on USA endine kergejõustiklane (kümnevõistleja).
Tema nimel on seitsmevõistluse (6645 punkti) maailmarekord.
2012. aasta Londoni olümpiamängudel võitis ta kümnevõistluses punktisummaga 8869 kuldmedali.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis ta kuldmedali punktisummaga 8809.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis tuli maailmameistriks uue maailmarekordiga 9045 punkti. Tema nimel oli ka eelmine maailmarekord 9039 punkti, mille ta püstitas 23. juunil 2012 Eugene'is.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros tuli ta kümnevõistluses teist korda olümpiavõitjaks, kogudes 8893 punkti, millega kordas punkti pealt Roman Šebrle 2004. aasta tulemust.
Ta on seitsmevõistluses kolmekordne sisemaailmameister.
Eaton teatas karjääri lõpetamisest 2017. aasta jaanuaris.
Kaalepi pelgupaik

Kaalepi pelgupaik (ka "Kaalepi linnamägi") on Järva maakonnas Järva vallas Vetepere külas Lõhmu soo keskel asuv muistne pelgupaik. Pelgupaik on geoloogiliselt liivane soosaar. Arvatavasti kasutasid kohalikud elanikud seda endisajal redupaigana, kui piirkonnas oli ohtlik aeg.
Tianna Bartoletta

Tianna Bartoletta (neiupõlvenimega Madison; sündinud 30. augustil 1985 Elyrias Ohio osariigis) on USA kergejõustiklane (kaugushüppaja ja sprinter). Ta on kahekordne olümpiavõitja.
Ta on kaugushüppes kahekordne maailmameister (2005 ja 2015).
2012. aasta Londoni olümpiamängudel aitas ta USA naiskonnal 4×100 meetri teatejooksus püstitada maailmarekordi 40,82.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros tuli ta kaugushüppes olümpiavõitjaks isikliku rekordiga 7.17. Tema eelmine isiklik rekord kaugushüppes oli 7.14, mille ta püstitas 2015. aastal Pekingis maailmameistriks tulles.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis võitis ta kaugushüppes pronksmedali tulemusega 6.97.
Tema isiklik rekord 100 meetri jooksus on 10,78, mis on joostud 3. juulil 2016 Eugene'is.
Soosaar

Soosaar ehk võhmas on soos olev kõrgem koht, kus sageli kasvavad võsa ja puud.
Eesti ajaloos on soosaartele ehitatud kindlustatud asulaid (näiteks Maalinna soosaarde Soontagana linnus) või on neid kasutatud pelgupaikadena (näiteks Ohtu linnamägi).
Ambla vallamaja

Ambla vallamaja on vallamaja Ambla kihelkonnas Järvamaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ambla alevikus Järva vallas Järva maakonnas.
Maja ehitati 1893. aastal. 1998. aastal tunnistati maja riiklikuks kultuurimälestiseks.
Maja on ühekorruseline, lakatubadega, viilkatusega, krohvitud seintega.
Paide raekoda

Paide raekoda on hoone Järva maakonnas Paides aadressil Keskväljak 14. See on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks. Hoones on tegutsenud perekonnaseisuosakond ja pank ning alates 1913. aastast kuni tänapäevani Paide Linnavalitsus. Arvatakse, et juba keskajal võis samal kohal asuda linna raekoda.
19. sajandi I veerandil ehitatud ehitis oli algul ühekorruseline kivist elumaja, mis kuulus kaupmees Hoffmannile. 1908. aastal ostis hoone karskusselts "Idu" ja 1913. aastal sai hoone omanikuks Paide linn.
1920. aastatel toimus hoone suur ümberehitus ja raekoda sai enda tänapäevase välimuse ja muutus tundmatuseni. Olulisemaks muutuseks oli teise korruse juurde ehitamine. Raekoda asub Paide jaoks ajalooliselt väga olulises paigas, nüüdse keskväljaku, varasema turuplatsi ääres.
Tänapäeval on tegu linna esindusruumidega, kus toimuvad vastuvõtud, kontserdid ja ka pulmad.
Arhitektuur.
Enne ümberehitust oli tegu lihtsa, klassitsistliku hoonega, millel oli kõrge poolkelpkatus ja esifassaadi vasakus ääres asuv pisut eenduv trepikoda. Arhitektuurilahenduslikult meenutas hoone pisut isegi Paide magasiaita. 1925. aasta ümberehitus teostati mõnedel andmetel tollase linnapea Purfeldti projekti alusel. Hoonel on tagasihoidlik juugendlik välimus.
Hoone esinduslikkust rõhutab väljakupoolse fassaadi kesksel katusest välja ulatuv, pisut torni meenutav vintskap, mis on kaunistatud nii Paide vapi, ümarakna, hammaslõikekarniisi kui ka kahe poolsambaga. Poolsammaste motiiv kordub ka kahe kolnurkfrontooniga portaali juures. Katusel on uukaknad. Teisekorruse aknad on vaheldumisi petikakendega.
Paide raekoda renoveeriti 2008. aastal. Raekoja sisekujunduse on teinud Annes Arro ja Hanna Karits. 2008. aastal oli hoone sisearhitektuur nomineeritud Eesti Sisearhitektide Liidu aastapreemiale.
Olulisus.
25. veebruaril 1918 loeti Paide keskväljakul rahvale ette Eesti Vabariigi iseseisvusmanifest. Selle meenutuseks asub Paide raekoja seinal mälestustahvel. Samuti on linna koolinoortel traditsioon iseseisvusmanifesti igal aastal Eesti vabariigi aastapäevale järgneval päeval (25. veebruaril) raekoja ees ette lugeda.
Allan Kiil

Allan Kiil (4. august 1963 Tallinn – 15. juuni 2021) oli eesti ärijuht, poliitik, ujuja ja sporditegelane.
Ta lõpetas aastal 1982 Tallinna Spordiinternaatkooli ja aastal 1991 Tallinna Pedagoogilise Instituudi kehakultuuriteaduskonna.
Ta oli aastatel 1989–1991 Eesti Eriolümpia spordidirektor ning 1991–2013 Eesti Paraolümpiakomitee peasekretär. Kiil oli 2000–2014 Harjumaa Spordiliidu juhatuse esimees, kuulus 1998–2001 Eesti Ujumisliidu juhatusse. Ta oli 1990–1991 Kalevi ujumiskoolis treener. 
Kiil oli aastatel 1997–2013 Harku vallavolikogu liige ja 1997–2007 volikogu esimees. Ta oli 1998. aastast Rahvaerakonna Mõõdukad liige. 2003. aastal astus Kiil Reformierakonda, kust ta 4. septembril 2015 välja heideti .
Ta oli 2004–2015 AS-i Tallinna Sadam juhatuse liige.
2015. aastast oli ta MTÜ Triton Klubi juhatuse liige.
Altkäemaksu süüdistus.
28. augustil 2015 võeti Kiili koos Tallinna Sadama juhatuse esimehe Ain Kaljurannaga vahi alla kahtlustatuna altkäemaksu võtmises miljonite eurode ulatuses. Harju maakohus otsustas 28. oktoobril 2020 Kiili üle kohtupidamise lõpetada, kuna ta oli parandamatult haigestunud. 2024. aastal leidis Harju maakohus, et Kaljurand võttis altkäemaksu, aga kuna see toimus erasektoris ja on sellisena teise astme kuritegu, on kuritegu aegunud. Allan Kiil oli vahepeal surnud.
1832. aasta Venemaa evangeelse luterliku kiriku seadus

Venemaa evangeelse luterliku kiriku seadus oli 1832 Venemaal vastu võetud usuküsimusi korraldav seadus. 
28. detsembril 1832 kinnitas keiser Nikolai I Venemaa evangeelse luterliku kiriku seaduse koos selle juurde kuuluvate vaimulikkonnale ja kirikuasutustele suunatud instruktsioonidega, millega kõik varasemad luterlikku kirikukorraldust reguleerinud seadused ja korraldused kuulutati kehtetuks. Praostkondade pastorid valisid endi keskelt kaks kandidaati, kellest ühe kinnitas Venemaa Keisririigi Siseministeerium kohaliku konsistooriumi ettepanekul praostiks. Praost allus otseselt kubermangu ülemsuperintendendile. Ametissemääratud praosti kohustuseks oli edastada praostkonna pastoritele kõrgemalt tulnud ettekirjutusi, koguda pastorite aruandeid, külastada vähemalt kord aastas praostkonna kirikuid ja saata igal aastal ülemsuperintendendile enda ja pastorite teenistuskirjad. Kirikuseaduse kohaselt oli nii Eesti- kui ka Liivimaa jaotatud kaheksasse praostkonda.
Eesti keelde tõlkis seaduse Riia Jakobi kiriku koguduse õpetaja Otto August von Jannau.
Pakri Hansu Jüri

Pakri Hansu Jüri (? – ?) oli Harju-Madise kihelkonnast pärit eesti soost õpilane.
Ta käis 1686 Bengt Gottfried Forseliuse eestvedamisel koos kaasõpilase Ignatsi Jaaguga oma teadmisi demonstreerimas Rootsi kuningas Karl XI-le, kuid erinevalt Ignatsi Jaagust, kes tegutses hiljem mitmes paigas kooliõpetajana ja köstrina, pole Pakri Hansu Jüri edasise elukäigu kohta palju teada.
Eesti Genealoogia Selts

Eesti Genealoogia Selts (lühend EGeS või EGS) on Eesti mittetulundusühing, mille eesmärk on edendada eestikeelset genealoogiaharrastust.
Seltsi ülesanded on põhikirja järgi muu hulgas:
Ajalugu.
Selts on 1931. aastal asutatud Eesti Eugeenika ja Genealoogia Seltsi Genealoogia Toimkonna õigusjärglane. Selts taastati 5. mail 1990.
Seltsil on üle Eesti mitu osakonda, näiteks Tallinna ja Saaremaa osakond.
Johannes Matthias Arvelius

Johannes Matthias (Matthiae) Arvelius (umbes 1680 Rauma Soome – 1. september 1738 Soome) oli Eestimaa vaimulik.
Johan Arvelius õppis Turu ülikoolis, ordineeriti 10. mail 1705
1705 sai ta Haljala koguduses leseaastapastoriks. 
1707–1712 oli Paide Püha Risti koguduse pastor. 1712 kutsuti ta Harju-Madise ja Harju-Risti koguduse pastoriks. 1717 läks ta Rootsi. 
1726–1727 oli Peterburis Peterburi Sankta Katarina kiriku, soome-rootsi koguduse abipastor.
Isiklikku.
Tema vennapoeg oli Eesti vaimulik Friedrich Immanuel Arvelius.
ETV+

ETV+ on Eesti Rahvusringhäälingu telekanal, mis edastab venekeelset teleprogrammi. Kanal läks esimest korda eetrisse 28. septembril 2015. 
Kanali eelarve 2015. aastal oli 2,53 miljonit eurot. 
Aastatel 2015–2018 oli kanali peatoimetaja Darja Saar. 
2019. aastast on peatoimetaja Ekaterina Taklaja.
Viis aastat hiljem.
Kantar Emori teleauditooriumiuuringute põhjal on teada, et 2020. aastal vaatab kanalit ETV+ kuus keskmiselt 358 000 televaatajat. Kanal on Eesti venekeelse elanikkonna seas kõige suurema katvusega, 29% mitte-eestlastest peab ETV+ kõige usaldusväärsemaks meediakanaliks. 
Kui avahooajal vaatas sellel kanalik "Aktuaalset kaamerat" iga päev keskmiselt 6000 inimest, siis 2020. aasta kevadel 23 000 (rekord on 43 000 vaatajat päevas).
Kanali vaatajarekordeid hoiavad enda käes
Saateid 2020. aastal.
Rohkesti vaatajaid leiab ka ETV+ hankeprogramm, näiteks augustis järgnes "Aktuaalsele kaamerale" vaadatavuselt krimisari "Jälg".
Johann Kohsen

Johann(es) Kohsen (allikates perekonnanimena ka "Koß, Cohsen, Cosen"; 23. aprill 1628 Tallinn – 23. november 1680 Tallinn) oli Eestimaa vaimulik.
Johann Kohsen õppis ta usuteadust Greifswaldi ülikoolis. 1651. aastal reisis ta koos Adam Oleariusega Hollandisse, kust pöördus 1652. aastal tagasi Tallinna.
1653. aastal kutsuti ta Kuusalu koguduse pastoriks ja 1653. aastal asus seal ka ametisse 1653–1658. 
Seejärel oli ta Tallinna Pühavaimu eesti koguduse diakon ja 1669–1680 Tallinna Püha Vaimu koguduse pastor.
1669. aastal sai ta Tallinna linnakonsistooriumi assessoriks.
Girgensohn

Girgensohn on saksapärane perekonnanimi.
Philip Milanov

Philip Milanov (sündinud 6. juulil 1991 Brugges) on Belgia kergejõustiklane (kettaheitja).
2015. aasta suveuniversiaadil võitis ta kuldmedali tulemusega 64.15.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta hõbemedali, püstitades isikliku rekordi 66.90.
2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel Amsterdamis võitis ta hõbemedali tulemusega 65.71. 
Tema isa ja treener Emil Milanov kolis Bulgaariast Belgiasse 1989. aastal.
Arvelius

Arvelius on soome ja baltisaksa päritolu suguvõsa, mitmed selle meesliikmed töötasid 18. ja 19. sajandil Eestimaal pastorite ja literaatidena.
Marija Lassitskene

Marija Aleksandrovna Lassitskene (kuni 17. märtsini 2017 Marija Kutšina; vene keeles Мария Александровна Ласицкене (Кучина); leedu keeles Lasickienė; sündinud 14. jaanuaril 1993 Prohladnõis Prohladnõi rajoonis Kabardi-Balkaarias) on Venemaa kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Ta tuli Venemaa meistriks aastatel 2014 ja 2017.
2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta kuldmedali, püstitades isikliku rekordi 2.01.
2017. aasta maailmameistrivõistlustel Londonis tuli ta teist korda maailmameistriks, võites neutraalse sportlasena võisteldes kuldmedali tulemusega 2.03.
2018. aastal tuli ta Euroopa meistriks tulemusega 2.00.
Ta on kahekordne sisemaailmameister.
2014. ja 2017. aastal oli ta kõrgushüppes Teemantliiga üldvõitja.
Tema isiklik rekord kõrgushüppes on 2.06, mis on püstitatud 6. juulil 2017 Lausanne'is. Sisetingimustes on tema isiklik rekord 2.04, mis on püstitatud 27. jaanuaril 2018 Volgogradis.
Isiklikku.
Ta abiellus 17. märtsil 2017 leedu päritolu Venemaa spordiajakirjaniku Vladas Lasickasega ning võttis endale mehe perekonnanime koos leedu abielunaise perekonnanimelõpuga "-ienė".
Blanka Vlašić

Blanka Vlašić (sündinud 8. novembril 1983 Splitis) on Horvaatia kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Ta on kõrgushüppes tulnud kaks korda maailmameistriks nii välis- kui ka sisetingimustes.
2008. aasta suveolümpiamängudel võitis ta tulemusega 2.05 hõbemedali.
Hõbemedali on ta võitnud ka 2011. ja 2015. aasta maailmameistrivõistlustel.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros sai ta tulemusega 1.97 pronksmedali.
Tema isiklik rekord kõrgushüppes on 2.08, mille ta hüppas 31. augustil 2009 Zagrebis. See on vaid üks cm vähem kehtivast maailmarekordist.
Liivi Aarma

Liivi Aarma (sündinud 10. veebruaril 1948 Raikküla vallas Harjumaal) on eesti ajaloolane.
1963. aastal lõpetas ta Raikküla 8-klassilise kooli ja 1966. aastal Rapla Keskkooli.
1971. aastal lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli ajaloolasena.
Aastatel 1971–1992 oli ta Eesti Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi teadur ja 1993. aastast Tallinna Pedagoogikaülikooli (2005. aastast Tallinna Ülikooli) õppejõud.
Eesti Genealoogia Seltsi auliige (2010).
German Šlein

German Šlein (sündinud 28. märtsil 1996 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (poolkaitsja).
Ta mängib Eesti Meistriliiga klubis TJK Legion, kus alustas ka klubikarjääri. Aastatel 2013–2019 kuulus ta FC Flora ridadesse. Hooajal 2018–2019 mängis Florast laenul Tšehhi klubis Jihlava FC Vysočina. 2020. aastal liitus ta taas Legioniga.
Heli Laanekask

Heli Laanekask (sündinud 27. veebruaril 1950) on eesti keeleteadlane.
1998 sai ta Eesti Vabariigi teaduspreemia humanitaarteaduste valdkonnas (Eva Aaver, Leo Anvelt (postuumselt), Heli Laanekask, Abel Nagelmaa, monograafia "Otto Wilhelm Masingu kirjad Johann Heinrich Rosenplänterile 1814-1832".
Borislav Topić

Borislav Topić (sündinud 22. mail 1984 Prijedoris) on serbia rahvusest Bosnia ja Hertsegoviina jalgpallur. 
Aastatel 2015-2016 mängis ta Nõmme Kaljus.
Jõgeva pangahoone

Jõgeva pangahoone on Jõgeva maakonnas Jõgeva linnas aadressil Suur tänav 18a asuv hoone. Hoone on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Hoone valmis 1939 ja selle projekteeris Arnold Matteus.
Kuremaa mõisa tuuleveski

Kuremaa mõisa tuuleveski on Jõgeva maakonnas Jõgeva vallas Mooritsa külas asuv tuuleveski. Veski kuulus endisaegse Kuremaa mõisa ansamblisse. Veski on tunnistatud riiklikuks kultuurimälestiseks.
Veski ehitati 19. sajandil. Veski restaureeriti 2008.
Kiirtee

Kiirtee on kiirteemärkidega tähistatud spetsiaalselt mootorsõidukite liikluse jaoks rajatud tee, mis ei teeninda teega külgnevaid kinnistuid, millel on kummagi sõidusuuna jaoks eraldatud sõiduteed ja kus ei ole ühel tasandil ristumisi tee, raudtee, trammitee, jalgratta- ja jalgtee, jalgrattatee, jalgtee ega kõnniteega. Kiirteel on alati vähemalt neli sõidurada, millest mõlemas sõidusuunas on kaks eraldatud eraldusribaga ning kiirteele on ligipääs ainult kiirendusradade kaudu. Samatasandilisi ristumisi kiirteel ei ole ning ristuvad teed on eraldatud viaduktide abil. Kiirteedel on enamasti lubatud sõita tavalistest maanteedest oluliselt suurema kiirusega või puuduvad seal kiiruspiirangud üldse.
Kiirteel on enamasti ka valgustus: kas kahte sõidusuunda eraldaval kitsal haljasalal või ühe sõidusuuna serval. Mõnikord on need mõlemad, aga enamasti mitte.
Kiirteel liiklemise reeglid.
Kiirteel kehtivad liiklemiseks erireeglid. Kiirteel liiklemise põhireeglite hulka kuulub kohustus hoida tee sisemine sõidurada vaba kiiremate liiklejate jaoks: see tähendab, et alaliselt on keelatud sõita kiirtee sisemisel (vasakpoolseeimal) sõidurajal, kui parempoolne rada on vaba. Kiirema sõiduki lähenemisel tuleb reastuda parempoolsele sõidurajale (sama kohustus kehtib ka kõigil neljarajalistel asulavälistel teedel, mis ei ole kiirteed). Kiirteel ei tohi liigelda jalakäijad, samuti ei tohi seal liigelda loomaga, jalgrattaga, mopeediga või niisuguse sõidukiga, mille valmistajakiirus on alla 40 kilomeetri tunnis; peatuda või parkida väljaspool selleks määratud ala; sõita kaugemal teisest sõidurajast C-kategooria mootorsõidukiga ning üle seitsme meetri pikkuse autorongiga; pöörata tagasi, sõita eraldusribale ja eraldusriba katkestuskohale ning tagurdada.
Ohutus.
Vaatamata kiirteedel sõitvate autode suurele kiirusele on kiirteed üheks ohutumaks teeliigiks. Saksamaal, kus kiirteedel puuduvad kiiruspiirangud ning seal sõitvate sõidukite kiirus sageli suurem kui 200 kilomeetrit tunnis, hukkub kiirteedel kaks korda vähem inimesi kui linnaliikluses ning kolm korda vähem kui tavalistel maanteedel sama läbisõidu korral. Ka teiste Euroopa riikide kiirteedel on märkimisväärselt vähem hukkunutega liiklusõnnetusi kui mistahes muudel teedel.
Kiirteede rajamine Eestisse.
Seni puuduvad Eestis teed, mis oleks tähistatud kiirteemärkidega. Alates Eesti iseseisvuse taastamisest on olnud kõne all Tallinna–Tartu kiirtee ehitamine. Samuti on arutletud Tallinna–Pärnu–Ikla ("Via Baltica") kiirtee ehitamise üle. Samas on Eestis olemas kiirteelaadsed teelõigud, kus on eraldi suunavöönditega sõidurajad ning puuduvad samatasandilised ristumised. Selliseks teeks Eestis on näiteks Tallinna–Tartu maantee neljarajaline teelõik. Samas on sellel teel lubatud sõidukiirus oluliselt väiksem kui teiste riikide sarnastel teedel (poolkiirteedel või kiirteedel).
Riek Machar

Riek Machar Teny Dhurgon (sündinud aastal 1953 Leeris Lõuna-Sudaanis) on Lõuna-Sudaani poliitik. Ta oli 9. juulist 2011 kuni 23. juulini 2013 Lõuna-Sudaani asepresident. Ta on rahvuselt nuer.
Ta sündis aastal 1953 Leeris (praeguse haldusjaotuse järgi Unity osariigis Lõuna-Sudaanis).
Üheaastane õnnehein

Üheaastane õnnehein ("Erigeron annuus", ka "Phalacroloma septentrionale", põhja-õnnekakar) on korvõieliste sugukonna õnneheina perekonda kuuluv taimeliik.
Taime kodumaa on Põhja-Ameerika. Eestis kasvatatakse teda ilutaimena, kasvab harva ka tulnukana või metsistunult võõrliigina. Eestisse jõudis 1807, kui seda hakati kasvatama Tartu botaanikaaias. Praeguseks on Eestis mitmel pool surnuaedade ümbruses, teeservadel ja jäätmaadel metsistunud ja naturaliseerunud.
Baciro Djá

Baciro Djá (sündinud 31. jaanuaril 1973) on Guinea-Bissau poliitik, kes oli 27. maist 2016 18. novembrini 2016 Guinea-Bissau peaminister. Samal ametikohal oli ta ka 20. augustist 9. septembrini 2015.
Ta õppis Havanna ülikoolis sotsiaalpsühholoogiat ja sai magistrikraadi Lissaboni rakenduspsühholoogia instituudist.
Baciro Djá kuulub Guinea ja Roheneeme Sõltumatuse Aafrika Parteisse. Aastal 2008 valiti ta parlamenti ja samal aastal nimetati noorsoo- ja spordiministriks. Aastatel 2011–2012 oli ta kaitseminister. Ta kandideeris sõltumatuna 2012. aasta presidendivalimistel, mille tulemused hiljem sõjaväelise riigipöörde käigus tühistati.
Hermann Matern

Hermann Matern (17. juuni 1893 Burg – 24. jaanuar 1971 Ida-Berliin) oli Saksa kommunistlik poliitik ja Saksa DV riigitegelane.
Hermann Matern oli pärit töölisperekonnast, ta isa oli sotsiaaldemokraat. Rahvakooli lõpetamise järel õppis ta aastatel 1907–1911 parkaliks ning töötas seejärel õpitud erialal. 1907. aastal astus ta sotsialistlikku noorsoo-organisatsiooni Sozialistische Arbeiter-Jugend ja 1911. aastal Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse. 1914. aastal astus ta protestiks sõjalaenude heakskiitmise vastu Saksamaa Sotsiaaldemokraatlikust Parteist välja. Esimesest maailmasõjast võttis ta osa Saksa sõjaväe koosseisus läänerindel.
1918. aastal astus Hermann Matern Saksamaa Sõltumatusse Sotsiaaldemokraatlikku Parteisse, võttis osa Novembrirevolutsioonist ja kuulus Tööliste ja Soldatite Nõukogusse. 1919–1926 töötas ta Burgis parkalina, astus Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja juhtus kohalikku parteiallorganisatsiooni. 1926–1928 oli ta Burgis parteiallorganisatsiooni ametiühingusekretär. 1928–1929 õppis Matern Moskvas Rahvusvahelises Lenini Koolis ning töötas seejärel kuni 1931. aastani Magdeburgis Saksi-Anhalti kommunistliku partei piirkonnaorganisatsiooni poliitjuhina ja siis kuni 1933. aastani Ida-Preisimaa piirkonnaorganisatsiooni poliitjuhina. 1932–1933 oli ta ka Preisi maapäeva liige.
Alates 1933. aasta aprillist juhtis ta Pommeri illegaalset kommunistliku partei piirkonnaorganisatsiooni. 1933. aasta juulis Hermann Matern vahistati. 1934. aasta septembris õnnestus tal vanglast põgeneda. Ta lahkus Saksamaalt ja asus esialgu elama Tšehhoslovakkiasse, seejärel aga Prantsusmaale. Vahepeal elas ta Belgias, Hollandis, Norras ja Rootsis. 1941. aasta kevadel asus ta elama Moskvasse, kus kuulus Vaba Saksamaa Rahvuskomiteesse. Hiljem oli ta antifašistliku kooli õpetaja Krasnogorskis. 
1. mail 1945 pöördus Hermann Matern Anton Ackermanni grupi koosseisus Saksamaale tagasi. Kuni 1946. aastani oli ta Saksamaa Kommunistliku Partei Saksimaa piirkonnaorganisatsiooni esimene sekretär. Pärast Saksamaa Kommunistliku Partei ja Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liitmist oli Matern koos Karl Litkega aastatel 1946–1948 Suur-Berliini SSÜP piirkonnaorganisatsiooni esimene sekretär. 1946–1950 oli ta Partei Eestseisuse Kesksekretariaadi liige. Alates 1948. aasta oktoobrist kuni oma surmani oli ta Partei Keskkontrollikomisjoni esimees. Alates 1950. aasta juulist oli Hermann Matern Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liige. Poliitbüroo liikmena oli ta vastutav suhete eest illegaalsete kommunistlike parteidega. 1949. aastast oli ta Rahvakoja (parlamendi) liige, 1950–1954 oli ta Rahvakogu asejuhataja, alates 1954. aastast asejuhataja asetäitja.
Väikesadam

Väikesadam (ka väikelaevasadam, jahisadam, marina) on sadam või sadama osa, kus osutatakse sadamateenuseid väikelaevadele või teistele alla 24-meetrise kogupikkusega veesõidukitele. 
Sõna "väikesadam" ei tähista sadama territooriumi suurust, vaid sadama poolt teenindatavate veesõidukite suurust.
Kirjeldus.
Kõik Eesti ametlikud või avalikud väikesadamad on kantud Veeteede Ameti sadamaregistrisse. 
Väikesadamad või nende osad jagunevad üldjuhul järgmiselt:
Väikesadamad rajatakse tavaliselt tuulte ja lainetuse eest võimalikult kaitstuna ja nende akvatooriumi sügavus on madalam tavasadamatest. Väikesadamates on määratud sadama eeskirjaga kindlaks teenindatavate veesõidkite maksimaalne pikkus ja süvis. Sageli kasutatakse väikesadamas mugavuse ja ökonoomsuse huvides ujuvkaisid. Reeglina on väikesadamas või selle vahetus läheduses slipp ja isiklike autode parkimisvõimalus. Suuremates väikesadamates võib olla paaditankla. Eesti väikesadamates on paaditanklad paigaldatud üldjuhul tasuvuse mõttes nii, et samas oleks võimalik tankida ka maismaasõidukeid. 
Väikesadam või selle osa võib ühtlasi olla kohalik kalasadam või kohalik reisisadam (näiteks ühendus lähedal asuva väikesaarega).
Väikesadama sadamakaptenil peab olema vähemalt väikelaevajuhi tunnistus. Väikesadama sadamakapten ei kuulu atesteerimisele Veeteede Ameti poolt.
Mari (laev)

Mari on 1976. aastal Soomes Poris puidust kerega kalapaadiks ehitatud ja hiljem vaba-ajareisideks kohandatud Eesti väikelaev.
Kodusadam on Pärnu ja omanik TK Shipping. Mari teeb suviti tellimusreise Tallinna lahel ja seisab Kalasadamas.
Johann Heinrich Heerwagen

Johann Heinrich Heerwagen (umbes 1615 Saksamaa – 30. märts 1692) oli Eesti vaimulik.
1667. aastal ordineeriti ta Martna koguduse pastoriks. 
Ta oli piiskop Jacob Helwigi aastal 1680 välja antud teose "De officio Christi theses theologicae. Proponente et dirigente Jac. Helwigio" (Reval, 1680) üks kolmest autorist (koos pastorite Joachim Georg Balecke ja Anton Heidrichiga).
Gottfried Stecher

Gottfried Stecher (19. jaanuar 1634 Saksamaa – 1. oktoober 1710 Tallinn) oli Eesti vaimulik.
1663. aastal kutsuti ta Niguliste koguduse diakoniks. 1671. aastal sai ta sama koguduse pastoriks. Aastast 1692 oli ta Tallinna linnakonsistooriumi assessor.
Asbel Kiprop

Asbel Kipruto Kiprop (sündinud 30. juunil 1989 Kaptingas Uasin Gishu maakonnas) on Keenia kergejõustiklane (keskmaajooksja).
2008. aasta Pekingi olümpiamängudel võitis ta kuldmedali (pärast Bahreini jooksja Rashīd Ramzī diskvalifitseerimist).
Ta on 1500 meetri jooksus kolmekordne maailmameister.
Tema isiklik rekord 1500 meetri jooksus on 3.26,69, mille ta jooksis 17. juulil 2015 Monacos. See on kõigi aegade kolmas tulemus.
Derek Drouin

Derek Drouin (sündinud 6. märtsil 1990 Sarnias) on Kanada kergejõustiklane (kõrgushüppaja), olümpiavõitja.
2012. aasta Londoni olümpiamängudel võitis ta 2.29ga pronksmedali.
2013. aasta maailmameistrivõistlustel Moskvas võitis ta pronksmedali, püstitades isikliku rekordi 2.38. 2015. aasta maailmameistrivõistlustel Pekingis võitis ta 2.34ga kuldmedali.
2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros tuli ta tulemusega 2.38 olümpiavõitjaks.
Tema isiklik rekord kõrgushüppes on 2.40, mille ta hüppas 25. aprillil 2014 Des Moineses.
Inspektor Gruvi

Inspektor Gruvi on tegelane samanimelisest animasarjast. Ta oli politseinik, kuni temaga juhtus traagiline õnnetus ning ta ellujäämisenimel asendati ta kehas olevad osad mutrite ja mehhanismidega. Ta võitleb kurikaelte ja kurjade geeniustega, kes on organisatsiooni Mad liikmed.
European Song Festival 2014

European Song Festival 2014 oli 1. – 3. mail 2014 Stockholmis Rootsis toimunud festival intellektipuudega inimestele. Festivali korraldajateks olid European Association of Service Providers for Persons with Disabilities ja Upplands Väsby vald. 
Festivalil osalesid lauljad kümnest Euroopa riigist. Eestit esindas folkansambel Allikabänd.
Varssavi Legia

Varssavi Legia (ametlikult Legia Warszawa Spółka Akcyjna) on Poola jalgpalliklubi, mille kodulinn on Varssavi ja koduväljak Stadion Wojska Polskiego. Klubi asutati 1916. aastal esimese maailmasõja ajal. Klubi mängib riigi kõrgliigas Ekstraklasa. Varssavi Legia on ainus Poola klubi, mis pole riigi kõrgliigast pärast teist maailmasõda kordagi välja langenud.
Varssavi Legia on Poola edukaim jalgpalliklubi: tulnud 15 korral riigi meistriks ja võitnud 19 korral karika. See on olnud ka üks Poola edukaim klubi rahvusvahelisel tasemel: hooajal 1969/70 jõuti Euroopa karika ja hooajal 1990/91 UEFA karikavõitjate karika poolfinaali ning hooajal 1994/95 UEFA Meistrite Liiga veerandfinaali.
Mängijad.
Praegune meeskond.
"Seisuga 2. juuni 2021"
Võitja (15): 1955, 1956, 1968/69, 1969/70, 1993/94, 1994/95, 2001/02, 2005/06, 2012/13, 2013/14, 2015/16, 2016/17, 2017/18, 2019/20, 2020/21
Võitja (20): 1954/55, 1955/56, 1963/64, 1965/66, 1972/73, 1979/80, 1980/81, 1988/89, 1989/90, 1993/94, 1994/95, 1996/97, 2007/08, 2010/11, 2011/12, 2012/13, 2014/15, 2015/16, 2017/18, 2022/23
Võitja (5): 1989, 1994, 1997, 2008, 2023