tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Škoda 14Tr

Škoda 14Tr on Tšehhoslovakkia trollibussimudel, mida 1980.–2003. aastal valmistati Škoda tehases Ostrov nad Ohřís. 
Konstruktsioon.
Pärast realiseerimata Škoda 13Tr-i projekteeriti firmas Škoda 20. sajandi 70. aastatel järgmine trollibussitüüp, mis sai tähiseks 14Tr. Arendustööd jäid aga seisma, sest eeldati trolliliikluse asendamist autobussidega. Alles naftakriis põhjustas selle seisukoha ümberhindamise ja töö trolli 14Tr kallal jätkus.
14Tr on kaheteljeline trollibuss. Selle karkassi moodustavad omavahel kokkukeevitatud osad – raam, külgseinad, katus ja otsad. Kõik osad on valmistatud terasprofiilidest ja pressitud detailidest. Karkass on kaetud terasplekiga, akende all oleval osal on soojusisolatsioon ja vibratsioonivastane värvkate. Seinad on seestpoolt kaetud kunstmaterjalist plaatidega. Kere paremal küljel on kaks (osadel ekspordiks mõeldud trollidest) või kolm kahetiivalist ust. Istmed paiknevad sõidusuunas ja on kaetud kunstnahaga.
Elektrisüsteemi puhul kasutati ära trollibussi 9Tr viimaste seeriate eelist – türistoridega impulssreguleerimist.
Škoda tehases Ostrov nad Ohřís ei ole alates 2004. aastast uusi trollibusse algusest lõpuni toodetud (tootmine toimub koostöös teiste firmadega), kuid 2002. aastal hakati seal valmistama varukeresid nende trollibusside jaoks, mille kere on parandamatult kahjustunud (näiteks korrosiooni või õnnetuse tõttu).
Prototüübid.
Esimene prototüüp valmistati juba 1972. aastal. See erines teistest trollidest 14Tr otste poolest. Pärast mitmesuguseid katseid müüdi see 1974. aastal Mariánské Lázněsse. 1981. aastal müüdi see maha.
Teise prototüübi saatus oli sarnane. See valmistati 1974. ja veel samal aastal müüdi samuti Mariánské Lázněsse. Seal sõitis see kuni mahakandmiseni 1984. aastal.
Pärast 14Tr-i arendustööde jätkamist valmistati 1980. aastal veel viis prototüüpi, mis hiljem toodetutest peaaegu ei erinenud.
1988. aastal valmistati 14Tr-i prototüüp 750 V tööpinge jaoks. Kasutusele võeti see aasta hiljem Slovakkias Banská Bystricas.
Kasutamine.
1972–2004 valmistati 3852 trolli (koos versioonidega 14TrM, 14TrE ja 14TrSF). Lisaks paljudele idabloki riikidele jõudsid need ka USA-sse Daytonisse ja San Franciscosse. Baltimaades on seda tüüpi trollid lisaks Tallinnale ka Riias, Vilniuses ja Kaunases.
Škoda 14Tr Tallinnas.
Tallinn sai vahemikus 1983–1989 99 kolmeukselist trolli 14Tr (210-308).
Henry Stuart

Henry Stuart, esimene Albany hertsog ja Rossi krahv (oma lapsepõlvetiitli järgi ka Lord Darnley; 7. detsember 1545 Temple Newsam, Leeds – 10. veebruar 1567 Kirk o' Field, Edinburgh) oli Šotimaa konsortkuningas 1565–1567, Šotimaa kuninganna Mary I abikaasa.
Henry Stuart sündis Inglismaal neljanda Lennoxi krahvi Matthew Stewarti ja Margaret Douglase pojana. Tema isa oli Inglismaal pagenduses ning naasis Šotimaale alles 1564. aastal.
Henry Stuart abiellus 29. juulil 1565. aastal Holyroodhouse'i palees oma sugulase Mary I-ga. 30. juulil sai ta Šotimaa kuninga tiitli, kuid sellega ei kaasnenud mingit kuninglikku võimu.
Henry ja Mary abielu oli õnnetu. Henry oli kuningannast kolm aastat noorem ning võrdlemisi ebaküpse käitumisega. Henry olevat olnud õela iseloomuga, lisaks liialdas ta alkoholiga. Kõige selle tõttu oli ta Šotimaa kõrgaadli hulgas ebapopulaarne.
Peatselt pärast abiellumist jäi Mary rasedaks. Henry, kes oli kade Mary erasekretäri David Rizzio peale, süüdistas teda kuninganna rasestamises ning lasi ta mõrvata. Pärast poeg Jamesi sündi paari omavahelised suhted paranesid. Henry oli endiselt aadli hulgas ebapopulaarne ning ka tema suhted Maryga halvenesid taas pärast seda, kui too nõudis endale abikaasaga võrdseid õigusi.
10. veebruaril 1567 leiti Henry ja tema teenri surnukehad Hamiltonide maja aiast Edinburghis Kirk o' Fieldis, kus nad olid peatunud. Henry kandis vaid öösärki, mis lubab oletada, et ta põgenes kiiruga oma magamistoast. Samal ööl oli majas toimunud plahvatus, millest Henry oli eluga pääsenud ning õue põgenenud, kus ta mõrvati. On oletatud ka, et Henry ja tema teener kägistati majas ning plahvatus korraldati mõrvade varjamiseks. Peamisteks kahtlusalusteks mõrvas olid James Hepburn, neljas Bothwelli krahv (kellest sai Mary järgmine abikaasa) ja tema toetajad, eelkõige Archibald Douglas, kelle kingad leiti mõrvapaigalt. Mõrvas kahtlustati ka kuninganna Maryt.
Henry mõrv oli üheks võtmesündmuseks Šotimaa allakäigul ning liitmisel Inglismaaga.
Kairit Olenko

Kairit Olenko (sündinud 21. detsembril 1985) on eesti kergejõustiklane, mitmekordne kurtide olümpiavõitja, maailma- ja Euroopa meister ning maailmarekordiomanik.
Kairit Olenko on õppinud Porkuni kurtide koolis, Tallinna Heleni koolis ja IT-kolledžis.
Tema treener on Timo Tõnisma.
2005. aastal Melbourne'is toimunud kurtide olümpiamängudel võitis Kairit Olenko kuldmedali seitsmevõistluses ja 100 m tõkkejooksus ning pronksmedali odaviskes. 
Aastal 2009 Taipeis toimunud kurtide olümpiamängudel võitis Kairit Olenko kolm kuldmedalit. 100 m tõkkejooksu võitis ta ajaga 14,40, mis on uus kurtide maailmarekord. Seitsmevõistluse võitis ta 4846 punktiga ja odaviske tulemusega 44.56. Lisaks võitis ta pronksmedali 4×100 m teatejooksus. 
Aastal 2016 Poolas Torunis toimunud kurtide sisekergejõustiku Euroopa meistrivõistlustel võitis Kairit Olenko kuldmedali 60 meetri tõkkejooksus ajaga 9,06 ning pronksmedali kaugushüppes tulemusega 5,58.
2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised

2005. aasta kohaliku omavalitsuse volikogude valimised Eestis toimusid 16. oktoobril 2005.
Valimistulemus.
Kokku osales 2005. aasta valimistel 496 336 inimest ehk 47% hääleõiguslikust elanikkonnast.
Soome-ugri

Soome-ugri viitab üldiselt:
Tende'i vald

Tende (hääldus "tand") (liguuri ja itaalia keeles "Tenda") on vald Prantsusmaal Provence-Alpes-Côte d'Azuri piirkonnas Alpes-Maritimesi departemangu kirdeosas.
Vallakeskus Tende on ka Tende'i kantoni keskus.
Valla elanike arv on 2025 (2006. aasta seisuga). Valla pindala on 177,47 km².
Valla kõrgus merepinnast on 552–2920 m, vallakeskus Tende on 815 meetri kõrgusel. Maapind tõuseb lõuna poolt põhja suunas. Valla põhjapiir kulgeb mööda veelahet Liguuria mere ja Aadria mere vesikonna vahel. Valda läbib põhjast lõunasse voolav Roya jõgi.
Tende'i valda läbib maantee, mis kulgeb Liguuria mere rannikult Monacost, Nice'ist ja Ventimigliast põhja Borgo San Dalmazzosse ja Cuneosse. See on kõige otsem tee Torinosse sõitmiseks. Valla põhjapiiril, mis on ühtlasi Prantsusmaa ja Itaalia piir, asub 1279 meetri kõrgusel merepinnast Tenda kuru. Tänapäeval läbib seda kuru maantee- ja raudteetunnel.
Tende'i vald oli asustatud juba aastal 690. Asustamise aeg on teadmata, aga vallast on leitud eelajaloolisi kaljujooniseid. 10. sajandil kuulus see ala Ventimiglia krahvile, seejärel Provence'i krahvidele ja Lascarise krahvidele, hiljem käisid nad käest kätte Itaalia ja Prantsusmaa vahel. Aastail 1581–1860 kuulus vald Savoia dünastia valitsetavate alade hulka, välja arvatud Napoleoni sõdade ajal, kui Prantsusmaa selle vallutas ja endaga liidendas.
14. sajandil rajati valda Lascarise loss kaitseks Provance'i krahvi Charles d'Anjou rünnakute eest. Lascarise krahv elas lossis ja kogus valda läbivalt kaubateelt tolli. Peamiselt transporditi soola. 1692 käskis Louis XIV hävitada kõik kindlustused Prantsusmaal, mille omanikud oleksid võinud kuninga võimu trotsida. Lammutati ka Lascarise loss ja sellest säilis üksnes silindrikujuline torn, mis 19. sajandil muudeti kellatorniks. Tende'is on selle kella helinat kuulda igal päeval ja öösel.
1860 jagati Savoia Prantsusmaa ja Itaalia vahel. Enamus Savoiast läks Prantsusmaale, Tenda jäi vähemuse hulka. 1861 läks ta Itaalia koosseisu.
Vald kuulub Prantsusmaale 10. veebruari 1947 sõlmitud Pariisi lepingu alusel. Tende on viimane vald, mis Prantsusmaaga ühendati.
Vallavanem on alates 2001 Jean-Pierre Vassallo.
30% vallaelanike kodune keel on prantsuse keel, 70% elanike kodune keel on itaalia keel. Valla ametlik keel on prantsuse keel.
Algoritmiline komponeerimine

Algoritmiline komponeerimine on muusikas kompositsioonitehnika, mille rakendamisel kasutatakse algoritme.
Mingeid reeglite kogumeid on muusika loomisel kasutatud alati. Mõistet "algoritmiline komponeerimine" rakendatakse siiski vaid selliste kompositsioonimeetodite kohta, mille puhul luuakse muusikat formaalsete protseduuride abil, kasutades näiteks arvutit.
Heliloojad kasutavad inspiratsiooni ammutamiseks ka mitmeid algoritme, mis ei ole konkreetselt muusikale iseloomulikud. Algoritmid nagu fraktaalid, L-süsteemid, statistilised mudelid ning isegi juhuslikud andmed (näiteks joonised, GIS-koordinaadid või magnetväljade mõõtetulemused) on kõik muusikaliseks interpretatsiooniks kasutatavad. Nende andmete alusel loodava muusikateose õnnestumine või ebaõnnestumine oleneb suuresti helilooja poolt kasutatavast andmeteisendus-süsteemist, mis tõlgib need andmed muusikaliseks andmevooks.
Ei ole ühte ainsat metoodikat, mille järgi erinevaid kompositsioonialgoritme kategooriatesse jagada. Üks võimalus seda teha on märkida ära, kuidas algoritmi kompositsiooniprotsessis kaasatakse ehk jagada muusika arvuti poolt komponeeritud teosteks ja arvuti abil komponeeritud teosteks. Muusikat peetakse täielikult arvuti poolt looduks kui algoritm suudab teha muusikaloome protsessis ise valikuid.
Teine võimalus kompositsioonilisi algoritme jagada on uurida komponeerimise tulemusi. Algoritmid suudavad kas pakkuda noodistatud infot teiste instrumentide tarbeks või pakkuda iseseisvat helisünteesi (muusikateos mängitakse arvuti poolt ise maha). Olemas on algoritme, mis loovad korraga nii noodistuse kui ka sünteesivad heli.
Kõige laiemalt on levinud algoritmide kategoriseerimine nende struktuuri järgi ning selle järgi, kuidas nad muusikalisi andmeid töötlevad. Ühes detailsemas jaotises jagatakse need kuueks osaliselt kattuvaks mudeliks:
Novgorodi veresaun

Novgorodi veresaun toimus 9. kuni 12. veebruaril 1570, mil Ivan Julm lasi opritšninal tappa või surnuks piinata peaaegu kõik Suur-Novgorodi elanikud, seda ise pealt vaadates. Põhjuseks või ettekäändeks oli see, et ta pidas Novgorodi ebalojaalseks ja separatistlikuks linnaks. 1570. aastate alguses teatas opritšnik Maljuta Skuratov Ivan Julmale, et Novgorodi bojaarid ja peapiiskop Pimen tahavad minna Poola kuninga poolele.
Reetmises kahtlustatuid põletati elusalt. Enamus linnaelanike koos naiste ja lastega viidi Volhovi jõe äärde ja aeti jääauku.
Pisi-sabatihane

Pisi-sabatihane ehk pisitihane ("Psaltria exilis") on sabatihaslaste sugukonda kuuluv linnuliik. 
Ta on maailma väikseim värvuline, pikkusega umbes 7 cm, teistel andmetel 8,5–8,7 cm.
Elab Jaava troopilistes ja subtroopilistes mägimetsades. 
Häälitsused sarnanevad sabatihase omadega. 
Toiduks on putukad ja ämblikud.
Darmstadti koolkond

Darmstadti koolkonda kuulub grupp komponeerimisstiile, mille lõid Darmstadti Nüüdismuusika Suvekoolis ("Internationale Ferienkurse für Neue Musik, Darmstadt") 1950. aastate algusest kuni 1960. aastate alguseni osalenud heliloojad.
Taust.
Mõiste "Darmstadti koolkond" formuleeris Luigi Nono oma 1958. aastal peetud loengus "Die Entwicklung der Reihentechnik". Darmstadti koolkonda kuulub kompromissitult seeriamuusika, mida on kirjutanud heliloojad nagu Pierre Boulez, Bruno Maderna, Karlheinz Stockhausen (neid kolme heliloojat nimetab Nono lisaks enda nimele oma loengus), Franco Evangelisti, Luciano Berio ja Henri Pousseur aastatel 1951–1961. Seejärel Darmstadti koolkond praktiliselt lagunes, nii muusikaliste erimeelsuste kui ka Darmstadti suvekursuste juhi Wolfgang Steinecke ootamatu surma tõttu. 
Kohe algul kasutati fraasi "Darmstadti koolkond" pisendava ja isegi halvustava nimetusena selliste kommentaatorite nagu näiteks Kurt Honolka poolt (1962. aasta artiklis, mida on tsiteerinud Boehmer), et kirjeldada igasugust muusikat, mis on kirjutatud kompromissitus matemaatilises ja ülimalt reeglitele alluvas stiilis.
Heliloojad nagu Boulez, Stockhausen ja Nono kirjutasid oma muusikat Teise maailmasõja järelmõjudes, mil mitmete heliloojate nagu näiteks Richard Straussi muusika oli politiseeritud Kolmanda Riigi poolt. Et vältida taolist politiseerimist ning hoida "kunsti kunsti pärast", üritas Darmstadti koolkond luua uut antinatsionalistlikku muusikat, millele ei saaks kuidagi mingeid valesid tähendusi külge pookida. Hiljutised Boulezi ja Stockhauseni biograafid on püüdnud neid heliloojaid Darmstadti koolkonnast distantseerida, hoolimata kindlast teabest heliloojate ideoloogiate kohta.
Darmstadti koolkonna põhimõjutajateks olid Weberni ja Varèse tööd ning Olivier Messiaeni "Mode de valeurs et d'intensités" (teosest "Quatre Etudes de rhythme").
Kriitika.
Helilooja Hans Werner Henze, kelle muusikat esitati Darmstadtis 1950. aastatel regulaarselt, oli Darmstadti koolkonna ideoloogiate vastu, eriti selle vastu, kuidas (tema arvates) noori heliloojaid sunniti kirjutama täielikult dodekafoonilist muusikat, vastasel juhul neid ignoreeriti ja peeti naeruväärseks. Oma kogutud teostes meenutab Henze, kuidas heliloomingutudengid kirjutasid oma teoseid Darmstadti sõites rongis ümber, et vastata Boulezi ootustele.
Üks Darmstadti koolkonna juhtfiguuridest, Franco Evangelisti, kritiseeris üpris avameelselt teatud innukate jüngrite dogmaatilist "ortodokssust", nimetades neid "dodekafooniliseks politseiks".
Tammetihane

Tammetihane ("Parus lugubris", sünonüüm "Poecile lugubris") on linnuliik tihaslaste sugukonnast.
Levila.
Liik on levinud Balkani poolsaarel, Türgis, Lähis-Idas ja Iraanis. Ta on paigalind.
Välimus.
Üldpikkus 14 cm. Suur ja pikasabaline tihane. Pealagi ja kurgualune on nõgimustad, põseala on valge. Selg, tiivad ja saba on hallikaspruunid. 
Tugev nokk on must, jalad hallid. Kutsehüüd on kare "tjerr'r'r'r", Laul koosneb kiiresti korratavatest silpidest, näiteks "džjuviit-viit-viit-..." või "džjüü-džjüü-džjüü".
Elupaik.
Asustab erinevat tüüpi metsasid ja makjat peamiselt mägedes, elab ka põõsastikes, õlipuuistandustes, viinamägedes, parkides ja aedades. Eelistab tammede ja pöökidega segametsi. Paiguti elab ka okasmetsas.
Pesitsemine.
Pesitsusperiood märtsist juulini. Pesa rajab puuõõnde, mõnikord ka pesakasti või kaljulõhesse. Pesamaterjalina kasutab rohtu ja sulgesid.
Kurnas on tavaliselt 5-7 muna. Poegi toidavad ja nende eest hoolitsevad mõlemad vanemad. Pojad lahkuvad pesast kolme nädala vanuselt.
Toitumine.
Toiduks on peamiselt väiksed selgrootud, ka seemned. Kogub toidutagavarasid.
Hoomuli

Hoomuli (ka Oomuli; läti keeles Omuļi) on küla ("ciems") Lätis. Asub Vidzemes Valka piirkonnas Härgmäe vallas Eesti piiri lähedal.
Külas kasvav tamm ümbermõõduga 5,4 m on looduskaitse all.
Küla on kujunenud Hoomuli mõisa juurde. Seal on raamatukogu. Hoomulis asuvad Miciņi ja Omuļu skola bussipeatus.
Tippecanoe needus

Tippecanoe' needus on väidetav needus, mille kohaselt iga kahekümne aasta järel valitud Ameerika Ühendriikide president sureb ametis olles.
Väidetavasti needis Tecumseh' vend Tenskwatawa pärast Tippecanoe lahingut 1811. aastal ära tulevase presidendi, tolleaegse Indiana territooriumi kuberneri, William Henry Harrisoni ja tema ametijärglased. Needus sai laiemalt teatavaks 1931. aastal, olles selleks ajaks toiminud viis korda.
Surnud presidentidest oli William Henry Harrison kõige lühemat (31 päeva) ja Franklin Delano Roosevelt kõige pikemat (4422 päeva; kolm täit ja üks osaline ametiaeg, kokku 12 aastat) aega üldse ametis olnud president.
Needusega on seostatud järgmiste presidentide surma:
Zachary Taylor, kes valiti 1848. aastal ja suri ametis olles 1850. aastal, ei kuulu nende hulka, kuna jääb 20-aastasest tsüklist välja.
Lisaks on kaks Ameerika Ühendriikide presidendi valimistel kaotanud kandidaati (Stephen A. Douglas 1860. aasta valimistel ja Wendell Willkie 1940. aasta valimistel) surnud nelja aasta jooksul pärast valimisi (vastavalt 1861 ja 1944), mis tähendab, et valituks osutudes oleksid ka nemad surnud ametis olles.
Abraham Lincoln ja Franklin Delano Roosevelt olid pärast kriitilisel aastal valimist ametis terve ametiaja ja surid tagasi valituna alles järgmise ametiaja alguses. Ronald Reagan (valitud 1980) ja George W. Bush (valitud 2000) ei surnud oma ametiajal, neist Bush on tänaseni elus.
William Henry Harrison oli kuni 1981. aastani vanim (68 aastat) ametisse astunud Ameerika Ühendriikide president; kuna sel aastal ametisse astunud Ronald Reagan oli temast vanem (69), arvatakse, et Reagan murdis selle rekordi ületamisega ka needuse. Pärast seda pole needus enam toiminud.
Hatanga

Hatanga on küla Venemaal Krasnojarski krais Taimõri rajoonis. 2010. aasta andmetel oli külas 2645 elanikku.
Hatanga asutati 1626. aastal.
AE Lárisa 1964

AE Lárisa 1964 (ametlikult "Αθλητική Ένωση Λάρισας 1964" ehk "Athlitiki Enosi Lárisas 1964") on 1964 asutatud Kreeka jalgpalliklubi, mille kodulinn on Lárisa ja -väljak AEL FC Arena.
Tulnud korra Kreeka meistriks (1988) ja võitnud kaks karikat (1985, 2007).
Luke Pritchard

Luke Pritchard (sündinud 2. märtsil 1985 Worthingis) on briti muusik. 
Ta on briti popansambli The Kooks laulja ja kitarrist.
The Kooks

The Kooks on Inglismaalt Brightonist pärit "indie rock"'i bänd, mis moodustati 2004. aastal. Bändi liikmed on Luke Pritchard (kitarr ja laul), Hugh Harris (soolokitarr), Alexis Nunez (trummid) ja Peter Denton (basskitarr ja taustalaul). 
The Kooksi muusika on tuntud meloodilise indie rock’i, britpopi mõjutuste ja kerge alternatiivse kõla poolest. Nende debüütalbum "Inside In/Inside Out" (2006) tõi bändile kiiresti tuntuse, sisaldades hitte nagu "Naïve" ja "She Moves in Her Own Way". Järgnesid albumid "Konk" (2008), "Junk of the Heart" (2011), mille esimene singel oli "Is It Me" ja "Listen" (2014).
Dan Logan

Dan Logan (sündinud 19. detsembril 1985 Granthamis) on briti muusik. 
Ta mängib basskitarri ansamblis The Kooks.
Osvald Vaidlo

Osvald Vaidlo (nimi kuni 26. oktoobrini 1937 Osvald Veedi (Veide); 5. oktoober 1918 Tartu – 23. september või 24. september 1944 Audevälja, Harjumaa) oli Eesti sõjaväelane (aspirant-nooremseersant, 1939). Saksa armeesse mobiliseerituna oli ta 36. politseipataljonis ülemleitnandi (Oberleutnant) aukraadis.
Hariduskäik.
Ta lõpetas aastal 1937. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi. Aastatel 1937–1938 ja 1940–1943 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonna majandusosakonnas, filosoofiateaduskonnas ja majandusteaduskonnas. Lõpetas Sõjakooli aspirantide jalaväeklassi kursuse laskurialal ja Lahingukooli juures tankitõrjeala reservohvitseride ettevalmistamise erikursuse (mõlemad 1939). Ülendatud lipnikuks 5. augustil 1940, vanusega samast päevast. Akadeemiliselt oli ta Korporatsioon Vironia liige.
Surm.
Osvald Vaidlo, tema naine Vilma Vaidlo (sündinud Nöps) ning nende veel sündimata laps hukkusid Nõukogude soomussõiduki kuulipildujatule all Pärdi talu teeristis, põgenedes sõiduautoga, kus viibisid veel kaks ohvitseri (kes hukkusid) ja tentsik, kes pääses põgenema. Hukkunud maeti paar päeva hiljem sama teeristi lähedusse.
Nende säilmed kaevati ümbermatmiseks välja 2008. aastal. Vilma ja Osvald Vaidlo maeti 24. septembril 2008 ümber Tallinna Pärnamäe kalmistule.
Isiklikku.
Tema vend oli lastekirjanik Robert Vaidlo.
Koerakoonlased

Koerakoonlased (ka: "koerakoonud, "lõunaeesti murretes "peninuki" (mitmuses), Setumaal "pininõnarahvas") olid Liivimaal algselt opritšnina maakeelseks hüüdnimeks, mis tuli sellest, et opritšnikud kandsid sadulal koerapea ja luua kujutist kui embleemi, mis sümboliseeris opritšnikute ülesannet välja nuuskida ja minema pühkida Ivan IV vaenlased. 
Hiljem, rahvaluule tegelastena (nimetatud ka: "peninukid"), omandasid koerakoonlased mütoloogilise mõõtme, näiteks kui koera pea ja inimese kehaga koletised vms. 
Sarnased tegelased on tuntud erinevate maade – Egiptuse, Kreeka, Rooma, Saksa – mütoloogiast.
Edmund Püss

Edmund Püss (7. oktoober 1899 Rakvere vald, Virumaa – 11. detsember 1979 Valga) oli eesti ohvitser (major).
August Kala

August Kala (13. juuni (vkj)/ 25. juuni 1895 Vana-Suislepa vald, Tarvastu kihelkond, Viljandimaa – 11. märts 1985 Stuttgart, Lääne-Saksamaa) oli Eesti sõjaväelane (major).
Ta võeti 1916. aastal teenistusse Vene sõjaväkke Esimeses maailmasõjas.
Ta on maetud kalmistule Nellingenis Baden-Württembergis Saksamaal.
Artur Kase

Artur Kase (16. juuli 1898 Sõmeru, Virumaa – 28. november 1988 Käru) oli Eesti ohvitser (leitnant).
Võttis Vabadussõjast osa 5. Rakvere jalaväepolgus.
Julius Edor

Julius Edor (14. juuni 1904 Tartu – 29. aprill 1985 New York) oli Eesti ohvitser (kapten).
Aastail 1929–1932 ja 1940–1941 õppis ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Ernst Tiivel

Ernst Tiivel (11. aprill 1900 – 15. märts 2000 Toronto, Kanada) oli Eesti sõjaväelane (major, 1940).
Õppis Prantsusmaal Toulouse'i ülikoolis aastatel 1930–1934, selle kõrvalt õppis ka Pariisi Optikainstituudis.
Harald Kapsta

Harald Kapsta (24. oktoober 1906 – 31. oktoober 1970 Augsburg) oli Eesti ohvitser (leitnant).
Eduard Värsi

Eduard Värsi (ka Eduard Väärsi; Taani rahvastikuregistris Eduard Warsi; 1. oktoober 1894 Pühajärve vald (Otepää kihelkond) – 5. mai 1979 Kopenhaagen) oli eesti ohvitser.
Elulugu.
Eduard Värsi sündis 13. oktoobril (vana kalendri järgi 1. oktoobril) 1894 Otepää kihelkonnas Karl ja Anna Värsi (neiuna Laos) pojana. Ta sündis kell 10 õhtul ning ristiti 20. oktoobril.
Värsi lõpetas Tartu neljaklassilise Linnakooli.
Sõjaväeteenistusse asus Värsi 8. septembrist 1915. Ta teenis Novgorodis 177. tagavarapolgus kuni 17. veebruarini 1917. 4. aprillist 1917 kuni 9. augustini 1917 viibis Värsi Thelavi lipnikkude koolis Tbilisi kubermangus, kus ta sai sõjaväelise hariduse. Esimese ohvitseriauastme sai ta 9. augustil 1917.
20. novembril 1918 mobiliseeriti Värsi Eesti Rahvaväkke. 7. detsembrist 1918 jätkas ta teenistust 5. Rakvere jalaväepolgus noorema ohvitserina.
1942. aastal liitus Värsi 36. Kaitse Rindepataljoniga. Ta oli 2. kompaniis rühmaülem, auastmelt ülemleitnant. Värsi osales Stalingradi lahingus ja sai Surovikino kaitsmisel haavata põlvest, mistõttu tal jalg hiljem amputeeriti.
1974. aastal elas ta Kopenhaagenis.
Isiklikku.
Maksimillian Väärsi on tema onupoeg.
Nick Park

Nicholas Wulstan Park (sündinud 6. detsembril 1958 Prestonis Lancashire'is Inglismaal) on neli korda Oscari võitnud inglise filmitegija "go-motion"-animatsioonide vallas ning on eelkõige tuntud "Wallace'i ja Gromiti" loojana.
Noorusaastad.
Nick Park sündis Prestonis Lancashire'is, Inglismaal ning käis Cuthbert Mayne'i Gümnaasiumis. Ta kasvas üles suure huviga joonistatud multifilmide vastu: juba 13-aastaselt sündis õmblejannast ema filmikaameraga esimene multifilm "Walter the Rat". Kui Park oli 15-aastane, näidati üht tema kodus tehtud filmi BBC Noorte Animaatorite Filmivõistluse raames televisioonis.
Karjäär.
Lõpetanud Sheffield Hallami Ülikooli, astus Park Rahvuslikku Filmi ja Televisiooni kooli. Seal sündis tema esimene 35 mm film, "A Grand Day Out", mis püüdis savianimatsioonide esirindes oleva Aardman Animationsi asutajate tähelepanu. 1985. aastal liitus Park Aardmaniga, kus ta töötas reklaamidega ning ühtlasi lõi muusikavideo Peter Gabrieli laulule "Sledgehammer". 1991. aastal võitis ta auhinna animasarja "Creature Comforts" eest, mis kujutab endast dokumentaalilaadset sarja intervjuudest loomaaiaasukatega.
Umbes samal ajal viis Park lõpule oma lõputöö, "A Grand Day Out" (1992), mille tegelased Wallace ja Gromit said peagi kultustegelasteks. See esimene jutustus juustu armastavast leiutajast ja tema truust koerast rääkis kahe tegelase juustuotsingutest Kuul. Wallace'i ja Gromiti järgmise seiklusega "The Wrong Trousers" (1993) võitis Park juba teise Oscari. Sellele järgnes omakorda kangelaste kolmas seiklus, "A Close Shave" (1995), teenides Nick Parkile kolmandagi Oscari. 
1997. aastal auhinnati Parki CBEga. Koostöös DreamWorksiga hakkas Aardman Animations töötama filmi "Chicken Run" (2000) kallal. Filmi tegemine võttis aega ligi viis aastat, ning sellel puudus Parki loomingule omane sarm. 2006. aastal võitis Park parima animafilmi kategoorias järjekordse Oscari teosega "Curse of the Were-Rabbit" (2005), milles figureerivad juba armsaks saanud tegelased Wallace ja Gromit. 
10. oktoobril 2005, puhkes Aardman Animationsi arhiivilaos tulekahju. Selle tagajärjel hävis enamik Parki loomingust, sealhulgas kõik mudelid, mida kasutati filmis "Chicken Run". Parki viimase aja töö sisaldab "Creature Comfortsi" amerikaniseeritud versiooni. Ka selle seriaali jaoks intervjueeriti ameeriklasi erinevatel teemadel ning saadud heliklipid lisati hiljem animeeritud loomkarakteritele juurde. 2007. aasta septembris paluti Nick Parkil disainida pronksist Wallace'i ja Gromiti kuju, mis paigutatakse looja kodulinna Prestonisse.
Rembert von Funcken (1632−1709)

Rembert von Funcken ( 1632 – 3. veebruar 1709 Riias) oli Rootsi sõjaväelane (kindralmajor) ja riigitegelane.
Ta oli oobersti auastmes Narvas paiknenud Skåne-Hallandi rügemendi ülem (1685–1695), Narva kindluse komandant, Narva garnisoni ülem, Ingerimaa viitsekuberner, ja 1708–1709 Põhjasõja-aegne Liivimaa Riia asekuberner.
Rembert von Funckenile kuulusid Liivimaal Liezēre kihelkonna Liezēre ("Löser"), "Eckhof"i ja Medzula ("Meselau") mõis.
Perekond.
Tema vanemad olid kahurväeooberst, maanõunik, Liezēre mõisnik ja Saaremaa asekuberner Rembert Funcke (surnud 1654; naturalisatsiooni järel Rootsis perekonnanimi Funcken) ja Lüttichi stifti Möringenist pärit Sara Helena Selius (Selin). Tema vanaisa, Viermündeni ja Zeidlingshauseni (Siedlinghausen ?) mõisnik Johann Funck oli Saksa-Rooma riigi Waldecki krahvkonna maadrost ja salanõunik. 
Tema õdedest Elisabet Juliana von Funcken oli Ingerimaa aadlilipkonna ooberstleitnandi ja Ingeri Suida mõisa pärushärra Joachim Georg von Rohri (maetud 1687 Narvas) abikaasa ja Katharina Barbara von Funcken Eestimaa maanõuniku ja oobersti Hermann von Ferseni (suri 1708 Moskvas) abikaasa.
Rembert von Funcken abiellus Haapsalus 19. juulil 1660 Sophie Elisabeth von Ungerniga (1628–1665), kes oli Läänemaa Ridala kihelkonna Ungru mõisniku Otto von Ungerni ja Hanila kihelkonna Paadrema mõisast pärit Gertrude von Uexkülli tütar, ning kelle esimene abikaasa, Ridala kihelkonna Sinalepa ja Parila mõisnik, rittmeister Christopher von Kursell hukkus 1656. aasta Riia piiramisel. 
Teist korda abiellus ta samuti Läänemaalt pärit Paadrema vabapreili Helene von Yxkull-Gyllenbandiga, kes oli oobersti ja Eestimaa maanõuniku Reinhold Johann Yxkull-Gyllenbandi (maetud 1672) ja Särevere mõisa pärijanna Margarethe Nierothi tütar. Abielust sündisid: 
Kolmandaks abikaasaks sai Põhjasõja ajal Margaretha (Greta) Christina Frölich (1683–1735), kes oli Liivimaa kuberneri krahv Carl Gustaf Frölichi (1637–1714) ja Plantina Margareta Bengtsdotter Cederbomi (surnud 1690) tütar, ning 19. märtsil 1703 Kuramaal Saladeni lahingus hukkunud major Hans Heinrich von Wrangelli (1668–1703) lesk.
Tema lesestunud abikaasa abiellus u 1714 Liivimaalt pärit kindralmajori ja Pohjanmaa maavanema, vabahärra Reinhold Wilhelm von Esseniga (1669–1732) ja temast sai vanaema krahv Hans Henrik von Essenile.
Orava (ajalooline piirkond)

Orava on ajalooline piirkond, mis jaguneb Slovakkia Žilina maakonna ja Poola Väike-Poola vojevoodkonna vahel Tatratest põhjas Orava jõe orus.
Orava ajalooline keskus on alates 1683 Slovakkia linn Dolný Kubín, mida alguses nimetati ungaripäraselt "Alsókubin", enne seda Orava linnus.
Praegu on Orava majanduslikult vähearenenud ala, kuid turismi valdkonnas on võimalusi palju: Slovakkia-osas on suur veehoidla ja kuumaveeallikad, Orava linnus, vabaõhumuuseum ja puukirikud, saab harrastada mägironimist.
Ala oli kunagi Ungari kuningriigi koosseisus (Árva komitaat). Pärast I maailmasõda sai sellest Tšehhoslovakkia osa. Poolaga tekkinud piiritüli järel vahetati piirkonna kirdeosas välja mitu küla.
Árva komitaat

Árva komitaat (ungari keeles "Árva vármegye", slovaki keeles "Oravská župa") oliUngari Kuningriigi komitaat, mis asus tänapäeva Slovakkia ja Poola piirialadel.
Maakond tekkis 14. sajandi teisel poolel. Maakonna keskus oli aastatel 1867–1919 Alsókubin (Dolný Kubín), enne seda Orava linnus. 1772–1918 piirnes see põhjas Austria Keisririigile kuuluva Galiitsiaga.
1910. aasta rahvaloenduse ajal oli maakonna rahvaarv 78 745 ja pindala 2019 km². Rahvuslik koosseis oli järgmine:
Sel ajal jaotus komitaat neljaks ringkonnaks (ungari "járás": Alsókubini ringkond samanimelise keskusega (tänapäeval Dolný Kubín), Námesztó ringkond samanimelise keskusega (tänapäeval Námestovo), Trsztena ringkond samanimelise keskusega (tänapäeval Trstená) ja Vári ringkond, mille keskus oli Turdossin (tänapäeval Tvrdošin. Kõik need neli keskust on tänapäeva Slovakkia territooriumil.
Pärast Esimest maailmasõda sai sellest 4. juunil 1920 vastavalt Trianoni rahulepingule Tšehhoslovakkia osa. Järgnes piirivaidlus Tšehhoslovakkia ja Poola vahel, mille tulemusena 1924 vahetati hulk asulaid. Suurim Poola koosseisu läinud asula oli Jablonka.
Tänapäeval kuulub suurem osa kunagisest komitaadist Slovakkia Žilina maakonda. Kõnekeeles kasutatakse endiselt Orava nime.
Lauri Kulpsoo

Lauri Kulpsoo (sündinud 21. juunil 1978) on eesti fotograaf ja trummar.
Elulugu.
Ta on Tartu Tamme Gümnaasiumi vilistlane ning on õppinud geograafiat Tartu Ülikoolis.
Lauri Kulpsoo on töötanud fotograafina ajalehes Postimees ning ajakirjas Pere ja Kodu. Lisaks on teinud kaastööd veel mitmele Eesti ja Soome meediaväljaandele.
Kulpsoo fotosid on kasutatud mitmes raamatus.
Kulpsoo on mänginud trumme ansamblites Lloyd, Tartu Popi ja Roki Instituut ning Jaan Pärn ja Pahad Seemned. Aga ka Honey Power ning Kuma. On Klassikaraadios teinud "Fantaasia" saateid. 
2018. aastast töötab ERR Tartu stuudios koosseisulise helitehnik-valgustaja-autojuhina.
Näitused.
Lauri Kulpsoo fotosid on eksponeeritud järgmistel näitustel:
Klavdija Bojarskihh

Klavdija Bojarskihh (11. november 1939 Verhnjaja Põšma – 12. detsember 2009) oli vene murdmaasuusataja.
Suur-rabakiil

Suur-rabakiil ("Leucorrhinia pectoralis") on vesikiillaste sugukonda rabakiili perekonda kuuluv putukas.
Suur-rabakiili kehapikkus on 3,5–4,5 cm ja tiibade siruulatus 5,5–6,5 cm. Eestiibade tipus on must täpp, mis on lennul jälgitav crissu on hogrider.
Noorel isasel on tagakehal kollased plekid, mis vanal isendil pruuniks värvuvad. Emasel on tagakehal ainult üks suur tumekollane laik.
Suur-rabakiil eelistab mesotroofseid liikumatu veega veekogusid, kus ei ela kalu, sest kalad söövad kiili mune ja vastseid. Lendab mai algusest juuli keskpaigani. Vastsestaadium kestab kaks või kolm aastat.
Esimest korda kirjeldas suur-rabakiili teaduslikult Toussaint von Charpentier 1825, kes andis talle ka teadusliku nime.
Suur-rabakiil kuulub Eestis III kategooria looduskaitse all olevate liikide hulka.
Olev Soans

Olev Soans (29. mai 1925 Tallinn – 28. aprill 1995 Keila) oli eesti graafik ja pedagoog.
Olev Soans lõpetas 1941. aastal Pärnu kaubanduskeskkooli. Aastatel 1943–1944 oli ta mobiliseeritud Saksa sõjaväkke, seejärel töötas Järvakandis joonistusõpetajana. 1951. aastal lõpetas ta Eesti Riikliku Kunstiinstituudi. 
Aastatel 1961–1989 töötas ta Kunstiinstituudis õppejõuna.
Olev Soansi loomingu hulgas on vabagraafikat, raamatugraafikat, plakateid, ning alates 1975. aastast infograafilised, sealhulgas ajaloolised ja kultuuriloolised maakaardid (piltkaardid). Ta viljeles oforti, kuivnõela, litograafiat, linoollõiget, puulõiget, serigraafiat ning võttis kasutusele uudse elektrograafilise sõeltrüki.
27. aprillil 2000 asutasid Eesti Rahvuskultuuri Fond, Keila Linnavalitsus ja Harjumaa Muuseum Olev Soansi mälestusfondi Keilast pärit kunstnike ja Keilaga seotud kunstiprojektide toetamiseks. Tema kultuuriinfo kaartide püsinäitus on üleval Keila linnavalitsuse teise korruse koridoris. Kokku valmis O. Soansil koos kaastöötajatega vähemalt 62 erinevat kaarti. Sealhulgas nn. ametkondlikud (ettevõtted, majandid, ühendused, liikumised, asulad jne). 
Isiklikku.
Olev Soans oli abielus Therese Limbergiga. Alo Soans, Villu Soans ja Priidu Soans olid nende pojad ja Siiri Soans on nende tütar.
Olev Soans oli abielus Helvi Jürissoniga. Kerttu Soans on nende tütar. 
Tema onu oli arhitekt Anton Lembit Soans, onupojapoeg on skulptor Jaak Soans. Maetud Keila lähedale, Karjaküla kalmistule.
Euroopa Rahvapartei fraktsioon

Euroopa Rahvapartei fraktsioon (lühend EPP) on Euroopa Parlamendi suurim ja vanim saadikurühm. 2020. aasta mais on selles 187 liiget (26,6% kõigist parlamendiliikmetest).
Paremtsentristlik fraktsioon asutati kristlike-demokraatide fraktsiooni nime all 23. juunil 1953 ESTÜ ühisassamblee poliitilise fraktsioonina.
Esimesed Euroopa Parlamendi valimised toimusid 1979 ning fraktsioon muutis oma nime Euroopa Rahvapartei fraktsiooniks. 1999. aasta juulist on ERP olnud Euroopa Parlamendi suurim fraktsioon. Aastatel 1999–2009 kandis fraktsioon nime Euroopa Rahvapartei (kristlike demokraatide) ja Euroopa demokraatide fraktsioon, millest sai 2009. aastal Euroopa Rahvapartei (kristlikud demokraadid) fraktsioon.
Eestist kuulus 2004–2019 Euroopa Rahvapartei fraktsiooni Tunne Kelam (erakond Isamaa, valitud aastatel 2004, 2009 ja 2014). Alates 1. veebruarist 2020 kuulub fraktsiooni Riho Terras (erakond Isamaa).
Euroopa Rahvapartei fraktsioon on oma eesmärkideks nimetanud õiglasema Euroopa ühiskonna loomist, võitlust kliimamuutustega, ELi kaitsevõime tugevdamist ja välispiiride kaitset, vaba ja õiglast kaubandust, innovatsiooni, uute töökohtade loomist ning digitaalmajanduse arendamist.
Puhas punalibleaplaasia

Puhas punalibleaplaasia ("Pure Red Cell Aplasia") (PRCA) on koertel, kassidel ja inimesel kirjeldatud raskekujuline, harilikult normotsütaarne-normokroomne (mitteregeneratiivne) aneemia, mille korral erütrotsüütide eellasrakud luuüdis puuduvad või on oluliselt vähenenud. Leukotsüütide ja trombotsüütide eellasrakud luuüdis ei ole haaratud.
Rohelised/Euroopa Vabaliit

Rohelised / Euroopa Vabaliit (GREENS/EFA) on Euroopa Parlamendi suuruselt viiendat ja kuuendat kohta jagav fraktsioon, kus aprillis 2019 oli 52 liiget. Rohelised / Euroopa Vabaliit kuulub opositsiooni parteide hulka.
Eestlastest kuulus kuni 2019. aastani Roheliste / Euroopa Vabaliidu fraktsiooni Euroopa Parlamendi liige Indrek Tarand. (2019. aastal ta enam Euroopa Parlamenti valituks ei osutunud.)
Lätist kuulub fraktsiooni Läti Vene Liidu esindaja Tatjana Ždanoka.
Eestist kuulub liikmesparteina sinna Erakond Eestimaa Rohelised.
2-metüül-2-buteen

2-metüül-2-buteen ehk metüül-2-buteen ehk trimetüületüleen (CH3)2C=CH(CH3) on küllastumata süsivesinik (isoolefiin).
Vahel asendatakse metüülrühm CH3 lühiduse mõttes tähisega Me. Sel juhul on metüül-2-buteeni valem MeCH=CMe2.
Metüül-2-buteen on värvitu vees mittelahustuv kerglenduv vedelik. Selle tihedus on 0,662 g/cm³, sulamistemperatuur -134 °C, keemistemperatuur 39 ºC, molaarmass 70,13. Alkoholide ja eetriga seguneb ta mis tahes vahekorras, moodustades homogeense lahuse.
Liitumisreaktsioonid 2-metüül-2-buteeni kui kaksiksideme juures hargnenud struktuuri omava alkeeniga viivad steeriliste takistustega hargnenud struktuuride tekkele. Näiteks elektrofiilse liitumise korral on tulemuseks karbokatioonse intermediaadi deprotoneerumine. Nii ei saada 2-metüül-2-buteeni polümerisatsioonil kõrgpolümeere ja kloorimisel saadakse dikloriidide asemel valdavalt allüülse kloorimise saadused.
Metüül-2-buteeni kloorimine temperatuuril -12 °C naatriumkarbonaadi Na2CO3 juuresolekul (eralduva vesinikkloriidhappe HCl sidumiseks) konversioonil 70% toimub järgmise reaktsioonivalemi järgi: 
MeCH=CMe2 + Cl2 → MeCHCl–C+Me2 → MeCHCl–CMe=CH2 (83%) + MeCH2–CMe2Cl (5%) + MeCHCl–CMe2Cl (12%) + [MeCH=CMeCH2Cl (tº, tekib allüülsel isomerisatsioonil) ]
Vladimir Turtšinski

Vladimir Jevgenjevitš Turtšinski (vene keeles "Владимир Евгеньевич Турчинский"; 28. september 1963 Moskva – 16. detsember 2009 Noginski rajoon, Moskva oblast) oli vene tele- ja raadiosaatejuht, näitleja, sportlane ja ettevõtja.
Nuuskpiiritus

Nuuskpiiritus ehk ammoniaagilahus on ammoniaagi (NH3) 5-protsendiline vesilahus, mida enamjaolt kasutatakse inimeste teadvusele toomiseks. See on väga iseloomuliku terava lõhnaga, kuid värvuseta.
Kõrgema ammoniaagisisaldusega vesilahus on tuntud kui salmiaakpiiritus ning seda kasutatakse majapidamises lahusti ja puhastusvahendina. Tööstuslikult kasutatakse värvides, puidu toonimiseks, aga ka happesuse regulaatorina (E527) toiduainetööstuses ja soojusjõumasinates.
Riot!

"Riot!" on USA ansambli Paramore 2007. aastal ilmunud album.
Rembert von Funcken (1724–1786)

Rembert von Funcken ( 1724 – 1786) oli sillakohtunik (sks. ordnungsrichter) Liivimaa kubermangus ja Funckenite aadlisuguvõsa viimane meesliini esindaja. 
Ta oli Rootsi sõjaväelase ja Riia asekuberneri Rembert von Funckeni pojapoeg.
Rembert von Funckenile kuulusid Liivimaa kubermangu Võnnu kreisi (Cēsise kreisi) Liezēre kihelkonnas Liezēre ("Löser") ja Eckhofi, ning Cesvaine kihelkonnas Ohlenhofi mõis.
Perekond.
Rembert von Funckeni vanemad olid Liezēre ja Medzula mõisnik, major Gustav Heinrich von Funcken (1681–1761) ja Ulrika Katharina (Margaretha) Clodt von Jürgensburg. Tema õdedest Ulrike von Funcken (1730–1800) oli Gustav Heinrich von Wetter-Rosenthali ema ja Helene Juliane von Funcken (1723–1785) major Gotthard Ernst von Bergi (1714–1766) abikaasa ja krahv Friedrich Wilhelm Rembert von Bergi vanaema.
Rembert von Funcken abiellus Christine Charlotte von Ceumerniga (1723–1824), kes oli Rootsi korneti ja Bērzaune pandihärra Gustav von Ceumerni (suri 1747) ja Vestiena mõisast ("Festen") pärit Ebba Juliane Clodt von Jürgensburgi (1693–1763) tütar, ning kelle vanaisa Karl Gustav Clodt von Jürgensburg (suri 1723) oli Rootsi ooberst, Riia komandant ja Zaube mõisnik, ning vanavanaisa Wolmar von Ungern-Sternberg (suri 1667) Riia asehaldur. Abielust sündisid:
Wolmar von Ungern

Wolmar von Ungern (umbes 1500 – enne 1587) oli Saare-Lääne piiskopkonna vaimulik ja aadlik.
Wolmar oli Georg von Ungerni poeg esimesest abielust. 1520. aastatel sai temast Saare-Lääne toomkapiitli liige ning 1527. aastal ka toompraost. Isa püüdis temast teha ka Riia toompraosti, kuid edutult. Wolmar saatis oma isa reisil Rooma (aastatel 1533–1534), kus too aga suri. 1535. aastal naasis Wolmar Liivimaale ja oli järgnevalt Riia peapiiskopi koadjuutori Wilhelm von Hohenzollerni teenistuses. Toompraosti kohast jäi ta aga 1534. aastal ilma, kui Wilhelmi rivaal, Saare-Lääne piiskop Reinhold von Buxhövden, selle konfiskeeris. 
1555. aasta paiku tõmbus Wolmar aktiivsest tegevusest tagasi ning elas oma perekonna valdustes, Ungurmuiža mõises Straupe kihelkonnas Lätis, mille ta kaotas 1575. aastal. 1570. aastal sündis tema abielust Margaretha Rostigeriga poeg Otto, hiljem ka poeg Wolmar, kellest sai Rootsi sõjaväelane. 
Liivimaa sõja ajal oli ta piiskopi nõunik ja kantsler, 1569. aastal Turaida piiskopilinnuse kastellaan.
1587. aastast pärinevas dokumendis on aga tema abikaasat märgitud lesena; seega suri Wolmar 1570. ja 1587. aasta vahel.
Reinhold von Ungern

Reinhold von Ungern (surnud umbes 1544) oli Saare-Lääne piiskopkonna aadlik, Georg von Ungerni vend.
Reinholdi valduses oli Palivere mõis ("Pallifer"). 1530. aastatel toetas ta oma venna poliitikat, mistõttu ta vastandus piiskop Reinhold von Buxhövdenile. Aastatel 1526–1527, 1530–1532 ja 1534 oli ta Läänemaa stiftifoogt. Aastal 1535 langes ta aga pärast Vigala linnuse alistamist piiskop Buxhövdeni poolt tolle kätte vangi ning vabanes alles 1541. aastal. Teda on mainitud veel aastal 1543 ja ka 1544. aastal oli ta tõenäoliselt veel elus, kuid 1548. aastast pärineb dokument, mis mainib, et ta on vahepeal surnud.
Silmuskudumine

Silmuskudumine on lõngast või niidist silmuseliste tekstiilide valmistamine. Kududa saab käsitsi kudumisvarrastega või kudumismasinaga.
Kangakudumisel jookseb lõng või niit riides sirgelt ning koe- ja lõimelõngad asetsevad omavahel risti. Silmuskoes jookseb lõng looklevalt ja moodustab igal real silmuseid, mis on ühendatud eelneva ja järgneva rea silmuste külge. Silmuseline kude annab tekstiilile suurema elastsuse.
Käsitsi kudumine.
Käsitsi kudumisel on kaheks põhiliseks tehnikaks edasi-tagasi (tulemuseks on tasapinnaline ese) ja ringselt kudumine (tulemuseks on silinder). Edasi-tagasi kudumisel kasutatakse kahte varrast (kuigi sobivad ka ringvardad), ringselt kudumisel enamasti viit varrast või ringvardaid. Mütsid, sokid, kindad ja varrukad on enamasti kootud ringselt. Edasi-tagasi on tavaliselt kootud sallid, tekid ja kampsunite esi- ja tagatükid.
Kudumisvardad

Kudumisvardad on silmuskudumise töövahendid, puidust, metallist, bambusest, luust, plastist või muust materjalist vardad. Varraste pika osa ülesanne on hoida kootava eseme lahtisi silmuseid, terava otsaga luuakse uusi silmuseid. Varda mõlemad otsad võivad olla teravad või on ühes otsas nupp, mis takistab silmuseid varda pealt maha jooksmast. Ringvardad koosnevad kahest vardast, mis on omavahel tamiiliga ühendatud.
Varraste suurust iseloomustatakse nende läbimõõduga, sest varraste läbimõõdust oleneb suuresti silmuste suurus, ja varraste pikkusega, millest oleneb vardal hoitavate silmuste arv.
Ameerika Ühendriikide linnade loend

A.
Aberdeen (Lõuna-Dakota) - 
Aberdeen (Washington) - 
Albany - 
Albuquerque - 
Allen - 
Amarillo - 
Anaheim - 
Anchorage - 
Annapolis - 
Ann Arbor - 
Arlington - 
Aspen - 
Atlanta - 
Atlantic City - 
Augusta (Georgia) - 
Augusta (Maine) - 
Aurora - 
Austin - 
Aztec
B.
Baltimore - Baton Rouge - Berkeley - Bismarck - Bloomington - Boise - Boston - Bridgeport - Buffalo
C.
Carson City - Casper - Cedar Rapids - Charleston (Lääne-Virginia) - Charleston (Lõuna-Carolina) - Charlotte (Põhja-Carolina) - Chattanooga - Cheyenne - Chicago - Cincinnati - Cleveland - Coalgate - Colorado Springs - Columbia - Columbus - Columbus- Concord - Corpus Christi
D.
Dallas - Davenport - Dayton - Dearborn - Denver - Des Moines - Detroit - Diamondville - Dover - Duluth
E.
El Paso - Eugene
F.
Fairbanks - Flagstaff - Fontana - Fort Lauderdale - Fort Worth - Fort Yukon - Frankfort - Fresno
G.
Gainesville - Galveston - Gary - Geneva - Glenwood Springs
H.
Hamtramck - Harrisburg - Hartford - Helena - Hialeah - Highland Park - Honolulu - Houston
I.
Indian Wells - Indianapolis
J.
Jackson - Jacksonville - Jamestown - Jefferson City - Juneau
K.
Kalamazoo - Kansas City
L.
Lansing - Laredo - Las Vegas - Lawrence (Kansas) - Lawrence (Massachusetts) - Lincoln - Little Rock - Long Beach - Los Angeles - Lubbock
M.
Madison - Malta - Manchester - Meeker – Memphis - Miami - Milwaukee - Minneapolis - Montgomery - Montpelier
N.
Nashville - Nashville (Indiana) - New Haven - New Orleans - New York - Newark - Newport News
O.
Oakland - Oklahoma City - Olympia - Omaha - Ontario - Orlando
P.
Page - Pahrump - Palm Springs - Park City - Pasadena - Pensacola - Philadelphia - Phoenix - Pierre - Pittsburgh - Portland - Portland (Maine) - Portsmouth - Princeton - Providence
R.
Raleigh - Reno - Rhinelander - Richmond
S.
Sacramento - Saint Louis - Saint Paul - Salem - Salt Lake City - San Antonio - San Bernardino - San Bruno - San Diego - San Francisco - San Jose - Santa Ana - Santa Barbara - Santa Fe - Santa Rosa - Savannah - Seattle - Sioux City - Solvang - Sonoma - Springfield - Suffolk - Syracuse
T.
Tallahassee - Tampa - Toledo - Topeka - Trenton - Truckee - Tucson - Tulsa - Twentynine Palms
V.
Virginia Beach - Virginia City
W.
Walnut - Wapakoneta - Washington - Wasilla - West Lafayette - Wichita - Wilmington
Y.
Yonkers - Yuba City - Yuma
Tartu–Valga raudteelõik

Tartu–Valga raudteelõik on raudtee Eestis.
Raudteeliinil sõidavad kaubarongid ja Elroni reisirongid liinil Tartu–Valga. 
Reisiliiklus.
Liinil Tartu–Valga sõidab päevas mõlemal suunal kolm (alates 2015 a.) reisirongi.
Kuni 1. juulini 2008 oli kasutusel ka Edelaraudtee opereeritav Tartu–Elva raudteeliin, mida raudtee remondijärgsel taasavamisel (30. detsember 2009) enam ei avatud.
Muḩammad al-Barāda‘ī

Muḩammad al-Barāda‘ī (ka Mohamed ElBaradei; araabia keeles محمد البرادعي; sündinud 17. juunil 1942 Kairos) on Egiptuse diplomaat ja jurist.
Muḩammad al-Barāda‘ī on pärit juristi viielapselisest perekonnast. Tema isa Muşţafa al-Barāda‘ī oli Egiptuse advokatuuri esimees ning demokraatlike vabaduste ja õiglase kohtumõistmise eestkõneleja. 
Muḩammad al-Barāda‘ī lõpetas 1962. aastal Kairo ülikooli õigusteaduse alal. Magistrikraadi juura alal teenis ta Genfis. Aastal 1974 sai ta New Yorgi Ülikoolist doktorikraadi rahvusvahelise õiguse alal. Aastal 1964 asus ta tööle Egiptuse välisministeeriumi. Ta töötas muu hulgas diplomaadina Egiptuse alalises esinduses ÜRO juures; Egiptuse välisministri abina; rahvusvahelise õiguse spetsialistina ÜRO koolitus- ja uurimisinstituudis ning 2001–2007 New Yorgi Ülikooli rahvusvahelise õiguse professorina.
Ta abiellus lasteaedniku Aida El-Kachefiga. Neil on kaks last, tütar Laila ja poeg Mostafa, kes mõlemad elavad Londonis. Tütar on abielus investeerimispankuriga, pojale kuulub telekanalite võrk.
Aastal 1984 asus Muḩammad al-Barāda‘ī tööle Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri sekretariaadis. Aastatel 1984–1993 oli ta agentuuri juriidiline nõustaja ning 1993–1997 peadirektori asetäitja välissuhete alal.
1. detsembril 1997 sai ta Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuri peadirektoriks. Ta valiti tagasi aastatel 2001 ja 2005. Tema viimane ametiaeg kestis 30. novembrini 2009, neljandaks ametiajaks ta ei kandideerinud. 
Aastal 2005 sai Muḩammad al-Barāda‘ī koos Rahvusvahelise Aatomienergia Agentuuriga Nobeli rahuauhinna.
Ta oli üks kandidaate Egiptuse 2012. aasta presidendivalimistel.
6. juulil 2013 pärast riigipööret levisid teated, nagu oleks ta nimetatud Egiptuse üleminekuvalitsuse peaministriks, kuid need osutusid hiljem ekslikeks. 9. juulil nimetati ta Egiptuse asepresidendiks, kuid ta astus juba sama aasta 14. augustil tagasi seoses Muslimi Vennaskonna toetajate meeleavalduste verise laialiajamisega sõjaväe poolt.
Teisipidi tegelikkus

"Teisipidi tegelikkus" on Bonzo 2004. aasta album.
Andke tagasi maa

"Andke tagasi maa" on Bonzo ja Tõuni (Bonzo ja Tõuni) 2005. aasta album. 
9 loo autor on Bonzo ja 6 loo autor on Tõun. Tõuni kirjutatud nimiloo tekst on Ave Alavainu luuletus 1968. aastal ilmunud kogust. Ka teiste laulude sõnad on luuletused. Suur osa plaadi materjalist sündis septembris 2005 Tartus.
Plaati esitleti kitsas ringis 8. detsembril 2005.
Settimine (album)

"Settimine" on Bonzo 2007. aasta album.
Ei saa mitte vaiki olla (Bonzo)

"Ei saa mitte vaiki olla" on Bonzo 2008. aasta album.
Riia OMON

Riia OMON ("Рижский ОМОН, Rižkii Otrjad Militsii Osobovo Naznatšenija") oli 1988. aastal NSV Liidu Siseministeeriumi korraldusel Läti NSV moodustatud ja Riias eraldatud sõjaväelinnakus asunud miilitsa eriüksus.
Riia OMON-i eesmärk oli alanud Läti iseseisvuspüüdluste käigus massirahutuste ohjeldamine ja vajadusel relvajõul mahasurumine. Eriüksused loodi Riias ja Vilniuses (Vilniuse OMON), aga Eestis NSV Liidu Siseministeeriumi keskvõimule alluvat miilitsa eriüksust tänu siseminister Marko Tibari vastuseisule ei moodustatud.
Miilitsa eriotstarbelistesalkade ("oтряд милиции особого назначения (ОМОН)") loomise aluseks oli NSV Liidu Siseministeeriumi 3. oktoobril 1988 välja antud käskkiri nr 010-6, millega OMON-i ülesanneteks määrati: 
Riia OMON-i tegevus.
1991. aastal panid Riia OMON-i võitlejad toime vandalismiakte ka kolme Balti riigi majanduspiiripunktides:
Õigusemõistmine Riia OMON-i poolt toime pandud kuritegudes.
Läti Vabariigi Prokuratuuri menetluses on 76 juhtumit, milles OMON-lased osalesid. Süüdistus on koostatud vähemalt 160 OMON-lasele. Enamikku neist süüdistatakse Läti riigivõimu kukutamisele suunatud tegudes osalemises ning mitmeid lisaks ka ametiseisundi kuritarvitamises.
1996. suvel alustati Lätis kohtuprotsess kaheteistkümne 1991. aasta sündmustes osalenud OMON-lase üle, kuid 40 kunagist musta baretti oli täiendavalt Läti Peaprokuratuuri andmetel tagaotsitavaks kuulutatud. Kõik kohtu all olevad 12 OMON-last olid aga reamiilitsad, miilitsa erisalga juhtfiguure eesotsas selle kunagise komandöri Tšeslav Mlõnnikuga pole lätlased tabada suutnud. Läti eriteenistused otsivad veel 48 OMON-i liiget. Uurimisorganite arvates peidavad tagaotsitavad end Venemaal, Moldovas ja mujal. Ühtekokku kuulus Riia OMON-i umbes 200 võitlejat.
Reinhold von Ungern (täpsustus)

Reinhold von Ungern on olnud mitme Ungernite suguvõsa liikme nimi:
Ken Johnson

Kenyata Allen Johnson (sündinud 1. veebruaril 1978 Detroitis) on USA endine korvpallur. 
Ta on 211 cm pikkune ja 109 kg kaaluv tsenter. Ta on mänginud liigades NBA, CBA ja NBDL, Prantsusmaa ja Itaalia klubides ning Saksamaa klubis Bonni Telekom. 2009-2010 mängis ta Eesti klubis BC Kalev/Cramo. 
NBA "draft"is 2001 valiti ta teises voorus 20-ndana Miami Heati ridadesse. Ta mängis NBA-s hooajal 2002/2003 16 mängu, viskas keskmiselt 2,0 punkti ja võttis keskmiselt 2,0 lauapalli mängus.