Altaussee

Altaussee (keskbaieri: "Oid Aussee") on vald "(Gemeinde)" ja kuurort Austrias Steiermargi liidumaal Liezeni ringkonnas. Väike küla asub Altaussee järve kaldal Loseri lavamaa all. Nimetatud spaa asub Salzkammerguti piirkonnas. Altaussees asuvad Austria suurimad soolamaardlad, kus kaevandatakse tänini.
Vald paikneb väikeses Ausseerlandi piirkonnas Salzkammerguti Steiermargi osas. Altaussee asub merepinnast 712 m kõrgusel Altaussee järve läänekaldal "Totes Gebirge" edelaservas. Rahvamaja asub orus, mida ümbritsevad mäed. Kõige märgatavamad neist tippudest on "Loser" (1838 m; põhja pool), "Trisselwand" (1755 m; ida pool) ja "Sandling" (1717 m; lääne pool). Valla kõrgeim mägi on "Schoenberg" (2093 m) Ülem-Austria piiri ääres. Alpi asukoha ja "Totes Gebirge" tugeva osakaalu tõttu moodustab umbes poole valla pindalast mägine tühermaa, ülejäänu moodustavad metsad, rohumaad ja muud maavormid.
Lähimad linnad on Bad Aussee, Hallstatt, Bad Goisern am Hallstättersee, Bad Ischl ja Gmunden.
Kohalik geoloogia.
Iseloomulikud kahvatuhallid mäed, mis ümbritsevad Altausseed, koosnevad lubjakivist, karbonaatsest kivimist. Need kivimid pärinevad triiase- ja juuraajastust. Mäed ise tekkisid alles kainosoikumis, kui põrkuvate Aafrika ja Euraasia laamade vahelised tohutud jõud mägede tõusu põhjustasid. Mägesid moodustavad lubjakivid on valge kuni kahvatuhalli värvusega ja moodustusid suhteliselt sügaval iidses Tethyse ookeanis. Kuna kivimid tekkisid nii sügavale, on fossiilid haruldased. Loseri mäe madalamatelt nõlvadelt teatatakse aga korallidest.
Tektoonika: suur tektooniline rikkejoon kulgeb otse Altaussee järve all, ligikaudu ida-lääne suunas, ja lõpeb Seewiese läänepoolses orus. Rike on seismiliselt aktiivne, väikesed maavärinad on tavalised. 1998. aasta kuumal ja selgel augustipäeval tabas rikkekohal toimunud väike maavärin (M=3) suplejaid madala mürina ja mõni minut hiljem ebatavaliselt kõrgete lainetega.
Evaporiidid: Sandlingi mäel on suured evaporiidivarud, mis tekkisid suure mere madalseisu perioodi tulemusena, kui meretase oli madal ja meri kuivas. Maardlate panoreerimine ja pinnapealne triivkaevandamine pärineb Rooma ajast, tänu tõenditele 1990. aastatel tehtud arheoloogilistest väljakaevamistest, millele järgnesid samalaadsed kohalikud tööd aastatel 200–400 pKr. 1147. aastaks oli kaevandustest saanud äriettevõte, mida kontrollis Reini klooster Grazi lähedal. 1211. aastal natsionaliseeris kaevandused Austria hertsog Leopold VI, kes andis kontrolli üle Unterlupitschile. Kuna tegevus viidi hiljem üle Bad Ausseesse, võimaldas investeering 1319. aastal avada Steinbergi tunneli. Järgnesid täiendavad investeerimisperioodid, 1334. aastaks tegutsesid kaevandused eraettevõtte Hallinger Unioni litsentsi alusel, kus töötas 120 inimest, tootes umbes 10 000 tonni toodet aastas. Friedrich III poolt 1445. aastal natsionaliseerituna tootsid 120 inimest kuni 20. sajandi alguseni umbes 10 000 tonni toodet aastas. 1906. aastal rajati uus soolaveetoru Rettenbachi oru kaudu Bad Ischli, et varustada Solvay tehast Ebensee am Traunsee turulinnas. Sel põhjusel on Altaussee ning teised kohalikud linnad ja külad, nagu Hallstatt, nüüd osa Salzkammerguti piirkonnast. Tootmismahud järgnenud aastatel neljakordistusid ja töötajate arv kahekordistus 238-ni.
1938. aastaks oli soolakaevandus sattunud Adolf Hitleri tähelepanu alla. Asudes tema kavandatud Linzi muuseumikompleksi lähedal, olid kaevanduses püsivad tingimused: 40–47 kraadi; niiskus umbes 65%; sügavaimad tunnelid rohkem kui 1,5 km sügavusel mäe sees, kaitstuna vaenlase pommide eest. Natsid ehitasid sügaval kambrites põrandad, seinad ja riiulid, samuti töökoja.
Sõja järel pärast kunsti taastumist jätkus soolavee tootmine. Kaevandused töötavad siiani ja soolavett pumbatakse Ebensee am Traunsee turulinna. 2008. aastal tootis 61 töötajat 1 506 000 m³ soolavett, millest saadi 450 000 tonni soola. Sel põhjusel on Altaussee ning teised kohalikud linnad ja külad, nagu Hallstatt, nüüd osa Salzkammerguti piirkonnast.
Ajalugu.
Vanim asula praeguse Altaussee küla asukohas pärineb Rooma võimu ajast (200–400 pKr). Asula ajaloolist järjepidevust enne keskaega siiski ei eksisteeri. Soolakaevandust praeguse küla asukohas on esmamainitud 1147. aastal, küla ennast 1265. aastal.
1250. aasta paiku hõivas Salzburgi vürst-peapiiskop Philipp von Spanheim Ausseerlandi ja Ennstali. Oma võimunõude katteks ehitas ta Altaussee külast ida pool asuvale künkale väikese Pflindsbergi linnuse. Ta pidi 1254. aastal taganema ja piirkond läks tagasi Steiermargile. Järgnenud sajanditel kujunes Pflindsbergi linnus piirkondlikuks senjööriaks, millel oli õigus pidada kõrgemat kohut. Seda haldas Steiermargi "Landesfürsti" ametnik.
1848. aastal kaotati Austria keisririigi Tsisleitaania osas mõisamajandus ja Altausseest sai autonoomne poliitiline omavalitsus.
19. sajandil kujunes Altaussee populaarseks suvekuurordiks. Väikeses alpikülas veetsid suvepuhkust eelkõige kirjanikud ja haritlased, näiteks Hugo von Hofmannsthal, Jakob Wassermann, Theodor Herzl ja Friedrich Torberg.
Teine maailmasõda.
Pärast Austria annekteerimist Kolmandasse riiki 1938. aastal liideti kogu Ausseerlandi piirkond (väike Steiermargi piirkond, mis koosneb Bad Ausseest, Grundlseest ja Altausseest) uude haldusüksusesse Reichsgau Oberdonau (Ülem-Austrias). Bad Aussee, Grundlsee ja Altaussee omavalitsuste autonoomia likvideeriti ning Bad Ausseesse loodi üks "Bürgermeisterei" (linnavalitsus). Altaussee ja Grundlsee munitsipaalasutused olid edaspidi Bad Aussee välikontorid. Juudi perekondadele kuulunud 29 maaelamut "arianiseeriti". Järgnevalt tõmbas kogukond ligi palju tippnatse, kes asustasid neid "araniseeritud" maamõisu. Näiteks kolm natsi Gauleiterit veetsid regulaarselt oma puhkust Altaussees: August Eigruber, Konrad Henlein ja Hugo Jury. Natside propagandaminister Joseph Goebbels veetis oma puhkusi "ariaaniseeritud" maaresidentsis naabruses Grundlsees.
Alates 1944. aasta kevadest oli külast põhja pool asuvas "Totes Gebirge" ebatasases maastikus peidetud alaline varjupaik Wehrmachti desertööridele, väepõlguritele ja vastupanuliikmetele. Seda peidupaika kutsuti "Igel" (siil), mida varustasid toiduga elanikkonna usaldusväärsed kolmandad isikud. Sõja lõpus andis "Igel" peavarju 35 inimesele.
Ausseerlandi piirkond oli osa nn Alpikindlusest. See on põhjus, miks 1944./45. aastal sai sellest natsipartei, valitsuse ja armeestaapide viimane varjupaik. Piirkonnas leidsid varjupaiga ka terved fašistlikud valitsused, mida natsid olid Balkanil ära kasutanud. Sõja lõpu seisuga viibis Altaussees üheksa Ida-Euroopa natsimeelset valitsust eksiilis. Günther Altenburg töötas näiteks "Bulgaaria ja Rumeenia välisasjade osakonna" juhatajana Altaussees, kus ta juhtis Saksamaa poolt nõrgestatud Bulgaaria ja Rumeenia eksiilvalitsusi (vaata ka: Bulgaaria eksiilvalitsus). Riigi Julgeoleku Peaameti juht Ernst Kaltenbrunner kolis 1945. aasta aprilli lõpus oma peakorteri Berliinist Villa Kerryaae Altaussees. Siit püüdis ta Wilhelm Höttli abiga ühendust võtta lääneliitlastega, et saavutada eraldirahu. Sõja lõpus üritasid mitmed kõrged natsi- ja SS-ametnikud, nagu August Eigruber, Hugo Jury, Adolf Eichmann, Franz Stangl (Sobibori ja Treblinka hävituslaagrite kommandant) ning Anton Burger (Theresienstadti geto kommandant), end külas peita.
8. mail 1945 jõudis Ausseerlandi piirkonda USA 7. armee luureeskadron, kellele järgnesid järgmisel päeval USA armee põhijõud. Enne USA armee saabumist moodustati Bad Aussees vabakutseline tsiviilvalitsus, mis säilitas korra ja tagas elanikkonna varustamise. Ernst Kaltenbrunner põgenes Altaussee lähedal asuvasse Wildensee alpi, kus USA patrull ta 12. mail 1945 tabas. Sõja lõpus leiti mõisa lähedalt, kus Kaltenbrunner oli elanud, kast 60 kg natside kullaga. Suur osa sellest kadus sõjajärgsete algusaegade segaduses.
20. sajandi kahes suures sõjas langes sõdurina kokku 162 Altaussee kodanikku (44 Esimeses maailmasõjas ja 118 Teises maailmasõjas).
1. juulil 1948 sai küla uuesti Austria Steiermargi liidumaa osaks. 1955. aastani oli Altaussee osa Ameerika okupatsioonitsoonist Austrias.
Natside varastatud kunsti hoidla.
Teise maailmasõja ajal (1943–1945) oli Altaussee ulatuslik soolakaevanduste kompleks tohutu natside varastatud kunsti hoidla. Need kunstiteosed kogus Adolf Hitler varjunime "Sonderauftrag Linz" (erikomisjon: Linz) all ja need olid mõeldud Austrias Linzis kavandatud "Führermuseumi" jaoks. Sõja lõpus oli kogu laos umbes 6500 maali, samuti palju kujusid, mööblit, relvi, münte ja raamatukogusid. Pärast Altaussee okupeerimist Ameerika jalaväeüksuse poolt 8. mail 1945 hõivas kunsti hoidla Ameerika Ühendriikide maavägi (monumendimehed, sündmusi on kujutatud 2014. aasta filmis "The Monuments Men").
Vaba aeg ja sport.
7,5 km pikkune rada kulgeb ümber selge Altaussee järve, mida ümbritsevad 1838 m kõrgune Loseri mägi, Trisslwand, Tressenstein ja teised mäestikud. Pruun-valged alpistiilis majad koos kauni kirikuga on kesklinnas. Turismibürool on mõned ingliskeelsed brošüürid, kuid enamik teavet, sealhulgas sees asuva kirjandusmuuseumi kohta, on saksa keeles. Suviti on igal tunnil saadaval ekskursioon Altaussee soolakaevanduses ja endises natside varastatud kunsti hoidlas. Erinevate raskusastmetega matkaradu on palju. Need on tähistatud roheliste ja valgete siltidega. Kergemaid on lihtne jälgida, samas kui raskemad marsruudid on mõnikord vähem märgistatud. Paradiis vabaõhuhuvilistele ja matkajatele. Taimestik ja kosed teevad metsad ja mäed suviti veelgi atraktiivsemaks. 9 km pikkune Loseri panoraamtee viib ideaalsesse baasi (1600 m) matkamiseks "Totes Gebirge" mäestiku südamesse. Sealt, kust tee lõpeb, on vaid tunnise jalutuskäigu kaugusel Loseri tipp (1838 m). Talviti pakub Loseri suusakuurort 29 km kõigis raskusastmetes nõlvu. Lisaks on naabruses veel suusakuurorte.