Teremin

Teremin (vene keeles "терменвокс") on Lev Termeni (1896–1993, vene keeles Лев Сергеевич Термен, inglise keeles Leon Theremin) 1919. aastal leiutatud ja 1928. aastal patenteeritud iseloomuliku tämbriga monofooniline muusikainstrument.
Tööpõhimõte.
Tereminis tekitatakse heli ostsillaatorite abil ning töötava pilli ümber tekib elektriväli. Pill koosneb elektroonikat sisaldavast kastist, mille külge kinnituvad kaks antenni ja mida traditsiooniliselt mängitakse käsi antennide läheduses liigutades, ent põhimõtteliselt saab teremini juhtimiseks kasutada suvalist kehaosa või objekti, millega saab elektromagnetväljas muutusi esile kutsuda. Kui panna käsi või objekt antenni lähedale, muudetakse elektrivälja, mida kasutatakse tekitatava heli juhtimiseks. Vertikaalne antenn muudab heli kõrgust ja horisontaalne valjust. Enamik mängijaid juhib parema käega heli kõrgust ja vasakuga heli valjust. Traditsioonilise muusikariista mängimisel on pausi tegemiseks tavaliselt vaja üksnes mängimine lõpetada, tereminil mängitakse pause sarnaselt nootidega. Tereminil on tavaliselt võimalik nuppude abil reguleerida maksimaalset helivaljust ning tämbrit.
Valmistatud on ka sõrmlauaga teremine, kuid levinud on siiski nii-öelda traditsioonilised tereminid. Muuhulgas alustas Robert Moog, keda peetakse esimese moodsa süntesaatori Minimoog isaks, keskkooliõpilasena tereminide ehitamist ja tema loodud ettevõte toodab neid tänapäevani.
Muusikalised omadused.
Tämbri poolest sarnaneb teremin väga "ondes Martenot"'ga.
Teremini helikõrguse pidev, liigendamata vahemik soodustab "glissando" mängimist, aga see ei sobi igasse muusikateosesse. Selle vähendamiseks on vaja kasutada järske ja täpseid käeliigutusi. Nende abil on võimalik saavutada isegi "staccato"-efekti. Käte väikesed kiired liigutused tekitavad tremolo- või vibraatoefekti.
Mängutehnika.
Teremin on üks vähestest instrumentidest, mida mängitakse füüsilise kontaktita. Teremini mängitakse käsi kahele antennile lähendades või kaugemale viies, samuti käte asendi muutmisega.
Tereminist on lihtne häält kätte saada, erinevalt näiteks viiulist, millel algaja esimesed poognatõmbed tekitavad väga ebameeldivat heli. Seevastu aga kulub mitu aastat õppimiseks, kuidas tekitada muusikalaadset heli. See on üks põhjustest, miks elukutselisi tereministe on vähe. Erinevalt kõigist teistest muusikariistadest puudub tereminimängijal igasugune tagasiside seadme poolt peale heli: pole keele pingsust nagu keelpillidel, õhusamba survet nagu puhkpillidel ega muud. Mängija peab toetuma üksnes kuuldavale helile, mille kõrgust saab korrigeerida ainult siis, kui helitugevus erineb nullist. Kui näiteks klaver mängib kindla kõrgusega noote, siis tereminil on võimalikud kõik helikõrgused ja kindlaid noote on raske saavutada. Nootide asukohta ei saa ka antennile märkida, sest ostsillaatori häälestus kipub aegamööda muutuma.
Kasutamine.
Teremini kasutamine peaaegu lõppes pärast uuemate elektrooniliste instrumentide leiutamist, mida oli lihtsam õppida. Tereminimuusika on jäänud nišitooteks, kuid päriselt pole seda kunagi kasutamast lakatud.
Teremini on kasutatud palju avangardmuusikas, samuti 1950. aastate ulme- ja õudusfilmides. Teremin kõlab näiteks ka tänapäevase Briti krimisarja "Midsomeri mõrvad" ("Midsomer murders") tunnusmuusikas.
Lisaks traditsioonilistele tereminidele valmistatakse tänapäeval ka digijuhtimisega teremine (näiteks juhitakse aparaati optilise või MIDI-sisendi kaudu). Samuti saab moodsat teremini kasutada teiste instrumentide juhtimiseks (näiteks CV- või MIDI-väljundi kaudu).
Tereminist valmis 1993. aastal film "Theremin: An Electronic Odyssey".