tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Metabor

Metabor on alates 2001. aastast Tallinnas toiminud helikunsti platvorm. Põhituumik: Kaarel Kurismaa, Kiwa, A nagu alfa (Andres Lõo), DJ Masin (Anti Mäss), p0rt (Jevgeni Berezovski) ja Martiini. Korraldati heli/müra/vaikuse teemalisi keskkondi erinevates kohtades: endised haiglad, tööstushooned, aga ka Maarjamäe memoriaalkompleks.
Metabori eesmärk on teatava “ürgheli” püüdmine. Metabor toimib eksperimentaalse elektronmuusika laboratooriumina, mille “situatsionistlikel metarituaalidel lindistatud boreaalsetes helimaastikes” toimub kunsti piiride ületamine – totaalse keskkonna loomine heli ja ruumi koosluse kaudu, millele lisanduvad video, tekst, kineetilised objektid ja performatiivsed elemendid. Tulemuseks on kõikide väljundite süntees, "Gesamtkunstwerk", totaalne kosmopoeetiline kogemus. 
Sõna “metabor” moodustub loitsust “mutabor” (ld. k. verbi “muutuma” üks vorme), mis oli kirjas Wilhelm Hauffi muinasjutus “Kaliif-toonekurg” ja esines ka Hermann Hesse romaanis “Stepihunt” kirjeldatud maagilise teatri ühel uksel. Sellega taotletakse psühhedeelset, paganlikku, (tehno)šamanistlikku seisundit. Kuigi selline “ilmalik transs” seisneb eelkõige esteetilises naudingus, võib see viia ka taju nihestamisele – ja selles mõttes on “metabor” "meta-"metamorfoosideks ette valmistav võlusõna. “Metabor” viitab ühtlasi ka “boreaalsusele”, põhjamaisusele, mis haakub kõige otsesemalt mütoloogilise Põhjalaga, ent siin sisaldub ka keeleline sugulus hüperborealaste olematu rahvaga kreeka mütoloogiast.
Bátonyterenye

Bátonyterenye on linn Ungaris Nógrádi komitaadis, Bátonyterenye kreisi halduskeskus.
Geograafiline asend.
Bátonyterenye asub komitaadikeskusest Salgótarjánist ligikaudu 11 km lõunas, Slovakkia piirist 15 km kaugusel.
Ajalugu.
Bátonyterenye moodustati 1. jaanuaril 1984 kui ühendati kolm küla: Nagybátony, Kisterenye ja Szúpatak. Linnaõigused sai Bátonyterenye 1989. aastal.
Kivisöe kaevandamist piirkonnas alustati 1860. aastal. Kivisöe kaevandamine Bátonyterenyes lõppes 1992. aastal.
Serhi Kulbatš

Serhi Kulbatš (24. november 1992 Dnipro – 23. mai 2023 Sisak, Horvaatia) oli Ukraina iluuisutaja.
Ta võistles paarissõidus, kus 2010–2012 oli tema partneriks Tallinnas sündinud Venemaa iluuisutaja Natalja Zabijako. Võistlustel esindasid nad Eestit.
Koduta inimene

Koduta inimene on toimetulekuraskustes inimene, kel ei ole kodu, kuid ta ei ole täiesti tänavale peavarjuta jäänud. Kodutust defineeritakse eri maades mõnevõrra erinevalt, määratluse "koduta inimene" töötas välja Valdeko Paavel.
Georg Gotthard von Stackelberg

Georg Gotthard von Stackelberg (20. aprill 1786 – 1. märts 1844) oli Stackelbergide aadlisuguvõsast pärit baltisaksa mõisnik, kellele kuulusid Abja ja Vanamõisa mõis.
Elulugu.
Georg Gotthard von Stackelberg sündis 1786. aastal Friedrich Adolf von Stackelbergi ja Caroline Johanna von Stackelbergi (sünninimega Posse) perre. 
Stackelberg osales ka Prantsuse-Vene sõjas ning tõusis alampolkovniku auastmeni, lisaks autasustati teda Georgi ordeni 4. järguga. Pärast sõda töötas ta sillakohtu adjunkt, kuid lahkus sellest ametist juba 1817. aastal, kuna ei käinud kohtuistungitel kohal.
Oma isa surma eel, 1812. aastal päris Stackelberg 22 500 hõberubla eest Musti ja Karaski mõisa, kuid loovutas need järgmisel aastal 28 810 rubla eest oma vennale. Selle asemel omandas ta Abja ja Vanamõisa mõisa. 
Stackelbergi ajal algas Abja lähedal ka talude rendile andmine. Esimene talu anti rendile 1836. aastal ning esimene talu päriseksmüük toimus 1843. aastal, mil Stackelberg müüs Losu-Epu talu 4000 rubla eest Johann ja Enn Kassele. Lisaks hakati talupoegadele lugemist ja kirjutamist õpetama. 
Georg Gotthard von Stackelberg suri 1844. aasta 1. märtsi õhtul ajurabandusse. Ta maeti 17. märtsil Abja mõisa kalmistule. 
Perekond.
1814. aasta 8. veebruaril abiellus Stackelberg Peterburis Kärstna mõisniku ning kindralleitnandi Heinrich Reinhold von Anrepi tütre Sophiega. Abielust sündis kaks last.
Kivirähk

Kivirähk on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2023. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kivirähk 46 inimesel: 18 mehel ja 28 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kivirähk meeste puhul 6979. kohal ja naiste puhul 4749. kohal. Kõige levinum oli perekonnanimi Kivirähk vanuserühmas 40–44, kus neid on 10 000 elaniku kohta 0,52. Nimi oli kõige sagedasem Tartu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta 0,94 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale Viljandimaal Helme kihelkonna Jõgeveste mõisavallas nimeks Kiwwirähk.
Tát

Tát (saksa keeles "Taath") on linn Ungaris Komárom-Esztergomi komitaadis Esztergomi kreisis.
Geograafiline asend.
Tát asub Doonaust ja Slovakkia piirist 2 km kaugusel, Esztergomist ligikaudu 8,5 km edelas ning komitaadikeskusest Tatabányast umbes 38 km kirdes.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1146. aastal. Türgi ikke alt vabanes Tát 1685. aastal. Aastatel 1710–1740 saabus Táti saksa koloniste. Linnaõigused sai Tát 15. juulil 2013.
Abha Club

Abha Football Club (araabia keeles: نادي أبها السعودي) on Saudi Araabia jalgpalliklubi, mis tegutseb Abhās. See mängib Saudi Araabia jalgpalli kõrgliigas.
Klubi asutati 1966. aastal nimega Al-Farouk. Praeguse nime sai klubi 1999. aastal. Saudi Araabia kõrgliigas on Abha Club mänginud püsivalt alates hooajast 2019/20. Enne seda mängiti mitu hooaega Saudi Araabia esiliigas ja tugevuselt kolmandas liigas ning kõrgliigasse tõusti 2019. aastal esiliiga võitjana.
Klubi kodustaadion on Prints Sultan bin Abdul Azizi staadion, mis mahutab 25 000 pealtvaatajat.
Mängijad.
Praegune koosseis.
"Seisuga 7. september 2023"
Furth bei Göttweig

Furth bei Göttweig on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Gedersdorf

Gedersdorf on vald ("Gemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Valda kuulub 7 küla: Altweidling, Brunn im Felde, Donaudorf, Gedersdorf, Schlickendorf, Stratzdorf ja Theiß.
Ajalugu.
Vald moodustati 1967. aastal kolme väiksema valla ühendamise teel.
White Sandsi rahvuspark

White Sandsi rahvuspark ("White Sands National Park") on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub New Mexico osariigis ja on täielikult ümbritsetud White Sandsi raketiväljast. Park hõlmab 589,9 ruutkilomeetrit. Pargis paikneb Tularosa Basin, mis on planeedi suurim kipsist luiteväli. Selle sügavus on umbes 9,1 m ja luited on kuni 18 m kõrged.
Umbes 12 000 aastat tagasi leidus Tularosa Basinis suuri järvi, ojasid, rohumaid ja jääaja imetajaid. Kliima soojenedes lahustasid vihm ja lumesulamine ümbritsevatest mägedest pärit kipsi ja kandsid selle Tularosasse. Edasine soojenemine ja kuivamine põhjustas järvede aurustumist ja seleniidi kristallide moodustumist. Seejärel purustasid tugevad tuuled kristallid ja kandsid need itta. Sarnane protsess tekitab tänapäevalgi kipsliiva.
Pargis elab tuhandeid loomaliike, kellest suur osa on selgrootud. Mitmel loomaliigil on valge või valkjas värvus. Vähemalt 45 liiki on endeemilised ehk elavad ainult selles pargis ning neist 40 on ööliblika liigid. Tänapäeva rahvuspargi piirkonnas on elanud ka mitmeid elanikke, alates paleoindiaanlastest 12 000 aastat tagasi kuni tänapäevaste põllumeeste, karjakasvatajate ja kaevuriteni.
White Sandsi rahvuspargi määras 18. jaanuaril 1933 president Herbert Hoover algselt White Sandsi rahvusmonumendiks. Alates 1941. aastast on park täielikult ümbritsetud White Sandsi raketivälja ja Hollomani õhuväebaasiga seotud rajatistega. Kongress määras ala rahvuspargiks ja 20. detsembril allkirjastas president Donald Trump rahvuspargi loomise seaduse. Rahvusparki külastab igal aastal umbes 600 000 külastajat ja see on osariigi populaarseim Rahvusparkide Teenistuse hallatav kaitseala.
Gföhl

Gföhl on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Grafenegg

Grafenegg on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Ajalugu.
Algne nimi oli Etsdorf-Haitzendorf, nime muudeti 2003. aastal.
Vaatamisväärsusi.
Grafenegg on tuntud Grafeneggi lossi poolest, mille omanik on Ratibori hertsog, Corvey prints Hohenlohe kojast. Lossi territooriumil toimuvad Grafeneggi muusikafestivalid ja seal asub skulptuuride aed.
Voyageursi rahvuspark

Voyageursi rahvuspark ("Voyageurs National Park") on Ameerika Ühendriikide rahvuspark Minnesota osariigis International Fallsi linna lähedal. See asutati 1975. Park on oma nime saanud Prantsuse-Kanada karusnahakaupmeeste järgi, keda nimetati voyageursiteks ning kes reisid sageli läbi tänapäeva pargi territooriumi. Voyageursi pindala on ligikaudu 883 ruutkilomeetrit ja seda haldab sarnaselt teiste USA rahvusparkidega Rahvusparkide Teenistus. Park on tuntud oma veealade poolest ning on eriti populaarne paadisõitjate ja kalastajate seas.
Wind Cave'i rahvuspark

Wind Cave'i rahvuspark ("Wind Cave National Park") on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub Lõuna-Dakota osariigi lääneosas Hot Springsi linnast 16 km põhja pool.
Pargi asutas president Theodore Roosevelt 3. jaanuaril 1903. See oli USA seitsmes rahvuspark ja esimene rahvuspark maailmas, mis loodi looduslike koobastike kaitseks. Koobas on tähelepanuväärne oma kaltsiidist moodustiste, mida tuntakse kastitööna ("boxwork") ja härmatise poolest. Wind Cave'i koobaste süsteem on maailma üks tihedamaid ja pikemaid. 2021. aasta seisuga oli läbiuuritud 248,16 km koopaid.
Wind Cave'i koobastest olid teadlikud juba indiaanlased, kuid esimeste dokumenteeritud andmete põhjal avastasid valged ameeriklased need koopad alles 1881. aastal. Kuna koobastest väärtuslike mineraalide sooni ei avastatud, avati 1890. aastate alguses koopad turistidele.
Rahvuspargi maapealses osas on USA suurim säilinud looduslik segarohupreeria. Rahvuspargis preeriates elutsevad muuhulgas ameerika piison, pesukaru, vapiti, koiott, skunk, vöötkähr, kärp, mustjalg-tuhkur, puuma, punailves, rebane, mink, mustsaba-hirv ja rohtlahaukur. Wind Cave'i rahvuspargis elab üks neljast vabalt ringi rändavatest ja geneetiliselt puhastest ameerika piisoni karjadest Põhja-Ameerika riigimaadel.
Salla rahvuspark

Salla rahvuspark ("Sallan kansallispuisto") on rahvuspark Soomes Lapimaa idaosas Salla vallas. See asutati 1. jaanuaril 2022 ning see on Soome 41. ja uusim rahvuspark, mille pindala on 99,83 ruutkilomeetrit.
Rahvuspark koosneb põlismetsadest ja väikestest rabadest, samuti liustikukujulistest küngastest ja seljakutest. Rahvuspargi lääneosa piirneb Sallatunturi turismi- ja suusakeskusega ning idaosa Soome-Vene piiriga. Salla linn on vähem kui 10 km kaugusel loodes.
Aasta jooksul pärast avamist oli rahvuspargis kasvanud kohalik majandusaktiivsus ja investeeringud, samuti kutsuti üles pikendama raudteeühendust Sallani selle praegusest lõpp-peatusest Kemijärvil, umbes 50 kilomeetri kaugusel.
Saaristomere rahvuspark

Saaristomere rahvuspark (soome keeles "Saaristomeren kansallispuisto") on Soome rahvuspark Päris-Soome maakonnas. 
See asutati 1983. aastal ja hõlmab 500 ruutkilomeetrit. Suurem osa rahvuspargist asub saartel, mis on väiksemad kui üks ruutkilomeeter. Park hõlmab umbes 8400 saarest ja skäärist umbes 2000. Suuremad saared kuuluvad peamiselt nende elanikele. Saarestiku rahvuspark kuulub UNESCO biosfääri kaitsealade hulka ja sai 2007. aastal PAN Parksi sertifikaadi.
Park hõlmab suuremat osa Saaristomere piirkonnast Ahvenamaast ida pool ning põhisaartest Korpo, Nagu, Pargas ja Kimitoön lõunas. Saarestiku mere biosfääri kaitseala koosneb rahvuspargist ja ülejäänud Ahvenamaa saarestiku saartest, kuhu pääseb ainult paadi või praamiga.
Rahvuspargi üks eesmärke on lisaks loodusmaastikule kaitsta ka saarestiku kultuurmaastikku – näiteks märkimisväärseid traditsiooniliseks põllumajanduseks kasutatavaid alasid.
Rokua rahvuspark

Rokua rahvuspark ("Rokuan kansallispuisto") on Soome rahvuspark, mis asub Muhose, Utajärvi ja Vaala valla piirkonnas, Põhja-Pohjanmaa maakonnas. Park rajati 1956. aastal Rokuanvaara seljandiku vääriselupaikade ja pinnavormide kaitseks.
Rokuanvaara seljandik tekkis viimase jääaja lõpus kui liustike sulamisveevoolud kuhjasid endasse palju peent pinnast. Rokua maastikule on iseloomulikud samblikud, männimetsad ja tiigid. Karmi pinnase tõttu domineerivad pargis männid, samblikud ja sõnajalad ning põõsaid peaaegu pole. Rokua rahvuspargi pindala on 15 ruutkilomeetrit. Park hõlmab Rokuanvaara seljandiku kõige väärtuslikumat osa.
Parki külastas 2022. aastal 54 800 inimest.
Kätelseis

Kätelseis on kogu keha sirgena hoidmine vertikaalasendis maaga, kandes sealjuures kogu keha raskuse ainult käelabadele (peopesa ja sõrmed).
Antud positsiooni kasutatakse erinevates tantsutehnikates (nagu näiteks kaasaegne tants, tänavatants) ühe liigutuse ja/või poosina. Samuti üleminekuna ühest asendist teise. Kalisteenikas eelneb antud asend kätelkõnnile ja tänavatantsus kätel tehtavale pöördele. Antud asendi nii võtmisel kui ka hoidmisel rakenduvad töösse kõik keha lihased. Oluline on eelnev kerelihaste ja kätelihaste treening, et lihased jaksaksid harjutuste sooritamisel keha kontrollitult asendisse viia kui ka seda stabiilselt hoida. Samuti on oluline abaluutõsturi ("levator scapulae") ja romblihase ("rhomboid minor" ja "rhomboid major") õigel ajal aktiveerumine.
Aarre Kuukauppi

Aarre Kuukauppi (vene keeles Арри Матвеевич Кугаппи; sündinud 14. veebruaril 1953 Paadjärvil Karjala-Soome NSV-s) on ingerisoome luterlik vaimulik. Ta oli aastatel 1996–2020 Ingeri Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop.
Ta sündis aastal 1953 Paadjärvil (asub Prääsä rajoonis Karjalas). Ta lõpetas aastal 1980 V. I. Muhhina nimelise Leningradi kõrgema kunsttööstuskooli.
Ta on tegutsenud Puškini koguduses alates selle asutamisest aastal 1977. Aastal 1991 ordineeriti ta Ingeri Evangeelse Luterliku Kiriku diakoniks ja aastal 1993 pastoriks.
Ta oli aastast 1991 Keltto koguduse vikaar. Aastast 1993 oli ta Ingeri Evangeelse Luterliku Kiriku piiskopi lähim abiline. Ta pühitseti piiskopiks 20. jaanuaril 1996. Ta sai järglaseks Leino Hassinenile (kes oli piiskopiks aastatel 1993–1995).
Ta läks piiskopi ametist emerituuri 2020 aasta alguses. Tema järglaseks Ingeri Evangeelse Luterliku Kiriku piiskopina sai Ivan Laptev.
Isiklikku.
Ta on abielus ja ta on nelja lapse isa.
Karl-Feliks Sauks

Karl-Feliks Sauks (28. juuli 1915 Tallinn – 3. november 1983 Tartu) oli eesti majandusteadlane. 
Ta lõpetas 1933. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1940. aastal kiitusega Tartu Ülikooli. 
Teise maailmasõja ajal töötas ta Jegorjevski õppekombinaadis ja alates 1944. aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi (TPI) majandusteaduskonna õppejõuna. 1952. aastal sai ta Moskva G. V. Plehhanovi nimelise Rahvamajanduse Instituudi juures majandusteaduste kandidaadi kraadi väitekirjaga "Eesti NSV kaubandusvõrgu areng ja paiknemine". Samal aastal sai ta ka dotsendiks ja TPI kaubandusökonoomika kateedri juhatajaks.
Aastatel 1954–1968 oli ta Tartu Riikliku Ülikooli kaubandusökonoomika kateedri juhataja, 1968–1972 rahvamajandusharude ökonoomika kateedri dotsent, 1972–1975 professori kohusetäitja, 1976–1979 professor ja 1979–1983 konsultantprofessor. Ta tegeles kaubanduse ajaloo, käibekulude, kaubahinna, väliskaubanduse ja kaubandusökonoomika küsimustega.
Reinhold Johann Woldemar von Stackelberg

Reinhold Johann Woldemar von Stackelberg (ka Roman Johann Woldemar; 11. detsember 1819 – 2. juuli 1878) oli Stackelbergide aadlisuguvõsast pärit baltisaksa mõisnik, kellele kuulusid Abja ja Vanamõisa mõis.
Elulugu.
Reinhold Johann Woldemar von Stackelberg sündis 1819. aastal Georg Gotthard von Stackelbergi ja Sophie von Stackelbergi (sünninimega von Anrep) peres. 
Ta õppis Tartus, seejärel Gotha reaalgümnaasiumis ja Berliini Ülikoolis. Pärast isa surma 1844. aasta 7. septembril päris Reinhold Johann Woldemar Abja, Vanamõisa ja Kamara mõisa. 
Reinhold Johann Woldemar von Stackelbergi ajal toimus Halliste kihelkonnas laialdaselt talude päriseksostmine, mida olevat ajendanud mõisniku rahaprobleemid. 1856. aastal aitas ta rajada ka Kaidi külla kooli ning lubas koolile tasuta küttepuid. 
1854. aasta 10. oktoobril välja antud ukaasiga sai Stackelberg õiguse kanda parunitiitlit. 1856. aastal müüs ta Caroline von Sternile (sünninimega von Patkul) Vanamõisa, Kamara ning lisaks Palu ja Pässaste külad. 
1870. aastal kolis Stackelberg Pärnusse ning sealt Münchenisse, kust naasis Apja kahe aasta pärast. Vahepeal olid surnud ka Georg Matthias Theodor ja Otto Friedrich. 1877. aastal määrati ta ringkonnakohtuniku asetäitjaks ning hiljem veel ringkonnakohtunikuks.
Reinhold Johann Woldemar von Stackelberg suri 2. juulil 1878.
Perekond.
1857. aasta 31. detsembril abiellus Stackelberg Henrietta Augusta Charlotte von Stackelbergiga. Abielust sündis üheksa last, kellest kolm (Otto Friedrich, Georg Matthias ja veel üks poeg) surid juba nooruses.
Lisaks oli mõisnikul olnud abieluväliseid suhteid Katariina Pikkoriga, kellega tal oli kaks last.
Pyhä-Häkki rahvuspark

Pyhä-Häkki rahvuspark ("Pyhä-Häkin kansallispuisto") on Soome rahvuspark, mis asub Kesk-Soomes. See asutati 1956. aastal ning seda laiendati 1982. aastal. Rahvuspargi pindala on 13 ruutkilomeetrit. Selle rajamist kavandati juba 1930. aastate lõpus, kuid Teine maailmasõda katkestas need plaanid.
Rahvuspark kaitseb vanu männi- ja kuusemetsi, mis hakkasid kasvama siis, kui Soome oli veel Rootsi võimu all, ning rabasid, mis moodustavad rahvuspargist poole. Rahvuspark on suurim allesjäänud põlismetsaala Soome lõunapoolses osas. Lisaks männile ja kuusele on rahvuspargis leitud kasvamas arukaski, sookaski, haabu ja sangleppa.
Rahvusparki külastas 2022. aastal 17 900 turisti.
Puurijärvi-Isosuo rahvuspark

Puurijärvi-Isosuo rahvuspark (soome keeles "Puurijärven ja Isosuon kansallispuisto") on rahvuspark Soomes Pirkanmaa ja Satakunta maakondades. See asutati 1993. aastal ja selle pindala on 27 ruutkilomeetrit. Rahvuspark koosneb peamiselt suurtest sooaladest ja Puurijärvi järvest. Pargist läbi voolava Kokemäenjoki kaldaloopealsed on pargi alal säilinud peaaegu looduslikus seisundis.
Selkämeri rahvuspark

Selkämeri rahvuspark ("Selkämeren kansallispuisto") on Soome rahvuspark, mis asub Selkämere merealal Päris-Soome ja Satakunta maakondade vahel. Park asutati 2011. aastal. Selkämeri rahvuspark on märkimisväärse suurusega Läänemere kaitseala, mis ulatub Kustavist Merikarviani 160-kilomeetrisel merealal. Pargi pindala on umbes 940 ruutkilomeetrit, millest 98 protsenti moodustab meri.
Valitsuse põhimõtteline otsus piirkonna moodustamise kohta tehti 2. oktoobril 2009 ja seadusandlik ettepanek tehti 2010. aasta aprillis. Rahvuspargi planeering tekitas aga ägedat vastuseisu, mistõttu kaitse alla mineva territooriumi pindala vähendati. Piirkonnas on teatud tingimustel lubatud kormoranide ja hallhüljeste küttimine.
Sipoonkorpi rahvuspark

Sipoonkorpi rahvuspark (soome keeles "Sipoonkorven kansallispuisto", rootsi keeles "Sibbo storskogs nationalpark") on rahvuspark Soomes. See asutati 2. märtsil 2011 ja asub Uusimaa maakonnas kolme omavalitsusüksuse territooriumil (Helsingi, Vantaa ja Sipoo). Rahvuspargi pindala on 24 km².
Piirkonda katavad valdavalt kuusemets, sood ja kultuurmaastik. Sipoonkorpist voolab läbi väike Byabäckeni jõgi, mille ääres elab rikkalik linnupopulatsioon.
Soome lahe idaosa rahvuspark

Soome lahe idaosa rahvuspark ("Itäisen Suomenlahden kansallispuisto") on Soome rahvuspark, mis hõlmab umbes Kymenlaakso piirkonnas. See asutati 1982. aastal ja selle pindala on 6,7 ruutkilomeetrit. Park koosneb ainult väikestest (alla 1 km2) saartest ja laidudest, millest osal kasvab metsa, enamasti männipuid.
Rahvuspark on tuntud oma veelindude fauna poolest. Levinumad veelinnud on jääkoskel ja tuttvart. Pargi kaitsealustel saartel pesitsevad ka teised linnud, sealhulgas alk ja krüüsel.
Valkmusa rahvuspark

Valkmusa rahvuspark (soome keeles "Valkmusan kansallispuisto") on rahvuspark Soomes Kymenlaakso maakonnas.
See asutati 1996. aastal ja hõlmab 19,5 ruutkilomeetrit. Rahvuspark koosneb kahest eraldiseisvast alast. Lääneosas asuv Munasuo on Soome suurim ja väärtuslikum platooraba. Idaosasse kuuluvad Valkmusa, Kananiemensuo, Lamminsuo ja Mustanjärvensuo, mis on hästi arenenud kooreoaas. Rahvuspargi piir piirneb põhjas Kymijoki Hirvikoskeni haruga. Idaosas rahvusparki kuuluvate sooalade vahel on osaliselt Pernoon Haukkavuori ja Moronvuori, mida kasutab Soome kaitsevägi.
2022. aastal külastas rahvusparki 22800 inimest.
Teijo rahvuspark

Teijo rahvuspark (soome keeles "Teijon kansallispuisto") on rahvuspark Soomes Päris-Soome maakonnas Salo linnas. Park asutati 1. jaanuaril 2015 ja selle pindala on 34 ruutkilomeetrit.
Rahvuspargis on üks eutroofne madalsoo, mis on Lõuna-Soomes peaaegu kadunud sooliik. Metsad on peamiselt noored majandatavad männimetsad. Pargi veekogudes leidub mageveekalu. Metsades või mujal maastikul leidub pesitsevaid linde, sealhulgas laglesid, sookurgu, mudatildreid ja tetresid, ning imetajaid, nagu põder ja hirv.
Rahvuspargi alal on olnud ajaloolisi tööstuspiirkondi, sealhulgas endine rauatööstusala Kirjakkalas. Rauatöökodades on palju 1800. aastatest pärit palkmaju, mis on ennistatud.
Tiilikkajärvi rahvuspark

Tiilikkajärvi rahvuspark on rahvuspark Soomes, mis asub Põhja-Savo ja Kainuu maakondades. 
Rahvuspargi pindala on 71 ruutkilomeetrit ja see asutati 1982. aastal. Pargis segunevad lõuna- ja põhjaosa looduslikud omadused, moodustades üleminekuvööndi metsa- ja sootüüpide vahel. Rahvuspark loodi järvede, jõgede, soode ja seljandike ainulaadse põlislooduse kaitseks. Tiilikkajärvi piirkonna suured sood on viimased kuivendamata sood Lõuna-Soomes.
Rahvusparki külastas 2022. aastal 18 400 inimest.
Torronsuo rahvuspark

Torronsuo rahvuspark (soome keeles "Torronsuon kansallispuisto") on rahvuspark Soomes Kanta-Häme maakonnas. 
Rahvuspark loodi 1990. aastal ja selle pindala on 30 ruutkilomeetrit.
Pargiala on tüüpiline ombrotroofne raba – paks mättakiht, mille keskosa kõrgub servadest kõrgemale. Mättakiht on Soome rabade seas üks paksemaid, ulatudes kohapeal 12 meetrini.
Torronsuo on väärtuslik oma rikkaliku linnustiku ja liblikaliikide poolest. Piirkonnas pesitseb ligikaudu sada liiki. Osa lindudest ja putukatest on liigid, kes elavad tavaliselt põhjapoolsetes piirkondades ja mujal Lõuna-Soomes neid eriti ei kohta.
Tammisaare saarestiku rahvuspark

Tammisaare saarestiku rahvuspark asub Tammisaari saarestikus Raaseporis Lääne-Uusimaal. 
Rahvuspark asutati 1989. aastal ja selle pindala on 55 ruutkilomeetrit. Rahvuspargi alguspunktiks oli 1956. aastal rajatud Jussarö looduspark. 
Rahvusparki külastas 2022. aastal 65 700 turisti.
Mesa Verde rahvuspark

Mesa Verde rahvuspark ("Mesa Verde National Park") on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub Colorado osariigis Montezuma maakonnas ja kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse. Rahvuspargis asuvad paleoindiaanlaste arheoloogilised leiukohad, mis on Ameerika Ühendriikide teiste leiukohtadega võrreldes kõige paremini säilinud.
President Theodore Roosevelti 1906. aastal asutatud park võtab enda alla 212 ruutkilomeetrit Ameerika edelaosa Four Cornersi piirkonna lähedal. Rohkem kui 5000 paigaga, sealhulgas 600 kaljul asuva eluruumiga, on see USA suurim arheoloogiline kaitseala. Mesa Verdes (hispaania keeles 'roheline laud' või täpsemalt 'roheline lauamägi') asub ka Cliff Palace, mida peetakse Põhja-Ameerika suurimaks kaljuelamuks.
STS-51-D

STS-51-D oli NASA Space Shuttle'i programmi 16. lend ja kosmosesüstik Discovery neljas lend. STS-51-D startis Floridast Kennedy Kosmosekeskusest (KSC) 12. aprillil 1985. See oli kolmas süstikumissioon, mida pikendati.
Missiooni ajal sooritati esimene satelliidiparandus kosmoses, viidi orbiidile kaks satelliiti ning Jake Garn sai esimeseks ametis olevaks poliitikuks kosmoses.
19. aprillil 1985 maandus Discovery pärast nädala pikkust lendu Kennedy Kosmosekeskuses. Süstik sai maandumisel ulatuslikke pidurikahjustusi ja üks rehvidest purunes. Vahejuhtumi tõttu toimusid kõik järgnevad süstikute maandumised tegema Edwardsi õhuväebaasis Californias, kuni NASA töötas välja süstiku ninaratta juhtimise, mille rakendamine muutis maandumised KSC-s teostatavamaks.
George Lillo

George Lillo (4. veebruar 1693 – 3. september 1739) oli inglise näitekirjanik.
Sündis Londonis hollandi juveliiri perekonnas.
George Lillo tuntuim teos on "Londoni kaupmees ehk George Barnwelli lugu" (1731).
Mauna Kea observatooriumid

Mauna Kea observatooriumid (MKO) on iseseisvate astronoomia uurimisasutuste ja suurte observatooriumide rühm Ameerika Ühendriikides Hawaii osariigi Hawaii saarel Mauna Kea tipus. 
Rajatised asuvad 212 hektaril maa erikasutuse tsoonis, mida tuntakse "astronoomiapiirkonnana", mis omakorda asub 4544 hektari suurusel Mauna Kea teaduskaitsealal. Astronoomiapiirkond asutati 1967. aastal ja asub maal, mis on kaitstud selle tähtsuse tõttu Hawaii kultuurile. Teleskoopide olemasolu ja jätkuv ehitamine on väga vastuoluline Mauna Kea keskse tähtsuse tõttu kohalikus Hawaii religioonis ja kultuuris ning erinevatel keskkonnaalastel põhjustel.
Asukoht on peaaegu ideaalne, kuna sellel on valgusreostuse puudumisest tingitud pime taevas, madal õhuniiskus, puhas õhk, hea ilm ja asukoht madalal laiuskraadil.
Teleskoobid.
Mauna Kea tipus asuvaid teleskoope rahastavad erinevate riikide valitsusasutused. Hawaii Ülikool haldab kahte teleskoopi. Kokku on Mauna Kea tipus või selle ümbruses kaksteist rajatist, milles on kolmteist teleskoopi.
Hadersdorf-Kammern

Hadersdorf-Kammern on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Jaidhof

Jaidhof on vald ("Gemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Krumau am Kamp

Krumau am Kamp on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
See oli loodusteadlase ja armeeohvitseri Christoph Fellner von Feldeggi (1779–1845) sünnikoht.
Karl Adam Eduard von Stackelberg

Karl Adam Eduard von Stackelberg (ka Charles Adam Eduard; 9. aprill 1863 – 16. aprill 1928) oli Stackelbergide aadlisuguvõsast pärit baltisaksa parun, kes oli ka viimane Abja mõisnik. 
Elulugu.
Karl Adam Eduard von Stackelberg sündis 1863. aastal Abjas Reinhold Johann Woldemar von Stackelbergi ja Henrietta Augusta Charlotte von Stackelbergi peres.
1884–1885 õppis Stackelberg Tartu Ülikoolis majandust ja õigusteadust. Lisaks oli ta ka Korporatsioon Livonia liige. Peale mõisa pärimist hakkas ta seal põllumajandust arendama. 1886. aastast oli ta Pärnu kihelkonnakohtu 3. kaasistuja asendaja ning 1895. aastast au-rahukohtunik. 1906–1912 oli ta kreisisaadik.
Stackelberg oli talunike seas populaarne. Tema ja ta pere kinkisid talupoegade lastele tihti riideesemeid ning küpsetisi. Lisaks oli ta ühe tüdruku uppumissurmast päästnud. Parunit tunti sõbraliku ja lõbusa inimesena, kellel oli kombeks lausete lõppu "iki kah" öelda. 
Kui 1905. aasta revolutsiooni ajal tulid mõisa mässajad, andis Stackelberg neile nõudmise peale vaid mõned vanad relvad ning pakkus ka süüa, nii et mõis jäi rüüstamata. Peale mõisate riigistamist jäi Stackelberg Abja mõisa veel kuni 1923. aastani elama, mil ta sealt välja tõsteti. 
Karl Adam Eduard von Stackelberg suri 16. aprillil 1928 Riias rongiõnnetuses. Mõisniku kirstu kogunesid rongijaamas vastu võtma ligi 1000 inimest. Kirst asetati vankri peale, mida juhtis mõisa endine kutsar Hans Kessler. Järgnes rongkäik, mis liikus rongijaamast Abja mõisa väravateni ning sealt Halliste kirikusse. 
Perekond.
Karl Adam Eduard von Stackelberg abiellus 1891. aasta 14. augustil Voltveti mõisnik Oskar von Stryki tütre Fanny Emilie Augustega. Abielust sündis üks laps.
Bright Osayi-Samuel

Bright Osayi-Samuel (sündinud 31. detsembril 1997 Okijas) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib paremkaitsja või ääremängijana Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe ja Nigeeria jalgpallikoondises.
Ta sündis Nigeerias, kuid lapsepõlves kolis ta perekonnaga Hispaaniasse ja 10-aastaselt Inglismaale Londoni.
Jalgpallurikarjääri alustas Osayi-Samuel Inglismaa klubis Blackpool. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Inglismaa esiliigas 2015. aasta märtsis. Aastatel 2017–2021 mängis ta Inglismaa esiliigaklubis Queens Park Rangers.
2021. aasta jaanuaris sõlmis ta lepingu Fenerbahçega. Türgi kõrgliigas lõi ta esimese värava 8. märtsil 2021 mängus Konyaspori vastu. 2023. aastal võitis ta Fenerbahçega Türgi karikavõistlused.
Nigeeria jalgpallikoondisse kutsuti Osayi-Samuel esmakordselt 2022. aasta novembris. Koondisedebüüdi tegi ta sama aasta 17. novembril sõprusmängus Portugali vastu.
Karl Magnus Posse (1728–1773)

Karl Magnus Posse (1728 – 1. jaanuar 1773) oli Possede aadlisuguvõsast pärit parun. Ta oli Abja, Penuja ja Vana-Võidu mõisnik. 
Elulugu.
Karl Magnus Posse sündis 1728. aastal Moritz Posse ja Anna Charlotta Posse (sünninimega von Güntersberg) peres. 
Oma isa surma järel päris Posse Abja mõisa. 1756. aastal päris ta oma kasuemalt 11 000 rubla eest Penuja mõisa. 1767. aastal päris ta Vana-Võidu mõisa. 1769. aastal sai ta maanõunikuks ja 1772. aastal ülemkirikueestseisjaks. 
Karl Magnus Posse suri 1. jaanuaril 1773.
Perekond.
Enne 1756. aastat oli Posse abiellunud Erika Johanna von Smitteniga. Abielust sündis kümme last.
Evergladesi rahvuspark

Evergladesi rahvuspark ("Everglades National Park") on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis kaitseb Florida algse Evergladesi lõunapoolset viiendikku. 
Park on Ameerika Ühendriikide suurim troopiline kõnnumaa ja suurim kõnnumaa, mis asub Mississippi jõest ida pool. Aastas külastab seda keskmiselt miljon inimest. Everglades on Surmaoru ja Yellowstone'i rahvuspargi järel Ameerika Ühendriikide mandriosa suuruselt kolmas rahvuspark. UNESCO moodustas 1976. aastal Evergladesie ja Dry Tortugase biosfäärikaitseala ja kandis pargi 1979. aastal maailmapärandi nimistusse ning 1987. aastal sai Ramsari konventsiooni rahvusvahelise tähtsusega märgalade nimekirja. Everglades on üks kolmest kohast, mis on kõigis kolmes nimekirjas.
Evergladesi rahvuspark loodi hapra ökosüsteemi kaitsmiseks. Everglades on märgalade ja metsade võrgustik, mida toidab jõgi, mis voolab Okeechobee järvest aeglaselt Florida lahte. Park on Põhja-Ameerika kõige olulisem troopiliste kahlavate lindude kasvukoht ja see sisaldab läänepoolkera suurimat mangroovide ökosüsteemi. Pargis elab 36 ohustatud või kaitsealust liiki, sealhulgas florida puuma, teravkoon-krokodill ja manaati, lisaks 350 linnuliiki, 300 mage- ja merevee kalaliiki, 40 liiki imetajaid ja 50 liiki roomajad.
Langenlois

Langenlois on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas Kampi jõe ääres Kamptalis. See on kuulus oma veinitootmise poolest ning seal asub ka "Loisiumi" keskus, mis tähistab ja reklaamib kohalikku veini ning mille on ehitanud Ameerika dekonstruktsionistlik arhitekt Steven Holl.
Halloweeni päikesetormid

Halloweeni päikesetormid olid 2003. aasta oktoobri keskpaigast kuni novembri alguseni toimunud päikesetormide seeria, mille haripunkt oli 28.–29. novembri paiku. Päikesetormid põhjustasid Maa magnetväljas tähelepanuväärse intensiivsusega magnettormi. Nende päikesetormide ajal leidis aset suurim loide, mida GOES satelliidid on iial salvestanud. Loite tugevuseks hinnati X45 (GOES'i detektorid küllastusid X28 juures).
Association for Research and Enlightenment

Association for Research and Enlightenment (A.R.E.) on Ameerika Ühendriikides Virginia Beachis asuv asutus, mille tegevuses juhindutakse põhiliselt USA meediumi Edgar Cayce'i õpetustest.
Vsevolod Lõtkin

Vsevolod Lõtkin (vene keeles "Всеволод Юрьевич Лыткин"; sündinud 17. jaanuaril 1967 Siberis) on luterlik piiskop. Ta on Siberi Evangeelse Luterliku Kiriku piiskop.
Ta ristiti aastal 1987 luterliku korra järgi Tallinnas. Ta püüdles visalt oma eesmärgi – saada vaimulikuks – poole, õppis iseseisvalt, sai Tallinnas praktilist koolitust, tegi Eesti Evangeelse Luterliku Kiriku (EELK) konsistooriumis vaimuliku ameti eksami. Aastast 1991 hakkas ta Akademgorodokis kuulutama luterlikku kristlust. Aastal 1992 toetas teda aktiivselt Ameerika luterliku Missouri Sinodi misjon. Aastal 1993 ordineeris EELK peapiiskop Kuno Pajula ta pastoriks, samast aastast juhtis ta EELK jurisdiktsiooni all olevat Novosibirski luterlikku kogukonda. Aastast 2003 juhtis ta autonoomset Siberi Evangeelset Luterlikku Kirikut (aastani 2007 piiskop-"electusena"). 
6. mail 2007 pühitseti ta peapiiskop Andres Põderi poolt Tallinna toomkirikus Siberi Evangeelse Luterliku Kiriku piiskopiks, sellel osalesid ka Leedu, Läti ja Soome luterlike kirikute esindajad.
Number One Observatory Circle

Number One Observatory Circle, mida sageli nimetatakse Mereväeobservatooriumiks, on Ameerika Ühendriikide asepresidendi ametlik elukoht. 
Washingtonis asuva Ameerika Ühendriikide Mereväeobservatooriumi linnaku kirdeosas asuv maja ehitati 1893. aastal observatooriumi superintendendi jaoks. Mereoperatsioonide ülemale meeldis maja nii väga, et 1923. aastal võttis ta maja enda kätte. See jäi ülemate elukohaks kuni 1974. aastani, mil Kongress otsustas, et valitsuse poolt pakutavas elukohas on turvalisuse tagamine lihtsam ja odavam, ning andis loa selle muutmiseks asepresidendi ametlikuks kuigi ajutiseks elukohaks. Seaduse järgi on see endiselt "Ameerika Ühendriikide asepresidendi ametlik ajutine elukoht". 
Kuigi Number One Observatory Circle anti asepresidendi käsutusse 1974. aastal, möödus rohkem kui kaks aastat, enne kui asepresident hakkas majas elama alaliselt. Asepresident Gerald Ford sai presidendiks enne, kui sai maja kasutada. Tema asepresident Nelson Rockefeller kasutas kodu peamiselt ametlikeks üritusteks, kuna tal oli Washingtonis juba hästi turvatud elukoht. Asepresident Walter Mondale oli esimene asepresident, kes majja kolis. Pärast seda on kõik asepresidendid seal elanud. Erinevalt Valgest Majast ei toimu majja ega seda ümbritsevasse observatooriumi ekskursioone.
Mereoperatsioonide ülem

Mereoperatsioonide ülem on Ameerika Ühendriikide mereväe kõrgeim ohvitser.
Ülem on ka staabiülemate ühendkomitee liige ning presidendi, kaitseministri ja mereväeministri nõunik mereväge puudutavates küsimustes. Ülema ülesanded on administratiivsed ning ta ei tegele operatiivjuhtimisega. Ülema nimetab president neljaks aastaks ja selle peab kinnitama Senat. 
Alates 2. novembrist 2023 on ülemaks admiral Lisa Franchetti.
Thelema

Thelema (/θəˈliːmə/, vana-kreeka keelsest sõnast θέλημα - 'tahe', 'ihalus') on Lääne filosoofias ja okultismis kasutatav kontseptsioon ja uususund, mille eestvedajaks oli inglise filosoof, luuletaja, maag ja mägironija Aleister Crowley. Crowley põhimõtteks oli: "Tee, mida sa tahad - selles on kogu seadus."
Namadgi rahvuspark

Namadgi rahvuspark ("Namadgi National Park") on kaitseala Austraalia pealinna ala (ACT) edelaosas, mis piirneb Kosciuszko rahvuspargiga Uus-Lõuna-Walesis. See asub umbes 40 kilomeetrit Canberrast edelas ja hõivab umbes 46 protsenti ACT maismaast.
Rahvuspark on loodud 1984. aastal ja selle pindala on 1060,9 ruutkilomeetrit. Rahvuspark kaitseb osa Austraalia Alpide põhjapoolsest otsast. Park sai 2019.–2020. aasta maastikupõlengutes rängalt kannatada, ära põles umbes 80% taimestikust.
Kosciuszko rahvuspark

Kosciuszko rahvuspark ("Kosciuszko National Park") on 6900 ruutkilomeetri suurune Austraalia rahvuspark, mis sisaldab Mandri-Austraalia kõrgeimat tippu Kosciuszko mäge, mille järgi rahvuspark on nimetatud ja Cabramurrat, Austraalia kõrgeimal paiknevat linna. See on Uus-Lõuna-Walesi osariigi suurim rahvuspark.
Park asub osariigi kagunurgas, 354 km Sydneyst edelas ning külgneb lõunas Victoria osariigi Alpi rahvuspargiga ja kirdes Austraalia pealinna alal Namadgi rahvuspargiga. Suuremad linnad Cooma, Tumut ja Jindabyne asuvad rahvuspargi ääres.
Rahvuspargis asuvad Snowy jõe, Murray jõe, Murrumbidgee jõe ja Gungarlini jõe lähtmed. Rahvuspargi loodus on segu mägedest ja kõrbest, mida iseloomustab mägine kliima, mis muudab selle populaarseks harrastussuusatajate ja matkajate seas.
Muud pargi märkimisväärsed tipud on Gungartan, Mount Jagungal, Bimber Peak ja Mount Townsend.
Lengenfeld (Alam-Austria)

Lengenfeld on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Lichtenau im Waldviertel

Lichtenau im Waldviertel on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Caltechi submillimeeterobservatoorium

Caltechi submillimeeterobservatoorium ("Caltech Submillimeter Observatory", CSO) oli California Tehnoloogiainstituudi 10,4-meetrise läbimõõduga teleskoop, mida kasutati submillimeeterastronoomias.
Teleskoop asus Mauna Kea observatooriumis James Clerk Maxwelli teleskoobi (JCMT) kõrval. CSO ja JCMT ühendati esimese submillimeeterinterferomeetri moodustamiseks. Selle katse edu oli oluline Submillimeter Array ja ALMA interferomeetrite ehitamise põhjendamisel. CSO oli osa ka Event Horizon Telescope massiivist varaste katsevaatluste ajal, mis tõestasid, et mandritevahelise interferomeetria on teostatav.
Teleskoop alustas tööd 1986. aastal. 8. septembril 2015 vaadeldi teleskoobi viimase vaatlusena Kleinmanni-Low' udukogu ja pärast seda teleskoop suleti. Teleskoobi lammutamine algas augustis 2023.
Maria Laach am Jauerling

Maria Laach am Jauerling on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Hans Reinhold von Fersen

Hans Reinhold von Fersen (ka Hans von Fersen; 2. märts 1683 – 25. mai 1736) oli Fersenite aadlisuguvõsast pärit baltisaksa mõisnik, Rootsi sõjaväelane ja õuekohtu president. Talle kuulusid Abja, Laupa, Ljungi, Steningi ja mitu muud mõisat.
Elulugu.
Hans Reinhold von Fersen sündis 1683. aastal Tallinnas Reinhold Johann von Ferseni ja Anna Sofia von Ferseni (sünninimega von Ungern-Sternberg) peres. 
1700. aastal liitus Fersen Västerbotteni jalaväerügemendiga. Pärast seda oli ta Holsteini hertsog Friedrich IV tragunirügemendis vahtmeister ning hertsogi isiklik kammerhärra. 1703. aastal sai ta Leskkuninganna Ihukaitserügemendis leitnandiks ning kaks aastat hiljem Pommeri tragunirügemendis kapteniks. 1710. aastal oli ta major Põhja-Skåne ratsarügemendis ning järgmisel aastal määrati ta Bohuslänis moodustatava armee kindraladjutandiks. Samal aastal viidi ta üle Poola kuninga Stanislaw Leszczynski ratsaväkke. Järgmise kolma aasta jooksul oli ta ooberst Upplandi ja Vestgöta ratsaüksustes. 
Teenis Narva komandandina.
Fersen abiellus 1715. aastal Eleonora Margaretha Wachtemeisteriga. Abielust sündis kolm last: Karl Reinhold, Axel ja Anna Sofia.
1719. aastal ülendati Fersen kindralmajoriks ning järgmisel aastal kindralleitnandiks. 1720. aastal määrati ta Narva kuberneriks. 1731. aastal oli ta Svea õuekohtu president. 
Hans Reinhold von Fersen suri 25. mail 1736 Stockholmis.
Jõulukass

Jõulukass (islandi keeles "Jólakötturinn", samuti ") on Islandi jõulufolkloorist pärit hiiglaslik tige kass, kes väidetavalt luurab jõuluajal ringi ja sööb inimesi, kes ei hangi enne jõululaupäeva uusi rõivaid. Loo teistes versioonides sööb kass lihtsalt uute riieteta inimeste toitu. on tihedalt seotud teiste Islandi folkloori tegelastega, keda peetakse koll ja tema poegade, jõulumeeste lemmikloomaks.
Ajalugu.
Algupära.
Jõulukassi esimene kindel mainimine pärineb 1862. aasta folkloorikogust, mille autor on Jón Árnason: ". Teoses kirjeldati kassi kui kurja elukat, kes kas sööb ära need, kes jõuludeks uusi riideid ei saanud, või sõi ära nende "jõululisa" (taluelanikele antav lisatoiduportsjon). Jón ei maininud kummagi loo allikat.
Sellest ajast alates on loo päritolu kohta välja pakutud kaks hüpoteesi. Ühe puhul viitab folklorist Árni Björnsson Jóni joonealusele märkusele, mis kasutab kõnekujundit "kassi riietamiseks". Sellest joonealusest märkusest ja kirjalike allikate puudumisest jõulukassi kohta enne Jóni kirjutisi järeldas Árni, et see fraas oli allikas, millest Jón koletise lõi. Teises hüpoteesis seostab arheoloog Guðmundur Ólafsson jõulukassi erinevate olenditega, mis teiste Euroopa traditsioonide kohaselt saatsid Püha Nikolaust. Guðmundur märkis, et mis tahes tüüpi folkloori allikaid ajaloos on tavaliselt vähe, nii et jõulukassi puudutavate kirjalike allikate puudumine pole kuigi eriline.
Jõulukassi kasutati traditsiooniliselt ähvardusena ja stiimulina, et talutöötajad lõpetaksid sügisel kogutud villa töötlemise enne jõule. Töös osalenuid premeeriti uute riietega, kuid kes ei saanud töödega enne valmis, ei saanud midagi ja langesid seega jõulukassi saagiks.
"Jõulud on ligi".
Jõulukassi kinnistumine klassikalise Islandi jõulufolkloori osana toimus 1932. aastal, kui Jóhannes úr Kötlum avaldas oma luulekogu "Jólin koma" ("Jõulud on ligi"). Üks luuletusi kirjeldab i, mille keskmes on samanimeline inimsööjakoletis, millest sai hiljem Islandi jõulupidustuste ja -kaunistuste tavaline osa.
Kuigi luuletus ei seostanud i koletis , , või jõulumeestega, olid need olendid kogumiku teistes lugudes kirjeldatud. Seetõttu hakati neid hiljem omavahel seostama. 20. sajandi keskpaigaks peeti i juba ning tema poegade lemmikloomaks. Mõnes hilisemas loos on nii sõnakuulmatu, et ainult väikseim jõulumees suudab teda ohjes hoida ja ta ratsutab kassi turjal maapiirkonnas ringi.
Ingibjörg Thorbergs komponeeris 1970. aastate paiku mitu laulu Jóhannese luuletuse põhjal, nende hulgas ka ühe jõulukassist.
Tänapäevane populaarsus.
2008. aastal avaldas Islandi ingliskeelne väljaanne "The Reykjavík Grapevine" artikli jõulukassist; Seda on osaliselt seostatud kassi rahvusvahelise tuntusega, ja lugu ist avaldati ning laiendati edaspidi mitmetes teistes artiklites.
2018. aastal püstitas Reykjavíki linn 5 m kõrge raudskulptuuri jõulukassist pühadekaunistuseks linna keskväljakul.
2023. aasta detsembris linastus Islandis film jõulukassist pealkirjaga "Þið kannist við..." ("Kas tead...", inglise keelde tõlgitud kui "Krampuss", sõnamäng saksa jõuluolendist Krampus ja ingliskeelsest sõnast kiisu ehk "pussycat").
Leroy Fer

Leroy Johan Fer (sündinud 5. jaanuaril 1990 Zoetermeeris) on Hollandi jalgpallur, kes mängib keskpoolkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Alanyaspor.
Ta alustas klubikarjääri Hollandi klubis Feyenoord, mille noortesüsteemiga liitus ta 1999. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Hollandi kõrgliigas hooajal 2007/08. 2008. aasta aprillis võitis ta Feyenoordiga Hollandi karikavõistlused. Aastatel 2011–2013 mängis Fer Hollandi kõrgliigaklubis Twente.
2013. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Inglismaa kõrgliigaklubiga Norwich City. Norwich City meeskonnas lõi ta esimese värava 27. augustil 2013 Inglismaa liigakarika teise ringi kohtumises Bury vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi Fer esimese värava 9. novembril 2013 mängus West Ham Unitedi vastu. Inglismaa kõrgliigas lõi ta sel hooajal veel kaks väravat. Norwich City lõpetas hooaja 18. kohaga ja langes esiliigasse.
2014. aasta augustis sõlmis Fer kolmeaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Queens Park Rangersiga. Fer lõi hooajal 2015/16 kuus väravat, kuid sarnaselt eelmise hooajaga langes ta koduklubiga Inglismaa kõrgliigast välja. Hooaja 2015/16 esimeses pooles mängis Fer Queens Park Rangersiga Inglismaa esiliigas. Hooaja teises pooles läks ta laenule Inglismaa kõrgliigaklubisse Swansea City, kellega sõlmis 2016. aasta juulis püsiva kolmeaastase lepingu.
Aastatel 2019–2021 mängis Fer taas Feyenoordis. 2021. aasta augustis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Alanyasporiga.
Hollandi jalgpallikoondises mängis Fer aastatel 2010–2014. Koondisekarjääri ainsa värava lõi ta 2014. aasta maailmameistrivõistluste viimases alagrupimängus Tšiili vastu.
Surnud 2024

"Sellel leheküljel loetletakse 2024. aastal surnud tuntud inimesi ja loomi.
Mautern an der Donau

Mautern an der Donau on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
See asub Doonau lõunakaldal Kremsi vastas.
Ajalugu.
Varem pidid Doonaul sõitnud laevad Mauternist möödudes lõivu maksma. Sealt sai linn oma nime, kuna toll on saksa keeles "Maut".
Enne selle nime saamist nimetasid roomlased seda "Favianaeks", kuna see oli väga oluline kindlus.
Olles keskajal oluline kauplemispunkt, omandas see täiendava tähtsuse Doonau jõe silla ehitamisega (teraseehitis 1895. aastast).
Huviväärsusi.
Muuseum, mis on pühendatud Rooma keisririigi aegadele, kui "Castell Faviani" asus praeguse kesklinna asemel. Siit võib leida ka osa Rooma müürist ("Römerwand").
Püha Stafanuse roomakatoliku kihelkonnakirik on praegu barokkstiilis, kuid ristiusu juured on pärit Püha Severinuse ajast, kes suri siin ja korraldas piirkonnas põgenike varjupaiku inimestele, kelle hunnid kodudest välja ajasid.
Jalgrattatee "EuroVelo 6" jõuab linna mööda paremkallast ja ületab Doonau jõe. Kiirteesillal on ka jalakäijate rada, mis pakub huvitavat vaadet jõele ja on iseenesest huvipakkuv terasteos.
Mühldorf (Alam-Austria)

Mühldorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Paudorf

Paudorf on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.
Mina ei taha veel magama jääda

"Mina ei taha veel magama jääda" on unelaul, mille sõnade autor on Juhan Saar ja viisi autor Heino Jürisalu. Lasteraadiosaate “Head und, mudilased!” (hiljem saate "Õhtujutt") sissejuhatava loona esitab seda Velda Otsus, kitarril saadab Emil Laansoo.
1962. aastal valmis Eesti Televisiooni esimene lastefilm "Head ööd, väike sõber!", kus unejutu jutustas ETV diktor Ruth Peramets ja selles kõlas ka see unelaul. Film oli esmakordselt teleeetris 18. mail 1962.
Programmi "Eesti Vabariik 100" raames 19. augustil 2018 Tallinna lauluväljakul toimunud üheslaulmisel esitas seda laulu eeslauljana Hele Kõrve.
Tanya Tagaq

Tanya Tagaq (inuktituti ᑕᓐᔭ ᑕᒐᖅ, sündinud 5. mail 1975 Cambridge Bays) on Kanada inuiti laulja, laulukirjutaja ja kirjanik.
Tanya Tagaq alustas lauljakarjääri 2002. aastal. Ta on teinud koostööd Björki, Kronos Quarteti ja Shoogleniftyga.
Eesti keeles on ilmunud tema debüütromaan "Lõhkine hammas" (Loomingu Raamatukogu 2023/36−38. Inglise keelest tõlkinud Hasso Krull).
Adolfo Gaich

Adolfo Julián Gaich (sündinud 26. veebruaril 1999 Bengoleas) on Argentina jalgpallur, kes mängib ründajana Türgi kõrgliigaklubis Çaykur Rizespor.
Argentina kõrgliigas debüteeris Gaich San Lorenzo meeskonnas 27. augustil 2018 mängus Unión de Santa Fe vastu. Esimese liigavärava lõi ta sama aasta 21. septembril mängus 
2020. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Moskva CSKA. Esimese värava CSKA meeskonnas lõi ta 22. oktoobril 2020 mängus Wolfsbergeri vastu, kuid hooaja 2020/21 esimeses pooles jäi tal Venemaa kõrgliigas väravaarve avamata. Hooaja 2020/21 teises pooles oli ta CSKA-st laenul Itaalia kõrgliigaklubis Benevento, hooajal 2021/22 Hispaania esiliigaklubis Huesca ja hooaja 2022/23 teises pooles Itaalia kõrgliigaklubis Verona Hellas. 2023. aasta septembris läks ta CSKA-st laenule Çaykur Rizespori.
2019. aasta Panameerika mängude jalgpalliturniiril võitis Gaich Argentina võistkonnaga kuldmedali. 2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus Argentina olümpiavõistkonda, ta oli kõigis kolmes alagrupimängus algkoosseisus, kuid väravat ei löönud ning Argentina ei pääsenud alagrupist edasi. Argentina jalgpallikoondises pidas Gaich seni ainsa mängu 11. septembril 2019, kui sõprusmängus kohtuti Mehhikoga.
Ta on Saksamaa päritolu.
Karel Reisenbuk

Karel Reisenbuk (sündinud 23. veebruaril 1993 Pärnus) on eesti ajakirjanik.
2024. aasta sügisest on reporter Kanal 2 uudistemagasinis Reporter.
Alates 2023. aasta märtsist töötab ta Kuku raadios saatejuhi ja toimetajana, kus teeb saateid "Kuku pärastlõuna" ning "Krimiraadio".
Aastal 2022 töötas ta lühikest aega Õhtulehe uudistetoimetuses.
2022. aastal nomineeriti ta 2021. aasta pressivideo konkursi esikolmikusse looga "Viimane surmanuhtlus".
Aastatel 2016–2022 töötas ajalehes Postimees. Nende aastate jooksul töötas ta Postimehes majandustoimetuse reporterina, Eesti uudiste õhtuse valvetoimetajana, uudistereporterina ning päevatoimetajana. Aastal 2022 oli Postimehe uuriva toimetuse ajakirjanik.
Aastatel 2013–2015 oli ta Tudeng TV Uudiste saatejuht.
Haridus.
2015. aastal lõpetas Tallinna Ülikooli ajakirjanduse erialal.
Glacier Bay rahvuspark

Glacier Bay rahvuspark ("Glacier Bay National Park and Preserve") on Ameerika Ühendriikide rahvuspark, mis asub Alaska kaguosas Juneaust läänes. 
President Calvin Coolidge kuulutas Glacier Bay ümbruse 26. veebruaril 1925 riiklikuks monumendiks. 1978. aastal laiendas monumendi territooriumi president Jimmy Carter. 2. detsembril 1980 laiendati rahvusmonumenti veel 2116,5 ruutkilomeetri võrra ja loodi rahvuspark. Park hõlmab 236,4 ruutkilomeetrit riigimaad pargist loodes, kaitstes osa Alseki jõest koos kalade ja metsloomade elupaikadega, võimaldades samas jahipidamist.
Glacier Bay lisati 1979. aastal UNESCO maailmapärandi nimistusse ja 1986. aastal sai see UNESCO biosfäärikaitsealaks. Rahvusparkide Teenistus võttis 1994. aastal kohustuse teha kaitseala haldamisel koostööd Hoonahi ja Yakutat Tlingiti põlisameeriklaste organisatsioonidega. Rahvuspargi pindala on kokku 13 044,57 km2, millest 11 210 2 on määratud ürgloodusalaks.
Rastenfeld

Rastenfeld on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Kremsi maaringkonnas.