tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
YFU Eesti

YFU Eesti on rahvusvahelise organisatsiooni Youth For Understanding (YFU) Eesti haru. Organisatsioon loodi 1992. aastal.
YFU Eestiga on võimalik minna vahetusõpilaseks ligi 42 sihtriiki. Organisatsioonil on tugivõrgustik, mis toetab nii vahetusõpilast kui ka tema perekonda, valmistades neid ette eesootavaks. Iga aasta annab YFU Eesti välja ligi 15 stipendiumit, et anda vahetusaasta ja sellega kaasnev enesearenguvõimalus ka majanduslikult keerulisemates olukordades olevatele õpilastele. Pärast vahetusaastat otsustab ligi 75% vahetusõpilastest astuda organisatsiooni vabatahtlikuks. 
Iga aasta saabub Eestisse ligi 40 vahetusõpilast, kes otsivad endale vahetusperet.
Alates 2020. aastast teeb YFU Eesti koostööd Haridus- ja Teadusministeeriumiga.
YFU Eesti kaudu on võimalik tellida koolidesse tasuta haridusalaseid töötube. Töötoad sisaldavad interaktiivseid tegevusi õpilaste kaasamiseks ja nende aktiivsemalt kaasa mõtlema innustamiseks.
Eesti Rahvuskultuuri Fondi eristipendium

Eesti Rahvuskultuuri Fondi eristipendium (aastatel 1993–2013 elutöö tänuauhind) on sihtasutuse Eesti Rahvuskultuuri Fond välja antav stipendium, millega tunnustatakse isiku panust Eesti kultuurilukku. 
Aastatel 1993–2013 nimetati Eesti Rahvuskultuuri Fondi eristipendiumi elutöö tänuauhinnaks.
Hea Teatri Auhind

Hea Teatri Auhind on Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühenduse välja antav teatriauhind. Auhind antakse loominguliste saavutuste eest, mida Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus peab eesti teatripildis, vastavas loominguvaldkonnas või konkreetses loomeloos tähelepanuväärseks. Ilmtingimata ei pea olema tegemist viimase hooaja tipplavastuse või -rolliga. Selle auhinnaga tunnustatakse teatritegijat või -kollektiivi, kelle loomingulised põhimõtted ja saavutused kõnelevad tõsisest suhtumisest teatrikunsti pikema aja vältel.
Hea Teatri Auhinna andmist alustas Eesti Teatrikriitikute Ühendus 2002. aastal. 2012. aastast annab auhinda välja Eesti Teatriuurijate Ühenduse ja Eesti Teatrikriitikute Ühenduse liitmise tulemusena sündinud Eesti Teatriuurijate ja -kriitikute Ühendus.
Auhinnaks on eesti kunstniku teos. Varasematel aastatel on selleks olnud konkreetsele auhinnasaajale tehtud Ave Nahkuri maal, mis on tehtud konk­reet­se­le auhinnasaajale.
Eesti teatri aastaauhinnad

Eesti teatrikunsti aastaauhinnad on Eesti Teatriliidu ja Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali väljaantavad teatriauhinnad.
Eesti teatrikunsti aastaauhindu antakse välja alates 1961. aastast. 
Auhinnad antakse üle igal aastal rahvusvahelisel teatripäeval 27. märtsil eelmise aasta loominguliste saavutuste või pikemaaegse silmapaistva teatritöö eest. Karl Adra, Helmi Tohvelmani ja Voldemar Panso auhinnad antakse üle nende sünniaastapäeval. 2003. aasta sügisest kannab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapitali rahastatavate Eesti teatrikunsti aastaauhindade ja nimeliste auhindade väljaandmise eest hoolt Eesti Teatriliit.
Auhinnaga kaasneb klaasikunstnik Ivo Lille loodud Theodori Silm. Nimeliste auhindadega võib kaasneda mõni muu sümboolne ese. Iga auhinnaga kaasneb ka stipendium (v.a rändauhinnad), mida rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital.
Laureaatide valimine.
Teatrikunsti eriauhinna laureaadi valib Eesti Teatriliidu juhatus. Eesti Teatriliidu juhatus on 6–12-liikmeline (2016–2020 on juhatus 11-liikmeline). Aastaauhindade nominendid ja laureaadid valivad välja žüriid, mille koosseisu on määranud Eesti Teatriliidu juhatus. Teatriliidu juhatus valib liikmed 17 žüriisse, kelle ülesanne on vaadata kalendriaasta jooksul esietendunud lavastusi ja jälgida Eesti teatripilti oma žürii töö spetsiifikast lähtudes.
Kõigil erialaliitudel, etendusasutustel, eraisikutel jt on õigus esitada kandidaate žüriide koosseisu.
Teuvo Pakkala

Teuvo Pakkala (enne soomendamist Teodor Oskar Johaninpoika Frosterus; 9. aprill 1862 Oulu – 7. mai 1925 Kuopio) oli soome prosaist ja näitekirjanik.
Tema isa oli kullassepp, ema oli pärit puusepa perest. Lapsepõlves sai ta tunda vaesust, eelkõige isa alkoholismi tõttu. Olukord muutus, kui isa lestaadiusluse mõjul viinast loobus, hakkas terveid eluviise propageerima ning sai hea töökoha. Tänu sellele sai Teuvo ka võimaluse Oulu lütseumi õppida. 1882. aastal astus ta Helsingi Ülikooli (tollase nimetusega Keiserlik Aleksandri Ülikool). Ta õppis seal arstiteadust, ajalugu ja keeleteadust, kuid õige pea huvi nende vastu rauges. Seejärel oli ta aasta Oulus armees ja asus siis tööle ajakirjanikuna.
Pakkala näidendit "Parvepoisid" (Oskar Merikanto lauludega) on Eestis korduvalt lavastatud, Peeter Volkonski ja Hannes Villemsoni tõlkes ilmus see 2002. aastal sarjas "Sõnalava".
Maokasvandus

Maokasvandus ehk maofarm ehk serpentaarium ehk madude maja on madude kasvatamiseks ja neilt bioaktiivsete saaduste töönduslikuks kogumiseks ning töötlemiseks rajatud ettevõte.
Maokasvanduste klassifitseerimine konkreetsesee majandusharudesse on raskendatud, kuna sellistes ettevõtetes tegeletakse valdavalt nii mürkmadude kasvatamise, hooldamise (ka ravimise), paljundamise kui ka nende kaitsmisega neilt maomürgi kogumise ja turundamise, aga ka mitme teadusdistsipliini üleste (zooloogia, farmaatsiatööstus jpt) valdkondade uurimistööga. 
Esimene maokasvandus "Pasteur-Institut" (Bangkok) loodi 1923. aastal. 
Maofarmid.
Maofarmidena saab käsitleda mitmesuguseid tööndusliku eesmärgiga loodud ettevõtteid. Leidub maofarme, kus kasutatakse looduses kasvavaid madusid üksnes "lüpsiks" (lastes nad hiljem taas loodusse, nn looduspargid), ja ka neid, kus kasvatatakse mürgi saamise otstarbel madusid kohapeal.
Serpentaarium.
Osalt loetakse maokasvanduseks ehk serpentaariumiks ka loomaaedade juurde madudele (ka roomajatele) eraldatud kohti (terraariumid), mida on soovijatel võimalik valdavalt raha eest ka külastada.
Serpentaariumina võidakse vaadelda mitmes kultuuris ka elusmadude ajutisi elupaiku, nagu neid leidub Hiinas paljudes toitlustuskohtades, kus külastajad saavad neid vaadata ja toitu valida. 
Maokasvandus.
Hiinas rajatud maokasvandused on spetsialiseerunud valdavalt madude kasvatamiseks inimeste söögivajaduste aga ka rahvameditsiini tarbeks. Hiina esimeses maokasvanduses, mille asupaik on Zisiqiao küla Shanghai lähistel, (Zhejiangi provintsis, Hiinas) kasvatatakse ligi 3 miljonit madu aastas.
Philip Morrise tantsuauhind

Philip Morrise tantsuauhind on Eestis aastast 1999 (teistel andmetel aastast 2002) nüüdistantsu viljelejatele välja antav auhind.
Auhindu annab Philip Morris Eesti OÜ koos MTÜ-ga Teine tants.
Romaanivõistlus

Romaanivõistlus on kirjandusvõistlus, kus tunnustatakse parimaid romaane.
Eesti romaanivõistlused.
Eesti romaanivõistlused on aastast 1927 ebaregulaarselt toimuvad kirjandusvõistlused, kus tunnustatakse parimaid Eesti romaane.
Esimese romaanivõistluse algatas 1927. aastal kirjastus Loodus.
Väliseesti romaanivõistlused.
Nõukogude ajal toimus kirjastuse Orto eestvõttel kolm väliseesti romaanivõistlust: aastatel 1950, 1952 ja 1956. 
Romaanivõistlused taasiseseisvunud Eestis.
2002. aastast hindab Eesti romaane seitsmeliikmeline žürii, kes 10 parima välja valitud romaani hulgast määrab I, II ja III auhinna saajad. Žürii võib välja anda ka eriauhindu.
Kirjastus Tänapäev on korraldanud romaanivõistlusi alates 2008. aastast.
2014. aastal taaselustas romaanivõistluse Eesti Kirjanike Liit, algatus sai teoks eraettevõtete toel. Eesti Kirjanike Liidu romaanivõistlus toimub üle aasta ja võitjate vahel läheb jagamisele 10 000 euro suurune auhinnafond.
Cerrophidion

Cerrophidion on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Cerrophidion" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Pythonodipsas

Pythonodipsas on "Lamprophiidae" sugukonna maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pythonodipsas" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Süstoolne vererõhk

Süstoolne vererõhk on vererõhk, mis näitab suletud vereringeelundkonnaga organismidel suure vereringe suurte arterite kõige kõrgemat rõhku vatsakestesüstoli jooksul.
Süstoolne vererõhk on füsioloogiline näitaja, mida mõõdetakse valdavalt vererõhumõõturitega ning väljendatakse elavhõbedasamba kõrgusega millimeetrites (mmHg).
Süstoolne vererõhk võib varieeruda nii liigiti kui ka indiviiditi ja sõltub vanusest, keha asendist, organismi tervislikust ja/või haiguslikust seisundist, toitumisest ning ka pärilikest ja muudest teguritest. 
Imiku (1–12-kuuse lapse) normaalne süstoolne vererõhk on 75–100 mmHg.
Süstool: ajavahemik, mil süda tõmbub kokku. Periood, mille jooksul südame vasak vatsake kokku tõmbub.
Süstoolne rõhk on konkreetselt maksimaalne arteriaalne rõhk südame vasaku vatsakese kokkutõmbumisel.
Vererõhu lugemisel on süstoolne rõhk tavaliselt esimene registreeritud arv. Näiteks vererõhu korral 120/80 ("120 üle 80") on süstoolne rõhk 120. "120" all mõeldakse 120 mm Hg (millimeetrit elavhõbedat).
Süstoolne mühin on südame mürin, mis on kuulda süstooli ajal, kui süda kokku tõmbub, normaalse esimese ja teise südameheli vahel.
"Süstool" tuli muutmata Kreeka süstoolist, mis tähendab "kokku joonistamist või kokkutõmbumist". Seda mõistet on kasutatud alates 16. sajandist südamelihase kokkutõmbumise tähistamiseks.
Diastoolne vererõhk

Diastoolne vererõhk on vererõhk, mis näitab suletud vereringeelundkonnaga organismidel suure vereringe suurte arterite kõige madalamat rõhku südamediastoli jooksul.
Diastoolne vererõhk on füsioloogiline näitaja, mida mõõdetakse valdavalt vererõhumõõturitega ning väljendatakse elavhõbedasamba kõrgusega millimeetrites (mmHg). 
Diastoolne vererõhk võib varieeruda nii liigiti kui ka indiviiditi ning on sõltuvuses elueast, keha asendist, organismi tervislikust ja/või haiguslikest seisunditest, toitumisest, pärilikkusest ja paljudest muudest teguritest. Imiku (1–12 kuud) normaalne diastoolne vererõhk on 50–70 mmHg.
Jaanuar 2014

Jaanuar 2014, kroonika
2014. aasta jaanuar algas kolmapäeval ja lõppes 31 ööpäeva pärast reedel.
Stanisław Kania

Stanisław Kania (8. märts 1927 – 3. märts 2020) oli Poola partei- ja riigitegelane.
Juba 17-aastaselt liitus Stanisław Kania antifašistliku vastupanuliikumisega ja astus 1945. aastal Poola Töölisparteisse. 1952. aastal lõpetas ta parteikooli ja seejärel oli parteitööl. 
1968. aastal sai ta Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liikmeks, 1975. aastal aga Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmeks.
6. septembril 1980 valiti Stanisław Kania Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee esimeseks sekretäriks. Ta ei suutnud aga vastu seista ametühinguliikumise Solidaarsus populaarsuse kasvule ega poliitilist kriisiolukorda lahendada. 18. oktoobril 1981 lahkus ta parteijuhi ametikohalt ning tema asemel sai Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee esimeseks sekretäriks Wojciech Jaruzelski. Seejärel kaotas Kania parteis mõjuvõimu ning töötas kuni 1990. aastani suhteliselt vähetähtsatel ametikohtadel.
1991. aastal avaldas ta oma mälestusteraamatu "Zatrzymać konfrontację" ("Konfrontatsioonile vastu seistes").
Tšatisgarhi keel

Tšatisgarhi "(Chhattisgarhi)" keel on India Chhattisgarhi osariigi ametlik keel. Tšatisgarhi keel on Ida-Kesk-India keel, millel on tugevad munda ja draviidi keelte mõjutused. Chhattisgarhi osariigi mägedes elavad inimesed teavad seda keelt kui khaltaahi keelt ning sambalpuri ja oria keele rääkijad teavad tšatisgarhi keelt kui laria keelt.
Kirjaviis.
Tšatisgarhi keeles kasutatakse devanaagari kirja. Devanaagari kiri (skr devanāgarī ‘jumalik linn’) on India tähestik, mida kasutatakse sanskriti, hindi, marathi, nepali jt keelte kirjutamisel. Devanaagari on alfabeetiline tähestik, mis koosneb 34 konsonandi- ning 14 vokaalimärgist ja diftongist. Iga konsonandimärki hääldatakse loomuldasa koos vokaaliga ‘a’, teisi vokaale tähistatakse konsonandimärgile lisatava vastava diakriitilise märgiga. Kaashäälikuühendeid märgivad lisamärgid e ligatuurid. Devanaagarit kirjutatakse vasakult paremale. Devanaagari tekkis brahmi kirja baasil ja on kasutusel alates 7.–8. sajandist.
Muu.
Tšatisgarhi regiooni tunti vanal ajal kui Daksin Kosali regiooni ning seda on mainitud ka mitmetes ajaloolistes allikates. Seega klassikaline tšatisgarhi keele nimi kosali või daksin kosali on suure ajaloolise tähtsusega. 
Tšatisgarhi keel on kõige lähemalt suguluses bagheli ja avadhi keeltega ning need keeled on klassifitseeritud Kesk-Ida tsoonis Ida-India keeltena ehk India haruna indoeuroopa keeltest.
Selle keele konkreetne suhe hindi keelega on keeruline ning nagu ka teistel keeltel Hindustani dialektide pidevustikus, on tšatisgarhi keele staatus eraldiseisva keelena mingil määral arvamuse asi. India valitsuse arvates on tšatisgarhi keel hindi keele idapoolne dialekt, kuid samas on seda nimetatud iseseisvaks keeleks Ethnologue'is. Tšatisgarhi keelel on mitmeid tuvastatud dialekte: baighani, bhulia, binjhwari, kalanga, kavardi, khairagarhi, sadri korwa, surgujia.
Surguija dialekt võib olla juba välja surnud.
Jesse Jane

Jesse Jane (kodanikunimega Cindy Taylor, 16. juuli 1980 – 24. jaanuar 2024 Moore, Oklahoma) oli Ameerika Ühendriikide pornonäitleja ja modell.
Isiklikku.
Tal on 2000. aastal sündinud poeg. Ta väitis 2007. aastal, et on abielus pornotäht Rick Patrickiga, ja 2012. aastal, et abielu on lahutatud.
Jane nimetas end biseksuaalseks.
Kloaak (jäätmekäitlus)

Kloaak on maa-alune reovee ja mustuse äravoolukanal.
Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlus

Eesti Teatri Agentuuri näidendivõistlus (kuni 2007. aastani "Eesti Näitemänguagentuuri näidendivõistlus") on alates 1995. aastast iga kahe aasta tagant korraldatav näidendivõistlus, kus tunnustatakse parimaid eesti autorite näidendeid.
Võistlust rahastab Eesti Kultuurkapitali näitekunsti sihtkapital. 
Kaks esimest (1995 ja 1997) võistlust toimusid kahes voorus; esimesse vooru tuli esitada ideekavandid, millest žürii valis välja parimad ja need kirjutati autorite poolt valmis näidenditeks, millest parimaid auhinnati. 1999. ja 2001. aasta võistlusele oodati kohe juba valmis tekste. 2002. aastal toimus erakorraline laste- ja noortenäidendite võistlus, millest kujunes eraldi traditsiooniline näidendivõistlus (järgmised laste- ja noortenäidendite võistlused on toimunud 2010. ja 2018. aastal).
Virumaa kirjandusauhind

Virumaa kirjandusauhind on aastast 1989 igal aastal välja antav kirjandusauhind. Algul andis auhinda välja Virumaa Fondi nõukogu, aastast 1998 annavad auhinda välja aga Lääne- ja Ida-Viru Omavalitsuste Liit. Auhinna eesmärk on tunnustada Eesti ajaloo ainelise väärtkirjanduse loojaid, tutvustada ja levitada väärtkirjandust. Auhind määratakse parimale kalendriaasta jooksul ilmunud Eesti ajalugu kajastavale eestikeelsele kirjandusteosele.
Auhinna väljaandmist korraldavad mõlemad maakonnad kordamööda. Auhinna väljaandmisega kaasneb mõlemas maakonnas raamatute arutelu, kirjandusõhtud, kohtumised autoritega jm väärtkirjandust propageeriv tegevus. Auhinna rahalise suuruse määravad Lääne- ja Ida-Virumaa omavalitsuste liit.
Žürii teeb otsuse Eesti Vabariigi aastapäevaks (23. veebruariks) ja auhind antakse laureaadile üle hiljemalt 1. juuniks. 
Žürii on kümneliikmeline, kaks esindajat määravad nii Lääne- kui ka Ida-Viru omavalitsuste liit. Kolm raamatukogude, kirjandusklubide ning lugejate esindajat esitavad mõlema maakonna keskraamatukogud. 1. jaanuari 2020. aasta seisugua kuulusid Virumaa kirjandusauhinna žürissee: Erich Petrovits ja Inna Grünfeldt – Lääne-Viru Omavalitsuste Liidu esindajad; Teet Korsten ja Etti Kagarov – Ida-Virumaa Omavalitsuste Liidu esindajad; Riina Suuban, Urve Eskor ja Elviira Sidorova – Ida-Virumaa raamatukogude, kirjandusklubide ja lugejate esindajad; Reet Tomband, Ilme Post ja Riina Rohtung – Lääne-Virumaa raamatukogude, kirjanduslubide ja lugejate esindajad.
Eesti ajalookirjanduse aastapreemia

Eesti ajalookirjanduse aastapreemia on aastast 1995 välja antav preemia.
Auhinna väljaandmise algatasid Eesti Ajalooarhiiv ja TA Ajaloo Instituut.
Preemia väljaandmise eesmärk on tunnustada Eesti parimate ajalooraamatute autoreid ning suurendada avalikkuse huvi ajaloo ja ajaloolaste töö vastu.
Wilhelm Pieck

Friedrich Wilhelm Reinhold Pieck (3. jaanuar 1876 Guben – 7. september 1960 Ida-Berliin) oli Saksamaa poliitik, Saksa Demokraatliku Vabariigi partei- ja riigitegelane, Saksa Demokraatliku Vabariigi president.
Wilhelm Pieck sündis Gubenis (praeguse haldusjaotuse järgi Spree-Neiße kreisis Brandenburgi liidumaal) ja ta oli pärit kutsari perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel asus ta tööle tislerina. 
Aastatel 1895–1918 oli ta Saksamaa Sotsiaaldemokraatliku Partei liige. 1915. aastal mobiliseeriti Pieck sõjaväkke. Ka sõdurina jätkas ta vasakpoolset agitatsiooni, mille eest ta anti sõjakohtu alla. Kuid tal õnnestus põgeneda ja ta elas põrandaalusena Berliinis, kus ta oli 1916. aastal üks Spartakusbundi asutajaid. Seejärel elas ta emigratsioonis Amsterdamis. Esimese maailmasõja järel pöördus Pieck Saksamaale tagasi ning 1918. aasta detsembris oli ta üks Saksamaa Kommunistliku Partei asutajaid. 1919. aasta jaanuaris võttis ta osa Spartakistide ülestõusust. 15. jaanuaril 1919 arreteeriti ta koos Rosa Luxemburgi ja Karl Liebknechtiga, kuid Pieckil õnnestus põgeneda. 
1921–1928 oli ta Preisi Maapäeva ja 1928–1933 Riigipäeva liige. 1922. aastal oli Wilhelm Pieck üks Rahvusvahelise Punaabi asutajaid. 1931. aastast alates kuulus ta Kominterni juhtkonda.
Hitleri võimuletuleku järel oli Pieck 1933. aasta mais sunnitud Pariisi eksiili minema. 1933. aasta augustis võeti talt tagaselja ära Saksamaa kodakondsus. 1935. aastal valiti Wilhelm Pieck Saksamaa Kommunistliku Partei esimeheks ja ta asus elama Moskvasse. Ta oli ka 1943. asutatud Vaba Saksamaa Komitee üks juhte.
1. juulil 1945 pöördus Pieck Berliini tagasi. 1946. aastal sai ta koos Otto Grotewohliga Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei esimeheks. 11. oktoobrist 1949 kuni oma surmani oli ta Saksa Demokraatliku Vabariigi president. Wilhelm Piecki surma järel Saksa DV presidendi ametikoht kaotati.
Heino Kaljuste nimeline stipendium

Heino Kaljuste nimeline stipendium on alates 2002. aastast välja antav muusikastipendium, mille pälvib Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia edukas koolimuusika eriala üliõpilane ja silmapaistev muusikaõpetaja. Stipendiumid antakse üle professor Heino Kaljuste sünniaastapäeval 18. novembril. Stipendiumi väljaandmise eesmärk on toetada muu hulgas koolimuusika arengut.
Stipendiumi annab välja 2000. aastal Eesti Muusikaakadeemia ja Eesti Muusikaõpetajate Liidu asutatud Heino Kaljuste fond.
Kindral Kurvits

Kindral Kurvits on Eesti mereväe mitmeotstarbeline reostustõrje- ja päästelaev. 
Aastatel 2012–2022 oli see Politsei- ja Piirivalveameti merepiirivalve lipulaev pardanumbriga PVL-101. Alates 3. jaanuarist 2023 alustas laev tegevust mereväe patrull-laevade divisjonis.
Kirjeldus.
Laeva ehitus ja merekindlus võimaldab pääste- ja reostustõrjetöid teha rasketes ilmastikutingimustes ja ka jääoludes. Samuti suudab laev liikuda keemiaõnnetuse piirkonnas. Reostuse kogumise võime on 200 m³/h, reostustank 100 m³, avamere-õlitõrjepoomi pikkus on 200 m. Liigendkraana tööraadius on 17,5 m ja tõstejõud 3,2 t. Laeval on kaks paati: RIB kiirpaat otsingu- ja päästetöödeks ning alumiiniumist tööpaat.
Sõjaolukorraks on võimalik paigaldada laevale enesekaitseks mõned pardarelvad.
Ajalugu.
Mitmeotstarbeline reostustõrjelaev Kindral Kurvits telliti 2010. aastal ja see valmis 2012. aastal Soomes. Laevakere valmistas alltöövõtjana Riia Laevatehas. Laeva maksumus oli 33 miljonit eurot, millest 28 miljonit tuli Euroopa Liidu toetusest. See sai nime Eesti piirivalve ülema Ants Kurvitsa järgi. Laeva ristiema on Evelin Ilves.
24.-25. septembril 2012 osales PVL-101 Kindral Kurvits Aegna saare juures madalale sattunud tankeri Kyeema Spirit päästeoperatsioonis.
9. märtsil 2014 kell 9.42 sõitis laev Soome lahel patrullsõidu ajal Vaindloo saare juures koordinaatidel 59º 49',5 N ja 026°21',0 E üle merekaartidel tähistamata madala ehk kivihunniku. Peatati sõukruvid (automaatika oli parema sõukruvi pöörlemise juba välja lülitanud) ja jäädi triivi. Kui prooviti sõukruvid uuesti pöörlema panna, parema parda asimuutkäitur ei reageerinud. Vasaku sõukruviga probleeme ei olnud ja saanud kaldalt loa, suunduti Tallinna Piirivalvesadamasse. Tuukriülevaatus tuvastas parempoolses asimuutkäituris kaks kivi, sõukruvide labaotste vigastusi, suures ulatuses kiilu ja põhjaplaadistuse kraapejälgi ning kraapejälgi ka kimmiplaadistusel. Pärast dokkimist ja remonti jätkas laev teenistust.
3. jaanuarist 2023 on laev mereväe patrull-laevade divisjoni koosseisus.
Paul Walker

Paul William Walker IV (12. september 1973 Glendale, California – 30. november 2013 Valencia, City of Santa Clarita, California) oli USA näitleja.
Ta sai tuntuks 1999. aastal peale osalemist hittfilmis "Varsity Blues" ("Mängureeglid", 1999). Tema tuntuim roll on aga Brian O'Conneri tegelaskuju filmides "Kiired ja vihased" (2001), "Kiired ja vihased 2" (2003), "" (2009) "Kiired ja vihased 5", "Kiired ja vihased 6" (2013) ja "Kiired ja vihased 7" (2015).
Tema teised tuntumad filmid on "Eight Below" ("Seiklus lõunanabal", 2006), "Into the Blue" ("Sinisesse sügavikku", 2005), "She's All That" (1999) ja "Takers" (2010). Ta esines National Geographic Channeli sarjas "Expedition of Great White". 
Walker hukkus autoõnnetuses 30. novembril 2013 Valencia asumis Santa Clarita linnas, kus Porsche Carrera GT roolis olnud endine võidusõitja Roger Rodas kaotas auto üle kontrolli. Walker oli teel koju orkaani Haiyan ohvrite toetuseks peetud heategevusürituselt.
EVA-316

EVA-316 on Veeteede Ameti mitmeotstarbeline laev. Kasutatav jäämurdja, reostustõrjelaeva, päästelaeva ja poilaevana.
Algne nimi oli "Lonna".
Kirjeldus.
Laev on ehitatud Soomes 1980. aastal poilaevaks. Algne nimi oli "Lonna".
1995. aastal osteti laev Eestisse ja sellest ajast on see uue nimega "EVA-316" Veeteede Ameti kasutuses.
Aastatel 2004–2006 ehitati laev ümber, selle käigus lisati kerele 7,8 m pikkust. Laeva pikendatud keskossa paigutati õlikorjesüsteemid ja reostuse hoiumahutid (200 m³). Ahtriosa varustati pukseerimissälguga pukseerimistööde tegemiseks jääs. Vöör ehitati ümber jäämurdja vööriks. Laevale paigaldati ümberehitustööde käigus uus suure võimsusega tuletõrjesüsteem. Olemasolevad masinad asendati uutega ja võimsust suurendati, et see vastaks jäämurdja vajadustele.
Pärast ümberehitusi ilmnes laeval algul teatud tehnilisi probleeme, mis aga lahendati. "EVA-316" on talviti kasutusel peamiselt Liivi lahel jäämurdjana, baseerudes Pärnus.
J. Oro nimeline lastekirjanduse preemia

Julius Oro nimeline lastekirjanduse preemia on alates 1999. aastast välja antav lastekirjandusauhind, mille eesmärk on jäädvustada Vasalemma kauaaegse kooliõpetaja, eesti õppe- ja lastekirjanduse autori, luuletaja, ajakirja Laste Rõõm tegevtoimetaja, isamaalise kasvatuse toetaja Julius Oengo mälestust ning edendada ja toetada eesti lastekirjandust. 
Preemiat on välja andnud Vasalemma vallavalitsus. Esialgu tehti seda iga kahe aasta tagant. Preemia statuuti muudeti 2005. aastal ja siis otsustati hakata preemiat välja andma viie aasta tagant (Julius Oengu 0 ja 5-ga lõppevatel sünniaastapäevadel). 
Preemia koosneb tänukirjast, rahalisest auhinnast ja Stina Valgma loodud keraamilisest kujust. Preemia omanikuks võib saada eesti lastekirjanik või illustraator viimase viie aasta jooksul ilmunud raamatute põhjal, keda seob loomelähedus J. Oro ja lastekirjandusega. 
Võistlevaid autoreid tutvustab Vasalemma raamatukogu näitustega, vallalehes ja veebis. Lemmikkirjaniku valivad valla lapsed.
Ämari mõis

Ämari mõis (saksa keeles "Habbinem", varem "Happemat" ja "Emmern") oli rüütlimõis Harjumaal Harju-Madise kihelkonnas. Praegu asub mõisasüda Ämari aleviku alal.
Varasem ajalugu.
Ämari oli varem Saksa Ordu valdus. Ordu müüs külaaseme 1413. aastal Padise kloostri abtile, kelle valduses oli see XVI sajandi keskpaigani. 1582. aastal läänistati Rootsi kroonile langenud valdus Diedrich Kawerile (maeti 1588). XVI sajandi lõpul rajati Ämarisse mõis. 1600. aastal kinnitati valdusõigust Lubert Kawerile.
XVIII sajandi keskpaigast kuni 1883. aastani kuulus mõis Patkulitele, 1913. aastal oli mõisnik Ernst von Tritthof, 1919. aastal kuulus mõis tema emale Emilie von Tritthofile.
Mõis pärast võõrandamist.
1939. aastal kuulus endine mõisasüda Padise valda. Nõukogude ajal asus see Klooga külanõukogu territooriumil, mõisa asukoht polnud külastatav.
Mõisa suurus.
1914. aastal oli mõisa koosseisus 13,8 ha mõisamaad, 32 lahustükki (953,7 ha) ja 4 küla ("Liskülla", Suurküla, "Suurewälja", "Tönnawaotsa").
Ämari mõisa kalmistu.
Kalmistu paikneb mõisa südamest linnulennult umbes 2,3 km kaugusel lõunakagus.
Georg Otsa nimeline auhind

Georg Otsa nimeline auhind on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mis antakse vokaalse meisterlikkuse ühendamise eest näitlejatööga ooperi- ja operetilaval ning viljaka kontserttegevuse eest nii Eestis kui ka välismaal. Auhinna määramisel hinnatakse pikemaaegset teatritööd. Auhind asutati Eesti NSV Teatriühingu ettepanekul Kultuuriministeeriumi juurde moodustatud Georg Otsa mälestuse jäädvustamise komisjoni otsusega 1975. aastal. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Lazdona kihelkond

Lazdona kihelkond (saksa keeles "Lasdohns Kirchspiel", läti keeles "Lazdonas draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas ja Võnnu kreisis.
Rabdion

Rabdion on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Rabdion" klassifitseeritakse :
J. A. Hageni lauluselts

J. A. Hageni lauluselts oli aastal 1823 Johann August Hageni Tallinnas asutatud lauluselts; ühtlasi esimene teadaolev eesti lauluselts. 
1823. aastal asutas Hagen ka baltisakslastest koosneva lauluseltsi Singverein.
Pseudorabdion

Pseudorabdion on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Pseudorabdion" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Liezēre kihelkond

Liezēre kihelkond (saksa keeles "Lösern Kirchspiel", läti keeles "Liezēres draudzes novads") oli haldusüksus Liivimaal Võnnu vojevoodkonnas ja Võnnu kreisis.
Tartu Metsasarveühing

Tartu metsasarveühing oli aastast 1990 Tartus tegutsenud mittetulundusühing. Ühing kustutati Eesti äriregistrist 2012. aastal.
Ühing korraldas aastast 1991 rahvusvahelist muusikafestivali "Tartu metsasarvepäevad".
Revalia (selts, 1863)

Revalia oli aastal 1863 Tallinnas asutatud eestlaste lauluselts; ühtlasi esimene registreeritud eesti lauluselts (enne seda tegutses J. A. Hageni lauluselts).
Lauluseltsi asutasid Kaarli kiriku köster Aleksander Wurmberg, magistraadi teener August Adamson ja kingseppmeister Aleks Martinson. Selts tegutses Kaarli koguduse juures.
Selts taasloodi 1998. aastal (Revalia).
Revalia (selts, 1998)

Revalia on aastast 1998 tegutsev Eesti lauluselts.
Seltsil on neli suurt kollektiivi: poistekoor, meeskoor, ettevalmistuskoor ja Duubel 7.
Seltsi kooride peadirigent ja kunstiline juht on Hirvo Surva.
Singverein

Singverein oli aastal 1823 Tallinnas asutatud baltisaksa lauluselts. Lauluseltsi asutas Johann August Hagen. Hagen asutas samal aastal ka eestlastest koosneva lauluseltsi: J. A. Hageni lauluselts.
The Boondocks

The Boondocks on 2012. aastal asutatud Eesti "indie rock"'i ansambel Pärnust. 
Bänd sai 2013. aasta Pärnu bändide konkursil Bändomaania publiku lemmiku auhinna ning oli 2013. aasta Noortebändi finalist. Video loole "Plastic Century" oli 4 nädalat esikohal telesaates "Eesti TOP7" ning aasta arvestuses 2. kohal saates "Eesti TOP50". 
26. septembril 2014 andis The Boondocks välja debüütalbumi "USB". 2016. aasta 7. oktoobril ilmus ansambli teine plaat "Thriller". 2018. aastal andis bänd välja albumi "How to Build a Love Bomb".
Loo "U and Me" eest pälvis bänd Raadio 2 "Uue tulija" auhinna. 2017. aasta Tallinn Music Weekil sai The Boondocks publiku hääletusel enim hääli ning võitis Telia sponsitud publiku lemmiku auhinna. 2018. aasta Raadio 2 aastahiti galal jõudis nende lugu "That '60s Song" edetabelis 5. kohale ning album "How to Build a Love Bomb" nimetati aasta albumiks.
Ansambli neljas stuudioalbum "Soup Can Pop Band" sai 2022. aasta Eesti Muusikaauhindadel Aasta Rockalbumi kategoorias võidu.
Roided

Roided (ladina keeles "costae") on selgroogsete kehaõõne seinas paiknevad paarilised skeletiosad.
Roiete anatoomia, asend ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Kaladel.
Kaladel ja paljudel kahepaiksetel on roided arenenud peaaegu kogu selgroo ulatuses.
Madudel.
Madudel on roided skeleti osa ja igale selgroolülile (välja arvatud sabalülid) on kinnitunud üks paar roideid. Roided on väga liikuvad – et rinnaluu puudub, võivad need külje suunas laiali venida, lubades mao seedekulglal mahutada ka väga suurt saaki.
Imetajad.
Inimesel.
Inimesel on roided arenenud rindkere ulatuses, moodustades rinnakorvi külgosa, ning kujutavad endast eri pikkuse ja kaarega kõverdunud luid. 
Roidel eristatakse sise- ja välispinda ning ülemist ja alumist serva, lisaks pind-, serv- ja keermikkõverust. Roide eesmine osa on roidekõhr ning tagumine pikem osa on roideluu. 
Roideid on 24 (12 paari). Nende eesmised otsad on ühendatud 1.–7. roidel rinnakuga ja tagumised otsad rinnalülidega.
Roiete liigitus.
Roided liigitatakse ehituse järgi: 
Trauma ja patoloogia.
Levinuimad vigastused on rindkere kergemad vigastused (traumad) – kas kukkumise või vägivallaakti tagajärjel tekkinud roidemurrud.
Patoloogilise roidemurru korral võib olla tegemist kas osteoporoosi või ka pahaloomulise kasvajaga. 
Kardiokirurgia.
Mitmed tänapäevased operatiivse ravi meetodid võimaldavad näiteks südant opereerida rinnakut avamata.
Sikorsky S-300

Sikorsky S-300 (varem Hughes 300 ja Schweizer 300) on kerge üldotstarbeline kopter. Algselt tootis kopterit Hughes Helicopters (Hughes 269 edasiarendusena), seejärel Schweizer Aircraft.
2004. aasta augustis sai Schweizeri omanikuks Sikorsky Aircraft ja alates 2009. aasta veebruarist on kopteri tähistus Sikorsky S-300C.
Ühe kolmelabalise peatiivikuga kolbmootoriga S-300 kopterit kasutatakse peamiselt väljaõppeks ja põllumajanduses.
Sikorsky S-300 baasil on töötatud välja elektrimootoriga kopter Sikorsky Firefly.
Aastatel 1999–2006 kuulus üks Schweizer 300 ka Politsei- ja Piirivalveameti lennusalgale.
 Sky Knight, alandatud müratasemega kopter, peamiselt korrakaitsejõududele
Sõstralised

Sõstralised ("Grossulariaceae") on taimede sugukond kivirikulaadsete seltsist. 
Klassifikatsioon.
Sõstraliste sugukonna süstemaatika pole päris selge. "Classification APG III" liigitab sugukonna kivirikulaadsete seltsi. Sõstraliste sugukonda liigitatakse üks taimeperekond:
Kajaani rakenduskõrgkool

Kajaani rakenduskõrgkool ("Kajaanin ammattikorkeakoulu", "Kajaani University of Applied Sciences") on rakenduskõrgkool Kajaani linnas Soomes.
Kõrgkool on asutatud aastal 1992. Teda on hinnatud Soome üheks parimaks rakenduskõrgkooliks.
Ülemaailmne satelliitnavigatsioonisüsteem

Ülemaailmne satelliitnavigatsioonisüsteem ehk globaalne satelliitnavigatsioonisüsteem ehk GNSS (lühend ingliskeelsest väljendist "global navigation satellite system") on üle maailma asukohamääramist ja navigatsiooni võimaldav sidesatelliitide süsteem. 
2017. aasta seisuga on üleilmselt kasutusel kaks satelliitnavigatsioonisüsteemi:
Globaalse tähtsusega süsteemidest on arendusjärgus:
Nii Hiina kui ka Euroopa süsteem peaks üleilmselt täielikult töövalmis saama 2020. aasta paiku.
Asukoha määramise põhimõte.
Satelliitnavigatsioonisüsteem kasutab asukoha määramiseks Maa tehiskaaslaste – satelliitide – kodeeritud signaale. Süsteemi satelliidid saadavad aatomkella järgi fikseeritud hetkedel välja oma asukoha geograafiliste koordinaatide andmeid. Vastuvõtuseade teeb vähemalt kolmelt või neljalt satelliidilt vastuvõetud signaalide järgi kindlaks aatomkellade ja oma kella ajavahed, arvutab nende järgi satelliitide kaugused vastuvõtukohast (lähtudes elektromagnetlainete levikiirusest 299 792 458 m/s) ning seejärel arvutab mitme satelliidi asukoha koordinaatide ja kauguste erinevuste põhjal oma geograafilised koordinaadid ja kõrguse (maapinnast). Vastuvõtuseadme kell pole piisavalt täpne, seepärast on satelliitidelt vaja ka ajasignaale, mille abil täpsustatakse vastuvõtja kellaaega. Kõigi nende signaalide järgi määrab vastuvõtuseade asukoha täpsusega kuni 1 meeter (sõjaliseks otstarbeks – mõni sentimeeter). Täpsus oleneb ka satelliitide arvust, mida GPS-seade parajasti „näeb“ ning millise nurga all nad vastuvõtja suhtes paiknevad; korraga võetakse vastu signaale 5–12 satelliidilt.
Professionaalseks ja sõjaliseks otstarbeks kasutavad riigid mitmeid süsteemitäiustusi. 
DGPS ("Differential Global Positioning System") saavutab asukoha määramise suure täpsuse sel teel, et teeb kindlaks erinevuse (diferentsi) spetsiaalse maajaama tegeliku asukoha ja samas asuva GPS-vastuvõtja määratud asukoha vahel, mille põhjal korrigeerib selle maajaama piirkonnas asuvate DGPS-vastuvõtjate mõõtetulemusi. Seda erinevust asukohaandmete vahel põhjustab peamiselt asjaolu, et raadiolainete tegelik levikiirus erineb arvutuslikust mitmesuguste atmosfäärinähtuste tõttu.
Euroopa süsteem EGNOS ("European Geostationary Navigation Overlay Service") kasutab GPSi korrigeerimissignaali saamiseks maajaama asemel geostatsionaarset satelliiti. Korrigeerimissatelliite kasutab ka USA süsteem WAAS ("Wide Area Augmentation System"), Jaapani MSAS ("Multi-functional Satellite Augmentation System") ja India GAGAN ("GPS-Aided Geo-Augmented Navigation").
Satelliitsidesüsteem vajab lisaks satelliitidele maapealseid jälgimis- ja juhtimisjaamu, mis jooksvalt (reaalajas) määravad kindlaks satelliitide paiknemise ja edastavad neile asukohta korrigeerivaid andmed.
Lasse Lehis

Lasse Lehis (sündinud 15. augustil 1972) on Eesti õigusteadlane.
2001. aastal sai Lehis Tartu Ülikoolis doktorikraadi õigusteaduses väitekirjaga "Eesti tulumaksureform" (juhendaja Kalle Merusk). Ta on kirjutanud majandusteemalisi artikleid ja maksundust käsitlevaid raamatuid (sh õigusaktide kommenteeritud väljaandeid).
2001. aastast on ta Rahvusvahelise Maksuõiguse Ühingu IFA-Eesti juhatuse esimees, 2007. aastast Eesti Maksumaksjate Liidu juhatuse liige, 1999. aastast Eesti Maksuteadlaste Seltsi juhatuse esimees. 1998. aastast kuni 2023. aastani oli ta Riigikohtu halduskolleegiumi nõunik.
EVEA nimetas Lehise (koos Indrek Tederiga) 2009. aasta ettevõtluse sõbraks.
Priit Turk

Priit Turk (sündinud 27. mail 1976 Kuressaares) on Eesti diplomaat, Eesti suursaadik Singapuris.
Turk on lõpetanud Saaremaa Ühisgümnaasiumi, kuid vahepeal põhikoolis käinud Kihelkonnal. 
Ta lõpetas 1999. aastal Tartu Ülikooli, kus õppis sotsiaalteaduskonna bakalaureusõppes politoloogia erialal. Hiljem täiendas ta end Suurbritannias Birminghami Ülikoolis, kus tema eriala oli arengumaade majandus. 
Ta on töötanud Tartu linnavalitsuses pressiesindajana.
2003. aastast on Turk töötanud Eesti välisministeeriumi arengukoostööbüroos, Eesti esinduses ÜRO juures New Yorgis ning juhtinud välisministeeriumi arengukoostöö ja humanitaarabi bürood.
Alates 1. septembrist 2012 oli ta Eesti suursaadik Gruusias ja Armeenias, resideerides Gruusia pealinnas Thbilisis.
14. juunil 2021 nimetas president Kersti Kaljulaid Priit Turki Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Singapuri Vabariigis.
Priit Turk on abielus ja tal on kaks poega.
Ristluu

Ristluu (ladina keeles "os sacrum") on paljudel täiskasvanud selgroogsetel ristluulülidest kokkukasvanud luu. 
Ristluu anatoomia, asend ja morfoloogia võivad suuresti erineda nii liigiti kui ka indiviiditi. 
Osal selgroogsetest võib ristluu ka puududa (näiteks tänapäevastel madudel).
Inimese ristluu.
Mehe ristluu on naise ristluust pikem, laiem ja suurema kõverusega. 
Ristluul eristatakse eesmist (vaagenmine, nõgus) ja tagumist (selgmine, kumer) pinda, ristluu põhimikku ("basis ossis sacri") (ülemine laiem osa) ja ristluu tippu ("apex ossis sacri") (alumine kitsam osa). 
Ristluu eesmine pind.
Eesmisel pinnal paiknevaid lülikehade liitumiskohti tähistavad horisontaalsed ristjooned. Ristjooned kulgevad vaagenmiste ristluumulkude ("foramina sacralia dorsalia") vahel. Ristluumulgud on ühenduses vertikaalsuunas kulgeva ristluukanaliga ("canalis sacralis"), mis on lülisambakanali jätk. 
Ristluu tagumine pind.
Ristluu tagumine ehk selgmine pind on kumer ja varustatud harjadega. Harjad on moodustunud lülijätkete kokkukasvamisel. Keskel asetseb keskpidine ristluuhari ("crista sacralis mediana"), sellest kummalgi pool paikneb madal vahepealne ristluuhari ("crista sacralis intermedia"). 
Ristluu ühinemiskohal 5. nimmelüliga asub ristluuneem. 
Patoloogia.
Ristluud loetakse tugevaks luuks ning ristluumurde esineb harva, selleks peaks tugev löök tabama otse ristluud.
Conchita Wurst

Conchita Wurst (kodanikunimega Thomas Neuwirth; sündinud 6. novembril 1988 Gmundenis Ülem-Austrias) on austria laulja ("drag queen"), 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse võitja.
Thomas Neuwirth sündis Gmundenis ja kasvas üles Bad Mitterndorfis. 2011. aastal lõpetas ta Grazis moekooli ja on igapäevaelus teeninud leiba moedisainerina. Praegu elab ta Viinis.
Muusikaga hakkas ta tegelema juba varases nooruses. 2006. aastal osales Thomas Austria talendisaates "Starmania", kus tuli teisele kohale. 2007. aastal kuulus ta poistebändi jetzt anders!, mis tegutses küll väga lühikest aega, vaid veebruarist novembrini 2007.
Alates 2011. aastast on ta avalikult esinenud peamiselt Conchita Wurstina. Conchita on võluv naislaulja, kelle eripäraks on mehelik täishabe, pälvides sellega hüüdnime "habemega naine". Eraelus elab ja tegutseb Neuwirth mehena, hoides selgelt piiri oma lavalise tegevuse ja eraelu vahel.
Esimest korda kogus ta Wursti rollis kuulsust Austria rahvusringhäälingu ORF talendisaates "Die große Chance". Samal aastal avaldas ta singlina esimese omaloodud laulu "Unbreakable", mis jõudis Austria edetabelis 32. kohale.
2012. aastal osales ta Eurovisiooni lauluvõistluse Austria rahvuslikus voorus teise omaloodud lauluga "That's What I Am" ja saavutas teise koha, kaotades hiphopduetile Trackshittaz.
2013. aastal osales Wurst tõsielusarjades "Die härtesten Jobs Österreichs" ja "Wild Girls".
Austria rahvusringhääling ORF valis ta septembris 2013 Austria esindajaks 2014. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel. See otsus kutsus esile vastakaid reaktsioone nii Austrias kui ka mujal Euroopas. Kõige jõulisem vastureaktsioon leidis aset Valgevenes, kus rühm kodanikke saatis riiklikule televisioonile petitsiooni palvega Wursti esinemist Eurovisiooni ülekande ajal mitte näidata. Valgevene televisioon keeldus petitsiooni rahuldamast.
10. mail 2014 Kopenhaagenis toimunud Eurovisiooni lauluvõistluse finaalis saavutas tema laul "Rise Like a Phoenix" ülekaalukalt esikoha, tuues Austriale pärast 1966. aastat esimest korda Eurovisiooni võidu.
30. novembril ja 1. detsembril 2013 esines Conchita Wurst ka Tallinnas.
Hiljem on ta osalenud Life Balli heategevuslikul festivalil Viinis, 2017. aastal oli ta selle õhtujuht.
Katre Talviste

Katre Talviste (sündinud 31. oktoobril 1978) on eesti tõlkija, toimetaja ja kirjandusteadlane.
Ta õppis 1985–1996 Tartu Descartes'i Lütseumis ja töötas samas koolis 1997–2007 õpetajana. 1996. aastast õppis ta Tartu Ülikoolis eesti kirjandust ja sai 2002. aastal magistrikraadi tööga "Eesti kriitikute kirjutatud prantsuse kirjandus. Tõlkekaanoni kujunemisest prantsuse-eesti kirjandussuhete näitel". Aastal 2003 sai ta teise magistrikraadi Pariisi 12. Ülikoolist (Université Paris-Est Créteil Val-de-Marne) tööga Charles Baudelaire'i retseptsioonist Eestis, 2007. aastal sai ta sealsamas doktorikraadi väitekirjaga "Baudelaire et la poésie estonienne" ("Baudelaire ja eesti luule").
2001. aastast on ta Elmatari sarja "Öölane" toimetaja ja 2013. aastast Avita kirjanduse õppematerjalide toimetaja. 
Alates 2013. aastast on Talviste võrdleva kirjandusteaduse ajakirja Interlitteraria tegevtoimetaja, 2014. aastast ka Tartu Ülikooli vanemteadur.
Ta on tõlkinud teoseid prantsuse keelest eesti keelde ning avaldanud kirjandusteadusliku esseekogu "Laulmine iseendast ja teistest. Mõtteid tõlkivatest luuletajatest" (Tartu: Tartu Ülikooli Kirjastus, 2013, ilmunud sarjas "Kaasaegne mõte").
Priit Põldroosi nimeline auhind

Priit Põldroosi nimeline auhind (ka Priit Põldroosi nimeline teatrimõtte auhind) on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mis antakse välja teatrimõtte arendamise, teatriuurimusliku või pikaaegse teatripedagoogilise tegevuse eest. Auhind asutati Jüri Järveti ettepanekul, Eesti NSV Teatriühingu juhatuse otsusega 1984. aastal. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium

Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendium (ka "Riho Pätsi Koolimuusika Fondi aastapreemia") on aastast 2002 välja antav stipendium, mille eesmärk on tunnustada lastele, noortele ning õpetajatele suunatud muusikalise tegevuse eest eriliselt silma paistnud muusikaõpetajat, instrumendiõpetajat, heliloojat, muusikapedagoogika uurijat ja koolimuusika edendajat.
Riho Pätsi Koolimuusika Fondi stipendiumi annab välja 2002. aastal asutatud Riho Pätsi Koolimuusika Fond. Laureaaditunnistusega kaasneb ehtekunstnik Jaan Pärna kujundatud hõbemärk ning stipendium 800 eurot.
Voldemar Rumessen

Voldemar Rumessen (24. märts 1911 Tallinn – 13. september 1992 Pärnu) oli eesti dirigent, koorijuht, muusikapedagoog ja laulja (tenor).
Elulugu.
Ta õppis Tallinna Konservatooriumis aastatel 1935–1942 laulmist (Aleksander Arderi klassis), 1940–1941 orkestridirigeerimist (Julius Vaksi klassis) ja 1940–1942 koorijuhtimist (Tuudur Vettiku klassis).
Aastatel 1942–1943 juhatas Rumessen Tallinna varieteeorkestrit. 1944. aastal kolis ta perega Pärnusse. Ta oli aastatel 1944–1948 Endla teatri dirigent ja koormeister, 1946–1966 Pärnu 1. Keskkooli ning 1951–1953 Pärnu 2. Keskkooli muusikaõpetaja ja koorijuht (ta võitis 1959. aastal koolinoorte olümpiaadil Pärnu 1. Keskkooli segakooriga esikoha). 
Rumessen töötas aastatel 1946–1947 muusikaõpetajana Pärnu Turbatehnikumis ning 1970. aastal Tahkuranna 8-klassilises koolis. Aastatel 1966–1968 oli ta Pärnu rajooni kultuurimaja direktor. 
Ta asutas Pärnu poistekoori ning oli koori peadirigent. Ta on juhatanud ka teisi kooriliike. Ta töötas Pärnu kooride inspektorina ning oli Pärnumaa laulupidude üldjuht.
Isiklikku.
Voldemar Rumessen abiellus 1941. aastal ooperilaulja Velda Rumesseniga (neiuna Veerberg, Weerberk). Abielust sündis neli last, elama jäid poeg ja kaksikud tütred.
Nende poeg Vardo oli eesti pianist, muusikateadlane ja poliitik, minia Maaja Rumessen on laulja. 
Tema ajakirjanikust väimees Madis Salum oli ajakirjanik Piret Kooli vanaisa.
Ervin Pütsepa preemia

Ervin Pütsepa preemia on kunstiauhind, mis antakse aastast 1996 igal aastal välja silmapaistva kunstiajaloolise uurimuse eest. Auhinna asutas Ervin Pütsepa poeg Peeter Pütsep.
Macrocalamus

Macrocalamus on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Macrocalamus" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Anna Raudkatsi rahvatantsustipendium

Anna Raudkatsi rahvatantsustipendium on 1994. aastast välja antav auhind silmapaistva rahvatantsualase tegevuse eest. Auhinda annab välja Eesti Rahvuskultuuri Fondi Anna Raudkatsi Fond.
Stipendiumi määramise aluseks on rahvatantsutegelase elutöö, sealhulgas tantsupedagoogiline, loominguline, organisatsiooniline, propagandistlik ja uurimuslik tegevus. Stipendiumi saaja peab olema vähemalt 50-aastane. Stipendiumi määratakse ühele isikule vaid üks kord. Stipendium antakse välja Anna Raudkatsi viie või nulliga lõppeva sünniaastapäeva aastal ja igal üldtantsupeol.
Etheridgeum

Etheridgeum on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Etheridgeum" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Collorhabdium

Collorhabdium on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Collorhabdium" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis üks maoliik:
Calamorhabdium

Calamorhabdium on maoperekond. 
Klassifikatsioon.
Perekonda "Calamorhabdium" klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised maoliigid:
Salme Reegi nimeline lasteteatri auhind

Salme Reegi nimeline lasteteatri auhind (ka "Salme Reegi (nimeline) lastelavastuse auhind", "Salme Reegi (nimeline) auhind") on üks Eesti teatri aastaauhindadest, mida antakse alates 1997. aastast kunstiliselt silmapaistva ja lastepärase töö eest lavastajale, näitlejale, kunstnikule või muule lastelavastuse osalisele. Auhind on asutatud Rein Oja ettepanekul ja see kinnitati Eesti Teatriliidu juhatuse otsusega 1997. aastal. Auhinnaga kaasneb Vaike Pääsukese kujundatud auaadress ja Eesti Kultuurkapitali rahaline preemia.
Karl Eduard Söödi lasteluuleauhind

Karl Eduard Söödi lasteluuleauhind on alates 1988. aastast igal aastal välja antav kirjandusauhind luuletajale ja illustraatorile. Auhinda annavad välja Luunja vallavalitsus ja Luunja Keskkool. Auhinna idee autorid on Helju Hallap ja Toivo Ärtis.
Luulepäeva tähistatakse aktusega, kus antakse teada, missugune eelmisel aastal ilmunud lasteluulekogu on luule- ja raamatuillustratsioonide ekspertidest koosneva žürii hinnangul parim. Žürii on selleks ajaks oma otsuse teinud ning kõige terviklikuma luulekogu autorit ja luulekogu illustraatorit tänatakse pidulikul üritusel tunnustuse ja rahalise preemiaga.
2018. aastal anti esimest korda välja ka lasteluulekogu lugeja auhind. Selle valisid lasteaedade ja koolide õpilased hääletuse teel. Lugeja auhinna pälvinud autoritele teevad aktusel üllatuskingituse Luunja valla lapsed.
Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium

Ullo Toomi nimeline rahvatantsustipendium on aastast 1987 välja antav auhind eesti rahvatantsu ja autoritantsu valdkonnas silmapaistnud inimesele.
Stipendiumi annab välja Eesti Rahvuskultuuri Fondi allfondina tegutsev Ullo Toomi Fond. Laureaadid kuulutatakse välja Ullo Toomi sünniaastapäeval 14. septembril.
Ullo Toomi Fond

Ullo Toomi Fond on rahastu, mis annab välja Ullo Toomi nimelist rahvatantsustipendiumi.
Ullo Toomi Fondi asutasid Ullo Toomi (1902–1983) mälestuse jäädvustamiseks 1994. aastal Eesti Üldlaulupeo Direktsioon (Eesti Laulu- ja Tantsupeo Sihtasutus), Eesti Rahvatantsu ja Rahvamuusika Selts ning AS Norma. 
2001. aastast tegutseb Ullo Toomi Fond Eesti Rahvuskultuuri Fondi allfondina. Fondi tegevust juhib 6-liikmeline halduskogu.
Peeter Toominga fotopreemia

Peeter Toominga fotopreemia on alates 1999. aastast üle aasta välja antav preemia fotoloomingu alal silma paistnud inimesele. Preemia väljaandmisega propageeritakse fotoloomingut ja tunnustatakse valdkonna edendajaid.
Fotopreemiat annab välja Haljala vald ja selleks korraldatakse avalik konkurss.
Ado Vabbe nimeline stipendium

Ado Vabbe nimeline stipendium (ka Ado Vabbe preemia, Ado Vabbe (nimeline) kunstipreemia) on aastast 1997 välja antav stipendium, millega tunnustatakse visuaalse kunsti valdkonnas tegutsevat isikut või isikute rühma, kelle loometöö on tähelepanuväärsel moel rikastanud Tartu kunstielu.
Auhinda annavad välja Tartu Linnavalitsus ja Tartu Kultuurkapital. Valiku teeb 7-liikmeline komisjon, kuhu kuuluvad kaks Tartu Kunstnike Liidu poolt määratud isikut, üks Kõrgema Kunstikooli Pallas poolt määratud isik, üks Tartu Ülikooli kunstide osakonna poolt määratud isik, üks Tartu Kunstimuuseumi poolt määratud isik ning üks Tartu Kultuurkapitali ja üks Tartu Linnavalitsuse poolt määratud isik. Preemia antakse välja kord aastas detsembrikuus (kuulutatakse välja Tartu Kunstimajas Tartu kunsti aastanäituse avamisel) ja alates 2024. aastast on selle suurus 3750.
Väinö Tanner

Väinö Alfred Tanner (aastani 1895 Väinö Alfred Thomasson; 12. märts 1881 Helsingi – 19. aprill 1966 Helsingi) oli Soome poliitik, peaminister 13. detsembrist 1926 17. detsembrini 1927. Ta oli välisminister 1. detsembrist 1939 27. märtsini 1940. Tanner oli Soome Sotsiaaldemokraatliku Partei esimees 1918–1926 ja 1957–1963.
Ta lõpetas Soome Ärimeeste Kaubanduskooli (Suomen Liikemiesten Kauppaopisto). 
Tanner on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Õlavööde

Õlavööde (ladina keeles "cingulum membri superioris" (inimesel) ja "cingulum membri thoracici" (loomal); tavakeeles õlad) on paljude selgroogsete kere osa, millele kinnituvad õlavarred, ka skeleti osa. 
Maolised.
Mao skeletil on õlavööde ja ka esijäsemed täiesti kadunud.
Imetajad.
Inimese õlavöötme luud.
Inimese õlavöötme luud on:
Patoloogia.
Õlavöötme levinuimad haiguslikud seisundid on külmunud õla sündroom, rangluumurd, spordivigastus jpt.
Sikorsky Firefly

Sikorsky Firefly on Sikorsky Aircrafti poolt helikopter Sikorsky S-300 baasil loodud elektrikopteri katseeksemplar. Uurimiseesmärgil loodud helikopterit on nimetatud ka maailma "esimeseks täiselektriliseks helikopteriks" ("first all-electric helicopter").
Ortopeedia

Ortopeedia (ladina keeles "orthopaedia") on arstiteaduse ala ja kirurgilise meditsiini eriala, mis tegeleb tugi- ja liikumiselundkonna kaasasündinud väärarengute, vigastuste ja omandatud haiguste ning nende tagajärjel tekkinud deformatsioonide diagnostika ja võimaliku ennetuse ning raviga.
Ortopeediaga tegelev eriarst või teadlane on ortopeed. Eestis koolitatakse ortopeede vastava eriala residentuuris Tartu Ülikoolis.
Eestis tegutsevad ortopeedia erialaseltsid Eesti Traumatoloogide-Ortopeedide Selts ja Eesti Ortopeedia Õdede Selts.