2025. aasta Saksamaa parlamendivalimised

2025. aasta Saksamaa parlamendivalimised toimusid 23. veebruaril 2025 Liidupäeva 21. koosseisu valimiseks. Valimised peeti seitse kuud enne korralist tähtaega, algseks kavandatud kuupäevaks oli 28. september 2025. Valimiste eel oli võimul SPD-roheliste vähemusvalitsus, kantsleriks Olaf Scholz (SPD). 
Saksamaa Liitvabariigi põhiseaduse kohaselt peavad föderaalvalimised toimuma pühapäeval või riigipühal mitte varem kui 46 kuud ja mitte hiljem kui 48 kuud peale viimase Liidupäeva esimest istungit.§39 Kuna 20. Liidupäeva avaistung toimus 26. oktoobril 2021, siis oli lubatud ajavahemikuks 31. august 2025 – 26. oktoober 2025. Valimisi saab korraldada ennetähtaegselt, kui president Liidupäeva laiali saadab, mida võib teha kahel juhul:
Kummalgi juhul peavad valimised toimuma pühapäeval või riigipühal hiljemalt 60 päeva jooksul pärast Liidupäeva laialisaatmist. Valimispäeva määrab Saksamaa liidupresident kokkuleppel föderaalvalitsuse ja liidumaade valitsustega. 
Peale 1949., 1972., 1983., 1987. ja 1990. aasta valimiste on Liidupäeva valimised toimunud septembris-oktoobris. 24. juulil 2024 soovitas Scholzi valitsus valimiskuupäevaks 28. septembrit 2025, mille kinnitas 23. augustil president Frank-Walter Steinmeier. 
6. novembril 2024 lagunes ametisolev SPD-roheliste-FDP "valgusfoorikoalitsiooni" (Ampel) valitsus, kui rahandusminister Christian Lindner (FDP) keeldus toetamast 2025. aasta riigieelarve kava. Seepeale vallandas Scholz Lindneri ja FDP ministrid lahkusid valitsusest (peale transpordiminister Volker Wissingi, kes lahkus parteist), jätkus SPD-roheliste vähemusvalitsus. Scholz tahtis korraldada umbusaldushääletuse 15. jaanuaril 2025, mille õnnestumise korral võinuks uued valimised toimuda kuus kuud ennetähtaegselt, hiljemalt 16. märtsil 2025. Samas hakkas opositsioonijuht Friedrich Merz (CDU) nõudma kohest umbusaldushääletuse korraldamist, 12. novembril 2024 jõudsid SPD ja rohelised koos CDU/CSUga kokkuleppele uute valimiste korraldamiseks 23. veebruaril 2025. 11. detsembril palus Scholz umbusaldushääletust, mis leidis aset 16. detsembril, Scholz kaotas selle 207-394. President Steinmeieril oli 21 päeva aega hääletuse tulemusele reageerida, mispeale 27. detsembril saatis ta Liidupäeva laiali ja kuulutas välja ennetähtaegsed valimised 23. veebruaril 2025. Tegu on Saksamaa neljandate ennetähtaegsete valimistega pärast teist maailmasõda.
Valimiste eel on tehtud muudatus valimisseadusse. Liidupäeva minimaalne kohtade arv on 598, kuid tavaliselt on see tasandusmandaatide tõttu suurem: pärast 2021. aasta valimisi suurenes Liidupäev 736 liikmeni (hiljem vähendati 735-le), olles nii maailma suurim vabalt valitud parlament. Seepeale võeti märtsis 2023 vastu uus valimisseadus, millega fikseeritakse Liidupäeva kohtade arvuks 630. Ülevõidetud ("Überhangsmandaten") ja tasandusmandaadid ("Ausgleichsmandaten") likvideeritakse; lisaks ka ringkonnamandaadiklausel ("Grundmandatsklausel"), millega antakse proportsionaalseid parlamendikohti ka parteidele, mis jäid alla 5% valimiskünnise, kuid võitsid vähemalt kolm valimisringkonda esmahäältega. Mandaatide arvu arvutamiseks kasutatakse ainult teiste häälte osakaalu ("Zweitstimmendeckung"). Kui partei võidab liidumaal ringkonnamandaatide järgi rohkem kohti kui liidumaa nimekirjahäälte kaudu, siis saab partei ainult nii palju kohti, kui parteile on nimekirjahäälte järgi ette nähtud, osad ringkonnamandaatide võitjad jäävad sel juhul Liidupäevast välja, selles järjestuses, kelle häälte osakaalud oli kõige väikseimad. Rahvusvähemusi esindavad parteid, nagu taani vähemust esindav SSW, on 5% valimiskünnisest vabastatud. Seadus jõustus 14. juunil 2024.
CSU ja Vasakpartei, millele mõlemale oli eelmine valimisseadus kasuks tulnud, palusid president Steinmeieril uuele valimisseadusele mitte alla kirjutada, kuid Steinmeier, pidades seda põhiseadusega mitte vastuolus olevaks, tegi seda siiski. 
Pärast valimisseaduse avaldamist riigi teatajas (Bundesgesetzblatt) 13. juunil 2023 esitasid Liidupäeva CDU/CSU ja Vasakpartei fraktsioonid ning Baieri liidumaa CSU juhitud valitsus Föderaalsesse Konstitutsioonikohtusse. 23. ja 24. aprillil 2024 toimusid kohtuistungid, 30. juulil 2024 jättis kohus teiste häälte osakaalu jõusse, kuid kuulutas ilma eranditeta 5% valimiskünnise põhiseadusevastaseks. Kuna valimisseadus peaks olema kinnitatud vähemalt aasta enne valimisi, taastati valimiste eel ajutiselt kolme valimisringkonna reegel. Samas sai kolm valimisringkonda seekord ka valimiskünniseks: kui varem pääsesid üks või kaks ringkonda võitnud parteid siiski Liidupäeva, kuid ei kvalifitseerunud proportsionaalsele mandaatide jagamisele (nagu PDS 2002. aastal), siis seekord jäävad nad Liidupäevast välja.
14. märtsil 2024 fikseeriti Liidupäeva valimisringkonnad. Valimisreformiga ringkonnamandaatide arv ei muutunud (299), kuid Saksi-Anhalt kaotas ühe valimisringkonna (71 Anhalt), mis läks Baierile (255 Memmingen-Unterallgäu). Ka Brandenburgis toimus üks muudatus, et viia ringkonnad vastavusse elanike arvu nõudega: Lübbenau linn viidi üle valimisringkonnast 62 Dahme-Spreewald – Teltow-Fläming III ringkonda 65 Elbe-Elster – Oberspreewald-Lausitz. Kahes Tüüringi ringkonnas tehti väikeseid muudatusi, et viia need vastavusse uute vallapiiridega.
Valimiste eel ennustati, et esimeseks tuleb CDU-CSU, teiseks AfD ja kolmandaks SPD ning järgmiseks valitsuseks saab suure tõenäosusega suur koalitsioon (CDU/CSU-SPD) ja kantsleriks Friedrich Merz (CDU). Merz on väljendanud toetust koalitsiooni moodustamiseks nii SPD, FDP kui ka rohelistega; samas CSU parteijuht, Baieri peaminister Markus Söder teatas, et ei ole nõus koalitsiooni moodustama rohelistega, ka mõlema partei juhid on tõdenud, et CDU/CSU-roheliste koalitsioon oleks liiga suurtel eriarvamustel ja kontrollimatu. Ka suure koalitsiooni osas teatas Söder, et on sellega nõus tingimusel, et senist kantsler Scholzi uude valitsusse ei kaasata.
Kuigi Tüüringi ja Brandenburgi liidumaadel on uus vasakpopulistlik BSW valitsuse koosseisus, on nii CDU/CSU, SPD, FDP ja rohelised teatanud, et ei ole nõus BSWd föderaaltasandil valitsusse kaasama. Kõik parteid on keeldunud koalitsioonist AfDga; BSW on avaldanud soovi teatud teemadel koos töötama, aga mitte AfDd koalitsiooni kaasama.
Uue valgusfoorikoalitsiooni (SPD-FDP-rohelised) moodustamine ei ole ühegi kolme partei poolt soovitud, FDP parteijuht Lindner on selles koalitsioonis osalemise välistanud.
Vasakpartei taktikaks oli "Hõbelokid" (Silberlocke): partei valis kolm vanemat meest kandideerima kolmele ringkonnamandaadile: 77-aastane Gregor Gysi kandideeris valimisringkonnas 83 Berlin-Treptow – Köpenick; endine fraktsioonijuht, 66-aastane Dietmar Bartsch ringkonnas 14 Rostock – Landkreis Rostock II ja endine Tüüringi peaminister, 69-aastane Bodo Ramelow ringkonnas 192 Erfurt – Weimar – Weimarer Land II, lootes nii ära kasutada kolme mehe isiklikku populaarsust, andes nii Vasakparteile parima võimaluse Liidupäeva jäämiseks.
Valimisõiguslikke kodanikke Saksamaal oli kokku 60 490 603. Valimas käis 49 927 315 inimest ehk 82,54% valijaskonnast.
Liidumaade kaupa jagunesid kohad järgmiselt:
Kokku jäid 23 võidetud üksikmandaadist ilma kolm parteid ülevõidetud mandaatide tõttu:
Valimisaktiivsus 82,5% oli kõrgeim peale taasühinemist, lähedale jõudsid veel 1998. aasta valimised (82,2%). Kella 14ks oli valimas käinud 52% valimisõiguslikest kodanikest.
Valimistel said endise Scholzi valitsuse parteidele osaks kaotused: SPD kaotas kolmandiku 2021. aastal saadud häältest, saades halvima tulemuse peale teist maailmasõda; seevastu Rohelised vaid ligi 3%. Seevastu FDP kaotas üle 60% 2021. aastal saadud häältest, ning jäänud alla 5% valimiskünnise, langes Liidupäevast välja. AfD rohkem kui kahekordistas oma 2021. aasta häälesaaki; lisaks võitsid hääli juurde ka CDU ja Vasakpartei. Vasakparteist 2024. aastal eraldunud Sahra Wagenknechti Liit (BSW), mis oli esindatud kolme liidumaa maapäevades ja neist kahes valitsusse kaasatud, jäi 13435 häälega napilt alla valimiskünnise.
Tulemused tõid vägagi esile endise Lääne- ja Ida-Saksamaa vahelise lõhe: AfD domineeris suurelt endisel Ida-Saksamaal, võites kõigil viiel liidumaal vähemalt 32,5% häältest; ka BSW ja Vasakpartei olid idas populaarsemad. Lisaks võitis AfD kõik üksikmandaadid Ida-Saksamaal väljaspool Berliini peale kolme: 61 Potsdam – Potsdam-Mittelmark II – Teltow-Fläming II, 152 Leipzig II ja 192 Erfurt – Weimar – Weimarer Land II.
AfD oli tugevam peamiselt nooremate valijate, peamiselt 30-44-aastaste seas. Alla 30-aastaste seas oli domineerivam Vasakpartei; samas 18-24-aastaste valijate seas tuli esile ka soolõhe: naised eelistasid peamiselt vasakpoolsemaid parteisid, eritid Vasakpartei (35%), mehed aga parempoolsemaid, eriti AfD (27%).
Valimistejärgselt teatas Merz, et ei ole nõus moodustama koalitsiooni AfDga ja alustab läbirääkimisi SPDga, seades koalitsioonileppe tähtajaks lihavõttepühad. Scholz teatas, et ei osale koalitsioonikõnelustes, mispeale võttis kõnelused üle SPD asejuht Lars Klingbeil.
Roheliste kantslerikandidaat Robert Habeck teatas, et lahkub juhikohalt. Ka FDP parteijuht Christian Lindner teatas, et lahkub juhikohalt ja üldse aktiivpoliitikast.
9. aprillil teatati, et CDU-CSU ja SPD jõudsid koalitsioonileppele. Kokkuleppe kohaselt saab CDU 7, CSU 3 ja SPD 7 ministrikohta. Valitsuse ametiastumise kuupäevaks valiti 6. mai. 6. mail toimunud hääletuses aga ei saavutanud Merz esimeses voorus absoluutenamust (316) hääli, saades 310 poolt- ja 307 vastuhäält, kuigi CDU-SPD koalitsioonil olnuks kokku 328 kohta. Esmakordselt alates põhiseaduse vastuvõtmisest 1949. aastal ei osutunud kantslerikandidaat esimeses voorus valituks. Teises voorus sai ta 325 poolt- ja 289 vastuhäält ning osutus valituks.