tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ambodimanga (Masoala)

Ambodimanga on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lääneosas Ampanio jõe lõunakaldal. 
Kõrgus merepinnast on umbes 121 m.
Ambodivoaranto

Ambodivoaranto ehk Ankilahila on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lääneosas Ampanio jõe põhjakaldal. 
Kõrgus merepinnast on umbes 131 m.
Masoala neem

Masoala neem (malagassi keeles "Tanjon'i Masoala", prantsuse keeles "Cap Masoala") on neem Madagaskari saare Masoala poolsaare lõunaranniku idaosas.
Antalaha ringkond

Antalaha ringkond on ringkond (3. järgu haldusüksus) Madagaskari põhjaosas Sava piirkonnas. 
Ringkond sisaldab Masoala poolsaart ning seda piirab edelast Antongila laht ja idast India ookean. Ta piirneb põhjas Sambava ringkonnaga, loodes Andapa ringkonnaga ning läänes Maroantsetra ringkonnaga. 
Ringkonna pindala on 7085 ruutkilomeetrit. Elanike arv on 2001. aasta andmetel 186 322. 
Ringkond jaguneb 14 vallaks:
Vinanivao

Vinanivao on asula Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Masoala poolsaare idarannikul Vinanimbe lahe ääres Andranotsimanga jõe suudme lähedal, Vinanivao valla keskus. Geograafilised koordinaadid on 15°53' S, 50°16' E.
Vinanivao vald

Vinanivao vald on vald Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas. Valla keskus on Vinanivao.
2001. aasta rahvaloenduse järgi on valla elanike arv 14 906.
75% elanikke on talunikud ning veel 20% elatub loomakasvatusest. Tähtsaim saadus on nelk. Teised tähtsamad tooted on riis ja vanill.
Baranya komitaat

Baranya komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari lõunaosas. Piirneb lõunas Horvaatiaga. Lõunapiiril voolab Drava ja idapiiril Doonau. Keskosas asub Mecseki mäestik.
Komitaadi halduskeskus on Pécs, teised suuremad linnad on Komló ja Mohács.
Komitaadis asub 1996. aastal loodud Doonau-Drava rahvuspark.
Haldusjaotus.
Baranya komitaat jaguneb alates 2013. aastast 10 kreisiks:
Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus

Lääne-Aafrika Riikide Majandusühendus (inglise Economic Community of West African States, ECOWAS; prantsuse Communauté économique des États de l'Afrique de l'Ouest, CEDEAO) on 12 Lääne-Aafrika riigi ühendus, mis asutati 28. mail 1975 Nigeerias Lagoses eesmärgiga luua Lääne-Aafrika ühisturg.
Ühenduse peakontor asub Lagoses. Kord aastas koguneb Ühenduse kõrgeim organ, riigi- ja valitsusjuhtide konverents; täitevorgan on liikmesriikide majandusministritest koosnev Ministrite Nõukogu. Ühendusel on kolm ametlikku keelt – inglise, prantsuse ja portugali.
Ühendus edendab liikmesriikide majanduskoostööd, arendab ühisprojekte, otsib investoreid, ärgitab loodusvarasid ratsionaalsemalt kasutama, aitab liikmesriike majanduslikult, korraldab poliitilist ja kaitsekoostööd ning kultuurikontakte; esindab liikmeid rahvusvahelistes organisatsioonides. Ta on osalenud ka rahuvalveoperatsioonides.
Seitsmes liikmesriigis on kasutusel Kesk-Aafrika frank (XOF).
Békési komitaat

Békési komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari kaguosas. Piirneb idas Rumeeniaga. 
Komitaadis on 75 omavalitsusüksust, neist 22 linna.
Komitaadi halduskeskus on Békéscsaba, teised suuremad linnad on Gyula, Orosháza ja Békés.
Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat

Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari kirdeosas. Piirneb põhjas Slovakkiaga.
Komitaadi halduskeskus on Miskolc, teised suuremad linnad on Ózd ja Kazincbarcika.
Haldusjaotus.
Borsod-Abaúj-Zempléni komitaat jaguneb alates 2013. aastast 16 kreisiks:
Sündinud 13. oktoobril

"Siin artiklis loetletakse 13. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Laboratoorium

Laboratoorium ehk labor on asutus või ruum, kus kontrollitud tingimustel sooritatakse teadusuuringuid, eksperimente, mõõtmisi jne.
Teaduslaboreid on näiteks ülikoolides, tööstuskompleksides ja valitsusasutustes. Ühes laboris töötavate inimeste arv võib olla väga erinev, sõltudes peaasjalikult töö eesmärgist ja labori suurusest. Praktilisi oskusi õpetatakse ülikoolide õppelaborites.
Ohtudest laboris.
Mõnes laboris ei ole tingimused ohtlikumad kui tavalises elutoas. Paljudes laborites leidub seevastu mitmesuguseid ohte, näiteks mürke, nakkushaiguste baktereid, kergsüttivaid, plahvatusohtlikke või radioaktiivseid aineid, liikuvaid masinaid ja seadmeid, äärmuslikke temperatuure, tugevat elektromagnetvälja või kõrgepinget. Niisugustes laborites viibides tuleb järgida ohutusnõudeid. Need on reeglid, mis on välja mõeldud ohu vähendamiseks laboris viibivatele isikutele ja laborisisustusele, nendele tekkida võiva kahju ärahoidmiseks või vähendamiseks, kui kahju on juba tekkinud. Hankida tuleb vastav kaitsevarustus ja kui ohutusnõuded ette näevad, tuleb seda kasutada.
Laboreid tuleb korrapäraselt inspekteerida ja auditeerida, et hinnata neis valitsevaid ohte. Hinnata tuleb kemikaalide käitlemist ja ladustamist, elektriseadmeid, bioloogilisi ohte, ohtlike jäätmete käitlust, majapidamist, õnnetusteks valmisolekut, radiatsiooniohutust, ventilatsiooni, samuti õhu kvaliteeti. Niisuguste ülevaatuste tähtis osa on nõuetele vastavuse kontrollimine ning isikute väljaõpe, kes töötavad laboris või kellel on laborisse juurdepääs. Niihästi labori töötajad, nende ülemused kui ka ülevaatajad peavad tegutsema õnnetuste, vigastuste ja muu kahju võimaluste vähendamise nimel.
Katse- ja kalibreerimislaborid.
Nõuded katse- ja kalibreerimislaboritele on toodud standard ISO/IEC 17025:2005 "Katse- ja kalibreerimislaborite kompetentsuse üldnõuded". Nende nõuete täitmine näitab, et nad on tehniliselt kompetentsed ja võimelised tagama korrektseid tulemusi. Olulisel kohal on juhtimisnõuded ja tehnilised nõuded. Labor peab olema juriidiline isik või juriidilise isiku osa. Keemilised analüüsid ja füüsikalised mõõtmised on selle standardi seisukohast ka katsetused ja neid tegevad laborid on katselaborid. ISO 17025 järgi akrediteerimine sisaldab kahte osa:
Labori akrediteerimine on labori pädevuse ametlik tunnustamine teatud ulatuses (oma pädevuse alal viieks aastaks). Labor võib väljastatavatel tunnistustel mainida oma akrediteerimist ainult siis, kui töö on tehtud akrediteerimisalas. Eesti Vabariigis on akrediteerimisasutuseks Eesti Akrediteerimiskeskus. 
Laboritarvikud.
Laboritarvikud on laboratoorses töös kasutatavad vahendid. Need on mitmesugused seadmed, aparaadid, instrumendid, väikevahendid ja laborinõud.
Ülo Õun

Ülo Õun (30. aprill 1940 Tartu – 7. märts 1988 Tallinn) oli eesti skulptor.
Ülo Õun lõpetas 1958. aastal Tartu 2. Keskkooli, õppis seejärel Tartu Riiklikus Ülikoolis matemaatikat; aastal 1966 lõpetas ERKI skulptorina.
Pärast ülikooli lõpetamist töötas Ülo Õun Eesti Loodusmuuseumis taksidermistina; alates 1971. aastast oli vabakutseline kunstnik.
Ülo Õunast on tehtud kaks filmi: "Mitme kandiga Õun" (Arvo Iho, 1984) ja "29 minutit Ülo Õunaga" (Arvo Iho, 1984).
Isiklikku.
Ülo Õuna abikaasa oli nahakunstnik Inara Õun.
Leetmuld

Leetmullad on rohttaimedeta okasmetsadele iseloomulikud happelised mullad. Nende tunnuseks on selge nähtav hele leethorisont, mis kujuneb toitainete lagundamisel ja sademeteveega sügavamale uhtumisel. WRB süsteemis vastavad neile "podzols".
Mulla ülaosas on variseosades koosnev metsakõdukiht, mille lagundamisel tekivad orgaanilised happed. Huumuse teke toimub happelises keskkonnas väga aeglaselt, mille tõttu huumushorisont leetmuldades puudub või tema tüsedus on alla 5 cm. Sellele järgneb väljauhtehorisont, millest uhtutakse huumus ja raua ühendid välja. Nad kogunevad B-horisondis, mille tõttu on ta kollakas-pruun ja kõvem. 
Eestis asuvad leetmullad liivadel, taigavööndis võivad nad olla ka liivsavil.
Tekke ja ehituse järgi võib leetmuldi liigitada järgmiselt:
Väljauhtehorisondi tüseduse järgi liigitatakse leetmullad järgmisteks alltüüpideks:
Eesti leetmullad.
Rein Kase poolt koostanud Eesti muldade nimestiku (1988) järgi liigitatakse leetmuldi järgmiselt:
Vavany

Vavany [vav'aani] on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Vinanivao vallas Masoala poolsaare lõunaosas idaranniku lähedal.
Kõrgus merepinnast on umbes 83 m.
Tsentraalehitis

Tsentraalehitis on ehitis, mille põhiplaani ristuvate telgede äärmised punktid on põhiplaani keskmest ühekaugusel. Tsentraalehitised on ümmarguse, hulknurkse või Kreeka risti kujulise põhiplaaniga ehitised. 
Ajaloost.
Ümartemplid olid tuntud juba antiikajal. Bütsantsis kasutusele võetud ristkuppelkiriku tüüp on tsentraalehitis, samuti selle eeskujul ehitatud Armeenia, Gruusia, Itaalia ja Kiievi-Vene sakraalehitised. Antiigi tsentraalehitiste eeskujust lähtusid renessansiaegsed kirikud. Sageli anti baptisteeriumile tsentraalehitise kuju. Tsentraalehitise tüüp elas uue tõusu läbi barokkarhitektuuris.
Csongrád-Csanádi komitaat

Csongrád-Csanádi komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari lõunaosas. Piirneb lõunas Serbia ja Rumeeniaga. Asub tasandikul. Komitaadi piires voolab 100 km pikkuselt Tisza.
Komitaadi halduskeskus on Szeged, teised suuremad linnad on Csongrád, Hódmezővásárhely, Szentes ja Makó.
Viti metsavahi tee

Viti metsavahi tee (registrinumber 11389) on kõrvalmaantee Harku vallas Vääna-Jõesuu külas. Tee pikkus on 1,7 km. 
Tee saab alguse Tallinna–Rannamõisa–Kloogaranna tee 18. kilomeetril Vääna-Jõesuu ja Viti küla piiril. Tee lõpeb Almare puhkemajade rajoonis.
Tee ei ületa ühtegi silda, küll aga kolme truupi. Teele ei jää ühtegi bussipeatust.
Tee on 0,4 km ulatuses asfaltkattega, edasi jätkub pinnatud kruusateena. Tee on klassita. Liiklussagedus teel on 500–1000 autot ööpäevas. Kiiruspiirangute ja teevalgustuse kohta andmed puuduvad.
Sahamalo

Sahamalo on küla Madagaskaril Sava piirkonnas Antalaha ringkonnas Masaola poolsaare põhjaosa idarannikul.
Kõrgus merepinnast on umbes 78 m.
Fejéri komitaat

Fejéri komitaat on 1. järgu haldusüksus Ungari keskosas.
Komitaadi halduskeskus on Székesfehérvár, teised suuremad linnad on Dunaújváros, Mór ja Sárbogárd.
Linnad.
"Sulgudes elanike arv 2001. aasta rahvaloenduse järgi."
Sündinud 14. oktoobril

"Siin artiklis loetletakse 14. oktoobril sündinud tuntud inimesi.
Shadow Zone

"Shadow Zone" on Ameerika "industrial metal"'i bändi Static-X kolmas stuudioalbum, mis anti välja 7. oktoobril 2003. See on esimene album, mis salvestati koos Tripp Eiseniga, ja ainuke album, kus nad ei ropenda. Albumi salvestamisel on kasutatud välist abi (peamiselt Perfect Circle'i trummarit Josh Freeset). Nick Oshiro liitus pärast salvestamist.
Olaf von Stackelberg

Ferdinand Olaf von Stackelberg (vene keeles Олаф Романович фон Штакельберг) (7. august (vkj)/ 19. august 1818 Tallinn – 12. veebruar (vkj)/ 25. veebruar 1903 Mäo mõis) oli baltisaksa päritolu Venemaa mereväelane, viitseadmiral, vabahärra.
Elulugu.
Olaf von Stackelberg sündis Mäo mõisniku vabahärra Gustav Reinhold von Stackelbergi (1777–1863) ja Julie Charlotte von Bergi pojana. Astus mereväekorpusesse, mille lõpetas 1837. aastal. Teenis seejärel Balti laevastikus. 1850. aastast alates oli seal mitme laeva komandöriks. Osales aastatel 1853−1856 Krimmi sõjas. 1872. aastal sai temast 1. mereväe ekipaaži komandör. 1874. aastal määrati kontradmiraliks ülendatuna Musta mere laevastiku nooremflagmaniks, järgmisel aastal nimetati ta samale ametikohale Balti laevastikus. 1884. aastal ülendati viitseadmiraliks ja nimetati Balti laevastikus vanemflagmaniks. Läks 1885. aastal erru. Ta on maetud Reopalu kalmistule.
1886. aastal lasi ta Mäo mõisa rajada mälestusmärgi Liivi sõjas 1572–1573 Paide piiramisel hukkunud vene sõjameeste mälestuseks.
Ta tõi ühe reisi ajal Filipiinidelt kaasa suure merikarbi, mille ühe poole andis Paide Püha Risti kirikule ristimisvaagnaks. Samuti kinkis ta kirikule altarimaali.
Mäo mõis.
Kuna tema vend vabahärra Jakob Berend Otto suri 1878. aastal ilma otseste pärijateta, langes aastast 1725 suguvõsa valduses olnud Mäo mõis 1882. aastal talle. Pärast tema surma pärisid selle õelapsed.
Perekond.
Olaf von Stackelberg abiellus 1882. aastal kontradmiral Voin Rimski-Korsakovi (Nikolai Rimski-Korsakovi vend) lese Marie Mathilde Luise Rosa Baueriga. Abielust lapsi ei sündinud.
Talgud

Talgud (ainsuses talgu) on talupojakultuurist pärit ühistöö millegi ärategemiseks, mis nõuab rohkem tööjõudu, kui ühel perel, majapidamisel vms on. 
Ühistöö edasiarendatud vormiks on ühistegevus. 20. sajandi filosoofias ja eluseletamises süvenes arusaamine mõtlemise ja tegemise tihedast sünkroonsest sidususest keeruliste protsesside korraldamisel. Eestis on nimetatud sellisel eesmärgil rakendatavat meetodit mõttetalguteks.
Ajaloost.
Talud.
Talguid tehti taludes varasemal ajal pakiliste tööde kiireks ärategemiseks vastastikuse abistamise korras. Kogukondliku tavana olid talgud Euroopas mitmel pool tuntud, eriti Balti ja idaslaavi rahvastel. 
Eestis peeti 19. sajandil lõikus-, heina-, sõnnikuveo-, kartulivõtu-, palgiveo-, linakitkumis-, lõugutamis-, ropsimis- jm talguid. Vähem levinud olid näiteks sõbatalgud (villa kraasimine ja lõnga ketramine) ja sulenoppimistalgud. 
Talgutele kutsuti sugulasi ja naabreid, talgute korraldaja pakkus neile tasuta sööki ja jooki. Perenaine küpsetas tingimata värsket leiba või koguni saia. Võimaluse korral tapeti lammas või oinas. Toidud, mis olenesid piirkonna tavadest ning talu jõukusest, püüti valmistada võimalikult maitsvad. Talgulauale kuulus keedetud või praetud liha, või, rannaladel kala, mida söödi leiva või keedetud kartulitega. Ida-Eestis oli kombeks keeta kapsaid. Toitude hulka kuulusid ka erinevad pudrud ja supid. 
Talgu lõpusöögiks anti tavaliselt tanguputru. Talgud lõppesidki ühise söömaaja ja lõbutsemisega. Õhtul pärast tööd joodi õlut, tantsiti, mängiti, kiiguti.
Mõisad.
Alates 16. sajandist muutus pärisorjuse ajal kohustuslikuks teokoormiseks mõisatalgu, peamiselt viljalõikuse lõpetamiseks. Töö lõppes talgupeoga ("talkus"). 18. sajandil mõisatalgutel enam süüa ei antud, talgutööde lõpul anti viina.
20. sajand.
20. sajandil vähenes Eestis talgute pidamine, peamiselt korraldati sõnnikuveo- ja rehepeksutalguid. Kolhooside loomise järel, 20. sajandi keskpaigast alates, talguid enam ei korraldatud. 
Nüüdisaeg.
Mõneti elab talgute korraldamise tava ka tänapäeval, kui tehakse ühele perele üle jõu käivaid kiireloomulisi töid, näiteks kartulivõtt, kolimine, hoone või rajatise ehitus jms.
Talguid loodusalade hooldamiseks korraldavad regulaarselt Pärandkoosluste Kaitse Ühing, Eestimaa Looduse Fond ja Eesti Muinsuskaitse Ümarlaud. Väiksemates asulates korraldatakse ühiskoristustöid kevadeti, et heakord oleks tasemel.
2008. aasta Leedu parlamendivalimised

2008. aasta Leedu parlamendivalimised toimusid kahes voorus. Esimene voor toimus 12. oktoobril. Samal ajal toimus Ignalina tuumaelektrijaama töö pikendamise üle referendum, mis kukkus läbi vähese valimisaktiivsuse tõttu. 26. oktoobril toimus valimiste teine voor neis ühemandaadilistes ringkondades, kus ükski kandidaat ei kogunud üle 50% häältest.
Cristiano Lucarelli

Cristiano Lucarelli (sündinud 4. oktoobril 1975 Livornos) on endine Itaalia jalgpallur (ründaja).
Klubikarjääri jooksul mängis ta Itaalia kõrgliigas Atalanta, Lecce, Torino, Livorno, Parma ja Napoli ridades, Hispaania kõrgliigas Valencias ning Ukraina kõrgliigas Donetski Šahtaris. Hooajal 2004–05 oli Lucarelli Itaalia kõrgliigas suurim väravakütt (24 väravat).
Itaalia jalgpallikoondises mängis Lucarelli aastatel 2005–2007 kokku kuuel korral ja lõi kolm väravat. 1996. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril kuulus Itaalia olümpiameeskonda.
Pärast jalgpallurikarjääri lõppu alustas Lucarelli tööd treenerina. Alates 2019. aastast on ta Itaalia tugevuselt kolmanda liiga klubi Catania peatreener.
Ampomatobe neem

Ampomatobe neem (malagassi keeles "Lohatanjon' Ampomatobe") on neem Madagaskari saarel Masoala poolsaare läänerannikul. Geograafilised koordinaadid on 15°52', 50°01' E.
Äio

Äio on taarausu unejumalus, Taari abiline.
Nimi.
Äi on teada igapäevakeeles kui naiseisa. Lõuna-Eestlastele on aga äi tähendus muutnud väga palju ja kuradiga ühele tasemele jõudnud. Seal öeldakse „Äi teda teed!“, mujal Eestis tähendab, aga see „Kurat teda teab!“. Äi ongi kuri vaim, kes inimesi ja loomi liikumises kinni peab. Lõuna-Eestis on äi meessoost kuri vaim, äiätär naissoost kuri vaim. 
Olemus.
Äio annab inimestele une, et need puhkaksid päevastest raskustest ja muredest. Äio viib väsinud inimese hinge jalutama mööda põnevat ja vaheldusrikast unemaastikku. Äio laseb inimese vabaks, annab talle võimaluse lennata. Tähelepanelikele laseb teada anda kasulikke nõuandeid tulevikuks. Uni teeb väsinud keha ja vaimu jälle tugevaks ja erksaks.
Päritolu.
Võrulased teavad rääkida, et äi on juuda ema. Juudas on aga kurat lõuna pool ja sellest on siis äi kuradi ema. 
Äi nime käänatakse ka veel äioks ja äiätäriks. Äiätär on ka teatud kui kurjavaimu tütrena ning seda sõna kasutatakse sõimu- ja vandesõnana. Setude teadete järgi käib äiätär vahest majades kurja tegemas. Nimetatakse setudel ka eraldi äiolasi, kes on kurjategijad. 
Laulus.
Setu lauludes on äi ära märgitud: 
"Imä iks hoije äijo hobesit,"
"Mamma kaitsi äijo karja".
Soomes.
Soomlased teavad äijo ehk äija tütart, neiut, aga ka äijätäri pahas tähenduses. Äijätär ei ole soomlastel kuradi ema ega tütar vaid kuri naissoost vaim, kes madusid imetab ja tõbesid sünnitab.
Hereditas

"Hereditas" on kultuuripärandi kaitse ja majandamisega tegelev mittetulundusühing Tallinnas. Ühingu keskseks ideeks on isemajandava, kultuuripärandit hoidva kultuurikeskuse kontseptsiooni väljatöötamine ja ellurakendamine. Peamine tegevus on koondunud Tallinna vanalinnas asuvale Ladina kvartalile.
"Hereditas" loodi 1993. aastal fondina (Fond Hereditas), hiljem muudeti ta mittetulundusühinguks (Hereditas MTÜ).
Ühingu asutajate hulgas on Taivo Niitvägi, Doris Kareva, Mihhail Lotman, Lembit Peterson, Rein Raud jt.
Dmitri Rogozin

Dmitri Rogozin (vene "Дмитрий Олегович Рогозин"; sündinud 21. detsembril 1963 Moskvas) on Venemaa poliitik ja diplomaat. Ta oli alates 23. detsembrist 2011 kuni 18. maini 2018 Venemaa asepeaminister. 
1986. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli nii ajakirjanduse kui ka majanduse erialal.
Rogozin oli Rodina partei juht kuni selle liitumiseni teiste sarnaste erakondadega, mille tulemusel moodustati partei Õiglane Venemaa. Ta valiti Riigiduumasse 1997. aastal ja temast sai seal endistes liiduvabariikides asuvate vene vähemuste õiguste tulihingeline kaitsja. 
2004. aastast oli Rodina fraktsiooni juht Riigiduumas. Hiljem on ta töötanud rassistliku organisatsiooni Liikumine Illegaalse Immigratsiooni Vastu heaks. Ta oli jaanuarist 2008 detsembrini 2011 Venemaa alaline esindaja NATO juures. 
24. maist 2018 kuni 15. juulini 2022 oli ta agentuuri Roskosmos juht. Alates 23. septembrist 2023 on ta Föderatsiooninõukogu liige (senaator). 
Rogozin on olnud Venemaa esindaja Euroopa Nõukogu Parlamentaarses Assamblees. Ta kritiseeris teravalt Parlamentaarse Assamblee tegevust Tšetšeenia sõja hukkamõistmisel. 
Ta on silma paistnud oma šovinistlike sõnavõttudega ja ähvardustega lääneriikide aadressil. Ta osaleb natsionalistlikus liikumises Velikaja Rossija, millest tulevikus peaks saama partei. 
2006. aastal avaldas ta autobiograafia "Rahva vaenlane" ("Враг народа"), millest sai bestseller.
Isiklikku.
Tema isa Oleg Rogozin (1929–2010) oli Nõukogude sõjatööstuse organiseerija, teadlane (tehnikadoktor), kindralleitnant.
Metallist (ansambel)

Metallist oli eesti ansambel, mille põhilauljaks oli Urmas Podnek. 
Ansambel Metallist tuli esimest korda kokku 1983. aastal Tallinna 49. keskkoolis koosseisus Mihkel Raud, Esko Põldvere, Mart Harjak, Raimond Vahter ehk My ja Urmas Podnek. Metallisti sellest perioodist on säilinud paar plaaditäit väga head materjali.
1985. aastal liitusid ansambliga Tajo Kadajas ja Igor Garšnek, viimane küll vaid stuudios. Tajo Kadajas kutsuti asendama Nõukogude armees aega teenivat lauljat Urmas Podnekit; ta oli sel ajal bändi põhiliikmetest täpselt kaks korda vanem, kuid kutsumise idee tekkis ansambli Meie kümne aasta vanuseid laule kuulates. Kontsertidel mängis Metallist meeleldi nii mõndagi Meie lugu, millest "Puust tüdruk" ka stuudios salvestati. Selle koosseisu tuntuimad lood on "Äikesehingus" ja "Unenägu", aga ka Mihkel Raua laul "Tuum". 1986. aasta kevadel, just Tšornobõli tuumaõnnetuse ajal, käis Metallist esinemas Leedus Lithuania festivalil. Eesti roki ajalukku jääb Ruja ja Metallisti ühiskontsert Pirita jõekäärus, kus publik ei tahtnud Metallisti mitte kuidagi lavalt ära lasta. Metallisti selle koosseisu tegevuse katkestas Nõukogude armee, kes osa pillimehi 1986. aasta sügisel ära kutsus.
1990. aastate alguses suundus Metallist täies koosseisus USA-sse.
Üle paljude aastate tegi Metallist "comeback"-kontserdi 2012. aasta 29. septembril klubi Rockstars laval. Ansambli taastamise olid enda kanda võtnud Mihkel Raud, Tajo Kadajas, Esko Põldvere, Mart Harjak, Raimond Vahter ja Andres Ivask. Metallist andis unustamatu ja raju kontserdi.
Kahekordse kirjendamise põhimõte

Kahekordse kirjendamise põhimõte on raamatupidamiskohustusliku majandusüksuse raamatupidamises kasutatav majandustehingute pearaamatu kontodesse kirjendamise meetod, mille puhul iga majandustehingu kirjendamisel kantakse see läbi (vähemalt) kahe konto.
Majandustehinguid kirjendatakse kahekordse kirjendamise põhimõttel järgmiselt:
- ühe konto deebetisse ja ühe konto kreeditisse;
- ühe konto deebetisse ja mitme konto kreeditisse;
- mitme konto deebetisse ja ühe konto kreeditisse;
- mitme konto deebetisse ja mitme konto kreeditisse. 
Kannet, mis näitab konto deebetit ja konto kreeditit, nimetatakse lausendiks. Kui kirjendamiseks kasutatakse ainult kahte kontot, siis on tegemist lihtlausendiga; kui rohkem kontosid, siis liitlausendiga. 
Kõige levinum lihtlausend on "100 rahaühikut toodi pangast kassasse". Selle tehingu tulemusel väheneb pangas arvelduskontol olev raha hulk ja suureneb kassas olev raha hulk. Kuna nii kassa kui ka pank on aktivakontod, siis kirjendatakse asukohta muutnud summa "100" pangakonto kreeditis ja kassakonto deebetis. 
Ajaloost.
Esimesena kirjeldas kahekordse kirjendamise meetodit Itaalia matemaatik Luca Pacioli oma traktaadis "Summa de arithmetica, geometrica, proportioni et proportionalità" (1494). Traktaati peeti tähelepanuväärseks teoseks raamatupidamisarvestuse alal. Kahekordse kirjendamise meetodid jõudsid ka väljapoole Itaalia piire, kuna teos tõlgiti saksa, böömi, vene, taani ja inglise keelde. Seda raamatupidamissüsteemi hakati nimetama Veneetsia meetodiks või Itaalia meetodiks. Pacioli väitis, et järgis oma töös tol ajal Veneetsias kõige levinumat meetodit. Pacioli traktaat on olnud aluseks, millel põhinevad praktiliselt kõik raamatupidamise kahekordse kirjendamise meetodit puudutavad kirjutised.
Viinakari

Viinakari on kari (madal) Väinameres Hiiumaa laidude ja Muhu vahel.
Kari geograafilised koordinaadid on 58°42,8′N 23°10,0′E. Kari on kitsapiiriline.
Viinakari vähim sügavus on 1,2 meetrit.
Kari asukohta märgib Viinakari lõunatooder, mis on varustatud helkuri, radaripeegeldiga. Meremärgi tipus on kaks musta koonust, mille teravad tipud on suunatud alla. Tooder on paigutatud ohtlikult madalast kohast lõunasse. See on vees 1. maist 1. novembrini, kusjuures igal konkreetsel aastal paigaldatakse või võetakse välja erineval ajal.
Ajalooliselt on Viinakari tähistatud ka Viinakari tulepoiga, mis paigaldati esmakordselt 1925. Tulepoi oli vees koos toodriga. 1927. aasta lootsiraamat märgib tulepoi ligikaudseteks geograafilisteks koordinaatideks 58°42,6′N 23°10′E. Poi oli punane, küljel kiri "E. V. № 129", tipus latern kiiresti plinkiva automaattulega.
Hiiu väina laevatee kulgeb Viinakarist lõuna poolt.
Väinakari on madal Kassari lahes, Viinakarist 6 kilomeetrit läänes.
Akustiline muusika

Akustiline muusika on muusika, mille ettekandmisel ei ole kasutatud elektroonilisi helitekitamis- või võimendusvahendeid.
Akustilise muusika esitamiseks kasutatakse peamiselt akustilisi muusikainstrumente (näiteks akustiline kitarr) ja häält.
Akustilise muusika mõistet hakati kasutama pärast elektrooniliste muusikainstrumentide leiutamist (nt elektrikitarr ja süntesaator).
Alla breve

Alla breve (itaalia keeles 'lühendatult') ehk 2/2 ("kaks kahendikku") on muusikas taktimõõt ja noodikirja märk.
Taktimõõt tekib, kui 2-osalises meetrumis vastab ühele osale (löögile) poolnoot. Seda taktimõõtu kasutatakse tavaliselt marsside ja kiire orkestrimuusika puhul.
Noodikirja märk kujutab c-tähte, mis on noodijoonestikul paigutatud teise ja neljanda noodijoone vahele ja millest on läbi tõmmatud vertikaalne sirgjoon.
Priit Põiklik

Priit Põiklik (sündinud 11. detsembril 1971 Tallinnas) on eesti ajakirjanik, kommunikatsioonijuht, pedagoog ja heategevuse korraldaja.
Lõpetanud 1990. aastal Tallinna Arte Gümnaasiumi, 1996. aastal Tartu Ülikooli sotsioloogia eriala ja 2005. aastal Tartu Ülikoolis kommunikatsiooni magistriõpingud. Tema juhendaja oli professor Marju Lauristin. Õppinud õigusteadust Tartu Ülikoolis bakalaureuseõppes ja praegu jätkab õpinguid õiguse magistriõppes Tallinna Ülikoolis. 1999. aastal lõpetas Eesti Diplomaatide Kooli. 2023. aastal lõpetas Järvamaa Kutsehariduskeskuse pottsepa erialal (tase-3). Lapsepõlves õppis muusikaklassis klassikalist kitarri. 
On töötanud Tartu 8. Keskkool (praegune Forseliuse Kool) filosoofia ajaloo ja ühiskonnaõpetuse õpetajana, Tallinna 21. Kooli ühiskonnaõpetuse ja mitmete valikainete õpetajana ja Audentese Gümnaasiumis ühiskonnaõpetuse ja mitmete valikainete õpetajana. Osalenud ASÕP asendusõpetajate programmis.
Olnud Eesti Rahvusringhäälingus Eesti Raadio uudistereporter, Vikerraadio ja Klassikaraadio saatejuht ja toimetaja, tegi kaastööd Eesti Televisioonile, 1999–2002 olnud Vabariigi Valitsuse kommunikatsiooninõunik ja peaminister Mart Laari meedianõunik.
Töötanud Eesti Krediidipanga turundusosakonna juhatajana, Saku Õlletehase, Eesti Haigekassa, Veeteede Ameti kommunikatsioonijuhina , Politsei- ja Piirivalveameti, Siseministeeriumi kommunikatsiooninõunikuna. 2021. aastast töötab SA-s Kodanikuühiskonna Sihtkapital.
Nõustab Eesti tippjuhte ja poliitikuid kommunikatsiooni valdkonnas.
Ta korraldab mitmeid heategevusprojekte:
Olnud hommikuprogrammi juht Vikerraadios, raadiojaamas STAR FM, rahvusvahelise džässifestivali Jazzkaar pressiesindaja ja haridusmessi Teeviit üks korraldajaid.
Jaan Soo

Jaan Soo (21. veebruar 1869 Sürgavere vald, Viljandimaa – 5. juuli 1939 Tallinn) oli eesti õpetaja ja mesinik.
Ta oli tegelik mesinik alates 1902. aastast, Põhja-Eesti Aianduse-Mesinduse Seltsi auliige.
Tegutses õpetajana mitmel pool Eestis; viimati oli Tallinna pedagoogiumi mesinduse õpetaja, selle kõrvalt ka Tallinna linna haigla majandusinspektor.
Jaan Soo tegi kaastööd tegeliku aianduse ja mesinduse käsiraamatu mesinduse osa koostamisel.
Ferdinand Kool

Ferdinand Kool (10. jaanuar 1895 Laeva vald, Tartumaa – 6. aprill 1973 Manchester, Connecticut) oli eesti ajakirjanik ja kirjanik (pseudonüüm Kalju Rahu).
Ta õppis Eesti Aleksandri Põllutöökoolis ja Saadjärve Ministeeriumikoolis.
1914. aastal mobiliseeriti ta esimesse maailmasõtta (Venemaale).
Oma Maa peatoimetaja 1924–1940, Sakala peatoimetaja 1941–1944. 
1944 põgenes Saksamaale, 1950 siirdus USA-sse.
Kalju Rahu

Kalju Rahu on mitme inimese nimi.
Cantabile

Cantabile (itaalia keeles 'laulvalt') on noodikirja märk, millel võib erinevas kontekstis olla erinev tähendus.
Instrumentaalmuusikas tähistab see inimhääle imiteerimise taotlust. 18. sajandi heliloojate loomingus tähistas ka kindlat tempot ja "legato"'s mängimist.
Nimisõnana võib Cantabile tähistada ka aaria esimest poolt 19. sajandi itaalia ooperis.
A. Le Coq Premium

A. Le Coq Premium on heledatest linnastest pruulitud hele õlu, mida toodab õlletehas A. Le Coq alates aastast 1999. 
Aastal 2005 täiustati õlle retsepti erihumalatega, et parandada õlle vahu omadusi. Aastal 2008 oli A. Le Coq Premium samal aastal tehtud jaemüügiuuringute andmetel Eestis müüduim õlu. A. Le Coq Premium oli esimene Eestis toodetud õlu, millel võeti kasutusele alumiiniumpurki kattev fooliumkate, et purgi ava püsiks puhas. Õlut toodetakse 0,5 l ja 0,33 l alumiiniumpurgis ning 0,5 l klaaspudelis. Õlu on kangusega 4,7% mahust.
A. Le Coq Special

A. Le Coq Special on A. Le Coqi õlletehase toodetav hele õlu. Õlu loodi A. Le Coqi ja selle kaubamärgi 200. aastapäeva tähistamiseks. Õlu valiti 2008. aastal Eesti parimaks alkohoolseks joogiks.
A. Le Coq Special on valmistatud traditsioonilisel põhjakääritusmeetodil ning on 5,2% alkoholisisaldusega. Õlle retsept sisaldab erihumalaid, mis kaitsevad õlle värvust valguse eest, võimaldades õlut villida läbipaistvasse pudelisse.
Õlu villitakse läbipaistvasse reljeefsesse 0,5-liitrisesse klaaspudelisse ja 0,5-liitrisesse alumiiniumpurki. Pudel on keeratava korgiga ning selle põhja on pressitud õnarus, mis hõlbustab pudeli avamist teise pudeliga. A. Le Coq Speciali pudelid on ühekordse kasutusega, neid toodab AS Järvakandi Klaas.
Albedyll

Albedyll ("d'Albedyhll", "Albedelle", "Albedille"; vene "Альбедиль") on itaalia päritolu baltisaksa aadlisuguvõsa.
Albedyllid olid Liivimaal 15. sajandist Tartu piiskopkonna vasall.
2. märtsil 1720 sai Liivimaal sündinud jalaväe kindralleitnant Henrik Otto von Albedyl (1666–1738) Rootsi vabahärraks ja ta immatrikuleeriti samal aastal Rootsi rüütelkonda vabahärra suguvõsana Albedyl nr. 182 all.
Samal päeval sai vabahärraks ka tema sugulane, ratsaväe kindralmajor Christer Henrik d'Albedyhll (1679–1750), kes immatrikuleeriti Rootsi rüütelkonda vabahärra suguvõsana d'Albedyhll nr. 183 all. 
See vana aadli suguvõsa immatrikuleeriti 1. veebruaril 1745 Eestimaa (Nr.2), 1747 Liivimaa (Nr.35) ja 1778 Kuramaa (Nr.211) rüütelkonda. 
Mõisavaldused.
Suguvõsale kuulusid teiste hulgas Lode mõis ("Lohdenhof; Laitzem"; läti "Lodes muiža"), Turaida kihelkonnas; Lielstraupe loss ja Lielstraupe ("Groß-Roop"), Auciemsi mõis ("Autzem") ja Stalbe mõis ("Stolben") Straupe kihelkonnas, Rēza mõis ("Resenhof, Reßenhof") Lemsalu kihelkonnas, Dzērbene mõis ("Serben"), Laitsna mõis ("Laitzen") Apekalnsi kihelkonnas, Rūstuži mõis ("Rüssel") Katriņa kihelkonnas, Sooru mõis ("Soor"), Vana-Võidu ("Woidoma"), Aimla ("Aimel") Viljandi kihelkonnas, Kunda ("Kunda"), Sauste ("Sauß"), Ageri ("Aggers") ja Jäärja mõis.
BlackBerry Storm

 
BlackBerry Storm on puutetundliku ekraaniga nutitelefon, mida toodab Kanada firma Research In Motion (RIM). See on RIM-i esimene puutetundliku ekraaniga seade. See kuulub BlackBerry 9500 mobiiltelefonide seeriasse. Seadme eesmärgiks on olla otsene konkurent teistele puutetundlikele seadmetele (iPhone, Sony Mylo 2, Nokia 5800).
Storm on saanud erinevad hinnanguid kriitikutelt, mõnel leiavad, et puuteekraan on raskesti kasutatav või on leidnud mõne vea, teised aga kiidavad Stormi suurepärast kõnekvaliteeti ja äriks loodud võimalusi.
Riistvara.
Storm kasutab MSM7600 Qualcommi kahetuumalist protsessorit koos ARM11 400 MHz ja ARM9 274 MHz. Seadmel on 1 GB sisemälu. 128 megabaiti NVRAM ja mälukaardipesa, mis toetab kuni 32 GB microSD-mälukaarti. Verizon Wireless, Bell Mobility ja Tely Mobility on seadmega kaasas olevale 8 GB mälukaardile juba eelinstallitud.
Ekraan ja sisend.
Stormil on 8,3 cm TFT-LCD mahutundlik puuteekraan, mil on 360x480 resolutsioon ning mis on võimeline kuvama kuni 65 536 värvi. Ekraan hõlmab ka tehnoloogiat SurePress, mis on loodud RIM-i poolt. See tehnoloogia lubab ekraanil alla vajutada, nagu päris nuppu, andes niiviisi füüsilist tagasisidet.
Vaikimisi Storm kasutab SureType sõnastikupõhist süsteemi, nagu teised Blackperry telefonid, kui neid hoitakse vertikaalses asendis ning kui hoida horisontaalses asendis, siis kasutatakse QWERTY-klaviatuuri. Uuemad versioonid Blackberry OS lubavad Stormil kasutada QWERTY-klaviatuuri ka vertikaalses asendis. Stormi ekraani kohta on tulnud kaebusi nagu näiteks ekraani kokkujooksmine või siis vale nupu vajutuse registreerimine.
Stormi 3,2-megapiksline kaamera asub telefoni tagaküljel, olemas on näiteks välklamp ja automaatteravustamine. Kaameraga saab salvestada videot, mille maksimaalne resolutsioon on 480 × 352 pikslit.
Palk (metsandus)

Palk on langetatud ja laasitud puutüve järkamisel saadud ümarpuit. 
Palgiks nimetatakse tavaliselt sellist osa tüvest, mille omadused lubavad temast toota saematerjali, vineeri või ehituspuitu. Üldkeeles nimetatakse palgiks igasugust enam-vähem silindrilist vähemalt kolme meetri pikkust ja paarikümne sentimeetri jämedust puittooret.
Ümarpuitu kasutatakse materjalina suhteliselt vähe. Kooritud palki kasutatakse näiteks palkmajade ehitamisel. Ümarpuitu kasutatakse immutatuna või ilma ka mitmesuguste postide valmistamisel. Ümarmaterjali esmatöötlus toimub tavaliselt saeveskis, kus lõigatakse saepalgid saekaatri abil saematerjaliks (prussideks ja laudadeks).
Tüvest saadava puidu kogust mõõdetakse tihumeetrites. Palgi täpse mahu arvutamiseks tuleb mõõta selle pikkus ja mõlema otsa läbimõõt. Üldjuhul piisab sellest, kui mõõdetakse ümbermõõt palgi keskelt ning ruumala leitakse selleks otstarbeks koostatud tabelist.
Pavel Petrovitš Zabolotski

Pavel Petrovitš Zabolotski oli vene aadlik ja ametnik, hiljem tõenäoliselt munk 16. sajandil.
Pavel Zabolotski kuulus Zabolotskite suguvõssa, kelle esindaja Aleksandr Vsevolodovitš oli 14. sajandil Brjanski, Smolenski ja Pihkva vürst olnud. 16. sajandil olid paljud Zabolotskid tsaari diplomaadid ja väejuhid, samuti Bojaarideduuma liikmed. Opritšnina ajal langesid aga enamik neist Ivan IV ohvritena. Pavel ise pärines suguvõsa kõrvalharust, kes ei saanud bojaari- ega vürstitiitlit. Ta sündis tõenäoliselt 1520. aasta paiku.
Alates 1550. aastast oli Pavel tsaari teenistusaadlik Gdovis (Oudovas). Selle lähedal oli tal ka mitmeid teenistusmõisu. Zabolotski võttis osa ka mitmetest sõjakäikudest nii Kaasani, Astrahani kui ka Krimmi vastu. Ka Liivi sõja ajal osales ta mitmetel sõjakäikudel ning oli 1558. aastal Vasknarva vojevood. Hiljem saadeti ta vojevoodiks Orešeki. Samuti oli ta samas ametis Rakveres. 1558. aastal võttis ta osa ka Paide piiramisest, mis lõppes aga teatavasti edutult. 1560. aastatel oli Zabolotski vojevoodiks Laiusel ja Viljandis. 1565. aasta järel ta riigiameteis enam aga ei esine, ent on oletatud, et ta ei langenud siiski mitte opritšnina ohvrina ega põgenenud Leetu, vaid jõudis enne Petseri kloostrisse mungaks minna, sest tal olid tihedad suhted sellega juba varemgi ning munk Pafnutit ongi peetud temaks. Tema surma aeg on aga teadmata, sest Pafnuti hauakivi pole säilinud.
Zabolotski oli enne Liivi sõda heades suhetes oma naabri, Vasknarva foogti Dietrich von der Steinkuhliga, kellega ka ta vähemalt paaril korral ka silmast silma kohtus. Sõja eel hoiatas ta Johann Renneri teatel Steinkuhli venelaste eelolevast sõjakäigust ning saatis hiljemgi infot venelaste plaanide kohta. Tõenäoliselt oli ta Steinkuhliga siiski vaid hea sõber ja mitte sugulane. Renneri andmeil sõdinud ta liivimaalaste vastu ka vaid tsaari käsul ja vastu oma tahtmist.
Zabolotski nime on Renner edasi andnud kui "Pawel Powick" ning nimetanud teda ka bojaariks. Viimast ei olnud ta kunagi, nimi "Powick" tulenes aga tõenäoliselt tema ametinimetusest: pomestnik.
Maroantsetra

Maroantsetra on linn Madagaskaril Analanjirofo piirkonnas, Maroantsetra ringkonna keskus.
Da capo

Da capo (itaalia k) või lühendina D.C. on noodikirja märk, mis tähendab 'algusest'.
Jõudes noodis märgini "da capo", tuleb heliteos või selle osa esitada uuesti alates algusest. 
da capo al fine – heliteos tuleb esitada algusest kuni sõnani "fine" (it k 'lõpp').
da capo al coda – heliteos tuleb esitada algusest kuni koodamärgini ja seejärel esitada kooda.
Paul Krugman

Paul Robin Krugman (sündinud 28. veebruaril 1953 Albanys) on USA majandusteadlane ja kolumnist. 
Krugman on sündinud Brest-Litovskist pärit juudi immigrantide peres ja lapsepõlve veetnud New Yorgis. Ta on lõpetanud 1974. aastal Yale'i ülikooli bakalaureusekraadiga ja 1977. aastal Massachusettsi Tehnoloogiainstituudi doktorikraadiga.
Krugman valis õppimiseks majandusteaduse, sest pidas seda kõige sarnasemaks valdkonnaks ulmekirjanduses kujutatud psühhoajaloole, mis teda nooruses inspireeris. Ta on öelnud, et kui psühhoajalugu oleks olnud päriselt olemas, oleks ta hea meelega seda õppima läinud – inspiratsiooniks Isaac Asimovi "Asumi" sari.
1978. aastal avaldas Krugman teose "The Theory of Interstellar Trade" ("Tähtedevahelise kaubanduse teooria"), mis käsitleb intressimäärade arvutamist valguse kiirusele lähedase kiirusega toimuva kaubanduse korral. See ilmus 2010. aastal ajakirjas Economic Inquiry.
Aastatel 1982–1983 töötas Krugman Ronald Reagani administratsioonis majandusnõunike nõukogus. Krugman on õpetanud Yale'i ülikoolis, Massachusettsi Tehnoloogiainstituudis, Berkeley ülikoolis, Londoni Majanduskoolis ja Stanfordi ülikoolis. Alates 2000. aastast on Krugman Princetoni ülikooli majanduse ja rahvusvaheliste suhete professor. Krugman on Kolmekümne rühma liige, kuhu kuuluvad 30 maailma juhtivat finantsisti ja akadeemikut, kes tegelevad majandusuuringutega ja annavad majandusnõu.
2008. aastal pälvis Krugman Nobeli majandusauhinna kaubandusteooria ja majandusgeograafia uurimistöö eest, mis on aidanud mõista vabakaubanduse ja globaliseerumisega seotud küsimusi.
Krugmani teadustööd keskenduvad rahvusvahelisele kaubandusele ja majandusele ning majandusgeograafiale. Ta avaldab majandusteemadel ka populaarteaduslikke kirjutisi, käsitledes peale eelmainitud teemade ka sissetulekute jaotust ja valitsuse tegevust. Krugman kirjutab kolumne The New York Timesile ja peab ajaveebi.
Krugmani sõnul ei ole tootlikkus kõik, kuid pikas perspektiivis on see peaaegu kõik. Riigi suutlikkus tõsta elatustaset sõltub suures osas tema võimest suurendada toodangut töötaja kohta. 
Krugman määratleb end liberaalina, mis tema hinnangul on võrreldav sotsiaaldemokraadiga Euroopa mõistes. Ta on tuntud George W. Bushi administratsiooni majanduspoliitika kriitikuna. Enne 2010. aasta üldvalimisi Suurbritannias kutsus ta valijaid toetama leiboriste, sest tema arvates pole konservatiividel valijatele midagi pakkuda.
Isiklikku.
Paul Krugman on teist korda abielus. Tema abikaasa Robin Wells on samuti majandusteadlane ning mitme ühise teose kaasautor. Neil ei ole lapsi.
Daalia

Daalia ehk jorjen ehk georgiin ("Dahlia") on taimede perekond korvõieliste sugukonnast.
Looduslikult Mehhikos, Kesk-Ameerikas ja Colombias esinevasse daalia perekonda kuulub vähemalt 36 liiki. Tegu on põõsasja kuju ning tugevate vartega taimedega, millest kõrgeimad (puisdaaliad) võivad kasvada isegi kuni 10 meetri kõrguseks.
Asteegid kasutasid daaliamugulaid toiduks ning algselt toodigi daaliamugulad Euroopasse eesmärgiga aretada neid toiduks kasvatamise eesmärgil, kuid peagi jõuti järeldusele, et lille ilu ületab tema mugulate maitset.
Nime on see taimeperekond saanud 18. sajandil elanud Rootsi botaaniku Anders Dahli järgi. Saksamaal tunti sama taimeperekonda aga georgiini nimetusega, mis oli tulnud vene loodusuurija Gottlieb Georgi nimest.
Daaliate hübriidid on levinud dekoratiivtaim Dahlia.
Daativ

Daativ on paljudes keeltes kääne, mis väljendab eelkõige kaudsihitist. 
Eesti keeles vastab sellele paljudel juhtudel alaleütlev.
Maria Dąbrowska

Maria Dąbrowska [mar'iia dombr'oska] (neiupõlvenimi Maria Szumska; 6. oktoober 1889 Russów Kaliszi lähedal – 19. mai 1965 Varssavi) oli poola kirjanik.
Stig Dagerman

Stig Halvard Dagerman (5. oktoober 1923 Älvkarleby – 4. november 1954 Enebyberg Stockholmi lähedal) oli rootsi kirjanik ja ajakirjanik.
Stig Dagerman lõpetas elu enesetapuga.
Jhon Durán

Jhon Jader Durán Palacio (sündinud 13. detsembril 2003 Medellínis) on Colombia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Aston Villa ja Colombia jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Colombia klubis Envigado, millega liitus 2015. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris Colombia kõrgliigas 2019. aasta veebruaris. Colombia kõrgliigas lõi ta esimese värava 3. septembril 2019 mängus Águilas Doradase vastu. 15 aasta ja 8 kuu vanuselt sai Durán teiseks kõige nooremaks väravalööjaks Colombia kõrgliigas. Suurema läbimurde tegi Durán 2021. aastal, kui lõi Colombia kõrgliigas seitse värvat.
2022. aasta jaanuaris liitus ta Major League Socceri (MLS) klubiga Chicago Fire. MLS-is lõi ta esimese värava 14. mail 2022 mängus FC Cincinnati vastu. 2022. aasta lõi ta MLS-is 27 mänguga kokku kaheksa väravat.
2023. aasta jaanuaris sõlmis Durán lepingu Aston Villaga. Inglismaa kõrgliigas debüteeris ta 4. veebruaril 2023 mängus Leicester City vastu ja lõi esimese värava sama aasta 20. augustil mängus Evertoni vastu.
Colombia jalgpallikoondises tegi Duran debüüdi 24. septembril 2022 mängus Guatemala vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 28. märtsil 2023 mängus Jaapani vastu.
Surnud 21. märtsil

"Siin loetletakse 21. märtsil surnud tuntud isikuid."
Nottbecki maja

Nottbecki maja on hoone Tallinnas aadressil Pikk 29a, kus tegutseb Tallinna Vene Muuseum.
Algne hoone ehitati arvatavasti 14. ja 15. sajandi vahetusel. Tänapäevase fassaadi sai Nottbecki maja sai tõenäoliselt 18. sajandi teisel poolel.
Hoone on arvatud ehitismälestiseks.
Ajalugu.
Kolmekorruselise kivimaja põhimüüristik ehitati arvatavasti 14. ja 15. sajandi vahetusel.
Teadaolevalt oli maja esimene omanik aastatel 1402–1431 raehärra Arent Saffenberg, kellele kuulus ka naaberkinnistu. Pärast raehärra surma 1440. aastal sai kinnistu omanikuks tema väimees Hans Haneboll. Allikais on maja mainitud ka 1478. ja 1486. aastal, mil maja omanik oli renessansiajastu kuulsa kunstniku Michel Sittowi (1469–1525) äi Hans Allunse (või Allunze). 1516. aastal sai maja uueks omanikuks raehärra Jürgen Bade, kes andis oma tütre naiseks von Nottbecki perekonna liikmele. 16.–17. sajandil olid maja omanikud Mustpeade vennaskonna liikmed ja raehärrad. 18. sajandi esimesel poolel kuulus maja tollirevident Wilkenile, kes täitis oma ametikohuseid sadamas. 1756. aastal sai maja omanikuks Käina pastori poeg, kaupmees Otto Samuel Tunder. 1783. aastast aga läks maja testamendi järgi tema pojale Karl Samuel Tunderile, kes abiellus viimase omaniku Wilkeni tütrega. Tunder ise oli raehärra aastail 1800–1811 ning kuni 1862. aastani kuulus hoone Tunderite perekonnale. Tõenäoliselt sai maja oma praeguse ilme just sel ajal, kui see oli Tunderite perekonna valduses, ehk 18. sajandi teisel poolel.
1885. aastal sai maja uueks omanikuks Helene von Nottbeck (sündinud paruness Girard de Soucanton). Nottbecki perekonna valduses oli see hoone ja samuti kõrvalkrunt Pikk 29 (1879. aastast omanik Eugen von Nottbeck). Pärast mehe surma 1900. aastal liideti kaks krunti üheks kinnistuks ning järgmisel aastal vormistati kogu vara naise nimele.
1902. aastal kujundati maja ruumid kapitaalselt ümber ning seepärast ei kujuta nende interjöör endast kunstiväärtust. Hoone fassaadi aknad muudeti 1881. aastal arhitekt Erwin Bernhardi projekti järgi.
1903. aasta jaanuaris ilmus ajalehes Teataja kuulutus, et kunstnik Ants Laikmaa avab Nottbecki majas asuvas korteris joonistamise ja maalimise kursused. Korter Nottbecki majas koosnes kolmest toast: söögituba, magamistuba ja ateljeekool nelja suure aknaga võlvsaalis. Kunstnikule ja tema 20 õpilasele oli ruum kitsavõitu ning seepärast oli Laikmaa sunnitud üürima lisaruumid naabruses asuvas Berensi majas. Ateljeekool alustas tööd 1903. aasta märtsis. Kahe maja vahet joosta oli aga väga ebamugav ja seetõttu kolis Laikmaa 1904. aasta sügisel ateljeekooli ümber Kalamajja Niine tänaval asuvasse Kotke majja, kus tema ateljee jaoks oli juba kolm ruumi, lisaks isiklikud elutoad.
Von Nottbecki perekond elas kuni 1939. aastani ise kõrvalmajas Pikk 29, aga Pikk 29a ehitati ümber üürimajaks.
2012. aastal andis Tallinna Linnavalitsus hoone tasuta SA Tallinna Vene Muuseum kasutusse. Alates 2016. aastast tegutseb hoones Tallinna Linnamuuseumi filiaal Tallinna Vene Muuseum.
Proxima Centauri b

Proxima Centauri b (või Proxima b), mida mõnikord nimetatakse Alpha Centauri Cb, on eksoplaneet, mis tiirleb punase kääbuse Proxima Centauri elamiskõlblikus tsoonis, mis on Päikesele lähim täht ja osa suuremast kolmiktähesüsteemist Alpha Centauri. See asub Maast umbes 4,2 valgusaasta (1,3 parseki) kaugusel Kentauri tähtkujus, mistõttu on see ja Proxima d koos praegu vaidlusaluse Proxima c-ga Päikesesüsteemile lähimad teadaolevad eksoplaneedid.
Proxima Centauri b tiirleb ümber oma ematähe ligikaudu 0,04856 aü (7,264 miljoni km) kaugusel tiirlemisperioodiga ligikaudu 11,2 päeva. Selle teisi omadusi pole kuigi palju teada, kuid arvatakse, et see on potentsiaalselt Maa-sarnane planeet, mille minimaalne mass on vähemalt 1,07 Maa massi (M🜨) ja mille raadius on vaid veidi suurem kui Maa oma. Planeet tiirleb oma ematähe elamiskõlblikus tsoonis, kuid pole teada, kas sellel on atmosfäär. Proxima Centauri ja selle planeetide läheduse tõttu on aastate jooksul planeeritud neid uurida, näiteks Breakthrough Starshot abil.
Euroopa Lõunaobservatoorium (ESO) teatas 24. augustil 2016, et on leidnud kindlaid tõendeid Proxima Centauri b olemasolust. Päikesesüsteemile lähimast tähest elamiskõlblikul kaugusel asuva planeedi Proxima Centauri b avastamine oli planetoloogias suur avastus ja on äratanud huvi Alfa Centauri tähesüsteemi kui terviku vastu, mille liige Proxima Centauri b on.
Pärsia kapiteel

Pärsia kapiteel ehk härjapeakapiteel on kapiteelitüüp, mida on kasutatud Ahhemeniidide Pärsia arhitektuuris, tuntuim näide on sambad Persepolises.
Pärsia sammas.
Pärsia sammas, mida pärsia kapiteel kroonis, oli Ahhemeniidide arhitektuurile väga iseloomulik sambatüüp, mis ilmus tõenäoliselt veidi enne aastat 500 eKr. Ahhemeniidide arhitektuuris oli tavaline palee osa hiiglaslik sammassaal (hüpostüül, apadana), milles sambad paiknesid paljude ridadena. Persepolise Artaxerxes I palee sammassaali mõõtmed olid 70 × 70 meetrit. Ahhemeniidide kiviarhitektuuri hübriidse näo määras asjaolu, et olemata ise oskuslikud ehitajad, importisid nad oma riiki kunstnikke ja käsitöölisi teistest maadest. Nende ehituskunstis leiab mõjusid Mesopotaamiast, Egiptusest, Lüüdiast Anatoolias ja Elamist; esimeseks Ahhemeniidide stiilis ehitiseks oli Dareiose palee Susas, kuid enim ehitisi on säilinud Persepolises.
Persepolise paleede sammastel on reljeefdekooriga ümmargune tüvesest laiem baas, ümar kanneleeritud tüves, kolmeastmeline kapiteelivöönd, mis koosnes vana-Egiptuse palmsamba taolisest laiendusest, mitme paari voluutide ja nelinurkse ristlõikega osast ning kapiteelipäisest, mille moodustasid kaks selgadega vastamisi loomapead või -rindkeret. Sammas võis ent olla ka üksnes loomapaarikujulise päisega. Loomafiguurid eendusid vastassuundades ja toetasid katuse talastikku nagu kaks konsooli. Levinuim loomamotiiv on pärsia kapiteelil on härjad, kuid esinevad ka lõvid, greifid ja inimpeaga olend lamassu.
Kapiteeli baas, mis meenutas suurt alaspidi pööratud lilleõit, ja kapiteelivööndi allosa olid sarnased Egiptuse arhitektuuris levinud vormidega, ent võrreldes Egiptuse sammastega on Pärsia sammas kõrgem ja saledam. Tüvese kanneleering oli tihedam kui Vana-Kreeka orderites. Loomafiguuride vahesse toetusid puitkatuse risttalad. Kui figuurideküljed on siledad ja dekoorita, võib oletada talastiku toetumist ka neile külgedele.
Ahhemeniidide riiklik ehitustraditsioon katkes järsult, kui Aleksander Suur tungis 330. aastal eKr Pärsiasse ja Persepolis laastati.
Topeltrünnak

Topeltrünnak (inglise keeles "double tap" ("strike")) on ründetehnika, mille puhul sooritatakse (võimalikult) väikese ajavahemiku jooksul kaks rünnet ühe ja sama sihtmärgi pihta. Eesmärgiks on saavutada võimalikult väikesel alal asuvale sihtmärgile suurim kahju. Tavaliselt kasutatakse teist rünnet selleks, et kutsuda esile võimalikult palju ohvreid, sihtides nii ellujäänuid kui ka neid päästma tulnud inimesi.
Taube (täpsustus)

Taube on mitme suguvõsa nimi:
Hans Kõll

Hans Kõll (sündinud 8. juunil 1941 Võrus) on eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1959. aastal Võru 1. Keskkooli, õppis aastatel 1959-1960 Tartu Kunstikoolis ja seejärel ERKI-s, mille lõpetas 1966. aastal arhitektina.
On töötanud Tallinnas 1966–1969 "Eesti Projektis", 1969–1976 Eesti Maaviljeluse ja Maaparanduse TUI-s, 1976–1990 "Eesti Maaehitusprojektis" ja alates 1990. aastast arhitektibüroos "Vaarpuu-Pilter-Kõll".