tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Felix Hiie

Felix Hiie (enne eestistamist Felix Hämmalberg; 30. juuni 1928 Võõpsu, Võrumaa – 14. märts 2020) oli eesti vibulasketreener ja -kohtunik.
Ta lõpetas 1950 Petseri Keskkooli ja 1953 Tallinna Mäetehnikumi. 
Hiie oli üks Eesti vibulaskepioneere. 1961–1991 oli ta Dünamo vibulasketreener ja Eesti koondise peatreener, 1978–1986 ka NSV Liidu koondise treener Eesti NSV-s. 
1961–1993 oli Hiie Eesti Vibuspordiföderatsiooni aseesimees, 1996–1999 Vibuliidu asepresident. 
Tegutsenud ka kohtunikuna. Teinud kaastööd Spordilehele ja spordiaastaraamatutele. 
Isiklikku.
1941. aastal küüditati ta NKVD poolt Mäe vallast koos isa Osvald Hiie, ema Liidia Hiie (suri asumisel novembris 1944) ning venna Tõeleid Hiiega Siberisse. Felix ja ta vend vabastati asumiselt 1944. Isa Osvald Hiie mõisteti Erinõupidamise otsusel surma.
Siuntio jaamaküla

Siuntio ehk Siuntio jaamaküla on asula Soomes Uusimaa maakonnas Siuntio vallas. See on piirkonna halduskeskus, mis on rajatud ümber raudteejaama. Jaamast sõidavad X ja Y rongid Helsingisse.
Viis kilomeetrit põhja pool asub Siuntio kirikuküla, valla vana keskus.
Vagonu parksi raudteepeatus

Vagonu parksi raudteepeatus on raudteepeatus Riia–Krustpilsi raudteeliinil Riia linna Dārzciemsi ja Maskavas forštate asumi vahel. 
Peatuse juures asub endine reisivagunite depoo, praegune remondikeskus. Peatuse hooned ja perroonid on ühetatud jalakäijate sillaga, mis ühendab ka depoo teid ületades kaht asumit. Peatuses peatuvad Aizkrauklesse, Ogresse ja Lielvārdesse suunduvad elektrirongid.
Vagonu parksis on kolm perrooni, kuid üks neist pole kasutusel. Seal on kolm teed, lisaks veel depoo teedevõrgustik.
Peatus asub Riia keskraudteejaamast 2,2 km kaugusel. Peatust läbiv raudtee on elektriraudtee. Piletikassa asub Riiga saabuval suunal asuval perroonil. Alates 2016. aasta 30. aprillist on kassa suletud. Piletihinnalt kuulub peatus A-tsooni.
Peatus rajati 1930. aastatel vagunite sorteerimispargi tööliste tarbeks. Algul kandis see nime Kalpaka parks, ent 1945. aastal sai see tänapäevase nime. Aastail 1960–1962 ehitati selle juurde Zasulauksi mootorvagunite depoo elektrirongide remondi tsehh, 1963. aastal lisandus diiselrongide koostamise punkt.
1956. aastani järgnes Vagonu parksile 5. km postenise peatus. 1950. aastateni eelnes sellele Kalpaka postenise peatus.
Jāņavārti raudteepeatus

Jāņavārti raudteepeatus ehk Šķirotava raudteejaama J-park on raudteepeatus Riia-Krustpilsi raudteeliinil Riia linnas aadressil Salaspils iela 18. Peatus asub Ķengaragsi asumis. 
Peatuses peatuvad kõik elektrirongid ja enamik diiselronge, välja arvatud ekspressrongid. Jāņavārtis on kolm perrooni, kuid üks neist pole kasutusel (jääb Ērgļi suunale). Seal on kaheksateist teed, lisaks veel kaheksa tupikteed.
Peatus asub Riia keskraudteejaamast 5,8 km kaugusel ja jääb Šķirotava raudteejaama territooriumile. Peatust läbiv raudtee on elektriraudtee. Peatuses on tegutsev piletikassa. Piletihinnalt kuulub peatus A-tsooni.
Peatus rajati aastal 1935, mil valmis Riia–Ērgļi raudtee. Algselt teenindaski peatus ainult seda liini, Daugavpilsi suunal liiklevad rongid hakkasid seal peatuma aastal 1958, mil 5. km postenise peatus suleti. Raudtee elektrifitseerimise eel asus tolle peatuse ja Jāņavārti vahel veel Dreiliņi raudteepeatus Jāņavārtist Zemitāni raudteejaamani viib Zemitāni–Šķirotava raudtee.
Jāņavārti juures asuv J-park on kaubaronge teenindav kompleks, kus teostatakse ka vagunite tehnilist kontrolli. 2003. aastani viis peatuse juures üle raudtee jalakäijate sild, ent seejärel suleti see halva seisukorra tõttu.
Peatus on saanud nime Riia eeslinna kindlustusvööndis asunud väravate järgi, mis rajati 1963. aastal peatuse kohal palissaadi. 1650. aastal valmis insener van Roodenburgi projekti järgi tamm, mis nende väravateni viis, hiljem hakkas seda mööda kulgema postimaantee.
Mount Woodroffe

Mount Woodroffe (ka Ngarutjaranya) on mägi Austraalias. 
Mägi asub Lõuna-Austraalia osariigi loodeosas Musgrave'i mäestikus. Mount Woodroffe'i kõrgus on 1435 meetrit ja see on osariigi kõrgeim mägi. Mägi on nimetatud maamõõtja George Goyderi auks. Mäele pääs on tänapäeval piiratud, sest esmalt on vajalik luba siseneda Pitjantjatjara hõimu maadele.
Kalpaka postenis

Kalpaka postenise raudteepeatus oli raudteepeatus Lätis Riia–Daugavpilsi raudteeliinil. Peatus asus Riias, Riia keskraudteejaamast 2 kilomeetri kaugusel.
Aastal 1925 rajati Riia keskraudteejaama juurde pöörangute ja signalisatsiooni elektritsentralisatsiooni post, mis asetses Riia–Daugavpilsi raudtee ja Pihkva–Riia raudtee lahknemispaigas. Kuni aastani 1931, mil see keskraudteejaamale allutati, oli see iseseisva jaama staatusega, kus peatusid Riiast Šķirotava raudteejaama sõitvad rongid. Aastal 1942 hakkas peatus kandma nime Ģertrūdes iela (saksa "Riga-Gertrudestraße") Aastal 1945 kandis peatus sõiduplaanis taas Kalpaka postenise nime. Aastal 1952 kandis peatus sõiduplaanis nime 2. km postenis. 1950. aastatel Riia raudteejaam rekonstrueeriti, elektritsentralisatsioonipost viidi teise kohta üle ja peatus kadus.
Northfield

Northfield on linn USA-s Minnesota osariigis. Suurem osa linnast jääb Rice'i maakonda, väike osa asub Dakota maakonna alal. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse seisuga 20 790. Aastal 2010 oli elanikke 20 007. Läbi linna kulgeb Mississippi lisajõgi Cannon.
Linn asutas 1856. aastal John W. North, kelle järgi linn on ka nime saanud. Linna asustasid peamiselt Uus-Inglismaalt pärit asunikud. Northfield sai linnaõigused 1868. aastal. Linnast kujunes põllumajanduskeskus, linna ümbritsevatel põldudel kasvatati peamiselt nisu ja maisi, hiljem lisandusid neile piimafarmid.
7. septembril 1876 sooritas Jesse Jamesi jõuk linnas ebaõnnestunud pangaröövi.
Linnas tegutsevad 1866. aastal asutatud Carleton College ja 1874. aastal Norra sisserändajate asutatud St. Olaf College.
Linna lähedalt möödub kiirtee Interstate 35, mille kaudu on ühendus umbes 50 kilomeetri kaugusel asuva Minneapolise–Saint Pauli linnastuga.
Linnas on sündinud Nobeli auhinna laureaat molekulaarbioloog Peter Agre ja kirjanik Siri Hustvedt.
Anamosa

Anamosa on linn USA-s Iowa osariigis, Jonesi maakonna halduskeskus. Elanike arv on 2020. aasta rahvaloenduse järgi 5450. 2010. aastal oli elanikke 5533. Linna piiril lähedalt möödub Mississippi lisajõgi Wapsipinicon, mille kallastel asub 159 hektari suurune Wapsipinicon State Park. Linnast möödub maantee Route 151.
Anamosa asutati 1838. aastal. Algselt kandis asula nime Buffalo Forks, 1856. aastal sai selle nimeks Lexington. Samal aastal, mil linn sai linnaõigused (1877), muudeti linna nimi Anamosaks, kuna Lexingtoni-nimelisi linnu on USA-s palju. Linn sai arvatavasti nime ühe kohaliku samanimelise indiaanitüdruku järgi ("anamosa" tähendab indiaanikeeles 'valge hirvevasikas' või 'kõnnid minuga').
1993. aastal nimetati Anamosa Iowa ametlikuks kõrvitsapealinnaks, kuna iga aasta oktoobris toimub linnas kõrvitsafestival Pumpkinfest.
Linnas asub Anamosa osariiklik vangla, kus on karistust kandnud sellised kurikuulsad kurjategijad nagu John Wayne Gacy ja Robert Hansen. Vangla uusgooti stiilis hooned kanti 1992. aastal ajalooliste paikade riiklikku registrisse National Register of Historic Places. Anamosas või selle ümbruses asub veel 15 objekti või hoonet, mis on kantud ajalooliste paikade riiklikku registrisse, sh Anamosa ajalooline linnasüda ja Jonesi maakonna kohtumaja.
Anamosas sündis kunstnik Grant Wood (1891–1942), kes maeti linnas asuvasse Riverside'i kalmistule. Linnas asub Grant Woodi kunstigalerii. Lisaks asub linnas 1989. aastal asutatud riiklik mootorrataste muuseum.
5. km postenis

5. km postenise raudteepeatus oli raudteepeatus Lätis Riia–Daugavpilsi raudteeliinil. Peatus asus Riias, Riia keskraudteejaamast 5 kilomeetri kaugusel.
XX sajandi alguses rajati vagunite sorteerimisjaama tarbeks Šķirotava raudteejaama juurde pöörangute ja signalisatsiooni tsentralisatsiooni post. 1930. aastatel kasutati seda posti rongiliikluses orientiirina, mille juures peatusid ka üksikud reisirongid. Peatuspaik suleti 1956. aastal.
Dreiliņi raudteepeatus

Dreiliņi raudteepeatus oli raudteepeatus Lätis Riia–Daugavpilsi raudteeliinil. Peatus asus Riias, Riia keskraudteejaamast 6 versta kaugusel.
Peatust nimega "Getlingsmoor" või "Dreilingsbusch" on esmamainitud 1918. aastal. 1919. aastal kasutati selle kohta nimetust "6. verstes nodalīšanas punkts", mis tähendab kuuenda versta eralduspunkti. Dreiliņi nime sai peatus 1920. aastal. Peatus suleti raudtee elektrifitseerimsisel 1959. aastal.
Zemitāni—Šķirotava raudtee

Zemitāni–Šķirotava raudtee on elektrifitseeritud raudtee Riia linnas Šķirotava raudteejaama ja Zemitāni raudteejaama vahel. Raudtee on nelja kilomeetri pikkune ja kahe teega, peatusi sellel ei ole ja vaatamata sellele, et tee on elektrifitseeritud, ei toimu sellel elektrirongide liiklust.
Raudteed kasutavad kaubarongid. Aastail 2013 ja 2014 kasutas seda keskeltläbi 45 rongi ööpäevas. Rongide lubatud sõidkiirus sellel teel on 40 km/h.
Tee valmis aastal 1902 seoses Riia raudteesõlme rekonstrueerimisega. Nõukogude perioodil kasutasid seda Ogrest Carnikavasse ja Vecāķi raudteejaama sõitvad rongid, mis ei läbinud Riia keskraudteejaama. Taoline liiklus jätkus aastani 2000, mil sellesse tekkis kaheaastane paus. Aastal 2003 katsetati sellise liiniga taas, ent seejärel reisirongide liiklus sellel teel lõppes.
Kriminaalpolitsei Peavalitsus

Kriminaalpolitsei Peavalitsus oli Eesti kriminaalpolitsei keskasutus aastatel 1920–1924.
Kriminaalpolitsei peavalitsuse ülesanded olid järgmised: 
Eesti kriminaalmiilitsa ülem alates 1. maist 1919 oli Jakob Kuus, 28. novembril 1919 nimetas Vabariigi Valitsus Jakob Kuuse Kriminaalpolitsei Peavalitsuse ülema kohusetäitjaks ja 2. juulil 1924 Politsei Peavalitsuse ülemaks.
Eesti kriminaalpolitsei moodustati 5. jaanuaril 1920. aastal, kriminaalpolitsei korraldusega Kohtuministeeriumi alluvuses. Kriminaalpolitsei asutustena moodustati: Kriminaalpolitsei Peavalitsus Tallinnas ja linnade ja maakondade politseivalitsuste kriminaalpolitsei osakonnad Tallinnas, Rakveres, Narvas, Tartus, Võrus, Petseris, Valgas, Viljandis, Pärnus, Paides, Haapsalus ja Kuresaares. Kriminaalpolitsei kohuseks oli prokuratuuri ja kohtuvõimude ülesandel, ametasutuste ning eraisikute ülesandmiste põhjal, kui ka oma algatusel, kuritegevuse jälgimist alustada ja juurdlemist toimetada. Kuritegevuse vastu võitlemisel olid kriminaalpolitsei ülesanded järgmised: 
Eesti kriminaalpolitsei alustas tegevust uuel kujul 1920. aasta algust saadik. Enne seda tunti politseid Vene ajal Tallinnas ja Tartu linnas asutatud väikeste „sõsknoje otelenijetena". 1908. aastal asutati Venemaa keisririigis igasse kubermangu ja ülikoolilinna väikearvuline kriminaalpolitsei komando, sealhulgas ka Tallinna ja Tartusse. Vene revolutsiooni ja Saksa okupatsiooni ajal püsisid mõlemad asutused ka miilitsa kõrval edasi, töötades nimetatud linnades. Kaugemale aga nende tegevus ei ulatunud ametnike vähesuse tõttu. Ülemineku aeg ja sõjaaegne seisukord sundis kriminaalpolitseid suurendama ja tema tegevust üle Eesti laiendama. 
Eesti Kriminaalpolitsei peavalitsus ja 12 kriminaalpolitsei osakonda allusid kohtuministrile ja Kohtuministeeriumile. Osakondade tegevust ühtlustavaks asutuseks oli kriminaalpolitsei peavalitsus Tallinnas.
Eesti politsei koosnes kolmest harust: välis-, kriminaal-ja poliitilisest politseist. Esimestel aastatel oli igaühel neist oma peavalitsus, 20. mail 1924 võttis Riigikogu vastu välis-, kriminaal- ja kaitsepolitsei ühendamise ajutise seaduse, mille alusel loodi Siseministeeriumi alluvuses Politsei Peavalitsus, mis ühendas kõik kolm ametkonda. 16. juunist likvideeriti politsei-, kriminaal- ja kaitsepolitsei peavalitsused kui iseseisvad asutused. 
Aastail 1918–1925 moodustasid Eesti maakonnad koos maakonnalinnaga politseiringkonna. Politseiasutuste kujundamise määrusega 1. jaanuaril 1926 loodi prefektuurid: Tallinna-Harju, Tartu-Valga, Pärnu Prefektuur (1926–1927), Viljandi Prefektuur (1926–1927), Võru-Petseri prefektuur, Lääne-Saare Prefektuur, Viru-Järva, Narva, Raudteede prefektuur.
Kriminaalpolitsei Tallinna jaoskond tegutses Tallinnas aadressil Pikk tänav 63. Juhtideks: August Karsna, Eduard Sernov.
Serhi Kultšõtskõi nimeline pataljon

Ukraina kangelase kindralmajor Serhi Kultšõtskõi nimeline operatiivotstarbeline pataljon (ukraina keeles "Батальйон оперативного призначення імені Героя України генерал-майора Сергія Кульчицького") on Ukraina Rahvuskaardi väeüksus. 
Ajalugu.
Pataljoni võitlejad osalesid koos 81. aeromobiilse brigaadi võitlejatega 1. oktoobril 2022 Lõmani enda kontrolli alla võtmises. 2023. aasta juuni alguses liideti pataljon Ründebriaad Bureviga.
East St. Louis

East St. Louis on linn USA-s Illinoisi osariigis St. Clairi maakonnas. See asub Missouri osariigi linna Saint Louise linnastus Mississippi idakaldal Saint Louise kesklinna vastas. 2020. aasta rahvaloenduse järgi on linnas 18 469 elanikku. 2010. aastal oli elanikke 27 006.
East St. Louise kohale rajati asula 18. sajandi lõpul. East St. Louise omavalitsus loodi 1861. aastal. Linnaõigused sai East St. Louis 16. veebruaril 1865. Linn kasvas tänu Saint Louise majanduslikule arengule kiiresti. Tippajal, 1950. aastal elas East St. Louises üle 82 000 inimese. Sel ajal oli see osariigis suuruselt neljas linn.
Sarnaselt paljude teiste Roostevöö kunagiste õitsevate tööstuslinnadega sai East St. Louis tugevalt kannatada 20. sajandi teisel poolel toimunud tööstuse ümberstruktureerimise ja sellega kaasnenud töökohtade vähenemise tagajärjel. 2010. aastaks oli linna elanike arv võrreldes 1950. aastaga vähenenud kolm korda ja 2020. aastaks üle nelja korra.
27. mail 1896 tabas East St. Louise ja Saint Louise piirkonda hävitav tornaado. Selles USA ajaloo ühes ohvriterohkeimas tornaados hukkus East St. Louises 118 ja Saint Louises 137 inimest.
1917. aasta mai lõpust kuni juuli alguseni toimusid East St. Louises ulatuslikud rassirahutused, milles hukkus hinnanguliselt 40–250 mustanahalist. Rahutused said alguse, kui valged vihastusid selle peale, et tehastes said tööd üha enam lõunaosariikidest pärit mustanahalisi.
2010. aasta rahvaloenduse kohaselt moodustasid 97,7% elanikest mustanahalised ja 1,2% valged. Umbes 43% elanikest elab allpool vaesuspiiri.
Linnas on sündinud poliitik Dick Durbin, sprinter ja kolmekordne olümpiavõitja Jackie Joyner-Kersee ning ujuja ja viiekordne olümpiavõitja Tom Jager.
Sydney McLaughlin-Levrone

Sydney Michelle McLaughlin-Levrone (sündinud 7. augustil 1999 New Brunswickis New Jerseys) on USA kergejõustiklane, tõkkejooksja. Ta on 400 meetri tõkkejooksu olümpiavõitja, maailmameister ja maailmarekordiomanik. 
Ta võitis 2015. aasta noorte maailmameistrivõistlustel 400 meetri tõkkejooksus kuldmedali. 
2016. aastal püstitas ta Ameerika Ühendriikide katsevõistlustel Eugene'is noorte ja juunioride maailmarekordi 54,15 ning sai kolmanda koha. Sellega sai temast pärast 1980. aastat noorim kergejõustiklane, kes on kvalifitseerunud USA olümpiakoondisse. 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros pääses ta poolfinaali ja sai 17. koha.
2017. aastal jooksis ta Bloomingtonis 300 meetri jooksu juunioride sisemaailmarekordi 36,12.
2018. aastal parandas ta taas 400 meetri tõkkejooksu juunioride maailmarekordit, joostes Fayetteville'is 53,60.
2019. aasta maailmameistrivõistlustel Dohas võitis McLaughlin maailmarekordi püstitanud kaasmaalase Dalilah Muhammadi järel hõbemedali. Ajaga 52,23 tõusis ta kõigi aegade edetabelis teisele kohale. 4×400 m teatejooksus kuulus ta maailmameistriks tulnud Ameerika Ühendriikide nelikusse. Hooaja lõppedes võitis ta esimest korda Teemantliiga.
2021. aastal alistas ta USA katsevõistlustel Eugene'is 400 meetri tõkkejooksus esimese naisena 52 sekundi piiri, joostes 51,90 ning ületades Muhammadile kuulunud maailmarekordi 26 sajandikuga. Suveolümpiamängudel Tokyos tuli ta olümpiavõitjaks, parandades 51,46-ga taas maailmarekordit. 4×400 m teatejooksu finaalis jooksis ta olümpiavõitjaks tulnud Ameerika Ühendriikide naiskonna avavahetust.
2022. aasta USA meistrivõistlustel Eugene'is parandas McLaughlin kolmandat korda 400 meetri tõkkejooksu maailmarekordit, joostes 51,41. Samal staadionil toimunud maailmameistrivõistlustel parandas ta rekordit 73 sajandikuga, saades tulemuseks 50,68. Ta edestas finaalis hõbemedali võitnud Femke Boli enam kui pooleteist sekundiga. 4×400 m teatejooksus jooksis ta kulla võitnud Ameerika Ühendriikide viimast vahetust, saades vahetuse ajaks 47,91 . 
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis McLaughlin-Levrone taas kaks kuldmedalit. 400 meetri tõkkejooksus tuli ta Anna Cockrelli ja Femke Boli ees olümpiavõitjaks maailmarekordiga 50,37. 4×400 m teatejooksus jooksis ta viimast vahetust, kui USA naiskond tuli olümpiavõitjaks Põhja-Ameerika rekordiga 3.15,27, kaotades 1988. aasta suveolümpiamängudest NSV Liidu nimel olevale maailmarekordile vaid ühe kümnendiksekundiga.
Isiklikku.
Sydney McLaughlini on pärit kergejõustiklaste perekonnast. Vanemad Willie McLaughlin ja Mary Neumeister McLaughlin olid samuti jooksjad. Sydney alustas jooksutreeninguid vanema õe Morgani eeskujul. Vanem vend Taylor esindas Ameerika Ühendriike ˞2016. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel, kus võitis 400 meetri tõkkejooksus hõbemedali. Ka noorem vend Ryan tegeleb jooksmisega.
Ta on õppinud Kentucky Ülikoolis.
McLaughlini abikaasa on Ameerika jalgpallur Andre Levrone Jr.
McLaughlini auks on nimetatud kergejõustikustaadion tema kodulinnas Dunellenis.
Annemiek van Vleuten

Annemiek van Vleuten (sündinud 8. oktoobril 1982 Vleutenis) on hollandi jalgrattur, kes sõidab tiimis Movistar Team. 2022. aasta juulis krooniti ta Tour de France Femmesi võitjaks.
Piitsutamine

 
Piitsutamine on füüsilise valu tekitamine piitsa või vitsa löökidega. Seda on kasutatud ning kasutatakse karistusena ihunuhtluses, religioosse patukahetsusena või sadomasohhismis seksuaalse naudingu tekitamiseks.
Georg Otto Lellep

Georg Otto Lellep (29. september 1884 Viljandi – 18. oktoober 1975 Fort Myers (Cape Coral, Florida, USA) oli leiutaja ja metallurgiainsener. 
Otto Georg Lellep sündis Jüri Lellepi (1841–1908) ja Liisu Lellepi (sünd. Pender, 1839–1893) lapsena Viljandi lähedal talus. Ta õppis Tallinna Peetri Reaalkoolis (Petri-Realschule zu Reval). Aastatel 1906–1910 õppis ta Clausthali Tehnikaülikoolis metallurgiat. Seejärel pidi ta minema Moskvasse kaheaastaseks sõjaväeteenistuseks. 
Aastatel 1912–1914 juhtis ta Narvas ettevõtet Gebr. Lellep. Esimese maailmasõja alguses sai ta Łódźi lahingus haavata. Sõja ajal leiutas ta lihtsustatud protsessi nikli väävlitustamise jaoks. Kui ta läks 1917. aastal USAsse, et hankida nikli kaevandamise komponente, takistas oktoobrirevolutsioon tema tagasipöördumist. Pärast seda, kui ta demonstreeris New Yorgi Columbia Ülikoolis oma protsessi moneli metalli eraldamiseks hapniku leegiga, hakkas ta International Nickel Company nimel välja töötama vastavaid sulatusahjusid. 1923. aastal sai ta Ameerika Ühendriikide kodanikuks. 1930. aastal sai ta Braunschweigi Tehnikaülikoolist doktorikraadi inseneriteaduse alal.
Aastatel 1936–1940 oli Lellepil võimalus Gutehoffnungshütte's teha katlakiviahju ja konverteri katsetusi kontsentreeritud hapniku abil. 1936–1940 töötas ta Polysiuse insenerina ja leiutas Lepol-ahju, mis vähendas tsemendi tootmiseks ja rauamaagi töötlemiseks vajaliku energia hulka.
1940 läks Lellep tagasi USA-sse ja täiustas Lepol-ahju. Hiljem tegeles ta metallilise magneesiumi graanulite tootmisega merevees. Alates 1949. aastast oli tal tööleping Allis Chalmers Companyga Milwaukees.
Tema inseneritöö tunnustuseks anti talle 1960. aastal koos Robert Durreriga Saksa Raudsepatööliste Liidu Carl Luegi mälestusmünt.
Rīga Preču raudteejaam

Rīga Preču raudteejaam on raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel Riias Šķirotava asumis. Jaamahoone asub aadressil Rencēnu 29.
Jaam asub Riia jaamast 7,7 km kaugusel. Seal on 16 teed ja 1 perroon, mis ei ole aga kasutusel. Tegemist on kaubajaamaga, kus koostatakse ronge ja haagitakse neid lahti, laaditakse kaupa rongidele ja neilt maha, võetakse vastu ja hoiustatakse kaupa. Jaama pindala on 41,7 hektarit. Seal asuvad korrapidaja hoone, mitmed jaamatöölistele mõeldud ehitised ja kaubatermnaali kassad. 
Jaam rajati kaubajaamana aastal 1969. Reisirongid hakkasid seal peatuma aastal 1972. Algselt kandis jaam venekeelset nime Promišļennaja, (tõlkes tööstuslik), ent aastal 1976 hakkas see kandma nime Rīga-Preču II, ehk siis Riia II kaubajaam. Aastal 2007 suleti sealne jaam reisirongiliikluseks, kuigi reisijate perroon jäi. Tänapäevast nime kannab jaam aastast 2009, mil kesklinna lähistel asunud Rīga Preču raudteejaam suleti.
Maakonna maanõukogu

Maakonna maanõukogud olid 1917. aastal moodustatud Autonoomse Eestimaa kubermangu maakondlikud esindusorganid.
Maakonna maanõukogude võimupiirkonda kuulusid – kubermangu komissari ja kubermangu maanõukogu poolt ühiselt märatud piirides – järgmised asjad: a) kohaliku maa omavalitsuse asjad, b) üleüldis-administratiivlised valitsuse asjad ja c) maakonna piirides ajutise kohalikkude maksude määramine. Kubermangu ja maakonna maa-nõukogudel on õigus täidesaatvaid organeid asutada, kes koos seisavad ühest ehk mitmest isikust.
12. aprillil 1917 kinnitas Venemaa Ajutine valitsus Eestile suhtelise autonoomia andnud otsuse "Eesti kubermangu administratiivse valitsuse ja kohaliku omavalitsuse ajutise korra kohta", mille alusel kavandati Eestimaa kubermangu ja Liivimaa kubermangu eestikeelse elanikkonnaga põhjaosa (Tartumaa, Võrumaa, Pärnumaa ja Saaremaa) liitmine ning loodi kubermangu komissari (Jaan Poska) juurde nõuandva organina Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu. 
Eestimaa Kubermangu Maanõukogu oli esimene üle-eestiline omavalitsusorgan, kus olid esindatud kohalike omavalitsuste esindajad linnadest ja maakondadest-valdadest. Alustuseks valisid 23. mail kõik vallad oma esindajad (valijamehed), kes astusid 24.–25. juunil kokku maakondlikeks valimiskogudeks ning valisid endi seast saadikud nii Eestimaa Kubermangu Maanõukogusse kui ka kohalikku, maakondlikku maanõukogusse. 
Autonoomsesse Eestimaa kubermangu kuulusid: Lääne maakond, Harju maakond, Järva maakond, Viru maakond, Saare maakond, Pärnu maakond, Tartu maakond, Viljandi maakond ja Võru maakond.
Maakonna maanõukogu liikmed valiti maakonna valdade poolt 7-15 liikmelisel arvul. Maakonna maanõukogu liikmed valiti maakonna valimise koosolekutel.
Maakonna valimise koosoleku liikmed valiti valla koosolekutel, iga 1000 valija kohta üks, üleüldise – sugu peale vaatamata – otsekohese, ühesuguse ja salajase hääletamise teel, kusjuures ka vähemustele esituse saatmine võimalikuks tehakse. Vallad alla 1000-lise elanikkude arvuga valisid ühe esitaja.
Valimistest oli õigus kõigil osa võtta, kes 21 aastat vanad ja kuni 1. märtsini 1917 aastal vähemalt aasta vallas või valla piiridesse kuuluvates mõisates või alevikkudes olid elanud. Ajutise kubermangu ja maakonna maanõukogude liikmeteks oli õigus mitte ainult kohalikke valla elanikke, vaid ka neid valida, kes väljaspool valla piirisid elasid.
Omavalitsuste üle järelevalvet teostanud komissaride tegevus lõpetati 1919. aasta augustis. Maakonna komissaride asjaajamine anti üle: maakonna omavalitsuse järelvalwesse puutuv siseministrile, valdade omavalitsustesse puutuv vastavale maakonnavalitsusele.
Acone raudteepeatus

Acone raudteepeatus on endine raudteepeatus Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Peatuse hoone jääb Ropaži piirkonda ja Stopiņi valda, sellal kui peatuse kõrval asuv Acone küla jääb Salaspilsi piirkonda.
Peatus asub Riia jaamast 12,3 km kaugusel Riia II soojuselektrijaama kõrval. Peatusest algab jaama viiv harutee. Seal on 1 perroon. 
Peatus avati aastal 1935. Hoone projekteeris Voldemārs Ozoliņš ja see valmis 1937. aastal. Kivihoone esimesel korrusel asusid reisijate ootesaal ja tööruumid, korrapidaja ruumi kõrval asus ka pagasihoidla. Teisel korrusel olid jaamatööliste eluruumid. Ühtlasi asfalteeriti ka perroon. Nõukogude perioodil jaamahoone suleti ja muudeti eluhooneks. Peatuse juurde rajati reservvagunite hoidla, kus tänapäeval hoiustab oma tehnikat SIA “Dzelzceļu būve”. Aastal 2007 suleti sealne peatus reisirongiliikluseks.
Saurieši raudteejaam

Saurieši raudteejaam on raudteejaam Lätis Riia–Ērgļi–Madona–Lubāna–Kārsava raudteel. Jaam jääb Ropaži piirkonda ja Stopiņi valda Saurieši külla.
Jaam asub Riia jaamast 16,2 km kaugusel Jaamas on kolm teed ja kaks platvormi, mis pole aga kasutusel.
Jaam avati 1935. aastal. Puidust jaamahoone teisaldati sinna Daugavpilsi–Rītupe raudteeliinilt. Peagi pärast jaama rajamist rajati veel kahe kilomeetri pikkune kitsarööpmeline raudtee, mis teenindas sealset kipsitööstust. Teise maailmasõja ajal valmis selle baasil kitsarööpmeline raudtee, mis viis Salaspilsi raudteejaama. 1965. aastal võeti kitsarööpmeline raudtee üles ja kipsikarjäärini rajati 1,5 km pikkune laiarööpmeline raudtee. 2007. aastal suleti sealne jaam reisirongiliikluseks, ühtlasi kujunes Saurieši raudtee lõppjaamaks.
Sankt Barbara im Mürztal

Sankt Barbara im Mürztal on 2015. aastast turulinn "(Marktgemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas. Steiermargi omavalitsuse struktuurireformi raames moodustati 1. jaanuaril 2015 asutatud omavalitsusüksus iseseisvate omavalitsuste ühinemisel:
Antud juhul ei kasutatud uue nimena suurema valla nime, vaid ainult ringkonna nime "Mürztal". Uus vald nimetati kaevurite kaitsepühaku Püha Barbara järgi. Püha Barbarale pühitsetud kirik ehitati 1986. aastal Mitterdorfi ringkonda.
Kõrgeim punkt vallas on Hohe Veitschi mäestik (1981 m), mis moodustab samaaegselt valla loodusliku piiri läänes ja loodes. Läänes asub Pretalsattel (1069 m), mis pakub ühendusteed Stübmingi oruga, Turnauga ja Aflenzi nõoga.
Idas ja kagus külgneb vallaga Fischbachi Alpide mäestik.
Transport.
Linn asub lõunaraudtee ääres, seal on 2 ÖBB rongijaama ("Mitterdorf - Veitsch" või "Wartberg im Mürztal") ja sinna pääseb Semmering Schnellstraßelt S6 (Mitterdorfi maantee väljapääs). Linna pääseb ka mööda maanteed L102 (Veitscherstraße) Turnaust või mööda L118 (Semmering Begleitstraße) Kindbergist ja Krieglachist.
18. juulist 2016 sõidab Mürztali transpordifirma buss Kapfenbergist ja ühendab omavahel kõik 3 ringkonda:
 Marsruut 85 (Pretal-) Groß-Veitsch - (Dorf-Veitsch-) Niederaigen - Mitterdorf im Mürztal - Wartberg im Mürztal station.
Tööstus.
Kaevandamisel (magnesiit 1881. aastast), sulatusahjude tulekindlate toodete tootmisel, terase tootmisel ja töötlemisel on pikad traditsioonid ja need on selles piirkonnas olulised ka tänapäeval:
Sankt Lorenzen im Mürztal

Sankt Lorenzen im Mürztal on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
Sankt Lorenzeni keskus on 560 meetri kõrgusel merepinnast. Valla kõrgeim punkt on Töllmarkogel (põhja pool, 1366 meetrit üle merepinna).
Sankt Lorenzen im Mürztal asub Kapfenbergist kirdes.
Spital am Semmering

Spital am Semmering on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
See asub Semmeringi kurus. Seal asub Stuhlecki suusamägi.
Spitali annetasid 1160. aastal suures osas seitse Steiermargi markkrahvi ministeriaali. Annetus hõlmas tulu laiadest valdustest, viinamägedest ja linnast.
Stanz im Mürztal

Stanz im Mürztal on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
Vladimir Žoga

Vladimir Žoga (vene keeles "Владимир Артёмович Жога", 23. mai 1993 Donetsk – 5. märts 2022 Volnovahha) oli Donetski Rahvavabariigi sõjaväelane, Venemaa Föderatsiooni kangelane (2022, postuumselt).
Astrid Tuisk

Astrid Tuisk (sündinud 30. oktoobril 1968) on eesti folklorist, kes tegeleb põhiliselt Siberi eestlaste ning laste- ja noortepärimusega.
Aastatel 1988–1997 õppis ta Tartu Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse erialal, misjärel astus 1997. aastal magistrantuuri eesti ja võrdleva rahvaluule erialal, lõpetades 2001. aastal. Ta magistritöö teema oli "Oma ja võõra rühma piirid Siberi eestlaste rahvaluule põhjal" ning seda juhendas Tiiu Jaago.
Alates 1990. aastast töötab ta Eesti Kirjandusmuuseumis, olles Eesti Rahvaluule Arhiivi teadurina tänapäeva ja lastefolkloori töörühma juht.
Alates 1996. aastast on ta Akadeemilise Rahvaluule Seltsi liige, 2017. aastast ühenduse Eesti Elulood juhatuse liige ning 2020. aastast ühingu Society for the History of Childhood and Youth ning Eesti Muuseumiühingu liige.
Liina Saarlo

Liina Saarlo (sündinud 10. veebruaril 1974) on eesti rahvaluuleteadlane, kes on keskendunud regilaulude uurimisele.
Ta õppis aastaetl 1992–1998 Tartu Ülikoolis eesti filoloogia osakonnas, omandades bakalaureusekraadi folkloristikas. Seejärel asus ta 1998. aastal magistriõppesse, mille lõpetas 2000. aastal Tiiu Jaago juhendatud lõputööga "Eesti regilaulude vormelid". Aastal 2000 asus ta doktorantuuri eesti ja võrdleva rahvaluule õppetooli juures ning sai 2005. aastal doktorikraadi Tiiu Jaago juhendatud väitekirjaga "Eesti regilaulude stereotüüpiast. Teooria, meetod ja tähendus".
Alates 2002. aastast on ta töötanud Eesti Kirjandusmuuseumi Eesti Rahvaluule Arhiivis teadurina. Aastatel 2014–2016 oli ta ka teaduriks Eesit Rahva Muuseumis. Saarlo on olnud üks Jakob Hurda alustatud regilaulupublikatsioonide sarja "Vana kannel" koostajaid, osaledes 2014. aastal ilmunud XI osa "Kodavere regilaulud" ja 2019. aastal ilmunud XII osa "Laiuse regilaulud" kokkupanekul.
Aastatel 2002–2005 oli ta Akadeemilise Rahvaluule Seltsi juhatuse liige.
Sigulda piirkond

Sigulda piirkond on 1. järgu haldusüksus (piirkond) Lätis.
Piirkond moodustati 2021. aastal, kui endised Mālpilsi, Krimulda ja Sigulda piirkonnad ning Inčukalnsi piirkonna Inčukalnsi vald uueks ühiseks omavalitsuseks ühendati.
Thörl

Thörl on turulinn "(Marktgemeinde)" Hochschwabi jalamil Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
Thörli linnaosad on Etmißl, Fölz, Hinterberg, Lonschitz, Oisching, Palbersdorf, St. Ilgen ja Thörl.
Ajalugu.
1. jaanuaril 2015 liideti Thörliga varem iseseisvad Sankt Ilgeni ja Etmißli vallad. Juba 1955. aastal oli vallaga liidetud Fölz bei Thörli vald.
Liiklus.
Tänavad.
Mariazeller Straße on kõige olulisem maanteeühendus Kapfenbergi ja Mariazelli vahel, mis on populaarseim palverännukoht Austrias. Edasi viib see Alam-Austria liidumaa pealinna Sankt Pöltenisse.
Raudtee (ajalugu).
1893. aastal avati "Thörlerbahn," 760 mm rööpmelaiusega kitsarööpmeline raudtee, mis ühendas piirkonda Kapfenbergi ja "Österreichische Südbahniga" (Lõunaraudtee). Eelkõige sai sellest kasu kohalik rauatööstus. Ühendus Austria Lääneraudteega oli kavandatud, kuid seda ei tehtud kunagi.
1959. aastal reisiliiklus lõpetati. 1991. aastal tegi "Verein Thörlerbahn" (Thörlerbahni ühing) aga nostalgilise rongiga proovisõidu. Kui aga pangakrahh kohaliku rauatööstuse pankrotti viis, kaotas raudtee operaator Steiermärkische Landesbahnen oma suurima (ja tegelikult ainsa) kaubaveo kliendi. Selle tagajärjel tuli rada sulgeda.
2003. ja 2004. aastal lammutati raudtee ja asemele ehitati jalgrattatee.
Hovanštšina

Hovanštšina oli 1682. aastal Moskvas toimunud streletside ja soldatite ülestõus, mida juhtis Streletsiprikaasi ülem Ivan Hovanski (surnud 1682).
Micis

Micis (ka Miči või Vanagi) on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Lēdurga vallas.
Micis asub valla lõunaosas, Aģe järve edelakaldal. Micises asub Vanagi bussipeatus. Pandase vaher on looduskaitse all.
Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda.
Nisukollane

Nisukollane on kergelt murtud keskmine kollane värvitoon, sarnane küpse nisu värvusega.
Värvus on karakterilt soe ja särav, seostub loomulikkus, tervislikkuse, maaeluga. Värvinimetust kasutatakse muuhulgas juuksevärvuse kirjeldamiseks.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab nisukollase ("blé") vasteks küpskollaste toonide vahemiku , värvus "blé mur" on tumekollane .
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvisõnaraamatu "Color: Universal Language and Dictionary of Names" järgi on nisukollase ("Wheat", "Golden Wheat") vasteiks keskmine oranžkollane , kahvatu oranžkollane , kahvatukollane ja keskmine kollane , heleda nisukollase ("Light Wheat") vasteks helekollane .
Pantone värvikaardi toon 13-1016 "Wheat" on hele pruunikas beež , toon 14-1038 "New Wheat" ligikaudu hele pruunikas ookerkollane .
RAL Design värvivaliku toon 075 80 20 "Hellweizengelb" on ligikaudu beež .
Veebivärv "Wheat" on hele kuni kahvatu oranžikas beež .
Andrei Spînu

Andrei Spînu (sündinud 10. juunil 1986 Ratușes Telenești rajoonis) on Moldova poliitik, ta on erakonna Tegevus ja Solidaarsus liige.
Ta on lõpetanud Moldova Majandushariduse Akadeemia.
Ta on 6. augustist 2021 Moldova taristu- ja regionaalarenguminister (ning ühtlasi Moldova asepeaminister).
Reigi kalmistu

Reigi kalmistu (ka Reigi kirikuaed) on ajalooline kalmistu Reigi kihelkonnas Hiiumaa saarel Läänemaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Pihla külas Hiiumaa vallas Hiiu maakonnas. 
Kirjeldus.
Kalmistu pindala on 3,24 ha. Ta on ümbritsetud kuni 1,4 m kõrguse maakivimüüriga ning tema idaküljel asuvad kaks väravat. Kalmistu vanemas osas esinevad hauatähistena ka põllukivid, mille on sisse raiutud ristimärk, peremärk või aastaarv. Kalmistul asub Reigi Jeesuse kirik, mida kasutab EELK Reigi Jeesuse kogudus. 
Ajaloost.
Reigi kirikuaia asutamise täpset aeg ei ole teada. Reigi kirik ehitati 1802. aastal varem rajatud puukirikust umbes 50 meetrit ida poole. Kirik ehitati Otto Reinhold Ludwig von Ungern-Sternbergi (1744–1811) poja Gustav Dietrich Otto von Ungern-Sternbergi (1773–1799, sooritas enesetapu) mälestuseks, kes maeti ka esimesena uue kiriku juurde.
Reigi kirikuaed (ajaloomälestis) ja Reigi kirik (ehitismälestis) on kultuurimälestised.
Kirikmäe (perekonnanimi)

Kirikmäe on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kirikmäe 37 inimesel: 14 mehel ja 23 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kirikmäe meeste puhul 9016. kohal ja naiste puhul 5778. kohal.
Perekonnanime Kirikmäe kandja on keskmiselt 44 aasta vanune. Nimi oli kõige sagedasem Järva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 1,69 inimest.
Nimede eestistamise käigus võeti 1935., 1937., 1939. ja 1940. aastal Kirikmäe uueks nimeks kuuel korral, kui Virumaal Lüganusel, Jõhvis ja Püssis loobuti nimedest Kirikmar (viiel juhul) ja Sibleka.
Kõrgessaare–Hüti–Puski tee

Kõrgessaare–Hüti–Puski tee on Transpordiameti hallatav kõrvalmaantee Hiiumaal teeregistri numbriga 12115. 
Tee algab Kõrgessaare alevikust, läbib Otste, Lauka, Isabella, Heiste, Hüti, Kiivera ja Puski küla ning ulatub Reigi-Nõmme külani. Kõrvalmaantee kogupikkus on 16,466 km ja laius on 6–7 m.
Kirjeldus.
Mustkate on teele ehitatud Kõrgessaare alevikust alates kuni Heiste küla läbiva teelõiguni umbes 8,5 km pikkuselt.
Regulaarne ühistransport (liinibuss) toimib maanteel Kõrgessaare aleviku ja Lauka küla vahel, bussid peatuvad Särglepa ja Lauka peatustes. Laukalt edasi regulaarset bussiliiklust ei toimu.
Kõrgessaare ja Hüti küla vaheline teelõik on suures osas algupärane ja kulgeb 10,5 km pikkuselt Eesti Vabariigi (1918–1940) aegsete kinnistute piiride vahel õgvendamata trassina. 
Hüti ja Puski vaheline kruusatee lõik (pikkus 6 km) on põhjalikumalt välja ehitatud Nõukogude okupatsiooni alguses sõjaväe tellimusel ja on tänapäevase mõõduka liiklustiheduse juures sobivalt lai ja laugete kurvidega.
Kõrgessaare–Hüti–Puski teel on üks sild (nr. 1101), Kõrgessaarest 6,264 km kaugusel. See asub Isabella külas Lilbi peatuse lähedal ning kulgeb üle Armioja. Sild on ehitatud 1959. aastal omaaegse tüüplahendusena, sildeava pikkus on 5,9 m.
Kiivera külas asub tee lähedal muidu tasasel reljeefil suhteliselt järskude nõlvadega korrapärase kujuga kuni 9 m kõrgune küngas. 
Teelisele pakub vahelduseks silmarõõmu Lilbi külatee ristmikule rajatud humoorikate tegelastega ehitis "Rõõm kohtuda!".
Markus Grek

Markus Grek (vn "Грек" 'kreeklane') oli Veneetsiast pärit ehitusmeister, kes töötas 16. sajandi algul Ivan III kutsel Jaanilinnas. Ta projekteeris ja ehitas Jaanilinna Jumalaema Uinumise kiriku, mille kohalikust arhitektuurikoolkonnast erinevat, Bütsantsi-pärast kuju on seletatud ehitusmeistri Veneetsia päritoluga.
Yorke'i poolsaar

Yorke'i poolsaar on poolsaar Austraalias.
Poolsaar asub Lõuna-Austraalia osariigis ning paikneb osariigi pealinnast Adelaide'ist läänes ja loodes. Poolsaar piirneb läänes Spenceri lahega ning idas St Vincenti lahega. Poolsaarest lõunas asub Känguru saar, mida eraldab poolsaarest Investigatori väin.
Poolsaare suurim linn on Kadina.
Spenceri laht

Spenceri laht ("Spencer Gulf") on laht Austraalia lõunarannikul. 
Laht asub Lõuna-Austraalia osariigis ning avaneb Suur Austraalia lahte. Spenceri laht piirneb läänes Eyre'i poolsaarega ja idas Yorke'i poolsaarega. Laht on suudmes 77 km lai ja 320 km pikk (suudmest Port Augustani). Lahe ääres asuvad mitmed linnad ja kaitsealad.
Esimene teadaolev lahe uurimine toimus veebruaris 1802, kui lahte saabus uurima Briti maadeuurija Matthew Flinders. Flinders nimetas lahe Briti poliitiku ja hilisema siseministri George Spenceri järgi.
Matthew Flinders

Matthew Flinders (16. märts 1774 – 19. juuli 1814) oli Briti mereväelane ja kartograaf.
Flinders juhtis esimest ekspeditsiooni, mis Uus-Hollandi (tänapäeva Austraalia) rannikualasid kaardistades tegi tiiru ümber mandri ja pakkus esimesena välja, et mandri võiks nimetada Austraaliaks. Flinders osales aastatel 1791–1803 mitmetel ekspeditsioonidel, millest tuntumad on seilamine ümber Austraalia ja 1798–1799 toimunud ekspeditsioon, millega Flinders ja George Bass tõestasid, et Tansaania on saar.
1803. aastal Austraaliast naasmisel arreteeris Mauritiuse prantslasest kuberner Flindersi. Sel ajal olid Suurbritannia ja Prantsusmaa omavahel sõjas ning Flinders oli ekslikult arvanud, et teadustöö tegemine tagab talle ohutu läbipääsu. Flinders viibis vangistuses enam kui kuus aastat ning vangistuse ajal pani ta kirja oma uurimisretkede kirjeldused ning põhjused, miks tema uuritud manner tuleks nimetada Austraaliaks. Flinders naasis Suurbritanniasse 1810. aastal, kuid vangistus oli ta tervist mõjutanud ning 1814. aastal Flinders suri. Tema haua asukoht oli 19. sajandi keskpaigaks unustatud ning see taasavastati 2019. aastal.
Tema järgi on nimetatud Flindersi Ülikool Adelaide'is
Kirsimägi

Kirsimägi on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kirsimägi 71 inimesel: 35 mehel ja 36 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kirsimägi meeste puhul 3222. kohal ja naiste puhul 3466. kohal.
Kirsimägi oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 15–19 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,27.
Nimi oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 1,80 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Virumaal Kadrina kihelkonnas Vatku 
mõisavallas talupojale nimeks Kirssimäggi. 
Nimede eestistamise käigus võeti 1935.–1939. aastal Kirsimägi uueks nimeks 22 korral, kui loobuti nimedest Kirschberg kuuel juhul, Kirsberg ja Tõnisson kolmel ning Kirschenberg kahel juhul, samuti nimedest Anderson, Kirscenberg, Ivani, Plomberg, Prukk, Ritson, Ühtid ja Vaene.
Knīderi

Knīderi (ka Knīderu pusmuiža ehk "Knīderi karjamõis") on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Lēdurga vallas. 
Knīderi asub valla kirdeosas Jugla jõe kaldal.
Aastal 2013 oli külas 5 elanikku. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda.
Zvaigznes

Zvaigznes on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Lēdurga vallas.
Zvaigznes asub valla kirdeosas. Seal asub Lapsase bussipeatus.
Juglas

Juglas on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Lēdurga vallas. 
Juglas asub valla idaosas Jugla jõe kaldal. Külla jääb Juglase bussipeatus.
Külas asuv paljude rahvajuttude tegevuspaik Vasiļase mägi on muinsusmälestisena kohaliku kaitse all.
Kuus nimetut hõberemmelgat ja Kupčase remmelgad on looduskaitse all.
Aastal 2013 oli külas 26 elanikku. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda.
Murjāņi (Krimulda vald)

Murjāņi on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Krimulda vallas. Asub Koiva jõe ääres. Loja jõgi eraldab seda Sēja valda jäävast samanimelisest külast.
Külas asub Imants Ziedonise muuseum.
Asula jääb valla keskusest Raganast 6,5, piirkonna keskusest Siguldast 17 ja Riiast 42 kilomeetri kaugusele. 
Murjāņi jääb Gauja rahvusparki. Looduskaitse all on Loja alamjooksu hiidkuusk, Milnieki hiidkuusk, üks külas kasvav tamm ja üks mänd.
Aastal 2018 oli külas 18 elanikku. Aastal 2021 oli elanikke 11. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda.
Turaidas skola

Turaidas skola (ka Turaidas pamatskola, tõlkes "Turaida kool" või "Turaida põhikool") on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Krimulda vallas. 
Külla jääb Turaidas skola bussipeatus. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda.
Turaidas skola jääb Gauja rahvusparki.
Aastal 2006 oli külas 32 elanikku.
Äripäeva Raadio

Äripäeva Raadio on meediakontserni AS Äripäevale kuuluv Eesti raadiojaam.
Brasla (Krimulda vald)

Brasla on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Krimulda vallas. Asub Brasla jõe ääres. See eraldab seda Straupe valda jäävast samanimelisest külast.
Brasla jääb osaliselt Gauja rahvusparki. Külla jääb Brasla bussipeatus.
Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda. Aastal 2006 oli külas 19 elanikku.
Tragöß-Sankt Katharein

Tragöß-Sankt Katharein on 2015. aastast uus vald "(Gemeinde)" Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas, kui ühendati endised iseseisvad vallad Tragöß ja Sankt Katharein an der Laming.
Valla territoorium jaguneb järgmisteks osadeks:
Valla põhjaosas domineerib Hochschwabgruppe platoo. Siin asub kuulsa "Sonnschienalmi" (koos sarnase nimega Schutzhüttega) lähedal "Frauenmauerhöhle" kuristik ja "Sackwiesensee" järv. Järgmised tuntud tipud kõrguvad valla territooriumil:
 1518. ja 1524. aastast pärinev hilisgooti stiilis hoone ehitati romaani ossuaariumi vundamendile. 17. sajandi lõpus pikendati kabelit kalmistumüüri suunas.
 Endine kindluskirik, ümbritsetud osaliselt hiliskeskaegsete müüridega. Kiivriga kolmekorruseline torn, hilisgooti stiilis torn pärineb aastast 1923.
 Kihelkonnakiriku põhiosa on hilisgooti hoone 16. sajandi algusest. Barokiajal püstitati gooti stiilis läänetornile sibulkatus. Barokne peaaltar pärineb umbes 1700. aastast.
 Varagooti kirik, mida laiendati 17. sajandil.
Kultuur ja vaatamisväärsused.
"Loodusmälestised:"
Turnau

Turnau on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas. See asub Hochschwabi jalamil.
Turnau osad on Turnau, Göriach, Seewiesen, Stübming ja Thal.
Putniņi

Putniņi (ka Ķizbele) on küla ("mazciems") Lätis Sigulda piirkonna Krimulda vallas.
Külla jääb Putniņi bussipeatus.
Putniņi jääb Gauja rahvusparki. Küla piiril asub muinsusmälestisena riikliku kaitse all olev Krimulda kirik.
Aastal 2006 oli külas 41 elanikku. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Krimulda piirkonda.
Deutschlandsbergi ringkond

Deutschlandsbergi ringkond on ringkond Austrias Steiermargi liidumaal. See koosneb järgmistest valdadest:
Aleksander Podrätšik

Aleksander Podrätšik (ka Aleksander Podrätshik; 3. veebruar 1888 Konguta vald Tartu kreis Liivimaa kubermang – 8. veebruar 1921 Pärnu) oli eesti õpetaja, ajaloolane ja poliitik.
Aleksander Podrätšik omandas keskhariduse Riia vaimulikus seminaris, mille lõpetas 1910. aastal preestri kandidaadina. Samal aastal astus Varssavi ülikooli, kuid heideti peatselt sealt välja poliitiliste vaadete tõttu. Oli seejärel lühikest aega ametis Riias Peeter-Pauli kiriku köstrina ning koduõpetajana Venemaal. Romanovite amnestia järel astus uuesti Varssavi ülikooli, Esimese maailmasõja ajal õppis Tartu Ülikoolis, mille 1918. aastal lõpetas ajaloolasena.
Enne esimest maailmasõda oli lühemat aega Pärnus Jochmanni algkoolis õpetajaks ja Pärnu Eesti Kooliseltsi ühisreaalgümnaasiumi ajalooõpetaja.
Aleksander Podrätšik oli Pärnu linnavolinik ja aastatel 1917–1919 Eestimaa autonoomset kubermangu juhtinud Eestimaa Kubermangu Ajutise Maanõukogu liikmeks maatameeste nimekirjast koos Rudolf Jaska, Hans Kruusi ja Hugo Reimaniga. Ta osales kogu assamblee tegevuses 14. juulist 1917 kuni 23. aprillini 1919. 
Aleksander Podrätšik suri 8. veebruaril 1921 Pärnus ning on maetud Pärnu Vanale (vene) kalmistule.
Kirt

Kirt on eesti perekonnanimi.
Statistika.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kirt 136 inimesel: 65 mehel ja 71 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kirt meeste puhul 1475. kohal ja naiste puhul 1483. kohal.
Kirt oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 75–79 aastat, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,80.
Nimi oli kõige sagedasem Valga maakonnas, kus seda kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 7,56 inimest.
Nimede eestistamise käigus loobuti nimest Kirt 3 korral, kui uueks nimeks võeti 1935. aastal Koitmets, 1938. aastal Maidla ja 1940. aastal Kivilaht.
Frémicourt

Frémicourt on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 24 km Arrasist lõunakagus, teede N30 ja D7E ristumiskoha ümbruses.
Fresnes-lès-Montauban

Fresnes-lès-Montauban on vald Põhja-Prantsusmaal Pas-de-Calais' departemangus.
Põllumajandusküla asub 14 km Arrasist kirdes, teede N50 ja D46 ristumiskoha ümbruses. Kiirtee A1 ristmik 16 on vallas.
Aflenz Kurort

Aflenz Kurort oli vald Austrias Steiermargi liidumaal Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas. See liideti 2015. aasta jaanuaris Aflenzi valda.
Ajalugu.
Avelnizi on esmamainitud 1025. aastal. Kuni laialisaatmiseni omasid ja haldasid omavalitsuse maad St. Lambrechti kloostri abtid. Omavalitsuse territoorium oli Steiermargi hertsogkonna osa, mis eraldati Baierist 1180. aastal. 1192. aastast alates olid Steiermark ja Austria personaaluniooni ühendatud. 1458. aastal andis keiser Friedrich III Aflenzile turulinna staatuse. 1564. aastast loeti Steiermark Sise-Austria osaks ja 1804. aastast Austria keisririigi osaks. Suveturism piirkonda algas juba 19. sajandi lõpul. Aflenz oli 1918. aastal loodud Austria vabariigi osa. Pärast Austria anšlussi kuulus kogukond sõja lõpuni Steiermargi "Reichsgau"sse. Aastatel 1945–1955 oli Aflenz Inglise okupatsioonitsooni osa. Selle esimene suusatõstuk ehitati 1954. aastal.
Aflenz Land

Aflenz Land oli vald Austrias Steiermargi liidumaa Bruck-Mürzzuschlagi ringkonnas.
1. jaanuaril 2015 liideti Aflenz Landi vald Aflenz Kurorti vallaga, et moodustada "Marktgemeinde" Aflenz.
Eesti Viipekeele Selts

Eesti Viipekeele Selts asutati 29. novembril 2020. Seltsi tegevuse eesmärk on populariseerida eesti viipekeelt ja panustada selle arengusse ning selle organisatsiooni põhitegevus on eesti viipekeelega tegelemine. 
Eesti Viipekeele Seltsi juhatuse liikmed on Maret Õun, Keiti Huik ja Jari Pärgma. Organisatsiooni juures tegutsevad spetsialistid, näiteks õigusnõunik, keeletoimetaja ja raamatupidaja. 
Seltsi asutajaliikmed on Maret Õun, Keiti Huik, Jari Pärgma, Tiit Papp, Aire Murd, Merike Mändsoo, Marja-Liisa Landar, Helle Sass, Triin Jõeveer, Sirle Papp, Jaan-Raul Ojastu ja Mari-Liis Ungerson.
Port Augusta

Port Augusta on linn Austraalias Lõuna-Austraalia osariigis.
Linn asub Spenceri lahe ääres, osariigi pealinnast Adelaide'ist umbes 322 km põhjas. Linn on asutatud 1852. aastal.
Whyalla

Whyalla on linn Austraalias Lõuna-Austraalia osariigis.
Linn asub Spenceri lahe ääres ning paikneb osariigi pealinnast Adelaide'ist umbes 395 km kagus. See on osariigi suuruselt neljas linn, Adelaide'i, Mount Gambieri ja Gawleri järel.
2018. aastal elas linnas 21 742 inimest ja linna rahvaarv oli eelneva viie aasta jooksul vähenenud umbes 0,75 % võrra aastas.
Leksandrowa

Leksandrowa on küla Poolas Väike-Poola vojevoodkonnas Bochnia maakonnas Nowy Wiśniczi vallas. Leksandrowa asub Nowy Wiśniczist ligikaudu 3 km ja Bochniast umbes 8 km lõunas.
Ukraina kaitsmise eest

Ukraina kaitsmise eest (ukraina keeles "За оборону України") on Ukraina riiklik teenetemärk.
Ajalugu.
Ukraina president asutas selle autasu 5. augustil 2022. Presidendi ukaasi kohaselt autasustatakse sellega Venemaa täiemõõdulise relvastatud agressiooni vastu võidelnud jõustruktuuride töötajaid.