tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Milorad Gajović

Milorad Gajović (serbia kirillitsas "Милорад Гајовић"; sündinud 27. aprillil 1974 Nikšićis) on Jugoslaavia Liitvabariigi, Serbia ja Montenegro ning Montenegro endine kikkpoksija ja poksija.
Ta võistles kuni 2003. aastani Jugoslaavia Liitvabariigi eest ning aastatel 2003–2006 Serbia ja Montenegro eest.
Kikkpoksijana.
Maailmameistrivõistlustel.
Ta sai 2007. aastal WAKO 16. maailmameistrivõistlustel Montenegro esindajana meeste täiskontaktses kikkpoksis hõbemedali.
Euroopa meistrivõistlustel.
Ta võitis meeste täiskontaktses kikkpoksis 2004. aastal WAKO 17. Euroopa meistrivõistlustel Serbia ja Montenegro esindajana kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai 2006. aastal WAKO 18. Euroopa meistrivõistlustel Montenegro esindajana pronksmedali.
Harrastuspoksijana.
Kaasaegsetel olümpiamängudel.
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel Montenegro eest, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Maailmameistrivõistlustel.
Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995) Jugoslaavia Liitvabariigi eest, kuid kaotas 2. ringis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Antonio Tarverile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003) Serbia ja Montenegro eest, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Odlanier Solísile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Ta osales raskekaalus (kuni 91 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007) Montenegro eest, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Clemente Russole (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Euroopa meistrivõistlustel.
Ta sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) pronksmedali 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000), kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Aleksandr Lebzjakile (Venemaa) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja. 
Elukutselise poksijana.
Ta poksis juunist kuni oktoobrini 2009 elukutselisena. Ta pidas kokku 3 kohtumist ning võitis need kõik (neist 2 nokaudiga).
Skeemiteraapia

Skeemiteraapia on psühhoteraapia, mille teoorias kontseptualiseerituakse patoloogiat karakteroloogiliste (isiksuslike) tunnuste kaudu ning mille meetod ja tehnika on suunatud isiksuslike muutuste esilekutsumisele. Skeemiteraapia on integratiivne psühhoteraapia , mis kombineerib nii teooria kui ka tehnikad juba olemasolevatest teraapiatest nagu kognitiiv-käitumuslikust teraapiast, psühhodünaamilisest teraapiast, kiindumusteooriast ja geštaltteraapiast . Skeemiteraapia töötas välja Jeffrey E. Young ja seda kasutatakse isiksusehäirete ning krooniliste DSM I telje häirete raviks, kui eelnevad ravivormid, näiteks kognitiiv-käitumuslik teraapia, ei ole patsienti aidanud või on positiivsed ravitulemused osutunud üksnes ajutiseks.
Sissejuhatus.
Skeemiteraapias on neli põhilist mõistet: skeem, toimetulekustiil, mood ja emotsionaalsed baasvajadused:
Skeemiteraapia eesmärk on õpetada kliente oma emotsionaalseid baasvajadusi rahuldama:
Lapsepõlves välja arenevad toimetulekut mittesoodustavad skeemid.
Varajaselt välja kujunevad toimetulekut mittesoodustavad skeemid on ennastkahjustavad emotsioonide ja kognitsioonide korduvad mustrid. Nad võivad olla seotud emotsionaalsete mälestustega valust, tragöödiast, hirmust, väärkohtlemisest, hülgamisest, turvalisuse või üleüldisest läheduse ja kiindumuse puudumisest. Skeemid võivad sisaldada ka emotsionaalsete mälestustega seotud olevaid kehalisi aistinguid. Toimetulekut mittesoodustavad skeemid võivad olla erineva tõsiduse ja ulatusega: mida tõsisema sisuga skeem, seda intensiivsem ja pikaajalisem võib olla negatiivne afekt skeemi aktiveerumisel; mida kõikehõlmavam skeem, seda rohkem situatsioone võivad skeemi vallandada. 
Skeemide domeenid.
Young, Klosko ja Weishaar (2003) on 18 toimetulekut mittesoodustavat skeemi kategoriseerinud viide suuremasse domeeni:
Skeemide moodid.
Skeemide moodid on hetkelised meeleseisundid, mida iga inimene ühel või teisel hetkel kogeb. Skeemi mood koosneb skeemidest ja toimetulekuviisidest. Elusündmused, mis kutsuvad esile negatiivset afekti või halbu mälestusi, kutsutakse skeemimoodide „vallandajateks“. Psühholoogiliselt stabiilsetel inimestel on skeemide moodid mõõdukad ja paindlikud meeleseisundid, mis on kergelt rahustatavad, kuid näiteks isiksusehäire puhul on skeemide moodid tõsisemad ja rigiidsemad, justkui eraldatud ülejäänud isiksusest. 
Identifitseeritud skeemide moodid.
Young, Klosko ja Weishaar (2003) on jaganud 10 skeemi moodi nelja kategooriasse. Need neli kategooriat on 
Neli lapse moodi on 
Kolm düsfunktsionaalset toimetuleku moodi on 
Kaks düsfunktsionaalset vanema moodi on
Ivanov

Ivanov (vene Иванов) on venepärane perekonnanimi.
Nime naissoost vorm on Ivanova (Иванова). 2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Ivanov 2610 mehel ja 120 naisel ning Ivanova 2823 naisel. 2021. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Ivanov 2586 mehel ja 138 naisel ning Ivanova 2735 naisel. Perekonnanimede levikult oli Ivanov meeste puhul 1. ja naiste puhul 599. kohal. Nii Ivanov kui ka Ivanova olid 2018. aastal levinuimad perekonnanimed Eestis. 2021. aastal oli Ivanova levikult 2. perekonnanimi Eesti naiste seas.
2021. aasta alguse seisuga oli Ivanov levinuim perekonnanimi Eestis elavate 1946-1950, 1951-1955, 1956-1960, 1961-1965, 1971-1975, 1976-1980, 1981-1985 ja 1996-2000 sündinud meeste seas.
Colette

Colette [kɔ.lɛt] (õieti Sidonie-Gabrielle Colette; 28. jaanuar 1873 – 3. august 1954) oli prantsuse kirjanik, miim, näitleja ja ajakirjanik.
Elulugu.
Colette sündis Saint-Sauveur-en-Puisayes, Burgundia ühes vaesemas piirkonnas. Ise on ta oma kodukoha kohta kirjutanud järgmist: "Minu sünnipaigas polnud ei raudteed ega elektrit, läheduses ei põhikooli ega suuremat linna. Peres polnud raha, küll aga raamatuid. Polnud kingitusi, see-eest aga oli hoolivust, polnud mugavusi, küll aga kuldset vabadust."
18-aastaselt tutvus Colette Henri Gautier Villarsiga, keda sõprade seltskonnas hüüti Willyks. Sellele kohtumisele järgnes 13 aastat kestnud abielu, mille jooksul sai alguse Colette’i kirjanikutee. Nimelt soovitas Willy Colette’il rahanappuse tõttu kirjutamisega katsetada. Sellest sündis Claudine’i lugude sari, mis avaldati algselt Villarsi nime all. Pärast lahutust sai Colette’i kirjanikutee hoo sisse – ta sai lõpuks kirjutada oma nime all ja võttis kirjanikunimeks perekonnanime, mille järgi varem oli vaid meessoost inimesi kutsutud.
Teisest abielust Henri de Jouveneliga sündis tütar, kelle eesnimeks sai Colette.
Kirjaniku kolmas abielu Maurice Goudeketiga kestis naise surmani.
Lisaks suhetele meestega oli Colette’il ka afääre naistega, mis oli omal ajal tähelepanuväärne, kuna seksuaalvähemused hakkasid sellel ajal alles pead tõstma ja see teema oli suur tabu. Kõige märkimisväärsem oli suhe Mathilde de Mornyga, kes oli Napoleon III vennatütar ja tuntud seltskonnategelane ning paistis silma oma androgüünse välimusega. Nende suudlust pantomiimis 1907. aastal pandi väga pahaks ja see lõpetas nende võimaluse olla avalikult koos, kuid suhe kestis veel 1912. aastani. Peale üsna avalike homoseksuaalsete suhete tekitas Colette skandaali ka näitlejana – nimelt ilmus ta oma kavades mõnikord lavale ülikonnas, mis oli tol ajal naistele keelatud, vahel aga peaaegu alasti.
Colette suri 1954. aastal Pariisis ja kuna katoliku kirik keeldus teda abielulahutuste tõttu kiriklikult matmast, korraldas Prantsusmaa talle riiklikud matused. Ta oli esimene naine, kellele selline au osaks sai.
Colette'i mõju prantsuse ühiskonnas oli suur. Oma skandaalse isiksuse ja laialdase kirjanikutöö tõttu saavutas ta omal ajal suure tuntuse. Tema teoste kaudu sai kuuldavaks naiste hääl kirjanduses. Ka oli ta esimene naine, kes oli prantsuse kirjandusühingu Académie Goncourti liige ja lausa selle president aastatel 1944–1954.
Looming.
Colette’i kirjutamisstiili on iseloomustatud kui värvikat, nüansirikast, tundlikku ja ülevoolavalt naiselikku. Ta oli esimene prantsuse naiskirjanik, kes julges selgelt stiili poolest meestest erineda, eelnevad naiskirjanikud (nt George Sand) olid pigem jäljendanud meeskirjanike stiili. Colette šokeeris toonast avalikkust, kirjutades vägagi ausalt naise seksuaalsusest. Kõik tema tekstid on suuremal või vähemal määral autobiograafilised. Kuigi ta ise end naisõiguslaseks ei nimetanud, lausa väitis, et ta jälestab sufražette, on tema elu ja looming siiski väga tugevalt mõjutanud naisliikumist läbi 20. sajandi ja ka tänapäevani.
1948. aastal oli Colette nomineeritud Nobeli kirjandusauhinnale.
Teosed.
Eesti keeles
Pärimisregister

Pärimisregister on riiklik elektrooniline andmekogu, mille eesmärk on aidata kaasa pärimismenetluse korrektsele läbiviimisele ning pärija ja pärandaja õiguste kaitse tagamisele, võimaldada dokumentide ja andmete elektroonilist säilimist, edastamist ning avalikkuse informeerimist. Pärimisregistrit peab Notarite Koda. Pärimisregistri vastutav töötleja on Justiitsministeerium ning volitatud töötlejad on notarid, erikutsega konsulaarametnikud ja kohtud.
Pärimisregistri sisu.
Pärimisregistrisse kantakse andmed testamentide, pärimislepingute, pärandvara hoiumeetmete, pärimismenetluste, pärimistunnistuste ja pärandvara ühisusest osa võõrandamise kohta. Pärimisregistris testamendi registreerimine ei muuda vormilt kodust testamenti notariaalseks ega seega pikenda koduse testamendi kehtivusaega.
Pärimisregistrist saab järgmist infot:
Teabe saamise kord.
Pärimisregistri andmetega võib igaüks tutvuda pärast seda, kui pärandaja surm on tõendatud. Abikaasade vastastikuse testamendi kohta antakse teavet pärast ühe abikaasa surma. Pärimisregistri andmetega on võimalik tutvuda notaribüroos või vastava veebilehe kaudu. Pärimisregistri andmetega tutvumise eest notaribüroos tasutakse notari tasu, veebilehel andmetega tutvumine on tasuta.
ECall

eCall on automaatne hädaabiteavitussüsteem, mille puhul teeb liiklusõnnetusse sattunud sõiduk automaatse hädaabikõne häirekeskusse. Hädaabikõnet on võimalik teha ka käsitsi. Kui riikidel on välja arendatud eCalli kõnede vastuvõtmise võimalused, hakkab süsteem tööle kõikjal Euroopa Liidus.
Euroopa Parlamendi ja Nõukogu 15. mai 2014 otsuse kohaselt tuli häirekeskustel Euroopas alates 1. oktoobrist 2017 välja arendada eCall-kõnede vastuvõtuvõimekus. Autotootjatele on Euroopa Komisjoni regulatsiooniga kehtestatud kohustus paigaldada nõuetele vastav eCall-seade uutele sõiduautodele ja kaubikutele, mis tulevad Euroopa Liidus müügile alates 31. märtsist 2018. Lisaks peavad sideoperaatorid oma võrgus tegema vajalikud seadistused, et eCalli kõned häirekeskusteni jõuaksid. eCalli täielikuks rakendamiseks on vajalik, et kõik osapooled – häirekeskused, sõidukitootjad ja sideoperaatorid – oleksid teinud vajalikud ettevalmistused.
eCall aktiveeritakse õnnetuse korral automaatselt sõidukisiseste andurite kaudu (näiteks õhkpatjade avanemine) või käsitsi, vajutades SOS-nuppu. Automaatse käivituse eelis on see, et häirekeskus saab teate õnnetusest ka siis, kui sõidukis viibivad inimesed ei ole võimelised õnnetusest teatama või kui õnnetus juhtub ajal, kui liiklus on hõre ja pealtnägijaid ei ole, näiteks öösel, lihtsustab ja kiirendab eCall abi saamist ning aitab päästa elusid.
Ettevalmistused eCalli kasutuselevõtuks Eestis.
2015. aastal alustasid ettevalmistusi nii Siseministeerium, Häirekeskus kui ka SMIT. Ettevalmistuste käigus soetati eCall-seadmed, mis võimaldavad Häirekeskusel vastu võtta eCall-kõnesid ja kõnedest eraldada miinimumteave (õnnetuse asukoht, sõiduki ja turvavarustuse info). Häirekeskuse hädaabiteadete menetlemise infosüsteemis on loodud eCall-kõnede ja miinimumteabe vastuvõtmise ja menetlemise võimekus. eCall-kõne võtab vastu päästekorraldaja, kellele kuvatakse andmed automaatselt infosüsteemis, mis võimaldab abi kiirelt välja saata. 
Ettevalmistavad tegevused olid planeeritud kaheks aastaks. Esimeses etapis oli Siseministeeriumi ülesanne korraldada õiguskeskkonna analüüs eCall-teadete edastamiseks ja vastuvõtuks. SMITi roll oli teenuse pakkumiseks vajalike seadmete hankimine, paigaldamine ja tööle rakendamine ning sidevõrkude häälestamise korraldamine. Häirekeskus valmistab ette sisulised vajadused ehk kirjeldab ära tööprotsessi. Teise etapi tegevuste hulka kuulus hädaabiteadete menetlemise infosüsteemi arendustegevuste ettevalmistamine ja läbiviimine SMIT-is. Häirekeskuse ja SMIT-i koostöös testiti uusi lahendusi, juurutati tarkvara ja teavitati elanikkonda.
eCall-süsteemi rakendamist koordineeris Eestis Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium, Siseministeerium vastutas selle eest, et Häirekeskus oleks valmis eCall-teateid vastu võtma ja menetlema vastavalt kohaldatavatele nõuetele.
Tõllioja

Tõllioja (ka "Kikkoja, Raudoja") on oja Võru maakonnas Rõuge vallas, Mustjõe vasakpoolne lisaoja. Oja pikkus on 5,5 km.
Gratšonok-klassi patrullkaater

Gratšonok-klassi patrullkaater, projekt 21980 ("Противодиверсионный катер проекта 21980 «Грачонок»") on Venemaal rannikulähedase akvatooriumi valveks ja mereväebaaside julgestamiseks valmistatud eriotstarbeline patrullkaater, mis on kasutatav ka väekaitseks, sealhulgas võitluseks allveediversantidega, merepiirivalve tugevdamiseks ja tuukrilaevana.
Kirjeldus.
Kuigi kaater on üldiselt pigem klassifitseeritav, kui patrullalus või valvealus, on sellel tugev allveeseire võime ja võime rünnata väiksemaid veealuseid objekte. Laeva varustusse kuuluvad veepõhja sonar, veetav sonar-hüdrofon ja mehitamata allveesõiduk. Tõstetöödeks on ahtritekil kraana. Alates seeria teisest laevast (seeria esimene laev on P-104 Nahhimovets Balti laevastikus) on pardale paigaldatud barokamber, mis annab hea tuukritööde võime. Arvestades kõiki võimeid, on laev praktiliselt rakendatav ka ranniku miinijahtija (miiniotsija) ülesannetes.
Esimesed kaatrid said endale Saksamaal valmistatud 2400 hj MTU peamasinad, kuid pärast rahvusvaheliste majandussanktsioonide kehtestamist Venemaale seoses Ukraina sõjaga 2014. aastal said järgnevad endale Hiina 2215 hj peamasinad TBD620V12.
Kaatri turvaline merekõlblikkus on kuni 4 palli. Veealuseid otsinguid on võimalik läbi viia kuni 8-sõlmelise kiirusega ja kuni 3-pallise lainetusega.
Kaatri tugevaks küljeks võib pidada sensoreid ja mitmeotstarbelisust, nõrgaks küljeks piiratud sõidukaugust ja -merekõlbulikkust.
Kasutus.
2024. aasta seisuga on kaatreid valmis ehitatud 27. Nad on kasutusel Vene mereväes järgnevalt:
Ajalugu.
Kaatrid on ehitatud Zelenodolskis, Vladivostokis ja Rõbinskis. 
Venemaa sõjalaevastiku aastapäeva tähistamisel mereparaadiga Peterburis 2017. aastal olid kaatrid kasutusel lipukandjatena.
Kaatreid, mis on Venemaa Rahvuskaardi käsutuses, on kasutatud Kertši väina silla julgestamisel.
Sangviinik

Sangviinik on üks neljast temperamenditüübist teadusliku psühholoogia eelses isiksuseteoorias. Sangviinik on entusiastlik, aktiivne ja sotsiaalne. Sangviinikud on reeglina ekstravertsed ning nende jaoks on sotsiaalsus ja karismaatilisus kergesti saavutatav. Sangviinikutel on raske mitte midagi teha ning tihti on nad seotud riskialti käitumisega.
Nicholas Culpeper

Nicholas Culpeper (18. oktoober 1616 – 10. jaanuar 1654) oli inglise botaanik, taimeteadlane, arst ja astroloog.
Ta on kirjutanud raamatud "The English Physitian" (1652) ja "The Complete Herbal" (1653), mis sisaldab rikkalikke farmatseutilisi ja taimealaseid teadmisi, ning "Astrological Judgement of Diseases from the Decumbiture of the Sick" (1655), mis on üks detailsemaid kirjutisi meditsiinilise astroloogia kasutusest varajases Euroopas.
Culpeper veetis enamuse oma elust Inglismaa looduses, kataloogides sadu ravimtaimi.
Röstäm Miñnexan

Röstäm Miñnexan (tatari keeles Röstäm Nurğäli ulı Miñnexan või Рөстәм Нургали улы Миңнеханов, vene keeles Рустам Нургалиевич Минниханов (Rustam Nurgalijevitš Minnihanov); sündinud 1. märtsil 1957 Novõi Arõši asulas Rõbnaja Sloboda rajoonis Tatarstanis) on Tatarstani Vabariigi president alates 25. märtsist 2010.
Ta lõpetas aastal 1978 Kaasani Põllumajandusinstituudi põllumajanduse mehhaniseerimise erialal. Aastal 1986 lõpetas ta Moskva Kaubandusinstituudi Kaasani filiaali erialal "toidukaubanduse organiseerimine ja -kaubatundmine".
Ta töötas aastatel 1978–1980 Saba rajoonis koondises "Põllumajandustehnika" insenerina.
1996–1998 oli ta rahandusminister ning alates
1998. aastast Tatarstani peaminister. 
Ta on 25. märtsist 2010 Tatarstani Vabariigi president.
Eesti meistrivõistlused tennises

Eesti meistrivõistlused tennises on Eesti meistrivõistlused tennises, mida korraldatakse alates 1920. aastast. Võistlusi korraldab Eesti Tennise Liit.
Luustoja

Luustoja on oja Võru maakonnas Rõuge vallas.
Eesti meistrivõistlused vehklemises

Eesti meistrivõistlused vehklemises on Eesti meistrivõistlused vehklemises, mida korraldatakse alates 1946. aastast. Võistlusi korraldab Eesti Vehklemisliit.
Enim kordi on epeevehklemises on Eesti meistriks tulnud meestest Kaido Kaaberma ja Nikolai Novosjolov (kaheksa) ning naistest Olga Aleksejeva ja Irina Embrich (neli). Naiste floretis on Aita Roots (Puistama) tulnud Eesti meistriks seitsmel ja meeste espadronis Albert Tiido kümnel korral.
Paasioja

Paasioja on oja Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas, Navesti jõe vasakpoolne lisajõgi.
Oja pikkus on 9,1 km, valgla pindala 10,5 km², langus 33,5 m ja lang 3,68 m/km.
Oja saab alguse 71,5 m kõrgusel Reegoldi külas ning suubub Taevere ja Navesti küla piiril 38 m kõrgusel vasakult poolt Navesti jõkke.
Oja kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda.
Boško Drašković

Boško Drašković (serbia kirillitsas "Бошко Драшковић"; sündinud 4. jaanuaril 1987 Nikšićis) on Montenegro endine poksija.
Poksijana.
Kaasaegsetel olümpiamängudel.
Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Euroopa meistrivõistlustel.
Ta osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 38. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 2010), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Artur Beterbijevile (Venemaa) ning jäädes edasisest medaliheitlusest välja. 
Treenerina.
Pärast tegevsporti on ta olnud tegev treenerina oma kodulinnas Nikšićis), ühes klubis oma isaga.
Isiklikku.
Tema isa on siiani (seisuga 10. märts 2018) tegev Montenegro elukutseline poksija Ratko Drašković.
Sõrgkakandilised

Sõrgkakandilised ("Tanaidacea") on selts kõrgemaid vähke.
Sõrgkakandilisi on umbes 850 liiki. 
Nad elavad merepõhjas. Nad on väikesed, tavaliselt 2–7 mm pikkused. 
Eestis sõrgkakandilisi ei ela.
Kääriko jalakas

Kääriko jalakas on kaitsealune jalakas Viljandi maakonnas Viljandi vallas Pahuvere külas Kääriko talu alal. Puu võeti kaitse alla 1990.
Puu ümbermõõt on 275 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 22 m.
Putkaste mänd

Putkaste mänd on kaitsealune mänd Hiiu maakonnas Hiiumaa vallas Õngu külas. Puu võeti kaitse alla 1958. Puu on murdunud.
Lepna pappel

Lepna pappel on kaitsealune Kanada pappel Saare maakonnas Saaremaa vallas Röösa külas Lepna talu alal Maadevahe jõe kaldal. Puu võeti kaitse alla 1970.
Puu ümbermõõt on 417 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 22 m.
Ilmatsalu linnutorn

Ilmatsalu linnutorn on linnutorn Ilmatsalu lähedal Tartu maakonnas.
Tornist on vaated Ilmatsalu paisjärvele ja Kärevere looduskaitsealale.
Tornist möödub Ilmatsalu-Kärevere linnutee matkarada.
Kohtla-Nõmme tamm

Kohtla-Nõmme tamm on kaitsealune tamm Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas Kohtla-Nõmme alevis. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 458 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 24 m.
Laane pärn

Laane pärn oli kaitsealune pärn Tartu maakonnas Elva vallas Tammiste külas Laane talu aias. Puu võeti kaitse alla 1957. Puu on hävinud.
Puu ümbermõõt oli 422 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 26 m.
Kilingi kuusk

Kilingi kuusk on kaitsealune kuusk Pärnu maakonnas Saarde vallas Kikepera külas Kilingi metskonnas; jääb Soo-otsa looduskaitsealale. Puu võeti kaitse alla 1991.
Puu ümbermõõt on 344 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 32,5 m.
Jänusmäe tamm

Jänusmäe tamm (ka Uuepargi tamm) on kaitsealune tamm Rapla maakonnas Rapla vallas Raikkülas endise Raikküla mõisa lähedal. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 533 cm (mõõdetuna 0,6 m kõrguselt) ja kõrgus 24 m.
Tuberiku vaher

Tuberiku vaher on kaitsealune vaher Rapla maakonnas Kehtna vallas Pae külas endise Rehe talu alal. Puu võeti kaitse alla 1961. 2019. aastaks oli puu hävinud ja arvati kaitse alt välja.
Käoküla tamm

Käoküla tamm on kaitsealune tamm Rapla maakonnas Kohila vallas Sutlema külas "Käoküla" talu alal. Puu võeti kaitse alla 1988.
Telšiai katedraal

Telšiai Antoniuse katedraal (leedu keeles "Telšių Šv. Antano Paduviečio katedra") on katedraal Leedus Telšiai rajooni Telšiai linnas aadressil Katedros g. 2. See kuulub katoliiklastele ja on Telšiai piiskopkonna peakirik.
Kirikuhoone.
Kirikul on nii klassitsismi kui ka baroki tunnuseid. Hoone ise on ühe torniga nelinurkse põhiplaaniga ehitis. Apsiid on kolmnurkne. Kirikul on kolm löövi, pealöövi eraldavad külglöövidest piilarid. Hoone on välimuselt suhteliselt lihtne. Külgfassaade liigendavad pilastritega eraldatud kas aknarida. Alumised aknad on ümmargused, ülemised aga kitsad ja kõrged.
Kirikus on seitse altarit, neist kaks on peaaltarid. Sealne kahekorruseline peaaltar on Leedus ainulaadne. Ülemise peaaltari altarimaalil on kujutatud püha Antoniust. Kiriku esimese korruse galerii on püha Joosepi altari juures rokokoostiilis. Sealse marmorbaldahhiini all asuvad nelja evangelisti kujud, samuti ka õnnistava Kristuse kuju.
Ajalugu.
Aastal 1624 rajas Paweł Stefan Sapieha Telšiaisse bernardiinide kloostri, mille juures asus ka puidust kirik. Aastal 1650 ehitati selle asemele uus hoone, mis aga aastal 1702 maha põles. Aastal 1738 valmis kolmas puidust kirikuhoone.
Klooster oli L-tähe kujuline kivihoone, mille ehitised valmisid osalt aastal 1702, osalt aga aastal 1762. Aastal 1761 hakati vana puidust hoone asemele ehitama uut kivikirikut, mis valmis aastal 1794. Kiriku õnnistas sisse Žemaitija piiskopkonna abipiiskop Tadas Juozapas Bukota. Hoone ehitamisel liideti sellega ka aastal 1850 püstitatud kabel, mille müürijäänused on Telšiai vanimaks kiviehitiseks. Kaks aastat hiljem valmis Kretingast Telšiaisse üle toodud kooli kahekorruseline hoone.
Aastal 1802 pidi Vilniuse arhitekt Jan Boretti kirikule lisama kaks torni ja narteksi. Teadmata põhjustel valmis üksnes narteks.
Aastal 1853 likvideeriti tsaarivõimude korraldusel sealne klooster ja kirikust sai kihelkonnakirik. Aastal 1859 valmis kiriku torn. Aastal 1893 kavandas arhitekt Piotras Serbinovičius kirikuaia piirdemüüri ja selle väravad. Aastal 1914 kirikut remonditi. Kirikust sai Telšiai piiskopkonna katedraal aastal 1926. Kirikuaeda on maetud kolm Telšiai piiskoppi, kolm piiskoppi on maetud kiriku krüpti.
Aastal 1938 valmis sealne kahe manuaali ja 22 registriga orel. Oreli valmistas Tšehhi meister Otto Kratokvil. Puidust oreliviled olid Siauliai meistrite töö, ülejäänud osad toodi sisse lääneriikidest. On võimalik, et selle ehitamisel kasutati ära mõningaid vanu barokkstiilis oreli detaile.
Aastal 1996 rekonstrueeriti kirikaia värav ja kirikutorn. Ühtlasi vahetati kirikukella hoidnud puitkonstruktsioonid välja metallist konstruktsioonide vastu. Aastal 2005 püstitati kirikuaeda viiva värava juurde püha Antoniust ja Telšiai kaitsepühakut püha Stanislaust kujutavad skulptuurid. Aastal 2009 sai kirik uued uksed, millel meister Romualdas Inčirauskas kujutas piirkonna ristimist ja muid tähtsaid kultuuriloolisi sündmusi. Ühtlasi tehti korda ka kiriku krüpt.
Toomari leinakask

Toomari leinakask on kaitsealune leinakask Rapla maakonnas Rapla vallas Uuskülas Toomari talu alal. Puu võeti kaitse alla 1961.
Libatse tamm

Libatse tamm on kaitsealune tamm Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas Libatse külas. Puu võeti kaitse alla 1966.
Puu ümbermõõt on 539 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 17 m.
Põldeotsa tamm

Põldeotsa tamm on kaitsealune tamm Pärnu maakonnas Pärnu linna halduspiirkonnas Põldeotsa külas. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 501 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 23,5 m.
Kehra ussikuusk

Kehra ussikuusk (ka Ülejõe ussikuusk) on kaitsealune kuusk (täpsemalt ussikuusk) Harju maakonnas Anija vallas Ülejõe külas. Puu võeti kaitse alla 1958. Puu on hävimas, kuna 2015. aasta detsembritormis kukkus see ümber.
Puu ümbermõõt on 94 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 16 m.
Avinurme pärnad

Avinurme pärnad on kolm kaitsealust pärna Jõgeva maakonnas Mustvee vallas Avinurme asulas Avinurme Gümnaasiumi juures. Puud võeti kaitse alla 1959.
Suurima puu ümbermõõt on 403 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 27 m.
Viira lehis

Viira lehis on kaitsealune lehis Põlva maakonnas Räpina vallas Viira külas. Puu võeti kaitse alla 1989.
Puu ümbermõõt on 410 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 20 m.
Rupi Kaur

Rupi Kaur (sündinud 5. oktoobril 1992) on India päritolu Kanada proosakirjanik, luuletaja ja illustraator. 
Elukäik.
Rupi Kaur on sündinud Indias Pandžabis. Ta on pärit sikhi perekonnast. Kui ta oli viieaastane, kolis nende pere Kanadasse. Ta õppis retoorilist ja loovkirjutamist Ontario provintsis Waterloo Ülikoolis. 
Rupi Kaur esineb oma "spoken word"'i luulega ja juhendab töötubasid üle kogu maailma.
Looming.
Rupi ema õpetas teda lapsena joonistama ja maalima, ning tütre esimeseks huviks sai kunst. Luuletusi hakkas Rupi kirjutama hiljem. Ta kirjutas neid sõpradele sünnipäevaks ja keskkoolikallimatele kirjadena.
Alles 2013. aasta novembris hakkas Rupi luuletamist tõsiselt võtma, saades indu luuletajatest nagu Anais Nin, Virginia Woolf ja Warsaw Shire. Rupi sõnul ajendas teda kirjutama võimetus ennast teatud situatsioonides kaitsta. Tema esialgseteks inspiratsiooniallikateks said ebaõiglus, kannatamine ja armastus. Praeguseks leiab Rupi inspiratsiooni peaaegu kõigest.
Luuletustes kasutab Rupi sikhide traditsioonilist kirjaviisi, kasutades ainult väiketähti ja kirjavahemärkidena vaid punkte.
„Milk and Honey“.
„Milk and Honey“ (stiliseeritud kui „milk and honey") on Rupi Kauri debüütteos, kus leidub nii luulet kui ka proosat ning autori enda tehtud illustratsioone. Autor avaldas teose 2014. aasta novembris ning seda saatis suur edu. 2015. aasta oktoobris avaldas teose Andrews McMeel kirjastus. „Milk and Honey“ oli New York Timesi bestsellerite nimekirjas peaaegu aasta. Teost „Milk and Honey“ on müüdud üle 1,5 miljoni eksemplari ja see on tõlgitud 30 keelde.
Teose pealkiri „Milk and Honey“ tuleb luuletusest, mille Rupi aastaid tagasi 1984. aasta sikhide genotsiidist kirjutas. Luuletuses nimetab ta selle aja ja kannatused üle elanud naisi sametiseks nagu piim ja tihedaks nagu mesi ("as smooth as milk and as thick as honey").
Teos on neljaosaline, millest iga osa käsitleb eri teemaga luuletusi ja proosat. Teost läbivateks teemadeks on vägivald, kuritarvitamine, armastus, kaotusvalu ja naiselikkus.
„The Sun and Her Flowers“.
„The Sun and Her Flowers“ on Rupi Kauri 2017. aasta oktoobris ilmunud teos, mis räägib kasvamise ja paranemise teekonnast, oma juurte austamisest ja päritolust, kodumaalt lahkumisest ja kodu leidmisest iseendas. „The Sun and Her Flowers“ on jaotatud viieks osaks: närtsimine, langemine, juurdumine, kasvamine ja õitsemine.
Fotograafia.
Peale kunsti ja kirjanduse tegeleb Rupi ka fotograafiaga.
Rupi ülikooliõpingute ajal sai üks tema fotosari meedias suure tähelepanu osaliseks. Rupi tegi kuuest fotost koosneva seeria, mille sisuks on naise menstruatsioon. Rupi soovis sellega tähelepanu pöörata menstruatsioonile kui sotsiaalsele tabule.
Pilladu tamm

Pilladu tamm on kaitsealune tamm Harju maakonnas Harku vallas Harkujärve külas endise Pilladu talu alal. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 327 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 20 m.
Sassi tamm

Sassi tamm on kaitsealune tamm Saare maakonnas Saaremaa vallas Paikülas Sassi talu alal. Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 615 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 16 m.
Raugu tamm

Raugu tamm on kaitsealune tamm Saare maakonnas Saaremaa vallas Raugu külas Jaani talu alal. Puu võeti kaitse alla 1937.
Puu ümbermõõt on 473 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 15 m.
Väike-Ulila pärn

Väike-Ulila pärn on kaitsealune pärn Tartu maakonnas Elva vallas Ridakülas Väike-Ulila paikkonnas (varem Väike-Ulila küla) Rehe talu alal. Puud võeti kaitse alla 1957 (tollal 3 puud, millest 2 hävinud).
Säilinud puu ümbermõõt on 293 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 18m.
Vana-Nurtu Ellu tamm

Vana-Nurtu Ellu tamm (ka Ellu tamm) on kaitsealune tamm Rapla maakonnas Märjamaa vallas Vana-Nurtu külas. Puu võeti kaitse alla 1958.
Puu ümbermõõt on 434 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 24 m.
Vana-Nurtu tamm

Vana-Nurtu tamm on kaitsealune tamm Rapla maakonnas Märjamaa vallas Vana-Nurtu külas. Puu võeti kaitse alla 1958.
Puu ümbermõõt on 420 cm (mõõdetuna 0,6 m kõrguselt) ja kõrgus 19 m.
Hoovi künnapuu

Hoovi künnapuu on kaitsealune künnapuu Ida-Viru maakonnas Narva-Jõesuu linna halduspiirkonnas Peeterristi külas (endise Hoovi küla alal). Puu võeti kaitse alla 1959.
Puu ümbermõõt on 268 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt) ja kõrgus 20 m.
Roseni palee (Stockholm)

Roseni palee on hoone Stockholmis. 
Hoone ehitati 1895–1899 õukonnategelasele Clarence von Rosenile. Hoone projekteeris Isak Gustaf Clason.
25 kauneimat Eesti raamatut

"25 kauneimat Eesti raamatut" on iga-aastane konkurss, mille korraldajad on Eesti Kujundusgraafikute Liit, Eesti Kirjastuste Liit, Eesti Lastekirjanduse Keskus, Eesti Rahvusraamatukogu ja 2016. aastast ka Eesti Trüki- ja Pakenditööstuse Liit.
Esimene raamatukujunduse võistlus Eestis toimus 1958. aastal. Konkurss taaselustati praegusel kujul 1998. aastal Eesti Kujundusgraafikute Liidu, Eesti Kirjastuste Liidu ja Eesti Rahvusraamatukogu koostööna.
Konkursi žürii valib igal aastal välja 25 kauneimat Eesti raamatut. Võitjad kuulutatakse välja järgmise aasta jaanuaris-veebruaris Eesti Rahvusraamatukogu Kuppelsaalis. Konkursile saab esitada Eesti kirjastajate poolt välja antud ning Eesti kunstnike kujundatud ja illustreeritud väljaandeid. Raamatute juures hinnatakse terviklikkust, disaini, küljendust, tüpograafiat, illustratsioone ning teostust.
Žürii tööd on juhtinud Viive Noor (2003), Mart Anderson (2009, 2015), Tiit Hennoste (2010, 2011), Dan Mikkin (2012), Asko Künnap (2013), Andres Tali (2016), Heino Prunsvelt (2017) ja teised. 
Žüriis on olnud näiteks Uta Schneider (2003), Andres Rõhu, Karl Martin Sinijärv, Jaan Tammsaar, Endla Tuutma, Jaak Urmet, Tauno Vahter ja Urmas Viik. 
2017. aasta esitati konkursile 150 raamatut.
Eesti raamatud maailmakonkursil.
Igal aastal esitatakse konkursi "Eesti 25 kauneimat raamatut" võitnud teosed Eesti Kirjastuste Liidu vahendusel konkursile "Maailma parima kujundusega raamatud" ("Best Book Design From All Over The World") . 2013. aasta konkursil valiti pronksmedali vääriliseks Eesti Kunstiakadeemias Ivar Sakki doktoritööga valminud raamat "Aa kuni Zz. Tüpograafia ülevaatlik ajalugu". See on taasiseseisvusaja esmakordne oluline rahvusvaheline tunnustus Eesti raamatukujundusele. Hindamiseks oli esitatud 575 raamatut 32 maalt, auhinnad said 8 riigi esindajad, sealhulgas Eesti. Auhinnad anti kätte Leipzigi raamatumessil.
5 kauneimat Eesti lasteraamatut.
Koos "25 kauneima Eesti raamatu" konkursiga viiakse läbi samal ajal sama korraldajate poolt teinegi konkurss – "5 kauneimat Eesti lasteraamatut".
Flamingo-klassi abilaev

Projekt 1415 Flamingo on Nõukogude Liidus ja Venemaal valmistatud mitmeotstarbeline rannikumere ja siseveekogude jaoks mõeldud kaater-abilaev.
Kirjeldus.
Tegemist on universaalse abilaevaga. Laeva tekiehitis on võimalik demonteerida raudteeveoks. Merekõlbulikkus on 5 palli, kusjuures laev säilitab sellise ilmaga püstuvuse ka ükskõik, millise sektsiooni uputamisel. Mast on sildade alt läbi sõiduks ja veest välja kaldale tõstmiseks hõlpsalt tahapoole alla pööratav. Reisikaatrile on võimalik võtta kuni 27 reisijat. Tuukritöid nähakse ette kuni 45 m sügavuseni. Kaupa saab peale võtta sõltuvalt modifikatsioonist kuni 17 t.
Variandid.
U ("У – удешевлённый") = odavamatest materjalidest ehk ökonoomsema variandi tähistus.
Ajalugu.
Flamingo eelkäijaks oli sadades toodetud ja laialt kasutatud Jaroslavets, mis aga oli moraalselt vananemas ja vajas vahetust uuema parema vastu. 
Flamingo väljatöötamist alustati 1971. aastal. Esialgne uue aluse nimetus oli projekt 1418B, kuid pärast raudteeveo gabariidinõuetest tulenenud kärbete (mis parandasid ka ühtlasi püstuvust) sisseviimist nimetus muudeti 1415-ks. Suurt rõhku pöörati aluse püstuvuse tagamisele. Esimesed põhimodifikatsioonide seeriakaatrid valmistati 1975–1977. Viimane seeriatootmisse läinud modifikatsioon, valvekaater PV-1415, läks tootmisse 1979. Esimesed kaatrid valmistati vaid jõustruktuuridele. Katsetati mõningaid eriprojekte, mis enamasti ei läinud aga seeriatootmisse. Hiljem töötati välja eraldi versioonid rahvamajanduse otstarbeks. Siiski ei tahtnud vanade Jaroslavetsite väljavahetamine uuemate ja paremate, kuid kallimate ja keerukamate Flamingode vastu kuidagi sujuda. Lõpuks otsustati valmistada veel ehituslikult odavamaks muudetud kaatrite variandid, kuid seegi ei toonud muutusi. 
Seoses Nõukogude Liidu ja tema majanduse kokkuvarisemisega 1990. aastate algul kaatrite tootmine lõpetati. Toodangu lõpparvuks tuli umbes 245, mis jäi umbes 2 korda väiksemaks, kui eelkäijal Jaroslavetsil. 
2013. aastal võeti Vene mereväes kasutusele natuke suuremad (100 t, 28 m), kuid välimuselt sarnanevad projekt 23040 abilaevad – tuukrilaev, hüdrograafialaev. 2018. aastal oli uusi laevu jõutud toota umbes 20. Nende natuke suuremate laevadega on praktiliselt võimalik asendada osasid seniseid vastava funktsiooniga vanu Flamingosid. Samuti on Flamingode baasil valvekaatrite ja diversioonivastaste kaatrite asendamiseks võetud relvastusse Gratšonok-klassi patrullkaater. See näitab pigem kunagisest üsna edukast universaalse töölaeva kontseptsioonist loobumist.
Altice Arena

Altice Arena (varem MEO Arena, samuti tuntud ka kui Pavilhão Atlântico) on mitmeotstarbeline sisehall Portugalis Lissabonis. Altice Arena on Portugali suurim ja Euroopa üks suurimaid sissehalle, mahutades 20 000 pealtvaatajat.
Altice Arena valmis 1998. aasta Lissaboni maailmanäituse tarbeks.
Altice Arenal toimuvad 2018. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse poolfinaalid ja finaal.
Altice Arenal on andnud kontserdi paljud tuntud artistid, teiste seas Britney Spears, Madonna, Lady Gaga, Beyoncé, Kylie Minogue, One Direction, Coldplay jpt.
Hallis on toimunud muuhulgas veel 2001. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused.
Gelato

Gelato (, itaalia keeles 'jäätis') on Itaaliast pärit külmutatud magustoit. Itaalias tähistatakse selle terminiga iga jäätist, ingliskeelsetes maades aga eelkõige itaaliapärast jäätist.
"Gelato" põhikoostisosad on piim, koor ja suhkur, mis on maitsestatud puuvilja- ja pähklipüreede ning muude lõhna- ja maitseainetega. Üldjuhul on see väiksema rasvasisaldusega kui teised jäätised. "Gelato"'s on tavaliselt ka vähem õhku ja rohkem maitset, see omakorda annab juurde tihedust ja külluslikkust.
Itaalias sätestatud normi kohaselt peab "gelato" kooresisaldus olema vähemalt 3,5%. Ameerika Ühendriikides selle kohta normi kehtestatud ei ole, küll aga peab seal tavalises jäätises olema koort vähemalt 10%.
"Gelato"'t võib serveerida topsis, vahvlikoonuses, jäätisevõileivana, jäätisekoogis, -pirukas või pulga otsas.
Ajalugu.
"Gelato" ajalugu on müütiderohke, kuid neid kinnitavaid tõendeid on väga vähe. Ühe oletuse järgi pärineb "gelato" Sitsiiliast, Vana-Roomast ja Egiptusest, kus seda valmistati mäetippudest toodud jääst ja lumest, mida hoiustati maa all. 1686. aastal leiutas Sitsiilia kalamees Francesco Procopio dei Coltelli esimese jäätisemasina. Siiski saavutas "gelato" suurema populaarsuse alles 1920.–1930. aastatel Põhja-Itaalias Varese linnas, kui võeti kasutusele esimene "gelato"-käru. Itaalia on ainus riik, kus käsitsi valmistatud "gelato" turuosa ületab masstoodangut rohkem kui 55 protsendi võrra. Tänapäeval töötab ligi 5000-s Itaalia jäätise salongis üle 15 000 inimese.
Maitsed.
Traditsioonilised "gelato" maitsed on vanill, šokolaad, pähkel, pistaatsia, koor (ehk vanillikaste) ja "stracciatella" (vanilli-"gelato" šokolaaditükkidega). Tänapäeval on ka puuviljasemaid maitseid, nagu vaarikas, mango, ananass jm.
Tootmine.
"Gelato" tootmiseks on mitmesuguseid protsesse. Tehnoloogia arenedes muutub ka "gelato" valmistamine lihtsamaks.
Traditsioonilisel tootmisprotsessil segatakse munad, piim, suhkur ning soovitud maitselisandid, seejärel need kuumutatakse ja jahutatakse. Pärast seda toimub eriline protsess – "batching", mille käigus viiakse "gelato"'sse õhku, et anda sellele eriline tekstuur.
Kuumtootmisel kuumutatakse koostisosad pastöörimiseks 85 °C-ni. Seejärel alandatakse temperatuur 5 °C-ni ja toodet segatakse niikaua, kuni see omandab soovitud tekstuuri. Külmtootmisel segatakse omavahel koostisosad ja pannakse segu sügavkülma.
Kiirtootmisel lisatakse piim või vesi teiste koostisosadega pakki ning seejärel segatakse.
Nagu ka teiste jäätiste puhul, takistab suhkur "gelato" tahkeks külmumist, sidudes vett ja pidurdades tavalise jääkristalli tekkimist. Suhkruga tekkivad jääkristallid on väiksemad ja "gelato" jääb kreemjas. Ameerikas müügil olev "gelato" on magustatud sahharoosi, dekstroosi või invertsuhkruga ja sisaldab stabilisaatoreid, näiteks guarkummit.
Küünlajalg

Küünlajalg on jalaga ese, millega hoitakse küünalt paigal; jalaga lühter. Küünlajalal võib olla mitu haru (kandelaaber).
Elektroonika ja telekommunikatsioon

Elektroonika ja telekommunikatsioon on bakalaureuseõppe õppekava ja IT-teaduskonna doktorõppe taseme õppekava ühe peaeriala (Electronics and Telecommunication) nimetuseks TTÜs. Vastav magistriõppe õppekava on kas Elektroonika ja kommunikatsioon või uuem Elektroonika ja kommunikatsioonitehnoloogiad.
Elektroonika ja telekommunikatsiooni bakalaureuseõppe õppekava eesmärgiks on tagada, et koolitavad spetsialistid oskaksid käsitleda elektroonika- ja sideseadmeid ning tunnevad nende elektrilisi ja füüsikalisi tööprintsiipe ja valmistamistehnoloogiate põhialuseid.
Eesmärgiks on anda üliõpilasele põhiteadmised tänapäeva elektroonika ja side valdkonna olulisematest alustest, nagu skeemitehnika, signaalitöötlus, sidevõrkude struktuurid ja protokollid.
Õppekava kood on IALB (vastuvõtt kuni 2016/2017. õppeaastani).
IT-teaduskonna doktoriõppe õppekava eesmärgiks on tippspetsialistide, teadlaste ja õppejõudude ettevalmistamine info- ja kommunikatsioonitehnoloogia valdkonnas. Alates 2009. aasta vastuvõtust võimaldab õppekava doktoriõpinguid kolmel peaerialal, millest üks on Elektroonika ja telekommunikatsioon (Electronics and Telecommunication).
Elektroonika ja kommunikatsioon

Elektroonika ja kommunikatsioon (Communicative electronics) on magistriõppe taseme õppekava nimetuseks TTÜs.
Õppekava kood on IVEM. Õppekava praegune versioon on IVEM11/18, mille nimetus on Elektroonika ja kommunikatsioonitehnoloogiad.
Õppekava eesmärk on anda lõpetajale oskused ja teadmised tarkade elektrooniliste süsteemide, sidesüsteemide ja nende komponentide loomiseks, analüüsimiseks ja arendamiseks, kasutades seejuures elektrilisi ja füüsikalisi printsiipe ning sidetehnoloogia ja signaalitöötluse meetodeid.
Õppekava annab võimaluse järgmisteks spetsialiseerumisteks:&lt;br&gt;
    1) Sideelektroonika&lt;br&gt;
    2) Kognitiivne elektroonika
Õppetöö keel on inglise keel.
Vastav bakalaureuseõppe õppekava on Elektroonika ja telekommunikatsioon.
Välislingid.
Magistriõpe erialal Elektroonika ja kommunikatsioon
Masters studies in Communicative electronics
Arabia

Arabia oli Soome portselaniettevõte. Arabia tegutses Helsingis Arabianranta linnaosas (arvatavasti nimetatud ettevõtte järgi). Tänapäeval kuulub Arabia koos BodaNova, Hackmani, Rörstrandiga ja teistega Soome kontserni Iittalagruppen.
Arabia asutati 1874 Rootsi ettevõte Rörstrand filiaalina. Rörstrand eksportis portselani Venemaale.
1930. aastatel oli Arabia Euroopa suurim portselaniettevõte, kus töötas üle 1500 inimese.
2013. aasta pretendentide turniir

2013. aasta male MM-võistluste tiitlipretendentide turniir (inglise keeles "World Chess Championship Candidates Tournament 2013") oli 2013. aastal Londonis peetud male MM-võistluste pretendentide turniir. 
Turniiri võitis Norrat esindav 22-aastane suurmeister Magnus Carlsen, kes sai õiguse kohtuda MM-tiitlimatšis valitseva maailmameistri Viswanathan Anandiga. 
2013. aasta pretendentide turniir peeti märtsis 2013 Londonis. Osavõtjaid oli kaheksa. Mängiti kaks ringi ringsüsteemis (kokku 14 vooru), ajakontrolliga 120 minutit 40 käigule, seejärel 60 minutit järgmisele 20 käigule, mille järel anti 15 minutit mängu lõpuni ühes 30 sekundi lisandumisega iga käigu kohta. 
Reglement määratles, et kui osavõtjad kogusid võrdse arvu punkte, siis sai määravaks omavaheliste kohtumiste seis, kui see osutus viigliseks, siis sai määravaks suurem võitude arv, kui ka see oli võrdne, siis sai määravaks parem Bergeri koefitsient. Kui ka see oli võrdne, siis otsustas lisapartiide tulemus. 
Turniir kuulus 22. kategooriasse. Peakohtunikuna tegutses Austria rahvusvaheline arbiiter Werner Stubenvoll.
Auhinnafond moodustas 510 000 eurot (esikohale tulnud maletaja sai 115 000 eurot).
Downstate New York

Downstate New York ('New Yorgi alamosariik') on New Yorgi osariigi lõunaosa, mis jaguneb kolmeks piirkonnaks: New York City, Hudson Valley ja Long Island.
Upstate New York

Upstate New York ('New Yorgi ülemosariik') on Ameerika Ühendriikide New Yorgi osariigi põhjaosa, mis jääb New Yorgi suurlinnapiirkonnast ja Hudsoni orust põhja poole.
Putnami maakond (New York)

Putnami maakond ("Putnam County") on maakond Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis.
Dutchessi maakond

Dutchessi maakond ("Dutchess County") on maakond Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis.
Nadvirna

Nadvirna (ukraina Надвірна, poola Nadwórna) on linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis, Nadvirna rajooni halduskeskus. Nadvirna asub Ivano-Frankivskist umbes 34 km lõunaedelas.
Nadvirna sai Magdeburgi linnaõigused 1591. aastal. Esimese Poola jagamise tagajärjel läks linn 1772. aastal Austria keisririigi võimu alla. 1919–1939 kuulus Nadvirna Poola koosseisu. 1939. aasta septembris hõivas Punaarmee Nadvirna ja mõni aeg hiljem annekteeriti linn Ukraina NSV osana Nõukogude Liidu koosseisu. Saksa väed vallutasid Nadvirna 1941. aasta juuli algul, Punaarmee vallutas linna tagasi 27. juulil 1944.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Nadvirna elanikest ukrainlasi 94,26%, venelasi 3,32%, poolakaid 0,25%, valgevenelasi 0,24% ja moldaavlasi 0,06%.
Edward Watkin

Edward Watkin (26. september 1819 – 13. aprill 1901) oli Suurbritannia parlamendi liige, raudteendusmagnaat ja visionäär.
Horodenka

Horodenka (ukraina Городенка, poola Horodenka) on linn Ukrainas Ivano-Frankivski oblastis Kolomõja rajoonis. Kuni 2020. aastani oli Horodenka rajooni halduskeskus. Horodenka asub Ivano-Frankivskist ligi 45 km idakagus.
Horodenkat on esmamainitud 1195. aastal, Magdeburgi linnaõigused sai 1668. aastal.
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel oli Horodenka elanikest ukrainlasi 98,47%, venelasi 1,11% ja poolakaid 0,22%.
Georg von Ritter

Georg Christian Gottlieb von Ritter (Venemaal tuntud kui "Georgi Ivanovitš", vene keeles "Георгий Иванович фон Риттер") (1731 või 1742 − 10. aprill (vkj) 1807 Pärnu) oli Venemaa keisririigi sõjaväelane (kindralleitnant) ning Kuressaare ja Pärnu komandant.
Elulugu.
Pärit ilmselt Saksamaalt. 1760. astus ta Württembergi teenistusse, kust lahkus 1765. aastal. Järgmisel aastal astus Venemaa teenistusse ja temast sai 1. Moskva jalaväepolgu alamporutšik. Läks juba 1767. aastal erru, kuid naasis teenistusse 1770. aastal ja teenis Peterburi leegionis. Osales Vene-Türgi sõjas. Porutšikuks ülendatuna osales sõjas Poola Bari konföderatsiooni vastu. 1776. aastal sai kapteni auastme ja määrati teenima Tallinna jalaväepolku. Alates 1780. aastast teenis majorina Polotski garnisonis. Osales 1794. aasta Poola sõjakäigul. 1797. aastal määrati ta Polotski garnisonipolgu komandöriks. 1798−1800 oli ta Polotski komandant ja Polotski garnisonipataljoni šeff. 1800. aastal läks ta kindralleitnandi auastmes erru, kuid astus juba samal aastal taas teenistusse ja nimetati Permi musketäripolgu šeffiks. 1801−1804 oli ta Kuressaare komandant. Seejärel määrati samale ametikohale Pärnus, kus oli ametis surmani.
Paukjärve loodusrada

Paukjärve loodusrada on 5,1 kilomeetri pikkune loodusrada Harjumaal Kuusalu vallas Aegviidu-Kõrvemaa puhkealal. 
Raja tutvustus.
Paukjärve loodusrada asub Põhja-Kõrvemaa looduskaitsealal ning kulgeb mööda Paukjärve-äärseid oose ja oosidevahelisi orgusid. Rada on ringikujuline, tähistatud kollaste värvimärkidega puudel. Rajal on 9 huvipunkti kirjeldustega, vaatetorn ja telkimisala Paukjärve kallastel. Paukjärve loodusrada on Riigimetsa Majandamise Keskuse (RMK) eramaa.
Ajalugu.
Paukjärve loodusrajal, täpsemalt sellel telkimisalal, on suur ajaloo- ja kultuurilooline tähtsus: enne teist maailmasõda toimusid seal Noorte Meeste Kristliku Ühingu (NMKÜ) suvelaagrid. Seal treenisid ka Eesti Vabariigi korvpallikoondise sportlased, sealhulgas olümpiakoondis. Hiljem pidasid telkimisalal laagreid skaudid ja Nõukogude aja alguses ka pioneerid. 1953. aastast kuulus see koht Nõukogude Armee suurtükiväe katsepolügooni alla. Laagrit ja selle rajatisi meenutab nüüd vaid lõkkeaseme betoonring järve kaldal.
Taimestik ja loomastik.
Marjadest ja seentest on loodusrajal mustikad, pohlad ja kukeseened. Kaitsealused liigid on ujuv penikeel ja järv-lahnarohi, kaladest on valdav ahven, leidub ka särge ja haugi. Umerikjärves leidub haruldast vesikuuske. Loomadest võib kohata metssiga. Metsatüüpidest vahelduvad niiske ja hämar laanemets ning valgusküllane männi-palumets.
Vaht (perekonnanimi)

Vaht on eesti perekonnanimi.
2020. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Vaht 368 inimesel (172 mehel ja 196 naisel). Perekonnanimede levikult on Vaht meeste seas 383. kohal ja naiste seas 358. kohal. Nimi on levinuim Jõgeva maakonnas, kus neid on maakonna 10 000 elaniku kohta 11,55.
Laterns

Laterns on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Feldkirchi ringkonnas.
Mäder

Mäder on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Feldkirchi ringkonnas.
Meiningen (Vorarlberg)

Meiningen on vald Austrias Vorarlbergi liidumaal Feldkirchi ringkonnas.
Irõna Bekeškina

Irõna Bekeškina (4. veebruar 1952 Ivdel – 21. märts 2020 Kiiev) oli ukraina sotsioloog.
2019. aastal oli ta veel mõttekoja Democratic Initiatives Foundation juht.