tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kuuseroheline

Kuuseroheline või metsaroheline või okkaroheline on üks rohelistest värvitoonidest, okasmetsaga seostuv jahedatooniline sügavroheline kuni tumeroheline värvus, pudelrohelisest ja samblarohelisest külmem.
Mõlemat värvinimetust kasutatakse sageli sisekujunduses ja moes sisustuselementide, tapeetide, tekstiilide ja lõngade värvuse kirjeldamiseks.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com pakub metsarohelise ("vert forêt") vasteks laia toonivahemiku tumerohelisi külmast peaaegu samblaroheliseni .
RAL Classic 6009 toon "Tannengrün" on külm kergelt hallikas tumeroheline . RAL kuuserohelise värvitooni paralleelnimetus RR (RautaRuukki) katusepleki, vihmaveetorude, aknalaudade jms parandusvärvi tooninimistus on okkaroheline, toon on täpselt sama.
Pantone värvivaliku toon 18-5621 "Fir" on külm tumeroheline .
Eesti ajaloolise arhitektuuri jaoks soovitatud voodrilaudade värvivaliku (Becker Acroma värvid) toon "okkaroheline" (NCS COLOR S 5010-G10Y) on keskmise tumedusega külm hallikasroheline .
Ehituses kasutatavate värvipigmentide valiku metsarohelised pigmendipulbrid on külmrohelise värvusega.
Veebivärv "Spruce green" on keskmine roheline , toon "Forest green" on rohurohelise taoline heleroheline .
Kuodžiai

Kuodžiai (žemaidi "Koudē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Kuodžiai asub Venta jõe ja Varduva jõel asuva Juodeikiai veehoidla vahel. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta jõe org ja Venta keskjooks. Külas on kruusakarjäär.
Küla mainiti esimest korda aastal 1568 ("Kudzie"). Aastal 1569 kuulus see Tirkšliai mõisale.
Küla nimi tuleneb isikunimest Kuodys.
Ruzgai

Ruzgai (žemaidi "Ruzgā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Ruzgai asub Varduva jõe ääres, Liibavi-Romno raudtee jagab küla kahte ossa. Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Varduva jõgi II. Ruzgais on põhikool ja postkontor.
Muinsuskaitse all on Ruzgai küla vana kalmistu. Kalmistule on maetud Leedu ajaloolane Povilas Šverebas, ka on siia maetud von der Goltzi diviisi sõdureid. Tegemist oli luteriusu kalmistuga, kuhu maeti Ruzgai mõisa elanikke. Ka on muinsuskaitse all sealne märkidega kivi. Sealsed tehislikud lohud pärinevad kas I aastatuhande lõpust või II aastatuhande algusest. Kivi ei ole oma algses asukohas, arvatakse, et algselt asus see Dapšiai linnamäe läheduses.
Külla jääb linnamäge meenutava struktuuriga küngas. Arheoloogilised uuringud sealt kultuurikihti ei avastanud, küll aga leide. Arheoloog V. Daugudis oletas, et tegemist oli hiiemäega, mille nimi on hiljem rahvasuus Hiiemäeks kutsutavale Dapšiai linnamäele üle kandunud.
Küla mainiti esmakordselt aastal 1568 ("Ruzgii"). XIX sajandist on pärit teateid sealsest mõisast. Aastal 1917 hakkas Ruzgais tegutsema kool. Aastal 1918 ostis sealse mõisa Lätist pärit saksa insener Borisas Helcermanas. Maareformi käigus jaotati selle maa kruntideks, ent mõisa keskus jäi selle omanikele alles.
Küla nimi tuleneb isikunimest Ruzgas.
Tiit Laja

Tiit Laja (sündinud 1960) on õppinud Tartu Ülikoolis arstiteadust, töötanud Eesti Tööandjate Keskliidu tegevdirektorina (2001–2003), Riigikantselei peadirektorina (1999–2001), Hiiu maavanemana (1994–1999). Ta on olnud Tartu Ülikooli kuratooriumi liige, Vabariigi Haldusreformi nõukoja liige, Kutsekvalifikatsiooni Sihtasutuse nõukogu esimees, Eesti Haigekassa nõukogu liige, EAS Tehnoloogiaagentuuri nõukoja aseesimees, EV Majandusministeeriumi väikeettevõtluse nõukoja liige, Ernst Jaaksoni Sihtasutuse nõukogu esimees, RAS Saarte Liinid nõukogu aseesimees, Rahvusvahelise Koostöökeskuse Eurohouse juhatuse liige, Euroopa Mereliste Äärealade konverentsi Saarte Komisjoni liige, Seitsme Läänemere Riigi B7 konverentsi poliitilise komitee liige, Kaitseliidu Kinnisvara SA juhatuse liige, Hiiumaa Arenduskeskuse juhatuse ning Emmaste Vallavolikogu liige.
Andorra keskaeg

"See artikkel räägib Andorra ajaloost keskajal.
Andorra sai alguse keskajal. Kaasvürstiriik tekkis ajaloolistel asjaoludel, mis ei olnud ette kavatsetud. Keskaega kuulub ka Andorra asutamise omistus Karl Suurele. See väidetav asutamine põhineb asutamislepingul ("Carta de poblament"), mis tänapäeva teadmiste järgi on võltsing, ega ole aset leidnud.
Dokument, millele tugineb Andorra jurisdiktsioon, on 1288. aasta "pariatge". See on feodaalleping, mis Andorra puhul kehtestab kaks isandat, keda hiljem on nimetatud vürstideks ning ka kaasvürstideks ja kes on riigipead. Et krahvisuguvõsade varanduslikud huvid olid omavahel vastuolus, oli Andorra territooriumi kuuluvus vaidluse all.
Fraunhoferi suur refraktor

Fraunhoferi suur refraktor, mis asub Tartu Tähetornis alates 1824. aastast, oli omal ajal maailma suurim läätsteleskoop (peegelteleskoobid olid siis kuni 50 tolli) ning oli esimene saksa monteeringuga teleskoop maailmas. See on akromaatiline, objektiivi läbimõõduga 9 Pariisi tolli (Pariisi toll on 1,0657 imperiaalset tolli) ning fookuskaugusega 13 jalga ja 4 tolli. Sellel on kellamehhanismiga ekvatoriaalne saksa monteering ning mitu mikromeetrit.
Rain Laane

Rain Laane (sündinud 6. oktoobril 1971) on eesti ettevõtja ja tippjuht. Aastatel 2017–2025 oli ta Tervisekassa juhatuse esimees. 
Haridus.
Ta on lõpetanud Tallinna 32. Keskkooli ning saanud magistrikraadi ehitusinseneri erialal Tallinna Tehnikaülikoolist (1994) ja rahvusvahelise ärijuhtimise (MBA) erialal Estonian Business Schoolist (2023).
Töökäik.
Juba keskkooliõpilasena töötas Rain Laane tarkvara programmeerijana. 1990. aastate keskel oli ta Eesti Meestelaulu Seltsi poistekoori mänedžer.
Töötanud aastaid mitmes muus IT-ettevõttes, sealhulgas IBM-is (alates 1997), asus ta 2005. aastal tööle Microsofti, kus juhtis Microsoft Eesti ja viie aasta jooksul ka Microsofti Balti regiooni äritegevust.
2017. aastast oli Rain Laane Eesti Haigekassa juhatuse esimees. Tema juhtimisel muudeti Eesti Haigekassa nimi Eesti Tervisekassaks, uus nimi hakkas kehtima 2023. aasta aprillis.
Aastatel 2017–2022 oli Laane ühtlasi Eesti Loto nõukogu esimees.
Isiklikku.
Rain Laane on abielus ja tal on lapsed. 
Hematoloog Edward Laane on tema vend.
Siimo Jõe

Siimo Jõe (14. september 1921 Tallinn – 11. august 1996 Tallinn) oli Eesti arhitekt.
Ta lõpetas 1941. aastal Haapsalu Keskkooli.
Ta mobiliseeriti suvel 1941 Punaarmeesse.
Ta õppis pärast sõda alates 1946. aastast Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna arhitektuuriosakonnas, lõpetas selle 1952. aastal.
Töötanud Tallinnas Eesti Projektis ning aastatel 1959–1985 Eesti Tööstusprojektis.
Gotthard von Hansen

Gotthard von Hansen (10. august 1821 Tallinn, Eestimaa kubermang, Venemaa keisririik – 28. oktoober 1900 Tallinn, Eestimaa kubermang, Venemaa keisririik) oli baltisaksa ajaloolane, Tallinna linnaarhivaar. Kasutas kirjanduslikku pseudonüümi G. Sprengfeld.
Gotthard von Hansen sündis 1821. aastal Tallinnas, Eestimaa kubermanguvalitsuse arhivaari ja rentmeistri Johann von Hanseni (1792–1858) ja Anna Dorothea (neiupõlvenimega Springfeld) peres. Isa aadeldati 1853. aastal ning kanti Peterburi kubermangu aadlimatriklisse.
Ta õppis Iverseni koolis Tallinnas ja Peterburi gümnaasiumis, 1841. aastast õppis ta seal filoloogiat ning aastatel 1842–1846 õppis ta ka Tartu Keiserlikus Ülikoolis vene keelt ja kirjandust.
Aastatel 1848–1854 oli ta Peterburi Metsanduse ja Mõõtmise Instituudi õppejõud (dotsent), aastatel 1854–1885 Tallinna kubermangugümnaasiumi ajaloo ja geograafia vanemõpetaja ja aastatel 1872–1882 Tallinna linnavolinik. 
Aastatel 1887 kuni jaanuarini 1900 töötas ta Tallinna linnaarhivaari ametikohal. 1896. aastal andis Tallinna Linnaarhiivi juhataja Gotthard Johann von Hansen välja Eesti esimese arhiivikataloogi Tallinna raearhiivi vanema osa kohta, mis hõlmab arhivaale kuni 1800. aastani. Museoloogid aga tunnevad nn Hanseni kataloogina ehk pigem 1875. aastal trükis ilmunud Provintsiaalmuuseumi muuseumikogu kataloogi.
Talle kuulus abielu (1847) teel, apteeker Ernst August Bienerti tütre, Henriette Ernestine Bienertiga, Wittenhofi suvemõis.
Gotthard von Hansen oli Eestimaa Kirjanduse Ühingu auliige ja kodumaa sektsiooni president, 1896. aastast Venemaa Läänemereprovintside Ajaloo ja Arheoloogia Seltsi auliige, Kuramaa Kirjanduse ja Kunsti Seltsi kirjavahetajaliige.
Gotthard von Hansen suri 1821. aastal Tallinnas.
Pax Europaea

Pax Europaea (eesti keeles 'Euroopa rahu') on ladinapärane väljend kirjeldamaks II maailmasõja järgselt nii NATO kui Euroopa Liidu määratletud suhtelist rahuaega Euroopas.
Süsimust

Süsimust on värvinimetus, mida kasutatakse kirjeldamaks täiesti musta värvust, mis on must nagu süsi või söega tõmmatud joon.
Variatsioonid.
Prantsuskeelse värvinimetuste portaali pourpre.com "noir de carbone" ja "noir de fumée" (pigmendi ja pigmendi värvuse kohta) on puhas must , samuti "charbon" .
Pantone värvivaliku toon 19-4012 "Carbon" on sügav mustjashall , toon 19-4012 "Charcoal Art" hallikasmust .
Veebivärv "Charcoal" on sinakas-mustjashall , neutraalne tumehall või neutraalne mustjashall , "Black Charcoal" on must .
Kiminiškė

Kiminiškė on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Kiminiškė asub Šerkšne jõe ääres. Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Venta keskjooks. Ka jääb osaliselt külla Šerkšnė hüdrograafiline kaitseala.
Küla nimi tuleneb taimenimest "kiminas", mis tähendab turbasammalt.
Bugeniai

Bugeniai (žemaidi "Būgenē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Bugeniai asub Šerkšnė jõe ääres. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Varduva jõgi II ja Venta ülemjooks, külla jääb täielikult Natura 2000 ala Didamiškis. Ka jääb osaliselt külla Šerkšnė hüdrograafiline kaitseala. 
Külas on raamatukogu ja Ruzgai metskond. Bugeniai raudteejaam asub Dapšiais. 
Küla mainiti esmakordselt aastal 1661. Aastal 1764 elas seal kolm juuti. Aastast 1834 on teateid sealsest mõisast. Aastal 1918 rajati külla kool, mis suleti aastal 2006. Aastal 1922 hakati Bugeniais tootma tärklist, aastal 1934 rajati sinna telliselööv. Nõukogud perioodil oli Bugeniai kohaliku kolhoosi keskasulaks. Aastal 1982 valmis sealne 12 000 kohaga seafarm.
Küla nimi tuleneb isikunimest Bugenis.
Bruno Retailleau

Bruno Daniel Marie Paul Retailleau (sündinud 20. novembril 1960 Cholet's) on Prantsusmaa poliitik, ta oli François Bayrou valitsuses siseminister ja riigiminister, samuti eelmises Michel Barnier' valitsuses alates 2024. aastast. 2025. aasta mais valiti ta Vabariiklaste Partei presidendiks.
Ta esindas Vendée departemangu Rahvusassamblees aastatel 1994–1997 Philippe de Villiers'i asendajana ja Senatis aastatel 2004–2024. Ta juhtis Senati Vabariiklaste Parteid aastatel 2014–2024. Ta oli ka Vendée üldnõukogu president aastatel 2010–2015 ja Pays de la Loire'i piirkondliku nõukogu president aastatel 2015–2017.
Pärast François Barnier' valitsusse nimetamist nimetati teda selle mõjukaimaks tegelaseks. Ta teatas kiiresti reast meetmetest Prantsusmaal "korra taastamiseks", mis said tohutu rahva toetuse ja tugevdasid tema positsiooni. Pärast Barnier' valitsuse langemist ja Bayrou valitsuse moodustamise ajal oli Retailleau "poliitilise võrrandi keskmes".
Ideoloogiliselt kuulub ta vabariiklaste konservatiivsesse tiiba. Ta on olnud häälekas immigratsiooni teemal, mõistes hukka "ainult paberil prantslased" ("les Français de papier"), välisriigi päritolu Prantsuse kodanikud, kes pole kunagi sotsiaalselt integreerunud, ning ütles ka, et Prantsusmaa on lähiajaloo kontekstis "ilma kontrollita" oma piiride üle. Enne siseministriks nimetamist kutsus ta üles "vähem immigratsioonile, rohkemale turvalisusele". Teda peetakse vabariiklaste tõusvaks täheks ja presidendikandidaadiks ning ta on kritiseerinud islami pearätte kui rõhumise sümboleid, rõhutades "lääne suurte vallutuste" kaitsmise olulisust. Poliitilised vastased ja kommentaatorid on teda kritiseerinud rassistlike ja islamofoobsete märkuste pärast.
Ta sündis aastal 1960 Cholet's Maine-et-Loire'is teraviljakaupmeestest vanemate vanima lapsena.
Saarte meri

Saarte meri ("Mare Insularum") on Kuu meri.
See asub otse Vihmade mere lõunaosas. Saarte mere läheduses asub Fra Mauro kõrgustik, mis oli Apollo 14 maandumispaik.
Mere nime pakkus välja Ameerika Ühendriikide geoloog Don Wilhelms.
Moskva meri

Moskva meri ("Mare Moscoviense") on Kuu meri. 
See on üks väheseid meresid Kuu tagaküljel. Selle läbimõõt on 277 kilomeetrit ja pindala umbes 19 600 km². Nagu enamik Kuu meresid, tekkis see pärast asteroidi kokkupõrget Kuuga, mille tagajärjel moodustus kraater, mis hiljem täitus vulkaanilise laavaga. Laava tardudes moodustus tasane ja tume basaltne pind. Suur kõrguste erinevus mere ja ümbritseva maastiku vahel võib selgitada, miks Kuu tagaküljel on vähe meresid — vähestel kokkupõrgetel oli piisavalt energiat, et läbistada selle poolkera paksemat kivikoorikut ja vallandada vulkanismi. Mare Moscoviense’i basaldikiht on üsna õhuke ehk umbes 1,5 km, mis toetab seda teooriat.
Kuu nimetamistavade kohaselt nimetatakse kuu meresid ladinakeelsete nimedega, mis viitavad ilmastiku- ja teistele abstraktsetele mõistetele, mõned erandid välja arvatud. Moskva meri avastati 1959. aastal, kui Nõukogude kosmosesond Luna 3 saatis esimesed pildid Kuu tagaküljest. Nime ettepaneku tegi Nõukogude Liit, kuid Rahvusvaheline Astronoomiaühing (IAU) kinnitas nime alles siis, kui Audouin Dollfus väitis, et Moskva on meeleseisund.
Feuille-morte

Feuille morte ([fœj.mɔʁt], prantsuse keeles 'surnud leht') on üks pruunidest värvitoonidest, mahe helepruun veidi luitunud muljega värvus, mis sarnaneb pruunide sügislehtede värvusega. 
Värvinimetus sügislehestikupruun esineb 1920. ja 1930. aastate eesti moesõnavaras. Prantsuskeelset värvinimetust kasutatakse tekstiili värvuse kirjeldamiseks ka muukeelses tekstis.
Värvinimetus "feuille morte" on prantsuse keeles olemas juba varauusajal ja esineb Diderot' "Entsüklopeedias" värvainete artikli värvitoonide loetelus.
Variatsioonid.
Prantsuskeelse värvinimetuste portaali pourpre.com järgi on sügislehevärvus ("feuille morte") tuhmide helepruunide värvivahemik .
Värvinimetuste veebileht code-couleur.com annab tooni vasteks ligikaudu kuldpruuni värvuse 
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" määratleb "feuille morte"i sügavoranži, pruunikasoranži või murtud pruunina .
Lavallière

Lavallière ([la.va.ljɛʁ]) on haruldane värvinimetus, mis tähistab helepruuni veidi luitunud muljega värvust, sarnast pruunide sügislehtede värvusega. Toonilt on see väga sarnane sügislehestikupruuniga.
Nimetus esineb 18. ja 19. sajandi prantsuse kirjanduses, sealhulgas köitekunstiterminoloogias naha teatud värvusena. "Lavallière"i-tooni marokäännahaga võrreldakse blond-šatääni juuksevärvi ühes romaanis. Värvinimetus on arvatud olevat tuletatud isikunimest.
Tore riisikas

Tore riisikas ("Lactarius repraesentaneus") on pilvikuliste sugukonda riisika perekonda kuuluv seeneliik.
Seen on karvase kübaraservaga ja selle lõikekoht muutub aeglaselt lillakaks.
Enn Muistre

Enn Muistre (kuni 12. oktoober 1936 Erich Michelson, kuni 15. veebruar 1937 Enn Michelson; 6. aprill (vkj)/ 19. aprill 1913 Tallinn – 2. oktoober 1942 Sevurallag) oli Eesti arhitekt.
Ta õppis aastatel 1920–1927 Tallinna Prantsuse Lütseumis ja alates 1927. aastast Tallinna Linna Poeglaste Gümnaasiumis, mille lõpetas 1931. aastal.
Arhitektihariduse omandas ta aastatel 1931–1934 Tallinna Tehnikumis. Aastatel 1934–1935 teenis Eesti kaitseväes sundaega. Ta asus 1935. aastal Tartu Ülikooli tehnikateaduskonda õppima ehitusinseneriks, kuid ülikoolis tema tehnikumiaegset õppimist ei arvestatud ja ta loobus ülikoolis õppimast.
Ta läks Helsingisse ja õppis aastatel 1935–1938 Helsingi Tehnikaülikoolis (soovis algul õppida ehitusinseneriks, kuid sattus õppima arhitektuuri), õppepraktikad sooritas Alvar Aalto juures. 
Töötas Helsingis Johan Sigfrid Siréni juures, osales muuhulgas Helsingi olümpiastaadioni projekteerimises. Aastatel 1939–1941 tegutses Tallinna linnas arhitekt Herbert Johansoni juures.
Ta mobiliseeriti suvel 1941 Punaarmeesse. Vahistati 25. septembril 1941 Punaarmees. erinõupidamisel 30. septembril 1941 määrati talle Vene NFSV KrK §§ 19 ja 58-1a järgi 10 aastat vabadusekaotust (põhjendusega – desertöör Punaarmeest). Oli Sverdlovski oblastis Sevurallagis, suri laagris 2. oktoobril 1942.
Isiklikku.
Tema õde Arda Kullerkupp oli samuti arhitekt. Tema õe Vanda (1909 Tallinn – 2001 Toronto) mees oli maastikuarhitekt Eerik Lepp.
Sliema

Sliema (malta keeles: "Tas-Sliema") on linn, mis asub Malta kirderannikul Põhjasadama piirkonnas. See on oluline elamu- ja äripiirkond ning baaride, söögikohtade ja kohvikuelu keskus. Tegemist on ka kõige tihedamalt asustatud linnaga saarel.
Sliema, mis tähendab 'rahu' või 'mugavust', oli kunagi vaikne kaluriküla poolsaarel Marsamxetti sadama vastas ning sealt avanevad vaated pealinnale Vallettale. Rahvastiku kasv algas 1853. aastal ning 1878. aastal kuulutati linn iseseisvaks. Tänapäeval moodustavad Sliema ja selle rannajoon kuni naaberlinna St. Julian'sini Malta peamise rannikukuurordi.
Sliemat peetakse ihaldusväärseks elupaigaks ning see on suhteliselt jõukas piirkond, kus kinnisvarahinnad on märgatavalt kõrgemad kui riigi keskmine. Ajalooliselt ääristasid Sliema tänavaid stiilsed villad ja traditsioonilised Malta linnamajad. Nüüdseks on linn ümbritsetud kaasaegsete korterelamutega, millest mõned kuuluvad Malta kõrgeimate hoonete hulka. See on kaasa toonud märkimisväärseid probleeme liikluse, parkimise ja ehitustööst tingitud mürareostuse osas.
Sliema elanikke peetakse stereotüüpselt inglise keelt emakeelena rääkivateks, kuigi 21. sajandil on see demograafiliste muutuste tõttu muutumas.
Ernest Urtasun

Ernest Urtasun i Domènech (sündinud 27. jaanuaril 1982 Barcelonas) on katalaani rahvusest Hispaania poliitik ja majandusteadlane. Ta on 21. novembrist 2023 Hispaania kultuuriminister. Aastatel 2014–2023 oli ta Euroopa Parlamendi liige Roheliste/Euroopa Vabaliidu (Rohelised/EFA) fraktsioonis.
Ta sündis aastal 1982 Barcelonas. Ta liitus 15-aastaselt "Kataloonia Roheliste Algatuse" ("Iniciativa per Catalunya Verds" ICV) noorteorganisatsiooniga "Joves d'Esquerra Verda"'ga. Ta omandas litsentsiaadi kraadi majandusteaduse alal "Barcelona Autonoomsest Ülikoolist" (UAB) ja seejärel rahvusvaheliste suhete magistrikraadi Barcelona Ülikoolist (UB).
Ta kandideeris Kataloonia Roheliste Algatuse-Ühendatud ja Alternatiivse Vasakpoolsete-Entesa pel Progrés Municipal (ICV–EUiA–EPM) nimekirjas 6. kohal 2003. aasta ja 2007. aasta kohalikel valimistel. Ta kandideeris ka 2004. aasta Euroopa Parlamendi valimistel Hispaanias Euroopa Parlamendi (EP) liikmeks, saades Ühendatud Vasakpoolsete – Kataloonia Algatuse Roheliste – Ühendatud ja Alternatiivsete Vasakpoolsete (IU–ICV–EUiA) nimekirjas 28. koha.
Aastatel 2004–2008 töötas ta Euroopa Parlamendi liikme Raül Romeva nõunikuna. Hiljem asus ta tööle diplomaadina välis- ja koostööministeeriumis ning 2011. aastal sai temast rahvusvahelise organisatsiooni Vahemere Liit peasekretariaadi direktor. Alates 2012. aastast on ta ametiühingu Comisiones Obreras liige.
2009. aastal kandideeris ta Euroopa Parlamendi (EP) liikmeks, saades Vasakpoolsete nimekirjas 33. koha 2009. aasta mais Hispaanias toimunud Euroopa Parlamendi valimistel.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta oma partei esinumbriks eelvalimistel, kus ta alistas Salvador Milà. Lõpuks pääses ta Mitmeparteilise koalitsiooni nimekirjas kolmandale kohale. Pärast Euroopa Parlamenti valimist sai temast Roheliste/EFA fraktsiooni liige. Ta oli majandus- ja rahanduskomisjoni (ECON) ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni (FEMM) liige, liitudes ka Euroopa-Ladina-Ameerika Parlamentaarse Assamblee delegatsiooniga (DLAT) ja Kesk-Ameerika riikidega suhtlemise delegatsiooniga (DCAM).
Pärast 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimisi, kus ta kandideeris Unidas Podemos Cambiar Europa nime all, määrati ta Roheliste/EFA fraktsiooni aseesimeheks kaasesimeeste Ska Kelleri ja Philippe Lambertsi juhtimisel. Ta oli korduvalt majandus- ja rahanduskomisjoni (ECON) ning naiste õiguste ja soolise võrdõiguslikkuse komisjoni liige ning liitus ka Iraaniga suhtlemise delegatsiooniga (D–IR).
Ta määrati Hispaania kultuuriministriks 21. novembril 2023.
Costa del Sol

Costa del Sol (sõna-sõnalt "Päikeserannik") on Hispaania lõunaosas asuv piirkond, mis kuulub Andaluusia autonoomsesse piirkonda. See hõlmab Málaga provintsi rannikulinnu ja -asulaid ning ka Cádizi provintsi idaosa. Algselt koosnes piirkond väikestest kaluriküladest, kuid tänapäeval on sellest saanud maailmakuulus turismisihtkoht. 
Costa del Sol paikneb Costa de la Luzi ja Costa Tropicali vahelisel alal ning selle täpsed piirid pole ametlikult määratletud. Üldiselt loetakse, et see ulatub La Línea de la Concepciónist läänes kuni Nerjani idas, mis on kokku umbes 150 km rannikut. Nimi Costa del Sol viitab piirkonna päikeselisele kliimale, mis valitseb suurema osa aastast. Selle mõiste võttis 20. sajandi alguses kasutusele Rodolfo Lussnigg, et reklaamida Almería rannikut, ning kuni 1960. aastate lõpuni kasutati seda terminit kogu Ida-Andaluusia Vahemere ranniku kohta.
Piirkond oli 19. sajandil suhteliselt jõukas kaubandus- ja tööstuskeskus. Turism sai hoo sisse 1920. aastatel, kui Málagas avati Baños del Carmen ja Torremolinoses golfiväljak. 1950. aastatest alates kujunes Costa del Solist rahvusvaheline turismisihtkoht.
Kõige rahvarohkem linn Costa del Solis on Málaga, mille metropolialas elab ligi miljon inimest. Seal asub ka Málaga lennujaam, mis on mandri-Hispaania kolmas kõige tihedama liiklusega lennujaam pärast Madridi Madridi Barajast ja Barcelona El Prati. Piirkonnas asuvad mitmed spaad, 15 jahisadamat, Google'i küberturbekeskus ja Vodafone'i arenduskeskus.
Miquel Iceta

Miquel Iceta Llorens (sündinud 17. augustil 1960 Barcelonas) on Hispaania poliitik, ta on Kataloonia Sotsialistliku Partei liige. Ta oli Hispaania kultuuri- ja spordiminister 12. juulist 2021 kuni 21. novembrini 2023 ning Hispaania territoriaalpoliitika ja avaliku teenistuse minister 27. jaanuarist 2021 kuni 12. juulini 2021.
Ta on üks esimesi avalikult geipoliitikuid Hispaaniast. Kataloonia Sotsialistliku Partei liikmena oli ta Kataloonia parlamendi liige aastatel 1999–2021 ning esindas Barcelonat ka kaks korda saadikute kongressis, aastatel 1996–1999 ja augustist detsembrini 2023.
Ta sündis aastal 1960 Barcelonas. Ta alustas ta keemiaõpinguid, kuid katkestas õpingud aasta pärast; seejärel astus ta majandusteaduse üliõpilaseks Barcelona Autonoomsesse Ülikooli (UAB), kust ta pärast esimese aasta viit kordamist ülikoolist välja visati, saavutades seega ülikooli määrustega lubatud maksimaalse kordusarvu. Seejärel keskendus ta täielikult poliitikale. Tema varasem tegevus "Partido Socialista Popular de Cataluñas", kuhu ta liitus 1977. aasta septembris, järgnes aasta hiljem liitumine "Juventud Socialista de Cataluña ja Partido de los Socialistas de Cataluña" (PSC) ridadega.
Pärandivaderid

Pärandivaderid on kooliõpilastele suunatud algatus, mis kutsub õpilasi kodukohas märkama ja tundma õppima kohaliku kultuuriloo seisukohast tähenduslikke objekte ning talgute korras omalt poolt panustama nende paikade hooldamisse, korrastamisesse ja tutvustamisesse. Õpilased käivad tegemas jõukohaseid korrastustöid mõisaparkides, muinsuskaitsealustel kalmistutel, kirikuaedades, mälestuskivide juures, varemete ümbruses jm. Pärandipaikade tundma õppimiseks ja väärtustamiseks tutvustavad õpilastele kohalugusid mälestiste omanikud, muinsuskaitsenõunikud, ajaloolased-folkloristid, arheoloogid-restauraatorid jt eksperdid.
Projekt on oluliseks väljundiks muinsuskaitselise teavitustöö tegemisel laste ja noorte seas. Projekti kaudu tõuseb õpilaste teadlikkus kodukoha pärandi tähtsusest ning osalejad saavad ulatada abikäe hooletusse jäänud paikadele. Projekti tulemusena saavad koolinoored mõtestada ning tugevdada oma kohaidentiteeti, samuti saavad õpilased edukogemuse ja teadvustavad, et nende isiklik panus kultuuripärandi hoidmisesse on oluline. 
Eesmärk.
Algatuse eesmärk on:
Eeskujud.
Pärandivaderite algatuse eeskujudeks on 1970–1980. aastatel tuhandeid Tallinna, Pärnu, Tartu, Rakvere ja Tõrva koolinoori ühendanud liikumine Kodulinn ning Norra Kultuuripärandi Fondi koordineeritud projekt „Rydd et kulturminne”.
Ajalugu.
2015. aastal osales pilootprojektis “Pärandivaderid: koolinoored kultuuripärandit hoidmas” 16 pärandivaderite meeskonda kaasates 662 kooliõpilast ja korrastades 26 pärandipaika üle Eesti. Kõige madalam osalejate arv jäi koroonapandeemia tõttu 2020. aastasse, kui osavõtt piirdus 464 õpilasega (21 koolist). Alates 2021. aastast on iga-aastane osalejate arv olnud üle tuhande kooliõpilase. Kõige kõrgem osalejate arv pärineb aastast 2023, mil projektis osales 13 maakonnast 26 kooli kaasates 1518 õpilast, kelle abil korrastati 41 kohaliku kogukonna jaoks olulist pärandipaika. 
Toetajad ja koostööpartnerid.
Pärandivaderite projekti elluviimist on toetanud Kultuuriministeerium (2015–2018, 2025–2027), Muinsuskaitseamet (2015, 2019–2024), Kodanikuühiskonna Sihtkapital (2017–2019), Hasartmängumaksu Nõukogu (2015–2018), Eesti Rahvakultuuri Keskus (2019–2023) ning Eesti Kultuurkapitali arhitektuuri ja rahvakultuuri sihtkapitalid (2024–2025). 
Pärandivaderite projekti peamine koostööpartner on Muinsuskaitseamet. Kohalikul tasandil tehakse koostööd omavalitsuste, pärandipaikade omanike, haldusettevõttete, koguduste, muuseumide, muinsuskaitse- ja ajalooekspertide, küla- ja kultuuriseltside, kohalike ettevõtete, kogukondade ja lastevanematega.
Logo.
Logol on kujutatud traditsiooniliselt muinsuskaitses kasutuses olevat sümbolit ehk ruunimärki ning abi ulatavat kooliõpilase kätt. Ruunimärk tähendab igavikku/lõpmatust ja on kasutusel rahvusvaheliselt (eriti Põhjamaades, näiteks Rootsi Riigi Muinsuskaitseameti logona ja ka Eestis kultuurimälestisi tähistava märgina).
Pumpurai

Pumpurai (žemaidi "Pomporā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Pumpurai asub Venta jõe ääres, Liibavi-Romno raudtee jagab küla kahte ossa, külas asub Venta raudteejaam. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org.
Muinsuskaitse all on Pumpurai ja Kurmaičiai külade vaheline raudteesilla kompleks, mis valmis aastail 1871–1875. Külla jääb selle läänepoolne vahimajake. See kujutab endast neljakorruselist ruudukujulise põhiplaaniga sokliga torni. Hoone on punastest tellistest, seda ehivad karniis ja friis.
Küla mainiti esmakordselt aastal 1569. Toona kuulus see Tirkšliai mõisale ja kandis nime Kondraičiai. Asustatud on sealne ala küll varem, seal asub Pumpurai linnamägi. Aastal 1872 avati sealne raudteejaam.
Küla nimi tuleneb sõnast "pumpuras" (pung).
Linksnakiai

Linksnakiai (žemaidi "Lėnksnakē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Linksnakiai asub Šerkšnė jõe ääres. Osaliselt ulatub külla Natura 2000 ala Venta ülemjooks.
Küla nimi tuleneb lätikeelsest sõnast "links" (vasak). Sõna nimi viitab seal kunagi elanud vasakukäelistele.
Zastaučiai

Zastaučiai (žemaidi "Zastautē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Zastaučiai asub Venta jõe ääres. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org.
Muinsuskaitse all on Juozas Vaičkuse elukoht. Aastal 1885 sündis seal Leedu teatritegelane Juozas Vaičkus, kes õppis Tartus ja Pärnus. Aastal 1905 korraldas ta külas esimese Leedu õhtu, kus esines ka näitetrupp. Aastani 1997 oli tema kodutalus majamuuseum.
Küla on esmamainitud 1569. aastal. Toona kuulus see Tirkšliai mõisale.
Küla on saanud nime isikunime Zastautis järgi.
Kold-väikehüüp

Kold-väikehüüp ("Botaurus sinensis") on haigurlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Kold-väikehüüp on 38 cm pikk. Kaalub 92–104 g.
Sulestik on peamiselt helepruun. Isaslinnu pealagi on must või sinakashall, emaslinnul triibuline. Selg on punakaspruun, saba on must. Kurgualune on helepruun tumedate triipudega. Alapool on pruun. Pikk ja peenike nokk on vandlikarva, noka ülapool on tumedam kui alapool. Valjasriba ja jalad on kollakasrohelised. Silmad on kollased.
Noorlindude pea, selg ja alapool on tumedatriibulised. Tiivad ja saba on mustad. Noka ülapool on tumepruun, alapool kollane. Jalad on oliivkollased. Udusulis pojad on roosakad.
Kold-väikehüüp sarnaneb välimuselt väikehüübiga, kuid kold-väikehüüp on väiksem, tema nokk on pikem ja selg on pruun.
Levik.
Kold-väikehüübi levila ulatub Indiast Jaapanini, lõunas Mikroneesiani.
Elavad padurates, roostikes, jõgede ja järvede ääres, soodes, riisipõldudel ning mangroovides. Sumatral on neid kohatud 1500 m kõrgusel merepinnast.
Toitumine.
Toituvad peamiselt veeputukatest ja nende vastsetest, kuid ka väikestest kaladest, koorikloomadest, konnadest, limustest, kilkidest ja roomajatest.
Toituvad üksikult. Tavaliselt toituvad öösel ja videviku ajal, pilves ilmaga võivad nad olla aktiivsed ka päeval. Toitu otsides seisavad paigal või kõnnivad aeglaselt. Kiiret saaklooma võivad jälitada ka joostes või hüpates.
Pesitsemine.
Pesitsevad üksikult või väikestes kolooniates. Ühe puu otsas võib olla kuni kuus pesa. Hiinas pesitseb ühel hektaril keskmiselt 11,4 paari. Emaslind ehitab pesa lehtedest ja vartest. Pesa on 15–25 cm lai ja asub umbes 1 m kõrgusel vee kohal.
Jaapanis pesitsevad mais augustini, Indias juunist septembrini, Malaka poolsaarel juulist oktoobrini, Saalomoni saartel septembrist aprillini. Kurnas on 4–6 rohekassinist muna mõõtmetega 32–33 × 24,5 mm.
Helju Tauk

Helju Tauk (õieti Helju-Liidia Tauk; 1950–1959 Kolk; 29. märts 1930 Tartu – 4. august 2005 Tallinn) oli eesti pianist, muusikateadlane ja pedagoog.
Isiklikku.
Ta oli aastail 1951–1959 abielus Udo Kolgiga, nende poeg on Madis Kolk.
Kalnėnai (Mažeikiai)

Kalnėnai (žemaidi "Kalnienā") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Kalnėnai asub Venta jõe ääres. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org.
Kalnėnai piirneb Mažeikiai linnaga.
Muinsuskaitse all on küla vana kalmistu. See oli kasutusel XVIII–XIX sajandil ja säilinud on üks viie meetri kõrgune tammepuust rist. Ka on kaitse all sealsed vanemad kalmed. Mõlemad kalmetegrupid olid kasutusel XVI sajandil ja XVII sajandil. Esimene neist asub Venta jõe oru 5–7 meetri kõrgusel nõlval. Teine kalmete grupp asub oruterrassil ja seal asub XX sajandi esimesel poolel püstitatud viie meetri kõrgune puust rist. Kokku on külas neli kalmetegruppi.
Küla mainiti esmakordselt aastal 1605. Toona kuulus see Tirkšliai mõisale. Aastal 1721 kirjeldati küla piire. Kahe maailmasõja vahel tegutses külas venekeelne kool. Osa küla aladest on Mažeikiai linnaga liidetud.
Küla nimi tuleneb sõnast "kalnas" (mägi).
Troškučiai

Troškučiai (žemaidi "Truoškutē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Troškučiai asub Venta jõe ääres. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org.
Troškučiai piirneb Mažeikiai linnaga. Sinna on rajatud aianduskooperatiive.
Küla on esmamainitud 1605. aastal. Toona kuulus see Tirkšliai mõisale. 1721. aastal on kirjeldatud küla piire. Kahe maailmasõja vahel tegutses külas kool. 1980. aastal püstitasid külaelanikud külla kabeli, mis õnnistati sisse 2009. aastal.
Küla nimi on tulnud sõnast "troškus" ('janune').
Kurmaičiai

Kurmaičiai (žemaidi "Kormaitē") on küla Leedus Mažeikiai rajoonis Mažeikiai vallas.
Kurmaičiai asub Venta jõe ääres. Osaliselt ulatuvad külla Natura 2000 alad Venta ülemjooks ja Venta jõe org.
Kurmaičiais asuvad mitmed endised suvilakoopertiivid. Kuni aastani 2005 allusid sealsed alad Mažeikiai linnale.
Muinsuskaitse all on Pumpurai ja Kurmaičiai külade vaheline raudteesilla kompleks, mis valmis aastail 1871–1875. Külla jääb selle idapoolne vahimajake. See kujutab endast neljakorruselist ruudukujulise põhiplaaniga sokliga torni. Hoone on punastest tellistest, seda ehivad karniis ja friis. Ka sild ise jääb Kurmaičiaisse. Silda toestavad lihvimata kividest toed, mida ehivad betoonkarniisid.
Küla mainiti esmakordselt aastal 1569. Toona kuulus see Tirkšliai mõisale. Aastal 1721 kirjeldati küla piire. 
Küla nimi tuleneb loomanimest "kurmis" (mutt).
Kergejõustiku maailmameistrivõistluste medalistide nimekiri (mehed)

See on meeste kergejõustiku maailmameistrivõistluste medalistide nimekiri. See sisaldab kõiki kergejõustiku maailmameistrivõistluste medalivõitjaid.
Mehed on kergejõustiku maailmameistrivõistlustel osalenud alates meistrivõistluste algusest 1983. aastal. Iga ala kolm parimat sportlast võidavad vastavalt kuld-, hõbe- ja pronksmedalid. Meistrivõistluste ühekordne eraldi võistlus toimus 1976. aastal ainult meeste 50 kilomeetri käimises, kuna Rahvusvaheline Olümpiakomitee jättis selle ala sel aastal kergejõustiku olümpiaprogrammist välja.
100 m.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
200 m.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
400 m.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
800 m.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
1500 m.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
5000 m.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
10 000 m.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Maraton.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
110 m tõkkejooks.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
400 m tõkkejooks.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
3000 m takistusjooks.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
4×100 m teatejooks.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Kettaheide.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Odavise.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Kümnevõistlus.
&lt;br&gt;&lt;br&gt;
Rēzēni

Rēzēni on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Cesvaine vallas.
Rēzēni asub valla lääneosas. Küla teenindab Rēzēni bussipeatus.
Aastal 2007 oli külas 12 elanikku.
Aru kolhoos (Nissi vald)

Aru kolhoos oli ühismajand, mis tegutses umbes 1949–1953 ja asus endises Nissi vallas, Aru külas (1950. aastast Lehetu külanõukogus Keila rajoonis).
Aru kolhoos lõid 1949. aasta kevadel Aru küla talunikud. Esimeseks liitujaks oli Johannes Poolamets, kes valiti kolhoosnikute poolt ka juhatuse liikmeks ja ta hakkas tööle kolhoosi aidamehena. Kolhoosi esimeheks valiti Voldemar Heinmaa ja arveametnikuks Jaan Edovald. 
Kolhoosi tegevus lõpetati 1953. aastal ja majand liideti naabruses asunud kolhoosiga (nimi teadmata).
Bērzmilni

Bērzmilni on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Sarkaņi vallas.
Bērzmilni asub valla lääneosas. Seal kasvav tamm ümbermõõduga 4,48 meetrit on looduskaitse all.
Aastal 2007 oli külas 7 elanikku.
Vērmi

Vērmi on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas.
Vērmi asub valla lääneosas. Külas on Vērmji bussipeatus. Aastal 2007 oli külas 7 elanikku.
Ida-väikehüüp

Ida-väikehüüp ("Botaurus eurhythmus") on haigurlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Välimus.
Ida-väikehüüp on 33–39 cm pikk. Tiibade siruulatus on 55–59 cm.
Isaslinnu pealagi ja selg on üleni pruunid, emaslinnul on ülapoolel heledad täpid. Saba on must. Tiiva ülapoolel on hele laik, lennusuled on tumedad, alapool on hõbehall. Isaslinnu alapool on üleni beež, emaslinnu alapool on pruunitriibuline. Noka ülapool on pruun, alapool rohekaskollane. Pulmarüüs muutub nokk mustaks. Jalad on rohekaspruunid, liigeste juurest kollased. Silmad on kollased.
Noorlinnu selg ja tiivad on tumepruunid heledate täppidega. Alapool on pruuni-valgetriibuline.
Ida-väikehüüp sarnaneb välimuselt kold-väikehüübile, kuid ida-väikehüüp on veidi suurem, tema sulestik on tumedam ja tiiva alumine külg on hall.
Levik.
Ida-väikehüüp pesitseb Kagu-Siberis, Ida-Hiinas ja Jaapanis. Talvitavad Lõuna-Hiinas, Indohiinas, Malaka poolsaarel, Suurtel Sunda saartel ja Filipiinidel.
Elavad padurates, soodes, jõgede ääres, rannikul, niisketel aasadel ja riisipõldudel. Jaapanis pesitsevad ka kuivadel karjamaadel.
Toitumine.
Toituvad väikestest kaladest, konnadest, koorikloomadest ja putukatest. Kalimantanil toituvad peamiselt suurtest kilkidest.
Peamiselt videvikulise eluviisiga, kuid võivad olla aktiivsed ka päeval.
Pesitsemine.
Pesitsevad üksikult. Rohust ehitatud pesa asub 1 m kõrgusel vee kohal või vee lähedal.
Pesitsevad maist augustini. Kurnas on 3–5 valget muna mõõtmetega 32 × 20 mm. Mune hauvad mõlemad vanemad 16–18 päeva. Poegade eest hoolitseb peamiselt isaslind.
Nurme tänav (Jõgeva)

Nurme tänav on lühike tänav Jõgeval Laia ja Piiri tänava vahel.
Vēķi

Vēķi on küla ("mazciems") Lätis Madona piirkonnas Liezēre vallas.
Vēķi asub valla idaosas. Sinna jääb Vēķi bussipeatus. 
Liezere linnamägi on muinsusmälestisena regionaalse kaitse all.
Monchique saar

Monchique saar (portugali keeles: "Ilhéu de Monchique") on väike asustamata saar Portugalile kuuluvate Assooride saarestiku lääneosas, vahetult Florese saarest läänes. See on Portugali läänepoolseim punkt ja kui seda pidada osaks Euroopast (kuigi see asub Põhja-Ameerika laama peal), siis ka Euroopa läänepoolseim punkt.
Saareni pääseb ainult paadiga ning 43 meetri sügavune laht pakub suvel päevasel ajal võimalusi sukeldumiseks. Saar ja seda ümbritsevad veed on nende liigirikka elustiku tõttu kaitse all. Saarte ümbruses on tuvastatud 96 liiki taimestikku ja loomastikku, sealhulgas näiteks pruunvetikaid ja vääneljalalisi.
Johann Fonne

Johann Fonne (ka Hans Fonne; suri 1653) oli Lübecki päritolu Tallinna kaupmees ja raehärra.
Päritolu.
Fonnede suguvõsa pärines algselt Engeri linnast Ravensbergi krahvkonnas Vestfaalis. 16. sajandi keskel tegutsesid Engeris kohalike ametnike ja maavaldajatena vennad Jost Fonne (Engeri foogt) ja Tönnies Fonne (suri 1559; Bustede foogt). Pärast Tönniese surma kolisid tema pojad Lübeckisse ning osa neist siirdus sealt edasi Liivimaale.
Johann Fonne isa, 1547. aastal Engeris sündinud Hans Fonne, asus Lübeckis kaupmeheks ja tegeles niinimetatud Novgorodi-sõitjana ("Nowgorodfahrer") Venemaa-suunalise kaubandusega. Tema abikaasa Elsebe Marquardt pärines samuti idakaubandusega seotud Lübecki kaupmeeste hulgast. Sellest abielust sündis lisaks Johann Fonnele ka Tönnies Fonne, keda tuntakse 1607. aastal Pihkvas koostatud vene–alamsaksa vestmiku autorina.
Saabumine Eestisse ja tegevus Tallinna raes.
Johann Fonne sai 1612. aastal Narva kodanikuks ja astus 1616–1617 Tallinna Mustpeade vennaskonda. Umbes samal ajal abiellus ta Tallinna kaupmehe tütre Magdalena (Margarete) Huddega.
Tallinna kodanikuks võeti ta 19. septembril 1617.
1621. aastaks oli ta Tallinnas majaomanik.
5. detsembril 1630 valiti ta Tallinna raehärraks. Hiljem teenis ta ka Tallinna rae arvehärrana ("kämmerer").
Tallinna Linnaarhiivis on säilinud 26. novembril 1647 koostatud dokument, mille kohaselt selgus Tallinna ühislaeka revideerimisel, et linn on raehärrale ja arvehärrale Johann Fonnele võlgu 1500 riigitaalrit. Dokumendi väljastamise ajaks oli Fonne 200 riigitaalrist vabatahtlikult loobunud, kuid ülejäänud võlasumma ja kogunenud intresside tagasimaksmiseni panditi Fonnele Pruuna mõis Järvamaal Ambla kihelkonnas.
Johann Fonne suri Tallinnas 1653. aastal. Veidi enne viimase surma palus tema väimees, Moskvas elav Vene tsaari Aleksei Mihhailovitši ihuarst Hartmann Gramann tsaarilt luba, et tema naine Elisabeth Fonne ning naiseõde võiksid reisida koos lastega Tallinna, et külastada raskelt haiget isa, raehärra Johan Fonnet.
Perekond.
Hans Fonne ja Magdalena Hudde perre sündis vähemalt kümme last. Nende hulgas:
Esivanemad.
Viited:
Robin-Christopher Raimo

Robin-Christopher Raimo (sündinud 22. juulil 2010) on Eesti lumelaudur.
Ta võistleb "freestyle"-lumelaua aladel (pargisõit, suur hüpe, rail). Ta kuulub Nõmme Lumeakadeemiasse ning esindab Eestit rahvusvahelistel võistlustel.
2024/2025 hooaja Eesti parim noormees lumelaual.
2025 Eesti juunioride meister nii pargisõidus kui ka suurel hüppel. Meeste arvestuses Eesti meistrivõistlustel suurel hüppel 2. koht.
2025. aastal (14-aastaselt) tegi Raimo Euroopa karikasarja debüüdi Itaalias Prato Nevosos lumelaua pargisõigus, kus saavutas meeste arvestuses 39. koha.
Kinnisvara24

Kinnisvara24 on Eesti kinnisvaraportaal, mis pakub kuulutuste avaldamise ja otsimise võimalust nii eraisikutele kui ka ettevõtetele. Portaali kaudu vahendatakse elamispindu, äripindu, maatükke ja muid kinnisvaraga seotud objekte.
Ajalugu.
Portaal loodi 2017. aastal eesmärgiga pakkuda alternatiivi Eesti turul tegutsevatele kinnisvarakuulutuste keskkondadele. Kinnisvara24 arendamist ja haldamist koordineerib Kinnisvarakeskkond OÜ. Aastate jooksul on keskkond laiendanud oma kuulutuste valikut ning kasutajabaasi, kujunedes üheks suuremaks kinnisvarakuulutuste portaaliks Eestis. 2025 aastal on Kinnisvara24 Eestis turuliider uusarendusprojektide segmendis. 
Teenused ja funktsionaalsus.
Kinnisvara24 võimaldab:
Lisaks kuulutustele avaldab portaal kinnisvaraturuga seotud uudiseid ja analüüse. 
Positsioon turul.
Kinnisvara24 konkureerib Eesti turul peamiselt portaalidega City24 ja KV.ee. Ettevõtte strateegiliseks eesmärgiks on suurendada oma kuulutuste arvu ja turuosa.
Kinnisvara24 on pakub Eestis kõige parema hinnaga kinnisvarakuulutuste lisamist. Eraisikute hinnad algavad 12.5€/kuu ja ärikliendi pakettidel 25€/kuu. 
Omanik ja juhtimine.
Portaali omanik on Kinnisvarakeskkond OÜ. Ettevõtte juhatuses on tegutsenud mitmed Eesti kinnisvara- ja meediasektori taustaga juhid.
Allikad
https://kodu.geenius.ee/rubriik/kinnisvara/eesti-kinnisvaraportaal-loi-koigile-turul-tegutsejatele-kasuliku-statistikakeskkonna/
https://lounaeestlane.ee/asjatundja-mis-hakkab-kinnisvaraturul-juhtuma-parast-kaibemaksu-tousu/
https://arileht.delfi.ee/artikkel/120400430/asjatundjad-annavad-nou-kas-esimene-kodu-osta-voi-uurida
https://kesknadal.ee/2025/08/03/ekspert-valismaalased-on-lahkumas-eesti-kinnisvaraturult/
https://arileht.delfi.ee/artikkel/120378304/louna-eesti-kinnisvaraturg-tartu-korterid-lahevad-kaubaks-aarealadel-valitseb-vaikus
https://lounaeestlane.ee/kinnisvara-valismaal-olulised-asjad-mida-enne-ostu-teadma-peab/
https://majandus.postimees.ee/8164528/4-muudatust-millega-sel-aastal-kinnisvaratehingutes-arvestada
https://majandus.postimees.ee/8064955/kinnisvara24-avas-valismaa-kuulutuste-veebilehe
https://turundajateliit.ee/kinnisvara24-ee-juht-katrin-aron-kinnisvaraturg-kulgeb-praegu-pakkujate-taktikepi-all/
https://ehitusleht.ee/kinnisvara24-avas-valismaa-kinnisvarakuulutuste-veebilehe/
https://majandus.postimees.ee/7907047/kinnisvara24-lemmikloomi-lubavad-eluasemed-jouavad-tehinguni-esimesena
Ühistöö (trükikoda)

Trükikoda Ühistöö oli nõukogude ajal Rakveres tegutsenud trükikoda, mis asus aadressil Lai tänav 11 .
Trükikoda asutati nõukogude perioodil ja kuulus Eesti NSV Polügraafiatööstuse Valitsuse süsteemi. Seal trükiti Rakvere rajooni ajalehte "Punane Täht" ning muid trükiseid. Rakvere trükikojale „Ühistöö“ allus Tapa trükikoda nr. 27.
Trükikoda tegutses hoones kuni Eesti taasiseseisvumiseni 1990. aastate alguses.
Selge Taevas

Selge Taevas on Tõraveres asuv ettevõte, mis tegeleb Päikese ja tähistaeva vaatluste korraldamisega ning viib läbi astrofotograafia töötubasid ja koolitusi.
Tallinna Tähetorni Selts

Tallinna Tähetorni Selts on Tallinnas tegutsev astronoomiahuviliste ühendus.
Risbiter

Risbiter oli Eestimaa vasalliperekond.
13. sajandi algul oli Harjumaal läänimees Mattis Risbiter, kelle nimest ongi tuletatud kohanimi Riisipere ("Riesenberg"). Matthias Johann Eiseni "Taani hindamisraamatu" uurimuse andmetel oli Risebiterite suguvõsa Eestimaal 16. sajandi lõpuni.
Mõisavaldused.
Risbiterite (ka Riesebieter, Riesbiter, Rissebyter) perekonna valduses olid Pikavere, Sagadi, Annikvere, Mahtra, Polli mõis jt.
Risbiterid kunstis.
Hans von Riesbieteri nimeline isik oli tegelaskuju filmis "Viimne reliikvia"(1969), filmi süžee põhineb Eduard Bornhöhe romaanil (1893) "Vürst Gabriel ehk Pirita kloostri viimased päevad".
Matthew Denny

Matthew Denny (sündinud 2. juunil 1996) on Austraalia kettaheitja.
Ta osales 2016. aasta suveolümpiamängudel Rio de Janeiros, kui heitis kvalifikatsioonis 61.16, millega sai 19. koha ja ei pääsenud finaali.
2018. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Gold Coastis võitis ta hõbemedali vasaraheites, kettaheites jäi ta neljandaks.
2019. aasta suveuniversiaadil Taipeis võitis Denny kuldmedali tulemusega 65.27 Sama aasta maailmameistrivõistlustel Dohas heitis ta finaalis 65.43 ja sai 6. koha.
2021. aastal toimunud olümpiamängudel Tokyos püstitas ta finaali viimases voorus isikliku rekordi 67.02 ja oli neljas, kaotades pronksmedali võitnud Lukas Weißhaidingerile 5 sentimeetriga.
2022. aasta maailmameistrivõistlustel Eugene'is sai Denny tulemusega 66.47 6. koha. 2022. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Birminghamis võitis ta kuldmedali isikliku rekordiga 67.26.
2023. aasta maailmameistrivõistlustel Budapestis sai ta tulemusega 68.24 4. koha.
2024. aasta suveolümpiamängudel Pariisis võitis Denny Rojé Stona ja Mykolas Alekna järel pronksmedali tulemusega 69.31.
Denny nimel olev Okeaania rekord on 2025. aasta 10. aprillil Ramonas heidetud 74.25. Sellel võistlusel olid kõik tema kuus katset pikemad kui 71 meetrit. Seeria keskmine tulemus 72.72 on kõigi aegade parim.
Saarmas (perekonnanimi)

Saarmas on eesti perekonnanimi.
Seda perekonnanime on Eestis määratud kahel korral: 19. sajandil Vana-Võidu mõisavallas Viljandi kihelkonnas Viljandimaal ning nimede eestistamise puhul Avanduse vallas Virumaal uueks perekonanimeks isikule, kelle senine perekonanimi oli Sarens. 2025. aasta 1. jaanuari seisuga on perekonnanimi Saarmas Eestis 8 mehel ja 7 naisel.
Tubakapruun

Tubakapruun on üks pruunidest värvitoonidest, kergelt hallikas, keskmiselt tume kuni sügavpruun värvus, mis meenutab kuivatatud tubakalehtede värvi.
Variatsioonid.
Pantone värvivaliku toon 17-1327 "Tobacco Brown" on mahe keskmine pruun 
RAL Design värvivaliku toon 050 30 30 "Tabakbraun" on sügavpruun .
Veebivärv "Tobacco Brown" on sügavpruun .
Pantone 448 C

Pantone 448 C on Pantone värvisüsteemi üks värvitoon, tuhm tumepruun värvus, mis on mitteametlikult tunnistatud maailma inetuimaks värviks.
2012. aastal telliti Austraalias turu-uuring selgitamaks välja kõige mitteatraktiivsemat värvitooni, et kasutada seda tubaka- ja sigaretipakendite kujunduse värvina.
2016. aastast alates on tooni kasutatud sigaretipakkide kujunduses paljudes maades, sealhulgas Prantsusmaal, Iirimaal ja Ühendkuningriigis.
Meelis Sarapuu

Meelis Sarapuu (sündinud 1977) on Eesti sõjaväelane, auastmelt kolonel.
Ta on üks Eesti tänase sõjaväepolitsei kujundajatest ja arendajatest. Aastatel 2017–2025 oli ta sõjaväepolitsei ülem, asudes seejärel ametisse kaitseväe peainspektorina.
Haridus.
Sarapuu on lõpetanud Sisekaitseakadeemia ja Balti kaitsekolledžis vanemstaabiohvitseride kursuse (JCGSC) ning kõrgema juhtkonna kursuse (HCSC). Samuti on tal magistrikraad Tallinna Ülikoolist.
Teenistuskäik.
Sarapuu liitus kaitseväega 1996. aastal. Aastast 2000 teenis ta erinevatel ametikohtadel sõjaväepolitseis, tõustes 2009. aastal ülema asetäitjaks. 1. augustil 2017 asus ta Eduard Kikase järel sõjaväepolitsei juhiks.
17. juulil 2025 võttis sõjaväepolitsei juhtimise üle kolonel Toomas Väli, misjärel siirdus Sarapuu juhtima kaitseväe peainspektorteenistust.
Ookerpruun

Ookerpruun on üks pruunidest värvitoonidest, pruuni ookri värviga sarnane heledapoolne pruun värvus, ookerkollasest tumedam ja pruunim.
Variatsioonid.
RAL Classic värvikaardi toon 8001 "Ockerbraun" on soe kollaka varjundiga pruun .
Winsor and Newtoni värvide "Brown Ochre" on soe helepruun .
Veebivärv "Ochre Brown" on keskmine soojatooniline pruun .
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab ookrivärvuse ("ocre") vasteks toonivahemiku tumekollasest punaka ookerpruunini .
Omaan olümpiamängudel

Omaan on riigina alates 1984. aastast osalenud kõikidel nüüdisaegsetel olümpiamängududel.
Olümpiakomitee Omaanis loodi 1982. aastal ning sama aasta 28. mail tunnustas seda ka ROK.
Omaan pole kunagi osalenud taliolümpiamängudel.
Kõige suurem esindus (16 sportlast) oli Omaanil 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses.
Olümpiamedalid.
Omaani sportlased pole seni võitnud ühtegi olümpiamedalit.
Seni on parimad tulemused saanud 1988. aastal Mohamed Al-Malky meeste 400 m jooksus (8. koht) ja 2020. aastal Amur Al-Kanjari tõstmise poolraskekaalus (10. koht).
Aleksei Venetsianov

Aleksei Gavrilovitš Venetsianov (Алексей Гаврилович Венецианов; 18. veebruar (vkj 7. veebruar) 1780 – 16. detsember (vkj 4. detsember) 1847) oli vene maalikunstnik, kes oli tuntud oma talupojaelule ja tavainimestele pühendatud maalide poolest.
Amur Al-Kanjari

Amur bin Salem Al-Kanjari (araabia keeles عامر•بن سالم الخنجري; sündinud 16. oktoobril 2000) on Omaani endine raskejõustiklane (tõstja).
Ta sai 2020. aasta suveolümpiamängudel tõstmise poolraskekaalus 10. koha.
See on Omaani teiseks parem tulemus kaasaegsetel olümpiamängudel üldse.
Oliivpruun

Oliivpruun on üks pruunidest värvitoonidest, soe kergelt oliivja nüansiga pruun värvus, mille nimetus on enim tuntud RAL Classic värvivalikust.
Variatsioonid.
RAL Classic värvitoon 8008 "Olivbraun" on keskmise tumedusega ja oliivroheka varjundiga pruun .
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi toonitabelis on kollaste värvuste hulgas kolm oliivpruuni: "Light Olive Brown" , "Moderate Olive Brown" ja "Dark Olive Brown" , milles on tuntav oliivrohelise toon.
Veebivärv "Olive Brown" on eelmisest rohekam tume toon , teises variandis sügav-oliivroheline .