Indrek Tarand

Indrek Tarand (sündinud 3. veebruaril 1964 Tallinnas) on Eesti poliitik ja õpetaja.
Elulugu.
Indrek Tarand õppis aastail 1971–1982 Tallinna 21. Keskkoolis inglise keele eriklassis, ning astus aastal 1982 Tartu Ülikooli ajaloo teaduskonda. 
Oma Nõukogude okupatsiooni vastast meelsust manifesteerides peeti ta 24. detsembril 1982 kinni Raadi kalmistul Tartus, kus ta oli koos kaaslastega süüdanud küünlad Eesti Vabadussõja sangari Julius Kuperjanovi haual. Kinnipidamisele järgnes eksmatrikuleerimine – koos Indrek Tarandiga heideti ülikoolist välja Aivar Reidla, Mart Sarapuu ja Priit Heinsalu.
Tarand oli 1982–1983 Tallinna Linna Täitevkomitee allasutuse Tallinna Linna Haljastuse Remondi- ja Ehitusvalitsuse mullatöid tegev lihttööline. Asutuse juht Urmas Grišakov oli tema isa Andres Tarandi tuttav. Selles asutuses töötamise ajal istutas Tarand mullapalliga kolmemeetriseid puid Lasnamäel kindral Fedjuninski tänaval ja Õismäel.
Tarand oli aastatel 1983–1985 ajateenistuses Nõukogude armees, hiljem on ta osalenud reservohvitseride õppustel ja Reservohvitseride Kogu tegevuses.
Indrek Tarand naasis Tartu Ülikooli aastal 1985 ja omandas 1991. aastal ajaloolase-ajalooõpetaja kutsediplomi.
1988. aastal osales Indrek Tarand Eesti Üliõpilaste Seltsi tegevuse taastamisel ja oli seltsi sõjajärgse ajaloo esimene valitud Vanamees.
1989. aastal valiti Indrek Tarand Tartu Linna Rahvasaadikute Nõukogu liikmeks ja osales Tartu Linnavolikogu töös kuni 1992. aasta sügiseni.
1990. aasta 24. veebruaril valiti Indrek Tarand Eesti Kongressi liikmeks.
Aastail 1991–1992 töötas ta Riiklikus Aktsiaseltsis (RAS) Tartu Maja sidustusdirektori ja juhatuse liikmena
Aastatel 1992–1993 täiendas ta end välismaal ja õppis PEW Charitable Trusti stipendiumiga Johns Hopkinsi Ülikooli Bologna keskuses Paul H. Nitze School of Advanced International Studies (SAIS) ülikoolis ja omandas magistrikraadi rahvusvahelistes suhetes.
Tarandi töö riigiametnikuna algas aastal 1993, mil ta oli Vabariigi Valitsuse eriesindaja Narvas, kus oli puhkenud referendumikriis – osa elanikkonnast valmistas autonoomia ettekäändel ette lahkulöömist Eesti Vabariigist. Tarandi tegevus aitas kaasa referendumi läbikukkumisele ning võimaldas korraldada kohalikud valimised vastavalt EV seadustele.
Seejärel määrati ta peaminister Mart Laari nõunikuks. 1994. aasta alguses asus Tarand tööle välisministeeriumi kantslerina minister Jüri Luige alluvuses. 
Kantslerina vastutas ta Eesti välisteenistuse, välisteenistusseaduse väljatöötamise ja professionaalse diplomaatilise teenistuse rajajamise eest. Näiteks koordineeris ta Eesti-Vene ja Eesti-Läti piiriläbirääkimisi.
1997. aastal algatas Indrek Tarand koos mõttekaaslastega Eesti Vabariigi reservväelaste vabatahtlikud kursused. Kursuse lõppedes omandas Indrek Tarand nooremleitnandi auastme. Tänaseks on liikumisest välja kasvanud Eesti Reservohvitseride Kogu ning Tarand on selle asutajaliige.
Aastal 2001 nimetas president Lennart Meri Indrek Tarandi Eesti Vabariigi esindajaks Püha Tooli juures.
18. mail 2001 andis Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik Püha Tooli juures Indrek Tarand paavst Johannes Paulus II-le tema 81. sünnipäeval üle oma volikirja.
Selles ametis oli ta 2002. aastani, mil ta pidi kohast loobuma erimeelsuste tõttu välisminister Kristiina Ojulandiga. 2002. aasta juunis tabati kantsler Tarand 1,07-promillise joobe tunnustega autoroolist ning vallandati päevapealt töölt ministeeriumis. "See on suureks löögiks mu lähedastele ja sõpradele, kes on uskunud minusse. Olen juhtunu pärast väga kurb ning enam seda ei juhtu," lubas ta. "Mul on äärmiselt piinlik teada saada, et see juhtus ministeeriumi auto roolis ajal, kui kantsler oli puhkusel," kritiseeris Tarandit välisminister Ojuland, kes tabati sarnases olukorras 1997. aastal. Lisaks süüdistas Vabariigi Valitsus ajakirjanduse andmetel Tarandit vääritus käitumises, mis aga ei leidnud kohtus tõendamist. 2005. aastal selgus, et välisministeeriumist on kadunud 91 dokumenti. Väidetavalt 4 oli jäänud Indrek Tarandi valdusse. Peaminister Andrus Ansip ütles, et kaduma läinud dokumentides ei olnud midagi, mis võiks Eestit kahjustada.
Pärast välisministeeriumist lahkumist oli Tarand kuni 2003. aastani Eesti Panga personalijuht.
Aastail 2002–2003 töötas Indrek Tarand Eesti Jahimeeste Seltsi tegevjuhina ning 2003–2009 oli vabakutseline tele- ja raadiosaadete juht ning kolumnist (Teletaip, Varivalitsus, Põhjala pärlid, Targem kui 5b).
2006. aastal osales Indrek Tarand koos tantsuõpetaja Kaisa Ojaga Kanal 2 populaarses telesaates "Tantsud tähtedega". Ta ei jõudnud paremate hulka.
2007. aastal oli ta Gruusia presidendi administratsiooni reformi nõustaja.
2008. aastal, kui Venemaa Föderatsiooni relvajõud ründasid Gruusiat, algatas Indrek Tarand koos Priit Heinsaluga Eesti vabatahtlike abimissiooni Tbilisisse. President Mihheil Saakašvili autasustas Indrek Tarandit 2013. aastal Gruusia presidendi riikliku teenetemärgiga, mis anti kätte Brüsselis.
Aastatel 2005–2009 oli Indrek Tarand Eesti Sõjamuuseumi direktor.
19. augustil 2009 teatati, et Tarand esitas kaitseminister Jaak Aaviksoole avalduse muuseumi direktori ametikohalt lahkumiseks sama aasta 1. septembrist seoses tööleasumisega Euroopa Parlamendi liikmena. Kaitseminister rahuldas Tarandi avalduse ja nimetas ta alates septembrist 2009 muuseumi nõukogu liikmeks. 
Tarand on kandideerimise põhjusena nimetanud soovi kehtestada valimistel nn avatud nimekirjad, mis valimistejärgselt Riigikogu poolt ka seadustatud said.
Euroopa Parlamendis töötamise ajal kandideeris Indrek Tarand parlamendi asepresidendiks, kuid taandas lõppvoorus oma kandidatuuri naiskandidaatide kasuks.
Euroopa Parlamendis kuulub Indrek Tarand Euroopa Roheliste fraktsiooni ning on tegev Põhiseaduskomisjonis, Väliskomisjonis ja Julgeoleku ning kaitse alakomisjonis.
11. veebruaril 2012 esines Indrek Tarand Tartus ACTA-vastasel meeleavaldusel, olles Euroopa Parlamendis hääletanud ACTA vastu ning korraldas huvilistele 22. veebruaril Kumu auditooriumis ACTA teabepäeva.
Alates 2013. aastast on Indrek Tarand Eesti Liikumispuudega Inimeste Liidu president ja juhatuse esimees. 2015. aastal istutas Tarand koos Eesti Liikumispuudega Inimeste Liidu juhatuse liikmetega Eiki Nestori kingitud pihlaka.
Hoolimata poliitikas kaasalöömisest pole Tarand kuulunud ühtegi erakonda.
7. septembril 2018 teatas ta, et kandideerib 2019. aasta Riigikogu valimistel Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirja esinumbrina Pärnus. Erakonna liikmeks ta esialgu ei astu.
Osalemine Euroopa Parlamendi valimistel.
2009. aasta Euroopa Parlamendi valimistel astus Tarand üles üksikkandidaadina ja ta osutus valituks, kogudes 25,81% häältest. Ta sai 102 509 valija toetuse ning jäi vaid 1016 häälega alla enim hääli saanud Keskerakonnale. Parlamendis liitus Tarand Euroopa Parlamendi Roheliste fraktsiooniga.
2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel osales Tarand uuesti üksikkandidaadina ja osutus taas valituks, kogudes 43 390 häält ehk 13,2% häältest.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel kandideeris Tarand Sotsiaaldemokraatliku Erakonna nimekirjas. Ta kogus 2857 häält, kuid ei osutunud valituks.
Ta kandideeris 2024. aasta Euroopa Parlamendi valimistel erakonna Eesti 200 nimekirjas, kogus 2256 häält ning ei osutunud valituks.
Kandideerimine 2011. aasta Eesti presidendivalimistel.
Indrek Tarand kandideeris 2011. aastal Toomas Hendrik Ilvese vastaskandidaadina Eesti presidendiks. Ta esitati ainsa vastaskandidaadina Keskerakonna Riigikogu fraktsiooni poolt ning ta kogus 29. augustil 2011 toimunud salajasel hääletusel Riigikogus 25 häält ega osutunud valituks, Ilves sai 73 häält ning valiti teiseks ametiajaks presidendiks. 
Alates 9. augustist 2021 töötas Indrek Tarand diplomaatilisel ametikohal (lauaülem) välisministeeriumi arengukoostöö ja humanitaarabi büroos.
Septembrist 2022 töötab ta ajalooõpetajana Tallinna Ühisgümnaasiumis. 
Alates 10. juulist 2024 töötab Tarand 0,7 töökoormusega Riigikogu esimehe Lauri Hussari (Eesti 200) abina.
Särgiskandaal.
24. septembril 2005 kandis Indrek Tarand Eesti Televisiooni ja Eesti Raadio vahelisel jalgpallimatšil särki kirjaga "Kommarid ahju!". Särgil oli nimekiri inimestest, kelle kohta see käis, eesotsas peaministri Andrus Ansipi ja presidendi Arnold Rüütliga. Indrek Tarand töötas tollal kaitseminister Jaak Jõerüüdi alluvuses ja Jõerüüdi väitel oli Tarandi tegu ajendiks, miks ta astus kaitseministri kohalt tagasi.
Isiklikku.
Ta on klimatoloog ja poliitik Andres Tarandi ja raadioajakirjanik Mari Tarandi poeg ning ajakirjanik Kaarel Tarandi vanem vend.
Indrek Tarand on 1988. aastast abielus ning tal on kolm last: pojad Julius ja Konrad ning tütar Helmi.