Nutikell

Nutikell on käekell, millel on lisaks aja- ja kalendrinäitudele mitmeid nutitelefoni või pihuarvuti omadusi. Nutikella kasutataksegi peamiselt Bluetoothi kaudu nutitelefoniga või tahvelarvutiga suhtlemiseks, et võtta vastu kõnesid, vastata sõnumitele ja meilidele, mängida muusikat ja videoid.
Kellade mudelitel võib olla mitmeid lisaüksusi:
Kellal võib olla puuteekraan, vibroalarm, äratus, samuti võimalus alla laadida uusi rakendusi.
Spordikelladel võivad olla ajavõtufunktsioon, teekonna jälgimine ja graafiline esitus, pulsimõõtja, kaloriloendur, unekvaliteedi jälgija, veekindlus (ka nt sukeldumise seisukohalt).
Nutikell võib koguda informatsiooni väliste või sisemiste andurite abil. Nutikella tulevad märguanded sissetuleva kõne, SMS-i, e-kirjade, kalendri, börsiuudiste, ilma kohta ning suhtlusvõrgustikest. Nutikell võib saada andmeid muudelt vahenditelt või arvutitelt. Kell võib toetada traadita side tehnoloogiaid, nagu Bluetooth, WiFi ja/või GPS.
Nutikella peamiseks puuduseks pisike ekraani kõrval on vajadus peaaegu iga päev akut laadida.
Tuntuimad tootjad on Samsung ja Sony.
Ajalugu.
Algusaastad.
Esimene digitaalkell oli Pulsar, mida 1972. aastal hakkas tootma Hamilton Watch Company. Pulsar tuli 1978. aastal turule nimega Seiko, kuigi rahvasuus jäi kell endiselt Pulsariks. 1982. aastal ilmus Pulsari kell NL C01, mis võimaldas kasutajal salvestada 24 tähemärki, tehes seda tõenäoliselt esimese käekellana maailmas. Personaalarvutite kasutuselevõtuga 1980. aastatel hakkas Seiko arendama kellade arvutiga ühendamist. The Data 2000 kell (1983) tuli turule koos välise klaviatuuriga, mis edastas andmed kellale traadita ühenduse abil. Selle kella nimi tulenes tema võimest salvestada kuni 2000 tähemärki. D409 oli esimene Seiko mudel, millel oli küljes andmesisestuse võimalus ehk kellale oli peale ehitatud miniatuurne klaviatuur. Selle mälu oli väike, vaid 112 numbrit. Kell ilmus 1984. aastal kuldse, hõbedase ja musta variandina. Sellele mudelile järgnesid paljud teised Seiko käekellad.
Seiko RC Seeria.
RC-1000 (1984) oli esimene Seiko mudel, mis ühildus arvutiga. Kell ühildus enamiku tolle aja populaarsete arvutitega, seal hulgas Apple II, II+ ja IIe, Commodore 64 IBM PC, NEC 8201, Tandy Color Computer, mudel 1000, 1200, 2000 ja TRS - 80 Model I, III, 4 ja 4p.
RC-20 ilmus aastal 1985, tootenimega "Seiko Epson". See oli SMC84C00 8-bit Z - 80 mikroprotsessor, millel oli 8 KB ROM ja 2 KB RAM. Sellel oli memode salvestuse funktsioon, kalkulaator, 42 × 32 piksliga puutetundlik LCD-ekraan. Täpselt nagu RC-1000, võis ka see olla ühendatud personaalarvutiga.
Aastal 1985 ilmus ka RC-4000 (PC Data graph). Kellal oli 2 KB mälumahtu andmete ladustamiseks. RC-4500 (samuti ilmunud aastal 1985) oli samasuguste omadustega nagu RC-4000, kuid seda valmistati mitmesugustes eredates värvides.
Linuxi kell.
Juunis 2000 esitles IBM prototüüpkäekella, mis töötas Linuxi tarkvaral. Esialgsel versioonil oli ainult 6 tundi kestev aku, mida hiljem suurendati 12 tunni peale. Kellal oli 8MB mälu. Kella täiustati hiljem kiirendusmõõturi, vibreeriva mehhanismiga märguannete tarvis ja sõrmejäljesensoriga. IBM hakkas koostööd tegema Citizen Watch Companyga, et luua WatchPad. WatchPadil oli 320 × 240 QVGA ekraan ja operatsioonisüsteemiks Linux 2.4. Kellal on ka kalendriprogramm, Bluetooth, 8 MB RAM ja 16 MB välkmälu. Citizen lootis turustada kella üliõpilastele ja ärimeestele, kuid projekt lõpetati 2001.-2002. aasta paiku.
2013.
Uuringufirma Current Analysis analüütik Avi Greengart tegi ettepaneku, et 2013 võiks olla nutikellade aasta, kuna komponendid on saanud piisavalt väikse kuju ja on piisavalt odavad. Lisaks on paljudel tarbijatel juba nutitelefonid.
2013. aasta 5. juuli seisuga tegelesid nutikellade arendustegevusega Acer, Apple, BlackBerry, Foxconn / Hon Hai, Google, LG, Microsoft, Qualcomm, Samsung, Sony ja Toshiba.
Teadus- ja tehnoloogiaajakirjanik Christopher Mims on välja pakkunud järgmised punktid nutikellade tuleviku osas: