Malpiigialised

Malpiigialised ("Malpighiaceae") on troopilise levikuga õistaimede sugukond malpiigialaadsete seltsist. Sugukonnas on 77 perekonda ja üle 1300 liigi. 
Sugukonnas leidub puid, põõsaid, puitunud ronitaimi ja mitmeaastaseid rohttaimi, sugukond on enamasti levinud troopikas ning lähistroopilistes metsades ja savannides, enamik sugukonna elurikkusest paikneb Uues Maailmas, elurikkuse tulipunktiks on Lõuna-Ameerika põhjaosa. Eestis malpiigialistest pärismaised liike ei kasva. Sugukond on jaotatud 14 klaadiks, millest seitse on Vanas Maailmas ja ülejäänud Uues Maailmas.
Morfoloogilised tunnused.
Vars.
Varred on läbimõõdult ümarad, sümmeetriliselt või asümmeetriliselt väljasopistunud, harvem lapikud või nelinurksed. Taimed ronivad keerduvate varte abil, üksikud liigid kasutavad ronimiseks tugijuuri. Teiskasv võib olla anomaalne.
Lehed.
Tervete lihtlehtedega, mis paiknevad üldjuhul vastakult (harva vahelduvalt või männases), esinevad abilehed, lehelaba üldjuhul lõhestumata. Leheserv on terve. Lehe rootsul, laba alusel või abilehtedel esinevad (paarilised) mitmerakulised näärmed. Noortel kasvudel ja leherootsudel esineb malpiigialiste sugukonnale iseloomulikke T-kujuliselt harunevaid trihhoome (karvakesi), mis on üherakulise ehitusega.
Õisikud ja õied.
Õisikud paiknevad tipmiselt või lehe kaenlas, on kujult väga varieeruvad, tavalisemad õisikutüübid on kobar ja pööris.[8] Õied on läbimõõduga 6 mm kuni 4 cm, viietised (viis kroon- ja tupplehte), kahesugulised, sügomorfsed (ühe sümmeetriateljega). Enamikul perekondadest esineb kümme tolmukat[8]. Emakkond on enamasti kolmeosaline. Õied on epigüünsed, perekonnas "Barnyeba" perigüünsed. Kroonlehed on tihti kollased, roosad või valged, mõnikord muud tooni, kuid harva sinised, üks kroonleht võib olla teistest erineva kujuga. Õied meelitavad tupplehtede paariliste õlinäärmetega ligi õli korjavaid mesilaseliike (leviala Uues Maailmas), kroonlehed on mesilastele ligipääsu võimaldamiseks aluselt kitsenenud. Vana Maailma liikidel on õied enamasti radiaalsümmeetrilised ja tupplehed ilma õlinäärmeteta.
Viljad.
Viljad on mitmekesised, võivad olla tüübilt kuivad jaguviljad (valmimisel jagunevad kolmeks tiivuliseks osaviljaks) või luuviljad, millest mõned on lihakad ja söödavad. Enamikus perekondades jagunevad viljad kolmeks osaks. Seemneid on iga vilja osa kohta üks. Seemnetel seemnerüü ehk arill puudub.
Kasutusest.
Kasutatakse troopilistes piirkondades haljastuses, sugukond on suhteliselt külmakartlik. Sileda malpiigia ("Malpighia glabra") ja kirssmalpiigia ("M". "emarginata") viljad, mida nimetatakse vastavalt eskobillaks ja atseroolaks, sisaldavad rohkelt C-vitamiini ning neid on kasutatud värskelt, toitudes ja jookides. Võide-kaferaanapuu ("Bunchosia glandulifera") punased lihakad viljad meenutavad maitselt maapähklivõid ning neid kasvatatakse toiduks.
Mitmete perekondade ("Acridocarpus", "Aspidopterys") esindajaid on kasutatud rahvameditsiinis üle maailma, sugukonna liigid sisaldavad hulgaliselt sekundaarseid metaboliite: fenoole, alkaloide ja flavonoide. Amasoonase kaapivääti ("Banisteriopsis caapi") on tarvitatud religioossetel tseremooniatel ning ravitsemiseks selle hallutsinogeensete alkaloidide ja parasiidivastase toime pärast, see on Lõuna- ja Kesk-Ameerika põlisrahvaste psühhoaktiivse "ayahuasca"-tee põhiline koostisosa.
Perekondade nimekiri.
Nimetatud on kõik Kew' andmebaasis leiduvad 77 perekonda, eestikeelsed nimetused Eestikeelsete taimenimede andmebaasist.
Viited.
__INDEKSIGA__