tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Mõntu rannikupatarei

Mõntu rannikupatarei on 1944. aastal Saaremaale Sõrve poolsaarele Mõntu külla rajatud rannikukaitse suurtükipatarei nr 458, mis kuulus Nõukogude mereväe Kura kurgu rannikukaitsesüsteemi. Patarei oli mõeldud Kura kurku kaitsvate suurte rannikupatareide tagala parema tiiva julgestamiseks, Mõntu sadama sissesõidu kaitseks ja mereala kuni Abruka saareni kaitseks.
Nõukogude keskmise kaliibriga rannikupatareid Sõrves.
Oktoobrist 1944 tõi NSV Liit Sõrvele peamiselt järelveetavaid suurtükke. Patareis nr 343 olevat olnud 130-mm suurtükid, kuid nende mark pole teada. Patarei nr 272 nelja suurtükiga A-19 (122 mm) asus novembris Kaavi ninal.
Alates 1951. aastast olid Saaremaal ka tollal ülimoodsad suurtükid SM-4-1 (130 mm). Nende laskepositsioone oli ka Sõrves, divisjoni staap ja linnak olid Kuressaares. Selliseid suurtükke kasutab isegi tänapäeval nt Põhja-Korea.
USA 5-tollised laevasuurtükid.
USA kasutas Teises maailmasõjas väga palju 1932. aastal projekteeritud 5-tolliseid laevasuurtükke (127 mm/ kaliiber 38), mida kokku valmistati u 8000 relva. 
Lend-lease'i programmiga anti neist 147 relva NSV Liidule kasutamiseks. Nende suurtükkidega püsipatareisid rajati aastatel 1943–1945 Ingerimaa, aga ka Soome, Läti, Poola ja Krimmi rannikule. Umbes 15 patareid on eri aegadel olnud ka Eesti rannikul.
Patarei 5-tollistele suurtükkidele Mõntus.
Sõrves paiknes nelja lahtise suurtükiga patarei nr 458 Mõntus. Patarei ehitisi hakati rajama veel 1944. aastal, raudbetoonehitised valmisid 1945. aastal.
Lähedal oli lihtne puitsõrestikehitis tulejuhtimiseks ja kaugusemõõtmiseks, samuti laskemoonalaod ja meeskonnavarjendid. Sõjaväelinnak paiknes Mõntu endisest koolimajast linnulennult u 600 m lääneloodes. Juba 1941. aastal taganevate Nõukogude vägede poolt osaliselt õhitud ja süüdatud koolimaja jäi patarei alale ja veel säilinud kehand varemestus nüüd lõplikult. Patarei ehitistest on teada veel elektrijaam Mõntu endisest koolimajast linnulennult u 250 m idakirdes.
Pärast lend-lease'i lõppemist anti kõik suurtükid arvatavasti 1947. aastal USA-le tagasi. Mõntu patarei tehti pärast USA relvade äraviimist ümber NSV Liidu sarnaste mõõtudega suurtükkidele B-13 (130 mm/ kaliiber 50). 1957. aastal patarei disformeeriti ja suurtükid viidi Saaremaalt minema, arvatavasti Liepājasse. Tõenäoliselt müüdi need juulis 1958 NSV Liidu tollasele liitlasele Egiptusele.
Haruldase kombinatsiooniga "USA raud/ Nõukogude betoon"-patarei on Eestis ümberehitamata kujul ainsana säilinud Juminda poolsaarel Lahemaal.
Opava ringkond

Opava ringkond (tšehhi keeles "Okres Opava") on 2. järgu haldusüksus (ringkond) Tšehhis Morava-Sileesia maakonnas. Opava ringkond piirneb põhjas ja kirdes Poolaga. Ringkonna halduskeskus on Nový Jičín.
Robert Molesme'ist

Robert Molesmeist (prantsuse keeles "Robert de Molesme") oli 11. sajandi Prantsusmaa munk ja reformija, kes asutas tsistertslaste ordu. Ta sündis umbes 1028. aastal ja oli algselt benediktlane, kuid tundis, et kloostrid olid muutunud liiga rikkaks ja mugavaks ning ei järginud enam püha Benediktuse reeglit piisavalt rangelt.
Selle tõttu otsustas ta koos mõttekaaslastega luua uue, karmima eluviisiga kloostri. 1098. aastal asutas ta Cîteaux' kloostri (prantsuse keeles "abbaye de Cîteaux"), millest sai hiljem tsisterlaste ordu keskus. Tsisterlased rõhutasid lihtsust, füüsilist tööd ja askeetlikku eluviisi, erinedes sellega senistest benediktlastest.
Kuigi Robert lahkus mõne aja pärast Cîteaux'st ja naasis oma varasemasse kloostrisse Molesme'is, jäi tema algatatud liikumine püsima ning seda arendas edasi Bernard Clairvaux'st, kellest sai ordu üks mõjukamaid tegelasi. Robert suri 1111. aastal ja hiljem kuulutati ta pühakuks.
RTG kraana

Kummirehvidega (kummiratastega) pukk-kraanad (inglise "rubber-tired gantry crane"; RTG) on kummiratastel liikuvad suure jõudlusega pukk-kraanad, mis töötavad sadamate ja sisemaa intermodaalsetes konteinerterminalides ning -ladudes. Nende ülesanne on võtta vastu ja paigutada virnadesse konteineri teisaldajate ja/või terminalitraktorite poolt haagisplatvormidel kohale toimetatud konteinerid, väljastada konteinereid laost ja vajaduse korral paigutada neid laos teisele hoiukohale. RTG kraanasid kasutatakse suurtes ja väga suurtes konteinerterminalides, kus on pikad liikumisteekonnad sadamakai ja konteinerite hoiuplatsi vahel.
Kummiratastega pukk-kraanasid kasutatakse ka sadama konteinerterminali ladustamisalal, kus need töötavad kai kõrval paiknevates konteinerite ladudes. Konteinerkraana ja RTG teeninduspiirkond paiknevad enamasti kõrvuti. Konteinerkraana tõstab laevalt oma tööalale, kust kummiratastega kraana toimetab konteineri edasi ladustamisalale. Tavapäraselt võidakse hoiustada ühe tõstemasina teenindava lao territooriumil 500–1500 konteinerit. Kraanade abil on võimalik üldjuhul virnastada konteinereid viie- kuni kuuekihiliselt.
Kraana on varustatud ühel kraana küljel, rataste vahel paikneva võimsa diiselmootori ja elektrigeneraatoriga. Diiselmootor paneb tööle generaatori, mis varustab elektrienergiaga rattaid vedavaid elektrimootoreid ning tõstmiseks kasutatavaid mootoreid. Tüüpiliselt on kraana eri külgede rataste vaheline kaugus 20 m ja kraana liikumise kiirus 60 m/min. RTG abil on võimalik saada suur virnastamise tihedus, keskmiselt 1000 TEU/ha neljakihilisel virnastamisel. Ühe STS kraana kohta nähakse ette 2–3 RTG-d ja 4–5 terminalitraktorit poolhaagistega või 4–5 harktõstukit.
RMG kraana

Rööbasteel pukk-kraana (inglise "rail mounted gantry crane"; RMG) on terasrööbastel liikuv pukk-kraana, mida kasutatakse sadama konteinerterminali ladustamisalal kai kõrval paiknevates konteinerite ladudes. Sadamates nähakse RTG-de tarvis ette eraldi territoorium.
Rööbasteedel liikuvad suure jõudlusega kraanad töötavad analoogiliselt kummiratastega kraanadega ja täidavad samu ülesandeid. Selliseid kraanasid kasutatakse suure koormusega töötavates sadama ja sisemaa konteinerterminalides. Kuna kraana liigub rööbasteedel kummiratastega kraanast kiiremini, on tõsteseadme tootlikkus suurem kui RTG kraanal. Kraana liikumise kiirus on kuni 120 m/min. RMG kraana teenindusalal ladustakse enamasti 1000–1500 konteinerit. Konteinerkraana ja RMG teeninduspiirkond paiknevad traditsiooniliselt kõrvuti. Konteinerkraana tõstab laevalt konteineri pukk-kraana tööalale, kust RMG toimetab konteineri edasi ladustamisalale.
RMG kraanad sobivad hästi ka konteinerite laadimiseks raudteel konteinerite veo platvormidele, mistõttu on need laialdaselt levinud ka sisemaa intermodaalsetes terminalides Kuna RMG rööbaste vahekaugus on suur, on tavaliselt nende vahel 3–4 rööbasteed. Igale haruteele mahub pikkuselt keskmiselt 12–15 raudteevagunit.
ASC kraana

ASC kraana (inglise "automatic stacker crane") on RMG kraana edasiarendatud variant, mis töötab ilma juhita. Tõsteseadet juhib arvuti, mis annab kõik konteinerite teisaldamiseks vajalikud käsud nii veoühikute vastuvõtmiseks konteinerite lattu kui ka laost väljastamiseks. ASC kraanasid kasutatakse konteinerite virnastamiseks, platsil teisaldamiseks ja veokite laadimiseks. Laadimisel konteineriveo platvormile sooritab konteineri langetamise viimase, suurt täpsust nõudva faasi veoplatvormile autojuht kaugjuhtimispuldi abil.
Konteinerkraanade juurest kailt veavad konteinerid hoiuplatsile harktõstukid või ilma juhita konteineri teisaldajad ehk AGV-d. Ühe konteinerkraana kohta vajatakse 2–3 AGV-d või automaatselt töötavat harktõstukit ja 4 ASC-d juhul, kui hoiuplats on vahetult kai läheduses. Ladustamistihedus on 1350 TEU/ha 4- kihilise virnastamise korral. ASC-de kasutamine on optimaalne lahendus suurte ja väga suurte terminalide puhul.
Esimene täisautomaatne terminal ECT Delta Rotterdami sadamas võeti kasutusele 1990. aastate algul. Konteinerite read on risti kaiga, nagu see on tüüpiline Euroopa sadamatele. Kasutama hakati AGV ja ASC kontseptsioone üheskoos. Üht konteinerkraanat teenindab neli AGV-d.
Uuemas, samas sadamas 2008. aastast töötavas ECT Euromax terminalis, kasutatakse ühes konteinerite blokis (kvartalis) kaht ASC kraanat. Ühes plokis on kõrvuti 10–12 rida konteinereid. Kaks rööbasteed paiknevad kõrvuti, suurem kraana sõidab üle sellest allpool paikneva väiksema. Hamburgi sadama konteinerterminalis CTB terminalis on kasutusel ühes blokis koguni kaks väiksemat ja üks suur ASC kraana.
ASC-d kasutades on võimalik saada terminaliblokki 25% rohkem konteinereid kui RTG kasutamisel. RTG puhul on vaja jätta terminalitraktorite ja harktõstukite tarvis küljele eraldi territoorium, mida ASC kasutamisel ei vajata.
Automaatne konteineriteisaldaja

Autonoomne konteineriteisaldaja on sadama konteinerterminalides kasutatav juhita konteinerite teisaldaja, mis veab konteinereid laost kaile konteinerkraanale ette ja tagasi lattu. Konteineriteisaldaja liikumisala on sadamaterminali muust osast eraldatud takistamaks sinna inimeste sattumist. Analoogilisi teisaldajaid on hakatud katseliselt kasutama harktõstukite ja terminalitraktorite ning haagiste asemel.
Autonoomsed konteineriteisaldajad on võimelised transportima 20 "ft", 40 "ft" ja 45 "ft" ISO konteinereid. AGV-de kandevõime ulatub 70 tonnini ja kiirus kuni 20 km/h. Juhtimissüsteem suudab kontrollida masina ümber toimuvat liiklust, suudab planeerida liikumisteekonda ja õiget ajastust pööramisel. Kasutatakse raadio teel juhtimist, mille puhul saadetakse keskjuhtimisjaamast masinale pidevalt uusi tööülesandeid. Masin omakorda teatab juhtimissüsteemile täidetud ülesannetest.
Suurekaalulisi, massiivseid teisaldajaid juhib arvuti. Territooriumil orienteerumiseks on võimas masin varustatud paljude anduritega, mille abil määratakse teisaldusmasina asukoht igal hetkel suure täpsusega. Kuigi nende liikumiskiirus võrreldes terminalitraktoritega on väiksem, suudab üks masin ookeanilaeva laadimise ja lossimise tsükli jooksul teisaldada sadama territooriumil sadu konteinereid. Navigatsioonisüsteem kasutab erinevaid andureid ja skannereid, mis võimaldavad navigeerida kogu terminali ulatuses. Välditakse kokkupõrkeid ja ummikutesse sattumist.
Tsentraliseeritud juhtimissüsteemis on jaotatud laadimiskohad kvartaliteks ja süsteem jaotab masinatele ülesandeid kvartalite kaupa. Ühes kvartalis saab korraga olla ainult üks masin, mistõttu peavad teised sellesse sisenemiseks ootama. Sensorid avastavad takistusi, mille esinemisel masin pidurdab kuni seismajäämiseni. Kogu terminali ulatuses on paigaldatud peeglid. Laserskanneerimise abil suudab masin teha kindlaks oma asukoha igal ajahetkel.
Autonoomsete konteineriteisaldajate kasutamise eelisteks on suur konteinerite läbilaskevõime, lakkamatu töö 24/7, kõrged ohutusnõuded ja väiksed tööjõukulud sadamaterminalis. Masinate puuduseks on suutmatus konteinereid tõsta.
Terminalitraktor

Terminalitraktor (inglise "terminal tractor; yard tractor") on universaalne, suure jõudlusega masin, mis teenindab sadamates ro-ro ja con-ro aluseid ning reisiparvlaevu. Nendega veetakse või lükatakse kailt laevatekkidele ja tuuakse laevast välja haagised, poolhaagised ja konteinerid või erinevaid kaup rulltreileritel ja kassettalustel. Terminalitraktoreid kasutatakse ka raudtee- ja maanteetranspordi terminalides ning sisemaa intermodaalsetes terminalides.
Terminalitraktori peamine tööorgan on võimsa hüdraulikasüsteemi abil liigutatav haakeseade „sadul“, mida haagitakse automaatselt, kabiinist väljumata poolhaagiste külge. Sellisel viisil toimides on pooltreilerite teisaldamine sadamates ja sisemaa terminalides efektiivne. Terminalitraktori sadula külge võib kinnitada ka haaratsi, mille abil transporditakse rullkonteinereid. Sadula  kui universaalse tööorgani külge, saab kinnitada ka muid seadmeid.
Terminalitraktorid on varustatud ökonoomsete diiselmootoritega, mille abil suudavad transportida kassettaluseid ja spetsiaalseid treilereid kogukaaluga kuni 120 t. Kahe tõstesilindriga sadulseade suudab tõsta kuni 36-tonnist raskust. Masina tagumise telje kandejõud võib olla kuni 40 t. Tänu väikesele pöörderaadiusele on terminalitraktorid hea manööverdamisvõimega. Kui terminalitraktor veab selle külge haagitud poolhaagise järel üht või kaht täishaagist 40 ft konteineriga, nimetatakse taolist kominatsiooni "Multi Trailer System" (MTS).
Rulltreiler

Rulltreiler ehk nn mafi-treiler (inglise "roll trailer") on madal, tasase põhjaga ainult sadamaterminalides ja ro-ro-laevadel kasutatav täiskummist ratastega poolhaagis, mille üks ots toetub terminalitraktori spetsiaalsele haaratsile. Konteinerid ja veetav kaup laaditakse sadamas rulltreilerile, misjärel veetakse see terminalitraktoriga ro-ro-laeva ja transporditakse meritsi sihtsadamasse.
Sadamatehnoloogia tootja MAFI arendas välja süsteemi transpordivajaduste tarvis 1960. aastate keskel, kui alustati ro-ro-vedusid. Idee iseenesest on lihtne: terminalitraktor koos spetsiaalse haaratsiga pukseerib või tõukab enda ees veerevat platvormi kaubaga.
Kaup on võimalik viia laeva või tuua sealt välja lühikese aja jooksul. Rulltreiler tõstetakse eesmisest osast terminalitraktori sadula külge kinnitatud haaratsiga. Haaratsi ots viiakse rulltreileri õõnsusesse ehk tunnelisse ja esiosa tõstetakse seejärel maapinnast lahti. Rulltreilerite peamised puudused on nende kõrge hind ja täiskummist rataste kummikihi kiire kulumine.
1990. aastate algul töötati välja ka ilma ratasteta ehk "oma jalul" seisvaid kassettaluseid, mida transporditakse laevale ja tagasi terminalitraktoriga ühendatud spetsiaalse liikuva platvormi abil.
Kassetitreiler

Kassetitreiler (inglise "cassette trailer"), ka translifter on terminalitraktorist juhitav ja hüdrauliliselt tõstetava põhjaga haagis-teisaldusseade. Kassetitreileril on kaheksa rattapaari täiskummirattaid neljal teljel ning sellega veetakse kassettaluseid terminalist laeva ja tagasi. Kassetitreilerid on rulltreilerite tehnoloogia edasiarendus. Kaubad tõstetakse sadamaterminalis kasseti platvormile ja transporditakse laeva kassetitreilerite (translifterite) abil.
Translifter on madal ja ülistabiilne, selle ehitus on lihtne, mistõttu on ka nende hooldusvajadus minimaalne. Transliftereid kasutades saab laadida ühe terminalitraktoriga laevatekile tunnis 600 t kaupa või 40 TEU jagu konteinereid. Kui kassettalused kuuluvad tavaliselt laevaomanikule, siis kassetitreilerite ja terminalitraktorite omanikeks on stividorettevõtted.
Greiferkraana

Greiferkraana (inglise "grab crane") on spetsiaalse iseavaneva ja isesulguva kopaga kraana, mida kasutatakse puistainete, nagu kivisüsi, metallimaagid, väetised, killustik jms laadimiseks. Greiferkraanaga tõstetakse puistmaterjale laevatrümmist ja asetatakse raudteevagunisse või punkrisse, kust transporditakse seda edasi rihmkonveieriga. Samuti tõstetakse puistmaterjali poolvagunist laeva või punkrisse.
Intratec TEC-22

Intratec TEC-22 on poolautomaatne käsirelv, mille kambris on .22 pikk vintpüss. Seda turustati ka kui Scorpion ja Sport-22. TEC-22 töötab sirge tagasilöögiga.
TEC-22 on valmistatud suures osas vormitud plastikust ja stantsitud metallosadest. Kasutatud materjalid koos ülilihtsa disainiga võimaldasid relva odavalt valmistada ja turustada. TEC-22 on loodud kasutama populaarse Ruger 10/22 vintpüssi jaoks tehtud salve ja trumme.
Disain
TEC-22 sisemised osad
TEC-22 sisemised osad
Üheosaline raam/vastuvõtja on vormitud ABS-plastikust ja suures osas töötlemata, välja arvatud poldijuhikud, millel poldi põhi sõidab. Templiga terasest vastuvõtja kate toetub poldi ülaosale, kinnitades selle oma kohale. Vastuvõtja kate on hingedega raami esiküljel ja lukustub poldisõlme tagaküljel. Poldikoost koosneb valatud teraspoldist, mis sõidab vedrul ja tõukuril; peenike lasketihvti kanal kulgeb mööda poldi keskosa alla, võimaldades haamriga lüüa stantsitud lasketihvti ja põrkuda poldi esiosas asuva padruniga. Kuigi TEC-22 ühildub 10/22 salvega, tootis ja müüs Intratec püstoli jaoks oma kaubamärgiga 15- ja 30-paare topeltvirnaga salve.
Väike, kahekäeline lüliti raamil käivitab päästikploki ohutuse. Käepideme allosas olev hingedega uks annab väikese panipaiga.
Tootmisperioodi jooksul kannatas TEC-22 erinevate kvaliteedikontrolli probleemide all. Näiteks mõned kutsuti tagasi, kuna nad tulistasid automaatseid sari.
Kočani ööklubi tulekahju

Kočani ööklubi tulekahju puhkes 16. märtsil 2025 Kočani linnas Põhja-Makedoonias.
Laastavas tulekahjus hukkus teadaolevalt 59 inimest ning sai vigastusi veel üle 100 inimese. Pulse nimelises ööklubis viibis tragöödia ajal ligi 1500 inimest, kes olid tulnud kuulama kontserti kohalikult bändi.
Skopjes, Kočanis ja seda ümbritsevates linnades viidi haiglasse 148 inimest. 
Riigi siseministri Panče Toškovski andmeil põhjustas laekonstruktsioonidesse tuleläite kontserdil kasutatud pürotehnika.
Telepoiss

Telepoiss on Eesti Televisiooni telenukk, kes esmakordselt astus teleekraanile 16. märtsil 1962. aastal. Teda iseloomustab rõõmus meel, kraaps, lehvitus ja silmapilgutus. Lühikest aega, aastatel 1966–1967 oli Telepoisil seltsiks ka Teletüdruk. 
Telepoisi väljamõtlejaks on Helgi Oiderma, puidust ja paberimassist nuku kavandi autoriks on Eesti Televisiooni kunstnik Jaak Palmse. Nukuga mängis nukunäitleja Ingrid Kivirähk. 1964. aasta oktoobris ilmus enne lastesaateid ekraanile temast joonistatud variant, kes ei liikunud, vaid püsis staatiliselt nurgas paigal. Sellest omakorda arenes välja liikuv animeeritud Telepoiss, temagi autoriks loetakse Jaak Palmset, kelle ülesandeks oli joonistada telesaadetele nii algus- kui ka lõputiitreid.
Telepoisi tunnusmuusika autor on helilooja Ülo Vinter. 
2002. aastal tegi Telepoiss läbi välimuse muudatuse – uue Telepoisi välimuse autor on Meelis Arulepp. 2008. aastal ilmestas Meelis Arulepp Telepoissi veelgi: sel aastal lisandusid nii paljaks pöetud pea ja geeliharjaga punkar, mütsiloduga hiphoppar kui ka mustaks võõbatud silmaalustega emopoiss.
Torujuhtmesild

Torujuhtmesild (inglise keeles "pipeline bridge") on sild torujuhtme viimiseks üle jõe või muu takistuse. Vedelike ja gaaside torujuhtmesillad ehitatakse reeglina ainult siis, kui torujuhet ei ole võimalik juhtida tavalise silla kaudu või viia jõe alt läbi.
Torujuhtmesillad võivad olla ehitatud terasest, kiudarmeeritud polümeerist, raudbetoonist või muudest sarnastest materjalidest. Need võivad erineda suuruse ja tüübi poolest olenevalt kasutatava torujuhtme suurusest. Kuna torujuhtmetes on tavaliselt ühtlane vool, siis saab nende sildu projekteerida rippsildadena. Neid võib lisada ka olemasolevale sillale. Torujuhtmesilda võib hoolduse eesmärgil varustada käiguteega. 
Üks maailma pikimaid torujuhtmesildu on 1970. aastal Jaapanis Shizuokas valminud 1040 m pikkune Fuji jõge ületav torujuhtmesild. Kõrgeim (asub 393 m kõrgusel kuristiku põhjast) on Hegigio kuristiku torujuhtmesild Paapua Uus-Guineas.
Laevatatav akvedukt

Laevatatav akvedukt (inglise keeles "navigable aqueduct") on sild, mis kannab veeteekanalit üle teiste jõgede, orgude, raudteede või muude teede. 
Laevatatavaid akvedukte eristavad peamiselt nende suurus, kuna neil on suurem veetee ristlõige kui enamikul veevarustuse akveduktidel. 662 m pikkune terasest Briare'i akvedukt, mis viib Latéral à la Loire'i kanali üle Loire'i jõe, ehitati 1896. aastal. See oli maailma pikim laevatatav akvedukt rohkem kui sajandi, kuni 21. sajandi alguses rajati Magdeburgi kanalisild Saksamaal.
Ameerika Ühendriikides New Yorgi osariigis aastatel 1817–1825 ehitatud Erie kanalil oli 32 laevatatavat akvedukti.
Kuusild

Kuusild (hiina keeles 月桥) on kaarekujuline jalakäijate sild, mida leidub Hiina ja Jaapani aedades. 
Kuusillad olid Hiina aiaarhitektuuri tunnusjoon, mille jaapanlased võtsid kasutusele 13. sajandil. Suurt ümarjat silda tuntakse tavaliselt "kuu" sillana, kuna kaar ja peegeldus all olevas vees moodustavad "täiskuu" kuju, ja ka seetõttu, et silla alt "kuu vaatamine" oli kõrvalepõikeks oma erajärvedel reisivatele kinnistuomanikele.
Protocrea

Protocrea on seente perekond, mis kuulub seltsi helekottseenelaadsed ("Hypocreales").
Johannes Merilai

Johannes Merilai (sündinud 6. jaanuaril 1987) on Eesti kommunikatsiooniekspert ja endine peaministri büroo juhataja. Ta on esinenud meedias poliitilise ja avaliku sektori kommunikatsiooni teemadel.
Ta on lõpetanud 2017. aastal Tartu Ülikooli kommunikatsioonijuhtimise magistriõppe ja 2014. aastal ajakirjanduse ja kommunikatsiooni bakalaureuseõppe. 
Merilai on töötanud kommunikatsiooni alal. Ta on olnud peaministri meedianõunik, juhtinud Päästeametis põhivaldkondade kommunikatsiooni, olnud Eesti Inimõiguste Keskuse kommunikatsioonijuht, Tallinna abilinnapea nõunik ning Lasnamäe linnaosavalitsuses avalike suhete nõunik.
2019. aastal asus Merilai tööle peaminister Jüri Ratase büroo juhatajana, asendades selles ametis Tanel Kiige. 2021. aastal alustas Merilai tööd välisminister Eva-Maria Liimetsa nõunikuna.
Ta kuulus aastatel 2005–2013 Eesti Keskerakonda.
Jouko Kalervo Yliruusi

Jouko Kalervo Yliruusi (sündinud 26. oktoobril 1952 Soomes Sumiainenis) on Soome farmatseutilise tehnoloogia ja füüsikalise farmaatsia valdkonna teadlane.
Ta sai magistrikraadi farmaatsias 1980. aastal ja füüsikas 1986. aastal ning kaitses 1987. aastal Helsingi Ülikoolis doktoritöö farmaatsia erialal. 
Ta on töötanud üle kümne aasta Soome farmaatsiatööstuses juhi ja teadusnõustajana. 1990. aastal sai ta farmatseutilise tehnoloogia dotsendiks Helsingi Ülikoolis, kus ta valiti samal aastal farmatseutilise tehnoloogia kaasprofessoriks ja 1993. aastal professoriks. 1996. aastal nimetati Yliruusi Helsingi Ülikooli farmatseutilise tehnoloogia osakonna juhatajaks. Ta töötas välja uue tööstusfarmaatsia õppeaine ja uurimisvaldkonna ning oli aastatel 1999–2003 ülikoolis tööstusfarmaatsia uuringute eest vastutav professor. 1992. aastal kutsuti Yliruusi farmaatsia külalisprofessoriks Bradfordi Ülikooli Ühendkuningriigis ning 2004. aasta juunis sai temast professor Havanna Ülikoolis Kuubal.
Yliruusi peamised uurimishuvid hõlmavad ravimvormide molekulaarset disainimist ja valmistamist, farmatseutiliste pulbrite tehnoloogiat, täiustatud granuleerimistehnoloogiaid, tablettimist ning protsessiaegset analüütilist tehnoloogiat. Yliruusi on tegutsenud Soome esindajana Euroopa Liidu 7. raamprogrammist rahastatud innovatiivsete ravimite algatuse kontaktrühmas ning asutanud Soomes mitu edukat farmaatsia valdkonna idufirmat.
Seos Eestiga.
Koostöö Tartu Ülikooliga on olnud Yliruusi tegevuses erilisel kohal. Alates Eesti iseseisvuse taastamisest 1991. aastal on tal olnud silmapaistev roll Eesti noorte ravimiteadlaste teadustöö ning nende õpetamise, juhendamise, õpi- ja teadlasrände soodustamisel. Samuti on ta aidanud kaasajastada Tartu Ülikooli farmaatsia instituudi õppe- ja teadusaparatuuri. 2024. aastast on ta Tartu Ülikooli audoktor.
Saski Baskonia

Saski Baskonia (ka Deportivo Saski-Baskonia või Baskonia Vitoria-Gasteiz) on elukutseliste korvpalliklubi, mis tegutseb Hispaanias Vitoria-Gasteizi linnas. Meeskond mängib Liga ACB-s ja Euroliigas.
Ajaloost.
Hispaania liigad.
Klubi asutati 1959. aastal Deportivo Vasconia nime all. Meeskond mängis 1969. aastani kohaliku Araba provintsi meistrivõistlustel, kus võitis viiel korral meistritiitli. Seejärel asuti 1970. aastal mängima Hispaania tolle aja tugevuselt 3. divisjonis, mis võideti samal aastal ja tõusti 2. divisjoni. 2. divisjoni võistlused võideti 1972. aastal ja saadi õigus mängida 1. divisjonis, kus parimaks saavutuseks jäi mitmel aastal 8. koht. Klubi reorganiseeriti 1976. aastal ja jätkas tegutsemist nime all Club Deportivo Basconia.
1983. aastal hakkas Hispaania meistrivõistluste tugevuselt 1. divisjon kandma nime Liga ACB. Baskonia parim võidetud koht oli endiselt 8.koht (1986/1987 ja 1987/1988). 1986. aastal hakkas klubi kandma nime Saski Baskonia ning parim tulemus oli 4. koht kahel hooajal (1990/1991 ja 1991/1992). 
Esimene suurem edu Hispaanias saabus 1995. aastal, kui võideti riigi karikavõistlused, mis kannavad nime Copa del Rey de Baloncesto (nn Kuninga karikas). Karikas on võidetud hiljem veel 5 korral. Liga ACB võitjaks on tuldud neli korda: hooaegadel 2001/2002, 2007/2008, 2009/2010 ning 2019/2020. Teine koht on võidetud (finaali kaotajana) 5 korral: 1997/1998, 2004/2005, 2005/2006, 2008/2009 ja 2017/2018. Hulgaliselt on selles liigas hooaegade kokkuvõttes saavutatud 3. ja 4. kohti. Hispaania superkarika võidud saadi 4 aastal järjest: 2005, 2006, 2007, 2008.
Euroopa tasand.
Euroopa tasandil mängiti hooajal 1991/1992 Korači karikasarjas ning seejärel FIBA Euroopa karikasarjas, kus aastatel 1994 ja 1995 jõuti finaali ning 1996. aastal võideti need karikavõistlused (meeskond kandis sponsori nime – Taugrés). 
Euroliigas asuti osalema 1998/1999 hooajal. Kõige edukamad hooajad Euroliigas olid 2000/2001 ja 2004/2005 kui jõuti finaali, kus kaotati vastavalt Bolognale ja Tel Avivile. 3. koht saadi hooajal 2005/2006, kui pronksimängus võideti Barcelonat. Meeskond mängis siis sponsori Tau Ceramica nime all. Kokku on Euroliiga Final Fouri jõutud kuuel korral: lisaks eeltoodud medalimängudele ka aastatel 2007, 2008 ja 2016, kui saadi 4. koht. 
Eestlased klubis.
Sander Raieste liitus Saski Baskonia B meeskonnaga 2017. aastal ning mängis kaks hooaega. Edukam oli hooaeg 2018/2019, kui ta osales 33 mängus (keskmiselt mängus: 28,3 min., 5,1 lp., 2,3 rs., 11,0 punkti). Baskonia põhimeeskonnas asus Raieste mängima hooajal 2020/2021 ning on järjest mänginud 5 hooaega. Keskmiselt mängus (29 mängu) hooajal 2023/2024 – 9,3 min., 0,9 lp., 0,4 rs., 0,2 vl. ja 2,3 punkti.
Maik-Kalev Kotsar sõlmis lepingu Saski Baskoniaga 2022. aastal ning osales klubi mängudes kahel hooajal. Näitajad kahe hooaja (2022/2023 ja 2023/2024) Euroliiga mängudes (kokku 73 mängu) olid keskmiselt: 19,1 min., 3,8 lp., 1,3 rs., 0,7 vl., 7,3 punkti, 10,4 PIR näitaja.
Ton de Jong

Anthonius Johannes Maria de Jong (sündinud 8. mail 1956) on Hollandi psühholoog ja haridusteadlane. 
Ton de Jong kaitses doktoriväitekirja Eindhoveni Tehnikaülikoolis 1986. aastal. Ta on töötanud kaasprofessori ja professorina Hollandis Delfti Tehnikaülikoolis, Eindhoveni Tehnikaülikoolis, Amsterdami Ülikoolis ja Twente Ülikoolis ning Saksamaal Tübingeni Eberhard Karli Ülikoolis. Ta on rahvusvahelise haridusteaduste ühenduse ISLS, Ameerika haridusteaduste assotsiatsiooni AERA ning rahvusvahelise teaduste akadeemia Academia Europaea liige. Pikka aega on ta olnud pühendunud Euroopa ühe olulisima haridusteadlasi ühendava võrgustiku, Euroopa õppimise ja õpetamise uurimise assotsiatsiooni EARLI arendamisele. 2004. aastal asutas ta ka EARLI uurimusliku õppe rühma, mis ühendab selle valdkonna teadlasi üle maailma.
Seos Eestiga.
Ton de Jongil tihe koostöö Tartu Ülikooli teadlastega on võimaldanud asutada Tartu Ülikoolis tugeva haridustehnoloogia keskuse. Tartu Ülikooli haridustehnoloogia keskus tugineb suuresti rahvusvahelistele sidemetele ja eksperditeadmistele, mis on ülikooli jõudnud tänu Ton de Jongi juhitud Euroopa Liidu rahastatud projektidele „Science Created by You“ (SCY), „Global Online Science Labs for Inquiry Learning at School“ (Go-Lab) ning „Next Generation Stakeholders and Next Level Ecosystem for ColLaborative Science Education with Online Labs“ (Next-Lab). Lisaks aitas ta nõustajana ellu viia Euroopa Liidu 7. raamprogrammist rahastatud Tartu Ülikooli koordineeritud suurprojekti „Uuringulaegas“.
Einsteini rõngas

Einsteini rõngas, tuntud ka kui Einstein-Chwolsoni rõngas või Chwolsoni rõngas (nimetatud Orest Chwolsoni järgi), on astronoomiline nähtus.
Nähtus tekib kui valgus paindub näiteks galaktika või musta augu gravitatsiooni mõjul ning valguse allikas, mõjutaja ja vaatleja on kõik ideaalselt joondunud. Gravitatsiooniläätse olemasolu ennustab Albert Einsteini üldrelatiivsusteooria ning Einsteini rõngas on selle erijuhtum.
Panče Toškovski

Panče Toškovski (makedoonia keeles "Панче Тошковски"; sündinud 14. juunil 1982 Skopjes) on Makedoonia poliitik.
Ta on 29. jaanuarist 2024 Põhja-Makedoonia siseminister.
Antonio Milošoski

Antonio Milošoski (makedoonia keeles "Антонијо Милошоски"; sündinud 29. jaanuaril 1976 Tetovos) on Makedoonia poliitik. Ta oli aastatel 2006–2011 Põhja-Makedoonia välisminister.
Ta lõpetas aastal 1999 Pühade Cyrilliuse ja Methodiuse Skopje ülikooli õigusteaduskonna. Seejärel lõpetas ta aastal 2002 Bonni ülikooli ja ta sealt sai magistrikraadi Euroopa integratsiooni alal.
Ta oli 26. augustist 2006 kuni 28. juulini 2011 Põhja-Makedoonia välisminister.
Lisaks makedoonia keelele valdab ta veel albaania, inglise, saksa ja serbia keelt.
Academia

Academia oli kirjastus, mis tegutses aastatel 1921–1929 Petrogradis (Leningradis) ja 1929–1937 Moskvas. 
Kirjastus paistis silma kvaliteetsete kirjandusklassika väljaannete ja illustratsioonidega. Kaastööliste seas oli palju tuntud tõlkijaid ja kunstnikke. 
Ajalugu.
Algul oli see Petrogradi ülikooli juures tegutsenud filosoofiaseltsi kirjastus. See juba ammu tegutsenud selts otsustas 1921. aastal anda välja juba ammu kavas olnud Platoni teoste kogu uute tõlgete ja kommentaaridega. Aleksandr Krolenko valis kirjastuse nimeks Platoni kooli nime ning otsustas kõrgelennulisuse vältimiseks kirjutada seda ladina tähtedega. 
See registreeriti 31. detsembril 1921 osaühinguna. Asutamisest kuni 1929. aastani juhtis seda Aleksandr Krolenko, seejärel 1932. aastani Ilja Jonov, hiljem Lev Kamenev (kuni tema arreteerimiseni 1934) ning Jakov Janson (Jēkabs Jansons; 1935–1937).
Toimetusnõukokku kuulusid Sergei Žebeljov, Adrian Frankovski, Nikolai Boldõrev, Lev Karsavin ning teised ajaloolased, filosoofid ja kirjandusteadlased. 1923. aasta lõpus anti kirjastus üle Riiklikule Kunstide Ajaloo Instituudile endise koosseisuga ja autonoomiaga. Sel perioodil anti välja raamatuid kirjanduse ja kunsti teooriast ja ajaloost, 1927. aastast ilmus sari "Maailmakirjanduse aarded" (Сокровища мировой литературы), pisut hiljem hakkasid ilmuma sarjad "Kirjandusliku, ühiskondliku, kunstilise olustiku ja kunsti mälestised" (Памятники литературного, общественного, художественного быта и искусства) ja "Teatrimemuaarid" (Театральные мемуары).
Erilist tähelepanu pöörati kirjastuses Academia raamatute kujundusele. "Robinson Crusoe" ja "Gulliveri reisid" anti välja Grandville'i illustratsioonidega, "Noore Wertheri kannatused" Daniel Nikolaus Chodowiecki illustratsioonidega. Kirjastuse raamatuid illustreerisid Leningradi kunstnikud Nikolai Akimov, Veniamin Belkin, Jevgeni Beluhha, Mark Kirnarski, Vladimir Konaševitš, Aleksandr Leo, G. P. Ljubarski, Dmitri Mitrohhin ja paljud teised. Hiljem liitusid Moskva kunstnikud. 
1929. aastal viidi Academia Leningradist üle Moskvasse ja muudeti riiklikuks aktsiaseltsiks. Toimetusnõukogu esimeheks sai Maksim Gorki.
Kirjastus Academia lakkas olemast järgmisel päeval pärast Jakov Jansoni arreteerimist 1937. aastal; siis ühines ta lõplikult Goslitizdatiga (praegu Hudožestvennaja Literatura).
Logo.
G. B. Ljubarski tehtud logo ilmus esimest korda Platoni kogutud teoste 1. köites.
Väljaanded.
Kirjastuse esimene raamat oli Faddei Zelinski (Tadeusz Zieliński) raamat "Hellenismi religioon" (Религия эллинизма; 1922). 1927. aastal hakkas ilmuma sari "Maailmakirjanduse aarded". Ilmusid Giovanni Boccaccio "Dekameron", "Gulliveri reisid" ning "Tuhande ja ühe öö" esimene köide. Anti välja 38 sarja ning üle tuhande väljaande, enamik võrdlemisi väikeses tiraažis. 
Tänapäeval on Academia väljaannetel suur antikvaarne väärtus. Academia raamat maksab keskeltläbi 30–120 USA dollarit.
Cassiuse purpur

Cassiuse purpur on purpurse värvusega anorgaaniline pigment, mis kujutab endast väga peente kullaosakeste kolloidlahust tina(IV)hüdroksiidi geelis. Ühendit kasutatakse rubiinklaasi valmistamisel, samuti keraamikaglasuurides, emailides ja portselanimaalis.
Värvainete indeksis on Cassiuse purpuri tähis C.I. PR109 (Pigment Red 109).
Laramie

Laramie on linn USAs Wyomingi osariigis, Albany maakonna halduskeskus.
2020. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 31 407 inimest, olles osariigis elanike arvult neljas linn Cheyenne'i, Casperi ja Gillette'i järel. Läbi linna voolab samanimeline jõgi, mis saab alguse Colorado osariigist ja suubub osariigi idaosas Gosheni maakonnas Põhja-Platte'i jõkke. Kõrgusega 2184 meetrit üle merepinna on linn USA kõrgeimal asuv rohkem kui 10 000 elanikuga linn.
Linn asutati 1860. aastate keskel telklinnakuna Overland Traili rajal, sealsamal lähedal ehitati parasjagu esimest raudteed idarannikult läänerannikule. Linn sai oma nime prantsuse päritolu karusnahakütt Jacques La Ramée järgi, kes piirkonda esimesena uuris 1820. aastate algul ja jäi kadunuks. Linn sai raudteeühenduse 4. mail 1868, olles lühiajaliselt ka raudtee lõpp-punkt, kuid juba augustis avati järgmine 150 kilomeetrine raudteelõik linnast kirde sunnas Bentonisse. Alguses valitses linnas suur seadusetus, esimene linnapea Melville C. Brown astus ametist tagasi kõigest peale kuut nädalat ametis olekut. Linna esimene marsaal, lindprii "Big" Steve Long koos oma poolvendade Con ja Ace Moyeriga hakkasid uusasunikke kiusama, sundides neid oma maaomanditunnistusi neile üle andma. Kes keeldus, selle Long tappis - oktoobriks 1868 oli Long juba tapnud 13 meest. Seepeale asus tegutsema Longi vaenlane, Albany maakonna šeriff, rantšoomanik N. K. Boswell, kes moodustas omakohtukomitee. 28. oktoobril 1868 marssis Boswelli juhitud komitee Longi salooni ning Long ja tema vennad lintšiti. Lintšimiste ja teiste hirmutusvahendite abil suutis Boswelli komitee seaduse ja korra maksma panna.
1860. aastate lõpuks sai linnast Wyomingi territooriumi kultuuriline ja majanduslik keskus. Wyomingi territooriumi seadusandlik kogu andis 1869. aastal esimesena naistele hääleõiguse, märtsis 1870 valiti Laramiest viis naist maailmas esmakordselt vandekohtunikeks. 6. septembril 1870 toimus linnas Wyomingi esimene kohaliku omavalitsuse valimine, 69-aastane linnaelanik Louisa Swain sai USA esimeseks naiseks, kes üldvalimistel osales. Peale tema käis sel päeval valimas veel 92 teist naist.
Laramie inkorporeeriti linnana 13. jaanuaril 1874. 1880. aasta rahvaloenduseks elas linnas juba 2696 inimest, olles nii pealinn Cheyenne'i järel osariigis elanike arvult teine. Seda positsiooni hoidis linn kuni 1910. aasta rahvaloenduseni, kuni Casper hakkas kiiremini kasvama nafta avastamise tõttu. 1940. aasta rahvaloenduseks jõudis elanike arv 10 000, 1970. aastaks 20 000 ja 2010. aastaks 30 000ni.
Algselt oli linn peamiselt raudteesõlm, septembris 1887 avati linnas Wyomingi Ülikool, mis on osariigi ainus avalik ülikool. Selle asukoht Laramies on kirjutatud osariigi põhiseadusesse.
Jackson (Wyoming)

Jackson on linn USAs Wyomingi osariigis, Tetoni maakonna halduskeskus.
1820.–1830. aastatel tegutses piirkonnas Virginia pioneer ja karusnahakütt David Edward Jackson, kelle järgi sai org, kus linn asub, nimeks Jackson Hole ja orus asuv Jacksoni järv. Hiljem nimetati linn selle järgi. Mõnikord nimetatakse linna ka oru järgi Jackson Hole'ks.
Linn asutati 1894. aastal ja inkorporeeriti 1914. aastal.
2020. aasta rahvaloenduse andmeil elas linnas 10 760 inimest. Linn asub 1,9 km kõrgusel üle merepinna.
Linn on tuntud talispordikeskus, esimene suusakuurort avati linnas juba 1936. aastal. Linna lähedal asub Grand Tetoni rahvuspark ja umbes 90 km linnast põhjas ka Yellowstone'i rahvuspark.
Linn on vägagi kõrge elukallidusega. Seda võimendab ka asjaolu, et Tetoni maakonna (pindala 10 920 km²) maast on eraomanduses vaid 3%, ülejäänud 97% on osariigi- või föderaalvalitsuse kontrolli all. Aprillis 2024 oli linnas keskmiseks kahetoalise korteri üürihinnaks ligi 3500 dollarit kuus ja eramaja hinnaks 7 miljonit dollarit.
Picipes

Picipes on klassi "Agaricomycetes" torikulaadsete seltsi kuuluv seente perekond.
Hulgimüük

Hulgimüük on kaupade müügiprotsess suurtes kogustes teistele ettevõtetele, näiteks jaemüüjatele, kes seejärel müüvad tooted lõpptarbijatele.
Kaupade ostmine suurtes kogustes ja nende edasimüük kõrgema hinnaga aitab ettevõtetel suurendada kasumit. Suuremaid oste tehes rakenduvad hulgimüüjate või tootjate kehtestatud soodsamad hinnad ja ka allahindlused, mis toovad igal ostul toote pealt kokkuhoidu.
Hulgimüüjad on vahendajad tootjate ja jaemüüjate vahel, hõlbustades kaupade liikumist tarneahelas. Hulgimüüjad loovad pikaajalisi suhteid jaemüüjatega, tagades stabiilse ja prognoositava tulu.
Hulgimüüjad teenivad sageli väiksemat kasumit kui jaemüüjad. Lisaks on hulgimüügiturul tihe konkurents, kuna paljud ettevõtted pakuvad sarnaseid tooteid ning suure hulga varude haldamine võib olla keeruline ja vajab rohkelt ladustamisruumi.
Soovide maa

"Soovide maa" on Erki Solna kolmas album, mis anti välja 2020. aastal.
Lugude nimekiri
Cornwallise fort

Cornwallise fort (malai keeles "Kota Cornwallis") on Malaisias Pulau Pinangi osariigis George Townis asuv bastionaalfort. See Malaisia suurim tänaseni säilinud fort.
Briti mereväe kapten Francis Light võttis 1786. aastal Kedahi sultanilt Pinangi saare enda valdusesse ja ehitas algse blokhausi (malai keeles "nibong"), mille pindala oli umbes 40 m2. Kindlustise ülesanne oli kaitsta Pinangi saart ja sealset sadamat piraatide ja Kedahi sultani rünnakute eest.
Aastatel 1804–1810, Napoleoni sõdade ajal, ehitasid Briti Indiast toodud sunnitöölised saare kuberneri kolonel Robert Townsend Farquhari (1776–1830) juhtimisel seniste kindlustise asemele kivifordi. Fort nimetati Charles Cornwallise, Cornwallise 1. markii (1738–1805) järgi, kes ehitamise ajal oli Briti Indias kõrge sõjaväelane ja haldusametnik. Fort oli mõeldud sõjalise ehitisena võimaliku Prantsuse ohu vastu, kuid see pole kunagi osalenud otseses sõjategevuses. Fordis on ka vanu suurtükke, millest suurim, 1603. aastal valatud nimega "Seri Rambai", on pärit mujalt, kuid fordis on alates 1871. aastast. 
Forti on peamiselt paigutatud haldusasutusi. Näiteks Pinangi ülemkohtu kohtunik paigutati forti, kui kohus rajati 31. mail 1808. 1920. aastatel paigutati forti Väinaasunduste politseiüksus.
Esimesed arheoloogilised uuringud viidi läbi juulis-augustis 1970. Fort tunnistati 8. septembril 1977 mälestiseks. Juulis 2008 moodustati UNESCO maailmapärandi objekt "Melaka ja George Town, Malaka väina ajaloolised linnad", mille alal on ka Cornwallise fort.
Tänaseks on sellest saanud üks Pinangi saare peamisi turismiatraktsioone.
Muid ehitisi.
Forti ümbritses 9 meetri laiune ja 2 meetri sügavune vallikraav, mis täideti 1920. aastatel piirkonnas puhkenud malaariaepideemia tõttu.
Kabel ehitati 1799. aastal ümber edelabastioni laskemoonalaost ja samal aastal sõlmiti seal ka esimene abielu.
Loodebastionil asub arvatavasti umbes 1890. aastal ehitatud raudbetoonist püssirohuladu.
Leivapuu

Leivapuu ("Artocarpus") on mooruspuuliste sugukonda kuuluv heitlehiste puude perekond.
Marsi koloniseerimine

Marsi koloniseerimine on kavandatud protsess inimasustuse rajamiseks Marsi planeedile. Enamik koloniseerimiskontseptsioone keskendub asustamisele, kuid koloniseerimine on laiem eetiline mõiste, mida rahvusvaheline kosmoseõigus on piiranud, ja riiklikud kosmoseprogrammid on vältinud, keskendudes selle asemel inimeste missioonile Marsile planeedi uurimiseks. Marsi asustamine eeldaks inimeste rännet planeedile, püsiva inimeste kohaloleku loomist ja kohalike ressursside ärakasutamist.
Tanné

Tanné ehk tenné on harvaesinev emailide hulka kuuluv heraldiline tinktuur, mis meenutab oranži, ent on rohkem punakaspruuni tooniga.
Pariisis 1899. aastal ilmunud raamatu "l'Alphabet et figures de tous les termes du blason" järgi esineb värvus peamiselt Inglismaa ja Saksamaa vappidel. 
Värvusele vastav viirutus esineb allikates ebajärjekindlalt. Tavaliselt on see kombineerinud punase värvuse ("gules") püsttriibud ja rohelise ("vert") paremalt-vasakule kaldtriibud.
Galina Agu

Galina Agu (sündinud 8. aprillil 1944 Novosibirskis) on Eesti näitleja.
Ta lõpetas aastal 1968 Novosibirski Teatriinstituudi.
Pärast lõpetamist töötas ta seejärel mitmes Venemaa teatris. Aastatel 1979–1993 oli ta Vene Teatri näitleja Tallinnas.
Isiklikku.
Ta oli aastast 1966 abielus näitleja Eduard Aguga.
Viirutus (heraldika)

Viirutus on heraldikas heraldiliste värvide märkimise süsteem kindlaksmääratud punktide ja joontega või nende kombinatsioonidega. Viirutust kasutatakse juhtudel, kui värvilist kujutist ei saa kasutada, näiteks puulõigetel, gravüüridel, pitsatitel või müntidel.
Varasem meetod värvide märgistamiseks must-valgel kujutisel oli värvide märkimine tähtlühenditega. Viirutus selle tänapäevasel kujul arendati kindlaks süsteemiks 1630. aastatel.
Tõmbevööga kaarsild

Tõmbevööga kaarsild (inglise keeles "tied-arch bridg"e; "bowstring bridge") on kaarsild, mille puhul kaare (kaarte) põhjustatud horisontaalne toereaktsioon võetakse vastu tõmbevööga, mistõttu sillasammastele mõjub vaid vertikaalne toereaktsioon. Sellise tõmbevööna tarindatakse tavaliselt sillatekk (sõiduteeplaat), kuid selle võib koostada ka sõidutekist eraldiseisvatest sõltumatutest kinnitusvarrastest (tõmbidest).
Sedalaadi tarinduse (tuntakse Langeri talana) leiutas Austria insener Josef Langer, kes patenteeris selle Viinis 1859. aastal. Väidetavalt kasutati esmakordselt sellist tarindust 1881. aastal Grazis üle Muri jõe ehitatud Ferdinandi sillal. Kuid näiteks 1849. aastal Inglismaal Windsoris Isambard Kingdom Bruneli projekti järgi valminud sepisrauast Windsori raudteesild liigitakse samuti tõmbevööga kaarsillaks.
Tänapäeval on tõmbevööga raudbetoonkaarsildadest suurima sildega (216 m) Hispaanias Zaragozas 2008. aastal valminud Puente del Tercer Milenio, mille projekteeris Juan José Arenas de Pablo.
Tõmbevööga kaarsildade alltüüpe on näiteks võrkkaarsild. Selle näiteid on valmimisjärgus olev Pärnu kolmas sild.
Eestis.
Eestis ehitati 1930. aastate teises pooles suurte sildade ehituskava raames kolm tõmbevööga raudbetoonkaarsilda: Soome ehitusfirma Cyklop ehitatud Kadaja sild üle Ahja jõe (valmis 1938; sildeava 37 m; sild purustati 1941. aastal suvesõjas) ning ülejäänud kaks silda olid Taani ehitusfirma Højgaard &amp; Schultz Pärnus ehitatud Siimu sild (valminud 1937) ja Suursild (valmis 1938, purustati teises maailmasõjas). 
Seda tüüpi sildadest on tänapäeval Eestis ehitatud üksikuid väikesildu, näiteks jalgsild üle Võhandu jõe (vaata pilti allpool).
Võrkkaarsild

 
 
Võrkkaarsild (inglise keeles "network arch bridge") on tõmbevööga kaarsild, mille riputid (tõmmitsad) ristuvad üksteisega vähemalt kaks korda, tekitades visuaalse mulje võrgust. 
Diagonaalselt paigutatud tõmmitsad vähendavad paindemomente ja põikjõude kaartes ning sõidutee talades, nii et sillakaari saab kujundada saledamatena. Võrreldes klassikalise tõmbevööga kaarsillaga saab kokku hoida kuni 20% terasest. Tüüpilised võrkkaarsillad koosnevad kahest paralleelsest kaarest, mille vahele on kinnitatud raudbetoonist sillatekk.
Võrgukaare idee töötas välja Norra insener Per Tveit 1950. aastate lõpus. 1963. aastal valmis Fehmarnit mandriga ühendav 963 m pikkune Fehmarnsundbrücke, mille 248 m pikkune peasille lahendati võrkkaarsilla tarinduses. 
Eestis.
Eestis 2025. aastal valminud Pärnu kolmas sild on Baltimaade ja Soome sildadega võrreldes pikima sildega (140 m) võrkkaarsild. Teraskaarsilla projektikohane üldpikkus on 270 m.
Teadaolevalt on võrkkaarsildu Eestis rajatud varemgi – näiteks 2009. aastal üle Võhandu jõe Siim Idnurmi projekti järgi 90 m sildeavaga 
terasest Jõesuu sild.
Cornwallise fordi tuletorn

Cornwallise fordi tuletorn (malai keeles "Rumahapi Kota Cornwallis") on tuletorn Cornwallise fordis George Townis Pulau Pinangi osariigis Malaisias. Praegu on see Lääne-Malaisia merendusameti valduses.
Ajalugu.
Briti koloniaalvõimu ajal oli Cornwallise fordi kirdebastionil olemas lipu- ja signaalmast. Tuletorn püstitati lipu- ja signaalmasti ette 1882. aastal. Algselt oli torni nimi "Fordineeme tuletorn" (inglise keeles "Fort Point Lighthouse"), kuid pärast rekonstrueerimist aastatel 1914–1928 nimetati torn ümber "Pinangi sadama-ala tuletorniks" (inglise keeles "Penang Harbour Lighthouse"). Ka mast on rekonstrueeritud ning seal on samuti märgutuli, mis töötab koos tuletorniga.
Kirjeldus.
Tuletorn on terassõrestiktorn, värvitud valgeks ning selle kõrgus jalamist on 21 meetrit. Tule nähtavuskaugus on kuni 16 meremiili.
See on Malaisia teiseks vanem tuletorn (esimene on Tuani neeme tuletorn Melaka osariigis). Väidetavalt on see ainus laevamastikujuline tuletorn Malaisias.
Eksotsütoos

Eksotsütoos on aktiivse transpordi ja hulgitranspordi vorm, mille käigus rakk transpordib molekule rakust välja. Rakust välja suunatud liikumine(ingl "")
Pneumaatiline mutrikeeraja

Pneumaatiline mutrikeeraja on suruõhuga töötav tööriist, mida kasutatakse mutrite ja poltide keeramiseks. Tuntud ka nime all täristaja, käristaja ja lööktrell. Seadet kasutatakse autoremondis, ehituses ja tootmises. Tööriist saab oma jõu kompressorilt ning kasutab pöördemomendi loomiseks rootorit ja löögimehhanismi.
Pneumaatilise mutrikeeraja peamiseks eeliseks on suur pöördemoment ja väiksem füüsiline koormus kasutajale. Seadmel on tavaliselt padrunvõti (nt 1/2" või 3/4") ning pöörlemissuuna lüliti. Tööriist vajab regulaarset hooldust, sealhulgas sisemiste osade õlitamist, et tagada pikk kasutusiga ja tõrgeteta töö.
Tuletõrjehüdrant

Tuletõrjehüdrant on veevarustusseade tulekahju kustutamiseks või muudeks veevajadusega hädaolukordadeks. Tuletõrjehüdrandid on tavaliselt ühendatud veevarustussüsteemiga ja paiknevad ligipääsetavates kohtades, näiteks kõnniteedel.
Tuletõrjehüdrandid on kas maa-alused või maapealsed.
Nõuded.
Veevõtukohale esitatavad nõuded.
Elamupiirkondades ning tootmis- ja majandustegevuseks mõeldud aladel tuleb kustutusvee saamiseks paigaldada tuletõrjehüdrandid, mis ühendatakse ühisveevärgi jaotustorustikuga. Tuletõrjehüdrantide tüübi valik, nende paigaldus, tähistamine ja hooldus peab vastama siseministri määruse nr 37 nõuetele. 
Hüdrantide asukohad leiab ka Maa-ameti kaardirakenduselt.
Liisa Aadussoo

Liisa Aadussoo (sündinud 6. mail 1992 Kuressaares) on eesti ajakirjanik ja saatejuht.
Elukäik.
Ta on õppinud Nõmme Erakoolis ja Kiili Gümnaasiumis ning lõpetanud Balti Filmi- ja Meediakooli bakalaureuseõppes lõputööga "Transmeedia ja iseseisva loo tegelase arengukaare võrdlus".
Liisa Aadussoo töötas Eesti Rahvusringhäälingu veebiportaalis 2008. aastal. Seejärel elas Austraalias, kus tegi juhutöid. 
2020. aastast töötas Tallinna Uudistes telereporteri ja uudistesaate juhina. 2023. aastast töötab ta "TV3 Uudised" toimetuses reporteri ja uudiste saatejuhina.
Isiklikku.
Liisa Aadussoo vanemad on investorkonsultant Merike Kaesveld ja toitlustusettevõtja Aadi Aadussoo.
2024. aastast on tema elukaaslane Sander Terras.
2024. aasta Aafrika muusikas

Selles artiklis on välja toodud sündmused, mis toimusid 2024. aastal Aafrika muusikas.
Vz. 24

"See artikkel on käsilukustusega vintpüssist. Püstoli kohta vaata artiklit Pistole vz. 24."
Vz. 24 on Tšehhoslovakkia vintpüss. Seda toodeti aastatel 1924–1942. Relv arendati välja Saksa vintpüssist Gewehr 98 ning sellel on sarnane käsilukustusmehhanism. Vz. 24 konstrueeriti pärast esimest maailmasõda ning sellega asendati vanem vintpüss vz. 98/22, mis oli samuti Gewehr 98 eeskujul disainitud. Vz. 24 vintraud on 15 cm lühem kui Gewehr 98 vintraud ning seetõttu on relva mugavam kasutada. See laseb padrunit 7.92×57mm Mauser.
1920.–1930. aastatel eksportis Tšehhoslovakkia sadu tuhandeid Vz. 24 vintpüsse üle maailma, neid konstrueeriti ka padrunitele 7×57mm Mauser ja 7.65×53mm Mauser. Palju 7 mm ja 7,65 mm kaliibriga relvi müüdi Lõuna-Ameerikasse. Ligi 40 000 püssi saadeti Hispaania kodusõja ajal Hispaania vabariiklastele. Hiina ostis umbes 200 000 relva ning need leidsid kasutust teises Hiina-Jaapani sõjas ja teises maailmasõjas. Iraan ostis samuti vz. 24 vintpüsse ning tootis 1940. aastate lõpus sellest ka oma koopiaid.
Kui Natsi-Saksamaa teise 1939. aastal Tšehhoslovakkia okupeeris, võttis Saksamaa vz. 24 kasutusele nime Gewehr 24(t) all. Relvade tootmine okupatsiooni ajal jätkus 1942. aastani, kuni vz. 24 asemel hakati tootma vintpüssi Kar 98k. Sellel perioodil valmistati sadu tuhandeid püsse ka Rumeenia armeele. Vz. 24 oli teises maailmasõjas laialdases kasutuses, eriti kasutasid seda Saksamaa ja Rumeenia väed idarindel. Leedu vz. 24 varud võeti 1941. aastal sakslaste poolt ära ning need sattusid hiljem Nõukogude Liidu kätte. 1960. aastatel saatis Nõukogude Liit need Vientami sõjas võitlevale Viet Congile.
Sofja Blücher

Sofja Blücher (7. november 1927 Dnipropetrovsk – 10. september 2017) oli Eesti näitleja.
Ta lõpetas Harkivis keskkooli ja aastal 1950 Harkivi teatriinstituudi. Ta töötas aastani 1955 Tšerkassõ draamateatris.
Aastatel 1955–1984 oli ta Vene Teatri näitleja Tallinnas. Hiljem esines ta luulekavadega (peamiselt Igor Severjanini loomingust).
Henn Audru

Henn Audru (kuni 23. märtsini 1936 Hermann Anderson; 10. detsember 1893 Visusti vald, Tartumaa – 9. jaanuar 1973 Tartu) oli eesti agronoom.
Ta oli Tartu maavalitsuse taimekasvatuse instruktor, Tartu maa-agronoom ja Põllutöökoja Tartumaa maatulunduskonsulent.
Viktor Sade

Viktor Sade (kuni 1938 Viktor Stahlberg; 17. veebruar 1895 Tallinn – 31. mai 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli eesti kellassepp.
Arreteeriti NKVD poolt Rakveres 1941. Surmaotsus. Hukati Sevurallagi vangilaagris Venemaal.