tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Teadusajakirjanduse sõbra auhind

Teadusajakirjanduse sõbra auhind on auhind, mida annab välja Eesti Teadusajakirjanike Selts. Selleks on keraamik Piret Kändleri loodud kuju "Ökul".
Auhinna eesmärgiks on "esile tõsta, tänada ja tunnustada teadlast, kes tähelepanuväärselt asjatundlikul, entusiastlikul ja heatahtlikul moel teeb ajakirjanikega koostööd, pakkumaks ühiskonnaliikmetele üldmõistetaval ja meeliköitval kujul ajakohast ja asjatundlikku teavet teadusmahukatel ja teadusse puutuvatel teemadel".
Teadusajakirjanduse sõbra auhinda hakati välja andma 2011. aastal.
Olfert Fischer

Johan Olfert Fischer (4. august 1747 Kopenhaagen – 18. veebruar 1829 Kopenhaagen) oli Taani mereväeohvitser. 
Ta oli Taani-Norra vägede komandör, kes vastutas Kopenhaageni kaitsmise eest Reidilahingus 2. aprillil 1801.
Olfert Fischer oli viitseadmiral Olfert Fas Fischeri poeg.
Elulugu.
Fischer sai 1753 kadetiks ning pärast 62 aastat kestnud teenistust sõjalaevastikus sai ta 1825 viitseadmiraliks. 
Fischeri nooruses oli niisugune juhtum. Koos kolme teenistuskaaslasega oli ta vahis Holmeni saarel. Saarele toodi prostituut, kellega kõik neli küünlavalgel läbi käisid. Mehed kohtlesid prostituuti karmilt ning hiljem andis too nad võimudele üles. Olfert Fischer mõisteti süüdi rünnakus ning ta degradeeriti aastaks leitnandist madruseks. 
Fischer teenis algul nooremohvitserina laevadel. Ta teenis sõjalaeval Printz Friderich ekspeditsiooni ajal barbareskide vastu Alžiiris 1770–1771 ning 1771–1772 Vahemerel laeval Sejeren. Aastal 1775 määrati ta doki ekipaažimeistriks. Aastal 1777 teenis ta Vahemerel sõjalaeval Dannebrog.
Aastal 1778 määrati ta ehituskomisjoni auskultandiks, kellena ta sai teaduslikku väljaõpet. Ta kukkus laeval ning sai viga; ta kirjutas kuningale, palus enda määramist Kopenhaageni tolli komandandiks. Seda kohta ta ei saanud. Aastal 1779 sai ta ehituskomisjoni volinikuks ja inspektsiooniohvitseriks dokil aastani 1782 (kapten Wleugeli äraolekul). 
Aastast 1784 oli ta Sundi vahilaeva fregati Bornholm ülem, aastast 1788 lipulaevakapten admiral Johan Cornelius Kriegeri Põhja- ja Läänemere eskaadris, aastast 1789 liinilaeva Elefanten ülem admiral Conrad von Schindeli laevastikus, mis võttis ette lühikese ekspeditsiooni Läänemerel, et takistada Rootsil Venemaa ründamist. Aastast 1790 oli ta Kopenhaageni reidil blokilaeva Grønland ülem. Relvastatud neutraliteedi ajal oli ta aastast 1794 liinilaeva Neptunus ülem ja lipulaevakapten viitseadmiral Kriegeri eskaadris, mis koos Rootsi laevastikuga Wachtmeisteri juhtimisel ristles Läänemerel.
Aastast 1796 oli ta liinilaeva Oldenborg ülem admiral Kaasi eskaadris. Aastal 1799 päästis ta oma liinilaeva Oldenborg meeskonna Kaplinna lähedal, ajades laeva karile. Nii kaotati küll laev, kuid meeskond pääses.
Fischeri elu suurim ülesanne oli Kopenhaageni kaitsmine Reidilahingus 1801. Ta juhtis Taani-Norra vägesid rasketes tingimustes vaatamata sellele, et sai lahingu alguses puukillust pähe haavata, mis tõi kaasa peapõrutuse. Taani ajaloolase Jakob Seerupi arvates on Fischeri rolli Reidilahingus ületähtsustatud. 
Aastal 1829 kuulutati Fischer kangelaseks. 
Mälestuse jäädvustamine.
Reidilahingut ja Olfert Fischerit meenutab Frederik Magle heliteos "Håbet", mille esietendus oli Reformert Kirkes (kuhu Olfert Fischer on maetud) 1. aprillil 2001 lahingu 200. aastapäeva puhul.
Johann Gottfried Seume

Johann Gottfried Seume (29. jaanuar 1763 Poserna − 13. juuni 1810 Teplice) oli saksa kirjanik.
Tema raamatutest on tuntumad kolm: 1801. aasta detsembris alustatud üheksakuulisel jalgsirännakul Sitsiiliasse põhinev "Spaziergang nach Syrakus im Jahre 1802" ("Jalutuskäik Sürakuusasse aastal 1802"; 1803), Venemaa, Baltimaade (sh Eesti), Soome, Rootsi ja Taani reisimuljeid kirjeldav "Mein Sommer 1805" ("Minu suvi 1805"; 1807) ning autobiograafia "Mein Leben" ("Minu elu"; 1813).
Korsten

Korsten on harilikult torujas ehitis või ehitise torujas osa, millega võidakse tekitada tõmmet ja mille kaudu juhitakse küttekolletest ja tööstusahjudest põlemisel tekkinud suits ja heitgaasid välja (õhku).
Korstnad võivad olla kas tellistest (elamud ja vanemad tööstusehitised), raudbetoonist (kõrgus kuni 500 m) või terasest (kõrgus kuni 300 m).
Eestis hakati taluelamutele korstnaid ehitama alates 19. sajandi algusest. Linnamajadel olid aga korstnad juba keskajal.
Jeremy Roff

Jeremy Roff (sündinud 22. novembril 1983) on Austraalia kergejõustiklane (keskmaajooksja).
Sean Wroe

Sean Wroe (sündinud 19. märtsil 1985 Melbourne'is) on Austraalia sprinter.. 
Wroe on võitnud suveuniversiaadilt 2 kulda ning ühe hõbeda ja pronksi, maailmameistrivõistlustelt ühe pronksi, Rahvaste Ühenduse mängudelt kulla ja hõbeda ning Okeaania kergejõustiku meistrivõistlustelt ühe kuldmedali.
Wroe on ka kahekordne Austraalia meister 400 meetri jooksus (2007, 2009).
Arnold Sorina

Arnold Sorina (sündinud 1. juunil 1988 Port Vilas) on Vanuatu kergejõustiklane (keskmaajooksja).
Ta osales 2012. aasta suveolümpiamängudel 800 meetri jooksus, kuid esimest voorust edasi ei pääsenud.
Mae Koime

Mae Koime (sündinud 14. detsembril 1983 Port Moresbys) on Paapua Uus-Guinea sprinter.
Ta on Paapua Uus-Guinea kiireim ja üks Okeaania kiiremaid naissprintereid. Koime on esindanud kodumaad 2004. aasta suveolümpiamängudel, 2006. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel ning 2003., 2005. ja 2007. aasta kergejõustiku maailmameistrivõistlustel.
Karyne Di Marco

Karyne Di Marco (neiupõlvenimega Karyne Perkins; sündinud 14. märtsil 1978 Whyallas) on Austraalia naiskergejõustiklane (vasaraheitja).
Tema isiklik rekord vasaraheites on 67,44 meetrit, mis on püstitatud 2004. aasta märtsis. Tema kuulitõukerekord on 10.88.
Dieudonné Disi

Dieudonné Disi (sündinud 24. novembril 1980) on Rwanda pikamaa- ja krossijooksja.
Dale Stevenson

Dale Stevenson (sündinud 1. jaanuaril 1988) on Austraalia kergejõustiklane (kuulitõukaja)
Ta osales 2012. aasta suveolümpiamängudel. Stevensoni kuulitõukerekord on 20.63 meetrit, mis on püstitatud 12. mail 2012 Clemsonis, ja kettaheiterekord 58.50.
Emanuele Fuamatu

Emanuele Tusitatino Taulol Fuamatu (sündinud 27. oktoobril 1989 Sydneys) on Samoa kergejõustiklane (kuulitõukaja).
Fuamatu osales 2012. aasta suveolümpiamängudel, kus ta sai 35. koha. Sama aasta sisemaailmameistrivõistlustel oli ta 22. Fuamatu kuulitõuke rekord on 19.46 meetrit, mis on püstitatud 3. märtsil 2012 Melbourne'is ja kettaheite rekord 44.04.
Saaremaa Teater

Saaremaa Teater (kuni 13. märtsini 2015 Saaremaa Rahvateater) on alates 24. jaanuarist 1963 Saaremaal tegutsev harrastusteater.
Teater asutati 1951. aastal isetegevusteatrina (Kuressaare rajooni kultuurimaja näitering). 24. jaanuaril 1963 pälvis näitering Aadu Hindi "Tuulise ranna" lavastuse eest Saaremaa Rahvateatri nimetuse.
Üldkoosolekul 22. jaanuaril 2015 hääletas liikmeskond teatri uueks nimeks Saaremaa Teater. Teatri uus nimi kinnitati 13. märtsil 2015 Tartu Maakohtu registriosakonnas.
Teatri repertuaari lõviosa moodustavad merest ja meremeestest rääkivad näidendid.
Arresø

Arresø on järv Taanis Pealinnapiirkonnas Sjællandi saarel. Järv asub Ølstedist põhjas ja Frederiksværkist idas.
Arresø on Taani suurim järv. Selle pindala on 39,87 km². Järv on ühenduses Roskilde fjordiga Arresø kanali kaudu, mis asub Frederiksværkis. Kanalit hakati rajama 1717. aastal kuninga käsul. Kanali ehitasid Taani sõjaväelased ja Rootsi sõjavangid.
Järve suubuvad paljud jõed, millest suurim on Pøleå. Järve läänekaldal on palju künkaid ja seljakuid. Nende seas on Maglehøj, Frederiksværkis, ja Arrenakke künkad, millest avaneb suurepärane vaade järvele. Frederiksværki linna idaosa asub poolsaarel, mis ulatub järve.
Varem, umbes 4000 aastat tagasi, oli Arresø fjord, mis oli ühenduses Kattegatiga, kuid sellest loodes asuv maapind kerkis pärast viimast jääaega ning fjordist sai järv.
Arresøl on esindatud paljud linnu- ja taimeliigid. Järve ümber on loodud kaitsealuseid loodusparke.
Järvel toimuvad ekskursioonid renoveeritud puitlaeval M/S Frederikke. Ekskursioonid toimuvad juulist augustini ning algavad Arresødali mõisas.
Andrea Miller

Andrea Miller (sündinud 13. märtsil 1982) on Uus-Meremaa kergejõustiklane (100 m tõkkejooksja). 
Miller võitis 2010. aasta Rahvaste Ühenduse mängudelt pronksmedali naiste 100 meetri tõkkejooksus.
Dedeh Erawati

Dedeh Erawati (sündinud 25. mail 1980 Sumedangis) on Indoneesia kergejõustiklane (100 m tõkkejooksja). 
Erawati osales 2008. aasta suveolümpiamängudel, kus ta sai ajaga 13,49 35. koha. Erawati rekord 100 meetri tõkkejooksus on 13,18, mis on püstitatud 26. mail 2012 Taipeis.
Valvaja

Valvaja oli aastal 1898 Tallinnas asutatud karskus- ja vabaharidusselts. Seltsi tegevus lõppes 1930. aastatel. Seltsi tegevusalade hulka kuulus koorilaul, orkestri- ja näitemäng ning kehakultuur.
Alates 8. veebruarist 1910 tegutses Valvaja Väike-Pärnu maantee 31 Käsitööliste seltsi hoonetes. Uued suuremad ruumid võimaldasid seltsi tegevust laiendada ja eriti heaks kujunesid sportimisvõimalused. Kalevi võimla esise muruväljaku kohal asunud ruumid õnnistati sisse 16. aprillil 1910. Valvaja peakoosolekul 1. novembril 1910 kinnitati Krulli masinatehase külmutusseadmete meistri August Paasi eestvõtmisel spordiosakonna kodukord. Osakonda registreerus 27 mees- ja 7 naistöölist Lutheri vabrikust, Dvigatelist ning raudtee- ja sadamatehasest.
Esimese maailmasõja ajaks kujunes aga olukord, kus Valvaja tegevus oli mitmekesine, kuid üheski valdkonnas mitte eriti tugev. Kui Lutheri vabriku rahvamaja anti 1914. aastal üle sõjaväevõimudele, kolisid rahvamajas peavarju saanud bolševikud Valvaja ruumidesse. Bolševikud pääsesid ka Valvaja juhatusse ja võtsid seltsi juhtimise 1915. aastal lõplikult üle. Kuna Valvaja oli ametlikult karskusselts, siis ei takistanud Saksa võimud okupatsiooni ajal seltsi tegevust.
Kui kommunistid 1917. aasta oktoobris võimule said, moodustati endise Lutheri vabriku rahvamaja näitetrupi juhi Julius Rossfeldti ja Alfred Umbergi eestvedamisel Valvaja näitetrupist 1917. aastal Tallinna Tööliste Teater. Enne seda, 1916. aastal oli rühm Tartu Vanemuise teatrist lahkunud näitlejaid rajanud Tallinnas Pandorini seltsi juurde kutselise teatri, mida 1917. aastal hakati nimetama Tallinna Draamateatriks. Samal aastal ühines trupi tuumik Tallinna Tööliste Teatriga. Viimane andis etendusi Tallinna saksa teatri majas.
Karskusseltsi Valvaja tegevus jätkus Pärnu maantee 41 (endine Väike-Pärnu maantee 31) ruumides 1922. aastani, olles endiselt kohalike kommunistide mõju all. Samas olid seltsil suured probleemid üüri maksmisega. Kinnistu omanik Jaan Arnover nõudis 1922. aastal üürivõlglaselt ruumide vabastamist, kuid Valvaja ei täitnud seda korraldust ning 1923. aasta algul tõstis politsei nad välja. Seltsi tegevuses olid näitemängud ja sport peamiselt poliitika kattevarjuks. 1922. aastal moodustati uuesti vahepeal tegevuse lõpetanud jalgpallimeeskond. Valvaja ruume kasutasid ka teised kommunistlikud ringid ja ühendused, näiteks spordiselts Herkules ja Eesti Iseseisva Sotsialistliku Partei Tallinna osakond. Sellel perioodil tegutses Pärnu mnt 41 veel Üle-eestimaaline Noorproletaarlaste Ühing, mis riigivastase tegevuse pärast pidi siseministri määrusega 14. aprillist 1921 tegevuse lõpetama.
1923. aastal avati endistes "Walwaja" ruumides, Väike-Pärnu maantee 31, kino "Kungla".
Hoone hävines 1944. aasta märtsipommitamise tagajärjel
Korstnapühkija

Korstnapühkija on isik, kelle ametiks on korstnate ja lõõride puhastamine tahmast. 
Tuleohutuse seadus §11 lõige 5: üks kord viie aasta jooksul peab ahju, kaminat või pliiti ning nende korstnat ja ühenduslõõri puhastama korstnapühkija kutsetunnistusega isik, kes väljastab küttesüsteemi tehnilise seisukorra ning ohutuse kohta korstnapühkimise akti.
Korterelamutes, ühiskondlikes hoonetes, ettevõtete hoonetes jne peab küttesüsteemi puhastama kutsetunnistusega korstnapühkija vähemalt üks kord aastas.
Kasutusel olevat ahju, kaminat või pliiti ning nende korstnat ja ühenduslõõri peab puhastama vastavalt vajadusele, kuid mitte harvemini, kui nende dokumentatsioonis on ette nähtud. Kui dokumentatsioon puudub või kui dokumentatsioonis ei ole ette nähtud muud sagedust, siis tuleb neid puhastada vähemalt üks kord aastas.
Tuleohutuse seadus §11 lõige 8: Ahju, kamina või pliidi ning korstna ja ühenduslõõri puhastamise käigus avastatud tuleohutusnõude rikkumisest ja tuleohust peab korstnapühkija kirjalikult teavitama valdajat ja Päästeametit kümne päeva jooksul alates puhastamise päevast.
Korstnapühkija tööd:
Küttesüsteemide regulaarne hooldus ja kontroll on olulised mitmel põhjusel:
 Kokkuvõte: 
Korstnapühkimine ja kütteseadmete hooldus on kriitilise tähtsusega igale kodule, mis kasutab kütteseadmeid, nagu ahjud, kaminad või puuküttega pliidid. Korsnapühkijal peab olema taseme kutsetunnistus, et tagada teie kodu ohutus ja energiatõhusus.
Napalm Death

Napalm Death on Inglismaal Birminghami lähedal 1981. aastal asutatud "grindcore"-ansambel. Ta on üks "grindcore"'i rajajaid.
Kuigi asutajaliikmeid ansamblisse enam ei kuulu, on suurema osa ansambli ajaloost olnud liikmeteks laulja Mark Greenway, basskitarrist Shane Embury, kitarrist Mitch Harris ja trummar Danny Herrera.
Napalm Death on esinenud Eestis neli korda: 1994 Tallinna Lauluväljakul Rock Summeril, 2007 Tartus klubis Illusion Hard Rock Clubi 10. aastapäeval, 2011 Vana-Vigalas Hard Rock Laagris ning 2017 Tallinnas klubis Tapper.
Abdoulkader Kamil Mohamed

Abdoulkader Kamil Mohamed (sündinud 1951) on Djibouti poliitik, alates 1. aprillist 2013 Djibouti peaminister.
Ta kuulub parteisse Rahvaühendus Progressi eest.
Aastatel 2005–2011 oli ta põllumajandusminister ja 2011–2013 kaitseminister.
Ta on õppinud Prantsusmaal Limogesi ülikoolis.
Kopti keel

Kopti keel (araabiakeelsest sõnast ‏قبطي‎ "qibtī", "qubtī", mis tuleneb vanakreekakeelsest sõnast Αἰγύπτιος 'egiptlane') on afroaasia keelkonna Egiptuse rühma kuuluv keel, mida kõneldi 3.–17. sajandi Egiptuses. Praegu on ta kasutusel koptide kultuskeelena. 
Kopti keel on egiptuse keele viimane faas pärast vara-, vana-, kesk-, uus-, (hilisegiptuse) ja demootilist keelt. 
Kopti keele sõnavara on tugevasti mõjutanud kreeka keel.
Bronwyn Eagles

Bronwyn Eagles (sündinud 23. augustil 1980 Camdenis Uus-Lõuna-Walesi osariigis) on Austraalia kergejõustiklane (vasaraheitja).
2001. aasta maailmameistrivõistlustel Edmontonis võitis ta tulemusega 68.87 pronksmedali.
2002. aasta Rahvaste Ühenduse mängudel Manchesteris võitis ta tulemusega 65.24 hõbemedali.
Tema isiklik rekord vasaraheites on 71.12, mis on ühtlasi Austraalia rekord.
Ellen Pettitt

Ellen Pettitt (sündinud 13. mail 1986) on Austraalia kergejõustiklane (kõrgushüppaja).
Isiklik rekord kõrgushüppes on 1.91, mis on püstitatud 2006. aastal.
Malik Beyleroğlu

Malik Beyleroğlu (sündinud 21. jaanuaril 1970 Aserbaidžaanis) on Aserbaidžaani ja Türgi endine poksija, rahvuselt aserbaidžaanlane. Ta elas kuni 1991. aastani Aserbaidžaanis, kuid läks siis Türki ja hakkas võistlema Türgi eest.
Beyleroğlu sai II keskkaalus (kuni 75 kg) 1996. aasta Atlanta olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Ariel Hernándezele (Kuuba).
Beyleroğlu osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 7. maailmameistrivõistlustel (Tampere, 1993), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Alfredo Duvergelile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 8. maailmameistrivõistlustel (Berliin, 1995), kuid kaotas 2. ringis jälle hilisemale hõbemedalivõitjale Alfredo Duvergelile (Kuuba) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Beyleroğlu osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 30. Euroopa meistrivõistlustel (Bursa, 1993), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales II keskkaalus (kuni 75 kg) 31. Euroopa meistrivõistlustel (Vejle, 1996), kuid kaotas jälle 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Aandu karstiala

Aandu karstiala asub Rapla maakonnas Kohila vallas; nimetatud ürglooduse objektiks. Karstiala pindala on 16 ha.
Karstiala võeti kaitse alla 1961. aastal. Seal kaitstakse Aandu karstiorgu, mis on põhja-lõunasuunaline ja umbes 800 m pikkune. Karstiorus on mitmeid kurisuid, sinna neeldub Teemandi oja.
Ironi maakond

Ironi maakond on maakond mitmes Ameerika Ühendriikide osariigis:
Aasumägi

Aasumägi asub Rapla maakonnas Rapla vallas Karitsa külas; nimetatud ürglooduse objektiks. Kaitseala pindala on 7 ha.
Aasumägi on aastast 1961 võetud kaitse alla (Aasumäe kaitseala). Seal kaitstakse kuhjepinnavormi (suhteline kõrgus u 7 m) ja seda katvat segametsa.
Aasumägi on pärimuslik jaanitulepaik.
Karksi ürgorg

Karksi ürgorg (ka Halliste ürgorg) on kaitstav ürgorg Sakala kõrgustikul. Org asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas. Org on kaitse all alates 1964. aastast, praegune Karksi maastikukaitseala on moodustatud 2016. aastal.
Kirjeldus.
Ürgorg on Karksi-Nuia kohal järsuveeruline (nõlvad on 30–35° kaldega) ja sügav (kuni 32 m) ning pakub kauneid maastikuvaateid. Ürgoru laius on 400–800 m, nõlvadel leidub allikaid. Orus voolab Halliste jõgi, millele on paisutatud Linnaveske järv ja Karksi järv.
Beaveri maakond

Beaveri maakond on maakond mitmes USA osariigis ja ka Kanadas:
Võhandu jõe ürgorg

Võhandu jõe ürgorg on kaitstav ürgorg Põlva maakonnas Räpina vallas. Kaitseala pindala on 709 ha. 
Ürgorg on aastast 1964 võetud kaitse alla (Võhandu jõe ürgoru kaitseala). Ürgorus paljanduvad devoni liivakivipaljandid, millest tuntuimad on Põdramüür, Tsirgumüür, Sõjatare ja Kalmate müür.
Kavilda ürgorg

Kavilda ürgorg on osaliselt kaitstav ürgorg Tartu maakonnas Elva vallas.
Ürgorg on osaliselt aastast 1964 (teistel andmetel maastikuelemendina 1957) võetud kaitse alla (Kavilda ürgoru kaitseala). Kaitseala pindala on 56 ha. Ürgorg on järskude veergudega ja sügavus u 30 m; orgu suubub mitmeid sälkorge. Ürgorg algab Elva lähedalt ja selle pikkus on 19 km. Ürgoru põhjas voolab Kavilda jõgi. Kaitseala piiresse jäävad Siidri linnamägi ja ohvriallikas Käve läte. Ürgoru keskosas jäävad selle nõlvadele Erumäe maastikukaitseala ja Aru mõisa park.
Abula pank

Abula pank on pank Saare maakonnas Saaremaa vallas; ühtlasi jääb Koorunõmme looduskaitsealale. Pank on nimetatud ürglooduse objektiks. 
Panga pikkus on u 700 m ja kõrgus 2 m. Pangal paljanduvad Jaagarahu lademe Vilsandi kihtide laguunsed ja Maasi kihtide madala vööndi kivimid.
Aegna saare maastikukaitseala

Aegna saare maastikukaitseala ehk Aegna maastikukaitseala on maastikukaitseala, mis loodi 1991. aastal kogu Aegna saare maastiku kaitseks. Seal kaitstakse saare loodust ja kultuuripärandit, kusjuures külastuskoormus on tugev.
Saare tähelepanuväärsemate objektide seas on Lemmiku ninal liivasel maasäärel kasvavad kooslused, samuti Tulekivi ehk Sihi suurkivi ja Lemmiku kivikülv.
Aela-Viirika soo

Aela-Viirika soo asub Rapla maakonnas Rapla vallas. Soo pindala (sookaitsealana) on 2601 ha. 
Sooala võeti kaitse alla 1981. aastal (Aela-Viirika sookaitseala), praegu kaitstakse osa soomassiivist Aela maastikukaitseala (1341,6 ha) nime all.
Nagu nimigi vihjab koosneb soo kahest soomassiivist: Aela soost ja Viirika soost, neid lahutab Kuimetsa-Vahastu tee.
Aela-Viirika soos on arvukalt rabasid, mida lahutavad siirdesoo- ja madalsooalad. Suuremad rabad soostiku Viirika poolel on Masila soo, Ülesoo raba, Kõrgemäe raba, Kaasika raba ja Plangimäe raba. Suuremad rabad soostiku aela poolel on Käometsa raba ja Aela raba. Ala mosaiiksust suurendavad arvukad soosaared, millest suurimal asub Viirika küla. Soostiku loodeosas asuvad Aeli järv ja Kadja järv.
Alatskivi parkmets

Alatskivi parkmets on kaitsealune parkmets Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. Parkmets asub Saburi külas, aga jääb osaliselt ka Metsakivi küla piiresse.
Parkmetsa esinduslikuim osa on üle 100 aasta vanune saarik.
Kaitseala pindala on 21 ha. 
Parkmets võeti kaitse alla 1964. aastal (Alatskivi parkmetsa kaitseala).
Alliku liigikaitseala

Alliku liigikaitseala asub Viljandi maakonnas Mulgi vallas ja see moodustati 1992. aastal must-toonekure kaitseks. Kaitseala pindala on 74 ha.
Lumetorm

Lumetorm on torm, mis toob endaga kaasa tugeva lumetuisu.
Allikukivi maastikukaitseala

Allikukivi maastikukaitseala on kaitseala Pärnu maakonnas Saarde vallas. Kaitsealale jäävad kolm Allikukivi koobast ja Allikukivi ehk Kärsu allikas, mis võeti kaitse alla 1976. aastal. Allikukivi maastikukaitseala moodustati 2017. aastal varasema koobaste ja allika kaitsealaga ligikaudu samas ulatuses.
Kaitseala pindala on 23,7 ha.
Ammassaare mägi

Ammassaare mägi on kaitsealune soosaar Ammassaare rabas Rapla maakonnas Rapla vallas. Soosaar on võetud kaitse alla (Ammassaare mäe kaitseala) 1964. aastal ja selle pindala on 7,2 ha. 
Kaitsealune soosaar on moreenist kõrgendik (suhteline kõrgus 4 m), mida katab 60–100-aastane segamets.
Haava allikad

Haava allikad on asuvad Järva maakonnas Järva vallas. Need on kolm lähedal (10–20 m raadiuses) asuvat tõusuallikat.
Allikate koguvooluhulk on suvel u 25 l/s, nende temperatuur on 5,4 °C.
Christfried Voldemar Anton Assmuth

Christfried Voldemar Anton Assmuth (15. september 1882 Tallinn – 27. juuni 1945 Brandenburg) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta sai Haibas koduõpetust, seejärel õppis ta Schmiedti erakoolis ja Jukumi koolis Tallinnas ning lõpetas Peterburis Wiedemanni Eragümnaasiumi. Aastatel 1902–1905 õppis ta Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, seejärel läks üle Königsbergi Ülikooli arstiteaduskonda ja lõpetas aastal 1908 Tübingeni Ülikooli arstiteaduskonna arstiastmega. Samal aastal kaitses ta ka Tübingeni Ülikooli juures doktoriväitekirja teemal "Über primäres Chorionepithelioma des Ovariums" ja sai "dr. med." kraadi. Naasnud Venemaale, pidi ta aastal 1909 kordama arstieksameid Harkovi Ülikoolis.
Aasta 1909 esimesel poolel oli ta Tallinnas Diakonisside Asutise haigla assistent, kuid sama aasta lõpus asus ta tööle Sindi Kalevivabriku arstina, kus töötas aastani 1911. Aastatel 1911–1922 oli ta jaoskonnaarst Hallistes ja Karksis, osaledes aastatel 1914–1918 esimeses maailmasõjas. Aastatel 1922–1923 täiendas ta end Saksamaal professor Karl Schlossmanni juures Düsseldorfis lastehaiguste alal ja professor Kösserathi juures sisehaiguste alal. Aastal 1923 asus ta tööle Port Kunda tsemendivabriku arstina. Ta oli Eestimaa Arstide Abistamise Seltsi liige ja kuni aastani 1933 selle revisjonikomisjoni liige. Lisaks oli ta aastatel 1923–1933 Tallinna Tegelike Arstide Seltsi liige ja juhatuse liige laekahoidjana.
Aastal 1939 repatrieerus ta koos abikaasaga Saksamaale. Seal astus ta vabatahtlikult Saksa sõjaväkke ja töötas arstina Idarindel, taganedes koos armeega Saksamaale.
Ta langes 27. juunil 1945 granaadikillu läbi Brandenburgis ja on maetud sealsele vennaskalmistule.
Isiklikku.
Tema isa Alexander Carl Woldemar Assmuth oli Harju-Risti ja Tallinna Jaani koguduse II pihtkonna õpetaja, vanaisa Eduard Johann Assmuth oli Torma Maarja koguduse õpetaja. Teine vanaisa Adolf Ferdinand Haller oli arst.
Helme koopad

Helme koopad (ka "Helme Põrgu") on koopad Helme mõisa pargis Valga maakonnas Tõrva vallas.
Koopad on uuristunud (hiljem ka inimese laiendatud) Burtnieki lademe kollakashalli liivakivisse.
Koobastes leidub paljandeid ("Helme koopa paljandid"). 
Esialgu koosnes Helme koobastik seitsmest omavahel käikudega eraldatud ja kuni 3 meetri kõrgusest koopast. Suurimad neist koobastest kandsid nimesid Vanakurja vats ja Moosese kirik.
Rahvapärimuses.
Rahvajutu järgi viis koobastest üks käik Viljandisse, teine käik Pokardisse ja kolmas käik Helme kiriku juurde.
Rakett (täpsustus)

Rakett võib tähendada mitut asja:
Jõepere allikad

Jõepere allikad asuvad Pandivere kõrgustikul, jäädes halduslikult Lääne-Viru maakonna Kadrina valda. Allikaid kaitstakse Jõepere veskiallikate kaitsealal. 
Allikad on rühm tõusu- ja langeallikaid Loobu jõe orus paisjärve põhjas ja järve kaldal. Allikate suurim vooluhulk on 100 l/s.
Livia Viitol

Livia Viitol (sündinud 18. detsembril 1953) on luuletaja, tõlkija ja kirjandusloolane.
Livia Viitol õppis aastatel 1960–1964 Jõgisoo Algkoolis, 1964–1971 Tallinna 10. Keskkoolis, 1971–1976 Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas (eesti filoloogia osakond, soome-ugri keelte eriharu).
Ta on tõlkinud läti keelest näiteks Juris Kronbergsi, Nora Ikstena ja Aleksandrs Čaksi tekste.
Tema luulekogu "Pääl ja sees" ilmus 1991, lasteraamat "Ilmakoer Muki" ilmus 2000.
Looming.
Livia Viitoli luulet on tõlgitud inglise (tõlkija Ilmar Lehtpere: "The Stinging Fly" 2/ 2, Autumn/Winter 2005/06, Dublin; Crannóg 10, Winter 2005/06, Galway; Stride Magazine (online), 2006, Devoran, Cornwall;Cyphers 61, 2007, Dublin) ja läti (tõlkija Guntars Godiņš, Karogs. Janv./Febr. 2010, Rīga) keelde.
Kit Carsoni maakond

Kit Carsoni maakond ("Kit Carson County") on maakond USA-s Colorado osariigis. Geograafilised koordinaadid on 39°31' N, 102°60' W. 
Maakonna halduskeskus on Burlington. 
Maakonna pindala on 5598 km². Veepindala on 2 km². 
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 8270. Aastal 2000 oli elanikke 8011. 
Ajalugu.
Maakond asutati 1889 Elberti maakonna osadest. 
Rahvastik.
2000. aasta rahvaloenduse andmed.
Kit Carsoni maakonnas oli 8011 inimest, 2990 leibkonda ja 2081 perekonda.
Rahvastiku tihedus oli 1 in/km². 
Elamuühikuid ("housing units") oli 3430 (keskmine tihedus 1/km²). 
Rassiline koosseis oli järgmine: 
Ladinaameeriklasi (sõltumata rassist) oli 13,67%. 
2 990 leibkonna seas oli 
Leibkonnas oli keskmiselt 2,50 inimest ja perekonnas keskmiselt 3,07 inimest.
Elanikud jagunesid ealiselt nii: 
Ea mediaan oli 37 aastat. 
Iga 100 naissoost inimese kohta tuli 112,20 meessoost inimest. Iga 100 vähemalt 18-aastase naise kohta tuli 112,10 meest.
Leibkonna aastasissetuleku mediaan oli 33 152 dollarit, perekonna sissetuleku mediaan 41 867 dollarit. Meeste sissetuleku mediaan oli 28 700 dollarit, naistel 19 978 dollarit. Sissetulek elaniku kohta oli 16 964 dollarit. 
12,10% elanikkonnast ja 9,40% perekondadest elasid allpool vaesuspiiri. Kogu elanikkonnast elas allpool vaesuspiiri 16,60% alla 18-aastasi ja 11,10% üle 65-aastasi.
Hadhari Djaffar

Hadhari Saindou Djaffar (sündinud 17. novembril 1978) on Komooride sprinter.
Ta osales 100 m jooksus 2000 ja 2004. aasta suveolümpiamängudel. Ateena olümpiamängudel oli ta Komooride lipukandja.
Talle kuulub Komooride rekord 100, 200 ja 400 meetri jooksus.
Keema järved

Keema järved on aheljärvestik Võrumaal Antsla lähedal Keema ürgorus. Järvi on seitse.
Järvedest tuntuim on Keema järv (sügavus 27,5 m), mis on Eesti üks sügavaimaid.
Nelja kagupoolse järve ja neid ümbritseva maastiku kaitseks on moodustatud Keema järvede kaitseala.
Gloria (Umberto Tozzi laul)

"Gloria" on populaarne laul, mille autorid on itaallased Umberto Tozzi ja Giancarlo Bigazzi. Umberto Tozzi andis selle loo singlina välja 1979. aastal. 
1982. aastal sai see laul USA-s tuntuks Laura Branigani esituses. Ingliskeelsete sõnade autor on Trevor Veitch. Seda singlit müüdi üle kahe miljoni eksemplari. 
Eestis sai laul tuntuks Mait Maltise ja ansambli Vitamiin esituses. Eestikeelsete sõnade autor on Jaak Veski.
Kihme allikad

Kihme allikad (ka: Sadama allikad, Silmaallikad, Punapardi allikad) on allikad Järva maakonnas Järva vallas.
Allikatest saab alguse Kihme oja. Allikate vooluhulk on aastaajati väga muutlik.
Kiltsi allikad

Kiltsi allikad on tõusuallikad Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Allikad jäävad Kiltsi mõisapargi kaitsealale.
Allikatest saab alguse Kiltsi oja. Allikate koguvooluhulk on 150 l/s.
Mamma Maria (laul)

"Mamma Maria" on populaarne laul, mille autorid on itaallased Cristiano Minellono ja Dario Farina. Loo laulis tuntuks ansambel Ricchi e Poveri. Lugu avaldati nende 1982. aastal ilmunud samanimelisel albumil, singlina anti laul välja 1983. aastal. 
Eesti keeles on laulu esitanud Mait Maltis.
Lugu on esitanud veel Conny &amp; Jean, Müncheni sümfooniaorkester, Willy Sommers, Diana Sorbello, Sasha &amp; Davy.
Koljaku-Oandu allikad

Koljaku-Oandu allikad on allikad Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas. Allikad jäävad Lahemaa rahvuspargi alale. 
Allikad paiknevad paekalda jalamil u 4 km pikkuses ja 100 m laiuses allikasoos ("Koljaku-Oandu soo"); see on ühtlasi Eesti suurim allikasoo. Allikate seas on nii lange- kui tõusuallikaid. Nende vooluhulk on (0,1) 1–3 l/s.
Kose allikad

Kose allikad (ka: Kose Kirikuallikad) on kolm allikat Harju maakonnas Kose vallas Kose kiriku lähistel.
Allikad avanevad Pirita jõe oru nõlval. Need allikad on Siniallikas, Kangru ja Konnaveski allikas. Allikatest saab alguse oja, mis suubu Pirita jõkke. Allikate koguvooluhulk ojas on 10 l/s.
Taani Punase Risti ambulatoorium

Taani Punase Risti ambulatoorium ehk Taani Punase Risti ambulants (kuningas Valdemar II auks ka "Valdemar II Võitja ambulants"; taani keeles "Valdemar Sejr Ambulancen") oli 1919. aastal Eesti Vabadussõja ajal Valgas tegutsenud laatsaret. Ambulatoorium moodustati Briti Punase Risti toetusel ning selle juhatajaks oli ülemarst doktor Ludvig Boye Lundstein. Laatsareti personali kuulusid peale juhataja veel 4 Taanist tulnud arsti ja 12 halastajaõde. Haigemaja oli 90-kohaline ning selles viibis ravil suurem osa Taani vabatahtlike kompanii haigeid ja haavatuid, kuid samuti Eesti sõjaväelasi. Taani Punane Rist pakkus ravimiabi ka Eesti sõjaväe tervishoiuasutustele. Ambulatooriumi tegevus kestis 13. juulist kuni 30. novembrini 1919.
Vabadussõjas osalenud Taani Punase Risti ambulatooriumi arstidele ja õdedele pühendatud mälestuskivi asub Rõuges ning on ühendatud Taani Vabatahtlike Korpuse mälestuskiviga.
Kõrgkultuur

 
Kõrgkultuur on ajaloos ühiskonnakorraldus, mis on oma eelkäijatest või naabritest eesrindlikum, erinedes neist järgmiste tunnuste poolest:
Kõrgkultuuri mõistet ajaloos analüüsib Arnold J. Toynbee oma teoses "Uurimus ajaloost" (A Study of History, London 1934–1954). Millised kultuurid on kõrgkultuurid ja millised mitte, on teadusliku arutelu objekt. 
Kõrgkultuuri määratlemisel pole tingimata vajalik kõigi nende tunnuste olemasolu.
Kõrgkultuur (ühiskond)

Kõrgkultuur on ühiskonnas kultuuri osa, mis on väljaspool massikultuuri (popkultuuri), igapäevakultuuri ja rahvakultuuri. Kõrgkultuuri tunnuseid:
Kõrgkultuur kui sotsioloogiline mõiste kannab väärtushinnangut, mis on seotud ühiskondliku eliidi mõistega ning hõlmab eriti väärtuslikuks peetavaid kultuurisaavutusi, vastandudes nii massikultuurile.
Ajalooliselt on kõrgkultuur seotud aadli kui valitseva klassi kultuuriga. Pärast aadli positsioonide järkjärgulist kadumist pärastSuurt Prantsuse revolutsiooni on püütud kõrgkultuuri määratleda seoses kultuurivaldkonnas tegutsevate inimeste suurimate saavutuste ning nendest saavutustest huvitatud inimeste olemasoluga. Selle arusaama kohaselt ei pea need inimesed olema tingimata aadlipäritolu. 
Carl Godlewski meelest muutus kõrgkultuuri seos aadliga järjest küsitavamaks ka seetõttu, et näiteks 1900. aasta paiku tegeles aadel õukondades paljude varem lihtrahva kultuuri nähtusega nagu tsirkuse, ratsutamiskunsti ning eri ühiskonnakihtide tantsudega, kutsudes sellega esile ühiskonna harituma osa pahameele.
Tänapäeval seostatakse kõrgkultuuri mõistet eelkõige kaunite kunstidega: näiteks muusikas tehakse vahet kõrgkultuuri esindaval süvamuusikal (saksa keeles oleks vastav mõiste "tõsine muusika" ("ernste Musik" ehk "E-Musik")) vastandina levimuusikale (saksa keeles vastavalt 'meelelahutusmuusika' ("Unterhaltungsmusik" ehk "U-Musik")) ning peetakse kõrgkultuuri hulka kuuluvaks kujutavat kunsti, väärtkirjandust (saksa keeles on selle kohta ka mõiste "Höhenkammliteratur") ning esitavaid kunste, st tantsu ja teatrit. Et olla kõrgkultuur, peavad need kultuuri vormid vastama teatud esteetilistele nõuetele ning kehtivatele hariduslikele ja kasvatuslikele ideaalidele. Selliste ideaalide loomisel mängisid alates 19. sajandist mõõtuandvat rolli ülikoolid, eelkõige neis viljeldav uute vaimuteaduste areng. 
Samas ei peeta Euroopas kõrgkultuuri hulka kuuluvaks paljusid kultuuriliselt kõrgelt arenenud valdkondi, näiteks kalligraafiat (mis kuulub kõrgkultuuri hulka Aasias), sporti, tsirkust või disaini (kunstkäsitöö mõistes). 
20. sajandil saksa keeleruumis toimunud kultuuripoliitilistes konfliktides nimetati kõrgkultuuri halvustavalt rahvavaenulikuks ("massenfeindlich") või elitaarseks. Teisalt toimis see mõiste haritlaste juhtiva kontseptsioonina kui tippkultuur (saksa keeles "Leitkultur"). Seejuures argumenteeriti tihti, et ka laiad rahvamassid valiksid kõrgkultuuri, kui nad poleks "kultuuritööstuse" toodete tõttu nüristatud (vrd näiteks Max Horkheimeri ja Theodor W. Adorno kultuurisotsioloogia mõiste raamatus "Kulturindustrie – Aufklärung als Massenbetrug". 
Kõrgkultuuri ja massikultuuri vastandamine muutus järjest teravamaks tänu massimeedia kanalites levivale popkultuurile. 1968. aasta rahutusi võib pidada suures osas ka kõrgkultuuri ja ühiskondlikus teadvuses järjest suuremat kohta hõlmava popkultuuri vastandumise tulemuseks. Näiteks Ameerika Ühendriikides kirjeldasid seda konflikti mõisted "high brow" ("kõrgelaubaline" "hochgezogene Augenbrauen") ja "low brow" ("madalalaubaline"), millega püüti sisulisi hinnanguid andes eritleda vastavalt kõrg- ja popkultuuri.
Kõrgepalu mänd

Kõrgepalu mänd on Eesti üks jämedamaid mände, mis kasvab Võru maakonnas Rõuge vallas Kõrgepalu pargis. Kõrgepalu mänd oli 2018. aastani looduskaitse all.
Puu ümbermõõt on 452 (või 458 või 450) cm (1,3 m kõrguselt mõõdetuna), kõrgus 33 m ja vanus üle 90 aasta. Kaheharulise männi üks haru on kuivanud.
Kuuskede kuningas

Kuuskede kuningas on kaitsealune ja Eesti üks jämedamaid kuuski, mis kasvab Pärnu maakonnas Saarde vallas.
Puu ümbermõõt on 434 (või 420) cm (1,3 m kõrguselt mõõdetuna), kõrgus 33 m.
Kaasani kiriku pappel

Kaasani kiriku pappel on must pappel, mis kasvab Tallinnas Liivalaia tänaval Tallinna Kaasani kiriku õuel.
Eesti jämedaim must pappel kasvas Tallinnas Liivalaia tänaval Tallinna Kaasani kiriku aias, puu ümbermõõt oli 698 cm. Kuni murdumiseni 16. novembril 2004 oli see Tallinna jämedaim puu.
Väike-Saadu pärnad

Väike-Saadu pärnad on kaitsealused pärnad, mis kasvavad Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kassi külas Väike-Saadu talu õues. Need on kaks pärna, millest suurema ümbermõõt on 394 cm (mõõdetuna maapinnalt), kõrgus 25 m.
Väike-Saadu pihlakas

Väike-Saadu pihlakas on kaitsealune ja Eesti üks jämedamaid pihlakaid, mis kasvab Viljandi maakonnas Viljandi vallas Kassi külas Väike-Saadu talu õues. 
Pihlaka ümbermõõt on 213 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt), kõrgus 15 m.
Lümati künnapuu

Lümati künnapuu (botaaniliselt vigaselt nimetatud ka: "Lümati jalakas") on kaitsealune ja Eesti jämedaim künnapuu, mis kasvab Tartu maakonnas Peipsiääre vallas. 
Künnapuu ümbermõõt on 608 cm (mõõdetuna 1,2 m kõrguselt), kõrgus 17 m.
Loodi lehised

Loodi lehised (ka: Loodi Püstmäe lehisepuistu) on kaitsealune euroopa lehise puistu, mis kasvab Viljandi vallas Viljandi maakonnas. Lehised jäävad Loodi looduspargi alale.
Puistu rajas 1820. aastal Loodi mõisnik Heinrich August von Bock. 
Lehiste keskmine kõrgus on 40,5 m ja diameeter 54 cm. Lehiste seas kasvab ka Eesti kõrgeim lehis, mille kõrgus on 43,9 m (2007. aasta andmetel).
Lokuta kadakas

Lokuta kadakas (ka: Metsküla kadakas) on kaitsealune ja Eesti üks jämedamaid kadakaid, mis kasvab Rapla maakonnas Rapla vallas Metskülas Lokuta talu lähedal.
Kadaka ümbermõõt on 206 cm (mõõdetuna 1,3 m kõrguselt), kõrgus 10 m.
Kaisma raba

Kaisma raba (ka "Kaisma soo") on raba Pärnu maakonnas Põhja-Pärnumaa vallas. Soo pindala on 1723 ha. Soo jääb Kaisma hoiuala piiresse.
Soo on tekkinud veekogu soostumise tagajärjel.
Rabas asub kaks järve: Kaisma järv ja Kaisma Väikejärv.
Turba paksus on soos kuni 5,8 m.
Kolgu raba

Kolgu raba on raba Mahtra soostiku lõunaosas, halduslikult jääb Rapla maakonda Rapla valda. Raba on aastast 1981 kaitse all. Varasem sookaitseala hõlmas ainult Kolgu raba ja selle pindala oli 545 hektarit. Alates 2007. aastast kuulub raba ühes põhjapoolse Mahtra raba ja teiste ümbruskonna soodega Mahtra looduskaitseala koosseisu.
Tróodos

Tróodos on mäestik Küprose saarel. Selle kõrgeim tipp Olümpos (1952 m) on ühtlasi riigi ja saare kõrgeim tipp.
Mäestik asub saare lääneosas. Seal on mitmeid bütsantsiaegseid kloostreid ja kirikuid, millest 10 kuuluvad UNESCO maailmapärandi loendisse.
Karlo Funk

Karlo Funk (sündinud 1971) on eesti ajakirjanik ja filmikriitik.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis ajalugu ja filosoofiat. Ta olnud töötanud kultuuriajakirjanikuna (ajalehtedes Noorte Hääl, Päevaleht ja Eesti Ekspress) ning teinud filmisaateid televisioonis ja raadios.
Aastatel 1999–2000 töötas ta reklaamifirmas Tank, 2001–2006 Eesti Filmi Sihtasutuses välissuhete juhina ja 2006–2013 peaeksperdina. Aastatel 2013–2016 oli ta Eesti Instituudi direktor. Seejärel töötas lühikest aega Telia digi-TV hankejuhina ja Eesti Rahvusringhälingus. Alates 2020. aasta kevadest on ta Eesti Filmimuuseumi kuraator.
Vuspjurt-Tšuratšiki

Vuspjurt-Tšuratšiki ehk Vuspürt Tšuratšok (vene "Вуспюрт-Чурачики", tšuvaši "Вуспӳрт Чурачӑк") on küla Venemaal Tšuvaššias Tšeboksarõ rajoonis Išlei külaasunduses. Asub 34 km kaugusel Tšeboksarõst.
Küla asutati 18. sajandi lõpus Tšuratšiki külast ümberasujate poolt. 1795 oli külas 10 talu 28 mehe ja 26 naisega. 1897 oli külas 168 elanikku, 1939. aastal 203 elanikku ja 2002. aastal 37 majapidamist ning 113 elanikku. 
Elanikud on peamiselt tšuvašid.
Liköör (kakaomass)

 
Liköör (ingl k "liquor") on kakaopuu viljade töötlemise tulemusel tekkinud mass. 
Fermenteerunud kakaooad (millelt on koored juba eraldatud) jahvatatakse vedelaks massiks, mida töödeldakse kemikaalidega (eri vahekordades ja temperatuuridel). Liköörist valmistatakse kakaopulbrit ja mitmeid muid šokolaaditooteid.
Stanislaw Tillich

Stanislaw Rudi Tillich (sündinud 10. aprillil 1959 Kamenzi linna lähedal Neudörfelis (Saksamaa)) on sorbi rahvusest Saksamaa poliitik (CDU). Alates 28. maist 2008 kuni 12. detsembrini 2017 oli ta Saksimaa (Sachsen) peaminister.
Elukäik.
Stanislaw Tillich pärineb sorbi katolikust perekonnast. Kuigi ta isa Rudi Tillich oli luterlane, kasvatas ta poega vastavalt ema usule oma kodumaa religioosseid traditsioone austavaks katoliiklaseks. Pärast hariduse omandamist Sorbi Keskkoolis Bautzenis 1977 läbis Tillich sõjaväeteenistuse (kuni aprillini 1979) endise Saksa DV piirivägedes. Aastatel 1979–1984 õppis ta Dresdeni Tehnikaülikoolis ja lõpetas selle elektroonikainseneri diplomiga. 
1984 asus konstruktorina tööle Kamenzi elektroonikaettevõttes. 1. oktoobrist 1987 kuni 24. maini 1989 töötas ametnikuna Kamenzi ringkonna volikogus, alates maist 1989 oli ta volikogu aseesimees ning vastutas kaubandus- ja varustusvaldkonna eest. 1989–1995 tegutses ettevõtjana. 
Stanislaw Tillich elab Panschwitz-Kuckaus, on abielus ja tal on kaks last.
Poliitiline karjäär.
1987 astus Tillich Saksa DV-s Saksamaa Kristlik-Demokraatlikku Liitu (CDU). Võrreldes Saksamaa Sotsialistliku Ühtsusparteiga (SED) suhtuti endises Saksa DV-s CDU-sse kui "kahest pahest väiksemasse". 1990. aastast oli ta üleriigilise CDU liige. 18. märtsil 1990 valiti ta esimestel vabadel valimistel Volkskammeri (Rahvakoda) saadikuks. Volkskammeris esindas ta etniliste vähemuste ja SED ohvrite huve. Pärast Saksamaa taasühinemise käigus Volkskammeri laialisaatmist töötas Tillich kuni 1994. aastani vaatlejana Euroopa Parlamendis. Euroopa Parlamendi 4. koosseisu kuulus ta juba saadikuna ning oli eelarvekomisjoni aseesimees ja Euroopa Liidu eelarve pearaportöör. Aastatel 1992–1999 oli ta Euroopa Rahvapartei (EVP) juhatuse liige.
1999. aastal kutsus toonane Saksimaa peaminister Kurt Biedenkopf ta oma kabinetti tööle. Kuni 2002 oli Tillich Saksimaa Euroopa asjade minister, hiljem kuni 2004. aastani minister ja riigikantselei juhataja ning alates 2004. aastast Saksimaa keskkonna- ja põllumajandusminister. Selles ametis keskendus ta Elbe jõe tulvavee eest kaitsvate rajatiste ülesehitamisele augustis 2002. 2007 sai temast Saksimaa rahandusminister.
24. mail 2008 valiti Tillich CDU Saksimaa üldkogul Saksimaa CDU esimeheks, 28. mail valiti ta Saksimaa peaministriks.
Kohaliku parlamendi valimistel 30. augustil 2009 kogus Tillichi juhitud CDU 40,2% häältest. Kuna FDP (Vaba Demokraatlik Partei) kogus 10% häältest, moodustas Tillich CDU-FDP valitsuskoalitsiooni ja 29. septembril 2009 valiti ta uuesti peaministriks.
Novembris 2010 valiti Tillich Saksamaa CDU presiidiumisse ja 4. detsembril 2012 uuesti samasse ametisse.
Muu.
Tillich räägib lisaks sorbi ja saksa keelele ka inglise, prantsuse, tšehhi ja poola keelt. Vähesel määral räägib ka vene ja itaalia keelt.
Haute-Vienne'i departemangu haldusüksuste loend

Selles loendis on ära toodud Haute-Vienne'i departemangu haldusüksused (ringkonnad, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood.
Kantonid.
Departemangus on kokku 21 kantonit. Vald Limoges (kogupindalaga 77,45 km²) on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Vallad.
Bellaci ringkond
Bellaci kanton
Bessines-sur-Gartempe'i kanton
Châteauponsaci kanton
Le Dorat' kanton
Magnac-Lavali kanton
Mézières-sur-Issoire'i kanton
Nantiat' kanton
Saint-Sulpice-les-Feuilles' kanton
Limogesi ringkond
Aixe-sur-Vienne'i kanton 
Ambazaci kanton
Châlus' kanton 
Châteauneuf-la-Forêt' kanton 
Eymoutiersi kanton 
Laurière'i kanton
Limoges-Beaupuy kanton
Limoges-La Bastide'i kanton
Limoges-Carnot' kanton
Limoges-Cité kanton
Limoges-Condat' kanton
Limoges-Corgnaci kanton
Limoges-Couzeix' kanton
Limoges-Émailleursi kanton
Limoges-Grand-Treuili kanton
Limoges-Isle'i kanton
Limoges-Kesk kanton
Limoges-Landouge'i kanton
Limoges-Le Palais' kanton
Limoges-Panazoli kanton
Limoges-Puy-las-Rodasi kanton
Limoges-Vigenali kanton
Nexoni kanton
Nieuli kanton
Pierre-Buffière'i kanton
Saint-Germain-les-Bellesi kanton
Saint-Léonard-de-Noblat' kanton
Saint-Yrieix-la-Perche'i kanton
Rochechouarti ringkond
Oradour-sur-Vayresi kanton 
Rochechouarti kanton 
Saint-Junien-Ida kanton
Saint-Junien-Lääne kanton
Saint-Laurent-sur-Gorre'i kanton 
Saint-Mathieu kanton
Välislingid.
Haute-Vienne
Sten Tamkivi

Sten Tamkivi (sündinud 3. märtsil 1978 Tartus) on Eesti ettevõtja ja investor, kes tegutseb peamiselt tehnoloogiavaldkonnas.
Tamkivi olnud aktiivne osaline Eesti tehnoloogiasektori arengut saatvas ühiskondlikus diskussioonis, mis puudutab tarkade töökohtade loomise soodustamist, reaalainete ja arvutiteaduste hariduse edendamist, välistalentide meelitamist Eestisse ja ühiskonna suuremat avatust ja tolerantsi. Ta on olnud ka Eesti presidendi Toomas Hendrik Ilvese nõunik, juhtinud Eesti IT Akadeemia juhtkomiteed, kuulunud IT ja Telekomifirmade Liidu juhatusse.
Elulugu.
Ta lõpetas aastal 1996 Miina Härma Gümnaasiumi, on õppinud Tartu Ülikoolis suhtekorraldust ja teabekorraldust.
Ta oli Skype Eesti juht 2005–2012. Enne Skype'i tööleasumist oli ta tarkvaraarendusfirma Helmes arendusjuht. Pärast Skype Eesti juhi kohalt lahkumist lõpetas Tamkivi Stanfordi ülikooli ärikooli magistriprogrammi Californias. Aastal 2013 resideeris ta riskikapitaliettevõttes Andreessen Horowitz.
2014. aastal asutas Tamkivi koos Silver Keskküla ja Balaji S. Srinivasaniga internetifirma Teleport, mille omandas 2017. aasta märtsis Suurbritannia ettevõte Move Guides (tänaseks Topia).
2021. aastast tegutseb Tamkivi peamiselt investorina. Koos Taavet Hinrikus'ega haldavad nad ühist investeerimisfirmat Taavet+Sten. 2022. aastast on Tamkivi ka investeerimisfondi Plural partner ja investeerib ambitsioonikatesse varajase faasi tehnoloogiafirmadesse üle Euroopa.
Isiklikku.
Tema isa Raivo Tamkivi (1953–2012) oli eesti füüsik ja teadusparkide rajaja, ema Külli (Tamkivi) Trummal (1954–) on folklorist ja kirjandusteadlane. Vanaisa Paul Tamkivi (1927–2012) oli elektrotehnikateadlane. Vanaonupoeg Jaanus Tamkivi on poliitik.
Tamkivi abiellus 2003. aastal Ede Schank Tamkiviga ning neil on neli last: poeg Gustav Paul, tütar Etta Lin, poeg Stig Leif ja poeg Eik Satoshi.
Drôme'i departemangu haldusüksuste loend

Drôme'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood.
Kantonid.
Departemangus on kokku 19 kantonit. Vallad Montélimar, Romans-sur-Isère ja Valence on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast. Kursiivis on toodud jagatud vallaga kantonite pindala kus puudub jagatud valla osa kantoni kogupindalast. Jagatud vallad mille osad moodustavad ise kantoni jäävad andmete puudusel ilma pindala välja toomata.
Die.
Bourdeaux' kanton
La Chapelle-en-Vercors'i kanton
Châtillon-en-Diois' kanton
Crest-Lõuna kanton
Crest-Põhja kanton
Die' kanton
Luc-en-Diois' kanton
La Motte-Chalanconi kanton
Saillansi kanton
Nyons.
Buis-les-Baronnies' kanton
Dieulefiti kanton
Grignani kanton
Marsanne'i kanton
Montélimar 1. kanton 
Montélimar 2. kanton 
Nyons'i kanton
Pierrelatte'i kanton
Rémuzat' kanton
Saint-Paul-Trois-Châteaux' kanton
Séderoni kanton 
Valence.
Bourg-de-Péage'i kanton
Bourg-lès-Valence'i kanton
Chabeuili kanton
Le Grand-Serre'i kanton
Loriol-sur-Drôme'i kanton
Portes-lès-Valence'i kanton
Romans-sur-Isère 1. kanton
Romans-sur-Isère 2. kanton
Saint-Donat-sur-l'Herbasse'i kanton
Saint-Jean-en-Royansi kanton
Saint-Vallier' kanton
Tain-l'Hermitage'i kanton
Valence 1. kanton
Valence 2. kanton
Valence 3. kanton
Valence 4. kanton
Veniamin Kaverin

Veniamin Aleksandrovitš Kaverin (vene Вениамин Александрович Каверин; sünninimi Veniamin Abelevitš Zilber, vene Вениамин Абелевич Зильбер; 19. aprill 1902 Pihkva – 2. mai 1989 Moskva) oli vene kirjanik.
Tema tuntuim romaan on "Kaks kaptenit" (1944).
Georg Johannes Hesse

Georg Johannes Hesse (24. november 1885 Rõngu – 14. jaanuar 1944 Posen) oli baltisaksa päritolu Eesti arst.
Ta sai koduõpetust ja lõpetas aastal 1904 Tallinna Nikolai I Gümnaasiumi. Samal aastal asus ta õppima Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas aastal 1909 arsti astme väärilisena, olles aastatel 1904–1905 tudeerinud Königsbergi Ülikooli arstiteaduskonnas. Akadeemiliselt kuulus ta korporatsiooni Estonia.
Aastatel 1908–1909 oli ta subassistendiks professor Werner Zoege von Manteuffeli juures kirurgias. 1909–1913 töötas ta Greiffenhageni erakliinikus assistendina ja 1913–1916 sekundaararstina. Aastast 1916 oli ta Greiffenhageni erakliiniku direktor. Ta täiendas end 1912 Berliinis professor Bieri juures ja 1914 Heidelbergis professor Czerny juures. Ta osales nii Esimeses maailmasõjas kui ka Vabadussõjas arstina. Ta oli aastast 1910 Praktiseerivate Arstide Seltsi liige ja aastast 1919 eestseisuse liige. Aastast 1921 kuulus ta Saksa Kirurgide Seltsi Berliinis. Temalt on ilmunud ka trükis mõned tööd. Töö kõrval erakliinikus avas ta ka erapraksise haavahaiguste alal ja töötas Tallinnas aastani 1939 kirurgina.
Aastal 1939 asus ta koos abikaasaga elama Saksamaale, kus ta 14. jaanuaril 1944 Posenis suri.
Isiklikku.
Tema isa Benjamin Hermann Karl Hesse oli 1880–1888 pastor Rõngus, 1889–1897 Tallinna Diakonisside Asutise rektor (olles ühtlasi 1891–1897 Tallinna Toomkoguduse abiõpetaja) ning 1897–1910 Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, oli ka Tallinna Linnamisjoni asutaja. Tema vanaisa Carl Hermann Hesse töötas Paides ja Järvamaal maakonnaarstina, vanaonu Conrad Eduard Hesse oli Kuressaare Laurentiuse koguduse ülemõpetaja, vend Hermann Theodor Karl Hesse (1884–1921) oli Tallinna Oleviste koguduse õpetaja, vend Hans Hesse oli tennisetegelane. Onu Johannes Hesse oli neli aastat misjonärina Indias, onupoeg Hermann Hesse oli kirjanik, Nobeli kirjandusauhinna laureaat.
Tema abikaasa oli Julie Dehn.