tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Vītiņi vald

Vītiņi vald (läti keeles "Vītiņu pagasts") on vald Lätis Leedu piiri ääres Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Auce linna ning Ukri, Vecauce, Lielauce ja Bēne vallaga ning Salduse piirkonna Vadakste, Jaunauce ja Zvārde vallaga. Leedus piirneb see Akmenė rajooni Naujoji Akmenė maavallaga.
Valla pindala on 133,8 km². 2011. aastal oli seal 962 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 790 inimest. 2011. aastal elas vallas 671 lätlast, 72 venelast, 43 valgevenelast, 16 ukrainlast, 6 poolakat ja 152 leedulast. Valla keskus on Vītiņi küla. Vallavanema kohuseid täidab Auce linnapea Guntis Šēfers (ühine Vecauce vallaga).
Ajalugu.
Varem asusid valla aladel Ķevele ("Gut Keveln"), Sirmele ("Sirmeln"), Kokmuiža ("Dobelsberg") ja Vītiņi mõisa ("Weitenfeld") maad. 1935. aastal oli Jelgava kreisi kuulunud valla pindala 132 km² ja seal oli 2469 elanikku.
1945. aastal moodustati Vecauce vallas Ķevele, Vecauce ja Vītiņi külanõukogu, vald likvideeriti 1949. aastal. 1958. aastal liideti Auce maaterritooriumi kolhoosi Rītausma maad Vītiņi külanõukoguga. 1961. aastal liideti külanõukoguga veel Ukri külanõukogu kolhoosi Rītausma maad, ent Priedula kolhoosi maad liideti Vadakste külanõukoguga. 1965. aastal liideti Sniķere sovhoosi alad Ukri külanõukoguga. 1975. aastal liideti Vītiņi külanõukoguga veel osa Auce maaterritooriumi ja Lielauce külanõukogu maadest.
1990. aastal moodustati külanõukogust vald. 2009. aastal liideti sealsed alad Auce piirkonnaga. 2021. aastast kuulub vald Dobele piirkonda.
Loodus.
Valla suurim jõgi on Vadakste jõgi, teised suuremad jõed on selle lisajõed Avīkne, Līgotne ja Skujaine.
Looduskaitse all on Ķevele park, Ķevele pargi pärnad, Ķevele pargi pöögid, Ķevele allikad, ehk Kuningallikad, Dzirkanti kalmistu elupuud, Lielpēteri pärn, Lielpēteri tamm, Zariņi hõbehaavad, Vana-Auce lossipargi pärnad, Vana-Auce lossipargi tammed, Vana-Auce lossipargi saar, Vana-Auce lossipargi hall lepp, Vītiņi park ja Suur mänd, lisaks veel üks nimetu põlispuu.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Grīnerti muinaskalmed, Incēni ehk Dobe linnamägi ja Metsamäe linnamägi.
Asustus.
Vallas on kuus küla. Valla keskus Vītiņi on staatusega "vidējciems" ja 2022. aastal oli seal 291 elanikku. Teine sama staatusega küla on Ķevele 131 elanikuga 2022. aastal. Ülejäänud külad on staatusega "mazciems": Bungas 54 elanikuga 2014. aastal, Galāti 41 elanikuga 2014. aastal, Kokmuiža 24 elanikuga 2014. aastal ja Putras 56 elanikuga 2014. aastal.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Vītiņi

Vītiņi (vanasti ka Vītiņa muiža) on küla ("vidējciems") Lätis Dobele piirkonnas, Vītiņi valla halduskeskus.
Küla asub valla keskosas merepinnast 90 meetri kõrgusel ning jääb piirkonna keskusest Dobelest 45 ja Riiast 114 kilomeetri kaugusele. Vītiņis on rahvamaja ja raamatukogu.
Vītiņi on tekkinud endise Vītiņi mõisa ("Weitenfeld") keskuse juurde. Aastail 2009–2021 kuulus küla Auce piirkonda. 
2022. aastal oli külas 291 elanikku.
Bēne vald

Bēne vald (läti keeles "Bēnes pagasts") on vald Lätis Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Ukri, Penkule, Bukaiši, Vecauce, Vītiņi, Īle ja Naudīte vallaga.
Valla pindala on 88,9 km². 2011. aastal oli seal 1799 elanikku, 2021. aasta seisuga elas seal 1411 inimest. Aastal 2011 elas vallas 1319 lätlast, 237 venelast, 83 valgevenelast, 31 ukrainlast, 15 poolakat ja 83 leedulast. Valla keskus on Bēne küla. Vallamaja asub aadressil Centrālais laukums 3. Vallavanem on Gints Vežuks (ühine Ukri vallaga).
Ajalugu.
Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Bēne ("Behnen") ja Krūškalne ("Kruschkaln") mõisade maadele. Valla saksakeelne nimekuju ongi Behnen. Aastal 1935 oli Jelgava kreisi kuulunud valla pindala 62 km² ja seal oli 1681 elanikku.
Aastal 1945 moodustati vallas Bēne ja Krūškalne külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1951 liideti Bēne külanõukoguga Krūškalne külanõukogu, aastal 1954 aga Sniķere külanõukogu. Aastal 1958 sai Bēne töölisasula staatuse ja külanõukogu arvati selle koosseisu. Sellest moodustati siis Bēne maaterritoorium. Selsamal aastal liideti Bēne maaterritooriumi kolhoosi Zelmenis alad Ukri külanõukoguga. Aastal 1965 arvati Bēne maaterritooriumi koosseisu Auce maaterritooriumi sovhoosi Mežmaļi alad, aastal 1977 aga osa Ukri külanõukogust.
Aastal 1990 kaotas Bēne linnalise asula staatuse ja ühendati maaterritooriumiga Bēne vallaks. 2009. aastal liideti vald Auce piirkonnaga, aastast 2021 kuulub see aga Dobele piirkonda.
Loodus.
Valla suuremad jõed on Auce jõgi, Vadakste jõgi ja Skujaine. Valda jääb Bēne veskijärv.
Looduskaitse all on Pūpoli tamm, Gailīši kalmistu elupuu, Pļaviņase tamm, Lumbji Metsatamm, Lumbji Põllutamm, Bēne allee, Bēne tamm, Silagaiļi tamm, Silagaiļi pärn, Kāvzaiši tamm, Kāvzaiši mänd, Kāvužase tamm, Lūši tamm, Ciekuri Vana tamm, Cirole mänd, Kukuri kalmistu männid ja Āžļabase künnapuu, lisaks veel kolmteist nimetut põlispuud. Valda jääb Garākalnsi juttselg-kärnkonnade elupaiga kaitseala pindalaga 26,06 hektarit.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on riikliku kaitse all Kaijukrogsi muinaskalmed, Ceriņi muinaskalmed, Liekņi muinaskalmed ja Ritumi muinaskalmed.
Kohaliku kaitse all on Baukaiši muinaskalmed ja Bēne mõisa hoonetekompleks, sealhulgas häärber ja veski.
Asustus.
Vallas on neli küla. Valla keskus Bēne on staatusega "lielciems" ja aastal 2022 oli seal 1202 elanikku. Krūškalne on staatusega "skrajciems" ja aastal 2014 oli seal 45 elanikku. Kaks küla on staatusega "mazciems": Vecmiķeļi 62 elanikuga aastal 2022 ja Vecsniķere 8 elanikuga aastal 2005.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Friedberg (Steiermark)

Friedberg ([ˈfʁiːtˌbɛʁk]) on vald ("Gemeinde") ja kuurort Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Majandus ja taristu.
Friedbergi rongijaam pakub sihtkohtadeks Wiener Neustadti, Viini, Hartbergi ja Fehringit. Friedbergi läbivad 3 rongiliini: "Thermenbahn", "Wechselbahn" ja "Pinkatalbahn".
Rovanperä

Rovanperä on soomepärane perekonnanimi.
Tänak

Tänak on eesti perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Tänak 15 mehel ja 20 naisel. Perekonnanimede levikult on Tänak meeste puhul 8436. ja naiste puhul 6716. kohal.
Tartu II Keskkooli almanahhi juhtum

"Tartu II Keskkooli almanahhi juhtum" oli omakirjastuslik almanahh, mida ilmus aastatel 1977–1979 kolm numbrit. 
Eellugu.
Tartu koolides oli loobutud iga-aastaste omaloominguliste kirjanduslike almanahhide väljaandmisest. Nende asemel ilmus 1977. aasta kevadel esimene koolide koondalmanahh "Tipa-tapa".
Lugu.
1977. aasta sügisel panid õpilased Tartu II Keskkoolis kokku ja andsid välja esimese eneste koostatud ja toimetatud almanahhi. 1978. aasta aprillis ilmus almanahh "Tartu II Keskkooli almanahhi juhtum" ning 1979. aasta jaanuaris "Tartu II Keskkooli almanahhi juhtum nr 3".
Need kõik levisid viies eksemplaris käest kätte, olid ilma igasuguse kujunduseta, kiirköitja kaante vahel.
Järellugu.
1979. aasta veebruaris-märtsis algasid koolis uurimine, vestlused, seletuskirjade nõudmine, koosolekud jmt tegevused. Kirjandusõpetaja Helgi Rivis vallandati.
Lindt

"Muude kasutuste kohta vaata artiklit Lindt (täpsustus)."
"Mitte segi ajada Confiserie Sprüngliga."
Chocoladefabriken Lindt &amp; Sprüngli AG (kaubamärgiga Lindt) on Šveitsi šokolaadi- ja kondiitritoodetetootja. Ettevõte asutati aastal 1845 ning see on tuntud maiustuste, eriti šokolaaditrühvlite ja -tahvlite poolest. Lindti vabrik ja muuseum asuvad Zürichi kantonis Kilchbergis.
Ibrahim Traore

"Elevandiluuranniku jalgpalluri kohta vaata artiklit Ibrahim Traoré (jalgpallur). Guinea jalgpalluri kohta vaata artiklit Ibrahima Traoré."
Ibrahim Traoré (sündinud 14. märtsil 1988) on Burkina Faso sõjaväelane ja riigitegelane, alates 30. septembrist 2022 Burkina Faso riigipea. 
Ta kukutas riigipöördega president Paul-Henri Sandaogo Damiba.
Paul-Henri Sandaogo Damiba

Paul-Henri Sandaogo Damiba (sündinud 2. jaanuaril 1981) on Burkina Faso sõjaväelane, 2022. aasta 31. jaanuarist 30. septembrini Burkina Faso ajutine president. Ta tuli võimule pärast Roch Marc Christian Kaboré kukutamist 24. jaanuaril 2022. Sama aasta septembri lõpus kukutas tema relvavend Ibrahim Traore ta uue uue riigipöördega.
Kärnkonlased

Kärnkonlased ("Bufonidae") on päriskonnaliste ("Anura") seltsi kuuluv sugukond. Sugukonda kuulub ligikaudu 50 perekonda 570 liigiga. 
Konnade ja kärnkonnade taksonoomia pole teaduslikult eristatav, mõiste on levinud rahvapärases kasutuses. 
Kärnkonlased on ainus päriskonnaliste sugukond, mille kõiki liikmeid nimetatakse kärnkonnadeks. Päris kärnkonnad hõlmavad enam kui 35 perekonda, millest kõige tuntum on harilik kärnkonn ("Bufo)". 
Kirjeldus.
Sugukonda kärnkonlased kuuluvate konnade kõige iseloomulikum tunnus on nende kuiv ja kärna meenutava tekstuuriga nahk. Enamasti on neil lühikesed eesjäsemed - hüppamiseks kasutavad nad tagajäsemeid. Kärnkonlastel esineb mürk, mis asub peamiselt nende nahas, kuid osa on koondunud ka süljenäärmetesse. Röövloomadele võib see mürk surmavaks osutuda, kuid inimesed on seda kasutanud nii rahvameditsiinis kui vähiravis. 
Kärnkonlaste sugukonnas on tavaline nii kudemine vette kui ka maismaale. On teada ka liike, kes poegivad elavaid ning täielikult arenenud järglasi. 
Levik.
Kärnkonlaseid leidub kõikidel mandritel välja arvatud Austraalias. Ainuke liik Austraalias on sisse toodud ning ohustab teisi sealseid liike. Täiskasvanud kärnkonlased eelistavad üldiselt niiskeid ja avatud elupaikasid, näiteks põlde ja rohumaid. 
Eestis on esindatud kolm kärnkonlaste sugukonda kuuluvat liiki. Harilik kärnkonn on levinud üle terve Eesti. Juttselg-kärnkonn ehk kõre on levinud Lääne-Eestis ja saartel ning rohe-kärnkonn on levinud peamiselt Ida- ja Kagu-Eestis.
Infundibulicybe

Infundibulicybe on šampinjonilaadsete seltsi kuuluv seente perekond.
Siberi kuusk

Siberi kuusk ("Picea obovata") on männiliste sugukonda kuuluv puuliik.
Siberi kuusk on igihaljas okaspuuliik, mis võib kasvada kuni 40 meetri kõrguseks. Siberi kuuske võib leida taiga- või boreaalsetest metsadest. Siberi kuusk moodustab 5,7% boreaalse metsa kogupindalast.
Botaanilised tunnused.
Siberi kuuse tüve läbimõõt võib ulatuda kuni ühe meetrini. Koore värvus on tumehall. Puu oksad on suunatud veidi allapoole, mistõttu meenutab puu veidi püramiidi või koonust. Selle kuju tõttu langeb lumi kergemini okstelt maha ja ennetab okste murdumist. Võrsed on kollakad või rohekad ning võivad olla veidi läikivad. Okkad on küllaltki väikesed, pikkusega 10–18 mm, ning paiknevad tihedalt koos. Okkaid katab paks vahakiht, mis muudab need veekindlaks ja kaitseb neid tuulte kuivatava mõju eest. Okaste värvus võib olla nii heleroheline kui ka sinakasroheline. Käbid on silindrilise kujuga. Algul on käbid lillad, hiljem kasvades muutuvad pruuniks. Seemned on tumepruunid ning umbes 5 mm suurused.
Levik ja asukoht.
Siberi kuusk levib peamiselt Uurali mäestikust idas Magadani oblastini ja arktilisest puupiirist lõunasse Altai mägedesse Loode-Mongoolias.
Paljunemine ja kasv.
Siberi kuusk võib kasvada 40 meetri kõrguseks. Tüve läbimõõt võib ulatuda 1 meetrini. Kuusk paljuneb käbi sees olevate seemnete abil.
Kasutamine.
Siberi kuuse metsad on oluline osa Venemaa puidutööstuses. Puitu kasutatakse ehitusmaterjalina hoonete ehitamisel ning samuti müüakse ka sae materjalina. Siberi kuuse võrsed on toiduks põtradele ning seemned toiduks lindudele.
Ukri vald

Ukri vald (läti keeles "Ukru pagasts") on vald Lätis Leedu piiri ääres Dobele piirkonnas. Vald piirneb sama piirkonna Bēne, Bukaiši ja Vītiņi vallaga. Leedus piirneb see Akmenė rajooni Kruopiai vallaga ja Naujoji Akmenė maavallaga ning Joniškise rajooni Gaižaičiai ja Žagarė vallaga.
Valla pindala on 94,5 km². 2011. aastal oli seal 343 elanikku, 2021. aasta seisuga 287 inimest. Aastal 2011 elas vallas 243 lätlast, 20 venelast, 9 valgevenelast, 2 ukrainlast, 2 poolakat ja 63 leedulast. Valla keskus on Ukri küla. Vallavanem on Gints Vežuks (ühine Bēne vallaga).
Ajalugu.
Ukri ümbruse alad kuulusid varem Kovno kubermangu ja läksid Läti koosseisu Läti ja Leedu vahelise piirilepingu sõlmimisel. Valla tänapäevane territoorium on kujunenud Sniķere ("Schnickern") ja Ukri ("Ukry") mõisa maadele. Aastal 1921 moodustati neile aladele vald. Aastal 1935 oli Jelgava kreisi kuulunud valla pindala 46,5 km² ja seal oli 1047 elanikku, neist 79% olid lätlased.
Aastal 1945 moodustati vallas Ukri ja Raža külanõukogu, vald likvideeriti aastal 1949. Aastal 1954 liideti Ukri külanõukoguga Raža külanõukogu. Aastal 1958 liideti külanõukoguga Bēne maaterritooriumi kolhoosi Zelmenis alad ja Bukaiši külanõukogu Ukri sovhoosi alad. Aastal 1961 arvati kolhoosi Rītausma alad Vītiņi külanõukogu koosseisu, aastal 1965 arvati aga Vītiņi külanõukogu Sniķere sovhoosi alad Ukri külanõukogu koosseisu. Aastal 1977 liideti osa Ukri külanõukogust Bēne maaterritooriumi ja Bukaiši külanõukoguga.
Aastal 1990 moodustati külanõukogust vald. 2009. aastal liideti vald Auce piirkonnaga, aastast 2021 kuulub see aga Dobele piirkonda.
Loodus.
Valla suuremad jõed on Tērvete jõgi, Dabikinė ja Svēpaine.
Looduskaitse all on Dunduri tamm, Stērķi Suur tamm, Nesava kalmistu elupuud, Nesava kalmistu pärnad, Nesava tamm, Zaķi tamm, Ukri kooli tamm ja Rungase künnapuu, lisaks veel kaks nimetut põlispuud. Valda jääb osaliselt Ukri tammiku kaitseala.
Kaitstavad objektid.
Kultuurimälestistest on kohaliku kaitse all Sniķere luteri kirik ja Ķauķi muinaskalmed.
Asustus.
Vallas on kolm küla. Valla keskus Ukri on staatusega "vidējciems" ja aastal 2022 oli seal 98 elanikku. Teine sama staatusega küla on Sniķere 116 elanikuga aastal 2022. Vilkaļi on staatusega "mazciems" ja aastal 2005 oli seal 10 elanikku.
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Ukri

Ukri (vanasti ka Ukru muiža) on küla ("vidējciems") Lätis Dobele piirkonnas, Ukri valla halduskeskus.
Küla asub valla edelaosas merepinnast 85 meetri kõrgusel, jäädes piirkonna keskusest Dobelest 43 ja Riiast 108 kilomeetri kaugusele. Ukris on postkontor, rahvamaja ja raamatukogu.
Ukri on tekkinud endise Ukri mõisa ("Ukry") keskuse juurde. Ala kuulus varem Leedule, ent 1920. aastal läks see Leedu ja Läti piirilepinguga Läti koosseisu. Nõukogude perioodil oli küla Ukri sovhoosi keskasulaks. Aastail 2009–2021 kuulus küla Auce piirkonda. 
2022. aastal oli külas 98 elanikku.
Fürstenfeld

Fürstenfeld ([ˈfʏʁstn̩fɛlt]; ungari: "Fölöstöm") on linn "(Stadt)" Kagu-Austrias Steiermargi liidumaal, Ungari piiri lähedal.
See oli samanimelise ringkonna keskus 2012. aasta lõpuni, mil viimane ühendati Hartbergiga, et moodustada Hartberg-Fürstenfeldi ringkond.
Fürstenfeld asutati 1170. aasta paiku kindlusena ja sai linnaõiguse 1215. aastal. Tänapäeval on see tuntud oma koolide, keskmise suurusega tööstuse ja läheduse poolest mitme spaaga (Bad Loipersdorf, Bad Blumau, Stegersbach).
Fürstenfeld asub Feistritzi madalamas orus Burgenlandi piiri lähedal. Linna territooriumi kõrgus on vahemikus 255 - u. 300 m. Linna keskosa paikneb jõeterrassil mõnikümmend meetrit orupõhjast kõrgemal. 
Ajalugu.
Esimesi inimjälgi Fürstenfeldi piirkonnas on seostatud neoliitikumiga. Urniväljade kultuuri arheoloogilisi leide on arvukalt ning ka roomlased leidsid tee nende Pannoonia provintsiga piirnevasse hilisemasse Noricumi provintsi. Alates 6. sajandist levisid Pannoonia piirkonda slaavlased ja 8. sajandil järgnesid neile Baieri asunikud.
Rodrigo Becão

Rodrigo Nascimento França (tuntud enam kui Rodrigo Becão; sündinud 19. jaanuaril 1996 Salvadoris) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Türgi kõrgliigaklubis Fenerbahçe.
Ta alustas klubikarjääri kodulinnaklubis Bahia. 2015. aastal debüteeris ta klubi põhimeeskonnas Brasiilia esiliigas.
Hooajal 2018/19 oli ta Bahiast laenul Venemaa kõrgliigaklubis Moskva CSKA. 2018. aasta juulis võitis ta CSKA-ga Venemaa superkarika.
2019. aasta juulis siirdus ta 1,6 miljoni euro eest Itaalia kõrgliigaklubisse Udinese. Itaalia kõrgliigas debüteeris ta sama aasta 25. augustil mängus AC Milani vastu ja lõi mängu ainsa värava.
2023. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Fenerbahçega.
Heino Krevald

Heino Krevald (25. jaanuar 1930 Riia – 13. detsember 2007 Tallinn) oli eesti korvpallur ja korvpallitreener.
Heino Krevald lõpetas 1949. aastal Tallinna 10. Keskkooli, seejärel õppis Tartu Riikliku Ülikooli kehakultuuriteaduskonnas (1949–1952), ülikooli lõpetas 1980. aastal.
Mängijakarjäär.
Korvpallitreeninguid alustas Krevald Joann Lõssovi juures, hiljem oli tema treener ka Edgar Naarits. Heino Krevaldi pikkus oli 188 cm. 
Heino Krevald kuulus Eesti noortekoondisse ning 1945. aastal tuli NSV Liidu noortemeistriks, 1946. aasta võitis hõbemedali ja 1947. aastal pronksmedali. 16-aastaselt hakkas ta mängima täiskasvanute meeskonnas. Aastatel 1946–1955 kuulus Krevald Eesti koondisse. NSV Liidu meistrivõistlustel mängis ta Tartu ÜSK meeskonnas ning võitis selle koosseisus 1949. aastal kuld-, 1950. aastal hõbe- ja 1951. aastal pronksmedali. 1951. aastal oli ta ka NSV Liidu koondise kandidaat. Hiljem osales NSV Liidu meistrivõistlustel Tallinna Kalevi koosseisus. Tartu ÜSK ja Tallinna Kalevi mängijana tuli Krevald 7 korral Eesti meistriks. Meistersportlase nimetuse sai ta 1951. aastal. 
Treeneritöö.
Treeneritööd alustas ta 1950. aastal Viljandis, kuid tegutses treenerina ka Võrus ja Tõrvas. 1952.–1955. aastal ning 1961.–1980. aastal oli Krevald Tallinna Kalevi meeskonna treener, samuti töötas ta treenerina Tallinna spordikoolides ning Eesti Spordigümnaasiumis. Lisaks juhendas ta Eesti noorte- ja juunioride koondisi, kes võitsid NSV Liidu meistrivõistlustel 2 kulda (1956., 1960.) ja 4 pronksi (1957.–1959., 1983.). Tema juhendamisel tuli Tallinna Kalev 1967., 1968. ja 1971. aastal Eesti meistriks.
Heino Krevald oli aastatel 1970.–1978. Eesti koondise ja korvpalliklubi Kalev esindusmeeskonna treener ning 1971.–1973. aastal vanemtreener.
Muud.
Heino Krevald oli ka korvpallikohtunik (1962. aastast üleliiduline kategooria). 
Ta kuulus 1960.–1989. aastal Eesti NSV Korvpalliföderatsiooni presiidiumisse ning oli seal 1968.–1984. aastal treenerite nõukogu esimees. Tema korvpalliteemalisi artikleid ilmus ajakirjas Kehakultuur ja Spordilehes. 
Isiklikku.
Heino Krevaldi ema Gerta Krevald oli korv- ja võrkpallur, kes tuli 1927. ja 1928. aastal võrkpallis ning 1931. aastal korvpallis Eesti meistriks. Tema isa oli Artur Krevald. 
Tema abikaasa Õie Krevald võitis medaleid Eesti meistrivõistlustel käsipallis ja korvpallis. Heino Krevaldi tütar on Kersti Meimer, endine Eesti korvpallikoondise liige, ja poeg on Raivo Krevald.
CEV Challenge Cup

CEV Challenge Cup on kolmanda taseme ametlik võistlus meeste võrkpalliklubidele kogu Euroopast.
Turniiri alustati hooajal 1980/1981 CEV Cupi nime all. 2007. aastal nimetati see ümber CEV Challenge Cupiks.
Eesti meeskonnad.
Üheteistkümnel korral on võistlustel osalenud Pärnu VK (2000/01–2001/02, 2005/06, 2013/14, 2015/16, 2017/18–2018/19, 2020/21–2022/23 ja 2024/25). Klubi parimaks tulemuseks on olnud veerandfinaali jõudmine (2020/21), kusjuures ühtegi mängu reaalselt ei mängitud.
Selver Tallinn on osalenud võistlustel üheksal korral (2004/05, 2006/07–2008/09 ja 2010/11–2014/15) ning nende parimaks tulemuseks on olnud kahel korral veerandfinaali jõudmine (2007/08 ja 2010/11).
Saaremaa VK osales võistlustel kolmel korral (2018/19–2020/21) ning jõudis parimal korral (2019/20) veerandfinaali. Neid veerandfinaale Kuressaares Powervolley Milano vastu seostatakse ka 2020. aasta koroonaviirushaiguse pandeemiaga Eestis.
Kolmel korral on võistlustel osalenud ka Bigbank Tartu (2014/15, 2022/23 ja 2024/25), kes on parimal korral jõudnud (2022/23) 1/8 finaali.
TalTech VK on osalenud võistlustel kahel korral (2014/15 ja 2021/22). Nende parimaks tulemuseks oli 2021/22 veerandfinaali jõudmine, kusjuures klubi ei plaaninud võistlustel osaleda, kuid eelnevalt registreerunud Saaremaa VK ei saanud kokku võistkonda ning sarja asuti mängima nende asemel.
Sylvester Tallinn on osalenud samuti võistlustel kahel korral. Nii hooajal 2002/03 kui 2003/04 saadi otse alagrupiturniirile, mis lõpetati nelja meeskonna konkurentsis kolmandana ning jäädi sellega jagama 29. kohta.
Alain Aspect

Alain Aspect (sündinud 15. juunil 1947 Agenis) on prantsuse kvantfüüsik, kelle peamine uurimisvaldkond on kvantoptika. 2022. aastal pälvis ta koos Anton Zeilingeri ja John Clauseriga Nobeli füüsikaauhinna.
Sõna (almanahh)

"Sõna" oli 1979. aastal Tartus ilmunud omakirjastuslik almanahh, mis koosnes peamiselt tõlgetest, keelealastest artiklitest ning teatri- ja kunstiarvustustest.
"Sõna" koostaja ja toimetaja oli Matti Milius.
Musta kivi saladus

"Musta kivi saladus" on Elisa koguperesari, mille tegevus toimub ühes suvises Eesti väikelinnas. Neli noort asuvad lahendama saladust, kuhu kadus skandaalse kuulsusega astrofüüsikust professori lapselaps.
Esimene hooaeg esilinastus Elisa Huubis 2022. aasta septembris. 
Osad.
1. hooaeg.
Unisest suvevaheajast saab ühtäkki ohtlik seiklus, kui noortekamp Martin, Anni, Kevin ja Eliise ehk detektiivibüroo M.A.K.E. hakkavad omal käel uurima kadunud Mirjami juhtumit. See paneb proovile laste suhted nii lähedastega kui ka omavahel. Sündmustesse toovad ootamatuid pöördeid kohalik politseiuurija ja uudishimulik ajakirjanik. Kas noortel õnnestub leida tüdruk, kes on kadunud olnud juba viis aastat, aga kelle vanaisa usub, et ta on ikka veel elus? Milline on musta kivi saladus? 
Välislingid.
"Musta kivi saladus" Elisa Huub voogedastuskeskkonnas
Grafendorf bei Hartberg

Grafendorf bei Hartberg on vald ("Marktgemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Ajalugu.
Grafendorfi ümbrus oli asustatud juba neoliitikumis, nagu tõestavad mõned leiud. Siis roomlased 15. aasta paiku eKr. Praeguse valla territoorium sai Noricumi provintsi osaks. Mõned leiud viitavad asustusele.
Seejärel asusid valla territooriumile elama slaavlased. 8. sajandi lõpus tegi Karl Suur sellest Frangi riigi osa. Varsti pärast seda vallutasid ungarlased Ida-Steiermargi, nii et asustus võis jätkata alles pärast Henri III tagasivallutust.
Grafendorfi on esmamainitud 1144. aastal ja see oli juba siis väga tuntud. 1158. aastal sai Vornbachi klooster annetuse kaudu maaisandaks, asjaajamist viis läbi praost Gloggnitz. Vornbachi kloostri valdusse jäi Grafendorf kuni "Reichsdeputationshauptschlussini" 1803. aastal, misjärel läks see riigile ja müüdi 1815. aastal oksjonil klaasivabriku omanikule.
Aastatel 1831–1838 oli Vorau klooster Grafendorfi maaisand, enne kui see 1849. aastal iseseisvaks omavalitsuseks sai. 1964. aastal ülendati Grafendorf turulinnaks.
Greinbach

Greinbach on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Großsteinbach

Großsteinbach on vald ("Gemeinde") Austrias Steiermargi liidumaal Hartberg-Fürstenfeldi ringkonnas.
Ene Vainik

Ene Vainik (sündinud 28. aprillil 1964) on eesti keeleteadlane. Tema uurimisvaldkondadeks on tänapäeva eesti keele leksikaalne ja grammatiline struktuur, semantika, psühholingvistika, kognitiivne lingvistika ja emotsioonide väljendumine keeles. Ta on töötanud 1989. aastast Eesti Keele Instituudis, 2003. aastast vanemteadurina.
Haridus.
Ene Vainik lõpetas 1982. aastal Tallinna 20. Keskkooli ning õppis 1982–1989 Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keele ja kirjanduse erialal. 2004. aastal kaitses Tartu Ülikoolis doktorikraadi.
2007. aastast on ta Eesti Kognitiivse Keeleteaduse Ühingu juhatuse liige, 2004. aastast Eesti Rakenduslingvistika Ühingu liige ja 1990. aastast Emakeele Seltsi liige.
2004−2006 oli ta Eesti Teadusfondi lingvistikaekspert.
Isiklikku.
Ene Vainik on Teolan Tomsoni tütar, Pille Tomsoni õde ja Uku Vainiku ema.
2022. aasta septembri Burkina Faso riigipööre

2022. aasta septembri riigipööre leidis Burkina Fasos aset 30. septembril 2022, kui kukutati ajutine president Paul-Henri Sandaogo Damiba, keda süüdistati läbikukkumises džihadistliku ülestõusuga tegelemises. Damiba oli ise riigipöördega võimule tulnud alles kaheksa kuud varem. Burkina Faso uueks ajutiseks riigipeaks sai kapten Ibrahim Traore. Paar tundi pärast riigipööret moodustatud Riikliku Üleminekunõukogu asejuhiks asus leitnant Ibambe L'Monsein.
Sacheen Littlefeather

Sacheen Littlefeather (sünninimega Marie Louise Cruz; 14. november 1946 Salinas, California – 2. oktoober 2022 Novato, California) oli USA näitleja, modell ja indiaaniaktivist.
Marie Louise Cruz sündis sadulategijate peres, isa Manuel Ybarra Cruz (1922–1966) oli indiaanlane (White Mountaini apatši ja jaki päritolu), ema Geroldine Marie Barnitz (1923–2009) oli saksa, prantsuse ja hollandi juurtega.
1970. aastal võttis ta osa 1969.–1971. aasta Alcatrazi saare okupeerimisest indiaanlaste poolt, kuid üliõpilasena ei saanud ta saarel püsivalt elada. Samal ajal võttis ta ka endale oma indiaaninime – Sacheeniks oli isa teda kutsunud vahetult enne surma, Littlefeather ('väike sulg') tuli sule järgi, mida ta juustes kandis.
1972.-1973. aasta paiku tutvus ta näitleja Marlon Brandoga, kes toetas indiaaniliikumist. 1972. aastal võitis Brando Vito Corleone kehastamise eest filmis "Ristiisa" parima meespeaosatäitja Oscari. Auhinnagala toimus 27. märtsil 1973 Los Angeleses Dorothy Chandler Pavilionis. Brando kui favoriit oli varakult otsustanud tseremooniat boikoteerida protestiks indiaanistereotüüpide vastu Hollywoodi filmides, mispeale ta palus Littlefeatheril minna tema eest. Brando oli kirjutanud 739-sõnalise kõne, kuid produtsent Howard W. Koch ütles Littlefeatherile, et kõike seda ei saa ta ette lugeda, mispeale lühendas ta selle 60 sekundile. Õhtut juhtisid näitlejad Liv Ullmann ja Roger Moore. Pärast viie nominendi ettelugemist kuulutasid nad Brando võitjaks, mispeale Littlefeather tuli lavale, tõstis käe üles, millega näitas, et keeldub auhinda, mida Moore talle pakkus, vastu võtmast, ning pidas kõne, mis erines tema ettevalmistatud kõnest:Hello. My name is Sacheen Littlefeather. I'm Apache and I am president of the National Native American Affirmative Image Committee. I'm representing Marlon Brando this evening, and he has asked me to tell you in a very long speech which I cannot share with you presently, because of time, but I will be glad to share with the press afterwards, that he very regretfully cannot accept this very generous award. And the reasons for this being are the treatment of American Indians today by the film industry – excuse me, and on television in movie re-runs, and also with recent happenings at Wounded Knee. I beg at this time that I have not intruded upon this evening, and that we will in the future, our hearts and our understandings will meet with love and generosity. Thank you on behalf of Marlon Brando.Moore eskortis Littlefeatheri lavalt ära pressi juurde. Hiljem pressikonverentsil pidas Littlefeather kõne, mille Marlon Brando oli ette valmistanud, see avaldati järgmise päeva The New York Timesis.
Peale tseremooniat jätkas Littlefeather indiaaniaktivistina, ta tootis ka mitmeid indiaaniteemalisi filme.
Juunis 2022, 49 aastat peale tseremooniat, saatis Ameerika Filmikunsti ja -teaduste Akadeemia (AMPAS) Littlefeatherile vabanduskirja. Kiri loeti täies ulatuses ette Littlefeatheri autasustamistseremoonial "An Evening With Sacheen Littlefeather" 17. septembril 2022.
2018. aastal diagnoositi Littlefeatheril 4. staadiumi rinnavähk, millesse ta suri oma kodus Novatos 2. oktoobril 2022.
Oscar Möller

Sten Oscar Hans Möller (sündinud 22. jaanuaril 1989 Stockholmis) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib Rootsi kõrgliigaklubis Skellefteå AIK ründajana paremäärel.
Ta alustas jäähoki mängimist Rootsis, kuid profidebüüti Rootsis ta enne Põhja-Ameerikasse minemist veel ei teinud. Aastatel 2006–2008 mängis ta Põhja-Ameerika noorteliiga Western Hockey League'i klubis Chilliwack Bruins.
2007. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i "draft"is 52. valikuna. Kingsiga sõlmis ta lepingu 2008. aasta aprillis. Hooajal 2008/09 lõi Möller NHL-is 40 mänguga seitse väravat ja andis kaheksa väravasöötu. Kingsis mängis ta ka veel kahel järgmisel hooajal, kuid sai enam mänguaega American Hockey League'is Kingsi tütarklubis Manchester Monarchs.
Aastatel 2011–2014 mängis Möller Rootsi kõrgliigaklubis Skellefteå AIK. Aastatel 2013 ja 2014 tuli ta Skellefteåga Rootsi meistriks. Hooajal 2013/14 oli Möller Rootsi kõrgliiga väljalangemismängudes meeskonnakaaslase Joakim Lindströmi kõrval suurim väravakütt (5+13). Aastatel 2014–2016 mängis ta kaks hooaega KHL-i klubis Kaasani Ak Bars. Hooajal 2014/15 kaotas ta Barsiga Gagari karika finaalseerias Peterburi SKA-le, kuid oli KHL-is sel hooajal väljalangemismängudes enim võiduväravaid visanud mängija (6).
Alates hooajast 2016/17 on Möller mänginud taas Skellefteås. Rootsi kõrgliigas on Mölleri resultatiivseim hooaeg olnud 2013/14, mil ta lõi 27 väravat ja andis 18 väravasöötu.
Aastatel 2008 ja 2009 võitis Möller Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel hõbemedali. Rootsi jäähokikoondise koosseisus võitis ta 2014. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali. Lisaks kuulus ta Rootsi koondisse 2018. aasta taliolümpiamängudel.
Hommikueine Tiffany juures (film)

"Hommikueine Tiffany juures" ("Breakfast at Tiffany's") on 1961. aasta Ameerika Ühendriikide romantiline komöödiafilm, mille lavastas Blake Edwards. Film põhineb osaliselt Truman Capote'i samanimelisel lühiromaanil, mis ilmus 1958. aastal. Filmi peaosa mängib Audrey Hepburn, teistes suuremates rollides on George Peppard, Patricia Neal, Buddy Ebsen, Martin Balsam ja Mickey Rooney.
Film räägib naiivsest ja ekstsentrilisest seltskonnadaamist Holly Golightlyst (Hepburn), kes elatub põhilistest rahast ja kingitustest, mida talle tema jõukad meesaustajad kingivad. Tema päevad mööduvad mööda linna uidates, õhtuti püüab ta kõrgseltskonna üritustel leida endale rikast meest, kellega abielluda. Holly ellu toob muutuse temaga samasse üürimajja koliv kehval järjel kirjanik Paul Varjak (Peppard), keda peab ülal rikas armuke (Neal). Paul armub Hollysse ja see seab kahe inimese suhted ohtu.
Filmi stsenaariumi autor on George Axelrod. Capote, kes lühiromaani filmiõigused Paramount Studiosile müüs, soovis Holly Golightly rollis näha Marilyn Monroe'd, kelle põhjal oli ta peategelase loonud. Lõpuks leiti, et Monroe jaoks ei ole kehastatav roll tema mainele kõige parem ning rolli sai lõpuks Hepburn. 
Hepburni rolli selles filmis peetakse üldiselt tema kõige mälestusväärsemaks ja äratuntavamaks. Hepburni oli pidanud rolli tema karjääri kõige keerukamaks, kuna ta oli loomult introvertne, kuid tal tuli filmis kehastada ekstraverti. Prantsuse moelooja Hubert de Givenchy loodud väikest musta kleiti, mida Hepburn filmis kannab, on nimetatud 20. sajandi üheks tunnusrõivaesemeks ja arvatavasti kõige kuulsamaks väikeseks mustaks kleidiks.
"Hommikueine Tiffany juures" pälvis pärast linastumist positiivseid hinnanguid. Film esitati viiele Oscarile, võites auhinna parima filmilaulu ja parima filmimuusika eest. Filmi muusika autor on USA helilooja Henry Mancini, kes pälvis filmimuusika eest ka Grammy auhinna.
Filmis Mickey Rooney kehastatud tegelast I. Y. Yunioshid, kelles karikeeriti tüüpilist jaapanlast, on viimastel aastakümnetel tugevalt kritiseeritud eelkõige seetõttu, et seda on peetud Hollywoodi rassistlikuks illustreeringuks Aasia inimesest.
2012. aastal tunnistati film kultuuriliselt oluliseks ning võeti USA Kongressi raamatukogu National Film Registrysse. 2004. aastal valis Ameerika Filmiinstituut filmis kõlanud laulu "Moon River" 20. sajandi Ameerika kõige mälestusväärsemate filmilaulude seas neljandale kohale ("AFI's 100 Years...100 Songs").
Auhinnad ja nominatsioonid.
Oscarid (1962)
Kuldgloobused (1962)
Thespis (almanahh)

"Thespis" oli omakirjastuslik teatrialmanahh, mida ilmus Tartus aastatel 1972-1973 viis numbrit.
"Thespise" toimetaja oli Vaino Vahing.
3. üksik eriotstarbeline brigaad

3. üksik kaardiväe eriotstarbeline brigaad (vene keeles 3"-я отдельная гвардейская бригада специального назначения") on Venemaa Luure Peavalitsuse väeüksus.
Vadim Štepa

Vadim Vladimirovitš Štepa (vene keeles Вадим Владимирович Штепа; sündinud 5. augustil 1970) on vene filosoof, publitsist, luuletaja ja Venemaa regioonide analüütik. 2015. aastast elab ta Eestis, kus avaldab analüütilisi publikatsioone. 
Elulugu.
Sündis Karjalas, veetis lapsepõlve Krimmis, Krasnojarski oblastis ja Arktikas, mis mõjutas tema maailmavaadet kui regionalismi pooldajat. Štepa on lõpetanud Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna ta enda sõnul "kõige vabamal Perestroika ajal". Ta on reisinud Soomes, Suurbritannias, Kreekas, Jugoslaavias, Jaapanis ja teistes riikides, millest kirjutab tihti oma teostes. 
Vadim Štepa oli sunnitud Vene Föderatsioonist lahkuma 2015. aasta detsembris pärast aresti ja repressioonide ähvardusi, kuna tema loomingut peeti "ekstremistlikuks". 
Töö ja looming.
Paguluses jätkab ta koostööd vaba meediaga nii Eestis kui ka teistes riikides. Alates 2019. aasta jaanuarist on ta oma analüütilise ajakirja Region.Ekspert peatoimetaja. Štepa looming ja uurimused keskenduvad omavalitsusele, väikerahvaste enesemääramisõiguse ja piirkondliku kultuuri teemadele. 
Ta osales 2022. aastal Post-Venemaa Vabade Rahvaste Foorumi asutamises, kuid lahkus foorumilt sama aasta detsembris, mõistes selle hukka kui "paroodia", mis selle asemel, et teha tõsist analüütilist tööd, keskendub poliitiliste emigrantide "valjuhäälsetele" ja "tühjadele" iseseisvusdeklaratsioonidele, millel ei ole nende vastavatele piirkondadele mingit praktilist mõju.
Noussair Mazraoui

Noussair Mazraoui (araabia keeles نصير مزراوي; sündinud 14. novembril 1997 Leiderdorpis) on Hollandis sündinud Maroko jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Manchester United ja Maroko jalgpallikoondises.
Klubikarjäär.
2005. aastal liitus ta Amsterdami Ajaxi noorteakadeemiaga. Hooajal 2016/17 debüteeris ta Ajaxi noortemeeskonnas Hollandi esiliigas, lüües 33 mänguga kuus väravat. Ajaxi põhimeeskonnas debüteeris ta järgmisel hooajal ja hakkas Ajaxi põhimeeskonnas enam mänguaega saama hooajal 2018/19. 2019. aastal valiti Mazraoui Ajaxi aasta silmapaistvamaks talendiks. Hooajal 2021/22 lõi ta Hollandi kõrgliigas viis väravat. 23. jaanuaril 2022 lõi ta derbimängus PSV Eindhoveni vastu värava, mis valiti Hollandi kõrgliiga kuu parimaks ja Ajaxi hooaja parimaks. Ajaxiga tuli ta Hollandi meistriks hooaegadel 2018/19, 2020/21 ja 2021/22.
Aastatel 2022–2024 mängis ta kaks hooaega Saksamaa kõrgliigaklubis Müncheni Bayern.
2024. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Manchester Unitediga.
Koondisekarjäär.
Maroko jalgpallikoondises debüteeris 8. septembril 2018 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Malawi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 19. novembril 2019 Aafrika rahvaste karikavõistluste valikmängus Burundi vastu.
Ta kuulus Maroko koondisse 2019. ja 2024. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel ning 2022. aasta maailmameistrivõistlustel.
Kõrvtarrik

Kõrvtarrik ("Auricularia") on kandseente hõimkonda kuuluv seente perekond.
Laipoorik

Laipoorik ("Anomoloma") on seltsi "Amylocorticiales" kuuluv perekond seeni.
Marlpoorik

Marlpoorik ("Anomoporia") on seltsi "Amylocorticiales" kuuluv perekond seeni.
Papp (vaimulik)

Papp (kreeka keeles πάπας "pápas" – 'isa') on õigeusu preestri rahvapärane nimetus eesti keeles.
Samuti on pappideks nimetatud ka ristiusueelsete jumalate kultusega seotud inimesi või ristiusuvälise vaimse autoriteedi kandjaid, nagu näiteks kallaspapp, Peko papp, ohvripapp või hiiepapp.
George V kuningliku perekonna orden

George V kuningliku perekonna orden (inglise keeles "Royal Family Order of George V") oli Briti kuningliku perekonna naisliikmeile antav orden, asutatud 1911. aastal. 
Sugulus- või hõimlusastme järgi annetati ordenit kuni 1936. aastani neljas eri suuruses kokku vähemalt 19 isikule, kellest viimasena oli elus hilisem kuninganna Elizabeth II (suri 8. septembril 2022).
Ordenimärk oli vasakul õlal kahvatusinise lindi küljes kantav George V miniatuurportree ovaalses raamis.
Mathilde orden

Mathilde orden oli 29. jaanuaril 1771 asutatud Taani orden. Ordenit anti kokku 12 isikule:
Lõuna- ja Ida-Ukraina annekteerimine

Lõuna- ja Ida-Ukraina alade annekteerimine toimus 30. septembril 2022, kui Venemaa keset käimasolevat Vene-Ukraina sõda annekteeris neli Ukraina oblastit: Luhanski, Donetski, Zaporižžja ja Hersoni. Need neli oblastit moodustavad Ukraina pindalast 15% ning mitte ükski ei olnud annekteerimise ajal täielikult Venemaa kontrolli all. Anneksioon oli ulatuslikum 2014. aasta Krimmi annekteerimisest ning teise maailmasõja järgse Euroopa suurim. Anneksiooni tulemusel tekkis Venemaal maismaaühendus Krimmi poolsaarega ning Ukraina kaotas pääsu Aasovi merele.
Paar päeva enne nende Ukraina alade annekteerimist organiseerisid Vene okupatsioonivõimud sõja tõttu elanikest hõredaks jäänud aladel rahvusvaheliselt mittetunnustatud anneksioonireferendumid. Anneksioon toimus seitse kuud pärast sissetungi algust ja vähem kui kuu aega pärast Ukraina Harkivi vastupealetungi algust. Moskvas peeti anneksiooni puhul allkirjastamistseremoonia, millest võtsid osa okupatsioonivõimude juhid Leonid Passetšnik, Deniss Pušilin, Jevgeni Balitski ja Volodõmõr Saldo ning Venemaa president Vladimir Putin.
Rahvusvaheline kogukond anneksiooni ei tunnusta. Ukraina, Euroopa Liit, Ameerika Ühendriigid ja ÜRO on asunud seisukohale, et annekteerimisel ei olnud õiguslikku alust ega mõju. Ukraina president Volodõmõr Zelenskõi esitas vastukaaluks taotluse liituda NATO-ga kiirendatud korras.
Kyūjō vahejuhtum

Kyūjō vahejuhtum (jaapani keeles 宮城事件, "Kyūjō Jiken") oli sõjaväelise riigipöörde katse Jaapanis teise maailmasõja lõpus. Vahejuhtum leidis aset ööl vastu 15. augustit 1945 ehk päeva, kui Jaapan teatas Liitlastele kapituleerumisest. Riigipöördekatse taga olid Armeeministeeriumi staap ja suur osa keiserlikust kaardiväest, kuna nad ei olnud nõus alistuma.
Mässulised ohvitserid tapsid keiserliku kaardiväe kindralleitnandi Takeshi Mori ning proovisid võltsida käsku hõivata Tōkyō keisripalee. Sõjaväelased üritasid 2. brigaadi keiserliku kaardiväe jalaväe abil panna keiser Hirohitot koduarresti. Ülestõusnutel ei õnnestunud riigipöördesse kaasata ei idaringkonna armeed ega keiserliku armee juhtkonda. Kuna ülejäänud osa relvajõududest riigipöördega kaasa ei läinud, läksid riigipöörde korraldajad "harakiri" teel vabasurma. Kuna riigipöördekatse kukkus läbi, jätkus Jaapani kapituleerumine plaani päraselt.
Z-põlvkond

Z-põlvkond ehk generatsioon Z, kõnekeelselt zuumerid (inglise keeles "Zoomers"), on demograafiline rühm, mis järgneb Y-põlvkonnale. Üldiselt määratletakse nende sünniaastate vahemikku 1990. aastate keskpaigast kuni 2010. aastate alguseni (Pew Research Centeri järgi näiteks 1997–2012)
Z-põlvkonna esindajad on üldiselt vahemikus 1965–1980 sündinud X-põlvkonna liikmete lapsed.
Valge Tüdruk

Valge Tüdruk ehk "White Girl" on Elina Masingu muusikaline alter ego.
Valge Tüdruk kehastab stereotüüpi, mida nähakse tänapäeva naise asemel. Debüütsingel "Tra pls" ilmus 2020. aasta sügisel, seejärel on laulja avaldanud näiteks singlid "Transparency" (2021), "Machine" (2022) koostöös Florian Wahli ja Keity Meieriga ning "Eat Your Own Shit Dog in a Good Way" (2022). Žanriliselt laveerib tema muusika art-popist keeltevahelise räpini, hiphopi biitidest poeetiliste jämmideni, kodukootud post-interneti helidest terava teknoni. 
Valge Tüdruku muusikaline karjäär algas bändi 5HORSES koosseisus, mille tuntuimad lood on "Antonina" (2019) ja "Canada" (2019).
Valdo Lips

Valdo Lips (sündinud 23. augustil 1970 Tallinnas) on eesti jurist, korvpallur ja korvpallitreener.
Haridus.
Valdo Lips lõpetas 1989. aastal Tallinna Spordiinternaatkooli (praegune Eesti Spordigümnaasium), õppis Tallinna Pedagoogilise Instituudi (praegune Tallinna Ülikool) kehakultuuriteaduskonnas (1989–1992) ning lõpetas Tartu Ülikooli Õigusinstituudi 1998. aastal.
Mängijakarjäär.
Lips on mänginud Roman Ubakivi juhendatud poistemeeskonnas Tallinna Lõvid jalgpalli.
Korvpallitreeninguid alustas ta Tarmo Velleste õpilasena, hiljem olid Tallinna Spordiinternaatkoolis tema treeneriteks Jaanus Levkoi ja Märt Kermon. Tema pikkus on 186 cm. Valdo Lips võitis 1988. aastal NSV Liidu noortemeistrivõistlustel U18 Eesti koondisega pronksmedali. Ta on kuulunud 1994.–1997. aastal Eesti meeste koondisse, oli 1994. aastal Põhjamaade klubimeeskondade lahtiste meistrivõistluste ja Idaliiga võitjameeskonna koosseisus. Suveuniversiaadil Buffalos 1993. aastal saavutati 10 koht. 
Alates 1991. aastast on Valdo Lips võitnud Tallinna klubides mängides Eesti meistrivõistlustel 2 kuldmedalit (1991 ja 1994 Tallinna Asto Basket), 5 hõbe- ja 3 pronksmedalit (Tallinna Asto Basket, BC Tallinn, Tallinna Baltika KK, Nybit) ning võitnud aastatel 1990–1997 neli karikat. Ta on olnud meeskonna kapten.
Treeneritöö.
Valdo Lips on tegutsenud Viimsi Korvpalliklubis noortetreenerina ja treenerina. Ta on osalenud Rahvusvahelise Korvpalliliidu (FIBA) üleeuroopalises koolitusprogrammis. Valdo Lips tõstis peatreenerina Viimsi esindusmeeskonna korvpalli Eesti teisest liigast esiliigasse. Esiliigas võitsid tema hoolealused meeskonnast KK Viimsi/Noto hooajal 2018/2019 pronksmedalid ning 2019/2020 lõpetas meeskond teisel kohal. Hooajal 2020/2021 oli ta Tallinna Kalev/TLÜ treener ja 2021/2022 KK Viimsi/Sportland treener, kellega sai PAF Eesti-Läti korvpalliliigas 2. koha.
Muud.
Lips on töötanud alates 1998. aastast mitmes õigusasutuses, sealhulgas 2006.–2014. aastal advokaadibüroos Borenius, 2015.–2019. aastal advokaadibüroos Valdo Lips (aastast 2011 vandeadvokaat). Aastail 2020–2021 oli ta PRIORE Advokaadibüroo OÜ partner ja vandeadvokaat ning 2021. aastast on samas nõunik.
Phanerochaetaceae

Phanerochaetaceae on kandseente sugukond.
Pruunik

Pruunik ("Hapalopilus") on kandseente perekond.
Hiidkoorik (perekond)

Hiidkoorik ("Phlebiopsis") on kandseente perekond.
Aljona Suržikova

Aljona Suržikova (sündinud 6. jaanuaril 1982 Tallinnas) on Eesti filmilavastaja.
Ta õppis aastatel 2000–2004 Tallinna Ülikooli telerežii erialal ja 2006–2008 Peterburi Riiklikus Kino ja Televisiooni Ülikoolis filmirežii erialal.
Aljona Suržikova on oma sotsiaalselt tundlikke teemasid kajastavate dokumentaalfilmidega leidnud tunnustust ka väljaspool Eestit.
2013. aastal pälvis ta Eesti Kultuurkapitali audiovisuaalse kunsti sihtkapitali Noore filmitegija preemia.
Visarid (almanahh)

"Visarid" oli 1960. aastate lõpul ja 1970. aastate algul ilmunud omakirjastuslik kunstialmanahh, mida andis välja samanimeline kunstirühmitus Tartus ja mida ilmus kolm numbrit. 
"Visarites" ilmus peamiselt tõlkeartikleid kaasaegse kunsti kohta.
Aleksei Mordašov

Aleksei Aleksandrovitš Mordašov (Алексей Александрович Мордашов; sündinud 26. septembril 1965) on Venemaa suurärimees ja oligarh. Venemaa suurima teraseettevõtte Severstal suuromanik (omab 77% aktsiatest) ja juhatuse esimees.
Elulugu.
Ta sündis Tšerepovetsis Vologda oblastis. 1988. aastal lõpetas masinaehituse alal Palmiro Togliatti nimelise Leningradi Inseneri- ja Majandusinstituudi.
Pärast instituudi lõpetamist 1988. aastal töötas ta Tšerepovetsi metallurgiatehases vanemökonomistina, mehaanilise remonditöökoja nr 1 majanduse ja töökorralduse büroo juhatajana, planeerimisosakonna juhataja asetäitjana.
Venemaal erastamise algperioodil, 1992. aastal, sai Mordašovist Tšerepovetsi metallurgiatehase majandus- ja finantsdirektor, mis peagi muudeti Severstaliks. Tehase peadirektor Juri Lipuhhin andis talle volitused tehase aktsiatega tegelemiseks. Mordašov, koondades metallitoodete müügist saadud kasumi siduskauplejale Severstal-Invest, ostis töötajatelt aktsiaid. 24% kaupleja aktsiatest kuulus Lipuhhini juhitud tehasele, Mordašov emiteeris endale 76% Severstal-Investi aktsiatest. Mõne aja pärast osutus 16% tehase kapitalist tema isiklikuks omandiks ja veel 80% aktsiatest oli tema kontrolli all. 1997. aastal ostis Mordašov tagasi Severstal-Investile kuulunud tehase aktsiad ja tagandas endise direktori äritegevusest.
2000. aastal sai Mordašovist üks Venemaa-Saksa valitsustevahelise majandus- ja rahandusalase strateegilise koostöö töörühma liige. 
2003. aastal sai Mordašovist Rossija panga kaasomanik, omandades Severstalile 8,8% osaluse pangas.
2007. aastal sai Mordašovist Saksa reisifirma TUI Group aktsionär.
2008. aastal asutas ta National Media Groupi.
2013. aastal omandasid Aleksei Mordašov ja Juri Kovaltšuk Tele2-s 50% osaluse.
Alates 2014. aastast oli Mordašov riikliku terasetootjate tööstusliidu Russian Steel Non-Commercial Partnership president.
2015. aastal lahkus Mordašov Severstali tegevjuhi kohalt ja asus direktorite nõukogu esimehe kohale.
Sanktsioonid.
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit tema vastu viisa- ja majandussanktsioonid. 25. märtsil 2022 tegi seda Jaapan ja 2. juunil 2022 USA.
4. märtsil 2022 konfiskeeris Itaalia politsei tema 65-meetrise jahi Lady M. Arestiti ka tema villa Rocky Ram, mille väärtus on 105 miljonit eurot, eraranna ja kolme basseiniga.
Andrei Sõtševoi

Andrei Ivanovitš Sõtševoi (vene keeles "Андрей Иванович Сычевой;" sündinud 16. mail 1969 Troitskaja staniitsas Krõmski rajoonis Krasnodari krais) on Venemaa sõjaväelane (kindralleitnant), Venemaa 8. kaardiväe armee ülemjuhataja.
Haridus.
Ta lõpetas Suvorovi sõjakooli. 1990. aastal lõpetas V. I. Lenini nimelise Uljanovski kaardiväe kõrgema tankijuhtimiskooli, 2002. aastal Frunze-nimelise Sõjaväeakadeemia, 2016. aastal Venemaa Föderatsiooni Relvajõudude Kindralstaabi Sõjaväeakadeemia.
Karjäär.
Novembrist 2009 kuni jaanuarini 2011 Kaug-Ida sõjaväeringkonna 70. eraldiseisva kaardiväe motoriseeritud laskurbrigaadi ülem. Augustist 2011 kuni jaanuarini 2012 Ida sõjaväeringkonna 59. eraldiseisva motoriseeritud laskurbrigaadi ülem.
Maist 2013 kuni augustini 2014 Tamani-nimelise 2. kaardiväe motoriseeritud laskurdiviisi ülem. 2016–2017 Ida sõjaväeringkonna 5. armee staabiülem. 2017–2019 Lõuna sõjaväeringkonna 8. kaardiväe armee staabiülem, 2019–2022 armeekomandör. 22. veebruaril 2019 anti talle kindralleitnandi sõjaväeline auaste. 2022. aasta veebruaris asus sissetungil Ukrainasse juhtima Venemaa väegruppi Zapad.
Sanktsioonid.
28. veebruaril 2022 kehtestas Euroopa Liit talle viisa- ja majandussanktsioonid.
Tartu sügis (kirjutis)

"Tartu sügis" oli Ants Juske ja Linnar Priimäe omakirjastuslikul teel levinud kirjutis (1978. aastast), milles iseloomustati eri põlvkondi Eesti sõjajärgses ühiskonnas, andes neile nimetusi nagu "a", "ad astra", "illusionistid", "kadunud, pettunud", "per aspera", "väsinud", "ebalitsid", "laine ohvrid" ja "disko-teksa põlvkond". 
Käsitlusi.
6. jaanuaril 1979 ilmus Poolpäevalehes nr 7 "Tartu sügise" kokkuvõte ja laiem käsitlus pealkirjaga "Tõusudest ja mõõnadest". 
1982. aastal ilmus "Tartu sügis" väliseesti ajakirjas Mana.
1991. aastal ilmus ajakirjas Vikerkaar ulatuslikum käsitlus.
Annie Ernaux

Annie Thérèse Blanche Ernaux (neiupõlvenimega Duchesne; sündinud 1. septembrill 1940 Lillebonne'is) on prantsuse kirjanik.
2022 pälvis ta Nobeli kirjandusauhinna.
Osariik (Mehhiko)

Mehhikos on osariik ("estado") 1. järgu haldusüksuse tüüp. Riigis on 32 föderaaltasandi haldusüksust, millest 31 on osariigid ning üks pealinn México.
Osariigid koosnevad valdadest. Pealinn koosneb linnaosadest, mis sarnanevad valdadega, kuid täidavad osaliselt teistsuguseid ülesandeid.