tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Phoibe

Phoibe on titaan, Uranose ja Gaia tütar, Koiose abikaasa, Leto ja Hekate ema.
Phoibe järgi on saanud nime Saturni kaaslane Phoebe.
Nümfid

Nümfid on kreeka mütoloogias väiksemad loodusjumalad. Neid on tavaliselt kujutatud kaunite noorte naistena ja nad olid looduse kehastusena seotud kindla paiga või loodusnähtusega, näiteks puu-, vee-, mere- ja mäenümfid.
Alates keskajast on nümfe mõnikord seostatud või segamini aetud ka haldjatega.
Alajõe valla lipp

Alajõe valla lipp on Ida-Viru maakonna endise Eesti haldusüksuse Alajõe valla lipp.
Lipp kinnitati 17. septembril 1996.
Lipu autor on Priit Herodes.
Lipu kirjeldus.
Valla lipuks oli ruudukujuline vapilipp. Sinise võrguga kaetud kuldse ruudukujulise vapilipu alumisel poolel on sinine laineline palk, milles hõbedane kala.
Kandelipu suurus on 105×105 cm.
Põhjendus.
Kujundid ja värvid viitavad valla nimele, Peipsi järvele ja Alajõele ning vallarahva jaoks tähtsale kala võrgupüügile. Kujundus osutab ka Alajõe valla seosele Narva regiooniga.
Kiltsi mõis

Kiltsi mõis (saksa keeles "Schloß Aß", "Schloss Ass", ka "Gilsenhof") oli rüütlimõis Virumaal Väike-Maarja kihelkonnas. Nüüdisajal jääb kunagine mõisasüda Väike-Maarja valda Lääne-Virumaal.
Ajalugu.
Ilmselt 14. või 15. sajandil rajati Kiltsi vasallilinnus, mis Liivi sõjas purustati.
15.–16. sajandil kuulus mõis Wrangellidele. Kiltsi mõisa on esmamainitud 1466. aastal, kui 1466 kandis Bartel Wrangell kohtulikult Kiltsi Ficke Wrangellile. Enne 1514. aastat müüs Bertold Berch kui 1470. aastal surnud Vicke Wrangeli lese teine abikaasa Kiltsi mõisa Bertold von Gilsenile. Gilsenite nimest pärineb ka saksakeelne rööpnimi "Gilsenhof". 1581. aastal oli omanik Robert/Robrecht Gilsen, samal aastal kinkis Rootsi kuningas Johan III Kiltsi Rakvere asehaldurile kapten Lorentz Cognolile, hiljem aga Taani kuninga palvel Robert Gilseni pärijale Berend Gilsenile. Berendi õde Margaretha Gilsen abiellus Otto von Uexkülliga (maetud 1601) ning lähima pärijana läänistati Kiltsi mõis 1588. aastal talle. 1637. aastal toimunud pärandijagamine Vigala mõisniku, Eestimaa maanõuniku Otto Uexkülli ja ooberstleitnant Otto Johann Uexkülli (Härgla) vahel. Otto von Uexküll (surn. 1650) kui Vigala ja Kiltsi mõisata lähima pärija Otto (surnud 1601) tütre Hildegard von Uexkülli (sünd Uexküll) abikaasa sai Kiltsi mõisa endale. 1663. aastal oli mõisa omanik Otto Reinhold von Uexkülli lesk Margaretha von Zoege. 1685. aastal kuulus Kiltsi mõis 28. juunil 1675 Fehrbellini lahingus langenud rittmeistri Reinhold von Uexkülli pärijatele, sealhulgas tema tütrele Margaretha Annale Uexküllile (kes oli abiellunud Andreas von Zoegega). 1695. aastal kuulus mõis kapten Fabian von Uexküllile. Aastatel 1696–1716 oli omanik kapten Andreas Zoege ja 1720. aastast Gotthard Johann Zoege kui oma isa Andreas Zoege pärija. Gotthard Johann Zoege von Manteuffeli (surn. 1763) pärija oli tema poeg ooberstleitnant Karl Reinhold Zoege von Manteuffel, kes müüs 1770. aastal Kiltsi ja Aavere mõisa Maarja-Magdaleena kihelkonnas kammerjunkur Carl August von Bergile.
1771. aastal müüs kammerjunkur Carl August von Berg Kiltsi mõisa kapten Joachim Friedrich von Rosenile.
17. sajandil oli Kiltsi Asserienide valduses, seejärel kuulus mõis Uexküllide, Zoegede, Mannteuffelite ja Rosenite perekondadele.
1784. aastal omandas Kiltsi mõisa major Hermann Johann von Benckendorff, kes rajas linnusemüüridele uue mõisa peahoone. 1816–1846 kuulus mõis meresõitjale ja õpetlasele Adam Johann von Krusensternile, kes suri Kiltsis 1846. aastal. Krusensternidele kuulus mõis 20. sajandi alguseni, siis müüs A. J. von Krusensterni pojatütar krahvinna von Rüdiger mõisa 1911. aastal Alfred von Uexküll-Gyldenbandile, kes oli ka mõisa viimane võõrandamiseelne omanik.
Mõisakompleks.
Keskajal asus mõisas väike Kiltsi vasallilinnus, mis hävis Liivi sõjas.
1790. aastatel rajati linnuse varemetele varaklassitsistlikus stiilis härrastemaja.
Linnusele viitavat raskepärast arhitektuuri leevendavad kaks poolkaarekujulist tiibhoonet. Mõisahoone frontooni kaunistab Benckendorffide ja Brevernide suguvõsa vapp.
Alates 1920. aastast alates asub lossis Kiltsi mõisakool.
Wellington

Wellington on Uus-Meremaa pealinn. Ta asub Põhjasaare lõunakaldal Cooki väina ääres. Wellington on maailma kõige lõunapoolsem pealinn.
Elanike arvult on Wellington Aucklandi järel Uus-Meremaal teine linn. 2010. aastal elas Wellingtonis 389 700 inimest.
Kliima.
Wellingtonis on mereline paraskliima. Kõrgeim mõõdetud õhutemperatuur on +31,1 °C, madalaim –1,9 °C. Talvel puhuvad vahel lõunatuuled, mis suurendavad külmatunnet. Mäenõlvul asuvais eeslinnades esineb talvel aeg-ajalt öökülma, 17. juulil 1995 sadas Wellingtonis isegi lund.
Aasta keskmine sademete hulk on 1249 mm. Kõige sajusemad kuud on juuni (147 mm) ja juuli (136 mm), kõige kuivemad veebruar (62 mm) ja jaanuar (72 mm).
Päikesepaiste keskmine kestus aastas on 2065 tundi. Kõige päikesepaistelisemad kuud on jaanuar (246 tundi) ja detsember (226 tundi), kõige vähem paistab päikest juunis (98 tundi) ja juulis (117 tundi).
Ajalugu.
Enne eurooplaste sisserännet elasid piirkonnas maoorid, kes kutsusid piirkonda Te Upoko o te Ika a Maui. Eurooplaste asustus algas 1839. Linn nimetati Waterloo lahingu võitja Arthur Wellesley järgi, kes oli tuntud kui Wellingtoni hertsog. 1865 sai Wellington Uus-Meremaa pealinnaks. 1907 sai Wellingtonist Uus-Meremaa dominiooni pealinn.
Wellington asub isegi Uus-Meremaa mõistes seismiliselt aktiivses paigas. Suur geoloogiline rike jookseb otse linna keskelt läbi ja just rikete ääres on maavärinad kõige tugevamad. Linlased, eriti kõrghoonete elanikud, täheldavad enamasti igal aastal mitut maavärinat.
1848. ja 1855. aastal sai linn maavärinais tugevasti kannatada. 1855. aasta maavärina magnituud oli 8,2. Maapind liikus maavärinaga vertikaalselt mitu meetrit. Näiteks sadamas tõusis maapind niivõrd, et seda ei saanud enam sadamana kasutada ja endine merepõhi paljandus kohati mõõna ajal. See sadama osa täideti pinnasega ja praegu asub seal Wellingtoni ärirajoon. Lambton Quay (Lambtoni kai) tänav asub merest 100–200 m kaugusel ning selle kõnniteele on märgitud 1840. aasta rannajoon, näitamaks, mil määral on vahepeal maapind tõusnud ja kui palju on merelt maad juurde võidetud.
Majandus.
2006. aastal oli Wellingtoni elaniku keskmine sissetulek 32 500 Uus-Meremaa dollarit.
Turism on Wellingtoni majanduse tähtis osa. Siseturiste Uus-Meremaalt käib aastas ligikaudu 3,6 miljonit. Välisturiste käib Wellingtonis aastas umbes 540 000 ja nad kulutavad seal 436 miljonit USA dollarit. Kõige rohkem välisturiste tuleb Austraaliast.
Transport.
Wellingtoni rahvusvaheline lennujaam teenindas 2008. aastal 5 021 000 reisijat.
Wellingtonil on parvlaevaühendus Lõunasaarega. Neid laevareise korraldavad nii riiklik ettevõte Interislander kui ka eraettevõte Bluebridge.
Wellingtonil on rongiühendus Aucklandi ja paljude teiste Põhjasaare linnadega. Viimaseil aastail on kaalutud rongiliikluse lõpetamist, sest reisijaid on nii vähe, et see ei tasu end ära.
Wellingtonis tehakse ühistranspordiga aastas umbes 35 miljonit reisi ehk enam kui 70 reisi ühe elaniku kohta. Wellingtonil on raudteevõrk, mida teenindab 147 rongi, ja bussiliiklus, mida teenindab 470 bussi 108 liinil.
Wellingtonis on üheksa trollibussiliini. Wellington on kogu Okeaania ainus linn, kus on trolliliiklus säilinud.
Massachusetts

Massachusetts on Ameerika Ühendriikide osariik riigi idaosas, Uus-Inglismaa regioonis Atlandi ookeani rannikul. Massachusetts piirneb New Hampshire'i, Vermonti, New Yorgi, Connecticuti ja Rhode Islandi osariigiga.
1776. aastal oli Massachusetts üks 13 kolooniast, kes kirjutas alla Ameerika Ühendriikide iseseisvusdeklaratsioonile. Massachusetts oli esimene osariik, kus keelustati orjapidamine (1780).
Massachusettsi Tehnoloogiainstituut (MIT) on üks maailma tuntumaid ülikoole.
Saba

Saba on mitmel loomarühmal keha osa, mis jääb pärakust tahapoole; üldjuhul on saba eraldiseisev paindlik jätke keha küljes. Laias laastus vastab see imetajate, roomajate ja lindude ristluu ning sabaluu piirkonnale.
Ehkki saba esineb peamiselt selgroogsetel, on sabalaadseid jätkeid ka mõnel selgrootul, näiteks skorpionidel, hooghännalistel ja tigudel.
Funktsioonid.
Saba kasutatakse mitmel viisil. Kalad ja teised mereelukad tarvitavad saba liikumiseks. Paljud maismaaloomad peletavad sabaga kärbseid ja teisi hammustavaid putukaid. Mõned liigid, sealhulgas kassid ja kängurud, kasutavad saba tasakaalu hoidmiseks. Uue Maailma ahvidel ja opossumitel on aga haardsaba, millega nad saavad puuokstest kinni hoida.
Sabadega edastatakse ka signaale. Mõned hirved välgutavad oma sabade valgeid alakülgi, et hoiatada teisi hirvi võimaliku ohu eest. Koerlased (sealhulgas kodustatud koerad) näitavad saba asendi ja liikumisega emotsioone. Mõne loomaliigi sabad on soomustatud ning mõnel, näiteks skorpionitel, mürgised.
Mõni sisalikuliik võib oma saba kehast lahutada. See võimaldab neil põgeneda kiskjate eest, kas siis nende tähelepanu siputava sabaga kõrvale juhtides või lihtsalt saba maha jättes, kui ülejäänud sisalik põgeneb. Sel viisil maha jäetud sabad kasvavad üldjuhul ajapikku tagasi, ehkki asendussaba on tavaliselt tumedam kui originaal.
Enamiku lindude sabad lõpevad pikkade sabasulgedega. Neid sulgi kasutatakse tüürina, mis võimaldab lennu ajal paremini manööverdada. Samuti aitavad need linnul istudes tasakaalu hoida. Mõne liigi, näiteks paradiisilinnu, lüürasaba ning eelkõige paabulindude moondunud sabasuled mängivad tähtsat rolli sugudevahelistes suhetes. Mõne linnuliigi, sealhulgas rähnide eriti jäigad sabasuled lasevad neil toetada ennast puutüvede vastu.
Rohusööjad, näiteks hobused, tarvitavad saba nii putukate peletamiseks kui ka oma füüsilise või emotsionaalse seisundi näitamiseks.
Saba (täpsustus)

Sõnal "saba" ja nimel "Saba" on mitu tähendust.
Microsoft Windows

Microsoft Windows on USA tehnoloogiaettevõtte Microsoft Corporation operatsioonisüsteemide tootepere personaalarvutitele, serveritele ja manussüsteemidele. 
Kasutus.
Microsofti operatsioonisüsteemi laialdase kasutuse on suuresti tinginud asjaolu, et see ei ole seotud ühe kindla riistvaratootjaga, samuti Microsofti idee litsentsida operatsioonisüsteemi arvutitootjatele. See on kontrastiks Apple Computerile, mis ei litsentsi Mac OS X süsteemi teistele tootjatele.
Windowsi populaarsuse oluliseks põhjuseks on samuti ainult Windowsiga arvutitele mõeldud tarkvara 
lai varamu. Asutatud on palju ettevõtteid ainsa kavatsusega lasta välja Windowsi tarkvara, sest suur kliendibaas on juba olemas.
Kuna Microsoft on paljude arvutimüüjatega sõlminud ulatuslikud litsentsilepingud, saavad kasutajad osta arvuteid, kuhu Windows on eelinstallitud OEM-i (inglise keeles "Original Equipment Manufacturer") versioonis. Sageli on Windowsi arvutikeskkond ainus võimalik valik; vahel pole kasutajatel muude operatsioonisüsteemidega kogemusi ega soovi neid proovida. 
Ajalugu.
Tootenime Windows (inglise keeles ’aken’) kandis algselt graafilise kasutajaliidese programm, mille Microsoft lisas operatsioonisüsteemile MS-DOS 1985. Seejärel arendati Windows opeatsioonisüsteemiksIBM PC-ga ühilduvatele arvutitele (need põhinesid Inteli x86 arhitektuuril) ning tänapäeval on peaaegu kõik Windowsi versioonid toodetud sellele riistvaraplatvormile (kuigi Windows NT oli kirjutatud Inteli ja MIPS protsessoritele ning ka hiljem ilmunud PowerPC ja DEC Alpha arhitektuuridele). Seoses Inteli protsessorite kasutuselevõtuga Macide uusimas põlvkonnas on Windowsi võimalik kasutada ka neis arvutites.
Microsoft Windows muutus personaalarvutite turul domineeriv operatsioonisüsteemiks. Ajakirja Network Computing lugejate 2005. aasta küsitlus leidis, et 87% nende asutustest kasutas mõnd varianti Microsofti lauaarvutite operatsioonisüsteemidest. Windows on arvutiturul saavutanud edu tänu MS-DOS-i valitsemisele varajastes PC-ühilduvates arvutites (IBM PC ja erisugused kloonid). Samuti sai Windowsist peamine platvorm Microsoft Office'ile ning enamikule mitte-konsooliarvutimängudele.
Kõigist Windowsi operatsioonisüsteemidest oli märtsi 2017 seisuga ja Net Applications andmetel levinuim Windows 7 (mida kasutab kõigist lauaarvutitest ligi 48,41%) ja sellele järgneb Windows 10 (25,19%). 2018. aasta detsembri lõpuks oli aga Windows 10 jõudnud esikohale: Windows 10 turuosa oli 39,22 %. Teisel kohal oli Windows 7, mille turuosaks märgiti 36,9% ning see näitab, et Windows 7 veel ligi 10 aastat pärast avalikustamist aktiivses kasutuses.
Eestis oli 2021. aastal kõigist operatsioonisüsteemidest Windowsi turuosa 58 % (järgnesid Android 20 % ja iOS 11 %). Windowsi versioonidest oli Windows 10 kasutajaid 87 % ja Windows 7 kasutajaid 11 %.
Pagan (saar)

Pagan on vulkaaniline saar Mariaani saarestikus Mikroneesias.
Saar koosneb peamiselt kahest kitsa maaribaga ühendatud kihtvulkaanist, millest suurem on 570 m ja madalam 548 m kõrge. Saare pindala on 47,23 km²; see on suuruselt neljas saar Põhja-Mariaanidel. Aastal 1981 toimus seal vulkaanipurse ja saare alalised elanikud evakueeriti. Siiski, 2006. aastal märkasid USA relvajõud manöövrite käigus saarel uusi inimasustuse märke, mõningaid hooneid ja koduloomi.
Territoriaalselt kuulub saar Põhja saarte omavalitsuse alla.
Kubija järv

Kubija järv (ka "Kubja järv") on järv Võru edelaosas Võru–Mõniste–Valga maantee ääres.
Kubija järv on põhja-lõuna suunas piklik veekogu, mille pindala on 15,1 ha, sügavus vaevalt 5 m. Kaldad on suhteliselt madalad, liivased, kaetud männimetsaga, mis ümbritseb kagukaldal paiknevat turismibaasi. Leidub nii liivast (eriti järve lõunaosas) kui ka soist perve, sügavamal on aga põhi mudane.
Nõva vald

Nõva vald oli kohaliku omavalitsuse üksus Eestis Lääne maakonnas.
2016. aastal sõlmisid Kullamaa, Lääne-Nigula, Martna, Noarootsi ja Nõva vald ühinemislepingu. 2017. aasta Eesti omavalitsuste haldusreformi käigus moodustus nende viie valla ning Nissi valla Rehemäe küla ühinemisel uus omavalitsusüksus – Lääne-Nigula vald.
Nõva valla keskus oli Nõva küla, mis asub Lääne maakonna keskusest Haapsalust 48 km kaugusel ja Tallinnast 81 km kaugusel.
Nõva vallavanem oli Deiw Rahumägi.
Asustus.
Nõva vallas oli 8 küla: Hindaste, Nõmmemaa, Nõva, Peraküla, Rannaküla, Tusari, Vaisi, Variku.
Ajalugu.
Ajalooliselt on Nõva ümbrus kuulunud nii Lääne kreisi kui ka Harju kreis koosseisu, olles olnud kauem seotud Harjumaaga.
Nõva mõisa ("Newwe") ümbruse külad liideti 1653. aastal Harju-Risti kihelkonnaga ja Nõva Olavi kabel oli Harju-Risti kiriku abikirikuks. 1710. aastal liideti Harju-Risti kihelkond kiriklikult uuesti Harju-Madise kihelkonnaga. Alates 1870. aastast oli Harju-Risti kihelkond uuesti iseseisev.
1891 liideti Risti ja Hatu vallad Nõva vallaga. 1893 eraldusid Risti ja Hatu vallad, mis liideti Padise vallaga.
1939. aastal moodustati Nõva vald, mis hõlmas ka Vihterpalu valla maa-ala.
Alates 1950. aastast oli Nõva külanõukogu Haapsalu rajooni koosseisus.
Loodus.
Vallas asub 7 hektari suurune Kürema kivikülvi kaitseala.
Joškar-Ola

Joškar-Ola (mari "Йошкар-Ола" ('punane linn')) on linn Venemaal, Marimaa pealinn. Linn asub Malaja Kokšaga jõe ääres, 50 km kaugusel selle suudmest Volgasse.
Linna haldusalasse kuulub ka Semjonovka vald.
Ajalugu.
Linn on asutatud pärast maride alistamist venelaste poolt 1584. aastal kindlusena, linnaõigused sai 1781. aastal.
1919. aastani kandis nime Tsarjovokokšaisk ("Царёвококшайск"), 1919–1927 Krasnokokšaisk.
Loodus.
Kliima.
Joškar-Olas on mandriline kliima külma talve ja sooja suvega. Kõige külmema kuu, jaanuari keskmine õhutemperatuur on –13,9 °C, kõige soojema kuu, juuli keskmine õhutemperatuur on +18,7 °C. Sademeid on keskmiselt 548 mm aastas.
Rahvastik.
Elanikest on venelasi 68%, marisid 24% ja tatarlasi 4%. 
1. jaanuaril 2010 oli linna elanike arv 248 700, koos Semjonovka vallaga 260 300.
Transport.
Joškar-Olas on raudteejaam ja lennujaam.
Kultuur ja haridus.
Linnas on Mari Riiklik Ülikool, Mari Riiklik Pedagoogikainstituut, Mari Riiklik Tehnikaülikool ja mitu teatrit.
Burgundia hertsog

Burgundia hertsog oli Burgundia hertsogkonna valitseja. 
Esimesteks Burgundia hertsogiteks võiks nimetada burgundide hõimupealikke, kes praegusse Burgundiasse 5.–6. sajandil tungisid. Pärast seda, kui burgundide kuningriik oli frankide poolt vallutatud, olid kuningateks esialgu Merovingide dünastiasse kuuluvad Frangi kuningad. Hiljem olid hertsogid Karl Suure ja ta järglaste alamad, seejärel aga kujunes seal Frangi riigi tagamise järel taas kuningriik (Arelaat), mis 11. sajandil liideti Saksa-Rooma riigiga. Lääne-Frangi riik ehk Prantsusmaa omas aga Lääne-Burgundiat (Bourgogne), kus valitsesid kuningate alamatena Burgundia hertsogid. 
14. sajandil hakkas just Prantsusmaa Burgundia hertsogkond taas esile tõusma, kui 1364. aastal sai seal võimule Valois' dünastia Valois-Burgundia dünastia kõrvalharu. Lühikese ajaga said Burgundia hertsogid endale ka Saksa-Rooma riigis asuva Burgundia vabakrahvkonna ning suuri valdusi Madalmaades. Hertsog Philippe Hea saavutas Saja-aastase sõja ajal Prantsusmaast sõltumatuse ning soovis teha Burgundiast taas kuningriigi. Sama soovis ka tema poeg Charles Südi, kuid too langes 1477. aastal Nancy lahingus ning Burgundia jagati Habsburgide ja Prantsusmaa vahel. Prantsusmaa sai endale hertsogkonna südame ning sinna asusid taas Prantsuse Burgundia hertsogid, samas kui Habsburgid nimetasid end samuti Burgundia hertsogiteks, kuni nad Lõuna-Madalmaadest 1795. aastal lõplikult ilma jäid.
Tšeljabinsk

Tšeljabinsk on linn Venemaal, Tšeljabinski oblasti keskus. Linn asub Uuralite idanõlval, Miassi jõe ääres. 
Elanike arv on 2021. aasta rahvaloenduse seisuga 1 189 525. See on elanike arvult Venemaal seitsmendal kohal ja Uurali föderaalringkonnas teisel kohal. 2010. aastal moodustasid 86,5% linna rahvastikust venelased, 5% tatarlased, 3,1% baškiirid ja 1,4% ukrainlased.
Tšeljabinsk on asutatud 1736. aastal, linnaõigused sai 1787. aastal. 1900. aasta paiku oli linn Siberi raudtee ehitamise keskus.
2013. aasta meteoriit.
2013. aasta 15. veebruaril kohaliku aja järgi umbes 9.20 lendas üle Uurali mägede meteoriit, mille tükid kukkusid Tšeljabinski ümbrusse. Väidetavalt sai vigastusi üle 900 inimese, Venemaa siseministeeriumi teatel pöördus meditsiinisüsteemi poole 102 inimest ning kokku kukkus tsingitehase 600-ruutmeetrine katus.
Haridus.
Linnas asuv Lõuna-Uurali Riiklik Ülikool on Tšeljabinski oblasti suurim kõrgkool.
Sport.
Linnas tegutseb jäähokiklubi Tšeljabinski Traktor, mis mängib KHL-is.
2012. aastal toimusid Tšeljabinskis Euroopa meistrivõistlused judos, 2014. aastal judo maailmameistrivõistlused ja 2015. aastal taekwondo maailmameistrivõistlused.
Burgundia valitsejate loend

Burgundia valitsejate loend loetleb Burgundia valitsejaid (kuningaid, hertsogeid ja krahve).
Burgundia kuningriik.
Burgundia kuningriik Frangi riigi osana.
534 langes Burgundia Merovingide, Frangi riigi valitsejate võimu alla
Burgundia hertsogkond.
Burgundia hertsogkond Lääne-Frangi riigi ja Prantsusmaa koosseisus.
Lääne-Frangi riigile ja hiljem Prantsusmaale kuulus vaid Burgundia lääneosa, tänapäeva Bourgogne.
Burgundia vabakrahvkond (Franche-Comté).
Algul Burgundia kuningriigi, alates 1033 Saksa-Rooma riigi osa
Habsburgidest ja Habsburg-Lotringi dünastiast Burgundia hertsogid.
Burgundia titulaarhertsogid olid tegelikult Madalmaade (alates 1581 vaid Lõuna-Madalmaade) ning Burgundia vabakrahvkonna (kuni 1678) valitsejad
Pinocchio

Pinocchio on itaalia kirjaniku Carlo Collodi loodud tegelaskuju lastejutustusest "Pinocchio seiklused", mis ilmus raamatuna 1883. aastal. Pinocchio on pikaninaline puunukk, kes ellu ärkab.
Aleksei Tolstoi kirjutas selle põhjal lasteraamatu "Kuldvõtmeke ehk Buratino seiklused" (1936).
"Pinocchio seikluste" põhjal on tehtud palju filme, tuntuim neist Walt Disney 1940. aastal valminud täispikk animafilm "Pinocchio".
Nemunas

Nemunas (eesti keeles on mööndav ka nimekuju "Neemen"; leedu "Nemunas" [nämunas], valgevene "Нёман", "Nioman", vene "Неман", saksa "Memel", poola "Niemen") on jõgi Euroopas. Jõgi saab alguse Valgevenest (lähte kõrgus 176 m) ja suubub Läänemere Kura lahte, moodustades delta. 
Nemunas on 937 km pikk. Sellest 459 km voolab ta Valgevenes, 359 km Leedus ning 116 km Leedu ja Venemaa Kaliningradi oblasti piirijõena. Nemunas on Leedu pikim jõgi, pikkuselt on ta Valgevenes 3. ja Läänemere vesikonnas 4. Ülemjooksul, enne Vusaga ühinemist kannab ta nime Niomaniec. Varem oli jõe lähe kaugemal, väidetavalt olevat Nemunas varem alanud Łošaga samast allikast.
Valgla on 98 200 km² ja sinna kuulub 72% Leedu territooriumist. Sügavus on kuni 5 m ja laius kuni 500 m. Vooluhulk suudmes on 678 m³/s, kuid suurvee ajal, mis on märtsist maini, kuni 6800 m³/s. Jõgi voolab aeglaselt, alamjooksul 2 m/s.
Jääkattes on Nemunas harilikult detsembrist märtsi lõpuni.
Nemunase kaldal asuvad linnadest Stoŭbcy, Biarozaŭka, Masty, Hrodna, Druskininkai, Alytus, Birštonas, Prienai, Kaunas, Vilkija, Gelgaudiškis, Jurbarkas, Smalininkai, Panemunė, Neman ja Sovetsk. Alevitest jäävad jõe kaldale Lubča, Merkinė, Balbieriškis, Rumšiškės, Kačerginė, Kulautuva, Zapyškis, Žemoji Panemunė, Kriūkai, Seredžius, Veliuona, Raudonė ja jõe delta saartel asuv Rusnė.
Nemunasse suubub 105 jõge (1. taseme lisajõed), millest 15 on üle 100 km pikad. Neist suurimad on Neris, Nevėžis, Ščara ja Šešupė. Tal on isegi 11. taseme lisajõgesid.
Nemunasel on tähtis positsioon Kura lahe elustiku säilitamisele. Nemunasest tulev vesi hoiab lahe vee värske ja võimaldab seal elada nii magevee- kui merekaladel. Nemunase delta laieneb lahe arvel.
Nokia

Nokia on linn Soomes Pirkanmaa maakonnas, 15 km kaugusel Tamperest.
Nokias elab 28 600 inimest (2004) ja selle pindala on 347,8 km², millest 58,71 km² on veekogude all.
Nokia on tööstuslinn, mis on tuntud ka kui mobiilsidefirma Nokia sünnilinn.
Møllehøj

Møllehøj on Taani kõrgeim looduslik maapinnapunkt. Møllehøj kõrgus merepinnast on 170,86 m ja see asub Jüütimaal Aarhusi kesklinnast 25 km edelas. Kõigi Taani Kuningriigi valduste kõrgeim mäetipp on siiski Gunnbjørn Fjeld Gröönimaal (3694 m). Kõikide Euroopa riikide kõrgeimatest punktidest on see (kui mikroriigid nagu Monaco ja Vatikan välja arvata) kõige madalam.
Veebruaris 2005 tehtud mõõtmised näitasid, et seni kõrgemateks peetud läheduses asuvate Yding Skovhøj ja Ejer Bavnehøj looduslik kõrgus on tegelikult madalam (vastavalt 9 ja 51 cm madalam).
Piirkonna küngastel asub arvukalt pronksiaegseid hauakääpaid, millest viis on veidi kõrgemad kui Møllehøj; kõrgeim neist on Yding Skovhøj (172,52 m).
Yding Skovhøj

Yding Skovhøj on Taani kõrgeim maismaapunkt (172,52 m), kuid see on inimtegevuse tagajärjel tekkinud. Looduslik kõrgeim punkt on Møllehøj.
Yding Skovhøj asub Kesk-Jüütimaa piirkonnas Horsensi vallas. 
Ydingi metsas asub kolm mullast kuhjatud küngast, mis on pronksiaegsed matmispaigad. Ilma nendeta oleks paik 170,77 m kõrgune. Sõna "høj" (vanapõhja sõnast "haugr") paiga nimes viitab künkale.
Miass

Miass (vene keeles "Миасс") on linn Venemaa Tšeljabinski oblastis, Lõuna-Uuralites Miassi jõe ääres. Geograafilised koordinaadid on 55°00'N, 60°06'E.
Majandus.
Autotehas toodab veoautosid Ural.
Miassis asub suurettevõte Akadeemik Makejevi Riiklik Raketikeskus.
Ajalugu.
Linn on asutatud 1773. aastal vasekaevanduste juurde. 1820. aastal avastati linna lähedal suured kullamaardlad. Linnaõigused sai 1926. aastal. Elanike arv 155 700 (2005).
Pirkanmaa maakond

Pirkanmaa maakond (rootsi keeles "Birkaland") on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes.
Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Lääne-Soome lääni.
Haldusjaotus.
Maakonnas on 23 omavalitsusüksust (valda), millest 12 on linnad.
Satakunta maakond

Satakunta maakond (rootsi keeles "Satakunda", tõlkes 'sadakond') on maakond Soomes.
Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Lääne-Soome lääni.
Maakonnakala on jõesilm.
Haldusjaotus.
Maakonnas on 17 omavalitsust, millest 7 on linnad.
Kesk-Soome maakond

Kesk-Soome maakond (soome keeles "Keski-Suomi", rootsi keeles "Mellersta Finland") on maakond Soomes.
Haldusjaotus.
Kesk-Soome maakonnas on 22 omavalitsusüksust (valda), millest 6 on linnad.
Endised vallad:
Viidud üle naabermaakonda:
Pohjanmaa maakond

Pohjanmaa maakond (tähendus 'Põhjamaa'; rootsi keeles "Österbotten") on maakond Soome lääneosas. Elanikest umbes 52% on rootsikeelsed.
Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Lääne-Soome lääni.
Haldusjaotus.
Maakonnas on 15 valda, millest 6 on linnad.
Endised vallad:
Viidud üle naabermaakonda:
Lõuna-Pohjanmaa maakond

Lõuna-Pohjanmaa maakond on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes Lääne-Soome läänis.
Haldusjaotus.
Lõuna-Pohjanmaal on 2021. aasta seisuga 18 valda, millest 8 on linnad:
Petšora jõgi

Petšora (vene "Печора", komi "Печӧра", neenetsi "Санэро’’ яха") on jõgi Ida-Euroopas. Saab alguse Uuralitest, voolab läbi Komi Vabariigi ja Neenetsimaa ning suubub Petšora lahte. 
Pikkus on 1809 km ja valgla 325 000 km². Suuremad lisajõed on Ižma ja Ussa. 
Jõe ääres asuvad Petšora, Vuktõl ja Narjan-Mar.
Avaliku Teenistuse Kohus

Avaliku Teenistuse Kohus oli Euroopa Liidu avaliku teenistuse asju menetlev erikohus, mis loodi Nice'i lepingu alusel ning tegutses 2004–2016..
Kohtus oli 7 kohtunikku. Kohtuotsuseid sai õigusküsimustes edasi kaevata Üldkohtusse ja erandkorras Euroopa Kohtusse.
Avaliku Teenistuse Kohus, Euroopa Kohus ja Üldkohus kokku moodustasid Euroopa Liidu Kohtu. Tänapäeval koosneb Euroopa Liidu Kohus Euroopa Kohtust ja Üldkohtust ja on üks seitsmest Euroopa Liidu institutsioonist.
Õigusküsimus

Õigusküsimus on küsimus, millele vastamiseks tuleb otsustada, milline on asjaomane õigus ning kuidas kohaldatakse seda konkreetsetele tehioludele.
Õigusküsimusi eristatakse traditsiooniliselt faktiküsimustest.
Faktiküsimus

Faktiküsimus on õiguslikus vaidluses tekkinud küsimus faktiväite tõesuse üle.
Faktiküsimusi eristatakse traditsiooniliselt õigusküsimustest.
Indigirka

Indigirka (vene keeles "Индигирка", jakuudi keeles "Индигир") on jõgi Venemaal Jakuutias.
Indigirka saab alguse 900 m kõrgusel Oimjakoni kiltmaalt, voolab läbi Tšerski mäestiku, möödub läänest Moma ahelikust ja suubub Ida-Siberi merre Kolõma lahte. 
Indigirka pikkus on 1726 km, laius kuni 20 km, valgla 360 000 km², vooluhulk suudmes 1850 m³/s. Jõgi on laevatatav kuni Moma jõe suudmeni, aga oktoobrist kuni mai-juunini on ta jääs.
Indigirka moodustab suudmes suure delta. Sada kilomeetrit enne merd hargneb jõgi kaheks: vasakpoolseks Venemaa suudmeharuks (nimi tuleb sellest, et see on kõige lähemal Venemaa Euroopa-osale) ja parempoolseks Keskmiseks haruks. Allavoolu eraldub viimasest paremale Kolõma haru (nimi tuleb sellest, et jääb Kolõma jõe poole). Suudme läheduses tuleb harusid veelgi juurde. Kokku on deltas 7 madalat saart, mis on 2–12 km pikad ja 1–4 km laiad.
Vasakpoolse jõeharu järgi on saanud nime selle kaldal olev Russkoje Ustje küla, mis on tuntud omapärase kultuuri poolest. Seal on vene kolonistid juba üle saja aasta elanud. 
Indigirka jõgikonnas asub Oimjakon, kus on mõõdetud kõige madalam temperatuur põhjapoolkeral.
Aastatel 1892–1894 uuris piirkonda parun Eduard von Toll, kes geoloogiliste uurimistööde käigus läbis Indigirka basseinis 1 aasta ja 2 päeva pikkuse ekspeditsiooni käigus umbes 25 000 km, sellest 4200 km mööda jõgesid.
Indigirka basseinis on avastatud kulda.
Suuremad parempoolsed lisajõed on Nera, Moma, Badjarihha ning vasakpoolsed lisajõed Elgi, Selennjahh, Ujandina, Allaihha ja Bjorjoljohh.
Indigirka ääres asuvad Ust-Nera, Honuu, Belaja Gora ja Tšokurdahh.
Valge Maja

 
Valge Maja (inglise keeles "the White House") on Ameerika Ühendriikide pealinnas Washingtonis asuv hoone, kus asub Ameerika Ühendriikide presidendi ametikorter ja töökoht.
Nime Valge Maja kasutatakse ka piltlikult tähistamaks Ameerika Ühendriikide presidendi institutsiooni.
Valge Maja aadress on 1600 Pennsylvania Avenue, NW, Washington, USA.
Ajalugu.
Linnaplaneerija Pierre L'Enfant valis välja Valge Maja asukoha. Projektikonkursi võitis arhitekt James Hoban. Esitatud projektide hulgast valis võitja välja president George Washington. Washington tundis Hobanit hästi ja oli ta ise kutsunud tööle Philadelphiasse, mis aastatel 1790–1800 oli USA pealinn. Kuid ta polnud Hobani projektiga siiski päris rahul, pidades seda liiga väikeseks, mitte piisavalt monumentaalseks ja puuduvate kaunistustega majaks. Tema soovil muudeti hoone maapealne osa kolmekorruselisest kahekorruseliseks ja kõrvutiste akende arvu fassaadil suurendati 9-lt 11-le.
Valge Maja nurgakivi pandi 1792 ja esimese presidendina kolis hoonesse sisse John Adams 1800. aastal.
1812. aasta sõjas süütasid britid maja põlema, säilisid vaid välisseinad. Pärast sõda maja taastati ja värviti valgeks, et varjata suitsukahjustusi.
Esialgu nimetati hoonet presidendipaleeks, presidendi häärberiks ja presidendi majaks. Vanim tõend selle avaliku nimetamise kohta Valgeks Majaks pärineb aastast 1811. Hoone ametlik nimi oli Täidesaatva võimu häärber ("Executive Mansion"), kuni president Theodore Roosevelt kehtestas 1901 ametlikuks nimeks Valge Maja – Washington. Praegune nimetus "Valge Maja" pärineb presidendi Franklin Roosevelti valitsusajast.
Valges Majas on 132 tuba, 35 vannituba, 6 korrust, 412 ust, 147 akent, 28 kaminat, 8 treppi, 3 lifti, tenniseväljak, keeglirada, kino, jooksurada ja bassein.
Tuntuim ruum Valges Majas on presidendi tööruum Ovaalkabinet.
Valge Maja hooneid on tänapäeval mitu (). Keskel asub peamaja (), kus paiknevad presidendi eluruumid ning ametlike tseremooniate ja vastuvõttude saalid. Peamaja kõrval asuvad idatiib () ja läänetiib (). Ida- ja läänetiiba ühendavad peamajaga sammastikud ("Colonnade"). 
Läänetiivas paikneb Ovaalkabinet, valitsuskabineti saal () presidendi töökohtumisteks ja valitsuskabineti koosolekuteks; konverentsi-, kommunikatsiooni- ja kriisikeskus (), pressisaal () ning Roosevelti saal ().
Läänetiiva vastas asub presidendi kantselei hoone ().
Idatiib lammutati uue ballisaali () ehitamiseks oktoobris 2025.
PAE Panathinaikόs

"Korvpallisektsiooni kohta vaata artiklit Panathinaikos B. C."
Panathinaikόs FC ("Παναθηναϊκός") on 1908. aastal asutatud Kreeka jalgpalliklubi, mis tegutseb Ateenas.
Klubi kodustaadion on Ateena olümpiastaadion.
Magnitogorsk

Magnitogorsk on kaevandus- ja tööstuslinn Venemaal Tšeljabinski oblastis. Linn asub Lõuna-Uuralites Uurali jõe ääres. 
Magnitogorsk on asutatud 1929. aastal metallurgiakombinaadi rajamisega seoses. Linnaõigused sai 1931. aastal.
Linnas tegutseb jäähokiklubi Magnitogorski Metallurg.
Päris-Soome maakond

Päris-Soome (soome keeles "Varsinais-Suomi", rootsi keeles "Egentliga Finland") on maakond Soome edelaosas.
Läänide kaotamiseni 2009. aastal kuulus maakond Lääne-Soome lääni.
Nime päritolu.
Ajalooliselt kasutati nime "Suomi" ainult praeguse Soome edelaosa kohta (langeb ligikaudu kokku praeguse Päris-Soome maakonnaga). Pärast seda, kui 17. sajandil Rootsi suurvõimu ajastul laienes nime "Suomi" kasutamine kogu Soomele, läks Edela-Soome tähistamiseks vaja muud nime. 1650. aastatest on fikseeritud ladinakeelsete nimetuste "Fennigia specialiter dicta" ja "Fennigia presse dicta" kasutamine. 18. sajandil levisid rootsikeelsed nimed "Finland för sig sieft" ja "Egenteliga Finland". Soomekeelne nimi "Varsinais-Suomi" juurdus 1850. aastatel.
Haldusjaotus.
Maakonnas on 27 kohalikku omavalitsusüksust, sealhulgas 12 linna.
Omavalitsusüksused 2015. aasta seisuga (linnad on paksus kirjas):
Kesk-Pohjanmaa maakond

Kesk-Pohjanmaa maakond (rootsi keeles "Mellersta Österbotten") on 1. järgu haldusüksus (maakond) Soomes.
Haldusjaotus.
Maakonnas on kaheksa omavalitsusüksust, millest kaks on linnad:
Murmansk

Murmansk (vene keeles "Мурманск") on linn Venemaal, Murmanski oblasti keskus, Arktika suurim linn.
Linn asub Koola poolsaare põhjakaldal, polaarjoone taga.
Linn on asutatud 1916. aastal.
Tähtsus.
Murmansk oli NSV Liidu ja on tähtis Venemaa Föderatsiooni sõjasadam ning Venemaa sõjalaevastiku Põhjamere laevastiku ja tuumajäämurdjate baas.
Ajalugu.
Koola poolsaare alad olid ajaloolised saamide asualad. Keskajal laienes aladele Novgorodi vabariigi võim, hiljem liideti alad Moskva suurvürstiriigiga.
Venemaa keisririigis 1916–1917 kandis linn Romanovite dünastia auks nime Romanov-Murmanil ("Романов-на-Мурмане"). 
Esimene maailmasõja ajal toimetati Venemaa keisririigi Antanta-liitlaste poole Koola poolsaarele ja Murmanskisse üle miljoni tonni sõjavarustust keisririigi sõjaväele. Saksamaa keisririigi ja Nõukogude Venemaa vahel sõlmitud separaatrahulepingu sõlmimise ja rindejoone lähenemisel Petrogradile, 1918. aasta 6. märtsil maabusid Murmanskis lahingulaev "Glory"lt Suurbritannia sõjaväelased, kokkuleppel Nõukogude valitsusega linnas asuva varustuse kaitseks ning võimaliku saksa pealetungi eest. Alanud Vene kodusõjas kuulutas Murmanski Nõukogu 30. juunil end enesemääramisõiguse alusel iseseisvaks ja eraldunuks Nõukogude Venemaast. Murmanski koalitsiooninõukogu toetas ka Suurbritannia, kelle toel moodustati piirkonnas Briti-Slaavi ja Prantsuse-Slaavi sõjaväeosad. 1918–1920 oli Murmansk okupeeritud lääneriikide poolt, kes toetasid Vene kodusõjas valgeid, Põhjarindel. 
Demograafia.
Elanike arv on viimastel aastatel kiiresti vähenenud peamiselt väljarände tõttu. Kui 1992. aastal elas linnas 468 300 inimest, siis 2018. aasta alguseks oli elanike arv langenud 295 374 peale.
Kardinal Richelieu

Kardinal Armand Jean du Plessis de Richelieu (9. september 1585 – 4. detsember 1642) oli prantsuse kiriku- ja riigitegelane, hertsog.
Aastail 1607–1624 oli ta Luçoni piiskop ja 1635–1642 Cluny abt, 1622. aastast kardinal. 1624. aastast surmani oli ta Prantsusmaa tegelik valitseja. 
1635. aastal asutas ta Prantsuse Akadeemia. 
Richelieu oli maletaja ja kuulus kunstipatroon. Mitmete religioossete ja poliitiliste teoste (eriti tema "Poliitilise testamendi") autorina saatis ta oma agendid välismaale otsima raamatuid ja käsikirju oma võrratu raamatukogu jaoks, mille ta oma testamendis täpsustas – jättes selle täielikult rahastatud Armand Jean de Vignerot du Plessis'le –, et see teeniks mitte ainult tema perekonda, vaid oleks kindlaksmääratud aegadel avatud ka teadlastele. Ainuüksi käsikirju oli umbes 900, need olid köidetud koodeksitena punases Maroko kirjas kardinali vapiga. Raamatukogu viidi Sorbonne'i ülikooli 1660. aastal. Ta rahastas paljude kirjanike kirjanduslikku karjääri. Ta oli teatri armastaja, mida sel ajastul ei peetud auväärseks kunstivormiks; tema Pariisi residentsi, Palais-Cardinali, üheks oluliseks tunnuseks oli erateater Grande Salle. Tema klientide hulgas oli ka kuulus näitekirjanik Pierre Corneille. Richelieu oli ka Prantsuse Kirjandusühingu Académie française asutaja ja patroon.  Institutsioon oli varem mitteametlikult tegutsenud; 1635. aastal hankis kardinal Richelieu aga organisatsioonile ametliku patendikirja. Prantsuse Kirjandusühingul on 40 liiget, see edendab prantsuse kirjandust ja on endiselt prantsuse keele ametlik autoriteet. Richelieu oli Académie "kaitsja". Alates 1672. aastast on seda rolli täitnud Prantsuse riigipea. 
Richelieu'd tuntakse lauanoa leiutajana. Olles tüdinud halbadest kommetest, mida teravate nugade kasutajad söögilauas sageli üles näitasid (kes sageli kasutasid nuga hammaste puhastamiseks), käskis Richelieu 1637. aastal kõigil tema söögilaua nugadel otsad ümardada ja terad nüristada. See disain muutus kiiresti populaarseks kogu Prantsusmaal ja levis hiljem ka teistesse riikidesse. 
Mälestuse jäädvustamine.
1631. aastal rajati Richelieu korraldusel Prantsusmaal Indre-et-Loire'i departemangus tema nime saanud linn. 
1633. aastal Pariisis rajatud Richelieu värava juurde viiv tänav rue Royale sai peagi nimeks rue de Richelieu. Revolutsiooni järgselt kandis tänav 1793. aastast nime rue de la Loi ning Richelieu nimi taastati 1806. aastal.
1641 rajasid prantsuse asunikud Kandadas Quebecis Irokeeside jõe suudmesse Fort Richelieu, mille järgi kinnistus ka jõele nimi Richelieu jõgi.
1840. aastal nimetati kardinali järgi roosisort Kardinal Richelieu.
1873. aastal ehitatud Prantsusmaa puust lahingulaev sai Richelieu nime.
Louvre'i muuseumis on Richelieu tiib.
1996. aastal ristiti Prantsusmaa lennukikandja Richelieu'ks, kuid aasta pärast nimetas president Jacques Chirac laeva ümber Charles de Gaulle'iks.
Papandayan

Papandayan on vulkaan Jaaval. Kõrgus 2665 meetrit.
1772. aasta purse hävitas 40 küla. Hukkus peaaegu 3000 inimest.
Torino

Torino (saksa, inglise ja prantsuse keeles "Turin", hispaania keeles "Turín") on linn Põhja-Itaalias, Piemonte maakonna ja città metropolitana di Torino keskus. See asub Po ja Dora Riparia jõe liitumiskohas. Torino on riigi suuruselt neljas linn ja Milano järel suuruselt teine linn riigi põhjaosas. Torino elanike arv 2012. aasta lõpu seisuga on 872 091, koos eeslinnadega 1,7 miljonit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ajalugu.
Algselt oli Torino turiinide hõimu asuala. Alates 1. sajandist Rooma koloonia Augusta Taurinorum.
Hannibal hävitas Torino kohal asunud Taurasia linna 218 eKr.
6. sajandist valitsesid seal langobardid; 8. sajandist Frangi krahvid ja 10.–11. sajandini markkrahvid.
1563. aastast oli Torino Savoia hertsogkonna pealinn; 1720. aastast sellest moodustunud Sardiinia kuningriigi pealinn.
Torino oli üks "risorgimento" peamisi keskusi ja 1861–1865 Itaalia kuningriigi pealinn.
Majandus.
Torinos asub autotööstuskontserni Fiat peakorter.
Transport.
Linna põhjaosas asub Caselle (TRN) rahvusvaheline lennujaam.
Sport.
Torino tuntumad jalgpalliklubid on Juventus FC ja Torino FC.
10.–26. veebruaril toimusid Torinos 2006. aasta taliolümpiamängud. Seal toimusid 2009. aasta Euroopa sisemeistrivõistlused kergejõustikus.
Norilsk

Norilsk on linn Venemaal Krasnojarski krais. See on Siberi kõige põhjapoolsem ja Murmanski järel maailmas suuruselt teine linn, mis jääb põhja poole põhjapolaarjoonest. Norilsk on maailma kõige põhjapoolsem üle 100 000 elanikuga linn.
Norilski lähedal on maailma suurimad niklimaardlad, lisaks kaevandatakse vaske, koobaltit, plaatina ja kivisütt. Linnast põhja pool asub vasetehas. Linna suurim tööandja on Norilski Nikel.
Piirkond on ulatuslikult saastunud. Norilski õhu nikli- ja bensopüreenisisaldus ning vasesisaldus on viimastel aastatel ületanud normi piire.
Aastail 1935–1956 tegutses seal Norilski parandusliku töö laager ehk Norillag, mis kuulus GULAG-i süsteemi.
Ajalugu.
Esimest geoloogide asulat hakati sinna ehitama 1921. aastal. 1935. aastal aga hakati rajama sunnitöölaagrit ja metallurgiakombinaati. Linna rajamisel hukkus tuhandeid Gulagi vange. Linnaõigused 1953. aastast.
Kaevandamine algas 1939. aastal, kui Norilskisse valmis raudtee Dudinkast Jenissei ääres.
Norilski vangilaagritest on läbi käinud üle 500 000 inimese (kellest ametlikel andmetel suri 16 806), sealhulgas ka palju eestlasi.
Linna lähedal asuvad mandritevaheliste tuumarakettide stardiseadmed.
1942. aastal käivitati Norilskis esimest korda sulatusahi, et tankisoomuste jaoks niklit toota.
2001. aastast on Norilsk kinnine linn.
2004. aastal liideti linnaga halduslikult Talnahh, Kajerkan ja Snežnogorsk koos rajoonidega ning moodustati Norilski linnaringkond "Norilski linn", mille pindala on 4512 km² ja arvestuslik rahvaarv oli 1. jaanuaril 2008 206 400 ja 1. jaanuaril 2009 203 900. 2010. aasta rahvaloenduse andmeil oli linna keskrajooni elanike arv 105 792. Linna elanike arv koos Talnahhi ja Kajerkaniga oli 175 300, koos Snežnogorskiga 176 200.
Keskkonnaprobleemid.
1970. aastal avaldasid kohalikud elanikud meelt keskkonnareostuse vastu. Selleks tõmbasid nad linnas olevale Lenini kujule gaasimaski pähe.
2007. aastal teatas Blacksmithi instituut, et Norilsk on üks maailma kümnest reostatumast paigast, kuna Norilsk Nikelile kuuluva vasetehase läheduses elavatel lastel oli kaks korda suurem tõenäosus haigestuda kurgu-, nina- ja kõrvahaigustesse kui teistes linnaosades elavatel lastel.
Vene keskkonnateadlase Boriss Revitši uuringu järgi esineb linna lastel ülejäänud Krasnojarski regiooni lastega võrreldes 44% rohkem verehaigusi, 38% rohkem närvisüsteemi haigusi ja 28% rohkem luu- ja lihaskonna haigusi.
2010. aastal külastas linna Venemaa president Vladimir Putin ja väljendas reostuse suhtes rahulolematust.
2020. aastal lekkis sealsest soojuselektrijaamast kütusemahuti kandekonstruktusioonide purunemise järel umbes 20 000 tonni diislikütust, millest suur osa jõudis lähedal asuvasse Ambarnaja jõkke.
Valletta

Valletta (malta keeles: "il-Belt Valletta") on Malta pealinn ja üks riigi 68-st omavalitsusüksusest. Linn asub Malta saare Valletta poolsaarel Grand Harbouri ja Marsamxetti sadama vahel.
2021. aasta seisuga elas seal 5157 inimest. See on Euroopa kõige lõunapoolsem pealinn ning pindalaga vaid 0,61 km² on ta Euroopa Liidu väikseim pealinn.
Linn asutati 1566. aastal ja sai nime Johanniidide ordu (Malta ordu) suurmeistri Jean Parisot de la Valette'i järgi. Linn on barokkstiilis, kuid seal leidub ka manerismi, uusklassitsistlikku ja moodsa arhitektuuri elemente. Teine maailmasõda jättis linnale suuri jälgi, sealhulgas hävis linna ooperimaja. Valletta ajalooline kesklinn on aastast 1980 UNESCO maailmapärandi nimistus oleva objekti Valletta linn osa.
2018. aastal valiti Valletta Euroopa kultuuripealinnaks. 2016. aastal nimetati ta ka Euroopa päikesepaistelisemaks linnaks.
Lipetsk

Lipetsk (vene keeles Липецк, sõnast "липа" 'pärn') on linn Venemaal, Lipetski oblasti keskus. Asub Oka-Doni madalikul Voroneži jõe ääres, 500 km Moskvast lõunas ja 110 km Voronežist põhjas. Geograafilised koordinaadid on 52° 37' N, 39° 36' E.
Ajalugu.
Lipetsk on asutatud 1702. aastal, linnaõigused sai 1779. aastal.
1803. aastal hakkas linnas mineraalveeallikate juures tegutsema kuurort.
Rahvastik.
Elanike arv on 503 100 (2005).
Tööstus.
Lipetsk on tähtis tööstuskeskus. Tööstustoodangust u 80% annab mustmetallurgia, terasetoodang on u 9 miljonit t aastas. Seal asuvad ka Indesit kodumasinate tehased (külmikud, pesumasinad), suur tsemenditehas jm. Linnas asub soojuselektrijaam.
Transport.
Lipetskis on mitu raudteejaama ja -platvormi, mis asuvad Jeletsi-Grjazi raudteeliinil. On olemas kitsarööpmeline raudtee, mis kuulub Lipetski silikaattoodete kombinaadile. Lipetski lennujaam asub linnast 10 km kaugusel.
Linnatransport on esitatud busside, trollide ja trammidega.
Välissuhted.
Lipetskil on neli sõpruslinna:
Sektor Gaza

Sektor Gaza (vene "Сектор Газа") oli 1987. aastal Voronežis asutatud vene punkansambel.
Ansambli nimi ('gaasisektor' ja ühtlasi 'Gaza sektor') viitab Voronežis asuva tugevalt saastatud tööstusrajooni rahvapärasele nimele. 
Ansambli juhtfiguur oli Juri Klinskihh (hüüdnimega Hoi) (1964–2000).
1995. aastal esines ansambel ka Tallinnas "Rock Summeril".
Piinamine

Piinamine on tegevus, mille eesmärk on kellelegi tugevate kannatuste tekitamine.
Piinamise õiguslik seisund.
ÜRO piinamise vastane konventsioon.
ÜRO piinamise vastase konventsiooni artikli 1 lõike 1 kohaselt on piinamine iga tahtlik tegu, millega põhjustatakse isikule tugev füüsiline või vaimne valu või kannatus eesmärgiga saada temalt või kolmandalt isikult informatsiooni või ülestunnistust, karistada teda või kolmandat isikut teo eest, mida ta on toime pannud või milles teda kahtlustatakse või et teda või kolmandat isikut ähvardada või alandada.
Euroopa inimõiguste konventsioon.
Euroopa Inimõiguste ja Põhivabaduste Konventsiooni artikkel 3 sätestab, et
 "Kedagi ei või piinata ega ebainimlikult või alandavalt kohelda ega karistada."
Põhiseadus.
Eesti Vabariigi põhiseaduse § 18 sätestab, et
 "Kedagi ei tohi piinata, julmalt ega ebainimlikult või alandavalt kohelda ega karistada. Kedagi ei tohi tema vaba tahte vastaselt allutada meditsiini- ega teaduskatsetele."
Sellest keelust ei tohi vastavalt § 130-le kõrvale kalduda ka erakorralise või sõjaseisukorra ajal.
Engels

Engels on linn Venemaal Saratovi oblastis Volga jõe vasakul kaldal Saratovi linna vastas. 
1747. aastast on teada linna kohas asunud Pokrovskaja asula, mis 1914. aastal sai linnaõigused ja nimetati ümber Pokrovskiks. 1931. aastal nimetati Friedrich Engelsi järgi Engelsiks. 
Katariina II ajal asustati sakslastega.
Aastatel 1922–1941 oli Volgasakslaste ANSV pealinn.
Linnas asub trollibusse tootev ettevõte Trolza ja raudteevagunite tehas.
Linna lähedal on strateegiliste pommitajate baas Engels-2.
Pokrovsk

Pokrovsk (vene keeles "Покровск") on linn Venemaal Sahhas Leena jõe kaldal, 78 km Jakutskist edelas.
2010. aastal elas seal 9495 inimest. Pokrovsk sai linnaliseks asulaks 1941. aastal ning linnaõigused 1998. aastal.
Külaliskorter

Külaliskorter on majutusettevõttele kuuluv toiduvalmistamise võimalusega korter, mis üüritakse välja täies ulatuses. 
Eestis kehtestatud nõuded külaliskorterile.
Külaliskorterile kehtivad üldised majutusettevõttele seatud nõuded, lisaks puhkemajale seatud nõuded ja eraldi külaliskorteri tuleohutusnõuded.
Kuni kümne voodikohaga külaliskorteris peab olema vähemalt üks 6 kg tulekustutusaine massiga esmane tulekustutusvahend ja igas majutusruumis autonoomne tulekahjusignalisatsiooniandur. Enam kui kümne voodikohaga külaliskorteris peavad majutusteenuse osutamise ruumid, nende juurdepääsu- ja väljapääsuteed vastama ehitusseaduses majutusettevõtetele kehtestatud tuleohutusnõuetele.
Elektrostaatiline induktsioon

Elektrostaatiline induktsioon on füüsikaline nähtus, kus elektrilaenguga keha mõjutab laengute paiknemist läheduses olevates kehades – neis toimub laengute ruumiline nihe. Elektrijuhtide korral nihkuvad seejuures liikuvad laengukandjad, enamasti elektronid, vastastikuste jõudude tasakaalustamiseks juhi pinnale. Dielektrikus liikuvad laengud puuduvad, küll aga on aatomid ja molekulid võimelised polariseeruma, kusjuures nihkuvad elektrilaengud nendes endis.
Elektrostaatiline induktsioon võimaldab seega kehale elektrilaengut ilma vahetu kokkupuuteta üle kanda ehk keha elektriseerida, elektriliselt laadida. Elektrostaatilise induktsiooni on nimetatud ka elektrostaatiliseks influentsiks ja mõjuelektriks.
Teatavast (Coulomb'i seaduse kohaselt) ühenimelised elektrilaengud (+/+ või –/–) tõukuvad üksteisest eemale ja erinimelised laengu (+/–) tõmbuvad üksteise poole. Kui elektrit juhtivale kehale (näiteks joonisel elektroskoobi metallvarda otsas olevale kettale) lähendada klaaspulk, millele on hõõrumise teel antud positiivne laeng, siis tõmbab see metalli juhtivuselektrone kui negatiivse laengu kandjaid enda poole. Tulemusena saab varda ülemine osa negatiivse laengu ja alumine osa muutub seetõttu positiivsemaks (mida näitab fooliumiribade eemaldumine teineteisest). Elektrilise mõjuvälja eemaldamisel paigutuvad laengud ümber, nii et taastub esialgne neutraalne olek. 
Elektrostaatilise induktsiooni nähtusel põhinevad mitmed elektrotehnika algusaegade staatilise elektrilaengu tekitamise seadmed, nagu näiteks elektrofoor ja elektrostaatilise generaatori mitmed erikujud.
Püriit

Püriit (ka kassikuld) on sulfiidne mineraal.
Püriit koosneb väävlist ning rauast (FeS2).
Nimi "püriit" tuleneb kreekakeelsest sõnast "pür", mis tähendab "tuli". Püriit tekitab sädemeid selle löömisel ränikiviga ning seda kasutati tule süütamiseks. On tõendeid, et püriiti on kasutatud tule süütamiseks juba 50 000 aastat.
Püriit on kõige levinum sulfiidne mineraal. See tekib peamiselt kas hüdrotermaalselt või diageneetiliselt, mõned tänapäeva mikroorganismid toodavad püriiti oma ainevahetuse jäägina.
Püriit on enamasti kollakat või halli värvi, moodustab kuubilisi kristalle, tihedus 4,9...5,1 g/cm³, metalse läikega. Tüüpilise maakmineraalina on püriit mikroskoobi all läbipaistmatu, tema kõvadus on 6...6,5.
Ehkki püriit sisaldab rauda, ei kasutata teda rauamaagina, sest selleks otstarbeks sobivad hematiit ning magnetiit paremini.
Püriiti on aetud segi kullaga, mistõttu nimetatakse teda mõnikord ka kassikullaks. Iroonilisel kombel võib püriit mõnikord esineda koos kullaga. Kullast veelgi rohkem sarnanevad püriidiga markasiit ning kalkopüriit. 
Püriit tekib tänapäeval sulfaate lagundavate bakterite toimel, mis lagundavad orgaanilist materjali hapnikuvabas keskkonnas ning toodavad vesiniksulfiiti. See võib omakorda reageerida rauaga, moodustades püriiti ehk raudsulfiidi. Püriidi tekkeks on vaja orgaanilist materjali, rauda ja hapnikupuudust. 
Püriiti ja markasiiti esineb Eesti aluspõhja kivimites sageli, kuid hajutatult väikeste terakestena. Silmapaistvas kontsentratsioonis esineb püriiti Alam-Ordoviitsiumis (diktüoneemakilda all), kus püriidikihi paksus ulatub kohati 30 sentimeetrini.