tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
The Boy Bands Have Won

„The Boy Bands Have Won, and All the Copyists and the Tribute Bands and the TV Talent Show Producers Have Won, If We Allow Our Culture to Be Shaped by Mimicry, Whether from Lack of Ideas or from Exaggerated Respect. You Should Never Try to Freeze Culture. What You Can Do Is Recycle That Culture. Take Your Older Brother's Hand-Me-Down Jacket and Re-Style It, Re-Fashion It to the Point Where It Becomes Your Own. But Don't Just Regurgitate Creative History, or Hold Art and Music and Literature as Fixed, Untouchable and Kept Under Glass. The People Who Try to 'Guard' Any Particular Form of Music Are, Like the Copyists and Manufactured Bands, Doing It the Worst Disservice, Because the Only Thing That You Can Do to Music That Will Damage It Is Not Change It, Not Make It Your Own. Because Then It Dies, Then It's Over, Then It's Done, and the Boy Bands Have Won“, lühendatult tavaliselt „The Boy Bands Have Won“, on ajavahemikus 1982–2012 tegutsenud Briti ansambli Chumbawamba 2008. aastal avaldatud kolmeteistkümnes ja ühtlasi eelviimane stuudioalbum (2010. avaldatud neljateistkümnes stuudioalbum kandis pealkirja „ABCDEFG“).
2020. aasta lõpu seisuga oli albumi 156 sõnast (709 tähemärki) koosnev pealkiri Guinnessi rekordite raamatus kirjas muusikaalbumi pikima pealkirjana.
Kogukestus: 49.32
Artistid.
"Samuti:"
Romelli pilvik

Romelli pilvik ("Russula romellii") on pilvikuliste sugukonda pilviku perekonda kuuluv söögiseen.
Terrakotapunane

Terrakotapunane ehk terrakotapruun ehk terrakotakarva on punakas heledapoolne kuni keskmise tumedusega värvitoon, mis vastab terrakotast esemete värvusele.
Värvinimetust kasutatakse arhitektuuri, sisekujunduse ja moe kontekstis.
Variatsioonid.
Veebivärv "Terra cotta" on mahe roosakana näiv pruun
Ötztal

Ötztal on alpiorg Austrias Tiroolis. Ötztaler Ache jõgi voolab läbi oru põhja suunas. Ötztal eraldab Stubai Alpe idas Ötztali Alpidest läänes. Org on 65 km pikk. Oru põhjapoolne ots on Ötztaler Ache jõe Inni suubumise kohas, 8 km Imstist idas ja 50 km Innsbruckist läänes. Seal asub oru ainus raudteejaam, Ötztali raudteejaam, mis ühendab Ötztali Arlbergi raudteega (Innsbruck-Bludenz) ja ka kiirteega A12 (E60).
Oru lõunapoolne ots, ka Gurglertaliks kutsutu, lõpeb Itaalia piiril. Oru moodustab Alpide peaahel, millel on palju liustikke ja kõrgeid tippe, sealhulgas Weißkugel ja Similaun. Obergurgli küla Ötztali lõunapoolses otsas on kõrgeimal asuv kihelkond Austrias.
Ötztalis on 5 omavalitsust (põhjast lõunasse): Sautens, Oetz, Umhausen, Längenfeld ja Sölden. Peamine tegevusala orus on turism. Orgu ümbritsevad mäed on populaarsed nii alpinistide kui ka suusatajate hulgas. Oru ülemises otsas Söldenis, Hochsöldenis ja Hochgurglis on suusakeskused. Timmelsjochi mäekuru ühendab Ötztali Passeieri oru ja Meranoga Lõuna-Tirooli provintsis Itaalias.
Ötztali liustikutee on kõrgeimal asuv sillutatud tee Alpides. See on juurdepääsutee Söldenist Rettenbachi liustikule ja Tiefenbachferneri liustikule. Liustikutee kõrgeim punkt on suusatunneli lõunapoolses otsas.
Ajalugu.
Selle piirkonna vanimad tööriistaleiud, tõendid inimasustuse kohta, on tuhandeid aastaid vanad. Kuulsaim näide on hästi säilinud looduslik muumia mehest, kes elas umbes 3300 eKr, hüüdnimega Ötzi; teda nimetatakse ka Jäämeheks, Similauni meheks, Hauslabjochi meheks, Tirooli jäämeheks, "Homo tyrolensiseks" ja Hauslabjochi muumiaks. Ötzi leiti 1991. aastal lähedalasuvalt Schnalstali liustikult Fineilspitze ja Similauni lähedalt. Ötzi monument asub umbes tunnise jalutuskäigu kaugusel Similauni hütist.
Umhausen on vanim küla Ötztali piirkonnas.
Sölden, nagu me seda praegu teame, kasvas välja 20 hoonest 13. sajandil pKr. Üks neist hoonetest, mis on tänagi alles, on Berghof. Berghofi asukohas asuvat hoonet on esmamainitud 1370. aastal. 1588. aastal mainiti Berghofi St. Petersbergi lossi arhivaalides ühe algse talukohana.
"Heliseva muusika" Hedwig von Trapp.
Hedwig von Trapp, Trappi perekonna liige, elas ja töötas pärast perekoori lagunemist Farstis Umhauseni kohal. See töökoht, mis asub 1470 m kõrgusel merepinnast, oli mõeldud Hedwig von Trappi astma leevendamiseks. Hedwig von Trapp on tuntud muusikalist "Helisev muusika" ja samanimelisest filmist. Selles filmis on kujutatud Trappide perekonna tegemisi. Hedwig von Trapp on filmi tegelaskuju Brigitta prototüüp. Kool, kus Hedwig von Trapp töötas, on endiselt algses seisukorras.
Warszowice

Warszowice (saksa keeles "Warschowitz") on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Pszczyna maakonnas Pawłowice vallas.
Rifflsee

Rifflsee on järv Tiroolis, Austrias. See on suurim järv Ötztali Alpides. Mägijärv asub Kaunergratis Pitztalist läänes ja on tüüpiline moreenveekogu. Järv täidab ulatusliku oru, liustiku hägune vesi näeb välja rohekas. Seda raamivad põhjas ja läänes Kaunergrati konarlikud tipud, eriti silmatorkavad on Seekogel ja Rostizkogel. Päikesepaistelise ja sooja ilmaga annavad märkimisväärse koguse sulavett Seekarles, Loch ja Rifflferner.
Alpiklubi hütt Rifflseehütte asub läheduses.
Stockholmi katoliku piiskopkond

Stockholmi piiskopkond (ladina keeles "Dioecesis Holmiensis"; rootsi keeles "Stockholms katolska stift") on katoliku piiskopkond Rootsis.
Piiskopkonda kuulub 44 kogudust ja 121 274 usklikku (2018). Püha Eriku katedraal ehitati 1893. aastal.
Rootsi apostellik prefektuur asutati 1781., vikariaat 1783. aastal ja praegune Stockholmi piiskopkond 1953. aastal. Tema piiridesse kuulub kogu Rootsi maa-ala, ta allub otse paavstile ja on ainus Rootsi katoliku piiskopkond.
Mitte segi ajada samanimelise luterliku piiskopkonnaga, mis asutati 1942. aastal; keskajal Stockholmis katoliku piiskopkonda polnud.
Nafta puurimine

Nafta ja gaasi puurimine on puurimine aluspõhja toornafta või gaasi otsimiseks. Avastuste korral puuritakse võimaliku nafta- või gaasivälja ulatuse määramiseks mitu puurauku. Pärast nafta- ja gaasivälja arendamise ja tootmise üle otsustamist puuritakse tootmiskaeve.
Nii nagu iga muu kaevetöö, hõlmab ka nafta kaevu puurimine kahte peamist toimingut: kivimimaterjali vastupanu ületamine, et selle osad eraldada tekkekohast, ja nende osade transportimine pinnale, et jätkata uue materjali eraldamist, et puurimine jätkuks ilma katkestusteta.
Nafta- ja maagaasitööstuses enam kui sajandi jooksul kasutatud tehnikat nimetatakse keerdpuurimiseks, kus torusüsteemi abil pööratav puur kaevab kivi.
Gurglbach

Gurglbach on jõgi Tiroolis, Austrias.
Gurglbach saab alguse Heiterwandi kaljult Nassereithi lähedal. See voolab läänest itta Tarrenzisse; ainus küla, mille jõgi täielikult läbib. Edasi voolab see lõunasse Imsti, kus see linnast 4 km kaugusel Inni suubub. Jõe pikkus on 25,2 km.
Jõgi on üks puhtaveelisemaid Tiroolis. See on rahulik, aeglaselt voolav oja.
Yann Sommer

Yann Sommer (sündinud 17. detsembril 1988 Morgesis) on Šveitsi jalgpallur, kes mängib väravavahina Itaalia kõrgliiga klubis Milano Inter ja Šveitsi jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Šveitsi klubis FC Basel. Hooajal 2007–08 debüteeris ta Šveitsi kõrgliigas FC Vaduzi meeskonnas, kus ta mängis Baselist laenul. Hooajal 2008–09 mängis ta Vaduziga Šveitsi kõrgliigas. Sama hooaja teises pooles sai ta võimaluse mängida Baseli meeskonnas, kuna klubi põhiväravavaht Franco Costanzo oli saanud vigastada. Hooajal 2009–10 mängis Sommer laenul Grasshopperis. Hooajal 2011–12 sai ta Baseli põhiväravavahiks. Hooaegadel 2010–11, 2011–12, 2012–13 ja 2013–14 tuli ta klubiga Šveitsi meistriks.
2014. aasta juulis liitus Sommer Saksamaa kõrgliigaklubiga Mönchengladbachi Borussia. Ta saabus klubisse Barcelonaga liitunud Marc-André ter Stegeni asemele. Mönchengladbachi Borussia esiväravavaht oli ta kaheksa ja pool hooaega. Hooajal 2019/20 valiti Sommer Saksamaa kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2023. aasta jaanuaris sõlmis ta kahe ja poole aasta pikkuse lepingu Müncheni Bayerniga.
Suvel 2023 liitus ta ligi 6 miljoni euro eest Milano Interiga.
Šveitsi jalgpallikoondises tegi Sommer debüüdi 30. mail 2012 sõprusmängus Rumeenia vastu. Ta on kuulunud Šveitsi koondisse 2014. aasta maailmameistrivõistlustel, 2016. aasta Euroopa meistrivõistlustel ja 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Stefan Lainer

Stefan Lainer (sündinud 27. augustil 1992 Seekirchen am Wallersees) on Austria jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Saksamaa kõrgliiga klubis Mönchengladbachi Borussia ja Austria jalgpallikoondises.
2009. aastal liitus ta Salzburgi Red Bulliga. Ta mängis klubi reservmeeskonnas Austria esiliigas.
2014. aastal sõlmis ta lepingu Austria kõrgliiga klubiga SV Ried. 2015. aastal naasis ta Red Bulli, kus mängis neli hooaega. Ta tuli kõigil neil hooaegadel klubiga Austria meistriks. Hooajal 2017–18 jõudis Lainer Red Bulliga UEFA Euroopa Liigas poolfinaali, kus kaotati kahe mängu kokku võttes Prantsusmaa klubile Marseille Olympique. Lainer andis sel hooajal Euroopa Liigas viis väravasöötu ning valiti Euroopa Liiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2019. aastal siirdus Lainer Mönchengladbachi Borussiasse.
Austria jalgpallikoondises tegi Lainer debüüdi 2017. aasta märtsis sõprusmängus Soome vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. novembril 2019 EM-i valikmängus Põhja-Makedoonia vastu.
Tema isa Leo Lainer oli samuti jalgpallur ja kuulus aastatel 1982–1994 Austria koondisse.
Pika

Pika ehk viiksjänes ("Ochotona") on väike imetaja, kes elab Aasia ja Põhja-Ameerika mägedes. Pika kuulub jäneseliste seltsi. Pikasid on kokku 37 liiki.
Elupaik.
Pika elutseb peamiselt külmades piirkondades Aasias, Põhja-Ameerikas ja üksikutes Ida-Euroopa osades. Enamik liike elab kivistel mäenõlvadel, kus varjupaigaks on nõlvade sees olevad lõhed. Mõned pikad, kes on põliselanikud stepialadel, oskavad endale ehitada urge. Sageli jagavad nad oma urge mõne linnuliigiga. 
Pikad vajavad eluks külmi temperatuure, vastasel juhul võivad nad soojas kliimas surra. Muutuvate temperatuuride tõttu on osa pikade populatsioonist pidanud mägistel aladel kolima kõrgemale.
Iseloomustus.
Pikal on väiksed käpad, ümmargune keha, ühtlane karvkate, nad on ilma sabata. Nad sarnanevad oma lähisugulaste jänestega, kuid neil on lühikesed ümmargused kõrvad. Pikad eelistavad kiviseid nõlvu ja toituvad enamasti kõrrelistest, lilledest ja noortest vartest. Sügisel sikutavad nad heina, pehmeid oksi ja teisi toiduvarusid oma urgudesse, et pikk ja külm talv üle elada. Pikade kehapikkus on umbes 15–23 cm ja -kaal 120-350 g või 4–12 kg, olenevalt liigist. 
Pikade tiinusperiood kestab 25–30 päeva. Nõlvade lõhedes elavatel pikadel on pesakonnas kuni 5 poega.
Eluiga.
Pikade keskmine eluiga looduses on umbes seitse aastat.
Häälitsused.
Pikadel on eristavad häälitsused, mille kestus varieerub. Häälitsus võib olla pikk või lühike, pikema venitusega või pika loona. Häälitsusi kasutatakse üksteise ära tundmiseks, hoiatusmärguandena kiskjate eest, oma territooriumi kaitseks või vastassoo ligimeelitamiseks. Hilissuvel on häälitsused lühikesed.
OLAP

OLAP ehk analüütiline veebitöötlus (inglise keeles "online analytical processing") on tõhus andmetöötlustehnoloogia, mille abil saab kiiresti juurdepääsu mitmemõõtmelistele analüütilistele päringutele, leida uusi andmeid, aruandeid piiramatult vaadata jpm. OLAP on seotud äriteabe laiema kategooriaga ja hõlmab ka relatsioonandmebaase, aruannete koostamist ja andmekaevandamist. Mõiste OLAP on modifikatsioon klassikalisest võrgutehingute töötlemisest (OTLP). 
OLAP-süsteemid.
OLAP-süsteemid varieeruvad mitmeti ja neid eristatakse üldjuhul lühendi “OLAP” esiküljele märgistatud tähega. OLAP süsteemid kuuluvad tüüpiliselt ühte kolmest kategooriasse:
OLAP-kuup.
OLAP-idee keskmes on OLAP-kuup. OLAP-kuup on andmekonstruktsioon, mis on optimeeritud andmete väga kiireks analüüsimiseks. OLAP-kuup koosneb arvulistest faktidest, mida nimetatakse mõõtmeteks ja mis on kategoriseeritud mõõtmete järgi. OLAP-kuupi nimetatakse ka hüperkuubiks.
Tavaliselt tehakse andmete toimingud ja analüüs lihtsa arvutustabeli abil, kus andmete väärtused on paigutatud rea ja veeru vormingus. See sobib ideaalselt kahemõõtmeliste andmete jaoks. OLAP sisaldab mitmemõõtmelisi andmeid, kusjuures andmed saadakse tavaliselt erinevast ja mitteseotud allikast. Arvutustabeli kasutamine pole optimaalne valik. Kuup suudab salvestada ja analüüsida mitmemõõtmelisi andmeid loogiliselt ja korrastatult. 
OLAP kasutus.
OLAP-d kasutatakse andmekaeveks või varem teadmata seoste avastamiseks andmeüksuste vahel. OLAP-andmebaasid ei vaja suuri andmeladusid, sest tehinguandmeid ei ole trendianalüüsiks vaja. Avatud andmebaaside ühenduvuse (ODBC) abil saab andmeid importida olemasolevatest relatsiooni andmebaasidest, ning seejärel luua OLAP jaoks mitmemõõtmeline andmebaas. OLAP toodete hulka kuuluvad Oracle Essbase, IBM Cognos ja Oracle OLAP. OLAP-funktsioone on lisatud ka teistesse töötlusprogrammidesse nagu seda on Microsoft Excel ja Microsoft SQL Serveri analüüsiteenused. OLAP-tooted on tavaliselt mõeldud mitme kasutaja keskkondadeks, kus tarkvara maksumus sõltub kasutajate arvust. 
Kuidas OLAP töötab.
OLAP-analüüsi hõlbustamiseks kogutakse andmeid mitmest andmeallikast, salvestatakse andmeladudesse, ning seejärel puhastatakse ja korrastatakse andmemahtudeks. Iga OLAP-kuup sisaldab andmeid, mis on kategoriseeritud dimensioonide järgi (näitena periood, kliendid, geograafilised müügipiirkonnad vms.), mis on tuletatud andmelao dimensiooni tabelite järgi. Dimensioonidele lisatakse seejärel liikmed näiteks riigid, kuud, klientide nimed, ning seejärel korrastatakse hierarhiliselt. OLAP-kuubikute tulemused võetakse sageli dimensioonide kaupa eelnevalt kokku selleks, et relatsiooniliste andmebaaside abil päringu aega drastiliselt parandada. Analüütikud viivad seejärel läbi OLAP analüütilisi põhitoimingud paljumõõtmelistes andmebaasides. 
OLAP analüütilised põhitoimingud.
OLAP-s on nelja tüüpi analüütilisi toiminguid: "roll-up", "drill-down", "slice", "dice" ja Pivot.
Åkerman

Åkerman, varem Ackermann ja Akerman, ka Akermann on Saksimaalt pärit literaadi- ja aadlisuguvõsa.
Kolli silmaanomaalia

Kolli silmaanomaalia (inglise keeles "Collie eye anomaly", lühend CEA) on pleomorfne, kaasasündinud, bilateraalne silma sündroom, mis mõjutab koera silma võrkkesta, kõvakesta, pärissoonkesta ja pimetähni normaalset arengut. 
Haigust iseloomustab raskusastme järgi kaks peamist oftalmoskoopilist muutust:
Tekkepõhjused.
CEA on pärilik ehk kaasasündinud haigus (geneetiline seisund), mis esineb peamiselt kollidel, kuid ka teistel karjakoertel. Pärilikkuse viisilt on sündroom autosomaalne retsessiivne, peaaegu täieliku penetrantsusega, mis tähendab, et kutsikas peab mõlemalt vanemalt pärima kaks mutatsiooniga geenikoopiat ning enamik sündinud heterosügootsetest isenditest haigestub (ülejäänutest saavad vigase geeni kandjad). Peamiseks anomaalia tekkepõhjuseks võib pidada lühikest, 7,8 kb suurust homosügootset deletsiooni 37. kromosoomi intronis 4. Mutatsiooni tagajärjel ei arene lootel optilise vesiikuli tagumine segment korralikult välja.
Kliinilised sümptomid.
Kolli silmaanomaalia sümptomid ja tunnused on üsnagi varieeruvad, mis tähendab, et haigus ei pruugi üldsegi nähtavalt avalduda. Enamasti ei olegi sündroom märgatav enne nägemispuudulikkuse ilmnemist. Näiteks ei tekita kergemakujuline CEA, eriti pärissoonkesta hüpoplaasia märgatavaid sümptomeid. 
Haiguse raskem vorm võib aga põhjustada järgmisi raskemaid tüsistusi: võrkkesta skleraalne koloboom, sealhulgas võrkkesta irdumine ja veresoonte tortsumine, klaaskeha verevalumid, sekundaarsed võrkkesta rebendid ja/või preretinaalne neovaskularisatsioon. Kui need esitatud sümptomid on harilikult avastatavad ainult silmade spetsiaalse läbivaatusega, siis võib CEA-d seostada ka teiste anomaaliatega, mis on kergesti märgatavad, nagu silmade liigne füüsiline väiksus või ülemäärane vajumus silmakoobastesse (vastavad mõisted ja ).
Sõltuvalt silmakahjustus(t)e ulatusest ja asukohast võib nägemise kaotus olla väike või täielik.
Diagnoosimine.
Haiguse diagnoosimiseks on kolm võimalust: embrüo ultraheli, silmade läbivaatus ja PCR-test.
1969. aastal ajakirjas American Journal of Veterinary Research avaldatud uuring CAE kohta kirjeldas kolli embrüo pimetähni lähedal rosetikujulist moodustist – mutatsiooni on seega võimalik avastada varakult, enne kutsika sündi.
Viie- kuni kümnenädalaste kutsikate puhul on võrkkesta läbivaatus oftalmoskoobiga lihtne ning tõhus viis anomaaliat diagnoosida. Tuleb aga tähele panna, et pärast kahtteist elunädalat võib läbivaatus anda vääraid tulemusi, sest selleks ajaks võib silma iirise pigment olla kahjustuse katnud.
Alates 2005. aastast on võimalik silmahaigust tuvastada ka PCR-testiga (tootja OptiGen® LLC). Testi tegemiseks on koeralt vaja võtta proov, olgu selleks siis veri, sülg, koe biopsia, peaasi et proov sisaldaks genoomi DNA-d. Põhiliselt kasutatakse seda diagnoosimise võtet juhul, kui on vaja määrata aretuses osaleva looma geneetilist staatust ja/või CEA genotüüpi (homosügootsus ja heterosügootsus).
Ravivõimalused.
Kolli silma sündroomi pole võimalik ravida ning üldjuhul polegi kergemakujulise CEA puhul ravi vajalik. Kui aga veterinaararst teeb kindlaks, et koeral on anomaalia tõttu võrkkesta irdumise oht, on võimalik silmi ka opereerida.
Katsikud

Katsikud (Tartu ja Võru murdes "kaejats(e)", Virumaal ja Mulgimaal varem ka "katse") on tänapäevalgi levinud vana etnograafiline komme külastada koos külakostiga vastsündinud lapse ema.
Ajaloost.
See põline komme on Euroopas laialdaselt levinud. Eestis võisid vanemate tõekspidamiste järgi katsikule minna vaid abielunaised - kas naabrid või sugulased, samas abielus olevad lasteta naised ei tohtinud nurganaist vaatama minna. Katsikule mindi tavaliselt juba mõni päev pärast lapse sündi, aga näiteks Muhus alles pärast varrusid.
Toidud.
Tavapärane külakostiks viidav toit oli "tite-" ehk "katsikupuder". Selleks valmistati tangupuder, kuid tange keedeti piimaga, mitte veega ning lisati võisilm, lisaks keedetud ja poolitatud mune. Tihti viidi ka "tite-" ehk "katsekakku", mis oli puhtast viljast rukkileib, nisuleib või odraleib. Mõnel pool võeti katsikule kaasa munarooga, klimbisuppi, sealiha munadega jms. 19. sajandi lõpul asendus tangupuder riisi- või mannapudruga ning ka pannkookidega. Katsikule viidi toitu 5–10 toobistes püttides, kusjuures toidu hulk vastas pere suurusele, kuhu külla mindi. Sellest pidi jätkuma kõigile maitsmiseks ja lastele söömiseks. Kui külalistel olid endal lapsed kodus, siis anti neile lahkumisel kaasa osa toidust, mida nimetati "titejalaks" või "titevarvasteks". Hiljem on seda mõistet kasutatud ka külalistele õlle ja viina pakkumise kohta. 20. sajandi algul levis komme tütarlapsele tordi ning poisslapsele kringli viimine. 
Tänapäev.
Tänapäeval korraldatakse katsikud tavalised 1–2 kuud pärast lapse sündi, et beebi jõuaks uue keskkonnaga kohaneda. Külla on oodatud pere, sugulased ning lähemad sõbrad, et neilegi uut ilmakodanikku tutvustada, kuid katsikutele minekuks on sobiv siiski ära oodata värskete lapsevanemate kutset. Katsikukingitus peaks olema mingil moel kasulik. Hea kingitus on söödav kingitus, kuid ka mähkmed ja beebiriided on kindlasti oodatud. Veel kingitakse pehmeid ja arendavaid mänguasju ning tegelustekke. Lapsele kinki viies peetakse üldiselt meeles ka värskeid vanemaid.
Helena Dalli

Helena Dalli (sünninimega Abela; sündinud 29. september 1962) on Malta poliitik ja alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 Euroopa Komisjoni võrdõiguslikkuse volinik von der Leyeni esimeses komisjonis.
Haridus.
Tal on Nottinghami Ülikoolist doktorikraad poliitsotsioloogias ja ta on pidanud loenguid Malta Ülikoolis majandus- ja poliitsotsioloogia, avaliku halduse ja õigussotsioloogia vallas.
Töökäik.
Enne poliitikasse minekut töötas ta modelli ja näitlejana. Ta võitis 17aastaselt Miss Malta tiitli ja esindas Maltat 1979. aasta Miss Worldil. Seejärel mängis ta 1985. aasta filmis "Final Justice" politseinikku, kes oli ka peategelase partner. Pärast filmi ebaõnnestumist loobus ta näitlemisest ja astus poliitikasse. Ta on Malta Tööpartei liige.
1996. aastal valiti ta esimest korda Malta parlamenti. Pärast seda oli ta veel viie järgmise parlamendikoosseisu liige. Aastatel 2013–2017 oli Dalli sotsiaalse dialoogi, tarbijaõiguste ja kodanikuvabaduste minister. Malta 2017. aasta üldvalimistel valiti ta tagasi ja ta jätkas tööd Euroopa asjade ja võrdõiguslikkuse ministrina. Tema juhtimisel võttis Malta valitsus vastu mitu seadust, mis tugevdasid võrdõiguslikkust ja inimõigusi ning laiendasid kaitset sooidentiteedi ja seksuaalse sättumuse põhise diskrimineerimise vastu.
Euroopa Komisjoni volinik.
Pärast 2019. aasta Euroopa Parlamendi valimisi nimetas Malta valitsus ta järgmise Euroopa Komisjoni volinikukandidaadiks. Ta oli alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 Euroopa Komisjoni võrdõiguslikkuse volinik von der Leyeni esimeses komisjonis.
Dana hiidsuu

Dana hiidsuu ("Chauliodus danae") on süvaveekala, keda iseloomustavad nõelalaadsed hambad alalõual. Ta kasvab keskmiselt 30–60 cm pikkuseks ja teda võib leida 80–4000 meetri sügavuselt veest. 
Dana hiidsuu peibutab oma saaki valgust tekitava organi fotofooriga, mis paikneb külje peal. Selle valgusega vilgutades suhtleb ta ka paariliste või rivaalidega.
Võib tunduda, et Dana hiidsuu on soomustega kaetud, aga tegelikult katab teda tihke läbipaistev ja tundmatu aine. Tema värvus võib varieeruda rohelise, halli ja musta vahel. Tänu kihvalaadsetele hammastele on tal väljaulatuv alalõug, mille abil saab saaki halvata. Suu sulgemiseks n-ö voldib ta oma hambad kokku ja kõverdab pead taha. Esimene selgroolüli pea taga võtab algse saagi hammustamise löögi vastu. Nagu ka teised süvaveekalad, on Dana hiidsuud suutelised vastu pidama pikki perioode ilma toiduta.
Usutakse, et looduses elavad nad 30–40-aastaseks, aga kinnipüütuna peavad vastu kõigest paar tundi. Mõned haid ja delfiinid on tuntud kui Dana hiidsuude jahtijad. 
Elupaik.
Kuna Dana hiidsuud elavad inimestele kättesaamatus kohas, on nende elupaikadest vähe teada. Enamasti elavad nad 1000–4000 meetri sügavusel vees, mille keskmine temperatuur on 4 °C. Arvatakse, et Dana hiidsuud tegelevad igapäevase vertikaalse rändega, mida on täheldatud öösiti mesopelaagilises piirkonnas, batüpelaagilise piirkonna kohal.
Toitumine.
Dana hiidsuul ei ole kindlat ja eelistatavat saaki. Püütud kaladel on kõhus olnud väga erinevaid kalu ja arvatakse, et nad söövad seda, mida saavad. Tänu oma värvile on nad suutelised olema pea nähtamatud ja saavad olla tunde liikumatult. Oma saagi tapab Dana hiidsuu kihvadega ja neelab siis tervena alla. Vilkuva valguse efekti kasutab ta väiksemate kalade peibutamiseks.
Perekond.
Praegu on avastatud üheksa samasse perekonda kuuluvat liiki:
Päeva tänav (Rakvere)

Päeva tänav on tänav Rakveres, paiknedes linna kaguosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennult mõõdetuna on 1,5 km.
Tänav asub Seminari linnaosas ning on 75 meetrit pikk ja umbes 6,3 meetrit lai. Tänav saab alguse Lõuna tänavalt ja on umbtänav suunaga edela poole, olles paralleelne Edela tänava ja Lõuna põiguga.
Tänava ääres paiknevad katusekorrusega ühepereelamud koos abihoonetega, hooned on rajatud põhiliselt 20. sajandi teises pooles.
Konstantin Savi

Konstantin Savi (24. mai 1894 Kavilda kirikumõis, Tartumaa – 5. aprill 1943 Tallinn) oli Eesti laulja (tenor) ja näitleja. 
Lõpetas 1914. aastal Tartu Aleksandri gümnaasiumi, seejärel õppis 1914–1916 Tartu ülikoolis keemiat. Mobiliseeriti ja lõpetas seejärel Peterhofi sõjakooli, teenis Koltšaki armees ja hiljem Punaarmees. Pärast opteerumist 1921–1924 Eesti kaitseväes suurtükiväe ohvitserina. 
Laulmist õppis Omski konservatooriumis ning Eestis Armanda degli Abbati juures. Tartus sõjaväes teenides äratasid tema lauluvõimed vanemuislaste tähelepanu ja ta kutsuti, algul külalisena, operetti esinema. Aastatel 1923–1928 oli Vanemuise ja 1928–1938 Estonia solist, 1940–1941 esines sõnalavastustes. Tõlkinud ooperi‑ ja operetilibretosid. 
Elu viimastel aastatel oli ta Tallinnas Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku diakon.
Klassikaline arheoloogia

Klassikaline arheoloogia, ka antiikarheoloogia, on arheoloogia haru, mis uurib eeskätt Kreeka ja Rooma antiikkultuure. Klassikalise arheoloogia esimeseks oluliseks arheoloogiks peetakse Heinrich Schliemanni, kes kaevas Troojas, Mükeenes ja Tirynsis 1870. aastatel. Arthur Evans tegi väljakaevamisi 1900. aastal Knossoses ning avastas Minose kultuuri. Klassikaline arheoloogia hõlmab Kreeka ja Rooma antiikkultuuride arhitektuuri, kunstiteoseid, münte jpm.
Klassikalise arheoloogia ajalugu.
Enne klassikalise arheoloogia teket 19. sajandi lõpus tunti ka varasematel aegadel Kreeka ja Rooma kultuuride vastu huvi. Näiteks omastasid roomlased kunstiteoseid Kreeka kultuuriruumist, tuues need Itaaliasse ja tehes neist koopiaid. Nii võttis imperaator Constantinus Suur Delfist kunstiteoseid ja viis need uude pealinna Konstantinoopolisse. Renessansiajastul toimus antiikkultuuride austamine, mille raames tehti järgi Kreeka ja Rooma stiilis kunstiteoseid ja võeti üle klassikalisi arhitektuurilisi ideid.
18. sajandi teisel poolel toimus antiikkultuuride kunstiajaloo uurimine, millega kaasnes ka klassikalise arheoloogia areng. Johann Joachim Winckelmanni peetakse kunstiajaloo isaks ja esimeseks klassikalise arheoloogia teoreetikuks. 18. sajandi jooksul toimusid Pompei ja Herculaneumi arheoloogilised uurimised, kuid sel ajal ei olnud väljakaevamiste jaoks veel head metoodikat välja kujunenud, mistõttu ei peeta selle ajastu väljakaevamisi kuigi süstemaatilisteks. Kuid huvi antiikkultuuride pärandi kohta oli suur, mistõttu kaevamiste eesmärgiks oli peamiselt leida Kreeka- ja Rooma-aegseid esemeid. 
Tänu inimeste soovile leida antiikkultuuridest pärit esemeid, tehti väljakaevamistest kirjeldusi, mida seoti nii antiiksete tekstidega kui ka kaasaegsete topograafiliste teadmistega. Selle kõige taustal hakkas muinsusharrastus ehk antikvarianism välja kujundama klassikalist arheoloogiat kui eraldi uurimisharu, käsikäes teiste klassikaliste kultuuride vastu huvi tundvate teadustega.
Elmar Vesman

Elmar Vesman (27. oktoober 1932 – 23. veebruar 2019) oli eesti füüsik.
Elulugu.
Elmar Vesman lõpetas 1951. aastal Tartu I Keskkooli ( kuldmedaliga) ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli füüsikaosakonna. Kandidaaditöö teema sai Elmar Vesman Dubna Tuumauuringute Instituudist, kellega koostööd vahendas Harry Õiglane. Väitekirja „Mõningad mesomolekulaarsed protsessid deuteeriumis” kaitses ta 1968. aastal. 
1958. aastal oli ta Tartu Riikliku Ülikooli Maa tehiskaaslaste vaatlusjaama asejuhataja ning 1959–1961 TRÜ arvutuskeskuse vaneminsener. 1961. aastast kuni pensionile jäämiseni kuulus ta Füüsika Instituudi töötajate hulka: oli teoreetilise füüsika sektori noorem- ja vanemteadur, arvutusmatemaatika sektori juhataja 1975–1983, hiljem taas teoreetilise füüsika labori vanem- ja juhtivteadur. 
Teadustöö.
Töö kõige silmapaistvam tulemus oli müü-molekulaarse iooni tekkekiiruse temperatuurisõltuvuse teoreetiline seletamine resonantsmehhanismi abil, mis avaldati artiklina ZhETF-i kirjades (1967) ja hiljem osutus NSV Liidu avastuse vääriliseks (autorite kollektiiv, 1988). Huvitava seigana võib mainida, et 1990. aastal ehk veel NSV Liidu ajal tuli kaheks semestriks tema juurde Tartusse müükatalüüsialast diplomitööd tegema rootsi üliõpilane Göteborgi Chalmersi tehnikaülikoolist. 
Teoseid.
Olles aastail 1998–2008 füüsikainstituudi insener-konsultant, koostas Elmar Vesman täpse ja faktirohke „Tartu Ülikooli Füüsika Instituudi kroonika 1946–2006” , mis on võrguteavikuna leitav TÜFI kodulehel.
ERR arhiivis võib kuulata kaht ammu salvestatud, ent sisult küllaltki kaasaegselt kõlavat vestlusringi, kus fundamentaalfüüsikast räägivad Tartu teoreetikud Harry Õiglane, Elmar Vesman, Jaak Lõhmus ja Ain Ainsaar:
"Kristall-66/6 Elementaarosakeste füüsika" ;
"Kristall-68 Universaalne füüsikateoreetik Lev Landau" .
Tunnustus.
Eesti Vabariigi teaduspreemia aastal 1991
Muhu oranž

Muhu oranž, Muhu murdes koldsepunane on sügavoranž värvitoon, Muhu kihelkonna vanemat tüüpi rahvarõivaseeliku põhivärvus.
Priit Veebel

Priit Veebel (aastani 1937 "Friedrich Webel"; 12. september 1910 Tallinn – 24. juuli 1944 Tallinn) oli eesti pianist, helilooja, arranžeerija ja dirigent. 
Õppis Tallinna Reaalkoolis ja aastatel 1924–1928 (teistel andmetel 1923–1927) Tallinna Konservatooriumis Peeter Ramuli klaveriklassis.
1926. aastal moodustati Tallinna reaalgümnaasiumis üheksaliikmeline Vivo Band, mis kahanes peagi septetiks. Veebel mängis seal klaverit. Trumme mängis Gustav Ernesaks, viiulit Ernesaksa tädipoeg Eevalt Turgan. 
Pärast seda mängis Veebel lühikest aega orkestris Red Hot Ramblers. Majanduslikel põhjustel sai temast kutseline pianist Raymond Micheli ansamblites Five Royalty, mis töötas restoranis Marcelle ja seejärel Six Rhythm Boys restoranis Küba.
Kui Kurt Strobel asus 1930. aastal oma orkestriga restorani Dancing Palace Gloria lavale, mängis selles Veebel, kes jäi kuni Strobeli Saksamaale lahkumiseni 1939. aastal. 1937. aastal kinnitas haridusministeerium viie Strobeli orkestri muusiku, sealhulgas Veebeli kutseliseks muusikuks registreerimise.
24. novembril 1936 korraldati Estonia kontserdisaalis Veebeli korraldamisel Eesti esimese džässikontsert. Mitmed kavas olnud lood olid Veebeli arranžeeritud.
1930. aastal osales pillimehe rollis Eesti esimeses plaadile salvestatud heliga filmis "Kuldämblik" (režissöör Boris Jaanikosk, operaator Konstantin Märska).
1942. aastast töötas Veebel Estonia teatris – algul kontsertmeister-repetiitorina, seejärel kuni oma surmani ka balletidirigendina, juhatades Eduard Tubina "Kratti". “Krati” dirigendipuldis oli ta ka 9. märtsil 1944, kui teater sai pommitabamuse. Higine Veebel pääses põlevast majas vaid frakis ja lakk-kingades. Tookord saadud külmetus põhjustaski tema haiguse ägenemise ja peatse surma.
Golasowice

Golasowice (saksa keeles "Gollasowitz") on küla Poolas Sileesia vojevoodkonnas Pszczyna maakonnas Pawłowice vallas. Golasowice asub Tšehhi piirist ligi 8 km kaugusel.
Lõuna põik

Lõuna põik on tänav Rakveres, paiknedes linna kaguosas. Kaugus linna keskväljakust linnulennult mõõdetuna on 1,5 km.
Tänav on 207 meetrit pikk, umbes 20 meetrit lai ning asub Seminari linnaosas. Tänav saab alguse Vabaduse tänavalt ja lõpeb kirdes umbtänavana. Tänav on paralleelne Edela tänava ja Päeva tänavaga ning ristub põhja poolt Lõuna tänavaga.
Tänava põhjaküljel paiknevad ühepereelamud koos abihoonetega ja üks kahekorruseline korterelamu, hooned on rajatud 20. sajandi teises pooles. Lõunaküljel (Lõuna põik 1) asub Rakvere Haigla AS-le kuuluv kinnistu (4,6 ha) ning hoonete kompleks, mille uus peahoone avati 1986. aastal ja selle moodne juurdeehitis 2013. aastal.
Matthias Ginter

Matthias Lukas Ginter (sündinud 19. jaanuaril 1994 Freiburg im Breisgaus) on Saksamaa jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Saksamaa kõrgliigaklubis Freiburg ja Saksamaa jalgpallikoondises.
Ta alustas Freiburgis ka klubikarjääri. Freiburgi akadeemiaga liitus ta 2005. aastal. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta Saksamaa kõrgliigas 2012. aastal.
Aastatel 2014–2017 mängis Ginter Saksamaa kõrgliigas Dortmundi Borussia ridades. 2017. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Mönchengladbachi Borussiaga.
2022. aasta mais naasis ta SC Freiburgi.
Debüüdi Saksamaa jalgpallikoondises tegi Ginter 5. märtsil 2014 sõprusmängus Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 16. novembril 2019 EM-i valikmängus Valgevene vastu. 2014. aastal tuli ta Saksamaa koondisega maailmameistriks, kuid üheski mängus ta väljakule ei pääsenud. 2016. aasta suveolümpiamängudel võitis ta Saksamaa olümpiameeskonnaga hõbemedali. Aasta hiljem võitis ta Saksamaa koondisega konföderatsioonide karikaturniiri. Saksamaa koondisse kuulus ta ka 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ja 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Ötztaler Ache

Ötztaler Ache on jõgi Imsti ringkonnas, Tiroolis, Austrias, Inni parempoolne lisajõgi.
Ötztaler Ache voolab läbi Ötztali oru, mis on Inntali lõunapoolne haru. Koos lähtejõgede Venter Ache ja Rofenachega on see 66,5 km pikk. Rofenache on Hintereisferneri liustiku äravool Weißkugeli jalamil Ötztali Alpides. Ventis Söldeni lähedal ühineb see Niedertalbachiga ja nimeks saab Venter Ache. Ühinemisel Gurgler Acheega Zwieselsteinis Söldenis moodustub Ötztaler Ache. See voolab läbi Söldeni, Längenfeldi, Umhauseni ja Oetzi, enne kui 8 km Imstist idas Inni suubub. Jõgi on üks selle suuremaid lisajõgesid.
Fernando Aramburu

Fernando Aramburu Irigoyen (sündinud 1959 San Sebastiánis) on hispaania romaanikirjanik, ajakirjanik, luuletaja ja esseist. Tema raamatuid on tõlgitud enam kui 30 keelde. 
Elukäik.
Fernando Aramburu on lõpetanud hispaania filoloogia Zaragoza ülikoolis (1982). Ta osales oma kodulinnas San Sebastiánis Grupo CLOC de Arte y Desarte asutamises, mis aastatel 1978–1981 toimetas üht ajakirja ning sekkus Baski autonoomse piirkonna, Navarra ja Madridi kultuuriellu sürrealistlike ettepanekute ja tegevustega, mida iseloomustas omanäoline segu luulest, vastandkultuurist ja huumorist. 
Alates 1985. aastast elab ta Saksamaal, kus ta andis pikka aega immigrantide järeltulijatele hispaania keele tunde. Aastal 1996 avaldas ta romaani "Fuegos con Limón", mis põhineb tema noorusaja kogemustel Grupo CLOC-iga. 2006. aastal võttis ta oma juturaamatus "Los peces de la amargura" vaatluse alla terrorirühmituse ETA põhjustatud kahju. 
2009. aastal loobus ta õpetajaametist, et pühendada end üksnes kirjandusloomingule. 2011. aastal võitis ta Tusquets de Novela preemia teose "Años lentos" (2012) eest. 
2016. aastal avaldas ta romaani "Isamaa" ("Patria"), milles naaseb "Los peces de la amargura" teoses käsitletud ETA terrorismi temaatika juurde; romaan sai kriitikalt ja avalikkuselt suure tunnustuse ja selle eest pälvis Aramburu 2017. aastal Premio de la Crítica, Premio Nacional de Literatura ja Premio Francisco Umbral al Libro del Año auhinnad. Eesti keelde jõudis teos Toledo kirjastuselt 2020. aasta detsembris, romaani tõlkis Maria Kall. 
Fernando Aramburu on viljelenud ka aforismi žanrit. Tema aforismid ilmusid aastaid eri meediakanalites, 2020. aasta oktoobris kogus ta need ühte köitesse.
Kirjandusteoste adaptatsioonid.
Félix Viscarret tegi filmiadaptatsiooni romaanist "El trumpetista del Utopia", mis kannab pealkirja "Bajo las estrellas" (2007). See film võitis kaks Goya auhinda. 
Teatritrupp El Espejo Negro kohandas Ángel Calvente juhtimisel teose "La vida de un piojo llamado Matías" nukulavastuseks, mis pälvis 2009. aastal Maxi auhinna parima lastenäidendi eest.
2020. aastal tegi HBO romaanist "Isamaa" teleseriaali.
Acherkogel

Acherkogel on mägi Austria Alpides, 3008 m kõrguse tipuga merepinnast. See on põhjapoolseim kolmetuhandene tipp Tiroolis. See domineerib Oetzi külas Ötztaler Ache jõe alumises orus, kus kõrged kaljuseinad kerkivad loodesse ja edelasse. Läänes viib terav seljandik alla Achplatte (2423 m) ja Habicher Wandi (2176 m) juurde, teine seljandik kulgeb kirdes 2894 m kõrguse Maningkogelini. Veel üks terav seljandik suundub kagus 2954 m kõrge Wechnerkogelini. Põhiliselt on Acherkogel kaljune tipp, ainult põhjas ja idas on väikesed lumeväljad.
Esimest korda ronis selle tippu 24. augustil 1881 Ludwig Purtscheller kagu- ja lõunaseljandiku marsruudil, mida pole hiljem kasutatud. Tema ronimiskaaslane, mägikitsekütt Franz Schnaiter Kühtaist jäi lõunaharjale maha, kui ronimine muutus väga kaitsetuks.
Marsruudid tippu.
Harvemad marsruudid on:
Tartu Üliõpilassegakoor

Tartu Üliõpilassegakoor on Eesti vanim üliõpilastest koosnev segakoor, mis on asutatud 1905. aastal. 2020. aastal tähistas koor 115. aastapäeva.
Koori ajalugu.
Tartu Üliõpilassegakoor alustas tegevust 1905. aastal, kui Tartu Reaalgümnaasiumi viimase klassi õpilane Leenart Neumann kutsus kokku ainult eestlastest üliõpilased ja moodustas neist segakoori, mille nimeks sai algul Eesti Noorsoo Segakoor. 1913. aastal liitusid kooriga mitme seltsi liikmed ja koor kasvas varsti 80-liikmeliseks. Siis nimetati koor Tartu Eesti Üliõpilaste Kooriks. 1914. aastal tegi kollektiiv kaasa Miina Härma laulumängus "Murueide tütar", dirigent oli Juhan Simm. Kontserdid toimusid Tartus ja Tallinnas ning viimase kontserdiga tähistati ka Estonia teatrimaja avamist.
Esimese vabariigi ajal mängis koor väga tähtsat rolli üliõpilaste muusikakultuuri ja eesti koorilaulu edendamisel. Koori juhatasid siis Juhan Aavik, Alfred Karindi ja Enn Võrk. 1920. aastal sai koori nimeks Tartu Ülikooli Üliõpilaskonna Muusika Sektsiooni Segakoor, sest koori liikmed Joosep Teinman ja August Grünberg asutasid samal aastal Üliõpilaskonna Muusikasektsiooni. 
1921. aastast juhatas koori Tartu Kõrgema Muusikakooli direktor Juhan Aavik, kelle käe all toimus kooris suur areng. Koor esines 1. detsembril 1921 Tartu Ülikooli aastapäeval ja neid saatis edu, misjärel koori liikmete arv suurenes ja kunstitase tõusis. Koori võeti ka hääleseadja ning 1921. aasta lõpus alustas kooris tööd juhatus. Segakoor esines 1920. aastatel paljudes kohtades üle Eesti ja sai publikult häid arvustusi. 1924. aastal tegi kollektiiv esimese välisreisi Lätti, kus esineti koos üliõpilaskooriga Dziesmuvara. 1927. aasta sügisest kandis koor nime Tartu Üliõpilaskonna Segakoor, mida hakkas juhatama Alfred Karindi. Üles astuti Tartu Ülikooli 300. aastapäeval ja Vanemuise aia kontserdil 1932. aastal. 1933. aastal hakkas segakoori juhatama Enn Võrk ja siis sai koori nimeks Tartu Üliõpilassegakoor, mille all tegutsetakse tänini. Koor on võtnud osa üldlaulupidudest ja esinenud ülikooli tähtpäevadel. Kuni II maailmasõja alguseni juhatas koori lühikest aega Voldemar Kliimand. Sõja tõttu tuli koori tegevusse pikem paus, kuid pärast seda tegutses segakoor edasi. 
Koor tänapäeval.
Koor on esinenud nii sellistel kontsertidel, milles osalemine on juba traditsiooniks saanud (nagu laulupeod), kui ka mitmesugustel tähtpäevaüritustel. Koor on teinud kontsertidel koostööd ka teiste kooridega.
Jalgpall 2000. aasta suveolümpiamängudel

Jalgpall 2000. aasta suveolümpiamängudel oli kavas 15.–30. septembrini Austraalias Sydneys. See oli 22. kord, kui jalgpall oli olümpiamängude programmis. Meeste jalgpalliturniiril osaleb 16 rahvuskoondist, kes loositi neljaks nelja meeskonnaga alagrupiks, ning iga alagrupp mängis omavahel. Eelvooru alagrupiturniiri lõpus pääsesid iga alagrupi kaks parimat meeskonda väljalangemisturniirile, alustades veerandfinaalist ja jätkates poolfinaaliga ning kulmineerudes kuldmedalimänguga. Meeste jalgpalliturniiril mängisid U-23 (alla 23-aastased) rahvusmeeskonnad, võistkonda oli lubatud osalema kuni kolm vanemat kui 23-aastast mängijat. Turniiri reglemendi artikkel 1 ütleb: "Turniirid toimuvad iga nelja aasta tagant koos suveolümpiamängudega. FIFA-sse kuuluvaid riike kutsutakse osalema meeste U-23 ja naiste esindusvõistkondadega." Sydney olümpiastaadionil mängitud finaal tõi kaasa olümpiamängude jalgpallikülastuste rekordi 104 098 pealtvaatajat, mis ületas varasema Rose Bowlil 1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses püstitatud rekordi 101 799 pealtvaatajat.
Naiste jalgpalliolümpiaturniir toimus teist korda. Turniiril osaleb 8 riigi naiskonna, kes loositi kaheks nelja osalejaga alagrupiks. Alagrupiturniiri lõpus pääsesid kaks parimat naiskonda mängima poolfinaali, mille võitjad mängisid 28. septembril Sydney jalgpallistaadionil toimunud kuldmedalimängus.
Meeste turniiri võitis esmakordselt Kamerun, naistest aga Norra.
Kodeerimine (meditsiin)

Kodeerimine (inglise keeles "coding, encoding"; vene keeles "кодирование") on narkoloogias kasutatav termin, mis tähistab teaduslikult sõnastatud soovitusmeetodit alkoholi-, tubaka-, narko- ja muude sõltuvuste raviks ühe seansi jooksul. 
Kodeerimine on psühholoogiline protsess, mille tulemusel pärsitakse alkoholi ihalus ja sõltuvus. Tulemus saadakse sõnalise sisenduse käigus kas tavaseisundis või hüpnootilises (ehk transi) seisundis. Kodeerimise eesmärk on sõltuvust tekitavate ainete ihaluse taandamine ja enesesäilitamise instinkti suurendamine. 
Kroonilise alkoholismi ravimeetodiks on negatiivse tingimusliku refleksi tekitamine narkootilist joovet tekitavate ainete suhtes. Selleks stimuleeritakse valupunkte 2–5 sekundit sekundi jooksul.
Positiivse algoritmi asemel tekib patsiendi ajus negatiivne tingitud refleks alkoholi maitse ja lõhna vastu. See tähendab, et kui inimene tarvitab pärast kodeerimist alkoholi, siis käivituvad tema kehas ebameeldivad tunded: iiveldus, oksendamine ja õhupuudus.
Ajalugu.
Kodeerimismeetodi töötas välja Ukraina psühhiaater, psühholoog ja narkoloog Aleksander Romanovitš Dovženko (29.03.1918–04.02.1995) 1984. aastal tunnistati Dovženko ravimeetod ametlikult leiutiseks ja tollane NSV Liidu Riiklik Leiutiste ja Avastuste Komitee (praegu tuntud kui Rospatent) registreeris selle meetodi pealkirja all “Dovženko meetodil põhinev kroonilise alkoholismi ravi” ja mille kinnitas NSV Liidu Tervishoiu Ministeeriumi Ravimite ja Meditsiinitehnika Rakendamise Osakond. Patendi number on SU 1165392 А.
Kodeerimise etapid.
Kodeerimise meetod koosneb kolmest etapist:
1. Andmete kogumine ja analüüs (anamnees). Selle etapi käigus kogutakse küsimuste esitamise teel patsiendi käest andmeid sõltuvuse kohta ja tehakse kindlaks probleemi algus, ulatus ja sügavus.
2. Transiseisundisse viimine. Selle etapi jooksul lõdvestatakse terapeudi sõnade abil patsiendi keha. Lõdvestuse tulemusel tajub patsient soojust ja raskustunnet oma kehas. Tekib muutunud teadvuse seisund, mis sarnaneb une-eelse seisundiga. Patsient on kogu aeg ärkvel ja kuulab selles seisundis ainult terapeudi häält ja sõnu.
3. Sisenduste tegemine. Selles etapis teeb terapeut sõnade kaudu patsiendile kahesuguseid sisendusi 
a. Terapeut veenab hirmutamise teel patsienti alkoholist loobuma. 
b. Terapeut veenab sisendamise teel patsienti elama tulevikus ilma alkoholita. 
4. Neurolingvistiline programmeerimine (NLP). Selle etapi jooksul muudetakse alkoholi lõhn ja maitse patsiendi jaoks vastikuks.
Aprikoosikollane

Aprikoosikollane või aprikoosioranž, ka aprikoosikarva on kergelt murtud oranž värvitoon, mis sarnaneb küpse või kuivatatud aprikoosi värvusele.
Variatsioonid.
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi järgi võib aprikoosivärvus ("Apricot") olla murtud oranž, hele oranž, keskmine oranž või murtud oranžkollane . Toon "Light Apricot" on hele kollakasroosa või keskmine kollakasroosa , "Apricot Sherbet" hele oranžkollane , "Apricot Tan" keskmine oranžkollane . Värvinimetus "Apricot Yellow" on tähistab kollaseid toone, mis erinevad aprikoosi värvusest: see võib olla helekollane, murtud kollane või keskmine kollane .
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com annab aprkoosivärvuse vasteks oranžide toonide vahemiku 
Pantone värvitoon Pantone 15-1153 "Apricot" on oranži pole kalduv tumekollane .
Veebivärv "Apricot" on soojatooniline roosakas, mis sarnaneb virsikuroosaga 
Jaapani traditsiooniliste värvide hulgas on aprikoosivärv "anzu-iro" (杏色) pastelne oranžikasroosa .
Kasutamine.
Värvinimetust kasutatakse enamasti tekstiilide värvuse iseloomustamiseks moe ja sisekujunduse kontekstis.
Aprikoosivärvi õitega on roosisordid "Alchymist", "Barock", "Papi Delbard", "Apricola", "Augusta Luise", "Capri" jt.
Karvavärvusena.
Aprikoosivärvi karv on üks mopsi karvkatte värvusi, selgelt kollakas-oranžikas soojatooniline helepruun
Geotsentriline orbiit

Geotsentriline orbiit on orbiit, millel tiirlevad Maa ümber tiirlevad objektid. 
1997. aastal tiirles geotsentrilisel orbiidil NASA andmetel umbes 2465 satelliiti ja üle 6000 kosmoseprügi objekti ning üle 16 000 objekti oli Maa atmosfääri sisenenud ja ära põlenud.
Ruvim Pergament

Ruvim Pergament (vene keeles "Рувим Самуилович Пергамент;" 12. september (vkj 30. august) 1906 Petroskoi – 6. märts 1965 Petroskoi) oli Nõukogude Liidu helilooja, Karjala ANSV rahvakunstnik (1959) .
Ta õppis Peterburi (Leningradi) konservatooriumis viiulit (lõpetas 1926), tegeles iseseisvalt heliloominguga, käies sel alal konsulteerimas Rudolf Merwolfiga. 
1926. aastast töötas Petroskois viiuldajana, oli mitme kohaliku teatri muusikajuht, esines dirigendina raadios. Pergamendi elus sai oluliseks kohtumine rahvamuusika uurija Viktor Gudkoviga, kes suunas teda Põhja-Venemaa, Pomoori, Karjala ja Vepsa folkloori juurde. Sellest ajast alates kasutas Pergament oma loomingus sageli rahvamuusikatöötlusi. Koos Gudkoviga taaselustas helilooja huvi Karjala rahvapilli kantele vastu ja kirjutas mitu teost neist pillidest koosnevatele ansamblitele.
Pergamendi esimene suurem teos oli sümfooniline poeem "Aino" (1936) orkestrile ja solistile (sopranile). See valmis eepose "Kalevala" esimese väljaande ilmumise sajandaks aastapäevaks. Teos põhineb Karjala pulmalaulul "Lendas kotkas" ja selle variatsioonidel. "Aino" ja kaks aastat hiljem kirjutatud "Karjala süit" on Karjala muusikaajaloo esimesed suuremad orkestriteosed. 1940. aastatel kirjutas Pergament Karjala rahvuslikel ainetel paar ooperit – koomilise "Kumoha" (1944–1946, toimetatud variant 1959) ja heroilise "Kolm venda" (1948–1949), mis algselt said süüdistuse formalismis. Nii jõudis "Kumoha" teatrilavale muudetud kujul alles 1959. aastal, kui Moskvas toimus Karjala ANSV kultuuri ja kirjanduse dekaad. "Kolm venda", mis kandis algul tööpealkirja "Ilmarinen", pole aga tänaseni lavale jõudnud.
Aastatel 1937–1948 oli Pergament Karjala heliloojate liidu esimene esimees. Ta oli ka Karjala-Soome NSV Ülemnõukogu saadik.
Clone Wars

Clone Wars ('kloonide sõda') võib viidata järgnevale:
Rahvaste Sõpruse täht

Rahvaste Sõpruse täht (Stern der Völkerfreundschaft), Saksa DV orden, asutatud 20. augustil 1959. Jagunes kolmeks klassiks: Rahvaste Sõpruse suurtäht kullas, Rahvaste Sõpruse täht kullas, Rahvaste Sõpruse täht hõbedas.
Annetati vähemalt 163 korral, sealhulgas:
Aalto-2

Aalto-2 oli Soome teaduslik nanosatelliit, mille ehitasid Helsingi Aalto Ülikooli üliõpilased. See oli Soome esimene satelliit.
Aalto-2 ehitati koos Aalto-1 satelliidiga, mis startis keerulisema konstruktsiooni tõttu hiljem. Aalto-2 pardal oli Oslo Ülikooli ehitatud teadusseade, millega oli võimalik uurida termosfääri.
Aalto-2 startis 18. aprillil 2017 kosmoselaeva Cygnus pardal, mille viis kosmosesse kanderakett Atlas V. Cygnus viis satelliidi Rahvusvahelisse Kosmosejaama, kust see 25. mail orbiidile lasti. Aalto-2 esimene signaal tuvastati samal päeval Jaapanis. 29. mail tekkisid Aalto-2 signaalis häired ning satelliit tegi endale restardi. Pärast seda signaal kadus ja katsed sidet satelliidiga taastada ebaõnnestusid.
Aalto-2 sisenes Maa atmosfääri veebruaris 2019 ja põles ära.
Scharnhorsti orden

Scharnhorsti orden (Sharnhorst-Orden) oli Gerhard von Scharnhorsti järgi nimetatud Saksa DV sõjaväeline autasu, mis asutati 17. veebruaril 1966.
Selle on saanud teiste hulgas
Pariisi börs

Pariisi börs, ametliku nimega Euronext Paris, on Prantsusmaa väärtpaberibörs, mis tegutseb Pariisis. Börsi operaatorettevõte on Euronext N.V. ja see on osa Euronexti börsist.
Pariisi börsil saab kaubelda seal noteeritud aktsiate, börsil kaubeldavate fondidega (ETF), garantiide, optsioonide, futuuride ja võlakirjadega. Börsil kaubeldakse eurodes.
Pariisi börsile teostab järelevalvet The French Prudential Supervisory Authority (prantsuse keeles: "Autorité de Contrôle Prudentiel ehk ACP").
Pariisi börsi suurus.
2020. aasta detsembris tehti Pariisi börsil päevas tehinguid keskmiselt 4,6 miljardi euro väärtuses ning börsil noteeritud ettevõtete koguväärtus (turuosa) oli 2,5 triljonit eurot. See moodustab umbes 54% Eurnexti börsi päevase käibe mahust ja 56% Euronexti börsi turuosast. Aastaga on Pariisi börsi turuosa vähenenud 3,8%. Tegemist on suurima Euronexti sisebörsiga. 
2020. aasta 31. detsembri seisuga oli Pariisi börsi reguleeritud turul noteeritud 449 ettevõtte aktsiad ja Euronext Growthi turul 218 ettevõtte aktsiad, 103 investeerimisfondi osakud, 554 ETFi osakud ja 3542 võlakirja.
Aktsiate hinnaliikumisi iseloomustavad indeksid.
CAC 40 – hõlmab sajast suurima turuosaga ettevõttest Pariisi börsil 40 olulisima ettevõtte aktsia hinnaliikumisi. Indeks on kasutusel alates 31. detsember 1987. Indeksi baasväärtus on 1000. Indeksis olevaid ettevõtteid vaadatakse üle 4 korda aastas.
2020. aastal vähenes indeksi väärtus aasta alguse 5978,06 punktilt aasta lõpu 5551,41 punktini (–7,1%). Indeksi väärtus oli 2020. aasta kõrgeim 19. veebruaril, mil indeksi väärtus oli 6111,41 punkti ja madalaim 18. märtsil, mil indeksi väärtus oli 3632,06 punkti.
Enim kaubeldud aktsiad.
2020. aastal kaubeldi börsil enim järgmiste ettevõtete aktsiatega (käibe alusel, enim kaubeldud aktsia on toodud esimesena):