Autoriõigus

Autoriõigus on autorile kuuluvate isiklike ja varaliste õiguste kogum. Autoriõiguseks nimetatakse ka juriidiliste normide kogumit, mis autorite õigusi käsitlevad. Eestis käsitleb autorite õigusi ja nende kaitset autoriõiguse seadus.
Autoriõigus kaitseb teoseid. Autoriõiguse seaduse kohaselt loetakse teoseks "mis tahes originaalset tulemust kirjanduse, kunsti või teaduse valdkonnas, mis on väljendatud mingisuguses objektiivses vormis ja on selle vormi kaudu tajutav ning reprodutseeritav kas vahetult või mingi tehnilise vahendi abil. Teos on originaalne, kui see on autori enda intellektuaalse loomingu tulemus" (AutÕS § 4 (2)).
Autoriõigus kui juriidiline valdkond sai Euroopas alguse 17. sajandil, kui Inglise parlament kehtestas 1662. aastal trükikodade litsentsimise seadusega (Licensing of the Press Act 1662) litsentsitud raamatute registri. Briti ja Ameerika autoriõigus ("copyright") keskendub peamiselt teoste kirjastajate õiguste kaitsele, Mandri-Euroopa (kuhu kuulub ka Eesti) autoriõigus ("droit d'auteur") käsitleb õigusi ennekõike teose autori seisukohast.
Algselt oli autori eksklusiivsete varaliste õiguste kehtivus lühike, Ameerika Ühendriikides näiteks 14 aastat, mida sai pikendada veel kord 14 aastaks. Tänapäeval on autoriõigust laiendatud üha suuremale hulgale kultuurivaldkondadele ning ka autorikaitse aega on oluliselt pikendatud, Euroopa Liidus kehtivad eksklusiivsed varalised õigused üldjuhul 70 aastat pärast autori surma.
Kaitstud õigustega teoste kõrval määratleb autoriõigus ka vaba kasutuse tingimused, mis on eri riikides üpriski erinevad. Vabalt (tasuta ja autori loata) on kasutatavad näiteks teosed, mille õiguste tähtaeg on möödunud või mis on autori poolt avaldatud vabakasutuslitsentsi all (nt Creative Commons). Teatud tingimustel võivad olla vabalt kasutatavad orbteosed ehk teosed, mille autorit pole võimalik leida. Anglosaksi maade õigustraditsioonis on erandiks ka "fair use" (USAs) ja "fair dealing" (Suurbritannias), mis annavad võimaluse kasutada kaitstud õigustega teoseid eesmärkidel, mille puhul ühiskonna huvid kaaluvad üles autori võimaliku kahju.
Autori isiklikud õigused.
Autori isiklikud ehk moraalsed õigused on autorist lahutamatud ja need tagavad autorile suure kontrolli oma teoste üle. Autori isiklikke õigusi ei ole võimalik müüa ega muul viisil võõrandada. Autori isiklikud õigused on järgmised:
Autori varalised õigused.
Autori varaline õigus võimaldab teose autorile loodud teose eest saada sissetulekut. Varaline õigus on äriobjekt ehk varalise õiguse rahalisel loovutamisel ehk litsentsi andmisel on õigus saada autoritasu. Varalised õigused jagunevad:
Juriidiline isik ja autoriõigused.
Advokaadibüroo Borenius hinnangul näitab Riigikohtu lahend 3-2-1-155-11, et autoriõiguse mõistes saab autor olla vaid füüsiline isik, kes on teose loonud. Küll võivad juriidilisele isikule kuuluda varalised õigused, näiteks lähevad need autoriõiguse seaduse § 32 alusel tööandjale üle juhul, kui autor on teose loonud oma otseste töökohustuste täitmise käigus. Isiklikud ehk moraalsed õigused jäävad aga autorile. Kollektiivse teose autoriõigused kuuluvad füüsilisele või juriidilisele isikule, kelle algatusel ja juhtimisel konkreetne on teos loodud ning kes on selle välja andnud.
Autoriõigus Eestis.
Autoriõigus Eesti Vabariigi alguses ja enne seda.
Eestis kehtis 1940. aastani Venemaa 1911. aasta autoriõiguse seadus.
Aastatel 1927–1940 kuulus Eesti Berni kirjandus- ja kunstiteoste kaitse konventsiooni liikmete hulka.
1932. aastal loodi Eestis Autorikaitse Ühing.
Autoriõigus Nõukogude ajal.
Eesti NSV ajal eksisteeris NSV Liidu Riikliku Autoriõiguste Agentuuri (VAAP) Eesti Vabariiklik Osakond.
Pärast taasiseseisvumist.
1991. aastal loodi Eesti Autorite Ühing.