tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Badahšan

Badahšan on ajalooline piirkond, mille moodustavad praegune Tadžikistanile kaguosas asuv Mägi-Badahšani autonoomne vilajett ja Afganistani kirdeosas asuv Badakhshāni provints
Badahšan oli kunagi osa Baktriast. 
Alates 1657. aastast oli Badahšan iseseisev usbeki vürstiriik.
1822–1859 pidi ta maksma andamit Kondūzile. Alates 1859. aastast on ta lühikeste katkestustega olnud Afganistani (hiljem osalt Venemaa, Nõukogude Liidu ja Tadžikistani) osa. 
Badahšani provintsi ajaloolised piirid ja koosseis.
Badahšani kui Afganistani provintsi piirid määrati kunstlikult kindlaks 1873. aasta Inglise-Vene lepinguga, sest oli vaja luua puhvertsoon Venemaa ja Briti valduste vahel. Selleks ühendati Badahšani provintsiga Vākhāni koridor. 
Leping tunnistas sõnaselgelt tunnistas "Badahšani koos oma sõltuva ringkonna Vākhāniga [...] täielikult kuuluvaks Kabuli emiirile" ning määras selle piiriks Amudarja jõe vasaku ehk lõunakalda. Läänest piiras seda joon, mis läbis Turkestani tasandikud Kondūzi ja Amudarja jõe ühinemiskohast kuni Taxkorgani jõe idapoolse veelahkmeni ning suundus edasi itta, ületades Kondūzi jõe ja jõudes Hindukušini. Lõunapiir läks piki Hindukuši harja kuni Khāvāki mäekuruni, mis viib Badahšanist Panjshēri jõe orgu. Edasine piir jäi määramata. 
Oli teada, et Khāvākist ida pool oli Hindukuši mäehari mittemoslemite käes, kuid polnud teada, kui kaugele sellest põhja poole nad olid jõudnud. Alates Dorāhi mäekurust oli Badahšani lõunapiir jälle määramata. Dorahi mäekuru ühendab Zībāki ja Ishkashim Amudarja jõe käänaku juures Lutku oruga, mis viib Kunari jõeni. Dorahist ida pool sai piiriks jälle Hindukuš, kuni ta ühineb Muztaghi ja Sarikoli ahelikuga, mis olid Hiina piiriks Venemaa ja Indiaga. Edasi kulges piir ümber Tagdumbashi Pamiiri, ühtides lõpuks Pamiiri piiriga, ning pöördus läände, jõudes mööda Amudarjad selle jõe ja Kondūzi jõe ühinemiskohani. 
Seal, kus põhjapiir kulges mööda Amudarja jõge Hindukuši põhjanõlvade all, jäid põhja- ja lõunapiiri vahele ainult need nõlvad 13–16 kilomeetri laiuselt. Nõnda ulatus kitsas maariba ida poole Pamiiri. Sellel oli pudeli kuju: ta oli kaelast (Hindukuši põhjanõlvade juurest) kitsas ning ida pool, Pamiiris, ta laienes. 
Enne piiride kindlaksmääramist 1873. aastal olid Amudarja vasakul kaldal väikeriigid Roushan ja Shougnan ning paremal kaldal Darwāzi provints. Nüüd aga toimus territooriumide vahetus ning Venemaa ja Afganistani piiriks sai Amudarja jõgi. Nende provintside ja Vākhāni poliitilised piirid ei langenud enam kokku geograafiliste piiridega. 
Kui jätta välja Roushan ja Shougnan, siis olid Badahšani peamised piirkonnad: läänes Rustak, Kataghan, Ghori, Narin ja Anderab; põhjas Darwāz, Ragh ja Shiwa, idas Charan, Ishkashim, Zībāk ja Vākhān; ning keskel Feyzābād, Farkhar, Minjan ja Kishm. Oli ka teisi, mis pole täpselt teada.
Badahšani poolitamine.
1895. aastal jaotati Badahšan Afganistani ja Venemaa vahel ning piiriks määrati Pandži jõgi. 
Nõukogude Liidu koosseisus moodustati Venemaa-osast Mägi-Badahšani autonoomne oblast Tadžiki NSV koosseisus. Praegu on see Tadžikistani koosseisus olev Mägi-Badahšani autonoomne vilajett. Afganistanile kuuluv osa on Badakhshāni provints.
Globaalprobleem

Globaalprobleem on ülemaailmne oht inimkonnale, mis on tekkinud mitmesuguste mõjurite kuhjumisel ja koostoimel ning mille ületamine eeldab kas kogu inimkonna või suurte regioonide elanikkonna kestvaid jõupingutusi. 
Globaalprobleemi omapäraks on see, et ta on küll globaalne, kuid lahendada saab seda vaid tegutsedes lokaalselt.
Globaalprobleemide lahendamisega viivitamine võib muuta nende tagajärjed pöördumatuks ja juhitamatuks. 
Globaalprobleemide süstemaatilise uurimise ja laiema teadvustamise algatas Rooma Klubi.
Ismailiidid

Ismailiidid on üks šiiitide hulka kuuluv islamiusuliste kogukond. 
Nad elavad tänapäeval peamiselt Indias, Pakistanis, Afganistanis, Tadžikistanis, Süürias ja hajali läänemaailmas. 
Ajalugu.
Ismailiidid kujunesid välja Abbasiidide valitsemise ajal. Kuuenda šiiidi imaami surma järel 765 puhkenud järglusetüli käigus lõid ismailiidid lahku. Nad tõusid esile Süürias ja Pärsias ning võitlesid Ali õiguste eest. Nad said nime Ismail ibn Djafari, Ali seitsmenda põlve järeltulija, Jafar As-Sadiqi vanema poja järgi, keda nad tunnistasid seitsmendaks imaamiks. Imamiidid tunnistavad seitsmendaks imaamiks Jafar As-Sadiqi nooremat poega Musa al-Kazimi. Algselt tunnistasid ismailiidid seitset imaami, hiljem tekkisid aga mitmesugused voolud ja suunad. 
Sunniidid kiusasid ismailiite taga. Imamiidid olid nende suhtes väga skeptilised. 
9. sajandi Bahreinis ja Omaanis oli qaramiitlik-ismailiitlik riik. 10. sajandil rajasid fatimiidid riigi, mida hüüti Kalifaadiks. 969 vallutasid nad Kairo. 
Fatimiididest pärinevad ismailiitide tänini eksisteerivad põhiharud. Aastal 1094 lõhenesid nizariitideks ja mustaliitideks. Ismailiitest võrsusid pärast kaliif Hakimi surma 1021 druusid, kes selle kaliifi surma ei uskunud. Hiljem eemaldusid druusid islami peasuundadest üha enam, nii et neid tänapäeval enam moslemiteks ei peeta. Ka alaviidid tekkisid samal ajal ja samade sündmuste tagajärjel.
Usk.
Ismaeliitide teoloogia on palju avaram kui enamikul teistel moslemitel. Mõned näevad selles gnostitsismi ja uusplatonismi elemente. Samuti on väliseid sarnasusi hinduismiga, eriti sakraalmuusika osas. Koraani tõlgendatakse suures osas allegooriliselt. Nõnda dešifreeritakse koraani sõnumeid, mida tekstis otseselt ei sisaldu. Selles osas on ismailiitidel ühisjooni sufide imamiitidega. 
Kõikide ismailiitide poolt tunnustatud imaamid.
Ismailiitide seitse imaami:
Karmaadid uskusid varjatult elavasse seitsmendasse imaamisse. Seda traditsiooni viivad tänapäeval edasi Mumbais elavad mustaliidid. Seevastu nizariidid tunnistavad veel järgmisi imaame.
Nizariidid

Nizariidid on islamiusuliste kogukond, šiiitide hulka kuuluvate ismailiitide suurim rühm. 
Neid on umbes 20 miljonit. Nad elavad põhiliselt Indias, Pakistanis, Tadžikistanis, Süürias ja paljudes lääneriikides. 
Erinevalt kõikidest teistest šiiitide harudest tunnevad nizariidid tänini elavat imamaati, mida antakse saadik (prohvet) Muhammadi suguvõsas tema tütre Fatima ja tema õepoja ‘Alī kaudu tänaseni edasi. Praegune ja 50. nizariitide imaam on Karim Aga Khan V. Esimesed seitse on loetletud artiklis "Imaam".
Enamik nizariite (umbes 75%) elab praegu Pakistanis ja neid kiusatakse rängalt taga. Halvasti käis käsi ka miljonitel Afganistani nizariitidel, kes elavad peamiselt keskprovintsides ja keda Taliban pitsitas. Pärast lühikest pausi tagasikiusamises on taas tugevnevad konservatiivsed jõud Afganistanis hakanud jälle nizariite diskrimineerima. Süürias elab umbes 200 000 nizariiti, kellesse suhtutakse suure sallivusega. Ka Tadžikistanis on umbes 200 000 nizariiti, kelle olukord on pärast kodusõda stabiliseerunud. Ida-Aafrikas on nad majanduslikus viletsuses ning Indias tunnevad nad ohtu hinduistliku fundamentalismi poolt, kuigi nad on seal seni saanud rahus elada. 
Ajaloost on nizariidid tuntud peamiselt assassiinide rühmituse kaudu, mis rajati pärast Fatimiidide kaliifi al-Mustassimi poja Nizari surma. Rühmituse rajaja Hassan as-Sabbah kuulutas end imaamiks ning alustas võitlust kõigi teiste moslemite vastu. Ta vallutas mitu Lääne-Iraani mägikindlust ning hakkas moslemiülikuid mürgipistodadega tapma. Oma jüngritele andis ta hašišit, millest usutakse ka rühmituse nimi tulenevat. Assassiinid purustati mongolite poolt 1258. aastal.
Element (matemaatika)

Elemendiks nimetatakse matemaatikas üksteisest erinevaid objekte, mis moodustavad hulga. 
Tähistus ja terminoloogia.
Kui "x" on hulga "A" element, siis öeldakse, et "x" kuulub hulka "A," ja kirjutatakse:
formula_1
Kui "x" pole hulga "A" element, siis märgitakse seda järgmiselt:
formula_2
Näited.
Olgu antud hulk "X" = {1, 2, 3, 4}. Selle hulga elemendid on 1, 2, 3 ja 4. Iga neist moodustatud hulk, näiteks {1, 2}, on hulga "X" alamhulk. 
Hulgal "Y" = {1, 2, {3, 4}} on kolm elementi: 1, 2 ja {3, 4}. Ei 3 ega 4 kuulu hulka "Y".
Harakputk

Harakputk ("Anthriscus") on taimeperekond sarikaliste sugukonnast. 
Perekonna levilaks on Euroopa ja Aasia parasvöötmealad. 
Harakputkesid leidub üle 20 liigi. 
Perekonda kuuluvad ühe-, kahe- ja mitmeaastaste rohttaimed. Kõigile liikidele on omased peterselli meenutavad suured, mitmelisulgjad pealt paljad ja alt kergelt karvased lehed ning väikesed valged, sarikatena kobarduvad õied; varred õõnsad ja pealt karvased.
Mets-harakputk

Mets-harakputk (ka koerputk, penipütsk, koeraköömen, putkes; "Anthriscus sylvestris") on sarikaliste sugukonna harakputke perekonda kuuluv rohttaim. 
Kasvukohad.
Kasvab Eestis luha- ja rannaniitudel, rannavallidel, umbrohuna parkides ja aedades. 
Kirjeldus.
Kasvab 20–70 cm kõrguseks. Harakputk on mitmelisulgjate liitlehtedega. Taime vars on vaoline. Valged väikesed õied on koondunud sarikõisikutesse. Viljaks on kaksikseemnised, mustad või tumepruunid, siledad, läikivad, tipu suunas ahenenud nokaks, pikkus 6–7 mm, laius 2 mm.
Maitsetaim.
On lähedalt sugulane maitsetaimena kasvatatava aed-harakputkega. Maitsetaimena sobib kasutada ka mets-harakputke, kuigi tal pole aed-harakputkele omast, erilist aniisi maitsega sarnanevat maitset. Harakputke korjamisel loodusest tuleks olla väga ettevaatlik, sest paljud sarikalised on tugevalt mürgised.
Fines herbes

Fines herbes [finz'erb] (prantsuse keeles 'peened ürdid') on Prantsuse köögist tuntud maitseainesegu. Koosneb väga peenelt hakitud ürtidest. 
Koostis.
Klassikaline "fines herbes"'i nelik on 
Nendele lisaks kasutatakse tihti ka majoraani, allikkressi, aed-piparrohtu ja mustnuppu, samuti koriandripealseid.
Valmistamine.
Kõiki maitsetaimi tuleb traditsiooniliselt segada võrdsetes kogustes.
Kasutamine.
"Fines herbes"'i valmistamiseks kasutatakse nii värskeid kui ka kuivatatud ürte.
Sobib eriti hästi kasutada munatoitude juures, samuti kala- ja kanatoitudes, aurutatud või keedetud köögiviljade ning võiga. Et kuumutamisel ürtide maitseomadused ning aroom kannatavad, tuleks maitsesegu lisada toiduvalmistamise lõpusjärgus.
Säilitamine.
Kuivatatud "fines herbes"'i ürte tuleks säilitada jahedas, kuivas ja pimedas kohas. Säilib pärast pakendi avamist 6–12 kuud.
Ostmine.
Kauplustes on müügil "fines herbes"'i kuivatatud segu, seda sageli "prantsuse ürtide" nime all. Tõelise maitseelamuse saamiseks tuleks aga osta värskeid maitsetaimi ja valmistada segu ise.
Mineraalide loend

"Siin on loetletud mineraale ja nende erimeid."
Bouquet garni

Bouquet garni [buk'e garn'i] (prantsuse keeles 'garneerimiskimp') on Prantsuse köögist tuntud klassikaline maitsekimp.
Traditsiooniliselt koosneb "bouquet garni" kolmest põhiürdist: petersellist, tüümianist ja loorberist.
Valmistamine.
Ürdid seotakse kimbuks kokku või pannakse väikesesse marlist kotikesse. Kokkusidumine võimaldab ürdid enne serveerimist toidust kergesti välja võtta. Marlikotikese kasutamisel võiks lisada ka mõnda peenemat vürtsi, mida kimpu siduda ei saa – näiteks apelsinikoort või vürtsnelki või apteegitilli või sellerilehti või majoraani või paar musta pipra tera.
Kasutamine.
Kasutatakse suppide, hautiste ja puljongite maitsestamiseks. Lisatakse toiduvalmistamisel kohe alguses ja eemaldatakse valmis toidust.
Herbes de Provence

Herbes de Provence [erb dö prov'aans] (prantsuse keeles 'Provence'i ürdid') on Prantsuse köögis tuntud kuivatatud ürdisegu. 
Pärit on ta Lõuna-Prantsusmaalt Provence'ist. Ürdikombinatsiooni põhialuse moodustavad kolm maitsetaime:
Ilma nendeta ei ole õige nimetada seda "herbes de Provence"'iks. Neile lisatakse tavaliselt lavendlit, apteegitilliseemneid ja vürtsbasiilikut, vahel ka majoraani ja/või salveid. 
Muide, Prantsusmaa lisatakse lavendlit vaid väga väikestes kogustes, mis on üllatav, sest lavendel seostub Provence'iga nii tugevalt, et võiks arvata, et ta on kohaliku maitsesegu põhiline, mitte aga valikuline komponent.
Kasutamine.
"Herbes de Provence"'i kasutatakse liha-, kala- ja köögiviljaroogade maitsestamisel.
Pääsküla raba

Pääsküla raba on raba, mis asub Tallinna linna ja Saku valla territooriumil. Rabast suure osa moodustab inimtegevuse tulemusel metsastunud raba. Pääsküla rabas asuvad õpperajad ning raba alale kuulub ka endine Pääsküla prügila. Pääsküla raba pindala on 9 km² ning see on Tallinna üks suuremaid rohealasid.
Ajalugu.
Pääsküla raba kohal oli kunagi laguunjärv, mis oli tekkinud sinna u 8000 aastat tagasi. Järv on kasvanud aja jooksul kinni. Pääsküla raba vanust hinnatakse turbakihi paksuse järgi, kui aastaseks juurdekasvuks hinnatakse 1 millimeeter. Raba keskmiseks turba paksuseks hinnatakse 2,5 meetrit, kuid leidub ka kuni 5 meetri paksust turbakihti. Raba loodeosas on asunud enne 1950. aastaid ka turbatööstus, mis hõlmas 10 hektarit rabast. Peale 1950. aastaid on raba lõunapoolses osas jätkatud turbakaevandamist. Lisaks on Pääsküla raba kuivendatud alates 19. sajandist. Sel ajal oli Jälgimäe ja Saue mõisa maadel asuva raba nimedeks "Sita soo", "Sitasoo raba" ja "Sita raba". Lõunaosas rajati kuivendatud rabale ka heinamaid. Endiste turbaväljadele rajati ajutine Pääsküla prügila, mis tegutses aastatel 1974–2003. Seejärel kaeti prügila pinnasega. 66,6 meetri kõrgune Pääsküla endine prügimägi üks Tallinna kõrgemaid punkte. 2002. aastal toimus Pääsküla rabas metsapõleng, mille tagajärjel hävis umbes 150 hektarit rabast. 2022. aastal aeti kinni osad nõukogudeaegsed kuivenduskraavid, et taastada kunagist rabamaastikku enne selle täielikku metsastumist.
Loodus.
Aja jooksul on jõutud selgusele, et raba loodus peaks jääma muutumatuks. On otsustatud, et sellesse piirkonda ei rajata loodust muutvaid ja kahjustavaid rajatisi. Pääsküla raba on Tallinna üks suuremaid rohealasid. Praeguseks on Pääsküla raba kogu ulatuses kuivendatud ning raba alast moodustab 90% mets. 2013. aastal võeti Pääsküla raba Tallinna-osa kohaliku kaitstava objektina looduskaitse alla.
Taimed.
Taimedest esineb Pääsküla rabas ligikaudu 300 liiki. Peamised taimeliigid:
Linnud.
Lindudest võib leida üle 140 liigi. Levinumad linnuliigid:
Imetajad.
Peamised imetajad:
Putukad.
Pääsküla raba üks Tallinna kiilirikkamaid kohti. Rabast on leitud 17 kiililiiki. Liigirikkust esineb ka kimalaste ja liblikate seas. Levinumad putukaliigid:
Õpperajad.
2007. aastal hakati Pääsküla rappa ehitama õpperadu. Õpperadade projekt valmis Keskkonnainvesteeringute Keskuse ja Nõmme linnaosavalitsuse koostöös, selle kogumaksumus oli 1,3 miljonit krooni. Rajati laudteid, platvorme ja infotahvleid. Tegemist on Tallinnale kõige lähema tähistatud õpperajaga. Pääsküla rabas on kaks rada. Kahe kilomeetri pikkune rada, mis kulgeb mööda pinnatud teid, on läbitav ka ratastooli ja lapsevankriga. Nelja kilomeetri pikkune rada kulgeb läbi eri tüüpi metsa, allikate ja kanalite. Pääsküla rabas on ka kümne meetri kõrgune vaatlustorn, mis asub raja Männiku-poolses osas. Rajade juures asuvad ka infostendid raba looduse kohta. Pääsküla raba on läbitav igal aastaajal.
Tāloqān

Tāloqān (varem eesti keeles "Talukan") on linn Afganistanis 250 km kaugusel pealinnast Kabulist, Takhāri provintsi halduskeskus. 
Kõrgus merepinnast on 796 m. 
Elanike arv on 35 900 (2004). 1979. aasta andmetel oli elanike arv 17 900. 
Lennujaam.
Põllumajandussaaduste ja karjaturg. Käsitöönduslik kangakudumine. 
Läheduses kaevandatakse kivisoola.
Poolmetallid

Poolmetallid ehk metalloidid on metallide ja mittemetallide kõrval üks kolmest suurest elementide rühmast, mis erinevad üksteisest ionisatsiooni ja keemilise sidemega seotud omaduste poolest.
Poolmetallide eristamiseks metallidest pole kindlaid viise. Kuid erinevalt metallidest on enamik poolmetalle mitte juhid, vaid pooljuhid.
Hani jõgi (Hiina)

Han (traditsioonilises hiina kirjas 漢江, lihtsustatud hiina kirjas 汉江; "Hàn Jiāng") on jõgi Aasias Hiinas.
Han algab Qinlingi mägedest, ülemjooksul läbib ta Shanxi lõunaosas laiema nõo ja voolab edasi Hubei provintsi, kus voolab laial tasandikul. Suubub Wuhanis vasakult Jangtsesse.
Jõe pikkus on 1532 km.
Hani dünastia

 
Hani dünastia oli Vana-Hiina dünastia.
Pärast Qini dünastia langust jagasid mässajad Qini riigi omavahel ja võimule tuli Hani dünastia. Üks pealikest sai endale valdused Hani jõe ääres ja võttis oma tiitli selle järgi. Hiljem hakkas ta teiste vastu võitlema, võitis nad, ja sai keisriks. Ta võttis Hani jõe nime oma dünastia nimeks. 
Üle nelja sajandi viis see dünastia läbi uuendusi, mis lõid aluse keisririigi püsimisele. Kõigepealt pandi paika keisri amet ja tema osa riigi valitsemisel. Hani dünastia võttis üle Qini riigi põhimõtte, mille kohaselt keiser on seaduse allikas, kõrgeim õigusmõistja ja riigi tähtsaim võimukandja. 
32. aastal viidi läbi muudatus, mille kohaselt lõpetati talupoegade iga-aastane sõjateenistusse kutsumine ja väljaõpetamine. Muudatused Hani dünastia ajal lõid keiserlikule Hiinale alustoed, kuid ühtlasi viisid ka Hani keisririigi hävingule. Võim koondus keisri lähimate inimeste, abielu kaudu tema sugulasteks saanute ja eunuhhide kätte. See põhjustas mõjukate perekondade üha suuremat võõrandumist, need tugevdasid oma kohalikke tugipunkte ja ühiskondlikke sidemeid.
Hani dünastia valitses 206 eKr – 9 pKr. Selle dünastia sugulased valitsesid ka aastatel 25–220. 
Ka hiljem on seda dünastianime kasutatud, aga need dünastiad ei kestnud kaua.
Hani dünastia:
Hugli

Hugli (ka "Hooghly" või "Hoogli"; bengali keeles হুগলী) on umbes 260 km pikkune jõgi Lääne-Bengalis Indias.
Algab Gangese parempoolse harujõena, ülemjooksul kannab Bhagirathi nime, suubub Bengali lahte.
Hugli ääres on Kolkata (Kalkuta) linn.
Lolland

Lolland on Taanile kuuluv saar Läänemeres. 
Saare pindala on 1243 km². 1. jaanuaril 2010 oli saarel 65 764 elanikku, millega on Lolland Läänemere saartest Rügeni ja Usedomi järel kolmandal kohal, järgneb Gotland umbes 60 000 elanikuga.
Ill (Prantsusmaa)

Ill on jõgi Prantsusmaa kirdeosas.
Algab Juura mägede jalamilt. Voolab läbi Alsace'i põhja poole. Suubub vasakult Reini. 
Illi ääres asub Strasbourg.
Pikkus on 223 km, valgala 4760 km².
Brienzi järv

Brienzi järv on järv Šveitsis Berni kantonis, just põhja pool Berni Alpe, tüüpiline Alpide-äärne järv. 
Normaalveetase on 564 m üle merepinna. Pindala 29,8 ruutkilomeetrit, sügavus kuni 259...261 meetrit. Järve kaldad on järsud, madalat vett peaaegu ei olegi. Järve pikkus on 14 km ja laius kuni 2,8 km. Järve maht on umbes 5,2 km³. Valgala pindala on umbes 1127 km². 
Läbi Brienzi järve voolab Aare jõgi. Pärast Brienzi järvest väljumist jõuab jõgi varsti Thuni järve. Peale selle suubub järve Lütschine jõgi ning hulk väiksemaid ojasid. 
Põhjakaldal asub Brienzi küla, millelt järv on nime saanud. Järvest edelas, Brienzi ja Thuni järve vahel on Bödeli, kuhu kuuluvad Interlakeni linn ning Matteni ja Unterseeni küla. 
Et järves on vähe toitaineid (tegemist on ühe puhtama järvega Šveitsis), siis on kalapüük napp (2001. aastal 10 078 kg). Need kalad on kohalik delikatess. 
Alates 1839 kurseerivad järvel reisilaevad. Praegu on käigus viis reisilaeva, mis kuuluvad kohalikule raudteefirmale BLS Lötschbergbahn.
Luzon

Luzon on Filipiinide suurim saar ning riigi majanduslik ja poliitiline keskus.
16. sajandil hõivasid saare hispaanlased. Varem jagasid Luzoni territooriumi hinduistlikud-budistlikud kuningriigid, moslemiriigid ja kohalikku rahvausundit järgivad hõimud, kellel olid kaubandussidemed Malaisia, India, Jaapani ja Hiinaga.
Portugali maadeavastajad olid esimesed, kes kasutasid saare kohta kaartidel nime Luçonia või Luçon, saare elanike kohta kasutasid nad nimetust "Luções". Hispaania võimu all kandis saar nime Uus-Kastiilia ("Nueva Castilla").
Saarel asub Filipiinide pealinn Manila.
Luzoni saarel asuvad Filipiinide 17 piirkonnast 8: Bicoli, Cagayan Valley, Calabarzoni, Cordillera, Ilocosi, Kesk-Luzoni, Mimaropa ja Pealinna piirkond.
Levinumad rahvad on ilokod, pangasinanid, pampangad, tagalogid ja bikolid. Veel on esindatud aitad, ibanagid ja bontokid.
Saarel asub Bulusani vulkaan.
Lõuna-Sporaadid

Lõuna-Sporaadid (kreeka "Nóties Sporádes") on hajali asetsevad saared Egeuse mere kaguosas Küklaadide ja Türgi vahel.
Cheiron

Cheiron (ladinapäraselt "Chiron") on kreeka mütoloogias kentaur. Varasemas mütoloogias on Cheironi mainitud ka kui Tessaalia jumalat, kes leiutas ravikunsti.
Hiljem tuntakse teda aga kui oma liigi kohta ebatavaliselt arukat ja õiglast kentauri. Erinevalt teistest kentauridest ei olnud ta riiuhimuline ega tõstnud kunagi kätt inimese vastu.
Cheiron oli titaan Kronose ja Philyra poeg (seepärast nimetati teda sageli ka filüriidiks). Nimelt oli Kronos enne Philyraga ühteheitmist võtnud hobuse kuju ja nii sündis poeg kentaurina. Ema olevat aga pärast poja nägemist niivõrd kohkunud, et muudeti ta enda palvel pärnapuuks.
Ta elas Pelioni mäe koopas ja õpetas paljudele kreeka kangelastele ravikunsti, jahipidamist, ratsutamist, relvade valmistamist ja muusikat (ta oli ka lüüra leiutaja).
Cheironi õpilased olid muuhulgas ka Achilleus, Asklepios, Iason ja Phoinix. 
Cheiron päästis ka Peleuse, kelle Akastos oli metsa relvitult maha jätnud, et kentaurid ta tapaksid. Cheiron andis Peleusele tema mõõga tagasi.
Kui Cheironi tabas Heraklese mürgine nool, mis tekitas ravimatu haava, eelistas ta suremist valule ja loovutas ta oma surematuse Prometheusele.
Pärast surma sai Cheironist Amburi tähtkuju.
Cheironi järgi on nimetatud väikeplaneet 2060 Chiron.
2060 Chiron

2060 Chiron on komeet, mille 1977. aastal avastas Charles Kowal. Hiljem on Chironit leitud ka juba 1895. aastal tehtud piltidel.
Algul peeti teda asteroidiks.
Ta nimetati 1979. aastal kentaur Chironi järgi. Ta leiti esimesena uuest taevakehade klassist, mida nüüd tuntakse kentauride nime all.
Chironi läbimõõt on paarsada kilomeetrit.
Kaldeera

Kaldeera on vulkaani või selle tipu kokkuvarisemisel tekkinud negatiivne pinnavorm.
Kaldeera tekib enamasti pärast plahvatuslikke ja võimsaid vulkaanipurskeid, mis on osaliselt tühjendanud magmakambri, mistõttu selle kohal asuv toetuseta jäänud vulkaan kukub kokku.
Kaldeera põhja võib tekkida järv, näiteks Crater Lake USA-s, mis moodustus kunagise vulkaani Mazama kokkuvarisemisel. Kui vulkaan on endiselt aktiivne, tekib kaldeera põhja uus kraater, nagu näiteks Aso vulkaanil Jaapanis.
Termin "kaldeera" tekkis 1815, kui saksa geoloog Leopold von Buch külastas Tenerifel olevat Teide kaldeerat ja La Palmal olevat Caldera de Taburientet. Kui ta avaldas oma mälestused ja tähelepanekud sellest reisist, hakkas ta kasutama terminit "kaldeera", mille teisedki geoloogid kasutusele võtsid.
Maailma kõige suurem kaldeera on Indoneesias Sumatra saarel asuvast Toba vulkaanist järele jäänud kaldeera, kus asub maailma suurim kraatrijärv Toba järv. See järv on 100 km pikk ja 30 km lai. See moodustus 75 000 aastat tagasi inimkonna ajaloo kõige suurema vulkaanipurske käigus, kui atmosfääri paiskus 2000–2800 km³ ainet. Purske tulemusena oleks inimkond äärepealt välja surnud.
Väga suur kaldeera on ka USA-s Colorados asuv La Garita, mille suurus on 35×75 km. See kaasnes maailma kõige suurema teadaoleva vulkaanipurskega, mille kõigus paiskus atmosfääri umbes 5000 km³ ainet. See juhtus 26–28 miljonit aastat tagasi oligotseenis.
Sündinud 1904

"Siin on loetletud 1904. aastal sündinud tuntud inimesi ja loomi."
Teadmata kuupäev.
[[Kategooria:1904]]
George Balanchine

George Balanchine (õieti Giorgi Balantšivadze; 22. jaanuar (vana kalendri järgi 9. jaanuaril) 1904 Peterburi – 30. aprill 1983) oli üks 20. sajandi väljapaistvamaid koreograafe ja üks American Balleti rajajaid. Ta moodustab silla klassikalise ja moodsa balleti vahel. 
Tema isa oli Meliton Balantšivadze (1862–1937), gruusia helilooja, üks gruusia ooperi rajajaid. Ka tema vend Andria Balantšivadze (1906–1992) oli tuntud gruusia helilooja. 
Aastal 1921 lõpetas ta Maria teatri kooli balletiklassi ning 1923 Petrogradi konservatooriumi. 1921–1924 oli ta Petrogradi Ooperi- ja Balletiteatri näitleja. 
Aastal 1924 kuulus ta väikese balletitantsijate trupi koosseisu, kes käisid turneel Lääne-Euroopas. Londonis nägi teda Sergei Djagilev, kes tegi talle ettepaneku ühineda trupiga Ballets Russes, algul tantsijana, hiljem peakoreograafina. Põlvevigastus tegi tema tantsijakarjäärile lõpu. 
Metseen Lincoln Kirstein (1907–1996) veenis 1933 Balanchine'i tulema USA-sse ja rajama ameerika balletitrupi. Balanchine rajas kõigepealt balletikooli. Aasta hiljem avati American Ballet ning sellest sai Metropolitan Opera balletitrupp. Balanchine lahkus peagi.
Aastal 1946 rajas ta New York City Balleti. 
Aastal 1954 lavastas ta "Pähklipureja", millest alates ballett hakkas USA-s seostuma jõuludega. 
Balanchine on olnud koreograaf ka muusikalis, filmis ja televisioonis. 
Balanchine suri 1983 Creutzfeldt-Jakobi tõppe.
Yangon

Yangon on linn Myanmaris, Yangoni piirkonna halduskeskus ja riigi suurim linn. See asub Yangoni ja Bago jõe ääres 30 kilomeetri kaugusel rannikust, Martabani lahest.
Varem on eesti keeles kasutatud ingliskeelse nime "Rangoon" mugandust Ranguun.
"Yangon" tuleneb birmakeelsetest sõnadest "yan" ja "koun", mis tähendavad vastavalt 'vaenlased' ja 'jooksevad ära'.
Yangonis valitseb troopiline mussoonkliima. Aasta otsa on palav: õhutemperatuur on stabiilselt 25 ja 30 kraadi vahel. Maist oktoobrini on vihmaperiood, muul ajal kuivaperiood. Juulis langeb sademeid keskmiselt 600, jaanuaris-veebruaris 2 millimeetrit, aastas 2743 mm.
Linna asutasid 6. sajandil monid, kes hoidsid siis kontrolli all Myanmari rannikuosa. Algul kandis see nime Dagon ja ta oli harilik kaluriküla. 1753. aastal vallutas linna kuningas Alaungpaya ja nimetas linna Yangoniks. 1841. aastal hävitas linna tulekahju. 1852. aastal vallutasid linna Briti väed Teises Inglise-Birma sõjas. Linn sai tugevaid kahjustusi ja liideti Briti Indiaga.
Britid panid paika Yangoni ruudulise tänavavõrgustiku ja asutasid koole, sealhulgas Ranguuni Kolledži, millest kasvas välja Yangoni ülikool. Inglise perioodil olid linlaste tähtsaimad tegevusalad riisikasvatus ja puidutootmine; vähem toodeti suhkruroogu, vääriskive ja vandlit.
1930. aastal tabasid linna maavärin ja tsunami. Rängalt kahjustas linna ka Teine maailmasõda. 8. märtsil 1942 vallutasid linna Jaapani väed. Pärast sõda, kui Myanmar sai 4. jaanuaril 1948 iseseisvaks, kuulutati Yangon Myanmari pealinnaks. Enne iseseisvumist moodustasid linna elanike enamiku indialased; hiljem suurenes bamarite osakaal.
Inglispärane nimi "Rangoon" muudeti ametlikult Yangoniks 1989. Siiski ei tunnusta seda kõik riigid, sest ei tunnusta Myanmaris võimul olevat huntat. Seepärast jätkab näiteks USA valitsus nimede "Rangoon" ja "Burma" kasutamist.
6. novembril 2005 viis valitsus pealinna 320 kilomeetrit põhja poole Naypyidawi. Selle põhjused pole päris selged. On oletatud, et valitsus soovib pealinna, kuhu ei ulatuks välismaine telekommunikatsioon. Samuti on arvatud, et sisemaal asuvat pealinna on USA-l raskem vallutada.
Afganistani asulate loend

"Siin on loetletud Afganistani asulaid. 
A.
Anār Darreh - Andkhvoy - Āqchah - As‘adābād - Asmar - Aybak
B.
Baghlān - Bagrām - Bālā Murghāb - Balkh - Bāmiān - Barākī Barak - Bāsawul - Bust
C.
Chagcharān - Chāh Āb - Chārīkār - Darwāzahgêy
D.
Delārām - Dīshū - Dowlatābād
E.
Emām Şāheb - Eshkāshem
F.
Farāh - Fārsi - Feyẕābād
G.
Gardēz - Ghaznī - Ghowr - Girishk - Ghōryān - Gizāb
H.
Herāt
J.
Jabal os-Sarāj - Jalālābād - Jorm
K.
Kabul - Kajaki - Kalā-i Now - Kalāt - Kāmdīsh - Kandahār - Kang - Karrukh - Khānābād - Kholm - Khowst - Khvājeh ‘Alī Soflá - Kondūz - Koshk-e Kohneh - Kūchnay Darwishān
L.
Langar - Lashkargāh
M.
Mahmūd-e Rāqī - Mazār-e Sharīf - Maydān Shahr - Mehtarlām - Meymaneh - Mīr Bachcheh Kūt - Moshūray - Muqur
N.
Naghlū
O.
Orgūn - Owbeh
P.
Paghmān - Panjāb - Pol-e Khomrī - Pul-i ‘Alam
Q.
Qarqin
R.
Rostāq - Rūdbār
S.
Sang Chārak - Sang-e Māsheh - Sarowbī - Sheberghān - Shindand - Shīnkāy - Shīr Khān - Shūlgareh - Surkhāb
Z.
Zaranj - Zareh Sharan - Zendeh Jān - Zībāk
T.
Tagāb - Tāloqān - Teywarah - Towr Kham - Towraghondī - Tūlak
U.
Uruzgān
W.
Wāzah Khwāh
Protogalaktikad

Protogalaktikad on gaasipilved, millest tekivad galaktikad. 
Arvatakse, et tähetekke kiirus galaktika evolutsiooni sellel perioodil määrab, kas kujuneb spiraalgalaktika või elliptiline galaktika: aeglasema tähetekke puhul kujuneb spiraalgalaktika.
Täheteke

Täheteke on protsess, mille käigus molekulipilved muutuvad tähtedeks. 
Praegu arvatakse, et molekulipilvede tuumad (eriti suure tihedusega piirkonnad) muutuvad gravitatsiooniliselt ebastabiilseks, fragmenteeruvad ja hakkavad kollapseeruma. Osa gravitatsioonienergiast, mis kollapsis vallandub, kiiratakse välja infrapunakiirgusena, osa energia arvel tõuseb objekti tuuma temperatuur.
Indus

Indus on jõgi, mis voolab Lõuna-Aasias. 
Indus algab Tiibetist. Ülemjooksul voolab loodesse ja laskub sügavasse orgu Karakorami ja Himaalaja vahel. Seejärel pöördub Indus edelasse ümber Nanga Parbati mäe ja voolab läbi Himaalaja eelmägede. Pärast Soolaaheliku läbimist jõuab tasandikule (Induse-Gangese madalikule). Suubub Araabia merre, moodustades delta. 
Olulisemad lisajõed on Shyok, Gilgit, Kabul ja Panjnad.
Nimi.
Tiibeti keeles ཧིན་དའུ (Hindau), hindi keeles सिंध (Sińdh), urdu keeles سندھ (Sindh). 
Sanskriti keeles "sapta sindharas" 'seitse jõge (jõgikond)', vanakreeka keeles "᾽Ινδός" (Indos).
Albeedo

Albeedo (ladina sõnast "albedo" 'valgesus') on pinna peegeldumisnäitaja.
Pinna albeedo väärtus on arv 0 ja 1 vahel, mis näitab peegelduva kiirguse intensiivsust võrreldes pealelangeva kiirgusega. Heleda pinna albeedo on suurem kui tumedal. Väljendatakse ka protsentides 0–100%.
Looduslike pindade albeedo jääb reeglina vahemikku 5–95%. Albeedo on tähtis füüsikaline suurus astronoomias ja meteoroloogias.
Paljude pindade puhul oleneb albeedo valguskiirte langemisnurgast. Näiteks merepinna albeedo võib muutuda vahemikus 2...99%, sõltuvalt sellest, kas Päike on seniidis või horisondil.
Planeedi Maa keskmine albeedo on 37%, Kuu albeedo aga 12%, seega on Kuu märksa tumedam taevakeha kui Maa.
Absoluutselt musta keha albeedo on null.
Lääne-Teravmäed

Lääne-Teravmäed on saar Teravmägede lääneosas. 
Pindala 38 000 km². 
Mitu lahte lõhestavad saart sügavalt. 
Saar on mägine, kõrgeim tipp on 1713 meetri kõrgune Newtontoppen. 
Kliima on külm. 
Pisut üle poole saarest on kaetud liustikega.
Suuremad asulad saarel on Longyearbyen, Barentsburg ja Ny-Ålesund.
Algmeridiaan

Algmeridiaan ehk nullmeridiaan on meridiaan, mis läbib Greenwichi observatooriumi. Algmeridiaani pikkuskraad on 0°. Algmeridiaan moodustub maaellipsoidi ning tasandi, mille moodustavad maaellipsoidi keskpunkt, Greenwichi observatoorium ning poolused, lõikumisel.
Perseiidid

Perseiidid on meteoorivool ehk tähesadu, mis tipneb igal aastal 12. augustil ning on jälgitav kuni kaks nädalat enne ja pärast seda (isegi juuli keskpaigast). Kõige paremini on neid näha siiski 11. augusti ja 14. augusti vahel.
Perseiide põhjustab Perseiidide pilv, mis paikneb piki Swifti-Tuttle'i komeedi orbiiti ja koosneb osakestest, mis on sellest komeedist eraldunud ajal, mil komeet möödus lähedalt Päikesest. Tähesadu on nähtav ajal, kui Maa läbib komeedi orbiidi.
Suurem osa sellesse pilve kuuluvast tolmust on umbes 1000 aastat vana. On ka noorem tolmuformatsioon, mis eraldus komeedist 1862. Alates umbes keskööst vastu 12. augustit 2004 (Eesti aja järgi) võis näha sellesse kuuluvaid meteoore isegi tavalisest suurema langemissagedusega. Meteooride sagedus võis ulatuda 200 meteoorini tunnis.
Perseiidide radiant on Perseuse tähtkujus. Swift-Tuttle'i komeedi orbiidi asendi tõttu on perseiidid jälgitavad peamiselt põhjapoolkeral.
Tähesadu on paremini jälgitav suurtest linnadest eemal, kus puudub linna valguskuma.
Tromb

Tromb ehk tornaado on mõne meetrise kuni mitme kilomeetrise läbimõõduga väga intensiivne õhupööris, mis kujuneb välja rünksajupilve ja maapinna vahel. Selle keskmes on õhurõhk tunduvalt väiksem normaalrõhust. Kui õhupööris ei ulatu maapinnani, vaid lõppeb kõrgemal, on korrektne nimetada seda lehterpilveks.
Trombe esineb kõige sagedamini USAs, kuid ka Eestis on sooja ja niiske ilma korral keeriseid nähtud. Üks seni aegade hullemaid trombe Eestis oli 2000. aastal Rakveres, kus inimene sai palgiga rinda ning hukkus. Viimane tõsisem, laialdasi kahjustusi toonud tromb leidis aset aga 2022. aasta juulis Tartumaal.
Teadlased kasutavad tavaliselt terminit "tornaado". Vastupidi laialt levinud arvamusele ei ole tromb tornaadost väiksem: eksitus tuleneb ilmselt sellest, et USA-s kasutatakse sõna "tornado", Euroopas aga tavaliselt sõna "tromb" (tuleneb itaalia keele sõnast "tromba"; paralleeliks saksa keeles "die" "Trombe"). Kuna Euroopa trombid on reeglina oma Ameerika "ametivendadest" väiksemad, siis on tekkinud arusaamine trombist kui väikesest tornaadost või tornaadost kui suurest trombist. Tegelikult on need sõnad sünonüümid. Eesti keeles on trombi nimetatud mitmeti, levinumad nimetused on näiteks keeristorm, tuulispask ja vesipüks (vee kohal tekkinud ja liikuv pööris).
Tornaadode tugevust määratakse Fujita-Pearsoni skaalal. Ameerika Ühendriikides võeti 1. veebruarist 2007 kasutusele täiustatud Fujita skaala (EF-0 kuni EF-5), mis võimaldab tornaado tugevust täpsemini määrata kui vana skaala. Kõige nõrgem on F0, kõige tugevam F5. Viimane võib isegi asfaldi tee pealt minema viia.
Tornaado korral on kõige ohutum varjuda keldrisse.
USA hoiatussüsteem.
USA-s väljastab tornaadohoiatusi USA riiklik ilmateenistus. Tornaadovalveid väljastab USA tormiennustuskeskus.
Parsek

Parsek (tähis pc) on SI-süsteemi mittekuuluv pikkusühik: kaugus, kust vaadates 1 astronoomiline ühik katab 1 kaaresekundi, ehk niisuguse ringjoone raadius, millel üks astronoomiline ühik moodustab ühesekundise kaare.
1 pc = 3,08572 · 1016 m = 3,26168 valgusaastat = 2,062648 · 105 astronoomilist ühikut.
Ühiku nimetus tuleb sõnadest parallaks ja kaaresekund.
Parsek on peamiselt kasutusel Päikesesüsteemi-väliste kauguste mõõtmisel. Näiteks lähim täht Proxima Centauri on Päikesesüsteemist 1,31 pc kaugusel. 
Parseki suuruse leidmine.
Parsek on defineeritud kui kaugus, mille korral Maa orbiidi raadius paistab 1 kaaresekundilise nurga all. Kuna tegu on väga väikese nurgaga, kasutatakse parseki suuruse leidmiseks tavapäraselt täisnurkse kolmnurga lähendit. Nurk "p" on kolmnurga mitte-täisnurkne nurk suurusega 1 kaarekraadi, kui selle vastaskaateti pikkus on 1 astronoomiline ühik (aü) ja lähiskaateti pikkus 1 parsek (pc). 
Lähtudes radiaani definitsioonist vastab ühele kaaresekundile (kandilistes sulgudes on toodud ühikud):
formula_1.
Kuna antud kolmnurga kaatetid on 1 astronoomiline ühik ja 1 parsek, siis tähendab see, et üks parsek on võrdne 206264,8 astronoomilise ühikuga.
Kuna astronoomiline ühik on 149 597 870 700 meetrit (täpne suurus), siis:
formula_2
Kauguste ja parallakside teisendamine.
Eelneva definitsiooni tõttu on kaugus "d" parsekites ja aastaparallaks "p" seotud järgnevalt:
formula_3
Kui tähe aastaparallaksi nurk p on 1 kaaresekund, vastab sellele kaugus 1 parsek. Kui tähe aastaparallaks on 1 millikaaresekund (tuhandik kaaresekundit) siis on tähe kaugus 1000 pc. Samamoodi on 100 pc kaugusel oleva tähe aastaparallaks 0,01 kaaresekundit.
Kilo-, mega- ja gigaparsek.
Parsekist moodustatakse mõõtühikute detsimaaleesliiteid kasutades suuremad mõõtühikud: kilo-, mega- ja gigaparsek. 
Galaktikate ja ka galaktikagruppide sees kasutatakse sageli mõõtühikuks tuhande parseki pikkusele vahemaale vastavat kiloparsekit (kpc). Näiteks Päikese kaugus Linnutee keskmest on umbes 8,2 kpc. 
Ühe miljoni parseki pikkust vahemaad tähistatakse megaparsekiga (Mpc). Astronoomid kasutavad tavaliselt megaparsekeid kui kirjeldavad galaktikate või galaktikaparvede vahelisi kaugusi. Kaugusi galaktikateni või galaktikate vahelisi vahemaid antakse mõnikord ühikuga Mpc/"h" (näiteks "50/"h" Mpc"; kirjutatakse ka kujul "50 Mpc "h"−1"; "h" on siin Hubble'i konstant vahemikus 0,5 &lt;"h" &lt;0,75). 
1 gigaparsek (Gpc) on üks miljard parsekit. 1 gigaparsek on umbes 3,26 miljardit valgusaastat. Seda mõõtühikut kasutatakse enim Universumi suuremastaabilisest struktuurist rääkides.
Kesköö

Kesköö on kellaaeg, mil algab uus kalendriööpäev (muutub kuupäev): kell 12 öösel, kell 24.00 ehk kell 00.00.
Vanarooma ajaarvamissüsteemi järgi oli kesköö täpselt päikeseloojangu ja päikesetõusu vahel.
SI (täpsustus)

SI on lühend, mis võib tähendada:
Si võib tähendada järgmist:
Akadeemia (ajakiri)

Akadeemia (alapealkirjaga Eesti Kirjanike Liidu kuukiri Tartus) on Tartus riigi toel ilmuv kultuuriajakiri, mille eesmärk on "vahendada eri teadusharude tänapäevast taset ja arengut". 
Ajakirjas avaldatakse filosoofiliste, teaduslike ja populaarteaduslike artiklite ja esseede tõlkeid ning algupäraseid artikleid ja esseesid, vähem ilukirjandust ja graafika reproduktsioone. Ilmub ka retsensioone. 
Ajakiri hakkas ilmuma sagedusega kord kuus 1989. aasta aprillist. Alates 1990. aastast ilmub 12 korda aastas.
Akadeemia 1937–1940.
Praeguse ajakirja Akadeemia eelkäija oli Tartus 1937–1940 ilmunud üliõpilasseltside ajakiri Akadeemia, mis esindas tollasele autoritaarsele režiimile vastanduvat demokraatlikku hoiakut ning sarnanes taotlustelt praeguse ajakirjaga. Ajakirja andis välja Üliõpilasseltside Vilistlaskogude Liit.
Erinumbrid.
Lisaks tavalistele mitmekesise sisuga numbritele on koostatud aeg-ajalt temaatilisi erinumbreid:
Eesti ajakirjade loend

"Siin on loetletud Eestis praegu välja antavaid või varem välja antud ajakirju ning väljaspool Eestit välja antavaid või välja antud eestikeelseid ajakirju. On olemas ka Eesti kultuuriajakirjade loend ja Eesti teadusajakirjade loend.
Limmat

Limmat on jõgi Šveitsis.
Algab Zürichi linnas Zürichi järvest. Suubub Aaresse. Pikkus 35 km. Jõel asub vähemalt kümme hüdroelektrijaama.
Mallorca

Mallorca on Hispaaniale kuuluv saar Vahemeres, suurim Baleaari saartest. 
Pindala on 3640 km². 
Saare põhjaosa on mägine, kõrgusega kuni 1443 meetrit.
Mallorcal asub Palma linn.
Haldusjaotus.
Mallorcal on kuus maakonda ("comarca"):
Man

Man on saar Iiri meres, mis moodustab Briti krooni sõltkonna.
Saare kaugus Šotimaa rannikust 29 km, Inglismaa rannikust 48 km ja Iirimaa rannikust 52 km. Saare ulatus edelast kirdesse 52 km ja loodest kagusse 22 km. Mani ranniku lähedal on väikseid laidusid, millest suurima, Calf of Mani, pindala on 250 ha.
Loodus.
Saar on mägine, kõrgeim tipp on Snaefell (621 meetrit).
Kliima on mereline.
Poliitika.
Mani riigipea on Suurbritannia kuningas Charles III, kelle tiitel on Lord of Mann. Seadusandlik organ on kahekojaline parlament Tynwald (mänksi Tinvaal), mis tegutseb vähemalt 979. aastast alates ja on vanim järjepidevalt tegutsev seadusandlik kogu maailmas. Alamkoda "House of Keys" valitakse üldistel otsevalimistel. Ülemkoda "Legislative Council" (Seadusandlik Nõukogu) koosneb kaudselt valitud ja "ex-officio" liikmetest. Täidesaatvat võimu teostab Tynwaldi liikmetest koosnev ministrite nõukogu, mida juhib peaminister (Chief Minister), kelleks 2006. aastast on Tony Brown.
Välissuhted.
Man ei ole Suurbritannia osa. Man ei kuulu ka Euroopa Liitu, kuid saarel on vabakaubandusleping Euroopa Liiduga. Saare kaitse- ja välispoliitika eest vastutab Suurbritannia, kes esindab saart rahvusvahelistes organisatsioonides.
Mani kodanikud on ühtlasi ka Suurbritannia kodanikud, kuid neile ei laiene Euroopa Liidu liikmesusest tulenevad Suurbritannia kodanike õigused.
Rahvastik ja keel.
Mani elanikkond koosneb keldi hõimu mänkside järeltulijatest. Saarel räägitakse inglise keelt. Keldi keelte hulka kuuluv mänksi keel hakkas hääbuma 19. sajandil. Selle viimane kõneleja Ned Maddrell suri 1974. aastal, kuid keelt on hiljem püütud elustada. Alates 1993. aastast õpetatakse saare koolides mänksi keelt. Saarel on ka paarkümmend last, kelle emakeel on mänksi keel. 2001. aasta rahvaloenduse andmeil oskas saare 76 315 elanikust 1689 ehk 2,2% mänksi keelt.
Suuremad asulad on Douglas (Doolish) 25 000 elanikuga, Onchan (Kione Droghad) ja Ramsey (Rhumsaa).
Majandus.
Peamised majandusharud on turism ja rahandus. Saarel on oma raha – Mani naelsterling, mis on 1:1 seotud Suurbritannia naelsterlingiga.
Saarel on umbes 800 km maanteid, 68,5 km raudteid ja rahvusvaheline lennujaam. Douglase rannapromenaadil tegutseb tänini ajalooline hobutramm.
Ottawa

Ottawa (haldusüksusena inglise "City of Ottawa", prantsuse "Ville d'Ottawa" – 'Ottawa linn') on Kanada pealinn. Linn asub Ontario provintsi idaosas Ottawa jõe kaldal.
Ottawa kohal elasid algonkini hõimud, kuni 1800. aastal rajas Philemon Wright sinna inglaste asunduse.
Ottawast sai Kanada pealinn 31. detsembril 1857, kui kuninganna Victoria valis selle pealinnaks.
Alates 1976. aastast on Ottawas toimunud rahvusvaheline animafilmide festival.
Nissi vald

Nissi vald oli vald Harju maakonna edelaosas. Vald eksisteeris aastatel 1992–2017. 2017. aastal ühines Nissi vald Saue vallaga.
Vald piirnes põhjas Harju maakonna Padise ja Vasalemma vallaga, lõunas Rapla maakonnaga, idas Harju maakonna Kernu vallaga ja läänes Lääne maakonnaga.
Nissi viimane vallavanem oli Ermil Miggur.
Asustus.
Vallas oli kaks alevikku, Turba ja Riisipere, kus 2000. aasta rahvaloenduse andmetel oli vastavalt 1094 ja 1055 elanikku, ning 17 küla: Aude (14 elanikku, 2000. aasta rahvaloendus), Ellamaa (210), Jaanika (45), Kivitammi (62), Lehetu (200), Lepaste (41), Madila (24), Munalaskme (127), Mustu (33), Nurme (53), Odulemma (60), Rehemäe (37), Siimika (28), Tabara (43), Vilumäe (58), Viruküla (22), Ürjaste (87).
Majandus.
Nissi valla territooriumist oli metsamaad umbes 50%. Põllumaadest oli kasutuses umbes 4000 hektarit.
Valda läbis Ääsmäe–Haapsalu–Rohuküla maantee. Vallas lõppes elektrifitseeritud Haapsalu-suunaline raudtee (Keila–Riisipere raudtee). Ida-lääne suunal läbisid valda Riisipere–Vasalemma, Riisipere–Nurme ja Vaimõisa–Nurme tee, mis ühendavad Paldiskit Via Balticaga.
60–65% tööealistest elanikest töötas väljaspool valda, peamiselt Keilas ja Tallinnas.
Ajalugu.
Nissi nime on esmamainitud Taani ja Rootsi preestrite ristimisretkede kroonikaraamatutes aastaist 1219 ja 1220. Aastal 1241 on mõne Nissi ala haldaja olnud Mattis Risbiti nimeline läänimees. Tema nimest tuleneb nimekuju Riesenberg, eestistatult Riisepere ehk Riisipere. Sellenimelist rüütlimõisa mainitakse juba 14. sajandil Eesti vanemate ja jõukamate mõisate hulgas. 16. sajandi alguses olid Nissi alad Hertele-nimelise kirikukihelkonna keskuseks, kuid sajandi lõpuks Nissi kihelkond ajutiselt kaotati. Taasiseseisvumine kirikukihelkonnana toimus 1645. aastal.
Valla ajaloo aluseks võib pidada Riisipere rüütlimõisa alluvusse kuuluvat talupoegade kogukonda, mis sai valitsusliku sõltumatuse 1866. aastal Baltimaades kehtestatud vallaseaduse põhjal. Nissi vald sündis 1938/39. aastal toimunud vallauuendusega, mil liitusid Riisipere ja Laitse vallad. Kolhoosikorra kehtestamise aegu, 1950. aastal moodustati Nissi valla aladest Nissi külanõukogu, mis kuulus Keila rajooni alla. Nissi vald sai omavalitsusliku staatuse tagasi 21. mail 1992. Augustis 1993 eraldati Nissi vallast Kernu vald.
2017. aastal ühines Nissi vald Saue vallaga.
Nissi kirik

Nissi Maarja kirik on luteri kirik Harju maakonnas Riisipere aleviku Nissi asumis, Riisipere–Nurme tee ääres, aadressil Nissi tee 66.
Kirikut kasutab EELK Nissi Maarja kogudus.
Ajaloost.
Algne kirik ehitati 1501. aastal, tolleaegse maahärra Johann Üksküll maatükile. Riisipere maahärra tegi samal 1501. aastal reisi Rooma, kus ta palus tolleaegselt paavstilt Aleksander VI-lt luba oma maatükile kabeli ehitamiseks. Paavst andiski loa ning pärgamendile kirjutatud tõendi, mis on hiljem Riisipere mõisa kirjalaekast kaduma läinud. Valmis ehitatud uuele kirikule anti lähedal paikneva küla järgi nimeks Nissi.
1871. aastal ehitati kirikule uued tugevad müürid 52,5 meetri kõrguse historitsistliku torniga. 7. oktoobril 1873 pühitseti sisse uus ja avar kirik, millel oli kõrge üle Nissi metsade paistev torn. Ehitamiseks annetasid raha nii mõisnikud kui ka kohalik rahvas.
Kiriku projekteeris Peterburi arhitekt David Grimm ja seda ehitati aastatel 1871–1873 meister Hindrek Jakobsoni juhtimisel.
Riias valmistati Nissi kirikule vitraažaknad "Evangelist Johannes" ja "Apostel Peetrus" (H. Beyermann, 1902).
29. mail 1938 oli Nissi kogudusel järjekordne suurpäev. Peale põhjalikku remonti pühitses piiskop Nissi kiriku uuesti sisse. Kirikusse seati sisse elekter, ehitati ahjud, lisaks kaeti alumine kiriku seinaosa puitpaneelidega ja põrand vaipadega.
Nissi kirikust idas tee ääres asub Nissi Vabadussõja mälestussammas ja nimeloenditega lisatahvlid II Maailmasõjas ja 1940-1985 vastupanuliikumises langenud ja poliitilise vägivalla läbi hukkunutele. 7. oktoobril 2023 kell 12 alanud jumalateenistusega tähistati kirikuhoone 150. sünnipäeva. 
Kalmistu.
Kiriku aeda on maetud Stackelbergide, Bistramite, Pilar von Pilchaude, Maydellide ja Mohrenschildtide suguvõsa liikmeid.
Muud.
Traditsiooniks on saanud suvel toimuvad kirikukontserdid.
Kiriku järgi on tekkinud kõnekäänd "nina nagu Nissi kiriku torn".
Kirikut ja Nissi asulat on näha 1966 Eesti Telefilmis valminud filmis "Võlg".
Manitoulin

Manitoulin on saar Huroni järves. Kuulub Kanada Ontario provintsi.
Saare pindala on 2766 km². See on maailma suurim järvesaar.
2001 elas saarel 11 933 inimest.
Saint Mary jõgi (Suur järvistu)

Saint Mary jõgi on 119,9 km pikk jõgi Põhja-Ameerikas, mis algab Ülemjärvest ja suubub Huroni järve. Jõel asub Sainte Marie kärestik.
Jõgi on terves ulatuses Ameerika Ühendriikide ja Kanada piiriks. Jõe lõunaküljele jääb Michigani osariik ja põhjaküljele Ontario provints.
Mini jõgi

Mini jõgi on vähemalt kahe jõe nimi Hiinas:
Mini jõgi (Jangtse)

Min (hiina 岷江, Mínjiāng) on jõgi Lääne-Hiinas, üks olulisemaid Jangtse jõe lisajõgesid.
Jõgi saab alguse Mini mägedest Sichuani provintsis. Ülemjooksul voolab Min sügavas kuristikus läbi mägise maastiku. Kui jõgi laskub Punasesse nõkku, hakkab ta hargnema mitmeks haruks, mis hiljem taas ühinevad.
Min suubub vasakult poolt Jangtse jõkke Yibini linnas, mängides olulist rolli piirkonna veemajanduses ja põllumajanduses.
Jõe pikkus on 735 km, valgla pindala 134 000 km².
Min on ka ajalooliselt ja kultuuriliselt oluline. Näiteks asub selle jõe ääres Dujiangyani niisutussüsteem, mis on UNESCO maailmapärandi nimistus ning üks maailma vanimaid töötavaid veejuhtimissüsteeme (ehitatud 3. sajandil eKr).
Vahemeri (Vilsandi)

Vahemeri on järv Vilsandil.
Vahemeri on nime saanud sellest, et kunagi oli saar järve kohal kaheks jagatud.
Järve kõrval on Vahemere abajas.
Ottawa jõgi

Ottawa on jõgi Põhja-Ameerikas. Jõe pikkus on 1271 km ja valgala 146 000 km².
Ta algab Laurentia kõrgustikelt. Voolab ülemjooksul läände, hiljem aga pöördub kagusse. Hochelaga saarestikus hargneb, harud suubuvad vasakult Saint Lawrence'i jõkke.
Ottawa jõe vasakul kaldal Rideau jõe suudmes asub Ottawa linn.
Vahemere abajas

Vahemere abajas on laht Vilsandi lõunarannikul.
Teisel pool Vilsandit on Auksaare laht, millest eraldab abajat Vahemere kael. Abajast kirdes on merest eraldunud Vahemeri.
Riisipere

Riisipere on alevik Harju maakonnas Saue vallas.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal oli alevik Nissi valla halduskeskus.
Asula varasem nimi oli Riesenberg (vene "Ризенберг").
Asub Ääsmäe-Haapsalu maantee ääres. Kaugus Tallinnast on 45 km, Haapsalust 50 km, Märjamaalt 30 km, Raplast 40 km.
Riisipere raudteejaam oli Tallinna poolt saabuvate elektrirongide ja aastatel 2004–2019 kogu Haapsalu-suunalise rongiliikluse lõpp-punkt. Vasalemma–Riisipere raudteelõik oli seni viimane elektrifitseeritud raudteelõik Eestis, millel sõitsid elektrirongid 1981. aastast. 2019. aastal taastati raudteelõik Turbani ja elektrifitseeriti.
Vaatamisväärsuste hulka kuuluvad Nissi kirik, Vabadussõja mälestussammas, Riisipere raudteejaama veetorn jm.
Riisiperes on sündinud helilooja Raimond Valgre, koorijuht Ene Kangron ja kasvatusteadlane Tuuli Oder.
Alevikku läbivad järgmised kõrvalmaanteed: Nissi tee, Riisipere jaama tee, Riisipere–Kernu tee, Riisipere–Nurme tee.
Inertsus

Inertsus on mitmetähenduslik termin: