tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kalnmuiža (Kandava vald)

Kalnmuiža (ka Kalnamuiza) on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla edelaosas merepinnast 75 meetri kõrgusel Amula jõe kaldal ja jääb valla keskusest Kandavast 11 ning Riiast 104 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud endise Kalna mõisa ("Hohenberg") keskuse juurde. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Küla jääb Abava ürgoru looduspargi territooriumile. Sinna jääb looduskaitsealune 14 meetri kõrgune paljand Kalnamuiža kaldapealne. Looduskaitse all on Kalnmuiža elupuu ümbermõõduga 1,97 ja kõrgusega 14 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,5 ja kõrgusega 22 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,9 ja kõrgusega 20 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,58 ja kõrgusega 18 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,54 ja kõrgusega 22 meetrit, raagremmelgas ümbermõõduga 2,07 ja kõrgusega 14 meetrit, raagremmelga ümbermõõduga 2 ja kõrgusega 16 meetrit, saar ümbermõõduga 3,5 ja kõrgusega 22,5 meetrit, saar ümbermõõduga 4,25 ja kõrgusega 24 meetrit, saar ümbermõõduga 4,39 ja kõrgusega 26 meetrit, saar ümbermõõduga 4,27 ja kõrgusega 19 meetrit, saar ümbermõõduga 4,06 ja kõrgusega 17 meetrit, saar ümbermõõduga 3,7 ja kõrgusega 16 meetrit, saar ümbermõõduga 3,5 ja kõrgusega 24,5 meetrit, saar ümbermõõduga 4,45 ja kõrgusega 34 meetrit ning läänepärn ümbermõõduga 2,9 ja kõrgusega 23 meetrit.
Aastal 2006 oli külas 19 elanikku.
Aizdzire

Aizdzire on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla lõunaosas merepinnast 72 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Kandavast 9,5 ning Riiast 101 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud endise Aizdzire mõisa ("Adsim, Adsem") keskuse juurde. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Küla jääb Abava ürgoru looduspargi territooriumile.Looduskaitse all on mänd ümbermõõduga 2,68 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,68 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,18 meetrit, tamm ümbermõõduga 5,4 meetrit, haab ümbermõõduga 3,98 meetrit ja haab ümbermõõduga 5,33 meetrit.
Aastal 2006 oli külas 57 elanikku.
Brian Idowu

Brian Oladapo Idowu (sündinud 18. mail 1992 Peterburis) on Venemaal sündinud Nigeeria jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Venemaa kõrgliiga klubis FK Himki ja Nigeeria jalgpallikoondises.
Ta on kogu klubikarjääri jooksul mänginud Venemaa klubides. Venemaa kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2011–12 Permi Amkari meeskonnas.
2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Moskva Lokomotiviga. 2020. aasta augustis läks ta laenule Himkisse, sõlmides aasta hiljem klubiga püsiva lepingu.
Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Idowu 14. novembril 2017 sõprusmängus Argentina vastu ja lõi selles mängus ka värava. Ta kuulus Nigeeria koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel.
Isiklikku.
Tema isa on nigeerlane ning ema Nigeeria ja vene päritolu. Idowu sündis ja kasvas üles Peterburis, kuid 3–6-aastaselt elas ta Nigeerias Owerris.
Irfaan Ali

Mohamed Irfaan Ali (sündinud 25. aprillil 1980) on Guyana poliitik, alates 2. augustist 2020 riigi president.
Irfaan Ali omandas bakalaureusekraadi ärijuhtimise alal Sunderlandi Ülikoolis, magistrikraadi tööjõu planeerimise alal Anglia Ruskini Ülikoolis ning doktorikraadi linna- ja regionaalplaneerimise alal Lääne-India Ülikoolis.
Irafaan Ali oli Progressiivse Rahvapartei kandidaat 2020. aasta Guyana valimistel. Vastaskandidaadiks oli ametis olev president David Granger, kes oli Kodanike Rahvuskongressi kandidaat. Esialgsetel tulemustel kogus Kodanike Rahvuskongress 49,82% häältest ja Progressiivne Rahvapartei 48,26%. David Granger kuulutas ennast valimiste võitjaks. Opositsioon ja vaatlejad väitsid, et häälte lugemisel oli esinenud rikkumisi. Guyana Ülemkohtu otsusel loeti hääled uuesti üle. Ülelugemise tulemusel selgus, et Progressiivne Rahvapartei sai 50,69% häältest ja Kodanike Rahvuskongress 47,34%. Granger keeldus neid tulemusi tunnistamast ja süüdistas vastaspoolt pettuses.
Guyana Valimiskomisjon kuulutas Irfaan Ali valimiste võitjaks 2. augustil 2020.
Irfaan Ali asus Guyana presidendi ametisse 2. augustil 2020.
Mustene

Mustene (vanasti ka Lejasmuiža või Muižnieki) on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla lõunaosas merepinnast 55 meetri kõrgusel Abava jõe kaldal ja jääb valla keskusest Kandavast 7 ning Riiast 99 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud endise Mustene karjamõisa ("Musten") keskuse juurde. Karjamõisast on säilinud elumaja ja ait. Nõukogude perioodil rajati külla kaks veiselauta. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Küla jääb Abava ürgoru looduspargi territooriumile.
Aastal 2006 oli külas 48 elanikku.
Lejasmuiža

Lejasmuiža on mitme Läti küla paralleelnimi:
Pablo Maffeo

Pablo Carmine Maffeo Becerra (sündinud 12. juulil 1997 Sant Joan Despí) on Hispaania jalgpallur, kes mängib paremkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis RCD Mallorca.
Aastatel 2003–2013 kuulus ta RCD Espanyoli noorteakadeemiasse. Seejärel liitus ta Manchester Cityga. Manchester City põhimeeskonnas debüteeris ta 24. augustil 2016 UEFA Meistrite Liiga "play-off"-mängus Bukaresti Steaua vastu. Kaks kuud hiljem mängis ta liigakarika kohtumises Manchester Unitedi vastu. Manchester Cityst oli ta kahel korral laenul Hispaania esiliiga klubis Girona.
2018. aasta mais sõlmis ta viieaastase lepingu Saksamaa kõrgliiga klubiga VfB Stuttgart. Hooajal 2018–19 pääses ta Stuttgardi meeskonnas Saksamaa kõrgliigas väljakule kokku kaheksas mängus. Hooajal 2019–20 oli ta ka Stuttgartist laenul Gironas. Hooajal 2020–21 oli ta laenul Hispaania kõrgliiga klubis SD Huesca. 2021. aasta juulis läks ta laenule Mallorcasse.
Aastatel 2013–2018 mängis Maffeo Hispaania noortekoondistes.
Jean-Michel Sama Lukonde

Jean-Michel Sama Lukonde Kyenge (sündinud 4. augustil 1977) on Kongo Demokraatliku Vabariigi poliitik (Kongo Tulevik), aastatel 2021–2024 peaminister.
Jean-Michel Sama Lukonde lõpetas 1996. aastal Mutoshi Tehnikainstituudi insenerina tööstuskeemia erialal. 2000. aastal omandas ta Lõuna-Aafrika Vabariigis diplomi arvutiteaduse ja infotehnoloogia erialal ja 2006. aastal Lubumbashi Ülikoolis diplomi keemia erialal.
Aastatel 2014–2015 oli ta Kongo Demokraatliku Vabariigi Noorte, spordi ja vaba aja minister.
Alates 26. aprillist 2021 oli Jean-Michel Sama Lukonde Kongo Demokraatliku Vabariigi peaminister.
Leonardo Meigas

Leonardo Meigas (sündinud 14. veebruaril 1952) on eesti disainer. 
Meigas lõpetas 1970. aastal Tallinna 46. Keskkooli ja 1975. aastal disainerina Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.
Looming.
Meigas on oma loomingus keskendunud aja mõistele ja tähendusele inimeksistentsis.
Aastatuhandevahetusel presenteeris Meigas Tallinnas Vabaduse väljakul oma suurprojekti AEG, mida kandsid üle eri riikide meediakanalid.
2010. aastal valmis Tallinna Linnamuuseumi tellimusel teoks saanud suurtükitorni Kiek in de Kök ja bastionikäikude kujundusprojekt "Ajarännak". Publiku suure tähelepanu pälvis bastionikäigus liikuv Ajarong. 2011. aastal püstitas Meigas Tallinnas Vabaduse väljakule Maa kiirgusvälja visualiseeriva valgusinstallatsiooni, nn Hartmanni võre, mis on nime saanud maakera energiavälju uurinud Saksa arsti (1915–1992) järgi. „Hartmanni võre“ osales ka valgusfestivalidel Poolas, Inglismaal ja Lätis. Meigase tool Katarina võitis 2020. aastal USAs konkursi „Sit Furniture Design Award 2020“ tugitoolide kategoorias.
2021. aastal kujundas Meigas Tallinna Tehnikakõrgkooli tellimusel püsinäituse „Eesti ehituspaekivi“ ja lõi Eesti tuntuimale paekiviuurijale, geoloogiaprofessor Rein Einastole pühendatud mälestuspingi. Meigas kujundas Eesti ringdisaini näituse „Second Chance“ 2021. aasta Veneetsia disainibiennaalil ja selle uuendatud väljapaneku Tallinna Disainiööl. 
2021. aasta mais oli Meigas üks peaesinejaid Rooma La Sapienza ülikooli korraldatud seminaril ettekandega "Connections of Time, Space and Light in the Designer's Toolbox", mis võttis kokku tema loometööd graafikast, keraamikasarjade ja tootedisaini, ruumikujunduse, mööbli, linnaruumi valgusinstallatsioonide ja tarbeesemeteni.
Meigas on korraldanud isikunäitusi, näiteks "Ajavahe" 2019. aastal Rakvere Teatrikohvikus. 
Leonardo Meigas on Eesti Disainerite Liidu ja Eesti Kunstnike Liidu liige. 
Isiklikku.
Leonardo Meigase isa oli eesti arhitekt, ehitusjuht ja Eesti NSV riigitegelane Voldemar Meigas.
Europe röövimine

„Europe röövimine“ on hispaania kunstniku Francisco de Goya 1772. aastal valminud teos, millel on kujutatud pulli kuju võtnud Zeusi röövimas Europet.
Rodrigo De Paul

Rodrigo Javier De Paul (sündinud 24. mail 1994 Sarandís) on Argentina jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Hispaania kõrgliiga klubis Madridi Atlético ja Argentina jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri Argentina klubis Racing Club, debüteerides Argentina kõrgliigas hooajal 2012–13.
2014. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Valencia. Hooaja 2015–16 teises pooles oli ta taas laenul Racing Clubis.
2016. aasta juulis siirdus ta Itaalia kõrgliiga klubisse Udinese, kus mängis kokku viis hooaega ja lõi 33 väravat. Hooajal 2018–2019 oli De Paul üheksa värava Udinese suurim väravakütt, lisaks andis ta samal hooajal Itaalia kõrgliigas üheksa väravasöötu. 2020. aasta detsembris sai ta klubi kapteniks.
2021. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Madridi Atléticoga.
Argentina jalgpallikoondises debüteeris De Paul 11. oktoobril 2018 sõprusmängus Iraagi vastu. 2021. aastal võitis ta Argentina koondisega Copa América. 2021. aasta Copa América veerandfinaalis 3. juulil lõi ta Ecuadori vastu koondisekarjääri esimese värava. Lisaks valiti De Paul 2021. aasta Copa Américal turniiri sümboolsesse koosseisu.
Matheus Cunha

Matheus Santos Carneiro Cunha (sündinud 27. mail 1999 João Pessoas) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa kõrgliigaklubis Wolverhampton Wanderers ja Brasiilia jalgpallikoondises.
2017. aastal liitus ta Šveitsi kõrgliigaklubiga FC Sion ning lõi hooajal 2017–18 Šveitsi kõrgliigas kümme väravat.
2018. aasta juunis siirdus ta Saksamaa kõrgliigaklubisse RB Leipzig. Hooajal 2018–19 jäi tema arvele Saksamaa kõrgliigas kaks väravat, kuid UEFA Euroopa Liigas lõi ta samal hooajal kuus väravat.
2020. aasta jaanuaris sõlmis ta nelja ja poole aasta pikkuse lepingu Saksamaa kõrgliigaklubiga Hertha BSC. 
2021. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliigaklubiga Madridi Atlético. 2023. aasta jaanuaris läks ta sealt laenule Wolverhampton Wanderersi, kellega sõlmis 2023. aasta suvel püsiva lepingu.
2020. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli Cuhha Brasiilia võistkonnaga olümpiavõitjaks. Olümpiaturniiril lõi kolm väravat, sh finaalis Hispaania vastu.
Mihkel Schiffer

Mihkel Schiffer, hiljem Mihkel Sihver (24. august 1873 Anija, Harju-Jaani kihelkond – 1. september 1933 Tallinn) oli eesti trükitööstur.
Elulugu.
Mihkel Schiffer asutas trükikoja kõigepealt koos Märt Antjega 1900. aastal. 1905. aastal avas Mihkel Schiffer Tallinnas trükikoja, kus sagedasti trükiti tsaarivalitsuse vastaseid trükiseid. Ühel ööl, kui trükikojas trükiti Peterburi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu üleskutset, piirati trükikoda sandarmivõimude poolt ümber ja revolvri ähvardusega taheti maha lasta masinameister Amberg. Sellepeale astus Mihkel Schiffer ohvitseri juurde ja teatas, et tema on trükikoja omanik ja vastutab trükikoja eest. See päästis küll masinameistri elu, kuid Schiffer pidi terve öö ja järgmise päeva redus olema. Kuid proklamatsioonide trükkimise eest võeti Mihkel Schiffer siiski kohtulikule vastutusele. Kohtus aga kaitsesid teda Peterburi kuulsamad advokaadid ja Schiffer mõisteti õigeks. Tolleaegne kuberner oli kohtusse ilmunud ja kogu protsessi ise pealt kuulanud. 
1910. aasta alguses, kui päevakorras oli uue ajalehe Tallinna Teataja asutamine, siis uue lehe ajakirjanike kooskäimise kohaks kujunes tema trükikoja kontoriruum Tallinnas, Rüütli 13. Mihkel Schiffer andis trükkimise ja ruumide näol ka lisaks muud ainelist abi. Näiteks andis toimetusele kasutada oma maja korteri. Viimasel aastakümnel tõmbus avalikust elust eemale ja elas vaikselt oma perekonna keskel.
Mihkel Schiffer on maetud Tallinna Siselinna kalmistu Vana-Kaarli kalmistule.
Griepciems

Griepciems on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla loodeosas.
Aastal 2006 oli külas 22 elanikku. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Kurzemnieki

Kurzemnieki on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla lääneosas.
Küla jääb osaliselt Abava ürgoru looduspargi territooriumile.
Aastal 2006 oli külas 18 elanikku. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Līgciems

Līgciems on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla loodeosas Līgupe jõe kaldal. Sinna jääb Riia-Ventspilsi raudtee Līgciemsi raudteepeatus.
Aastal 2006 oli külas 16 elanikku. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Valdeķi

Valdeķi on küla ("vidējciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla lõunaosas merepinnast 60 meetri kõrgusel ja jääb valla keskusest Kandavast 6,5 ning Riiast 98 kilomeetri kaugusele.
Asula on tekkinud endise Valdeķi mõisa ("Waldeck") keskuse juurde. Mõis eraldati aastal 1845 Aizdzire mõisast, häärber rajati aastal 1882. Aastal 1831 omandas mõisasüdame läti soost ettevõtja ja ajakirjanik Antons Benjamiņš. Küla tekkis mõisakompleksi juurde Teise maailmasõja järgsetel aastatel. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Küla jääb osaliselt Abava ürgoru looduspargi territooriumile.
Aastal 2018 oli külas 142 elanikku, aastal 2021 aga 139 elanikku.
Türkistan

Türkistan (kasahhi Түркістан, ladina kirjaviisis Türkistan) on linn Kasahstanis, Türkistani oblasti halduskeskus. Asub Šõmkendist 160 km loodes, Taškendi raudtee ääres.
2019. aastal oli linnas 164 746 elanikku. Neist olid 69% kasahhid ja 28% usbekid. 1939. aastal olid 51% linna elanikest usbekid ja 27% kasahhid.
Linnas on puuvillavabrik, masinaehitusettevõtted, ravimitehas, toiduainetetööstuse ettevõtted ning tekstiili- ja õmblusvabrikud.
Linnas asub 1389–1405 ehitatud ja UNESCO maailmapärandi nimistusse kuuluv Hodža Ahmet Jasaui (Qoja Axmet Yasawï) mausoleum.
Rēzesciems

Rēzesciems on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla loodeosas Krāčupīte oja kaldal. See jääb valla keskusest Kandavast 10 ja Riiast 102 kilomeetri kaugusele.
Asula tekkis endise Rēze karjamõisa ("Rösen, Resen") juurde. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Aastal 2006 oli külas 12 elanikku.
Mazrūmene

Mazrūmene on küla ("mazciems") Lätis Tukumsi piirkonnas Kandava vallas.
Küla asub valla loodeosas Meļļupīte oja kaldal. See jääb Riiast 101 kilomeetri kaugusele.
Aastal 2006 oli külas 18 elanikku. Aastail 1999–2021 kuulus küla Kandava piirkonda.
Henri-Marie Dondra

Henri-Marie Dondra (sündinud 14. augustil 1966 Banguis) on Kesk-Aafrika Vabariigi poliitik.
Aastatel 2016–2021 oli ta Kesk-Aafrika Vabariigi rahanduse ja eelarve minister.
15. juunist 2021 kuni 9. veebruarini 2022 oli ta Kesk-Aafrika Vabariigi peaminister.
Julius-Johannes Taimre

Julius-Johannes Taimre VR I/3 (kuni 1936 Julius-Johannes Trausman(n); 29. jaanuar (vkj)/ 10. veebruar 1895 Kurna vald, Jüri kihelkond, Harjumaa – 20. jaanuar 1977) oli Eesti vabadusvõitleja. 
Õppis Kurna vallakoolis. Töötas Kurna mõisas sepasellina, siis Keilas lukksepana ja Tallinnas autoremondikojas.
Esimese maailmasõjas teenis aastatel 1917–1918 autoüksuses. Esimese Saksa okupatsiooni ajal oli Tallinna laevaühisuse autojuht, osales Kaitseliidu loomises.
Vabadussõja ajal võitles lahingutes punaste vastu Viru rindel, Lõuna-Eestis ja Lätis. Osales vabatahtlikuna laiarööpmelise soomusrongi nr 1 ehitustöödel ning sõitis koos rongiga Viru rindele. Jaanuarist 1919 soomusauto Tasuja autojuht ja pealiku abi. Sai 22. jaanuaril 1919 Tõrva aleviku juures Viljandimaal haavata. Hiljem Soomusautode Kolonni 3. rühmas, detsembris 1919 sai vanemautojuhiks. 
Aprillis 1920 vabastati sõjaväeteenistusest. Peale Vabadussõda oli AS Tallinna Laevaühisuse autojuht.
Kolmanda Nõukogude okupatsiooni ajal oli autojuht vineeritehases Tallinnas.
Evan Bouchard

Evan Bouchard (sündinud 20. oktoobril 1999 Oakville'is Ontario provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Aastatel 2015–2019 mängis ta Ontario Hockey League'i (OHL) klubis London Knights. 2016. aastal tuli ta Knightsiga OHL-i meistriks. Hooajal 2017–18 oli ta liigas kõige resultatiivsem kaitsemängija (25+62).
2018. aastal valis Oilers ta NHL-i "draft"is kümnenda valikuna. Oilersiga sõlmis ta lepingu sama aasta juulis. NHL-is debüteeris ta 2018–19 alguses. 25. oktoobril 2018 sai ta 19 aasta ja viie päeva vanuselt mängus Washington Capitalsi vastu Oilersi aegade noorimaks mängijaks, kes on NHL-is värava löönud. Sama aasta novembris naasis ta London Knightsi ning pälvis hooajal 2018–19 OHL-i hooaja parimale kaitsemängijale antava Max Kaminsky Trophy.
Hooajal 2019–20 mängis Bouchard American Hockey League'is (AHL) Oilersi noorteklubis Bakersfield Condors. Hooaja 2020–21 esimeses pooles mängis ta Rootsi esiliiga klubis Södertälje SK ning lõi 23 liigamänguga kuus väravat ja andis 11 väravasöötu. Hooaja teises pooles naasis ta Oilersi, saades seal 14 liigamänguga kirja kaks väravat ja kolm väravasöötu.
2019. aastal osales Bouchard Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel, kus jõuti veerandfinaali.
Brendan Perlini

Brendan Perlini (sündinud 27. aprillil 1996 Guildfordis) on Inglismaal sündinud Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Edmonton Oilers ründajana paremäärel.
Aastatel 2012–2016 mängis Perlini Ontario Hockey League'i klubides Barrie Colts ja Niagara IceDogs.
2014. aastal valis Arizona Coyotes ta NHL-i "draft"is 12. valikuna. NHL-is debüteeris ta 5. detsembril 2016 mängus Columbus Blue Jacketsi vastu. Esimese värava lõi ta liigas viis päeva hiljem mängus Nashville Predatorsi vastu. Debüüthooajal sai Perlini NHL-is kirja 14 väravat ja seitse väravasöötu. Hooajal 2017–18 jäi tema arvele 17 väravat ja 13 väravasöötu.
2018. aasta novembris kaubeldi Perlini koos Dylan Strome'iga Nick Schmaltzi vastu Chicago Blackhawksi.
2019. aasta oktoobris siirdus Perlini Detroit Red Wingsi. Hooajal 2020–21 mängis ta Šveitsi kõrgliiga klubis HC Ambrì-Piotta. Seejärel naasis ta NHL-i, sõlmides üheaastase lepingu Oilersiga.
2014. aastal võitis Perlini Kanada kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Tema isa Fred Perlini valiti 1980. aastal NHL-i draft '​is, kuid suure osa karjäärist mängis ta Suurbritannias. Brendani vanem vend Brett Perlini on kuulunud Suurbritannia jäähokikoondisse.
Johnny Briceño

John Antonio Briceño (sündinud 17. juulil 1960) on Belize'i poliitik.
Alates 12. novembrist 2020 on ta Belize'i peaminister.
Alates 1. jaanuarist 2022 on Johnny Briceño Kariibi Ühenduse esimees.
Kökšetau

Kökšetau (kasahhi keeles "Көкшетау" ("Kökşetau") 'sinakas mägi') on linn Kasahstanis, Akmola oblasti keskus. Asub Kopa järve kagukaldal, Išimi tasandiku lõunaservas. Linn asub poolkõrbealal, 234 meetri kõrgusel merepinnast.
Kökšetau sai alguse 1824. aastal rajatud sõjaväepostist. 1895 sai linnaõigused.
2020. aasta seisuga oli linnas 146 104 elanikku, neist 58% kasahhid, 30% venelased, 3% ukrainlased, 2% tatarlased ja 2% sakslased. Elanike arvult oli linn Kasahstanis 18. 1989. aastal moodustasid venelased Kökšetau elanikest 54,5%.
Linnas tegutseb jalgpalliklubi FK Okžetpes.
Cristiano Biraghi

Cristiano Biraghi (sündinud 1. septembril 1992 Cernusco sul Naviglios) on Itaalia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Itaalia kõrgliiga klubis ACF Fiorentina ja Itaalia jalgpallikoondises. Ta on klubi meeskonna kapten.
Itaalia kõrgliigas on ta mänginud veel Calcio Catania, Chievo, Pescara ja Milano Internazionale. Hooajal 2015–2016 oli ta Milano Internazionalest laenul Hispaania kõrgliiga klubis Granda. Fiorentinaga liitus ta esmakordselt hooajal 2017–18 laenulepingu alusel Pescarast.
Itaalia jalgpallikoondises debüteeris Biraghi 7. septembril 2018 UEFA Rahvuste Liiga mängus Poola vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta sama aasta 14. oktoobril, kui kohtuti taas Poolaga.
Mänguplats

Mänguplats tähistab asukohta, kus erinevad linnu- ja loomaliigid peavad pulmamänge. Isased kogunevad mänguplatsile, et võidelda välja õigus paarituda vaatlevate emastega. Mänguplatsidel võitlevad isased, kes soovivad näidata enda geneetilist üleolekut rivaalide suhtes. Mänguplatsidel rivaalitsevad looma- ja linnuliigid, kelle isaspool järglasi ei kasvata. 
Mänguplatside kasutamine esineb lindude, putukate, kalade, imetajate ning roomajate seas. Kõige levinumad liigid Eestis on teder, teised kanalised ning rohunepp.
Mänguplatsid on üldjuhul väikesed ning tihedalt isasloomi täis. Suurel mänguplatsil paiknevatel isastel on suurem paaritumise võimalus, kuna suur mänguplats kaitseb kiskluse eest ning annab emastele valikuvõimaluse.
Mänguplatse kasutavad linnuliigid.
Teder.
Tedre pulmamängud kestavad märtsi lõpust mai keskpaigani. Mänguplatsil hakkavad isaslinnud omavahel konkureerima tehes tantsuliigutusi ja häälitsusi. Pulmatants muutub sageli vägivaldseks kui isaslinnud hakkavad teineteist nokkima ja peksma. Osad linnud kaotavad selle järel sulgi ja näevad lõpuks räbaldunud välja. Võitjateks tulnud linde ootavad mitmed emaslinnud, kes otsustavad nendega paarituda. Kaotajad saavad järgmisel kevadel uuesti proovida.
Metsis.
Metsiste pulmamängud kestavad tavaliselt märtsi keskpaigast mai alguseni. Kui vanematel metsisekukkedel on olemas oma kindel mängupaik, siis nooremad kuked peavad enne kindla koha leidmist ennast eri mängupaikades tõestama. Tavaliselt leiavad oma kindla koha kolmandal aastal. Metsiste mängupaik on nn “killustunud” ehk isased metsised näitavad oma dominantsust ja maskuliinsust hajutatult. Metsisekukkede arvukus sõltub ümbritseva metsa hulgast ja kvaliteedist. Kui kanad on saabunud asuvad kuked omavahel võistlema ja tugevamad asuvad seejärel emastega paarituma. Seejuures võivad metsised, kes väljaspool pulmamänge on küllaltki häbelikud ja ettevaatlikud linnud, rünnata keda/mida tahes (nt inimesi ja masinaid). 
Rohunepp.
Rohunepp on tuntud oma erilise pulmamängu poolest. Iga õhtu videviku ajal kogunevad isaslinnud mänguplatsile, et võita emaslindude tähelepanu.
Ta on meie neppidest ainus liik, kelle pulmamäng toimub maapinnal. Mängivad kuivemal kohal alalisel mänguplatsil. Igal isaslinnul on kindel territoorium, mida teiste isaslindude eest kaitstakse. Mängides ajab isaslind rinna puhevile ning klõbistab valjult nokaga. Lähestikku sattunud isaslinnud peavad omavahel võitlusi, hüpates maapinnalt kõrgemale. Seda aega kasutavad teadlased nende lindude loendamiseks
Kõige paremini saab rohuneppe vaadelda mais ja juunis õhtuhämaruses nende mängupaikades. Kaitsekaalutlustel on kõigile huvilistele avalikustatud Eestis vaid üks rohunepi mängukoht Kärevere luhal.
Rudnõi

Rudnõi on linn Kasahstanis Kostanaj oblastis. Asub Toboli jõe ääres.
Rudnõi asutati 1955. aastal seoses rauamaagimaardla kasutuselevõtu ning Sokolovi-Sarõbai kaevandus- ja maagirikastuskompleksi rajamisega. 1957. aastal sai asula linnaõigused.
2021. aasta andmetel oli linnas 128 837 elanikku, neist 53,8% venelased, 32,6% kasahhid, 5,6% ukrainlased, 2,2% tatarlased ja 2,2% sakslased.
Žangaözen

Žangaözen (kasahhi omaladina Jañaözen) on linn Kasahstanis Manggõstau oblastis.
Asula rajati 1964. aastal ja kandis 1993. aastani nime Novõi Uzen. 1968 sai linnaõigused.
2021. aasta seisuga oli linnas 110 272 elanikku, neist 98,7% kasahhid ja 0,7% venelased.
Narva marss

"Narva marss" on marss, mis on pärit Narva lahingu ajast. Lahing toimus Põhjasõja käigus 30. novembril (Juliuse kalendri järgi 19. novembril, Rootsi kalendri järgi 20. novembril) 1700 Narvas Rootsi kuningriigi ja Vene tsaaririigi vägede vahel. Rootsi väed saavutasid selles veenva võidu. See on üks suuremaid sõjalisi võite Rootsi ajaloos. 
Legendi järgi pärineb Narva marss ajast, mil Rootsi ja Soome väed marssisid läbi lumetormi Narva linna poole, ning selle marsi käigus laulsid sõdurid seda marssi rootsi keeles. Tänapäeval kasutatakse "Narva marssi" eelkõige leinamarsina riigipeade, riigijuhtide, kõrgete sõjaväelaste matustel. "Narva marsi" kasutus leinamarsina on levinud Rootsis, kus marssi esitades lauldakse ka vokaalpartiid, Soomes (ilma vokaalita) ja Eestis (ilma vokaalita). Eestis on "Narva marssi" kasutatud näiteks president Lennart Meri, kindral Aleksander Einselni ja kindral Johannes Kerdi ärasaatmisel. 
Arvatakse, et muusikapala algupära on iiri rahvalaul. Rootsis ja Soomes on seda leinamarssi nimetatud ka "Karl XII Narva marsiks". 
Rootsikeelsed sõnad.
Viken, tidens flyktiga minnen! 
Stundens fröjder, bleknen, försvinnen! 
Natten nedsteg på våra sinnen, 
och för skuggorna är vår sång. 
Hågkomst av de framfarna dagar, 
som oss eldar och oss anklagar! 
Gråa gäst, som ej tid försvagar, 
följe ditt allvar vår dunkla gång! 
Efter hundraåriga skiften 
våga nalkas till hjältegriften! 
Plåna med tårar ut minnesskriften: 
hur den störste bland Karlar föll! 
Allt för stor för den nykloka tiden, 
kastad ur fornvärlden in i striden, 
svärd för rättvisan! – okänd för friden, 
tills den för evigt hjälten behöll.
Nabi Tajima

Nabi Tajima (jaapani keeles 田島ナビ "Tajima Nabi"; 4. august 1900 Kagoshima prefektuur – 21. aprill 2018) oli Jaapani ülipikaealine, alates 16. septembrist 2017 teadaolevalt maailma vanim inimene. Ta oli viimane tõestatult 19. sajandil sündinud isik maailmas. Nabi Tajima on ajaloos vanuselt 5. inimene, ta elas 117 aastat ja 260 päeva vanaks. Oma surma ajal oli ta ajaloos vanuselt kolmas inimene.
Montassar Talbi

Montassar Omar Talbi (sündinud 26. mail 1998 Pariisis) on Prantsusmaal sündinud Tuneesia jalgpallur, kes mängib keskkaitsjana Prantsusmaa kõrgliigaklubis Lorient ja Tuneesia jalgpallikoondises.
Kui Talbi oli 12-aastane kolis tema perekond tagasi Tuneesiasse, misjärel liitus ta kohaliku klubiga Espérance Sportive de Tunis. Klubi põhimeeskonnas debüteeris ta 2017. aastal. Hooajal 2017–18 tuli ta klubiga Tuneesia meistriks.
Aastatel 2018–2021 mängis Talbi Türgi kõrgliigaklubis Çaykur Rizespor.
2021. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Venemaa kõrgliigaklubiga Kaasani Rubin.
2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Lorientiga.
Tuneesia jalgpallikoondises debüteeris Talbi 28. märtsil 2021 Aafrika rahvuste karikavõistluste valikmängus Tansaania vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 27. septembril 2022 sõprusmängus Brasiilia vastu. Ta kuulus Tuneesia koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Pomerantspuravik

Pomerantspuravik ("Leccinum versipelle") on puravikuliste sugukonda puraviku perekonda kuuluv söögiseen.
Levila ja kasvukohad.
Pomerantspuravik moodustab mükoriisat kaskedega. Viljakehasid võib leida suvest hilissügiseni. 
Välimus.
Seenekübara värvus varieerub tumedast rebasepunasest pähkelpruunini. Kübar on 5–15 cm laiune, ümar (kuklikujuline) ja sametine ning veidi üle serva rippuva kübaranahaga. Poorid on tumekreemjad. 
Seene jalg on jäme ja silinderjas, kaetud tume-punapruunide vatjate soomustega; valkjas söödav seeneliha värvub aeglaselt suitshalliks, hiljem mustjaks. 
Eosed on pruunid.
Joe Aribo

Joseph Oluwaseyi Temitope Ayodele-Aribo (sündinud 21. juulil 1996 Camberwellis) on Inglismaal sündinud Nigeeria jalgpallur, kes mängib poolkaitsjana Inglismaa kõrgliigaklubis Southampton ja Nigeeria jalgpallikoondises.
Hooajal 2014–2015 mängis ta Inglismaa tugevuselt kuuenda liiga klubis Staines Town. Aastatel 2016–2019 mängis ta Inglismaa tugevuselt kolmanda liiga klubis Charlton Athletic.
2019. aasta juunis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Šotimaa kõrgliigaklubiga Rangers. Hooajal 2020–21 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks.
2022. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Southamptoniga.
Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Aribo 10. septembril 2019 sõprusmängus Ukraina vastu ja lõi selles mängus kohe ka värava. Ta kuulub Nigeeria koondisse 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.
Moses Simon

Moses Daddy-Ajala Simon (sündinud 12. juulil 1995 Josis) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib vasaku äärepoolkaitsjana Prantsusmaa kõrgliiga klubis FC Nantes ja Nigeeria jalgpallikoondises.
2013. aastal kuulus ta Amsterdami Ajaxi noorteakadeemiasse. Aastatel 2014–2015 mängis ta Slovakkia kõrgliiga klubis Trenčín ja 2015–2018 Belgia kõrgliiga klubis Gent. Hooajal 2015–15 tuli ta Gentiga Belgia meistriks.
2018. aasta augustis sõlmis ta viieaastase lepingu Hispaania kõrgliiga klubiga Levante. 2019. aasta augustis läks ta laenule Nantes'i, kellega sõlmis aasta hiljem püsiva nelja-aastase lepingu.
Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris Simon 2015. aasta märtsis sõprusmängus Uganda vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 8. septembril 2015 sõprusmängus Nigeri vastu. 2019. aastal saavutas ta Nigeeria koondisega Aafrika rahvaste karikavõistlustel kolmanda koha. 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus 15. jaanuaril lõi ta värava Sudaani vastu.
Taiwo Awoniyi

Taiwo Micheal Awoniyi (sündinud 12. augustil 1997 Ilorinis) on Nigeeria jalgpallur, kes mängib ründajana Inglismaa Premier League'i klubis Nottingham Forest ja Nigeeria jalgpallikoondises.
Aastatel 2010–2015 kuulus ta jalgpalliakadeemiasse Imperial Soccer Academy.
2015. aasta augustis sõlmis ta lepingu Inglismaa klubiga Liverpool, kuid oli aastatel 2015–2021 teistes klubides laenul: hooajal 2015–2016 Saksamaa esiliiga klubis FSV Frankfurt, 2016–2017 Hollandi kõrgliiga klubis NEC, 2017–2018 Belgia kõrgliiga klubis Mouscron, 2018–19 Gentis ja taas Mouscronis, 2019–2020 Saksamaa kõrgliiga klubis Mainz 05 ning 2020–2021 1. FC Union Berlinis. 2021. aasta juulis sõlmis ta Union Berliniga püsiva lepingu. Hooajal 2021/22 lõi Awoniyi Saksamaa kõrgliigas 15 väravat.
2022. aasta juunis sõlmis ta viieaastase lepingu äsja Inglismaa kõrgliigasse tõusnud Nottingham Forestiga. Üleminekusumma oli väidetavalt 17 miljonit naelsterlingit, millega sai Awoniyi Nottingham Foresti ajaloo suurimaks ostuks.
2013. aastal tuli Awoniyi Nigeeria kuni 17-aastaste koondisega noorte maailmameistriks. 2015. aastal tuli ta Nigeeria kuni 20-aastaste koondisega Aafrika omavanuste meistriks. Nigeeria jalgpallikoondises debüteeris ta 7. oktoobril 2021 MM-i valikmängus Kesk-Aafrika Vabariigi vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 2022. aasta Aafrika rahvaste karikavõistluste teises alagrupimängus 15. jaanuaril Sudaani vastu.
Leiwakorwikenne

Leiwakorwikenne "ehk õpetussed ja juttustamissed marahwa kassuks üllespantud" oli aastatel 1847–1849 Pärnus ilmuv ajaleht. 
Ajalehe eesmärgiks oli teha vastupropagandat levima hakanud vene õigeusule ja võitles talurahva mineku vastu apostlikku õigeusku.
Väljaandjateks ja toimetajateks olid Karuse pastor Friedrich Wilhelm Hasselblatt ja Pärnu Elisabeti koguduse pastor Ernst Wilhelm Schultz. Ilmus Saaremaa ja Eestimaa konsistooriumi toetusel. 
Kaksteist 24-leheküljelist (nr 11 oli 32 lk) vihikut trükiti Pärnus W. Born trükikojas. Kiriklike ja didaktiliste kirjatükkide (nt laste koolitarnisest) kõrval avaldas väljaanne ka mitmesuguseid teateid, eelkõige kummalistest loodusnähtustest ja elust kaugel väljamaal. Väljaannet levitati ka konvoluudina 1849 nr. 1–12. 12. väljaande lõpus on märgitud trükiarvuks 5000, järelikult võis ilmuda keskmise tiraažiga alla 450 eksemplari.
Hrant Bagratjan

Hrant Bagratjan (armeenia keeles Հրանտ Բագրատյան; sündinud 18. oktoobril 1958 Jerevanis) on Armeenia poliitik ja majandusteadlane. Ta oli aastatel 1993–1996 Armeenia peaminister.
Ta lõpetas aastal 1975 Jerevani 49. Keskkooli. Aastal 1979 lõpetas ta Jerevani Rahvamajanduse Instituudi. Aastatel 1983–1986 oli ta aspirantuuris Armeenia TA Majanduse Instituudis.
Ta oli 18. veebruarist 1993 kuni 4. novembrini 1996 Armeenia peaminister.
Šartröösroheline

Šartröösroheline ehk šartröösiroheline, ka šartröösikarva on üks rohelistest värvitoonidest, tugevalt kollaka varjundiga roheline värvus, mis vastab samanimelise joogi värvusele.
Šartröösroheline on aniisirohelisest rohelisem ja küllastatum, kuid absindirohelisest kollasema tooniga. Kasutatakse eelkõige moevaldkonnas.
Variatsioonid.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com pakub šartröösrohelise ("vert chartreuse") vasteks toonivahemiku soojadest kollakasrohelistest .
Veebi värvisõnastik Code couleur annab šartröösrohelise tooniks särava kollakasrohelise .
Pantone värvitoon 14-0445 "Bright Chartreuse" on pehme tooniga kollakasroheline .
ISCC-NBS-i värvide tähistamise süsteemi värvinimede käsiraamat "Color: universal language and dictionary of names" peab šartröösikarva värvust ("Chartreuse", "Bright Chartreuse", "Vivid Chartreuse") murtud, heledaks või keskmiseks rohekaskollaseks ja erk-, särav-, murtud või keskmiseks kollaroheliseks . Šartrööskollast ("Bright Chartreuse Yellow", "Chartreuse Yellow") määratletakse erk-, särav-, murtud või heledaks rohekaskollaseks . Šartröösrohelist ("Chartreuse Green") peab ta tumedaks rohekaskollaseks , erk-kollaroheliseks , särav-kollaroheliseks ja murtud kollaroheliseks .
Veebivärv "Chartreuse" on RGB-ruumis kollase ja rohelise võrdsel segamisel saadav tertsiaalvärvus, toonilt laimirohelisega sarnanev hele terav ereroheline , "Chartreuse Yellow" on erk terav rohekaskollane .
Rohuroheline

Rohuroheline ehk rohukarva on erk küllastatud roheline värvitoon, rohu värvi roheline, inglise muru või golfimuru värvust meenutav värvitoon.
Kasutatakse eelkõige moes tekstiilide ja lõngade värvuse kirjeldamiseks, aga ka kunstitarvete värvuse kohta.
Variatsioonid.
Ernst Friedrich Glockeri "Grundriss der Mineralogie ..." loeb rohurohelise ("grasgrün") kollase suunas kalduvate roheliste hulgas õunrohelise järel teiseks, heledaks ja vähe kollast sisaldavaks. Näitemineraaliks toob ta uraani sisaldavad mineraalid ("Uranglimmer").
1821. aasta värviõpik "Werner's Nomenclature of Colours" näitab rohurohelist ("grass green") küpse keskmise rohelisena, mis on segatud smaragdrohelisest ja vähesest sidrunkollasest. Värvuse näideteks toob ta lisaks muruplatsi värvusele õiepõrnika "Gnorimus nobilis" värvuse, pirni rohelise koore ja uraani sisaldava mineraali torberniidi värvuse.
Loodusteadlastele ja linnuvaatlejatele määratud värviõpik, 1886. aastal ilmunud "A nomenclature of colors for naturalists..." soovitab rohurohelist ("Grass green") segada kaadmiumkollasest, kaadmiumoranžist ja Preisi sinisest ("Antwep blue"), selle värvus on küps keskmine soojatooniline roheline.
Prantsuskeelne värvinimetuste portaal pourpre.com pakub rohurohelise vasteks erkroheliste toonivahemiku .
Pantone värvikaardi toon 15-6437 "Grass Green" on mahe puhas keskmine roheline , toon 17-6219 "Deep Grass Green" on jahe väga kergelt hallika tooniga roheline ja toon 18-5128 "Blue Grass" on sinakasroheline .
RAL Classic värvikaardi toon 6010 "Grasgrün" on soojatooniline keskmine roheline .
Papagoiroheline

Papagoiroheline on särav roheline värvitoon, keskmine kuni hele kollaka poole kalduv roheline. Rohurohelisest heledam ja kollakam, absindirohelisest tumedam. Väga sarnane Ostwaldi värvisüsteemi leherohelisega ("Laubgrün").
Värvinimetust kasutatakse moevaldkonnas.
Variatsioonid.
Pantone värvitoon 15-0341 TCX "Parrot Green" on keskmine kollakas roheline .
FA Šiauliai

Šiaulių Futbolo Akademija (ka "Šiaulių FA") on Leedu jalgpalliklubi, mis tegutseb Šiauliais.
Ajalugu.
Klubi loodi 2007.
 Võitja (1): 2021
 Võitja (0): 
Mängijad.
Praegune koosseis.
"Seisuga 8. aprill 2025"
 
 
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
 
 
 
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
 
 
 
 
! colspan="9" bgcolor="#B0D3FB" align="left" |
Bernhard II (Baden-Baden)

Bernhard II (1428 või 1429, Hohenbadeni linnus Baden-Badenis – 15. juuli 1458, Moncalieri Torinos) oli Badeni markkrahvi Jakob I ja Catherine de Lorraine'i teine poeg. Ta sündis 1420. aastate lõpul Baden-Badeni Hohenbadeni linnuses. Tema täpne sünniaeg on teadmata. Katoliku kirik kuulutas ta 1769. aastal õndsaks.
Elu.
Badeni Bernhard II kasvas üles sügavalt religioosses perekonnas. Näiteks tema isa asutas Fremersbergi kloostri ja laiendas Baden-Badeni kollegiaalkirikut.
Bernhard II sai hoolika hariduse, mis valmistas teda ette hilisemaks suveräänirolliks. Eesmärk oli, et temast saaks Pforzheimi, Ebersteini, Besigheimi ja mitme markkrahvkonna põhjaosa maakonna markkrahv.
Bernhard II oli Habsburgide dünastiaga seotud oma vanema venna Karl I kaudu, kes oli abiellunud keiser Friedrich III õe Austria Katharinaga. See suhe andis Bernhardile juurdepääsu keisri õukonnale. Kuid kõigepealt abistas ta oma onu René d'Anjoud relvakonfliktis Põhja-Itaalias. Kaasaegsete allikate sõnul võitles ta vapralt. Pärast isa surma 1453. aastal naasis ta Badenisse, kus leppis vennaga kokku, et loobub nõudest osale markkrahvkonnast. Selle asemel sai temast hoolimata oma noorusest Friedrich III isiklik saadik.
Bernhard II nägi mitmeid häbiväärseid olukordi ning püüdis leevendada raskusi ja vaesust kõikjal, kus suutis. Ta kulutas suurema osa oma sissetulekust vaeseid ja abivajajaid abistades. Isegi oma eluajal avaldas ta oma kaasaegsetele muljet oma ebatavalise vagadusega.
Surve all alustas keiserlik Habsburgide perekond pärast Konstantinoopoli langemist türklaste kätte 1453. aastal ettevalmistusi ristisõjaks laieneva Osmanite riigi vastu. Bernhard II saadeti Euroopa vürstikodadesse seda projekti edendama. Ta suri 15. juulil 1458 Põhja-Itaalias Moncalieris ühel neist visiididest katku. "Bernardot", nagu nad teda kutsuvad, austavad paljud selle piirkonna inimesed tänapäevani.
Tagajärjed.
Tema hauast Moncalieri Maarja kirikus sai kiiresti pühendunud kristlaste Palverännakute sihtkoht. Väidetavalt toimus tema haual palju imelisi tervenemisi. 1769. aastal kuulutati ta õndsaks. Bernhardi õndsaks kuulutamise puhul ehitas markkrahv August Georg Simpert Rastatti "Bernharduse" purskkaevu. Väidetavalt peeti Bernhardi kanoniseerimist liiga kalliks.
Pärast tema õndsaks kuulutamist valis Badeni markkrahvkond ta oma kaitsepühakuks ja tähistas seda sündmust 24. juulil 1770; Freiburgi peapiiskopkond austab teda tänapäevalgi oma kaitsepühakuna. Väidetavalt on Freiburgis toimunud vähemalt üks ime. Tema pidupäev on 15 juuli.
Sibylle von Baden, kes oli abielus Hanau-Lichtenbergi krahvi Philipp III-ga, rajas Babenhauseni Püha Nikolause kirikusse kõrgaltari, millel Bernhard on kujutatud vasakul tiival.
Tema kanoniseerimist jätkatakse endiselt. 16. mail 2011 avaldas Freiburgi peapiiskop Robert Zollitsch oma peapiiskopkonna ametlikus väljaandes avaliku pöördumise. Avalik arutelu algas 17. juunil 2011. 8. novembril 2017 volitas paavst Franciscus Pühakute Asjade Kogudust välja andma dekreedi, millega tunnustatakse Bernhardi kangelaslikku voorust.
Suur misjonikäsk

Suur misjonikäsk.
Suur misjonikäsk on ülestõusnud Jeesus Kristuse poolt antud käsk oma jüngritele levitada evangeeliumi üle kogu maailma. Kristlikus teoloogias on see õpetus, mis rõhutab Jumala teenimist, misjonitööd ja ristimist.
Ajalugu.
Suure misjonikäsu termin ei pärine otseselt piiblist vaid see on hiljem välja mõeldud tõlgendus Matteuse evangeeliumi 28. peatükist kristliku misjonäride misjoni õigustamiseks. 
Selle termini loojaks peetakse 17. sajandil tegutsenud luterlasest Austria parunit ja misjonäri Justinian von Welzi, kes soovis propageerida evangeelset kristlust üle maailma. Antud termini tegi kaks sajandit hiljem kuulsaks Inglise misjonär Hudson Taylor, kes Suure misjonikäsuga õigustas enda misjonit Hiina aastal 1866.
Suur misjonikäsk piiblis.
Suure misjonikäsu aluseks on Uue testamendi Matheuse evangeeliumi 28. peatükk, mis räägib Jeesuse ülestõusmisest. Peale ülestõusmist kutsub Jeesus oma jüngrid Galileal asuvale mäele ja käsib neil teha jüngriteks ja ristida kõiki maailma rahvaid Isa, Poja ja Püha Vaimu nimel.
Mt 28:16-20
16 Need üksteist jüngrit läksid aga Galileasse sinna
mäele, kuhu Jeesus neid oli käskinud minna.
17 Ja kui nad teda nägid, kummardasid nad teda, mõned olid aga 
kahevahel.
18 Ja Jeesus astus nende juurde ja kõneles neile: „Minule on
antud kõik meelevald taevas ja maa peal.
19 Minge siis, tehke jüngriteks kõik rahvad, 
ristides neid Isa ja Poja ja Püha Vaimu nimesse
20 ja õpetades neid pidama kõike, mida mina olen teil 
käskinud! Ja vaata, mina olen iga päev teie juures ajastu
lõpuni.”  
Suurt misjonikäsku võib leida ka Markuse, Luuka ja Johannese evangeeliumis, ent nendes esinev misjonikäsk on teises kontekstis ja teistsuguse tähendusega kui seda Matteuse evangeeliumis.
Karl I (Baden)

Karl I Badenist (1427 – 24. veebruar 1475 Pforzheim) oli Badeni markkrahv aastatel 1454–1475.
Karl oli Jakob I ja Lorraine'i Catherine'i vanem poeg. Mainzi diötseesivaenuse ajal sõlmis ta liidulepingu peapiiskop Adolf II-ga. 1462. aastal osales ta Baieri sõjas (1459–1463) Pfalzi kuurvürsti Friedrich I vastu. See sõda sai Karli jaoks läbi samal aastal lüüasaamise ja vangilangemisega Seckenheimi lahingus.
Abielu ja lapsed.
1. juulil 1447 abiellus Karl ertshertsog Ernst Raudse tütre Austria Katharinaga (1423 – 11. september 1493). Nad said kuus last:
Võhamõõk

Võhamõõk on sõjaelevandi võha otsa kinnitamiseks tehtud mõõk. Tavaliselt on võhamõõku kasutatud kahekaupa, nii et võhamõõk on elevandi kummagi võha küljes. 
Sõjaelevante kasutati aastasadu paljudes maades eelkõige India ja Lähis-Ida vahel, tihti tehti sõjaelevantidele ka turviseid. Rauast või terasest võhamõõku on arvatavasti kasutatud üsna varasest ajajärgust alates. Rohkem kui tuhande aasta tagant on teateid terasest terariistadega varustatud elevantidest, kes edukalt lahingutes teenisid: sõjaelevant võis vastase õhku heita ja võhamõõgaga pooleks raiuda. Vahel kaeti võhamõõkade terad mürgiga. Vene kaupmees Afanassi Nikitin on kirjeldanud võhamõõkade kasutamist 15. sajandi Indias. Pärsia päritolu "Shāhnāmé" illustratsioon "Pashani lahing algab", mis kuulus šahh Tahmaspile 1530. aastatel Tabrizis, kujutab võhamõõkadega elevanti lahingus. 
On võimalik, et ajaloos on valmistatud tuhandeid võhamõõku, kuid praegu on teadaolevalt alles vaid neli paari võhamõõku ja lisaks neile veel üks üksik võhamõõk.
Zdeněk Nekula

Zdeněk Nekula (sündinud 9. veebruaril 1970 Znojmos) on Tšehhi poliitik, ta on Kristlik-Demokraatlik Liidu – Tšehhoslovakkia Rahvapartei liige. 
Aastatel 2022–2023 oli ta Tšehhi põllumajandusminister.
Ta sündis aastal 1970 Znojmos. Aastatel 1988–1992 õppis ta Brno Põllumajandusülikooli äri- ja majandusteaduskonnas opereerimist ja majandust.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on neli last. Ta on katoliiklane.
Anette Wilhelmine Massov

Anette Wilhelmine Massov (Massow) ( 23. märts 1883 Gattšinas – ?) oli eesti õde, kes ainsa eestlasena on pälvinud Florence Nightingale’i medali.
Elukäik.
Tema isa Mats Massov oli pärit Rapla kihelkonnast, ema Anna Jüri kihelkonnast, vanemad abiellusid Peterburis. Peres oli seitse last, kellest Anette Wilhelmine oli vanim. 1899 naasis perekond Eestisse, kus 1899 suri isa Mats ja aasta hiljem ka ema Anna.
Temast on üks oletatav foto. 
Anette Wilhelmine Massovi saatus alates 1939. aastast alates ei ole teada, samuti pole teada tema surma koht ja aeg.
Õpingud.
Aastatel 1902–1904 õppis ta halastajaõeks Tallinna Punase Risti õdede koolis, lõpetas kooli "cum laude."
Töökäik.
Pärast kooli lõpetamist siirdus Anette Wilhelmine Massov teenistusse Vene-Jaapani sõtta (1904–1906) suurvürstinna Maria Pavlovna sanitaarrongi, kus tegeles raskelt haavatute raviga.
Aastatel 1906–1914 töötas ta Tallinna priihospidalis, mis asus praeguse Ida-Tallinna Keskhaigla territooriumil. 
Aastatel 1914–1917 osales Massov rindeõena I maailmasõjas, osa teenistusest ka eesliinil.
Pärast sõjast naasmist 1917 suunati ta tööle Tallinna Mereväe hospidali. Märtsist 1918 töötas ta Tallinna Linna Naha- ja Suguhaiguste hospidalis ning alates 1919. aastast Tallinna Keskhaiglas vanemõena.
Lisaks õe kutsele oli Anette Massovil ka 1. järgu ämmaemanda kutse, hoolekandeõe kutse ja massööri kutse.
Tunnustus.
Maria Pavlovna andis talle ketiga risti rinnal kandmiseks ja hõbemedali, keiser andis kuldmedali, veel sai ta Vene Punase Risti märgi (1929) ja medali Aleksandri lindil kaelas kandmiseks.
1915. aastal autasustati teda Georgi risti 4. järguga (nr 148 066). 
31. märtsil 1939 autasustati Anette Wilhelmine Massovit seni ainsa eestlasena Florence Nightingale'i medaliga, tunnustades tema pikaajalist tööd õena ja õenduse arendajana. Alates 1997. aastast asub Anette Massovile antud Florence Nightingale'i medal Eesti Tervishoiumuuseumis.
Martin Baxa

Martin Baxa (sündinud 16. septembril 1975 Plzeňis) on Tšehhi pedagoog ja poliitik, ta on Kodanike Demokraatliku Partei liige. Ta on 17. detsembrist 2021 Tšehhi kultuuriminister.
Ta sündis aastal 1975 Plzeňis. Ta lõpetas Brnos Masaryki ülikooli magistrikraadiga ajaloo- ja geograafiaõpetaja alal. Ta on töötanud geograafiaõpetajana.
17. detsembrist 2021 on ta Tšehhi kultuuriminister.
Isiklikku.
Ta on abielus Simona Klečkovága.
Paide Muusikakool

Paide Muusikakool on muusikakool Paides aadressil Tallinna tänav 8.
Kool loodi 1958. aastal, õppetööd alustati 3. novembril 50 õpilasega. Kooli esimene direktor oli Magda Laikre.
1963. aastal lõpes kooli esimene lend. Nendeks olid neli akordionisti. Samal aastal valmis ka Paides uus keskkoolihoone, kus muusikakool üüris õhtupoolikuti seitset klassiruumi. 1973. aasta jaanuaris sai kool kasutamiseks Paide polikliiniku endised ruumid, kus iga õpetaja sai omale klassi, kuid maja vajas remonti. See remonditi 1978. aastal.
1983. aasta septembris avati Paide Muusikakooli filiaal Türil ja muusikakooli õpilaste arv ületas 200 piiri.
1990. aasta augustis koliti vana maja hoovile ehitatud juurdeehitisse, mis oli vanast majast mõõtmetelt ligi kolm korda suurem. 
2021/2022 õppeaastal õpib Paide Muusikakoolis 129 õpilast. Paide Muusikakoolis töötab 22 õpetajat.
Paide Muusikakoolis on tänapäeval võimalik õppida järgmisi erialasid: klaver, tšello, viiul, kitarr, flööt, klarnet, saksofon (alt, sopran, tenor), trompet, altsarv, tromboon, löökpill, akordion, pärimusmuusika (lõõts, kannel), laul.
Paraskeví Patoulídou

Paraskeví Patoulídou (tuntud ka kui Voúla Patoulídou; kreeka keeles Παρασκευή "Βούλα" Πατουλίδου; sündinud 29. märtsil 1965 Tripótamoses) on endine Kreeka kergejõustiklane.
1992. aasta suveolümpiamängudel Barcelonas tuli ta 100 meetri tõkkejooksus üllatuslikult olümpiavõitjaks. Suurfavoriidiks olnud ameeriklanna Gail Devers komistas liidrikohal olles viimase tõkke otsa. Patoulídoust sai Kreeka esimene naisolümpiavõitja. Ühtlasi tõi Patoulídou Kreekale kergejõustikus alles kolmanda olümpiakulla. Patoulídou tuli olümpiavõitjaks ajaga 12,64, mis püsib siiani Kreeka rekordina.
Barcelona olümpiavõit jäi Patoulídou ainsaks medaliks suurtelt tiitlivõistlustelt. Jooksualadel ei jõudnud ta vaatamata kuni 2002. aastani kestnud tippsportlase karjäärile ühelgi teisel korral isegi finaali. Aastatel 1994–1997 keskendus Patoulídou kaugushüppele ning jõudis 1996. aasta suveolümpiamängudel kaugushüppes Ateenas finaali, kus jäi kümnendaks (6.37). Medaleid võitis ta veel Vahemere mängudelt ja Balkani mängudelt.
Metsapoliitika

Metsapoliitika (Forest "Policy") on riigi, organisatsiooni või isiku sihikindel tegevus, mis aitab säilitada metsakeskkonna stabiilsuse ja ökoloogilise tasakaalu metsade kaitset ja majandamist sätestavate seaduste abil.
Metsapoliitika eesmärgid.
Metsapoliitika eesmärk on ühitada metsade säilimine ja juurdekasv ning puidu tarnimine puidutööstuse ja energiatootmise vajaduseks ehk parandada metsade tootlikkust ja kvaliteeti, majandades neid säästvalt ja tõhusalt, selleks et saada püsivat kasu kõikidest metsahüvedest ja suunata metsaomanikke majandama metsi ühiskonnale soovitud suunas.
Metsapoliitika ja kliimamuutus.
Metsapoliitika on riigiti erinev ja oleneb metsa tähtsusest konkreetses majanduses ja ühiskonnas. Mõnes riigis on mets olulisel kohal majandusliku tööstusharuna, teises vaba aja veetmise ja puhkepaigana. Viimasel ajal on tähtsustatud metsade olulisust kliimamuutuste leevendamisel, metsadel on suur roll süsiniku sidumisel ja selle püsival säilitamisel. Kasvav mets on ka üks vähestest võimalustest, kuidas atmosfääri süsinikku püüda ja ladustada. Seetõttu on metsapoliitika järjest enam liikunud kliimamuutuste leevendamise suunas, valmistades metsasektorit ette kliimamuutuselt tulenevateks väljakutseteks ja ka uuteks võimalusteks.
Metsapoliitika Euroopa Liidus.
Euroopa Liidul puudub ühtne metsapoliitika, kuid on olemas Euroopa metsastrateegia, mille eesmärk on aidata vähendada kasvuhoonegaaside heidet Euroopa Liidus aastaks 2030 vähemalt 55% ja muuta 2050. aastaks Euroopa Liit kliimaneutraalseks.
Euroopa Liidu liikmesriikide metsapoliitika jääb riikide endi pädevusse. Eestil on oma metsapoliitika aastast 1997.
Wendrich

Wendrich (vene keeles "Вендрих") oli Sileesiast pärit aadlisuguvõsa. Kustus meesliinis 2003. aastal.
Wendrichid rüütelkonna matriklis.
1839. aasta 11. veebruaril (vkj) võeti Eestimaa rüütelkonna matriklisse (nr 328) August Friedrich Wilhelm von Wendrichi (1778−1827) lapsed ja Georg Friedrich Wilhelm von Wendrich (1780−1844). 
Eduard Alexander von Wendrich (1817−1892) immatrikuleeriti 8. märtsil (vkj) 1857. Eestimaa rüütelkonna aadlimatriklisse nr 274 all.