tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Algo Kärp

Algo Kärp (sündinud 13. aprillil 1985 Tarvastus) on Eesti murdmaasuusataja.
Algo Kärp osales esimest korda maailma karikasarjas 7. jaanuaril 2006 Otepää MK-etapil 15 km klassikasõidus ja sai 57 startinu seas 50. koha. Ta on osalenud () 91 MK-etapil ja jõudnud punktikohale ehk 30 parema hulka kaheksal korral. Esimese punktikoha sai Kärp 16. jaanuaril 2010 MK-etapil Otepääl, kui oli 15 km klassikasõidus 29. kohal. Parim koht MK-etapil on 8. märtsil 2014 Oslos 50 km klassikasõidus saadud 16. koht.
Tour de Skil on ta jõudnud kolm korda 30 parema hulka. 2009. aastal sai ta Val di Fiemmes 20 km ühisstardiga sõidus 21. koha. 2010. aastal sai ta Tour de Ski Dobbiaco etapil 10 km klassikasõidus 22. koha ja Val di Fiemme etapil 20 km ühisstardiga sõidus 29. koha.
2009. aasta Estoloppeti pikamaasuusatajate sarja avanud Tamsalu-Neeruti suusamaratoni võitis Algo Kärp Jaak Mae ja Aivar Rehemaa ees. Samal aastal peetud 25. Viru maratoni lõpetas ta samuti esimesena. Nädal aega hiljem toimunud Haanja maratonil oli Kärp jälle esimesena finišis. Võib veel lisada, et ta jäi teist aastat järjest teistele püüdmatuks.
2019. aasta veredopinguskandaalis tunnistas Kärp veredopingu kasutamist.
Marco Borriello

Marco Borriello (sündinud 18. juunil 1982 Napolis) on Itaalia jalgpallikoondise endine ründaja.
Klubikarjäär.
Borriello mängis AC Milani noorteklubides, kuid ei saanud kuigi palju mänguaega.
2000 hakkas ta mängima Itaalia tugevuselt 4. liigas Serie C2 Triestina eest. 9 mängus lõi ta 1 värava. Seejärel edutati ta Trevisosse, mis mängis 2000. ja 2001. aastal Serie B-s ja langes 2002. aastaks Serie C1-sse. Borriello lõi 27 mängus 10 väravat.
2002 sai Borriello lepingu AC Milaniga ja leping kehtis kuni 2007, kuid selle aja jooksul mängis ta Milanis kõigest 16 mängu ja lõi 1 värava. Põhiliselt oli ta välja laenatud teistesse Serie A klubidesse. Nii lõi ta Empoli kasuks 12 mänguga 1 värava, Reggina kasuks 30 mänguga 2 väravat, Genua Sampdoria kasuks 11 mänguga 2 väravat ja Serie B-s mänginud Treviso kasuks 20 mänguga 5 väravat. Siiski loetakse teda AC Milaniga UEFA Superkarika võitjaks 2003, Serie A võitjaks 2004 ja UEFA Meistrite Liiga võitjaks 2007.
21. juunil 2007 sõlmis ta lepingu Genoa CFC-ga. Borriello lõi sellel hooajal 19 väravat 35 mängus ja oli Serie A paremuselt kolmas väravakütt Alessandro Del Piero ja David Trézéguet' järel. CFC saavutas 10. koha.
2008 mais siirdus Borriello tagasi Milani.
Rahvuskoondisekarjäär.
2001–2003 mängis Borriello Itaalia U-21 jalgpallikoondises 12 mängu ja lõi neis 6 väravat.
Esimese mängu Itaalia jalgpallikoondise eest tegi Borriello 6. veebruaril 2008 Portugali jalgpallikoondise vastu. Itaalia võitis selle 3:1. Borriellu kutsuti Itaalia koondisse 2008. aasta EM-iks, kuid mängida ta ei saanud.
Akvitaania madalik

Akvitaania madalik ehk Garonne'i madalik on madalik Prantsusmaa edelaosas Garonne'i jõe kesk- ja alamjooksul Püreneede, Keskmassiivi ja Biskaia lahe vahel.
Madalik paikneb tektoonilises mäestikuesises nõos, mis on täidetud kainosoikumi setetega. Kõrgus kasvab Biskaia lahest ida poole ja põhjast lõuna poole kuni 200–300 m.
Pinnamoes on iseloomulik laiade jõeorgude (Garonne'i jõgi lisajõgedega, Adouri jõe lisajõed) ja tasaste jõgedevaheliste alade vaheldumine.
Biskaia lahe rannikul paikneb Landes – järverikas liivane soostunud madalik.
Kasvavad laialehised metsad, männimetsad ja põõsastikud.
Kasvatatakse tubakat, teraviljakultuure, puuvilju, viinamarju.
Peeter Sauter

Peeter Sauter (sündinud 11. märtsil 1962 Tallinnas) on eesti kirjanik, tõlkija ja näitleja. 
Ta on lõpetanud 1980. aastal Tallinna 7. keskkooli (praeguse Tallinna Inglise Kolledži) ja 1984. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (11. lend).
Aastatel 1984–1985 oli Peeter Sauter Viljandis teatri Ugala näitleja.
Ta on osalenud ka mitmes filmis, näiteks Manfred Vainokivi filmides "Valli baar" (2008) ja "Vaeste kirjanike maja" (2012), töötanud reklaamiagentuuris, samuti valvuri ja vabakutselise ajakirjanikuna. 
Aastateks 2022–2024 määrati talle kirjanikupalk.
Manfred Vainokivi on teinud Peeter Sauterist dokumentaalse portreefilmi "Kirjanikuga voodis" (2019).
Võru–Põlva tee

Võru–Põlva tee (registrinumbriga 64) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Võru linnas Võru–Räpina tee ja Võru–Verijärve tee alguses (Võru linnas Tartu tänava ja Jüri tänava ristmikul). Tee pikkus on 24,7 km. Tee lõpeb Põlva linnas Kanepi–Leevaku tee 20. kilomeetril (Põlva linnas Võru tänava ja Kesk tänava ristmikul). Võru linna tänavana kannab nime Tartu tänav. Põlva linna tänavana kannab nime Võru tänav.
Sillad Võru–Põlva teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Võru–Põlva teel.
Võru linn, Kirumpää küla, Loosu küla, Väimela alevik, Kärnamäe küla, Joosu küla, Vana-Koiola küla, Vardja küla, Himma küla, Meemaste küla, Rosma küla, Põlva linn.
Aleksander Ansberg

Aleksander Ansberg (27. veebruar 1909 Gattšina – 20. veebruar 1975 Tallinn) oli Eesti NSV riigitegelane.
Elukäik.
Ta oli lõpetanud Leningradi Juriidilise Instituudi. 1938. aastast töötas ta Leningradi Riiklikus Arbitraažis.
Ta oli Eesti NSV Ministrite Nõukogu esimehe asetäitja aastatel 1950–1952, Tallinna Oblastinõukogu Täitevkomitee esimees 1952–1953, Eesti NSV kultuuriminister 17. aprill 1953 – 19. aprill 1963, Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe asetäitja, Eesti NSV Ülemnõukogu Presiidiumi esimehe kohusetäitja 7. oktoober 1970 – 22. detsember 1970.
Aleksander Ansberg oli ka valitud 1956, 1958, 1960, 1961, 1971. aastal EKP Keskkomitee liikmeks.
Kilomeeter tunnis

Kilomeeter tunnis (km/h) on kiiruse mõõtühik, mis näitab, mitu pikkusühikut (kilomeetrit) läbitakse ajaühikus (tunnis).
Tähis on km/h.
Charles Bukowski

Henry Charles Bukowski (16. august 1920 – 9. märts 1994) oli USA luuletaja ja proosakirjanik.
Kaija Vahtra

Kaija Vahtra (neiupõlvenimi Kaija Udras; sündinud 4. detsembril 1986 Võrus) on Eesti endine murdmaasuusataja.
2009. aasta maailmameistrivõistlustel Liberecis osales Vahtra esimest korda täiskasvanute tippvõistlusel. Ta võistles kahel individuaalsel ja kahel võistkondlikul alal. Individuaalselt sai ta parima koha 1,3 km sprindi vabasõidus, kui lõpetas 22. kohaga. Kvalifikatsioonisõidu lõpetas Udras 16. kohal. 10 km klassikasõidus sai ta 54. koha. Paarissprindis oli ta koos Kaili Sirgega 12. kohal. 
Vahtra osales esimest korda maailma karikasarjas 8. jaanuaril 2005 Otepää etapil 10 km klassikasõidus ja sai viimase ehk 45. koha. Ta on osalenud 34 MK-etapil ja jõudnud 30 parema hulka ehk punktikohale kuuel korral. Esimese punktikoha sai Udras 3. märtsil 2009 Lahtis, kui oli 1,2 km sprindi vabasõidus 26. kohal.
Saavutused.
Olümpiamängudel.
2010 Vancouveris
Maailmameistrivõistlustel.
2011 Oslos
Võru–Räpina tee

Võru–Räpina tee (registrinumbriga 65) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Võru linnas Võru–Põlva tee ja Võru–Verijärve tee alguses (Võru linnas Tartu tänava ja Jüri tänava ristmikul). Tee pikkus on 44 km. Tee lõpeb Räpina linnas Tartu–Räpina–Värska tee 64. kilomeetril (Räpina linnas Võru maantee ja Võõpsu maantee ristmikul). Võru linna tänavatena kannab nimesid Jüri tänav ja Räpina maantee. Võrumõisa külas kannab nime Räpina maantee. Räpina linna tänavana kannab nime Võru maantee.
Sillad Võru–Räpina teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Võru–Räpina teel.
Võru linn, Võrumõisa küla, Puusepa küla, Kääpa küla, Listaku küla, Pindi küla, Paidra küla, Leevi küla, Jõeveere küla, Vinso küla, Viluste küla, Veriora alevik, Pahtpää küla, Kirmsi küla, Rahumäe küla, Sillapää küla, Räpina linn.
Tee korrashoid.
2020. aastal rekonstrueeritakse Vinso–Kirmsi teelõiku (maantee km 26–35,1). Ehitustööde maksumus on 3,9 miljonit eurot.
Merlis Nõgene

Merlis Nõgene (sündinud 23. aprillil 1976) on kommunikatsiooniekspert ja endine ajakirjanik.
Hariduskäik ja akadeemiline tegevus.
Merlis Nõgene lõpetas 1994. aastal Viljandi 5. Keskkooli reaalklassi ja astus Tallinna Pedagoogikaülikooli, kus õppis matemaatika-informaatika erialal.
Aastatel 1995–1999 õppis ta ülikooli režiikateedris vastavatud raadiorežii erialal. Õpingute ajal oli ta praktikal Eesti Raadios ja peagi asus tööle Kuku Raadiosse. Aastatel 2001–2003 õpetas ta juba ise samas ülikoolis järgmiste lendude raadiorežissööridele raadio mänedžmendi eriala. 
2004. aastal lõpetas Nõgene Tackmer Airi Eralennukooli.
Töö kommunikatsiooni vallas.
Merlis Nõgene on töötanud tarkvaraarendusettevõttes Webmedia (Nortal) ja kommunikatsioonidirektorina Eesti Energias. 2015. aasta kevadel asutas ta koos endiste kolleegidega kommunikatsioonifirma Callisto.
Eesti Päevalehe paljastatud nn MMSi skandaali ajal hoiatas Nõgene mitme massimeediakanali kaudu inimesi kloordioksiidi eest. 
Töö raadios.
1996–2003 töötas Nõgene Kuku Raadios reporteri, uudistetoimetaja ja saatejuhina ning 2000. aastal sai peatoimetajaks. Ta oli teadussaate "Kukkuv õun" esimene saatejuht. Ta on teinud selliseid saateid nagu "Ärataja", "Pressiklubi" ja "Raadio Ekspress".
2001–2002 oli ta Avaliku Sõna Nõukogu liige.
Töö televisioonis.
1994. aastal alustas Eesti Televisioon (ETV) piirkonnasaadetega regionaalprogrammide projekti. Nõgene oli Viljandimaa reporter saates "Lõunakanal", mida edastati Valgjärve telemastist.
1999–2000 oli Nõgene ETV politseisaate "Avatud toimik" saatejuht ja toimetaja. Ta töötas mõnda aega ka Eesti Televisiooni uudisteportaali ETV24 toimetajana.
Töö trükimeedias.
2003–2006 oli Nõgene ajalehe Eesti Päevaleht Eesti uudiste toimetaja ja 2006–2008 ajakirja Arvutimaailm peatoimetaja.
Isiklikku.
Merlis Nõgene on silma paistnud lennundusentusiastina. Kuulus Eesti Langevarjuklubi kujundhüppemeeskonda Tumbleweeds, mille tegemisi kajastati korduvalt meedias ning mille kaks liiget osalesid aastal 2007 USA-s kujundlendamise maailmarekordi püstitamisel. Ta on olnud Hoiupanga noortekaardi reklaamnägu ning mänginud Sulev Keeduse filmis "Georgica".
Võru–Verijärve tee

Võru–Verijärve tee (registrinumber 66) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Võru linnas Võru–Põlva tee ja Võru–Räpina tee alguses (Võru linnas Tartu tänava ja Jüri tänava ristmikul). Tee pikkus on 6,5 km. Tee lõpeb Verijärve külas Tallinna–Tartu–Võru–Luhamaa tee 260. kilomeetril. Võru linna tänavatena kannab nimesid Tartu tänav, F. R. Kreutzwaldi tänav, Kose tee. Maanteel on Võru linnas F. R. Kreutzwaldi tänaval ühisosa Võru–Mõniste–Valga teega.
Asulad Võru–Verijärve maanteel.
Võru linn, Meegomäe küla, Kose alevik, Verijärve küla.
ZIL-131

ZIL-131 "(ЗиЛ-131)" on Nõukogude Liidus (Venemaal) Lihhatšovi-nimelises tehases (ZiL) valmistatud keskmine (5 t kandejõuga) taktikaline veoauto. Tootmine on lõpetatud, kuid auto mudel on veel laialt kasutuses.
Kirjeldus.
ZIL-131 on mudeli 130 militaarversioon. Masin on lihtne ja robustne ning üsna hea maastikuläbivusega, kuid kasutatuna mitte eriti töökindel. Bensiinimootor on erivõimsuselt (u 12,5 hj/t) pisut nõrgavõitu, kuid siiski rahuldav. Tagateljed on ühendatud vankriga ja ilma amortisaatoriteta. Rehvide rõhku on võimalik reguleerida otse kabiinist, mille abil on võimalik suurendada läbivust.
Ajalugu.
ZIL-131 ja sarnaste tehniliste sõlmedega tsiviilvariant (rahvamajanduslik variant) ZIL-130 töötati Nõukogude Liidus välja 1950.–1960. aastail. Kasutusse võeti mõlemad 1967. ZIL-131 vahetas välja vanemad masinad ZIL-157. Toodeti põhiliselt madelautot vintsiga/vintsita, furgoonautot ja sadulautot, lisaks eriotstarbelisi sõidukeid. 1986. aastal masinat moderniseeriti (ZIL-131N) ja tootmisse läks ka diiselmootoriga versioon. Tootmine lõpetati 2002.
Lisaks armeeversioonile valmistati ka tuletõrjeautosid, millest levinumad olid ka Eestis laialdaselt kasutuses olnud paakauto AC-40 "(АЦ-40)" ja redelauto AL-30 "(АЛ-30)".
Tatjana Buhhenskaja

Tatjana Buhhenskaja (sündinud 31. juulil 1949) on eesti kunstnik.
Õppinud 1971–1977 Eesti NSV Riiklikus Kunstiinstituudis klaasi erialal. Eesti Kunstnike Liidu liige 1977. aastast.
GAZ-66

GAZ-66 (vene "ГАЗ-66") on Nõukogude Liidus ja hiljem Venemaal Gorki Autotehases 1964. aastast toodetud kerge kahetonnise kandejõuga taktikaline veoauto. Auto tootmine lõpetati 1999. aastal kui selle asemel jõudis tootmisesse GAZ-3308.
Kirjeldus.
GAZ-66 on kasutusel Venemaa relvajõududes, endistes NSV Liidu vabariikides ja vähemal määral mujal. Masin on kerge ja hea maastikuläbivusega. Varasemad versioonid on bensiinimootoriga, hilisemad diiselmootoriga. Toodetud on ka tsiviilversiooni. Peamine ebamugavus juhile on väga taga asuv käigukang, mida on ebamugav käsitseda ja pikemaajalisel kasutamisel põhjustab see valu küünarliigeses.
Masin on valmistatud GAZ-63 järeltulijana. Seeriatootmine toimus 1964–1999 ja kokku valmistati eri modifikatsioone pea miljon tükki (965 941 tk).
Jääkaart

Jääkaart on mere kontuurkaart, millele kantakse jääluure abil saadud teave jääolude kohta.
Operatiivseid jääkaarte kasutatakse laevaliikluses, pikemaid ajavahemikke hõlmavaid kaarte jääolude prognoosimiseks ja teaduslikuks uurimiseks.
Kaartidel eristatakse kinnisjääd, paakjääd, ajujääd, rüsijääd jt jää liike ning märgitakse jää paksuse vahemik erinevates piirkondades.
Tikopia

Tikopia on saar Melaneesias. Pindala on 5 km². Kuulub Saalomoni Saarte Temotu provintsi ja on riigi lõunapoolseim saar.
Saar on kustunud vulkaan, mille kõrgeim tipp Reani ulatub 380 m üle merepinna. Vulkaani kraatris asub Te Roto järv, mis on kuni 80 m sügav.
Saarel elab umbes 1200 inimest 20 külas. Nad räägivad Polüneesia keelte Samoa rühma kuuluvat tikopia keelt.
Võru–Mõniste–Valga tee

Võru–Mõniste–Valga tee (registrinumbriga 67) on üks Eesti tugimaanteedest. 
See saab alguse Võru linnas Tartu tänava ja F. R. Kreutzwaldi tänava ristmikul. Tee pikkus on 83,3 km. Tee lõpeb Valga linnas Raja tänaval, Pedeli paisjärve lähedal. Võru linna tänavatena kannab nimesid F. R. Kreutzwaldi tänav, Kubja tänav. Maanteel on Võru linnas F. R. Kreutzwaldi tänaval ühisosa Võru–Verijärve teega. Valga linna tänavatena kannab nimesid Võru tänav, Vabaduse tänav, Kesk tänav, Riia tänav, Raja tänav. Koiva küla ja Valga linna vahel kulgeb tee vahetult Eesti-Läti piiri ääres.
Sillad Võru–Mõniste–Valga teel.
Sildade nimistu pärineb teeregistrist.
Asulad Võru–Mõniste–Valga teel.
Võru linn, Võlsi küla, Käätso küla, Juba küla, Lompka küla, Vana-Nursi küla, Kaku küla, Nursi küla, Nilbõ küla, Simmuli küla, Järvepalu küla, Ahitsa küla, Sänna (Sännä) küla, Riitsilla küla, Haabsilla küla, Sadramõtsa küla, Kangsti küla, Matsi küla, Varstu alevik, Punsa küla, Parmupalu küla, Mõniste küla, Hürova küla, Kallaste küla, Saru küla, Kalliküla, Hargla küla, Sooblase küla, Taheva küla, Korkuna küla, Laanemetsa küla, Koikküla, Lepa küla, Koiva küla, Pugritsa küla, Londi küla, Valga linn.
Sääri

Sääri (harvem ka Sääre) on 5,7 hektari suurune väikesaar Muhust läänes, Aneninast 300 meetrit loodes. Saar asub Muhu valla Rannaküla territooriumil. Saare rannajoone pikkus on 1,26 kilomeetrit.
Saare geograafilised koordinaadid on .
Saar on madal ja kivise pinnamoega, seal ei kasva ühtegi suuremat puud ega põõsast. Valdavalt on see kaetud pillirooga.
Saare ümber on madal meri, väga palju leidub üle veepinna ulatuvad või napilt veepinna alla jäävaid kive.
Saar kuulub Väinamere hoiuala koosseisu ja on looduskaitse all.
Sääri saarest 0,8 km edelas asub Leenilaid.
Tähtpäevakurss

Tähtpäevakurss (ka tärmin(i)kurss, tulevikukurss, tähtajaline vahetuskurss, ettemääratud vahetuskurss, tärminvahetuskurss, "forward"-kurss) on vahetuskurss välisvaluutatehingutes, mis näevad ette makseid üks, kolm või kuus kuud pärast lepingu sõlmimist.
Lalli sadam

Lalli sadam on väikesadam Muhu vallas Lalli külas.
Sadamat kasutatakse Kesselaiule sõiduks.
Valge ristik

Valge ristik ("Trifolium repens") on mitmeaastane ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast ristiku perekonnast.
Levila ja kasvukoht.
Valge ristik kasvab Euroopas, Põhja-Aafrikas ja Lääne-Aasias. Eestis on ta tavaline. Lisaks sellele on ta sisse viidud paljudesse kohtadesse mujal maailmas karjamaataimena, eriti levinud on ta Põhja-Ameerikas ja Uus-Meremaal.
Valge ristik kasvab niitudel ja teeservadel.
Kirjeldus.
Valge ristik on madal taim. Tema varred on roomavad, kasvavad kuni 18 cm aastas ja toimivad võsunditena, see tähendab, et kui varre sõlmekoht vastu maad puutub, võib ta selles punktis endale juured alla võtta. Mitme taime varred võivad üksteisega läbi põimuda ja niimoodi mati moodustada.
Ristiku nutid on valkjad, vananedes võivad omandada roosaka või kreemika varjundi. Nutid on 1,5–2 cm laiad ja asuvad 7 cm pikkuse õierao otsas.
Taime lehed moodustavad tuntud ristikheinalehekujundi. Nad kasvavad kolmekaupa leherootsu otsas, on sileda servaga, elliptilised kuni munajad.
Nagu teisedki ristikud, on ka valge ristik putuktolmleja. Tavaliselt tolmeldavad teda mesilased.
Murutaim.
Valge ristik suudab kasvada väga mitmesugustel maastikel, sealhulgas muru sees ja põllul, ta talub söömist ja maapinna lähedalt niitmist. Ta talub mitmesuguse pH-ga pinnast, kuid eelistab savipinnast.
Enne umbrohumürkide kasutuselevõtmist sisaldasid müüdavad muruseemnesegud valget ristikut sagedamini kui tänapäeval, sest ta suudab hästi kasvada ja maapinnale rohelise katte tekitada ka toitainevaesemal pinnasel, kus teised murutaimed hästi kasvada ei taha.
Valge ristik suudab siduda lämmastikku. Lämmastiku sidumine vähendab pinnase leetumist ja takistab mõne muruhaiguse levikut, mida väetised muidu soodustavad. Selletõttu peetakse teda kasulikuks murutaimeks. Ta suudab koguni teisi umbrohtusid välja tõrjuda. Seetõttu vaesestab valge ristik maastiku bioloogilist mitmekesisust, eriti viljakal pinnasel. Ja vastupidi: valge ristiku puudumist peetakse bioloogilise mitmekesisuse tunnuseks.
Ristikuõied meelitavad ligi mesilasi. Paljajalu võib niimoodi mesilasele peale astuda, misjärel mesilane astujat jalatalda nõelab. Seetõttu ei peeta mõnel pool valget ristikut (nagu teisigi ristikuid) murus soovitavaks.
Toidutaim.
Valge ristik on suurepärane toit mitmesugustele kariloomadele. Kevadel tuleb loomade karjatamisega ristikupõllul olla ettevaatlik, sest värske ristik paisub kõhus pisut ja loomad võivad end mahlakast ristikust lõhki süüa.
Häda korral võivad valget ristikut süüa ka inimesed: see sisaldab palju proteiine, on laia levilaga ja teda kasvab tavaliselt suurtes kogustes koos. Inimesed on ristikut kasutanud sajandite viisi salatina ja teiste toitude juurde, mis sisaldavad lehttaimi.
Siiski ei ole inimesel lihtne värsket ristikut seedida. Sellepärast tuleb värskeid ristikutaimi 5–10 minutit keeta. Juured on samuti söödavad, aga neid tuleb juba rohkem küpsetada. Õied kõlbavad ka süüa. Neid võib peenestada ja puistata taimetee sisse või näiteks keedetud riisile.
Mägiristik

Mägiristik ("Trifolium montanum") on liblikõieliste sugukonda ristiku perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Mägiristik kasvab Kesk- ja Lõuna-Euroopas. Ida poole ulatub tema levila Lääne-Siberi, Kaukaasia ja Iraanini. Eestis on ta tavaline.
Mägiristik kasvab kuivadel niitudel. Ta õitseb juunist augustini. Õied on tugeva meelõhnaga. Ta kasvab 15–40 cm kõrgeks.
Mägiristik on Oslo tunnuslill.
Keskmine ristik

Keskmine ristik ("Trifolium medium") on liblikõieliste sugukonda ristiku perekonda kuuluv mitmeaastane ühekojaline rohttaim.
Keskmine ristik kasvab kõikjal Euroopas. Ida poole on ta levinud kuni Siberi ja Ees-Aasiani. Eestis on ta tavaline.
Keskmine ristik kasvab tee- ja metsaservadel.
Ta kasvab 30–50 cm kõrgeks. Lehed kasvavad kolmekaupa nagu ristikutel ikka, on 1,5–5 cm pikad ja 0,8–2 cm laiad.
Keskmine ristik õitseb juunist augustini. Ristikunutt on läbimõõduga 15–18 mm ja punane, harva valge.
Kaur Kender

Kaur Kender (sündinud 27. mail 1971 Tartus) on eesti kirjanik, tõlkija ja ettevõtja. 
Elulugu.
Suurema osa lapsepõlvest elas ta Rakveres ja õppis Rakvere 3. Keskkoolis. Kõrgharidust Kenderil ei ole, kuid ta õppis alates 1994. aastast lühikest aega Eesti Humanitaarinstituudis.
Kaur Kender sai tuntuks juba oma 1998. aastal ilmunud esikromaaniga "Iseseisvuspäev", mis tekitas kriitikutes vastakaid reaktsioone. Eelkõige hinnati seda uut tüüpi lähenemise tõttu kirjandusele ja see pälvis Eesti Kultuurkapitali kirjanduse sihtkapitali aastapreemia. Raamatut saatis ka suur müügiedu.
Kender on ka ise pidanud ennast eesti kirjanduses murranguliseks autoriks: "Kui mina hakkasin kirjutama, siis enne mind olid kirjanikel ainult aated, mul tulid mõtted. See oli läbimurre, mille ma tegin eesti kirjanduses."
Tegevus Sirbi toimetuses.
18. novembril 2013 alustas Kaur Kender tööd Eesti kultuurilehe Sirp peatoimetaja kohusetäitjana. 
Kenderi nimetamine peatoimetaja kohusetäitjaks ja sellega veel enne tema ametisse asumist kaasnenud pikaajaliste toimetajate koondamine ajalehe toimetusest tõi kaasa üleriigilise skandaali, mis päädis loomeliitude umbusaldusavaldusega kultuuriminister Rein Langile.
Kender kaasas Sirbi toimetamisse kultuurirühmituse ZA/UM liikmed, lubas teha konstruktiivset koostööd poliitikutega Eesti poliitika kajastamiseks ning käsitleda lehes arvutimänge.
25. novembril 2013 teatas Kender oma tagasiastumisest peatoimetaja kohusetäitja ametikohalt, tuues põhjuseks ajalehes ilmnenud autoriõiguste rikkumise: ZA/UM-i liikmeskonda kuulunud toimetaja Robert Kurvitz oli avaldanud lehes ilma autori loata luuletaja Andres Aule tekste.
Süüdistus lapsporno valmistamises.
Jaanuaris 2015 teatas politsei uurimise alustamisest Kenderi suhtes lapsporno levitamise asjus seoses portaalis nihilist.fm ilmunud kirjutisega UNTITLED-12. Kenderi loomevabaduse kaitseks astusid välja teiste seas Rein Raud, Ahto Lobjakas, Hardo Pajula, Raoul Kurvitz, Lauri Isotamm, Henry Kõrvits, Olev Remsu ja Taavi Eelmaa. 7. jaanuaril 2016 esitas Põhja ringkonnaprokuratuur Kenderile süüdistuse lapsporno valmistamises. Kenderit kaitses kohtus Paul Keres. 16. mail 2017 mõisteti ta Harju Maakohtus õigeks. 11. oktoobril 2017 jättis õigeksmõistva otsuse jõusse ka Ringkonnakohus. Prokuratuur selle kohta riigikohtule kassatsioonikaebust ei esitanud.
Disco Elysium.
Kaur Kender on arvutimängu Disco Elysium produktsioonijuht. Arvutimäng on võitnud auhindu üle maailma.
Võlad.
Ta on olnud õppelaenuvõlglane.
Isiklikku.
Kaur Kender on olnud abielus Anastasia Kenderiga. Nad lahutasid abielu 2013. aastal. 2015.aastal abiellus Kaur Kender Rita Maastikuga.
Tema vend on ettevõtja ja seltskonnategelane Heiti Kender.
Abstraktne ekspressionism

Abstraktne ekspressionism on 1940. aastatel Ameerika Ühendriikides abstraktsionismist väljakasvanud kunstivool. Uue kunstivoolu alusepanijateks ja viljelejateks olid 1930–1940. aastatel Euroopast Ameerika Ühendriikidesse siirdunud kunstnikud. Sarnast voolu Euroopas nimetatakse informalismiks.
Abstraktse ekspressionismi esindajateks on Janet Sobel, Mark Rothko, Jackson Pollock, Franz Kline, Willem de Kooning, Arshile Gorky, Helen Frankenthaler. Eestis on abstraktset ekspressionismi viljelenud näiteks Lola Liivat.
Abstraktsest ekspressionismist arenes välja maalilisejärgne abstraktsionism.
Keskväljak (täpsustus)

Keskväljak on asula keskosas olev ala (väljak). 
Keskväljak on ka kohanimi või aadressikoht mitmes Eesti asulas:
Informalism

Informalism (prantsuse keeles "art informel") on 1945.–1946. aastal Pariisis tekkinud maalikunstisuund. Sarnast ja samal ajal Ameerika Ühendriikides alguse saanud kunstisuunda nimetatakse abstraktseks ekspressionismiks.
Informalismi tähtsamaks esindajaks on Jean Dubuffet.
Võšhorod

Võšhorod (ukraina keeles "Вишгород") on linn Ukrainas Kiievi oblastis, Võšhorodi rajooni keskus. Asub Kiievi kesklinnast 20 kilomeetrit põhja pool, Kiievi veehoidla lõunakaldal.
Võšhorodis asub Kiievi hüdroelektrijaam.
Sõpruslinnad.
Võšhorodil on seitse sõpruslinna:
Logaritmiline diferentseerimine

Logaritmiline diferentseerimine on funktsiooni diferentseerimise meetod, mille puhul kasutatakse funktsiooni ƒ logaritmilist tuletist 
 formula_1.
Sellist võtet kasutatakse sageli juhul, kui lihtsam on diferentseerida funktsiooni logaritmi kui funktsiooni ennast. Seejuures kasutatakse logaritmi (eelkõige naturaallogaritmi) omadusi, mis teisendavad korrutist liitmiseks, jagatist lahutamiseks ja astendamist korrutiseks. Kui tegemist on funktsiooniga, kus argument on nii astme aluses kui ka astendajas, on logaritmilise diferentseerimise võte möödapääsmatu. 
Ülevaade.
Funktsiooni
 formula_2
logaritmilist diferentseerimist alustatakse funktsioonist naturaallogaritmi võtmisega
 formula_3.
Siin kasutatakse funktsiooni avaldise formula_4 lihtsustamiseks logaritmi omadusi
 formula_5
Seejärel võetakse tuletis:
 formula_6
Lõpuks avaldatakse funktsiooni tuletis "y"', korrutades võrrandi mõlemad pooled avaldisega "y", et vabaneda avaldisest 1/"y" :
 formula_7
Näide.
Funktsiooni formula_8 logaritmiliseks diferentseerimiseks tuleb võtta funktsioonist naturaallogaritm.
 formula_9
Seejärel võtta võrrandi mõlemast poolest tuletis.
 formula_10
Tuletis formula_11 avaldub järgmiselt: 
 formula_12
Funktsiooni formula_8 tuletis on formula_14.
Alko

Alko on Soome riiklik alkoholimonopol. See on ainuke kauplusekett, mis müüb Soomes 5,5-protsendilisest kangemat õlut, veini ja destilleeritud alkohoolseid jooke. Alko müüb ka väikese alkoholisisaldusega jooke, aga piiratud sortiment ja kallimad hinnad jätavad Alko konkurentsiraskustesse supermarketitega. Alkohoolseid jooke võivad müüa ka litsentseeritud restoranid ja baarid.
Ajalugu.
Põhjamaades peale Taani oli 20. sajandi alguses tugev karskusliikumine, ka Soomes kehtestati peale Vene tsaaririigi võimu alt iseseisvumist 1. juunil 1919 kuiv seadus. Kuid aja jooksul pöördus avalik arvamus kuiva seaduse vastu, eriti kuna see tõi Soomes kaasa sarnaselt USAga, kus toona samuti kehtis kuiv seadus, kuritegevuse kasvu (1922–1926 sooritati Soomes isikuvastaseid kuritegusid 10 korda rohkem kui Rootsis ja Suurbritannias). Seepeale korraldati detsembris 1931 referendum, kus rahvas hääletas 70,5% kuiva seaduse jätkamise vastu. Referendumijärgselt lõpetati veebruaris 1932 Eduskunda hääletusega kuiv seadus ja loodi riiklik kauplusekett Alko, millele kuulus alkohoolsete jookide impordi, ekspordi, tootmise ja müügi ainuõigus. Alko kauplused avati 5. aprillil 1932 kell 10, pannes nii aluse Soome ajalukku läinud kuulsale numbrikombinatsioonile "543210".
Folia Cryptogamica Estonica

Folia Cryptogamica Estonica on Tartu Ülikooli ja Eesti Looduseuurijate Seltsi poolt Eestis väljaantav teadusajakiri.
Ajakirjas avaldatakse ingliskeelseid artikleid mükoloogia, lihhenoloogia, brüoloogia ja algoloogia alal.
Ajakirja peatoimetaja on Polina Degtjarenko.
Madis Erit

 
Madis Erit (sündinud 25. septembril 1990) on eesti pokkerimängija.
Pokkeriga hakkas tegelema varajases lapsepõlves. Ta on esimene Eesti meister "online"-pokkeris (2008) ja samuti noorim, olles võitmise ajal 18 aastat ja 32 päeva vana. Temaga avaldati intervjuu CardPlayer Eestis 1/2009 numbris.
2012. aastal on Madis Erit kahtlustatav 5000 euro väljapetmises.
Andres Allsalu

Andres Allsalu (sündinud 9. detsembril 1988) on Eesti elukutseline pokkerimängija ja endine tõstja.
Pokker.
Tema põhimänguks on internetipokkeri üks-ühele (heads-up) turniirid, mida mängitakse väga kiires (hyper turbo) formaadis. Ta on Eesti üks parimaid internetipokkeri mängijaid ja Pokerstarsis võib leida teda mängimas kasutajanimega ChuckNorrisQ.
2012. aastal oli ta esimene eestlane, kes saavutas Pokerstarsis kõige kõrgema lojaalse mängija taseme (Supernova Elite) . 
2013. aasta esimese kahe kuuga teenis ta rohkem kui 150 000 dollarit.
Tõstmine.
Sellel võistlusel tegi ta kolm isiklikku rekordit — rebimises 125 kg, tõukamises 151 kg ning kogusummas 276 kg.
Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis

Aafrika rahvaste karikavõistlused jalgpallis (prantsuse "Coupe d'Afrique des nations"; lühend CAN; inglise "African Nations Cup"; lühend "ANC") on Aafrika mandri 24 parema jalgpallikoondise vaheline jalgpalliturniir.
Võistlused toimusid esimest korda aastal 1957, osalejamaid oli tollal 3. Alates 1968. aastast peetakse võistlusi iga kahe aasta tagant. Alates 1996. aastast pääses finaalturniirile 16 riiki, alates 2019. aastast pääseb finaalturniirile 24 riiki.
Enim võite, seitse, on Egiptuse jalgpallikoondisel. Egiptus on kõige rohkem turniire ka korraldanud.
Ajaloost.
Esimesed karikavõistlused peeti 1957. aasta veebruaris Sudaani pealinnas Hartumis. Osales üksnes kolm meeskonda: Sudaan, Egiptus ja Etioopia. Neljas osalema pidanud riik Lõuna-Aafrika Vabariik diskvalifitseeriti apartheidipoliitika pärast. Peeti kaks mängu. Poolfinaalis alistas Egiptus Sudaani tulemusega 2:1 ja jõudis sellega finaali Etioopia vastu, kellele märgiti tabelisse võit 2:0 diskvalifitseeritud LAV-i vastu. Finaali võitis Egiptus tulemusega 4:0. Kaks aastat hiljem Kairos peetud turniiril osalesid needsamad kolm võistkonda ning võitis taas Egiptus.
Kolmas turniir peeti 1962. aastal Addis Ababas. See oli esimene kord, kui nelja finaalturniirile pääseja selgitamiseks peeti valikmänge. Finaalturniirile pääsesid lisaks korraldajamaale Etioopiale ja tiitlikaitsja Egiptusele valikmängude kaudu Nigeeria ja Tuneesia. Turniiri võitis Etioopia.
Aastatel 1963 ja 1965 võitis Aafrika karikavõistlused Ghana. 1968. aastal suurendati finaalturniirile pääsejate arv 8 võistkonnani. Samast aastat kehtib kord, et võistlusi peetakse iga kahe aasta järel.
Anastasius III

Anastasius III oli paavst 911–913. Ta oli 120. paavst.
Anastasius (Anastasio) oli sündinud Roomas. Ta oli Lucianuse (Luciano) poeg. Paavst Sergius III ordineeris Anastasiuse diakoniks (kardinaldiakon).
Paavstiks saamine.
Anastasius III valiti paavstiks juunis või septembris 911, tõenäoliselt sai ta ametisse Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Theophylactus) toetusel.
Suhted Konstantinoopoli patriarhiga.
912. aastal taas ametisse ennistatud Konstantinoopoli patriarh Nikolaos I Mystikos nõudis Anastasiuselt selgitust, kuna paavsti eelkäija Sergius III oli tunnustanud Bütsantsi keisri Leo VI neljandat abielu. Patriarh eemaldas Anastasiuse nime diptühhonist.
Suhted teiste vaimulikega.
Anastasius III andis 10. veebruaril 912 palliumi Vercelli piiskopile Ragembertole.
Ta andis umbes aastal 912 bullaga "Convenit apostolico" palliumi Hamburgi peapiiskopile Hogerile, kes sai paavsti otsusega jurisdiktsiooni Rootsi, Taani, Norra, Islandi, Gröönimaa ja "Scridevinnumi" ("Scrideuinnun, Scritefinnis") elanike ning slaavlaste üle, kes elasid Peenestromi ("Pene") ja Eideri ("Egidore") jõe vahelisel alal.
Ta andis Itaalia kuninga Berengari palvel privileege Pavia piiskopile ja Grado patriarhile.
Surm.
Anastasius III suri Roomas augustis või novembris 913 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda andmetel võis ta surra ka juunis 913 ning ta ei välista, et paavst võidi Tuscolo krahvi Teofilato I abikaasa Teodora käsul mürgitada.
Lando

Lando (ka Landus) oli paavst aastatel 913–914. Ta oli 121. paavst.
Lando (Landone) sündis Kesk-Itaalias Sabina ajaloolis-geograafilises piirkonnas. Ta oli krahv Taino poeg. Paavst Sergius III ordineeris Lando diakoniks (kardinaldiakon).
Lando valiti kirikuloolase J. N. D. Kelly andmetel paavstiks augustis 913, Salvador Miranda järgi sai ta paavstiks millalgi ajavahemikul juulist novembrini 913. Tõenäoliselt sai Lando paavstiks Tuscolo krahvi ja konsuli Teofilato I (Thephylactus) toetusel.
Lando jäi kuni 1978. aastani viimaseks paavstiks, kes võttis paavstluses kasutusele uue nime. Hiljem on uue nime võtnud kasutusele Johannes Paulus I ja Franciscus.
Lando suri Roomas veebruaris või märtsis ("Catholic Encyclopedia" järgi veebruaris) 914 ja maeti Rooma Peetri kirikusse. Salvador Miranda ei välista, et Lando võidi mõrvata Tusculo krahvi Teofilato I (Theophylactus) abikaasa Teodora käsul.
Üliõpilaste tee

Üliõpilaste tee on tänav Tallinnas. See jääb Mustamäe linnaosa Mustamäe ja Nõmme linnaosa Vana-Mustamäe asumi piirile.
Üliõpilaste tee kulgeb Ehitajate teest lääne suunas Raja tänavani ja on umbes 600 meetri pikkune.
Tänava nimi võeti kasutusele 1963. aastal. Tänavast põhja poole jääv ala kuulub Tallinna Tehnikaülikoolile. Sellest tuleneb ka tänava nimi.
Üliõpilaste teel asub Üliõpilaste tee bussipeatus, kus peatub Tallinna bussiliin 23 (Kadaka–Autobussijaam).
Tänava mõlemas servas on tihe mets. Tee ääres on üks maja, Üliõpilaste tee bussipeatuse juures aadressil Üliõpilaste tee 1 asub Pirosmani restoran.
Umbes tänava keskkohast lõuna poole läheb jalgrada, mis viib Mustamäe hüppemägede juurest mööda ja seejärel Vana-Mustamäe tänavale.
Gironde

Gironde on Garonne'i ja Dordogne'i jõe estuaar Prantsusmaa edelaosas, mis suubub Biskaia lahte.
Gironde'i pikkus on 75 km, laius 3–11 km.
Kassiristik

Kassiristik ("Trifolium arvense") on mitmeaastane ühekojaline rohttaim liblikõieliste sugukonnast ristiku perekonnast.
Kassiristik kasvab kuival hõredalt taimestunud pinnasel, teeservadel. Levinud peaaegu kogu Euroopas, ka Kesk- ja Väike-Aasias ning Põhja-Aafrikas. Tulnukana on teda Kaug-Idas ja Põhja-Ameerikas. Eestis on ta tavaline.
Kassiristik on ühe- või kaheaastane taim. Kasvab 5–30 cm kõrguseks.
Õitseb juunist septembrini.
Teatro Olimpico

Teatro Olimpico on Itaalias Vicenzas asuv siseamfiteater.
See on Euroopa vanim säilinud katusega teatrihoone. Enne seda oli katusega teatrihoone rajatud Ferrarasse (1531), Roomasse (1545), Mantuasse (1549), Bolognasse (1550), Sienasse (1561) ja Veneetsiasse (1565), neist viimane oli Palladio enese projekteeritud, kuid need pole säilinud.
Teatrit hakkas projekteerima Andrea Palladio 1579. aastal. Kuid Palladio suri 1580. aastal ja töö lõpetas tema õpilane Vincenzo Scamozzi. 
Teater avati 3. märtsil 1585 "Kuningas Oidipuse" esietendusega. Algupärased kulissid, mis kujutasid Teeba tänavaid, on säilinud tänapäevani.
Teatrit kasutatakse tänapäevalgi näidendite ja muusikaetenduste tarbeks, ent vaatajaskond on ehitise säilitamise huvides piiratud 400 inimesega. Teatris ei ole kütet ega konditsioneeri, sest need võiksid kahjustada õrnu puitstruktuure. Etendusi korraldatakse kahel teatrihooajal aastas: kevadel ja sügisel. Iga aasta juunis toimub Teatro Olimpicos Vicenzas asuva USA Kaitseministeeriumi kõrgkooli lõpetamistseremoonia.
1994. aastal kanti teatrihoone UNESCO maailmapärandi nimistusse koos kõigi ülejäänud Palladio projekteeritud hoonetega, mis on säilinud.
Odalehine malts

Odalehine malts ("Atriplex prostrata") on rebasheinaliste sugukonda maltsa perekonda kuuluv taimeliik.
Taim kasvab Euroopas ja Aasia lääneosas. Põhja-Euroopas kasvab ta peamiselt mererannal.
Odalehine malts on ühekojaline üheaastane taim, mis kasvab 20–90 cm kõrguseks. Ta võib isegi põõsaks kasvada.
Taime lehtede värvus on väga muutlik. Tavaliselt on taim hallikasroheline kuni tumeroheline. aga punakas värvus pole samuti haruldane.
Taim õitseb augustis ja septembris, õied on väikesed ja punased. Leht meenutab kujult odaotsa.
Taime eelleht on kolmnurkne või rombjas ja kuni 8 mm pikk.
Triin Ojaste

Triin Ojaste (sündinud 14. märtsil 1990 Rakveres) on Eesti murdmaasuusataja.
2007. aastal Jacas peetud Euroopa noorte olümpiafestivalil sai Ojaste 5 km klassikasõidus 22. koha ja 10 km vabasõidus 31. koha.
Triin Ojaste osales juunioride maailmameistrivõistlustel 2008. aastal Mallesis ja sai sprindi vabasõidus 34. koha ning 10 km ühisstardiga vabasõidus 61. koha. Aasta hiljem Praz de Lysis toimunud juunioride MM-il tuli ta sprindi klassikasõidus 13., 5+5 km suusavahetusega sõidus 12. ja 5 km vabasõidus 31. kohale. 
Maailma karikasarjas osales Ojaste esimest korda 29. novembril 2008 Kuusamo MK-etapil 1,2 km sprindi klassikasõidus ja sai 75 startinu seas 62. koha. Ta on osalenud () 40 MK-etapil ja jõudnud punktikohale ehk 30 parema hulka viiel korral. Esimest korda jõudis ta punktikohale 5. detsembril 2009 Düsseldorfi MK-etapil 0,8 km sprindi klassikasõidus, kui sai 23. koha. 
Triin Ojaste tuli esimest korda Eesti meistriks naisteklassis 20. jaanuaril 2009 Otepääl toimunud Eesti meistrivõistlustel 10 km eraldistardist klassikasõidus. Ta võitis 3,8 sekundiga teiseks tulnud Tatjana Mannimad ja kolmandana lõpetanud Kaija Udrast ligi poole minutiga.
Triin Ojaste treenib isa Kalju Ojaste käe all. 
Saavutused.
Olümpiamängudel.
2010 Vancouveris
Maailmameistrivõistlustel.
2011 Oslos
Teataja (Stockholm)

Teataja oli ajaleht, mis ilmus aastail 1944–2002 Stockholmis. Ajaleht asutati oktoobris 1944. 
Esialgu oli ajalehe väljaandja Eesti Komitee – Eesti Organisatsioonide Liit Rootsis, hiljem selleks loodud majanduslik ühing. Päismikus esitleti Teatajat kui poliitika, kultuuri, ühiskonna- ja noorteprobleemide häälekandjat. Aastail 1945–1953 kandis ajaleht nime "Eesti Teataja". Ajaleht on ilmunud vahel üks kord nädalas, vahel kaks korda (1945-49), vahel üks kord kuus, viimased aastad kaks korda kuus.
Harilik kuutõverohi

Harilik kuutõverohi ("Polygonatum odoratum") on liilialiste sugukonda kuutõverohu perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Rahvapärased nimetused: luuvalurohi, peetrid, petrid, jooksja rohi.
Kirjeldus.
Taim kasvab 15–50, harva kuni 100 cm kõrgeks.
Taime varre küljes on 7–12 vaheldumisi paiknevat lehte. Lehed on 5–12, harva kuni 20 cm pikad ja 3–6, harva kuni 8 cm laiad ning paralleelsete leheroodudega. Abilehed puuduvad.
Õied puhkevad mais-juunis. Nad ripuvad kaldu kasvava varre küljest allapoole. Õieraod on 0,5–1, harva kuni 2 cm pikad. Õied on radiaalsümmeetrilised. Õiekattelehti on 6. Nad moodustavad 11–20, harva kuni 25 mm pikkuse õie, mille sees on 6 tolmukat ja üks 3–4 mm pikkune emakas.
Taime marjad on sinakasmustad ja 7–10 mm läbimõõduga. Marjas on 7–9 seemet.
Levila.
Taim kasvab Euroopas, Aasias ja Põhja-Aafrikas. Eestis on ta tavaline.
Kasutamine.
Harilikku kuutõverohtu kasvatatakse ilutaimena niisketes varjulistes kohtades.
Paljundamine.
Kõige kergemini paljuneb taim võsunditega.
Kõik taime osad on mürgised.
Kukkuv õun

"Kukkuv õun" on Kuku raadio teadussaadete sari. 
Sarja esimene saade jõudis eetrisse 2000. aasta juunis. Saatesarja autor oli Merlis Nõgene, kes tegi saateid kuni 2003. aasta septembrini. Kuni 2015. aasta alguseni oli saatejuht Margus Maidla. Hiljem on saatejuht olnud Marek Strandberg. Saateid on teinud ka Arko Olesk. 
Saatesari käsitleb peamiselt loodusteaduslikke teemasid. Igas saates on ka teadusuudiste rubriik. "Kukkuvas õunas" on üles astunud kümned nimekad teadlased, näiteks Erkki Truve, Endel Lippmaa, Raivo Vilu, Valdek Mikkal, Enn Kasak, Laurits Leedjärv, astronoom Tõnu Viik, Indrek Kolka ja Mihkel Jõeveer.
Saade sisaldab intervjuusid teadlaste ning teaduspoliitikute ja -ametnikega. Saade on eetris teisipäeviti kell 21–22.
Tunnustus.
2013. aastal pälvis saade Eesti teaduse populariseerimise auhinna audiovisuaalse ja elektroonilise meedia kategoorias.
Kelt (konjak)

Kelti konjak on toodetud Cognacis küpsenud viinamarjadest Eestist emigreerunud Olev Kelti poolt.
Tehnoloogia.
Kelti konjakikollektsioon kannab nime Tour du Monde, mis tähendab prantsuse keeles ümbermaailmareisi. Kollektsioon on saanud nime konjaki valmistusviisist.
Pärast alkoholi nõuetekohast laagerdumist täidetakse vaadid 70% ulatuses konjakiga. Vaadid laotakse konteinerisse ja konjak alustab Prantsusmaalt Le Havre'i sadamast merereisi ida poole. Merel ollakse umbes kolm kuud. Siis naaseb laev sihtkohta, vaadid laaditakse maha ja joogil lastakse 3–5 kuud rahuneda. Konjak villitakse ja iga pudel saab kaasa sildi, kuhu on kirjutatud, millise marsruudi see konjak läbis. Esimest korda kasutati seda tehnoloogiat 1990. aastal.
Arvutimaailm

Arvutimaailm oli esimene Eestis ilmuv infotehnoloogiaajakiri, see ilmus aastatel 1993–2012.
Ajaloost.
Arvutimaailma asutas aastal 1993 Eesti informaatikafond tehnikateadlase Ustus Aguri eestvedamisel. Ajakirja luues seati eesmärgiks jõuda laiema lugejaskonnani, kõigi elualadeni, kus on kokkupuuteid arvutitega. Arvutimaailma väljaandja oli aastatel 1997–2003 Eesti Informaatikakeskus ning seejärel Riigi Infosüsteemide Arenduskeskus.
2005. aasta lõpus müüs Riigi Infosüsteemide Arenduskeskus ajakirja kirjastusele Presshouse, mis suunas ajakirja eeskätt infotehnoloogia ärikasutajale. Kodukasutajatele keskendus juba varem sama kirjastuse tehnoloogiaajakiri Digi.
2012. aasta detsembris lõpetas Presshouse ajakirja Arvutimaailm väljaandmise. Viimase numbri ilmumisaeg on 21. detsember 2012.
2005–2012.
Ajakiri ilmus kümme korda aastas. Vahele jäid jaanuar ja juuli. Arvutimaailm määratles end kui IT-proffidele suunatud ajakirja, mis annab ülevaate Eesti tehnoloogiasektoris toimuvast, vahendab IT-juhtidele kogemusi ning pakub uudiseid ja ärikasutajale suunatud toodete teste. Tiraaž oli 7000 eksemplari.
2013. aastast.
Ajakirja Arvutimaailm veebi toimetamine ja väljaandmine anti 2013. aasta alguses üle MTÜ-le Reisijutud, mis jätkab arvutiuudiste, testide ja artiklite avaldamist Arvutimaailmas kajastatud teemadel. MTÜ Reisijutud juhatuse esimees on ajakirja viimane peatoimetaja Kaido Einama.
2017. aastast.
Avaldab ajakiri Arvutimaailm regulaarselt videoülevaateid ja tootetutvustusi Youtube'is, Arvutimaailma kanali alt. Arvutimaailma videotoimetaja on Marko Habicht ning videod produtseerib ettevõte Must Post OÜ. 
2021 aastal oli Arvutimaailma Youtube kanal ainus regulaarse videosisuga tehnoloogiaväljaanne. 
Peatoimetajad.
Ajakirjal on olnud järgmised peatoimetajad:
8514

8514 on IBM-i poolt 1987 avaldatud graafikakuvari standard PS/2-tüüpi personaalarvutitele.
See avaldati koos VGA-ga ning oli mõeldud selle võimaluste laiendamiseks. Ta toetas lahutusvõimet 1024×768 pikslit (umbes 2,5 korda rohkem kui VGA-l (640×480 pikslit)) koos 256 värviga (262 144 hulgast) kaadrisagedusega 43,5 Hz (ülerealaotusega) või 640×480 pikslit kaadrisagedusega 60 Hz (ülerealaotuseta). Monokroomsetel kuvaritel toetas ta 64 heledusastet. Ülerealaotusega kuva, mida originaaltootel kasutati, võimaldas odavalt saavutada suurt lahutusvõimet, kuid halvendas pildi kvaliteeti, mistõttu mõned tootjad valmistasid kloonina ülerealaotuseta varianti.
Aastal 1990 asendas IBM 8514 XGA-ga.
Teataja

Teataja oli aastail 1901–1905 Tallinnas ilmunud sotsiaaldemokraatlik päevaleht.
1906. aastal sai ajalehe nimeks Vaatleja.
Ajalehe väljaandja oli Konstantin Päts, aastail 1901–1903 oli ta ka vastutav toimetaja, hiljem jätkas toimetajana Mihkel Pung. 
Toimetusse kuulusid Eduard Vilde (asutamise algatajaid), Hans Pöögelmann (1905. aasta lõpus tegelik toimetaja), 1903. aastast Mihkel Martna, Mihkel Pung, Otto Münther, Johannes Voldemar Veski, A. H. Tammsaare jt.
Teataja põhikarikaturistid olid Voldemar Päts ja Toomas Gutmann, kuid seal ilmus ka Karl August Hindrey, Nikolai Triigi, Mart Pukitsa ja teiste kunstnike karikatuure. Allkirju karikatuuridel tavaliselt polnud, kuna pilkamine oli ohtlik töö (eriti 1905. aasta revolutsiooni eelõhtul). Tol ajal Teataja toimetuses töötanud Johannes Voldemar Veski mälestustest võib lugeda, et ""...Hans Laipmann (hiljem Ants Laikmaa) oli samuti sagedane külaline toimetuses ja tegi harva ka kaastööd nii "Teatajale" kui selle „Nalja Lisale”, kuid varjunimede all..."""."
Teataja toimetus andis välja ka lisasid: Teataja Nalja Lisa (1901–1904) (toimetajaks Eduard Vilde), Kirjandus ja Teadus (1904–1905) ja Töö (1901–1905).
Teataja sulgemise järel jätkas ilmumist ajaleht Vaatleja, mis oli "Teataja" otsene järeltulija ning seal olid jällegi koos "Teataja" mehed, nagu Tammsaare, Pöögelmann, Veski, Eduard Virgo. "Vaatleja"gi ei saanud kuigi kaua ilmuda, ta suleti ja "Sõnumed" tegid seda tööd edasi.
Intel 8088

Intel 8088 ehk 8088 oli Inteli 16-bitiste registritega mikroprotsessor, mis avalikustati 1979. aastal.
See erines 1978 kasutusele võetud protsessorist Intel 8086 ainult selle poolest, et juhtmete arvu vähendamiseks ning side võimaldamiseks 8-bitistele arvutitele mõeldud seadmetega vähendati andmesiini laiust 16 bitilt 8-le bitile ning käsuootejärjekorda ("prefetch queue") lühendati 6 bitilt 4 bitile.
Nii sai kasutada arvuti ülejäänud riistvara jaoks odavamaid 8-bitiseid komponente, kuid seda kiiruse arvel. Seetõttu ei olnud 8088 traditsioonilistest 8-bitistest protsessoritest oluliselt kiirem. Siiski (või just sellepärast) valis IBM selle IBM PC keskprotsessoriks. IBM tahtis ühelt poolt oma miniarvutit reklaamida, teiselt poolt ei tahtnud ta konkureerida oma miniarvutitega. Peale selle sai üle võtta komponente 1970. aastate lõpus välja töötatud, kuid turul edutuks osutunud arvutilt Data Master, mille keskprotsessoril Intel 8085 oli 8-bitine andmesiin. IBM-i otsus 8088 kasuks pani aluse protsessorite perekonnale x86, kuigi paljud asjatundjad pidasid seda protsessorit pigem nõrgaks ning kogu arhitektuuri väheperspektiivikaks.
n-MOP-transistoridega versiooni kõrval pakuti ka komplementaarsete metalloksiid-pooljuhtidega versiooni 80C88.
Kelt (Slovakkia õlu)

Kelt on Slovakkias Hurbanovos Heinekenile kuuluvas Zlatý Bažanti pruulikojas pruulitav hele õlu. Seda marki õlut valmistatakse aastast 2007. Õlle kuivainesisaldus on 10% ja alkoholisaldus 4,2%.
Sellel õllel pole mingit seost Staroprameni õlletehase poolt Tšehhis kuni 2009. aastani valmistatud samanimelise "stout"-tüüpi õllega.
Intel 8086

Intel 8086 ehk 8086 oli Inteli mikroprotsessor, mida hakati tootma 1978. 
See oli esimene x86-protsessor. 
Erinevused eelkäijatest.
Võrreldes 8-bitiliste 8080 ja 8085 protsessorite üsna piiratud 16-bitiliste masinakäskudega on 8086 täielikult 16-bitiline protsessor. Lisati uusi masinakäske märgiga täisarvude toetuseks, kaudadresseerimiseks ("base") ja indeksadresseerimiseks ("offset"). Samalaadseid masinakäske oli ka varem rakendatud firma Zilog Z80 protsessorites kuid 8086-s on need üldisemal 16-bitilisel kujul. Käsustik on varasemate 8-bitiliste mikroprotsessoritega sarnane ja seda reklaamiti kui programmi lähteteksti jaoks ühilduvat "source compatible".
Täiendavateks masinakäskudeks on protsessori mikroprogrammina teostatud korrutamis- ja jagamiskäsk. Siiniarhitektuur oli kohandatud hilisemate võimalike laiendustega (kaasprotsessorite nagu 8087 ja 8089 ühendamise võimalus).
Intel 8008

Intel 8008 ehk 8008 oli Inteli 8-bitine mikroprotsessor.
Intel 8008 projekteeris Computer Terminal Corporation (CTC), valmistas ja implementeeris Intel. Seda protsessorit hakati tootma aprillis 1972 ja seda toodeti kuni 1983. aastani.
Selle kiibi tellis CTC oma programmeeritava terminali Datapoint 2200 jaoks. Intel ei suutnud seda tähtajaks valmistada ja tema tööjõudlus ei vastanud CTC nõuetele, niisiis hakkas CTC 2200-s kasutama transistor-transistor-loogikal põhinevat omaenda keskprotsessorit. Pärast seda, kui Seiko hakkas ilmutama huvi Intel 8008 kasutamise vastu kalkulaatorites, sõlmis CTC Inteliga lepingu, millega lubas seda kiipi teistelegi müüa.
Intel 8008 oli esimeste äriliste personaalarvutite keskprotsessor, mis ei olnud kalkulaatorid (kui Datapoint 2200 maha arvata): USA-s SCELBI, Prantsusmaal Micral N ja Kanadas MCM/70. Samuti oli see Hewlett-Packardi arvutiterminalide 2640 perekonna mitme esimese mudeli kontrolliv keskprotsessor.
Cauchy integraalvalem

Cauchy integraalvalem on oluline valem kompleksmuutuja funktsioonide teoorias, mis väljendab asjaolu, et regulaarsete funktsioonide väärtused piirkonnas on määratud selle funktsiooni väärtustega piirkonna rajal. Täpsemalt, kui "f" on regulaarne funktsioon ühelisidusas tõkestatud piirkonnas "D" ja pidev kuni selle piirkonna rajani formula_1, siis iga piirkonda "D" kuuluva kompleksarvu "z" korral kehtib
 formula_2,
kus integreerimine toimub vastupäeva. 
Et ülalantu on Cauchy tüüpi integraal, siis on "f" piirkonnas "D" lõpmatult diferentseeruv, kusjuures selle "n"-ndat järku tuletis on antud integraalina
 formula_3
Viimase asjaolu tõttu iga piirkonnas "D" regulaarne funktsioon ühtlasi analüütiline funktsioon.
Cauchy integraalvalem on nimetuse saanud prantsuse matemaatiku Augustin Louis Cauchy järgi.
Liiv-merisinep

Liiv-merisinep ("Cakile maritima") on ristõieliste sugukonda merisinepi perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.
Liiv-merisinep kasvab pärismaisena Euroopas. Ta kasvab puhmadena rannaliival, kuhu ulatub randa uhtuv vahune vesi. Ta talub hästi soola. Eesti randades on ta tavaline. Ta on sisse viidud mitmele poole mujal maailmas, näiteks Põhja-Ameerika ida- ja läänerannikule, kus ta on invasiivne ja mürgine võõrliik.
Liiv-merisinep kasvab 5–60, enamasti 15–30 cm kõrguseks. Taimel on läikivad lihakad lehed ja väikesed valged või õrnvioletsed nelja kroonlehega õied. Liiv-merisinep õitseb juulist oktoobrini. Taimi tolmeldavad peamiselt putukad, aga on täheldatud ka isetolmlemist.
Taime vili on pruun, korkjas, umbes 2 cm pikk ja 5 cm lai kõdrake. See ujub hästi ja levib põhiliselt vee kaudu.