tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eesti Raamat

Eesti Raamat on Tallinnas tegutsev kirjastus, mis annab välja peamiselt ilukirjandust, sealhulgas lastekirjandust.
Ajalugu.
Kirjastus moodustati riikliku kirjastusena 1964. aastal, kui Eesti Riiklik Kirjastus lahutati kirjastuseks Eesti Raamat ja kirjastuseks Valgus. Eesti Raamat spetsialiseerus ilukirjandusele ning sotsiaal- ja humanitaarteemalisele kirjandusele. 
Alates 1995. aastast on Eesti Raamat osaühing, mille põhiosanik ja tegevjuht on Tiit Treimuth. 
Aastas ilmub sadakond raamatut, millest üks kolmandik on Eesti autorite teosed ja kaks kolmandikku tõlkeraamatud.
Kirjastuse ampluaad iseloomustavad sellised raamatusarjad nagu „Eesti romaanivara”, “Eesti novellivara”, “Nobeli laureaat”, “Põhjamaade romaan”, “Klassikalised lood”, “Nüüdisromaan”, "Tõlkes leitud", "Saareraamat", “Mereromaan”, aga ka juba aastakümneid välja antud kriminaalromaanide sari “Mirabilia”. 
Eesti Raamat kirjastab nii paber- kui ka e-raamatuid, 2021. aastast ka audioraamatuid. Audioraamatute kirjastamiseks asutati koos kirjastustega Hea Lugu ja Pegasus Eesti esimene audioraamatukirjastus Eesti Audioraamatute Keskus OÜ.
Eesti Riiklik Kirjastus

Eesti Riiklik Kirjastus (lühend ERK) oli aastatel 1949–1964 tegutsenud Eesti NSV riiklik universaalkirjastus, mis andis välja lõviosa tolleaegsest raamatutoodangust (kokku umbes 9000 raamatut ja brošüüri). 
Kirjastus Eesti Riiklik Kirjastus moodustati 1949. aastal kirjastuste Ilukirjandus ja Kunst, Pedagoogiline Kirjandus, Poliitiline Kirjandus ja Teaduslik Kirjandus ning Rakendustrükiste Kirjastuse ühendamisel.
1964. aastal lahutati kirjastus kaheks eraldi kirjastuseks (Eesti Raamat ja Valgus).
Jüri Põld

Jüri Põld (21. juunil 1956 Kuressaare – 7. aprill 2025) oli Eesti jurist, endine Riigikohtu kohtunik. 
Põld õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis õigusteadust ja lõpetas kiitusega. Aspirantuuri järel kaitses ta 1987. aastal samas kandidaadiväitekirja.
1979–1993 töötas ta Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas erinevatel ametikohtadel: laborant, aspirant, vanemõpetaja, riigi- ja haldusõiguse kateedri dotsent ning 1992. aasta juunist professor.
Ta osales paljude seaduseelnõude väljatöötamises, nende seas on põhiseaduse, töölepingu seaduse ja rahvahääletuse seaduse eelnõu. 1989. aastal osales ta Eesti poole eksperdina Eesti ja Nõukogude Liidu läbirääkimistel Molotovi-Ribbentropi pakti teemal.
11. mail 1993 otsustas VII Riigikogu nimetada Jüri Põllu riigikohtunikuks. Selle otsuse poolt oli salajasel hääletusel 66 Riigikogu liiget, vastu oli 9 ning erapooletuks jäi 3.
Jüri Põld oli 21. juunist 1993 kuni 31. detsembrini 2021 Riigikohtu halduskolleegiumi liige ning 21. juunist 1993 kuni 31. detsembrini 2007, 1. jaanuarist 2010 kuni 31. detsembrini 2013 ja 1. jaanuarist 2015 kun 31. detsembrini 2018 Riigikohtu põhiseaduse kohtuliku järelevalve kolleegiumi liige.
31. detsember 2021 oli tema viimane tööpäev riigikohtunikuna. Ta lahkus ametist omal soovil.
Charles Carnegie, üheteistkümnes Southeski krahv

Charles Alexander Carnegie, üheteistkümnes Southeski krahv (23. september 1893 Edinburgh, Šotimaa – 16. veebruar 1992 Brechin, Šotimaa) oli Fife'i printsess Maudi, Edward VII tütretütre abikaasa. Ta kandis Southeski krahvi tiitlit aastatel 1942–1992. 
Noorus ja abielu.
Charles Alexander Carnegie sündis 23. septembril 1893 Edinburghis Šotimaal. Tema isa oli Charles Noel Carnegie, 10. Southeski krahv, ja ema Ethel Mary Elizabeth Bannerman. Sünnijärgse tiitliga oli ta lord Carnegie, kuna ta oli krahvi poeg. Lord Carnegie õppis Etoni kolledžis. Hiljem astus ta Briti armeesse ning määrati Scots Guardi. 1917. aastal oli ta India asekuninga adjutant. 
12. novembril 1923 abiellus ta Fife'i printsessi Maudiga Kuninglikus Sõjaväekabelis Londonis. Maud oli Fife'i 1. hertsogi Alexander Duffi ja tema naise Louise'i noorem tütar, kuningas Edward VII tütretütar. 1905. aastal oli ta saanud Briti printsessi tiitli. Abielu järel lakkas Maud printsessitiitlit kasutamast ning lasi end nimetada leedi Maud Carnegieks. 
Paaril oli üks laps:
Southeski krahv.
10. Southeski krahv suri 10. novembril 1941. Charlesist sai 11. Southeski krahv ja Maudist Southeski krahvinna. Kuigi nad ei täitnud kuninglikke kohustusi, peeti neid kuningliku perekonna liikmeteks. Nad mõlemad viibisid Maudi nõo, kuningas George VI kroonimisel ning muudel kuninglikel üritustel.
Teine abielu.
Maud suri 14. detsembril 1945 bronhiidi tagajärjel. Krahv abiellus 16. mail 1952 Evelyn Julia Williams-Freemaniga (s. 27. juuli 1909), kes oli major Ion Edward FitzGerald Campbelli eksabikaasa ja kellel oli ka poeg Ion Edward FitzGerald Campbell. 
Surm.
Southeski krahv suri 16. veebruaril 1992 Brechinis Šotimaal 98-aastaselt. Tema poeg James oli juba oma tädilt, printsess Alexandralt pärinud Fife'i hertsogi tiitli ning oli kolmas Fife'i hertsog. Southeski krahvi tiitlit kasutatakse Fife'i hertsogi lisatiitlina ning see kuulub Charlesi lapselapsele David Carnegiele.
James Carnegie, kolmas Fife'i hertsog

James George Alexander Bannerman Carnegie (23. september 1929 – 22. juuni 2015) oli kaheteistkümnes Southeski krahv ja kolmas Fife'i hertsog.
Lapsepõlv.
James sündis Charles Carnegie ja Maud Carnegie ainsa lapsena. Southeski krahvi pojana kandis ta sünnijärgselt Kinnairdi lordi tiitlit. 
James Carnegie õppis Gordonstouni koolis Ludgrove'is ning Kuninglikus Põllumajanduskolledžis Cirencesteris. Aastatel 1948–1950 teenis ta Malaias Šoti rügemendis. 
Fife'i hertsog.
Fife'i hertsogkonna andis Jamesi vanaisale Alexander Duffile kuninganna Victoria 1889. aastal pärast Duffi abiellumist printsess Louise'iga. 1900. aastal muutis ta tiitli statuuti, lubades seda pärandada ka naissoost pärijale, kuna Alexandril ja Louise'il polnud poega. Tiitel läks pärast Duffi surma tema vanemale tütrele Alexandra Connaughtile.
Alexandra suri 26. veebruaril 1959 ning James päris temalt Fife'i hertsogi ja MacDuffi markii tiitli, kuna Alexandra ainus poeg ja Jamesi ema olid juba surnud. 16. veebruaril 1992 päris ta oma isalt Southeski kaheteistkümnenda krahvi tiitli. 
James Carnegie on kuningas Edward VII tütretütrepoeg ning laiendatud Briti kuningliku perekonna liige. 1. augusti 2007 seisuga on ta Briti troonipärimisjärjekorras 54. kohal ning esimene, kes pole George V järeltulija. Ta ei täida kuninglikke kohustusi ega saa rahalist toetust. 
Abielu.
11. septembril 1956 abiellus James Carnegie leedi Caroline Dewariga. Nad lahutasid abielu 1966. aastal. Paaril sündis kolm last:
Leedi Alexandra Etherington

Leedi Alexandra Clare Etherington (sündinud 20. juunil 1959) on Fife'i hertsogi ainus tütar. 
Leedi Alexandra Carnegie abiellus 11. mail 2001 Mark Fleming Etheringtoniga ning kannab nüüd tiitlit "leedi Alexandra Etherington". Neil on tütar Amelia Mary Carnegie Etherington (sündinud 2001).
Ta on 2011. aasta seisuga Briti troonipärimisjärjekorras 66. kohal. Ta on üks Wessexi printsessi Louise'i ristiemasid.
David Carnegie, neljas Fife'i hertsog

David Carnegie, neljas Fife'i hertsog (sündinud 3. märtsil 1961) on James Carnegie, kolmanda Fife'i hertsogi ja leedi Caroline Worsley ainus poeg. Edward VII järeltulijana on ta Briti troonipärimisjärjekorras.
Ta on abielus Caroline Buntinguga ning neil on kolm last:
Otto von Kotzebue

Otto von Kotzebue codice_1(vene keeles Отто Евстафьевич Коцебу; 30. detsember 1787 Tallinn – 15. veebruar 1846 Tallinn) oli baltisaksa päritolu Eesti rüütelkonna parun Vene tsaariaegses teenistuses Venemaal, maadeavastaja ja mereväeohvitser (1. järgu kapten).
Ta oli August von Kotzebue ja Friederike Julie Dorothea von Esseni poeg.
Maadeavastusretked.
1803–1806 osales ta Adam Johann von Krusensterni juhtimisel toimunud ümbermaailmareisil. 
1815–1818 juhtis ta ümbermaailmareisi prikil "Rjurik", avastades mitusada saart Vaikses ookeanis. Rjuriku meeskonnas oli 27 liiget, kelle hulgas olid ka Johann Friedrich Eschscholtz, Adelbert von Chamisso ja Louis Choris. 
Eesmärkideks olid Loodeväila otsimine Vaiksest ookeanist kuni Atlandi ookeanini, Alaska (Vene-Ameerika) põhjaranniku detailse kirjelduse koostamine, Kirde-Venemaa uurimuste täpsustamine, Venemaa positsiooni tugevdamine Tšuktši poolsaarel ja Alaskal ning vaatluste tegemine Vaikse ookeani troopilistel laiuskraadidel. 
Marsruut: Plymouth; Tenerife; Rio de Janeiro; Hoorni neem; Tšiili; Lihavõttesaar; avastati Rumjantsevi, Spiridovi ja Krusensterni (tänapäeval Tikehau) korallsaared; Petropavlovsk; Beringi saar; Püha Laurentiuse (St Lawrence) saar; Beringi väin; Walesi Printsi neem; avastati Kotzebue laht, Krusensterni neem; Püha Laurentiuse (St Lawrence) laht; Unalaska; California rannik; Hawaii saared. Pärast talvepuhkust ekvatoriaallaiustel sõideti tagasi Beringi väina poole, et jätkata ekspeditsiooni. Kotzebue tervis aga ei pidanud vastu, Loodeväila otsingud tuli lõpetada. Kroonlinna naasis Kotzebue 1818. Rjuriku ekspeditsioonil kaardistati üle 500 km Venemaa polaarvaldusi.
1823–1826 toimus kolmas ümbermaailmareis fregatil "Predprijatije", mille eesmärgid olid seotud Kamtšatka ja Põhja-Ameerika Vene kolooniatega ning Beringi väina uurimisega. Ekspeditsioonist võtsid lisaks meeskonnale osa ka loodusteadlane Johann Friedrich Eschscholtz, geoloog Ernst Reinhold Hoffmann, astronoom Ernst Wilhelm Preuss, füüsik Emil Lenz ja laevaarst Heinrich von Siewald.
Kotzebue järgi on nimetatud laht Alaska looderannikul ja selle ääres asuv linn.
Viimased eluaastad veetis ta 1832. aastal ostetud Triigi mõisas. Otto von Kotzebue on maetud Kose kirikuaeda.
Perekond.
Otto von Kotzebue abiellus 1. detsembril 1818 Ravila mõisas Amalie Zweigiga (1798–1873). Abielust sündisid:
I.Q.Zero

I.Q.Zero on Pärnu punkansambel.
Ajalugu.
Ansambli loomises lepiti kokku 1996. aasta lõpus. Esimene koosseis alustas proove 6. jaanuaril 1997.
Kose (täpsustus)

Kose on mitme koha nimi Eestis:
The ShitheadS

The ShitheadS on eesti punkansambel.
tegutses 13.03.93 - 05.04.03(vist sai õige kuupäev)...
Koosseis.
esialgne koosesis:
Koosseisus on aastate jooksul olnud palju muutusi.
ilmunud kauem mängitav looming:
The ShitheadS - The ShitheadS ShittingS SongS, ShitSoundS Co 1999
The ShitheadS - Kaido 12... elik ...The Shitheads Smells Like Shit, ShitSoundS Co 2006
Lepimormia hemiboreale

Libliksääsk Lepimormia hemiboreale on putukaliik libliksääsklaste sugukonnast libliksääse perekonnast. 
Ta on väike (tiibade siruulatus 1,7 mm) ja karvane, meenutab veidi kärbest.
Tüüpleiukoht on Kanna allikasoo Viidumäe looduskaitsealal.
Holotüüp on hoiul Helsingi Ülikooli Zooloogiamuuseumis, paratüübid säilitatakse sealsamas ja Viidumäe looduskaitseala putukakollektsioonis.
Kivitammi

Kivitammi on küla Eestis Harju maakonnas Saue valla loodeosas. Elanikke on 20–30.
Enne Eesti omavalitsuste haldusreformi 2017. aastal kuulus küla Nissi valda.
Kivitammis asub Balteco tehas.
My Way

"My Way" on ingliskeelne laul, mille sõnad kirjutas Claude François' ja Jacques Revaux' laulu "Comme d'habitude" viisile Paul Anka 1968. aastal. Lugu ilmus 1969. aastal Frank Sinatra samanimelisel plaadil. Sellest sai Sinatra tunnuslaul, kuigi Sinatra ise seda lugu eriti ei hinnanud.
Sinatra esituses oli "My Way" Briti singlite edetabeli esineljakümnes kokku 75 nädalat. Kõige kõrgemaks kohaks oli viies. USA Billboardi edetabelis Hot 100 jõudis see 27. kohale ja edetabelis "Easy Listening" teisele kohale.
Sinatra on loost esitanud duetti ka koos Luciano Pavarotti ja Willie Nelsoniga. Selle loo tuntuimateks versioonideks on olnud lisaks Sinatra omadele ka Paul Anka enda ning Sid Viciousi esitus.
Lisaks on lugu esitanud ka näiteks Elvis Presley, Richard Clayderman, Julio Iglesias, Mireille Mathieu, Robbie Williams, Nina Hagen, Arturo Sandoval, Gipsy Kings ja paljud teised.
FAT

FAT võib tähendada järgmist:
Fat võib tähendada järgmist:
Salavat Julajev

Salavat Julajev (baškiiri keeles "Салауат Юлай улы", "Салауат Юлаев"; 16. juuni 1754 – 8. oktoober 1800 Paldiski) oli baškiiri rahvuskangelane. Ta võttis osa Jemeljan Pugatšovi ülestõusust. Ta oli ka luuletaja.
Tema isa oli baškiiri riigitegelane Julai Aznalin.
Pärast vahistamist saadeti ta koos isaga sunnitööle Paldiskisse.
Mälestuse jäädvustamine.
Tema järgi on nimetatud Salavati linn, Salavati rajoon, Ufa jäähokiklubi, tänavaid mitmetes linnades jne. Baškortostani vapil on Ufas paikneva Salavat Julajevi ratsamonumendi kujutis.
Paldiskis on tema mälestussammas, mis püstitati algselt 16. juunil 1989, siis uuesti pärast vargust 1998 ja viimati pärast hävimist 2016; oma nurk Paldiski muuseumis ning tema järgi on saanud nime Salavat Julajevi tee.
Tallinna Baškiiri Kultuuriühendus Agizel on korraldanud juubeliüritusi tema sünniaastapäeval. Tema 255. sünniaastapäevale pühendati Eestis baškiiri ja tatari rahvuspidu sabantui.
Pietro Mennea

Pietro Paolo Mennea (28. juuni 1952 Barletta – 21. märts 2013 Rooma) oli Itaalia kergejõustiklane (100 m ja 200 m jooksja) ja poliitik. Olümpiavõitja (1980) ja kolmekordne Euroopa meister (1974 ja 1978). 200 m jooksu maailmarekord 19,72 oli tema valduses 17 aastat.
1974. aasta Euroopa meistrivõistlustel Roomas võitis ta 200 m jooksu ja tuli teiseks 100 m ja 4×100 m teatejooksus.
Olümpiamängudelt on ta 200 m jooksus võitnud pronksmedali 1972. aastal Münchenis ja kuldmedali 1980. aastal Moskvas.
Ta sai medali ka esimestelt kergejõustiku maailmameistrivõistlustelt 1983. aastal Helsingis, kui tuli 200 m jooksus kolmandaks.
1979. aastal, kui Mennea oli üliõpilane (poliitika), osales ta üliõpilaste maailmameistrivõistlustel Mexicos. Ta jooksis seal maailmarekordi, mille alles 1996. aastal jooksis üle Michael Johnson.
Pietro Mennea oli aastatel 1999–2004 Euroopa parlamendi liige.
Eesti Korvpalliliit

Eesti Korvpalliliit on juriidiliste isikute vabatahtlikkuse alusel moodustatud mittetulundusühing, mis tegeleb korvpalli arendamisega, juhib korvpallialast tegevust Eesti Vabariigis, on Eesti korvpallispordi kõrgeimaks esindusorganiks Eesti Vabariigis, kuulub vastavasse rahvusvahelisse spordialaliitu (Rahvusvaheline Korvpalliliit – FIBA) ning on sellest tulenevalt Eesti korvpallisporti ainuesindav üleriigiline ühendus.
Korvpalliliidu president on alates 17. detsembrist 2020 Priit Sarapuu.
Ajalugu.
Eesti Korvpalliliidu eelkäijaks on 14. detsembril 1923 asutatud Eesti Käsipalli Liit (ühendas korv- ja võrkpalli ning edendas ka teisi pallimänge), milles 1924. aastal oli 6 liikmesorganisatsiooni(klubi). 23. novembril 1934. aastal tegi EKL Rahvusvahelisele Korvpalliliidule avalduse föderatsiooni liikmeks astumise kohta.
Eesti Käsipalli Liidu töö katkes Eesti okupeerimisega Nõukogude Liidu poolt. Okupatsiooniaastatel juhtisid korvpallialast tegevust Eestis ENSV Spordikomitee ja ENSV Korvpalliföderatsioon.
30. novembril 1989. aastal moodustati Eesti Korvpalliliit, mis oli Eesti Käsipalli Liidu töö üheks jätkajaks. Presidendiks valiti Aadu Kana. 
Rahvusvaheline Korvpalliliit FIBA tegi 1991. aasta septembris otsuse taastada Eesti liikmestaatus, mis kinnitati 21. detsembril FIBA täiskogul. 
Võistlused.
EKL-i korraldatavad võistlused jagunevad järgmiselt
Eesti Korvpalliliidu juhatus.
2008–2012.
JUHATUSE ESIMEES
LIIKMED
"Alaliselt kutsutud osalejad:"
2012–2016.
KORVPALLILIIDU PRESIDENT
KORVPALLILIIDU JUHATUS
"Alaliselt kutsutud osalejad:"
2016–2020.
KORVPALLILIIDU PRESIDENT
KORVPALLILIIDU JUHATUS
"Alaliselt kutsutud osalejad:"
17.12.2020–2024.
KORVPALLILIIDU PRESIDENT
KORVPALLILIIDU JUHATUS
"Alaliselt kutsutud osalejad:"
Tallinn põleb

"Tallinn põleb" on ansambli Velikije Luki 2002. aastal ilmunud album ja lugu sellel albumil.
Aadress

Aadress on inimese elukoha, asutuse asukoha, maaüksuse või muu koha määrang haldusüksuste nimede ja muude nimede ning sageli ka numbrite abil. 
Aadressil on mitu funktsiooni:
Postiaadress.
Eestis on postiaadressis saaja (inimese või asutuse) nimi või nimetus, tänav, maja- ja korterinumber (maakohas küla ja vald), sihtnumber, linn või maakond, riik. Eesti-sisesel saadetisel pole riiki vaja märkida.
Mokšani rajoon

Mokšani rajoon on haldusüksus Venemaal Penza oblastis. Piirneb põhjas Mordvaga.
Rajooni läbib Mokša jõgi.
2016. aastal oli rajoonis 26 861 elanikku. 45,4% rajooni elanikest elab rajoonikeskuses Mokšani alevis. Elanikest 92% on venelased ja 4,7% mordvalased.
Rajoonis on 16 kohaliku omavalitsuse üksust ja 98 asulat. Põhiline tegevusala on põllumajandus.
Rapla Kesklinna Kool

Rapla Kesklinna Kool (2018. aastani "Rapla Ühisgümnaasium") on üldhariduskool Raplas.
Ajalugu.
Kooli ajalugu algab aastaga 1694, mil esimest korda märgitakse ürikutes kooli olemasolu Raplas. Kirikuvisitatsiooni protokollis on märgitud, et Rapla kihelkonda, arvatavasti Uuskülla, on ehitatud koolimaja, kus enda kulul pidas pastor koolmeistrit. Kooli tegevuse katkestas Põhjasõda.
1821. aastal on ürikutes mainitud, et Raplas tegutseb koolmeister Raega Pearn, kes õpetas rändõpetajana siinkandis 1832. aastani.
1868. aastal asutati Raplas vallakool, mille esimene juhataja oli M. Schwalbach.. Õpilasi oli koolis sel ajal 18–25.
1880. aastal oli koolmeistriks Villem Grossberg ning õpilasi oli kokku 53.
1914. aastal moodustati senise kooli kõrvale Rapla Riigialgkool. 1918. aastal need kaks kooli liideti ning juhatajaks sai Anton Künnapuu.
1926. aasta aprillis otsustati hakata ehitama praegust algklasside maja. Juba sügisel kolis osa klasse pooleliolevasse hoonesse sisse. J. Saksberg-Raudmäe (1923–1939) juhatatavas koolis oli umbes 100 õpilast.
1935. aastal loodi Raplas endise Paldiski Ühisreaalgümnaasiumi baasil Harjumaa Progümnaasium, kuhu võeti vastu konkursiga pärast 4. klassi lõpetamist. Kokku tuli lõpetamiseni käia koolis 5 aastat. Uus kool sai nimeks Rapla Progümnaasium.
1940. aastal sai Rapla endale täieliku keskkooli ning samal aasta kevadel valmis kooli vana osa, mis oli mõeldud 100 õpilasele. Esimesed lõputunnistused anti 7 lõpetajale 1942. aasta kevadel.
Kooli kasvades avati Raplas 1988. aastal ka teinegi kool, Rapla 2. Keskkool (Rapla Vesiroosi Kool).
Aastal 1995 nimetati senine Rapla 1. Keskkool ümber Rapla Ühisgümnaasiumiks. Aastast 2018 on kooli nimi "Rapla Kesklinna Kool" ning see jätkab tegevust põhikoolina. Rapla Ühisgümnaasiumi ja Rapla Vesiroosi Gümnaasiumi seniste gümnaasiumiosade asemel avati samal aastal Rapla Gümnaasium.
Kooli hümn.
&lt;poem&gt;
Mul on tahtejõudu palju,
lähen läbi tulest, veest.
Seisan kindlasti kui kalju
oma kooli au eest.
Selle maja lapsed teavad, 
mis on hariduse hind.
Seda ikka kalliks peavad, 
kuni elus tuksub rind.
Meie kunagi ei kurda,
kui on raskused teel ees.
Neid meil aitab maha murda
kindel tahe, julge meel.
Palju muret, vaeva näevad
meie isad-emad nüüd.
Vara juuksed halliks läevad, 
ei nad meile mõista süüd.
Minu meelt ja kindlat tahet
ükski võim ei sureta.
Tunnen hea ja halva vahet,
võite olla mureta.
Vanemate muret, vaeva
ikka hindama ma pean,
muidu oma eluvaeva
hoopis karile ma vean.
&lt;/poem&gt;
See loodud progümnaasiumi õpilaste poolt, kuid ei ole teada, kes need olid. Lauldud aastail 1936–1940. Taas võeti koolihümniks 1988. aastal.
Üles kirjutatud tolleaegsete õpilaste Asta Vahur-Veiseriku ja Endel Vahuri mälu järgi Tallinnas, 29. septembril 1988.
Neeru aplaasia

Neeru aplaasia on loomade (sealhulgas inimese) neerude arenguhäire, mille korral üks või kumbki neer ei ole välja arenenud, kuigi neeru embrüonaalne alge on olemas.
Veterinaaria.
Neeru aplaasia on sage neerude arenguhäire loomadel.
Mõlema neeru aplaasiat täheldatakse looteeas, vastsündinutel või surnult sündinud loomadel ja sellise defektiga loom ei ole eluvõimeline. Ühe või mõlema neeru aplaasiat on kirjeldatud peaaegu kõigil koduloomadel. Ühepoolne neeru aplaasia põhjustab teise neeru kompensatoorset hüpertroofiat.
Ühepoolset neeru aplaasiat esineb sagedamini sigadel, koertel ja lehmadel. Harvem esineb seda teistel loomadel.
Ööpartei

Eestimaa Kommunistlik Partei (NLKP) (lühendina EKP; vene keeles "Kommunistitšeskaja partija Estonii"), mitteametlikult ka Ööpartei, oli 1990–1991 tegutsenud Eesti partei, mis tekkis senise Eestimaa Kommunistliku Partei lõhenemisel.
Organisatsioon rajati 1990. aasta 23.–25. märtsil aset leidnud EKP kongressil. Viimasel päeval, 25. märtsil pani peasekretär hääletusele muuta EKP sotsiaaldemokraatlikuks. Seepeale tõusid püsti venemeelsed saadikud ja teatasid, et nemad löövad lahku, läksid vastasruumi ning kuulutasid välja uue EKP, mis kuuluks endiselt NLKP koosseisu. Saali jäänud EKP kuulutas end sotsiaaldemokraatlikuks ja astus NLKP koosseisust välja. Teistel andmetel lõid venemeelsed kommunistid EKP-st lahku kohe pärast kongressi lõppu toimunud öisel istungil, millest tulenes ka partei hüüdnimi.
1990–1991 oli partei esimene sekretär Lembit Annus. Tuntumate liikmete seas olid ka Arnold Sai ja Juri Mišin.
EKP (NLKP) tunnustas augustiputši. 23. augustil 1991 keelustati partei Eesti riigivõimude poolt koos teiste putši toetanud jõududega nagu Interliikumine, Eesti NSV Töökollektiivide Ühendnõukogu ja nn töölismalevatega.
Taasiseseisvumise järel jäi Eestisse partei liikmeid, kelle esimeheks nimetas end üks Eestis elavate vene rahvusradikaalide liidreid Juri Mišin. Partei eksisteerib tänini ainult NLKP nimekirjades.
Ka pärast partei keelustamist kestis mitu aastat vaidlus, kellele varem riigivõimuga lahutamatult põimitud kommunistliku partei varad peaksid kuuluma: kas Ööparteile või EKP eestimeelse tiiva järglaseks saanud Eesti Demokraatlikule Tööparteile, hilisemale Ühendatud Vasakparteile.
Neeru hüpoplaasia

Neeru hüpoplaasia ehk neeru vaegmoodustus on loomade (sealhulgas inimese) neeru arenguhäire, mille korral neer on normaalsest väiksem ning on kas osaliselt või täielikult talitlusvõimetu.
Veterinaaria.
Haigust on kirjeldatud sigadel, koertel ja kassidel.
Põhja-Euroopa

Põhja-Euroopa on Euroopa põhjapoolne osa. Erinevatel aegadel on seda piirkonda defineeritud erinevalt, kuid tänapäeval arvatakse üldiselt sinna kuuluvaks: 
Liigitus.
ÜRO liigituse järgi kuuluvad selle regiooni koosseisu Island ja Norra koos talle kuuluvate Svalbardi ja Jan Mayeniga, Rootsi, Soome koos talle kuuluva Ahvenamaaga, Taani koos talle kuuluvate Fääri saartega, Eesti, Läti ja Leedu, samuti Iirimaa ja Suurbritannia koos talle kuuluvate Kanalisaartega, sealhulgas Guernsey, Jersey ja Mani saarega.
Varasematel aegadel, kui suuremat osa Euroopat valitses Rooma impeerium, peeti selle aladest eemal olevaid maid Põhja-Euroopaks ja sinna kuulusid ka Saksamaa, Holland ja Austria. Mõnes kontekstis kasutatakse sellist määratlust ka tänapäeval. Keskajal kasutati mõistet (Ultima) Thule, et tähistada poolmüütilist paika kontinendi põhjapoolseimal alal.
Euroopa Liidu riikidest peetakse põhjagruppi kuuluvaks Taanit, Rootsit, Soomet, Saksamaad, Belgiat ja Hollandit.
251

251. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad - 250. aastad - 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 246 247 248 249 250 - 251 - 252 253 254 255 256
Louis II (Lääne-Frangi kuningas)

Louis II Kogeleja (prantsuse "Louis le Bégue", germaani- ja saksapäraselt "Ludwig II Stammler"; 1. november 846 – 10. aprill 879) oli Lääne-Frangi kuningas 877–879. 
Louis II oli Lääne-Frangi kuninga (843–877), Frangi keisri (875–877) ja Itaalia kuninga (875–877) Charles Paljaspea ja Orléansi Ermetrude poeg.
Keiser Ludwig Vaga oli andnud Akvitaania kuningriigi oma nooremale pojale Charlesile. Karolingide-vahelises võimuvõitluses vangistati Pippin II aastal 852 Charles II Paljaspea poolt, kes varsti pärast seda kuulutas oma poja Charlesi Akvitaania valitsejaks. 845. aastal sõlmitud lepinguga Charles II Paljaspea ja Pippin II vahel vähenes kuningriigi pindala Poitou, Saintonge'i ja Angoumois' kaotuse võrra piirkonna loodeosas, mis anti Poitiers' krahvile. Noore Charlesi surmaga 866. aastal sai Akvitaania kuningriigi tema vend Louis II Kogeleja.
877. aastal marssis Itaaliasse Ida-Frangi kuningas Karlmann, Charles Paljaspea aga suri 877. aastal. Frangi keisri surma järel nõudis Karlmann krooni endale, kuid paavst ei tahtnud seda talle anda. Karlmanni haigestumisel tungisid tema liitlased Spoleto hertsog Lamberto I ja Toscana margi markkrahv Adalberto I Rooma ning vangistasid paavsti, nõudes Rooma elanikelt truudusvannet Karlmannile. Paavst Johannes VIII keeldus okupeerijate nõudmisi täitmast ja põgenes Lääne-Frangi riiki, kus ta kroonis 7. septembril 878 Troyes' kuningaks Louis II. 
Frangi keisriks Louis II siiski ei saanud, sest juba järgmise aasta aprillis ta suri, olles valmistumas sõjaretkeks viikingite vastu. Et ta valitsusaeg kestis vaevalt poolteist aastat, ei jõudnud ta midagi erilist korda saata. Allikate kohaselt oli ta viletsa tervise ning suhteliselt vähese poliitilise mõjuga kuningas.
Pärast Louis II surma jagati Lääne-Frangi riik tema poegade Louis III ja Karlmanni vahel.
252

252. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad - 250. aastad - 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 247 248 249 250 251 - 252 - 253 254 255 256 257
253

253. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad - 250. aastad - 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 248 249 250 251 252 - 253 - 254 255 256 257 258
Lääne-Euroopa

Lääne-Euroopa on piirkond Euroopa lääneosas. Tema koosseis ja piirid sõltuvad sellest, millises kontekstis mõistet tarvitada.
Kitsamas geograafilises tähenduses hõlmab see Suurbritannia, Iirimaa, Prantsusmaa, Belgia, Hollandi ja Luksemburgi alad.
Külma sõja aegsesse sotsiopoliitilisse Lääne-Euroopasse kuulusid Ida-Euroopa sotsialistlikele riikidele vastanduvad kapitalistlikud riigid. Seda kasutatakse vähemal määral ka tänapäeval, et eristada riike majanduslikult, poliitiliselt Ida-Euroopast.
Enne Euroopa Liidu ja NATO laienemist endiste sotsialismimaade alale kasutati Lääne-Euroopa mõistet ka Euroopa Liidu ja Euroopa NATO maid tähistavana, ehkki näiteks mõlemasse kuuluv Kreeka on selgelt Lõuna-Euroopasse kuuluv.
Tänapäeval on mõistel vähem tegemist geograafiaga ja rohkem majandusega. Mõistet seostatakse liberaaldemokraatiaga ja kapitalismiga. Lääne-Euroopa riikidel on ühine läänelik kultuur.
ÜRO liigituse järgi kuuluvad Lääne-Euroopasse järgmised riigid:
Louis III (Lääne-Frangi kuningas)

Louis III (germaani- ja saksapäraselt Ludwig III; u 865 – 5. august 882) oli koos oma venna Karlmanniga Lääne-Frangi kuningas.
Louis ja Karlmann said kuningateks 879, kui nende isa Louis II suri. Louis sai riigi põhjaosa ehk Neustria valitsejaks, Karlmannile jäi lõunaosa. Ent hertsog Boso, kes valiti Provence'i kuningaks, keeldus vendade võimu tunnustamast ning nii puhkes kodusõda. Louis'l ja Karlmannil ei läinud ka nende onu Karl Paksu abiga korda Bosot alistada, tema keskust Vienne'i piirati ebaõnnestunult 880. aasta sügisel. Louis'l läks aga korda saavutada võit viikingite üle, mis leidis ka kajastamist tema auks komponeeritud ülemsaksakeelses poeemis "Ludwigslied".
Augustis 882 suri Louis ootamatult ning Karlmann sai riigi ainuvalitsejaks.
Louis IV

Louis IV (920 – 10. september 954) oli Lääne-Frangi kuningas 936–954. Ta oli Lääne-Frangi kuninga (893/898–922/923) Charles Lihtsameelse ja Inglismaa Eagdifu poeg.
Tema isa, Charles III kukutati troonilt 922. aastal ning ema otsustas poja oma kodumaale pakku viia. Seetõttu sai Louis hüüdnimeks Meretagune ("d'Outremer" ehk "Transmarinus"). 936 kutsuti ta ülikute poolt Lääne-Frangi troonile, kuid peagi sattus ta mitmetesse feodaaltülidesse ning 939. aastal lisandus ka konflikt Lotringi pärast Ida-Frangi ehk Saksa kuninga Otto Suurega. Viimane vastuolu lahenes küll rahumeelselt, sest Louis abiellus Otto õe Gerbergaga, kellega sai kaheksa last, ka troonipärija Lothari.
954 kukkus Louis IV hobuselt ning suri.
Ida-Euroopa

Ida-Euroopa on Euroopa idaosa nimi. Seda piirkonda määratletakse erinevalt. Seda nime kasutatakse ka kõigi nende Euroopa riikide tähistamiseks, kus varem valitses kommunism, et eristada neid poliitiliselt ja majanduslikult Lääne-Euroopast.
Praegune määratlus.
Ida-Euroopa määratlusi on mitmeid. On märkimisväärne, et paljud ajalooliselt ja kultuurilisemalt läänelikumad Ida-Euroopa riigid soovivad end ise pigem mitte Ida-Euroopa riigina määratleda ja rõhutavad oma sidemeid mõne kommunistlikku blokki mittekuulunud riigi või riikide rühmaga.
Endistes lääneriikides on aga levinud arusaam, mille kohaselt Ida-Euroopaks liigitatakse kõik postkommunistlikud riigid. Viimaste ühisjooneks on madalam elatustase ja suuremad sotsiaalsed probleemid võrrelduna lääneriikide heaoluühiskondadega.
Tänapäeval peetakse Ida-Euroopasse ajalooliselt ja kultuuriliselt kuuluvateks maadeks Euroopa idaosas asuvaud riike, mis on saanud kultuuriliselt eriti palju mõjutusi õigeusust:
Need riigid olid ka ajaloolise Kiievi-Vene osad ja kõigi nende riikide poliitikat on mõjutanud Venemaa valitsus rohkem, kui lõunas asuvaid õigeusulisi Balkanimaid (nt Serbia, Kreeka, Bulgaaria, Rumeenia).
ÜRO liigituse järgi kuuluvad selle regiooni koosseisu: 
Varasem määratlus.
Pärast Teist maailmasõda, külma sõja ajal peeti Ida-Euroopasse kuuluvaks Euroopa sotsialistlikke riike:
Mõned neist maadest on saanud mõjutusi katoliiklusest või protestantismist ning neil on eriti lähedased ajaloolised ja kultuurilised sidemed Saksamaa, Itaalia, Prantsusmaa ja Skandinaaviaga (nt Hansa Liitu kuulunud Baltimaad). Nende maade elanikud ei pea end idaeurooplasteks.
Deegu

Deegu ehk tavadeegu ("Octodon degus") on väike näriliseliik deegulaste sugukonnast. 
Elupaik.
Deegud elavad suurte karjadena Tšiilis läänerannikust Andideni. Nad elavad nii tasandikel kui ka mägedes kuni 1200 meetri kõrgusel.
Välimus.
Deegu kerepikkus on 15 cm, pikkus koos sabaga 25 cm. Ta on süüria kuldhamstrist suurem, kuid meriseast väiksem.
Deegu on hallikaspruun. Neil on mustad silmad ja vertikaalselt asetsevad ümarad kõrvad.
Deegu laboriloomana.
Deegude organism ei seedi suhkruid, seega kasutatakse neid laboriloomana, et testida suhkurtõveravimeid.
Deegu lemmikloomana.
Deegusid toodi Euroopasse ja Põhja-Ameerikasse algul laboriloomadena, hiljem said neist populaarsed lemmikloomad. Eestis on deegud suhteliselt vähe levinud. Deegu on meeldiva ja sõbraliku iseloomuga lemmikloom, meenutades väliselt veidi liivahiirt, kellest ta on veidi suurem. Kohati meenutab ta ka tšintšiljat. Looduses teevad deegud pesa kivide alla ja tihedatesse põõsastesse, kus asuvad ka nende toidulaod, seega tasub neile sarnaseid tingimusi võimaldada lemmikloomanagi.
Sotsiaalne käitumine.
Deegu on aktiivne ja väga uudishimulik ning närib palju. Kui deeguga küllaldaselt tegeleda, muutub ta täiesti taltsaks, eriti juhul, kui ta on peremehega noorest peast harjunud. Kiindunud oma hooldajasse, nurub see loomake sageli hellitamist ja lubab end kätte võtta, kuid seda tehes tasub esimene samm lasta teha loomal. Julgustamiseks võib deeguga rääkida. 
Deegu on väga intelligentne loom, ta tunneb peremehe ära hääle järgi. Ta eristab väga hästi hääli ja helisid, mistõttu on ta võõraste seltsis ebakindel. Deegul on hea mälu. Deegut ei tohiks haarata ülalt, sest looduses ründavad teda sealt vaenlased. Ta ei püsi paigal, seega ei saa teda kaua aega järjest hellitada ega käes hoida, kuigi ta armastab inimese seltskonda. Kuna deegu on karjaloom, siis üldiselt ta inimest ei hammusta.
Kesk-Euroopa

Kesk-Euroopa on kindlalt piiritlemata ala Euroopas.
Kesk-Euroopa mõiste erineb riigist riiki ning on muutunud ajast aega.
Mõistet "Kesk-Euroopa" kasutati juba 19. sajandi algul, aga laiemalt hakati seda tarvitama 20. sajandi algul. Varem ei tuntud sellise määratluse järele vajadust, sest Euroopat jagati religiooni põhjal Lääne-Euroopaks, kus valitses katoliiklus, ja Ida-Euroopaks, kus valitses õigeusk. Seejärel jagunes tollane Lääne-Euroopa pärast reformatsiooni Põhja-Euroopaks, kus valitses protestantism, ja Lõuna-Euroopaks, kus paavstivõim jäi püsima. Omakorda Ida-Euroopa lõunaosa läks muhameedliku Osmanite riigi kätte ja polnud head ühistunnust, mis Kesk-Euroopat eristaks muudest piirkondadest.
Ühistunnus hakkas tekkima 19. sajandil ja selleks oli saksa rahvus. Tollal oli sakslastega asustatud piirkond mõnevõrra teistsugune kui tänapäeval, ulatudes kaugemale itta. Ühtlasi vähenes 19. sajandil religiooni tähtsus. Kesk-Euroopa tähistas neid piirkondi, mida Saksamaa soovis nii poliitiliselt kui ka majanduslikult kontrolli all hoida. Nii näiteks kuuluvad Baltimaad Saksa traditsioonis samuti Kesk-Euroopasse, sest seal oli saksa vähemus väga mõjukas.
21. jaanuaril 1904 loodi Berliinis Kesk-Euroopa Majandusühendus, mis seadis oma eesmärgiks Saksamaa ja Austria-Ungari majanduskoostöö tihendamise. Hiljem laiendati seda piirkonda, hõlmates ka Hollandi, Belgia, Luksemburgi ja Šveitsi. 1915 avaldas saksa kristlik liberaal Friedrich Naumann raamatu "Mitteleuropa" ("Kesk-Euroopa"), milles kutsus üles pärast maailmasõja lõppu moodustama nende maade majandusliitu. Sinna pidid kuuluma kõik Prantsusmaa ja Venemaa vahel olevad maad. Pärast Saksamaa kaotust maailmasõjas kukkus see idee läbi.
Geograafilises mõttes on Kesk-Euroopa põhjapiiriks Läänemere lõunarannik, kuid Taani jääb Kesk-Euroopast välja. Läänepiiriks on üldiselt Reini jõgi, lõunapiiriks Alpid. Idapiir on kõige ebamäärasem, sest sealkandis pole nii suurt jõge kui Rein ega nii kõrgeid mägesid kui Alpid. Ka Doonau ei sobi hästi piiriks. Eri ajaloolased ja majandusteadlased on Kesk-Euroopa idapiiri tõmmanud erinevalt.
Pärast sotsialistliku maailmasüsteemi kokkuvarisemist on paljudes endistes sotsialismimaades hakatud väljendama soovi kuuluda Kesk-Euroopasse, mitte Ida-Euroopasse, samal põhjusel, miks Eestis soovitakse kuuluda Põhja-Euroopasse koos Soome ja Rootsiga, mitte Ida-Euroopasse koos Venemaaga.
ÜRO liigituse järgi kuuluvad Kesk-Euroopasse:
Playing the Angel

"Playing the Angel" on Depeche Mode'i üheteistkümnes stuudioalbum, mis ilmus 2005. aastal.
See on esimene Depeche Mode'i album, kus lugude kirjutamisel osales laulja Dave Gahan. Paljude fännide ja kriitikute arvates on "Playing the Angel" võrdväärne Depeche Mode'i parimate teostega ning et bänd on end viimaks taas leidnud pärast Alan Wilderi lahkumist 1995. aastal. Kui arvamused bändi kahe viimase albumi "Ultra" ja "Exciteri" kohta on seinast seina, siis arvustused "Playing the Angeli" kohta on enamjaolt kiitvad. Album jõudis Suurbritannia edetabelis kuuendale, USAs seitsmendale ja Saksamaal esikohale. 
Albumit on müüdud ligi kolm miljonit eksemplari. 
Lood.
Kõik lood on kirjutanud Martin Gore, välja arvatud tärniga (*) märgitud, mille on kirjutanud David Gahani / Christian Eigneri / Andrew Phillpotti.
Songs of Faith and Devotion

"Songs of Faith and Devotion" on Depeche Mode'i kaheksas stuudioalbum, mis anti välja 1993. aastal. 
Album on ansambli varasemast loomingust rokilikum. "Songs of Faith and Devotion" debüteeris nii Suurbritannia kui ka USA edetabelis esikohal.
Püffel

Püffel on 2005. aastal Viljandi teatri Ugala juures loodud ansambel. 
Ansambli repertuaar koosneb peamiselt Eesti 1960. ja 1970. aastate muusikast, millele lähenetakse rokilikus võtmes. Bänd on ka ise lugusid loonud, näiteks luuletaja Contra sõnadele ("Odaviskaja"). Nende esimene singel on "Vana vaksal".
Victoria Alexandra

Printsess Victoria (sünninimega Victoria Alexandra Olga Mary; 6. juulil 1868 – 3. detsember 1935) oli Briti kuningliku perekonna liige, kuningas Edward VII neljas laps ja teine tütar.
Sünd.
Printsess Victoria sündis 6. juulil 1868 Londonis Marlborough House'is. Tema isa oli Walesi prints Albert Edward, kuninganna Victoria ja prints Alberti vanim poeg. Tema ema oli Walesi printsess Alexandra, Taani kuninga Christian IX ja kuninganna Louise'i vanim tütar. Briti monarhi lapselapsena oli tema tiitel "Tema Kuninglik Kõrgus Walesi printsess Victoria". Perekonnaringis kutsuti teda Toriaks. 
Ta ristiti 6. augustil 1868 ning tema ristivanemad olid kuninganna Victoria, Venemaa keiser, Venemaa tsareevitš, prints Arthur, Hesse-Rhine'i prints Ludwig, Hesse-Kasseli prints George, Kreeka kuninganna, Taani leskkuninganna Caroline Amalia, Hesse-Kasseli Marie, Mary Adelaide Cambridge ja Anhalt-Dessau printsess Friedrich.
Kuninglik elu.
Printsess Victoria veetis lapsepõlve Marlborough House'is ja Sandringhamis ning teda õpetasid koduõpetajad. Printsess oli eriti lähedane oma venna, tulevase kuningas George V-ga. 
Kuigi Victorial käis palju kosilasi, ei abiellunud ta kunagi. Selles arvatakse olevat olnud suur osa tema emal Alexandral. Victoria jäigi vanemate seltsiliseks ning elas emaga koos kuni viimase surmani 1925. aastal. Seejärel lõi ta oma kodu Coppinsis Buckinghamshire'is. Ta oli huvitatud külaelust ning lõi selles kaasa. 
Surm.
Printsess Victoria suri oma kodus 3. detsembril 1935. Tema matusetalitus peeti St George'i kabelis ning ta maeti Frogmore'i kuninglikku matmispaika. Victoria surm avaldas tugevat mõju ta vennale George V-le, kes suri kuu aega hiljem.
Maud (Norra kuninganna)

Maud Charlotte Mary Victoria (26. november 1869 London – 20. november 1938 London) oli Norra kuninganna, Haakon VII abikaasa. 
Tema järgi on nime saanud Kuninganna Maudi maa.
Lapsepõlv.
Maud sündis Londonis Marlborough House'is. Tema vanemad olid Walesi prints Edward ja Walesi printsess Alexandra. Ta ristiti 24. detsembril 1869 Marlborough House'is. Tema ristivanemad olid Rootsi kuningas Karl XV, Albany hertsog Leopold, Hohenlohe-Langeburgi prints Victor, Nassau hertsoginna Adelaide, Leiningeni printsess Marie, Venemaa keisrinna Maria Fjodorovna, Taani kroonprintsess Louise ja Invernessi hertsoginna Cecilia Underwood. Tal oli 2 vanemat õde.
Ta oli väga elava iseloomuga, mistõttu teda hüüti Harryks. Maud osales peaaegu kõigil iga-aastastes külaskäikudel Taani, kus elasid tema emapoolsed vanavanemad, ning hiljem saatis oma ema ja õdesid Norras ja kruiisidel Vahemerel.
Abielu.
22. juulil 1896 abiellus Maud Buckinghami palees oma onupoja Taani printsi Carliga. Carl oli Taani kroonprintsi Frederiki, kuninganna Alexandra vanema venna, ja Rootsi printsessi Lovisa teine poeg. Maudi isa kinkis noorpaarile Sandringhamis asuva Appleton House'i, kus paar külaskäikudel Inglismaale peatus. Seal sündis 2. juulil 1903 ka paari ainus laps prints Alexander.
Carl oli Taani mereväe ohvitser ning elas kuni 1905. aastani peamiselt oma perega Taanis. Sama aasta juunis lõpetas Norra parlament Norra saja-aastase uniooni Rootsiga ning pakkus hääletuse tulemusena trooni Carlile. Too võttis trooni vastu ning temast sai kuningas Haakon VII, tema poeg võttis aga Olavi nime. Kuningas Haakon ja kuninganna Maud krooniti 22. juunil 1906 Nidarosi katedraalis Trondheimis. Nad oli alates 1319. aastast esimesed Norra valitsejad, kes polnud samaaegselt Rootsi või Taani valitsejad.
Kuninglik elu.
Maud võttis kiiresti omaks uue kodumaa kombed ja kuninga abikaasa kohustused. Ta toetas heategevusorganisatsioone, eriti neid, mis olid seotud laste või loomadega, julgustas muusikuid ja kunstnikke. Ta õppis suusatama ning lõi kuninglikku residentsi Kongsseterenis Inglise aia. Maudi viimane avalik ülesastumine Suurbritannias oli 1937. aastal, kui kuningaks krooniti tema onupoeg George VI. 
Maud suri südamerabandusse nädal enne oma 69. sünnipäeva ning kolm päeva pärast operatsiooni. Ta surnukeha viidi Norrasse ning sängitati Akershusi lossi kuninglikku mausoleumi.
Paldiski vapp

Paldiski vapp on Eesti haldusüksuse Paldiski linna vapp.
Vapp on kinnitatud 1. detsembril 1994.
Vapi kirjeldus.
Hõbedase kilbi külgedest eenduvad punased, müüritud, alt lainelõikelised sadamamuulid. Parempoolsel muulil on punane torn. Sinisel lainelõikelisel vapitüvel on võrdsete vahedega kuus hõbedast lainelõikelist varrast, millest ülemine eraldab muulid vapitüvest.
Paldiski lipp

Paldiski lipp on Harju maakonnas asuva Eesti Paldiski linna lipp.
Lipp on kinnitatud 27. septembril 1994.
Lipu kirjeldus.
Sinise ristkülikukujulise lipu keskosas on kaks paralleelset valget rõhttriipu laiusega 1/9 ja vahekaugusega 1/9 osa lipu laiusest.
Lipu laiuse ja pikkuse suhe on 7:11, normaalsuurus on 105 × 165 cm.
Maoori kuningas

Maoori kuningas või Maoori kuninganna on maooride sümboolne monarhitiitel, mis sai alguse 1850. aastatel "Te Kīngitanga" liikumisest. Loodeti, et kui maooridel on oma kuningas, on võimalik eurooplaste pealetungile paremini vastu seista ning saavutada hõimude seas suurem üksmeel. 
Maoori kuningas on valitav hõimupealike poolt, sisuliselt on tiitel pärilik.
Soome mark

Soome mark (soome "markka", rootsi "mark") oli Soome valuuta 1860. aastast kuni 28. veebruarini 2002, kui võeti täielikult kasutusele euro, mida tutvustati juba 1. jaanuaril. Rahakood oli FIM ja lühend mk. See jaotus 100 penniks (soome "penni", rootsi "penni"). Vahekord ühe euroga on 5,94573 marka euro kohta.
Paberrahatähed.
Viimase seeria rahatähed olid kujundatud 1980. aastatel kunstnik Erki Bruuni poolt. Need võeti kasutusele 1986. aastal.
Seerias oli ka 5000-margane (punane/lilla) rahatäht, mis kujutas Mikael Agricolat ja Turu toomkirikut, kuid seda ei trükitud ega võetud ametlikult kasutusele.
Mündid.
Viimases rahaseerias olid järgmised mündid:
Ultra (Depeche Mode'i album)

"Ultra" on briti alternatiivrokkansambli Depeche Mode üheksas stuudioalbum. Albumi andis välja Mute Records 1997. aastal. 
"Ultra" tuli välja pärast ansambli mõõnaperioodi. Kauaaegne liige Alan Wilder oli lahkunud ja laulja Dave Gahan võitles uimastisõltuvusega. Paljude arvates tähendasid need märgid ansambli tegutsemise lõppu. Sellest hoolimata osutus "Ultra" väga edukaks.
Lood.
Kõik lood on kirjutanud Martin Gore.
Exciter

Exciter on Depeche Mode'i kümnes stuudioalbum ning anti välja 2001. aastal. 
"Exciter" jõudis esikümnesse nii Suurbritannias kui USAs. "Exciter" on ainuke DM-i album, mis jõudis USA albumimüügi edetabelis kõrgemale kui Suurbritannias (vastavalt 8. ja 9. koht).
Muusikaalbum

Albumi all mõistetakse muusikas muusikapalade kogumikku, mis on salvestatud ühele helikandjale (nt vinüülplaadile, helikassetile, laserplaadile) või mida levitatakse tervikuna digitaalselt.
Muusikaalbumi juurde kuulub tavaliselt iseloomulik kaanepilt ja kirjalikud andmed albumi kohta (esitaja(d), lugude pealkirjad jne).
Album võib olla salvestatud stuudios (stuudioalbum) või publikuga kontserdil (kontsertalbum). Omaette albumite grupiks peetakse kas ilmunud singlitest või teistel albumitel välja antud lugudest kokku pandud albumid ("compilation album").
Albumi mõiste ajalugu.
Alates 19. sajandi algusest tähendas "album" muusikas noodikogumikku lühipaladega. 
Hiljem, 78 rpm pöörlemiskiirusega grammofoniplaatide, mille kummalegi poolele mahtus vaid üks lugu, kasutuseletuleku perioodil hakati panema mitut mõtteliselt omavahel seostatavat (sama esitaja vms.) plaati ühte karpi või köideti nende ümbrikud raamatusarnasteks albumiteks. 
Kui sai võimalikuks suurema salvestusmahuga ehk kauamängivate ("long play, LP") heliplaatide valmistamine, hakati ühel kauamängival LP-plaadil olevate lugude kogumit samuti nimetama albumiks. Seda soodustas asjaolu, et kauamängivate vinüülplaatide kasutuselevõtmise algusaegadel võis paralleelselt müüki ilmuda ka vastav 78 rpm plaatide kogum ehk album.
Kauamängivaid LP-heliplaate ehk albumeid võidi omakorda panna kokku kogumikeks ("box").
Albumi mõiste kandus hiljem üle ka teistele uutele helikandjatele, näiteks helikassettidele ja laserplaatidele, aga ka MP3-failide kogumikele ja muudele digitaalsetele helifailide formaatidele.
Muusikaalbumid Suurbritannias.
Vastavalt Suurbritannia muusikaedetabeli reeglitele peab albumil olema vähemalt neli lugu või lugude kogupikkus olema vähemalt 20 minutit. Albumist lühemaid kogumikke nimetatakse singliteks või Extended Play-deks (EP).
Darwin

Darwin on mitme koha nimi (kõik allpool mainitud kohad on saanud nime Charles Darwini järgi):
Darwin on mitme tuntud isiku perekonnanimi:
Alberto Ascari

Alberto Ascari (13. juuli 1918 Milano – 26. mai 1955 Monza) oli itaalia autovõidusõitja, Vormel 1 klassi kahekordne maailmameister.
Tema mootorisportlasest isa Antonio hukkus Pariisi lähedal asuval Montherly rajal, kui Alberto oli alles seitsmeaastane. Alberto enda karjäär sai alguse mootorratastel. Esimest korda võistles ta autoroolis 1940. aastal, kui osales Ferrariga Mille Miglia võidusõidul. Sõiduvõimalus avanes tänu sellele, et Ferrari juht Enzo Ferrari oli Alberto isa kunagine meeskonnakaaslane.
Ascari pääses Vormel 1 auto rooli esmakordselt 1947. aastal, kui sari ei kandnud veel maailmameistrivõistluste nimetust, ning võitis paaril järgmisel hooajal mitu sõitu. 1950. aastal, kui Vormel 1 sai lõpuks MM-sarja staatuse, valiti Ascari Ferrari meeskonna esipiloodiks ja hooaega kroonis edetabeli 5. koht. 1951. aastal saavutas ta kaks esikohta ning tõusis hooaja lõpuks Juan Manuel Fangio järel kokkuvõttes teiseks. 
Järgmine aasta tõi reeglite muutuse, mis vähendas Vormel 1 autode mootori kubatuuri kahele liitrile. See sobis Ascarile, sest Ferraril oli hea mootor. Hooaja avaetapil, kus itaallane ei osalenud, saavutas võidu tema meeskonnakaaslane Piero Taruffi, kuid teistelt etappidelt tuli kuus esikohta ning Ascari tuli maailmameistriks. Võidukaks osutus ka järgmine aasta, mis tõi 3 esikohta ja teist korda maailmameistriks tuleku. 
1954. aastal võistles ta nii Ferraril, Maseratil kui ka Lancial, kuid tulemused jäid kesiseks. Alles 1955. aasta alguses hakkasid Lancia meeskonnas tema tulemused paranema, kuid Monza ringrajal sportautoga peetud katsesõidul juhtunud avarii nõudis Ascari elu. 
Isa ja poja surmal oli mõndagi ühist: mõlemad hukkusid 26. kuupäeval 36 aasta vanusena, mõlema avarii leidis aset raja viimases vasakkurvis ning vaid neli päeva pärast kergemat, vigastusteta lõppenud avariid.
Lincoln

Lincoln on isikute, kohtade ja muude objektide nimi, mis on saanud alguse Inglismaal asuva Lincolni linna nimest.
Music for the Masses

"Music for the Masses" on Depeche Mode'i kuues stuudioalbum, mis anti välja 1987. aastal. Selle albumiga suutis Depeche Mode end lõplikult USA muusikaturule murda. Turnee "Music For the Masses" oli bändi üks edukamaid ning esimest korda müüdi USAs välja staadion, kus esineti 60 453 fänni ees Pasadena Rose Bowlil. Turnee põhjal anti välja ka kontsertalbum ja dokumentaalfilm "101". Filmis mainib laulja David Gahan, et see turnee oli tema arvates bändi tipphetk, kuid järgmine album "Violator" ja sellega kaasnev turnee osutusid veelgi edukamaks.
254

254. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad - 250. aastad - 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 249 250 251 252 253 - 254 - 255 256 257 258 259
255

255. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad - 250. aastad - 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 250 251 252 253 254 - 255 - 256 257 258 259 260
Dotsent

Dotsent on oma eriala tunnustatud õppejõud, kes õpetab mingit ainet või aineterühma. 
Ta on iseseisev teadus-loometöö tegija. 
Dotsendi vahetuks töökorraldajaks on professor.
249

249. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 244 245 246 247 248 - 249 - 250 251 252 253 254
248

248. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 243 244 245 246 247 - 248 - 249 250 251 252 253
247

247. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 242 243 244 245 246 - 247 - 248 249 250 251 252
246

246. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 241 242 243 244 245 - 246 - 247 248 249 250 251
245

245. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 
Aastad: 240 241 242 243 244 - 245 - 246 247 248 249 250
Black Celebration

Black Celebration on Depeche Mode'i viies stuudioalbum, välja antud aastal 1986. 
Albumist on saanud paljude fännide lemmik ja seda peetakse ebatavaliselt õnnestunuks kombinatsiooniks "electropop"i ja "gothic rock"i vahel.
632

632. aasta
Sajandid: 6. sajand - 7. sajand - 8. sajand
Aastakümned: 580. aastad 590. aastad 600. aastad 610. aastad 620. aastad - 630. aastad - 640. aastad 650. aastad 660. aastad 670. aastad 680. aastad
Aastad: 627 628 629 630 631 - 632 - 633 634 635 636 637
Some Great Reward

"Some Great Reward" on Depeche Mode'i neljas stuudioalbum. Albumi andis välja Mute Records 1984. aastal. 
Suurt edu saatis singlit "People are People", millest sai bändi esimene hitt USAs, kus jõudis edetabelis 13. kohale.
Singlid.
Loo "If You Want" autor on Alan Wilder, ülejäänute autor on Martin Gore.