tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Riasrannik

Riasrannik on rannikutüüp, mille puhul rannajoonde on lõikunud väikesed lehtrikujulised lahed, mis Biskaia lahe rannikul kannavad hispaania ja galeegi keeles nimetust "ría". Need lahed on tekkinud jõeorgude üleujutusel kohtades, kus mäeahelikud paiknevad rannajoonega risti. 
Riasrannik on iseloomulik näiteks Pürenee poolsaare loodeosale (Galicia), Suurbritannia saarele (Cornwalli poolsaar), Iirimaa saare edelarannikule ja Mustale merele (Krimm).
Mati Majass

Mati Majass (14. november 1938 Võrumaa – 17. juuni 2007 Laulasmaa) oli eesti arst.
Ta lõpetas 1968. aastal Tartu Riikliku Ülikooli meditsiiniteaduskonna, spetsialiseerudes dermato-veneroloogia erialale. 1972. aastal sai ta meditsiiniteaduste kandidaadi kraadi.
Aastaid töötas ta Tallinna Nahahaiguste Haigla ülemarstina. Viimastel eluaastatel töötas Mati Majass nahaarstina kaubamärgi Medicum all tegutsevas Lasnamäe Tervisekeskuses, esialgu selle Kassisaba ja hiljem Sadama filiaalis.
Mati Majass oli Eesti Maarahva Erakonna liige ja osales 1999. aasta Riigikogu valimistel.
17. juuni 2007 varahommikul hukkus ta oma Laulasmaal asuvas suvilas puhkenud põlengus.
Paula Modersohn-Becker

Paula Modersohn-Becker (sünninimi Minna Hermine Paula Becker; 8. veebruar 1876 Dresden – 21. november 1907 Worpswede) oli saksa maalikunstnik, kes esindas varajast ekspressionismi.
Elukäik.
Esimesed joonistamisõpetused sai ta Londonis. Bremenis õppis ta Bernhard Wiegandti käe all. 
Aastal 1896 siirdus Berliini, kus tudeeris Naiskunstnike Ühingu joonistamis- ja maalimiskoolis. Hiljem jätkas õpinguid Pariisis, kus külastas Carlo Rossi akadeemiat ja École des Beaux-Arti.
Aastal 1901 abiellus ta kunstnik Otto Modersohniga.
Paula suri 1907 aastal embooliasse, olles kolm nädalat varem sünnitanud tütre. Väidetakse, et tema viimased sõnad olevat olnud: "Kui kahju."
Tema tööd leidsid suuremat vastukaja postuumselt. Ehkki Natsi-Saksamaa perioodil olid tema tööd põlu all, siis tänapäeval loetakse teda 19. ja 20. sajandi vahetuse tähtsaimate kunstnike hulka.
Üldistamine

Üldistamine on loogilise mõtlemise võte, mille abil mõttes ühendatakse sarnaste nähtuste üldised ja olulised omadused.
Üldistamise protsessis leiab inimene erinevate nähtuste vahel olulisi seoseid. Näiteks vaadeldes kinga ja kummikut, jõuab inimene nende mõlemi eseme välis- ja sisetunnuseid analüüsides järeldusele, et tegemist on jalanõudega. Kuid häiritud üldistamisvõime korral hinnates ebaolulisi tunnuseid, võib järeldada, et nii king kui saabas sobivad ka mahuti funktsiooni täitma. Siit aga võib jõuda järeldusele, et king, saabas ja kruus on olemuslikult sarnased. Selliste järelduste ellurakendamisel põrkub aga inimene kokku tõsiste raskustega, mis alandab tema toimetulekut.
RFK klassifitseerib üldistamise kõrgemate kognitiivsete funktsioonide alla
Nurk

Nurk on geomeetriline kujund, mille moodustavad kaks ühise otspunktiga kiirt. Neid kiiri nimetatakse nurga haaradeks ja nende ühist otspunkti nimetatakse nurga tipuks.
Nurgaks nimetatakse ka mõõtu, mis iseloomustab pöörlemist või nurga (kujundi) haarade omavahelist paiknemist. See on ringjoone kaare pikkus jagatud ringjoone raadiusega. Nurga (kujundi) juhul asub kaar haarade vahel, kusjuures vastava ringjoone keskpunkt ühtib nurga tipuga. Eristamaks nurka kui kujundit ja nurka kui mõõtu, kasutatakse viimase tähistamiseks mõnikord ka sõna "nurgamõõt".
Nurga mõõtmine.
Nurka võib mõõta erinevates ühikutes. Levinuimad on kraad ja radiaan.
Pöörlemise suuna iseloomustamiseks kasutatakse ka märgiga nurkasid: nurk loetakse tavaliselt positiivseks, kui pöörlemine toimus vastupäeva ja negatiivseks, kui pöörlemine toimus päripäeva.
Nurkade liigitamine.
Liigitamine mõõdu järgi:
Liigitamine omavahelise paiknemise järgi:
Nurgad, mis saadakse kahe sirge lõikamisel kolmandaga:
Ringjoontega seotud nurgad:
Hulknurkadega seotud nurgad:
Kõveratevaheline nurk.
Kõveratevaheline nurk on defineeritud nende puutujate vahelise nurgana kõverate lõikumispunktis.
RFK (täpsustus)

RFK võib tähendada järgmist:
Vennad Lõvisüdamed

"Vennad Lõvisüdamed" on rootsi lastekirjaniku Astrid Lindgreni 1973. aastal kirjutatud romaan. Tegu on fantaasiamuinaslooga, mille aineks on kahe venna elu pärast surma.
Romaani ainetel on valminud 1977. aasta film; selle dramatiseeringut on mängitud Rakvere teatris ja teatris Vanemuine (Tiit Palu 2022. aasta näitemäng). 
Sisu.
Teose minategelane on Karl Lõvi (ema hüüab tema Kalleks, vanem vend aga Korbiks). Ta on üheksa-aastane haiglane poisike, kes on haiguse tõttu pidanud enamiku oma elust veetma voodis. Kuulnud pealt õmblejast ema ja klientide jutuajamist sellest, et ta peagi sureb, tahab ta teada tõde oma vanemalt vennalt Joonatanilt, keda ta väga imetleb. Joonatan lohutab väikevenda jutuga imelisest Nangijaalast, kuhu kõik inimesed pärast surma minevat.
Üsna pea pärast seda hukkub Joonatan oma nooremat venda tulekahjust päästes. Järelehüüdes ristib Joonatani klassijuhataja ta Richard Lõvisüdame järgi Joonatan Lõvisüdameks. Peagi sureb ka Korp, kes leiab end seismas Kirsiorus keset Nangijaalat. Poiste koduks saab Rüütli talu, mille väraval on silt "Vennad Lõvisüdamed". Sellest päevast peale hakkab Karl kandma Karl Lõvisüdame nime. 
Ometi pole ka Nangijaala elu nii täiuslik, nagu Joonatan oli kirjeldanud; hoolimata sellest, et Kirsiorg on Nangijaalas tõeline imedemaa, on see vaid pool tõde. Teispool mägesid asub Kibuvitsaorg, mida valitseb türann Tengil, kes on taltsutanud kohutava koletise, lohe Katla. 
Raamatu tegevustik on seotud peamiselt Karli ja Joonatani seiklustega, kui nad võitlevad Tengili ja lohe Katla vastu. Kurjus võidetakse, ent vennad on raamatu lõpuosas sunnitud tegema hüppe kaljult sügavikku. Joonatan on lohemao eest põgenedes saanud koletise tulekeelest pöördumatu halvatuse ning vennad otsustavad hüpata kaljult surma, see tähendab Nangiliimasse – maailma teispool Nangijaalat.
Inspiratsioon.
Kirjanikule meeldis jalutada surnuaedades ning Stockholmi Norra Kyrkogårdeni nimelisel surnuaial märkas ta vendade Bernströmite hauakivi. Mõlemad olid surnud väga noorelt. Peagi jäi talle Vimmerby kirikuaias silma ka hauakivi tekstiga "Siin puhkavad imikutest vennad Fahlénid, surnud 1860. aastal". Nii tuli Astrid Lindgrenile mõte kirjutada muinasjutt kahest vennast ja surmast. Vennaarmastuse pilt täienes ka "Vahtramäe Emili" filmi tegemise ajal, mil kirjanik nägi väikest Janne Olssonit koos tema suure vennaga.
Ühel 1972. aasta talvepäeval sõitis Astrid Lindgren rongiga piki Frykeni järve ja nägi seal fantastilist koiduvalgust, mis andis talle idee kirjutada kaugelasuvast maast. Lindgren: "See oli üks fantastiline hommik roosa uduga, mis hõljus üle järve, jah, see oli teatav ebamaine ilu, ja ma sain sellest sellise tugeva elamuse, teatud laadi nägemuse inimkonna koidikust ja ma tundsin end kuidagi sütitatuna. Võib-olla sellest areneb midagi, mõtlesin ma."
Sõna "Nan-gi" on Astrid Lindgreni noorima lapselapse leiutatud ja keegi teine ei teadnud selle tähendust. Nii hakkas autor mõtlema, mis see küll olla võiks. Sellest tüvest tuletati Nangijaala – tähtedetagune maa.
Postkontoriprotokoll

Postkontoriprotokoll (ingl "Post Office Protocol" ehk POP) on andmesideprotokoll, mida kasutatakse e-kirjade laadimiseks e-posti serverist kirjade lugemiseks mõeldud seadmesse.
Postkontoriprotokolli levinuim versioon on POP3, mis kasutab TCP/IP-ühendust ja vaikimisi porti nr 110. POP2 kasutab porti 109.
Juhul kui kirju serverist ei kustutata, kasutatakse kirjade lugemise seadmes nende üle arvepidamiseks unikaalsete identifikaatorite nimekirja (POP3 UIDL). Igal kirjal on oma unikaalne kood ja iga kord kirjade allalaadimisel võrreldakse serveris ja kliendi seadmes olevaid nimekirju ning alla laaditakse ainult kliendi seadmest puuduvad kirjad.
Välislingid.
Postkontoriprotokolli kirjeldavad kommentaarinõuded
Skäärrannik

Skäärrannik on rannikutüüp, mille puhul keerukalt liigestunud kerkival laugrannikul paiknevad skäärid – peamiselt kristalseist kivimeist koosnevad kaljusaared, paljudel juhtudel üle veepinna ulatuvad silekaljud või silekaljustikud.
Skäärrannik on iseloomulik Soome, Rootsi, Norra, Kanada ja Karjala rannikule, samuti Laadoga järve rannikule.
Inimese organismi struktuurid

Selles artiklis on toodud inimese organismi struktuuride jaotus "Rahvusvahelise funktsioneerimisvõime, vaeguste ja tervise klassifikatsiooni" (RFK) järgi.
Organismi struktuurid on liigitatud organismi süsteemidele vastavalt, mis tähendab, et organismi struktuure ei vaadelda RFK-s kui elundeid.
Inimese organismi funktsioonid

Selles artiklis on toodud inimese organismi funktsioonide jaotus "Rahvusvahelise funktsioneerimisvõime, vaeguste ja tervise klassifikatsiooni" (RFK) järgi.
Rondônia osariik

Rondônia osariik on Brasiilia osariik, 1. järgu haldusüksus Põhjapiirkonnas. Piirneb läänes ja lõunas Boliiviaga.
Osariik on valdavalt kaetud vihmametsaga.
Rondônia territoorium koloniseeriti 1970. aastatel. 1981. aastal sai osariigi staatuse. Osariik sai nime brasiilia maadeuurija Cândido Rondoni järgi.
Halduslikult jaguneb 52 omavalitsusüksusüksuseks.
Pinnakääritamine

Pinnakääritamine on õlle kääritamise viis. 
Pinnakääritamine toimub temperatuuril 15–25 °C.
Pinnakääritamise pärm "Saccharomyces cerevisiae" on vanim inimkonnale tuntud pärmseen. "Saccharomyces" tähendab kreeka keeles suhkruseeni ("saccharo" – 'suhkur' ja "myces" – 'seen'). "Cerevisiae" tähendab ladina keeles 'õllest tulenev'.
Pinnakääritamise meetod on tänapäeval levinud peamiselt Inglismaal, kus sel viisil valmistatud õlut nimetatakse "ale"'iks. Teised tuntud pinnakääritamise teel saadud õllesordid on tumedad tugeva maitsega porterid ja stoutid ning peamiselt Saksamaal pruulitavad kölsch, altbier, dampfbier ja nisuõlled.
Paula Padrik

Paula Padrik (aastani 1950 Paula Nõmm; 29. aprill 1926 Tudulinna – 2. september 2008 Tallinn) oli eesti ooperilaulja (sopran). 
Ta lõpetas 1945. aastal Türi Aiandustehnikumi, õppis aastatel 1945–1946 Tallinna Riiklikus Tarbekunsti Instituudis aia- ja pargikujundust ning lõpetas 1950. aastal Tallinna Muusikakooli. 1955. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi laulu erialal, kus oli õppinud Linda Sauli klassis.
Aastail 1955–1969 oli Rahvusooper Estonia ooperisolist, hääleliigilt koloratuursopran. Tema säravamaid esitusi oli Estonias Mozarti "Võluflöödi" Öökuninganna osas. Ta on üles astunud ka kammerlauljana.
Säilinud on portreesaade Paula Padrikust Eesti Rahvusringhäälingu arhiivis. 
Isiklikku.
Ta oli 1950. aastast abielus näitleja ja raadiodiktori Endel Padrikuga, nende tütar on poliitik ja ajakirjanik Jaana Padrik.
Maetud Tallinna Metsakalmistule.
Amazonase osariik (Brasiilia)

Amazonase osariik on Brasiilia 1. järgu haldusüksus Põhjapiirkonnas. Piirneb Venezuela, Peruu ja Colombiaga.
Halduslikult jaguneb 62 omavalitsusüksuseks. Üle poole elanikest elab pealinnas Manauses.
Tähtvere mõis

Tähtvere mõis (saksa keeles "Techelfer") oli rüütlimõis Nõo kihelkonnas Tartumaal. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisakeskus nüüd Tartu linna piirides Tähtvere linnaosas.
Ajalugu.
Tähtvere mõisa ("Techtelverde") on esmamainitud 1515. aastal ning keskajal kuulus mõis Tartu piiskopile. Liivi sõja järel oli mõis Poola Tartu vojevoodkonna Tartu staarostkonna folvark ehk riigimõis.
Rootsi ajal kinkis kuninganna Kristiina mõisa 1637. aastal Åke Axelssonile, kelle pere käes oli mõis kuni mõisate reduktsioonini. Pärast Põhjasõda kinkis keisrinna Anna Ivanovna mõisa kammerhärra Jakob Balkile ja 1744. aastal keisrinna Jelizaveta Petrovna kindral krahv Rumjantsevile. 1730. aastatel eraldati Tähtvere mõisast Maarjamõisa mõis. Seejärel sai omanikuks riiginõunik ja senaator Otto Hermann von Vietinghoff (1722–1792), kes omakorda müüs mõisa õuemarssal krahv Karl von Sieversile. Tema pärandas mõisa 1774. aastal oma pojale, krahv Peter von Sieversile, kelle vend, krahv Johann Karl von Sievers, rentis mõisa kolleegiumiassessor Carl Gustav von Krüdenerile.
1785. aastal kirjutati mõis kindral Alexander Guillemot de Villebois' (1716–1781) lese Anna Helena Guillemot de Villebois' (sünd. Budberg; 1738–1799) nimele, kes pantis 1794. aastal mõisa maanõunik Claus Gustav von Baranoffile. Maakohtu assessor Stephan Guillemot de Villebois (1757–1835) poeg, kohtunik Alexander Woldemar Johann Guillemot de Villebois (1791–1834) müüs 1819. aastal mõisa 145 000 hõberubla eest rittmeister Adolf Heinrich von Wulffile (1765–1843), 1845. aastal päris mõisa Karl "Emil" Rudolph von Wulff (1812–1862), ja 1872. aastal pärisid Tähtvere, Laeva ja Kärevere mõisad Emil von Wulffi pärijad krahvinna Therese d'Aspremont-Caravadossy (snd von Köchly), Emil Alfred Adolph Bogdan ja Julius Edmund Alphons Adolph ühisomandina ning 1883. aastal läks Tähtvere mõis Julius Edmund Alphons Adolphi ainuomandisse, tolle surma järel aga 1899. aastal pärandus tema vend Adolf Bogdan "Emil" Alfred von Wulfile (1860–1910). Wulffidele kuulus mõis kuni võõrandamiseni 1919. aastal.
Mõisa suurus.
1914. aastal kuulus mõisa koosseisu 5371,85 ha müümata mõisamaad, 92,53 ha müüdud mõisamaad, 376,43 ha müüdud kvoodimaad, 668,14 ha müümata talumaad, 4960,49 ha müüdud mõisamaad, kolm kõrvalmõisa, viis küla, neli ühikut müüdud mõisamaad, 84 talu.
Mõisaansambel.
Klassitsistlik peahoone rajati ilmselt 1820–1830. aastatel Wulffide poolt ning see asus Emajõe kaldal. Praegune peahoone, mis on ehitatud heimatstiilis, rajati 1910. aastal.
Mõis tänapäeval.
Pärast teist maailmasõda asus mõisa peahoones Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Instituut, mille tarbeks valmis 1984. aastal maaliliselt maastikku sulanduv laiendus (arhitekt Valve Pormeister, sisekujundaja Raili Morgen). Märkimisväärsed on 1970. aastate ajastuomases stiilis, kuid vana hoonet respekteerivalt rekonstrueeritud siseruumid vanas mõisahoones. Praegu on hoone Maaülikooli käsutuses.
Koporje

Koporje (vene "Копорье" (Koporje), vadja "Kabrio", soome "Kaprio") on küla ("село") Venemaal Leningradi oblastis Lomonossovi rajoonis.
Asula on tuntud Koporje linnuse poolest. 
Nimi.
Linna venekeelne nimi Koporje (Копорье) kujunes selle vadjakeelsest nimest Kabrio. Nimekuju tuleneb läänemeresoome päritolu sõnast "kabri" ehk ’metskits’; arvatavasti oli tegu kitserohke paigaga. Soome keeleteadlane Lauri Kettunen nime võrdluseks toonud veel soome sõna "kauris" (kaljukits), Eesti asula Kaberla ja soome Kauriala.
Vene keeleteadlase Vladimir Neroznaki kõrvutus vanavene sõnaga "копати" ’kaevama’ on aluseta. Eesti keeles on kasutatud lisaks nimekujule Koporje ajalooliselt ka Kaporje või soomepärast Kaprio nimekuju.
Ajalugu.
Koporje asub ajaloolisel Vadjamaal, vadjalastega asustatud aladel, kes saabusid piirkonda Eesti aladelt alates 2. sajandist pKr. Vadjalased jäi 11.–13. sajandi jooksul Novgorodi vabariigi võimu alla.
Koporje esmamainimine on aastast 1237. 1240. aastatest pärinevates Novgorodi kroonikates on märgitud, et ristirüütlid rajasid Koporjesse puitlinnuse, ning kirjeldatud selle linnuse hävitamist 1241. aastal Aleksander Nevski poolt.
Puitlinnuse rajas Koporjesse Aleksandr Jaroslavitši poeg Dmitri Aleksandrovitš, kivilinnuse rajasid Koporjesse aga venelased 13. sajandi lõpus, kuid vastuolude tõttu Novgorodi vabariigi ja Dmitri Aleksandrovitši vahel aeti ta Koporjest ning linnus lammutati.
1297. aastal ehitasid novgorodlased taas üles Koporje kivilinnuse ning see oli kuni Jamburgi kindluse (venepäraselt Jam) ehitamiseni 1387. aastal Novgorodi vabariigi mõjusfääri kuulunud Vadja viiendiku keskuseks.
15. sajandi lõpus kuni 16. sajandi alguses ehitati linnus ümber. Linnusest on säilinud linnusemüürid (ligi 2 meetrit paksud) ning neli nurgatorni. Linnuses asuvad ka 16. sajandist pärit kiriku varemed.
Koporje piirkonna vallutasid Rootsi väed Liivi sõja (1558–1583) käigus ja see kuulus Pljussa vaherahulepingu alusel aastatel 1581–1590 Rootsile, mil Koporje piirkonna kuberner oli Bogislaus von Rosen. Piirkond tagastati Täyssinä rahulepingu alusel 1595. aastal Venemaale.
1617. aastal Stolbovo rahulepingu alusel kuulus enne Jacob de la Gardie juhitud vägede vallutatud piirkond aastatel 1617–1703 jällegi Rootsi kuningriigile, Rootsi Ingerimaa kubermangu Kargalsöstra pogost.
1703. aastal Põhjasõja käigus vallutasid feldmarssal Boriss Šeremetevi väed pärast kahenädalast piiramist linna.
Linnus arvati 1763. aastal välja Venemaa kaitserajatiste nimistust seoses kaitserajatiste vananemise ja sõjatehnika arenguga.
18. sajandil oli Koporje Peterburi kubermangu maakonnalinn.
Amazonase osariik (Venezuela)

Amazonase osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela lõunaosas. Piirneb Colombia ja Brasiiliaga.
Halduslikult jaguneb seitsmeks omavalitsusüksuseks: Alto Orinoco, Atabapo, Atures, Autana, Manapiare, Maroa ja Río Negro.
Indiaanlased moodustavad umbes poole osariigi rahvastikust, neist suurim rahvas on janomamid.
Bolívari osariik

Bolívari osariik on 1. järgu haldusüksus (osariik) Venezuela lõunaosas. Piirneb lõunas Brasiiliaga ja idas Guyanaga.
Halduslikult jaguneb 11 omavalitsusüksuseks.
Osariik on nimetatud Simón Bolívari järgi.
Porto Alegre

Porto Alegre on linn Brasiilias, Rio Grande do Suli osariigi pealinn. 
Porto Alegre on tähelepanu pälvinud sellega, kasutab osaluseelarvet ("orçamento participativo"). See tähendab, et linna eelarve koostamisel saavad osaleda kõik elanikud ja see kujuneb arutelukogudes, kus püütakse arvestada erinevate linnaosade ja elualade soove ning vajadusi. Juba 1989. aastal alguse saanud tava kohta on Maailmapank väitnud, et see on üks peamisi põhjusi, miks on Porto Alegres oluliselt edenenud vee- ja kanalisatsioonivõrkude väljaehitamine ja haridusvaldkond. Samuti on mitmed teised Brasiilia omavalitsused seda eeskuju jälginud.
Fiat Tipo 3000

Fiat Tipo 3000 oli Itaalia versioon Prantsuse tankist Renault FT-17. Ühtlasi oli see esimene Itaalias seeriatootmisse lastud tank.
Renault FT-17-st pidi saama Itaalia standardtank Esimeses maailmasõjas, selleks oli Prantsusmaalt tellitud 1400 masinat. Tellimuse lõpptähtaeg oli 1919. aasta mais, kuid sõja lõppedes, olles kätte saanud 100 masinat, lõppes ka tellimuse leping. Itaalias hakati välja töötama oma tanki, mille eeskujuks oli Renault FT-17. Esimesed masinad valmisid 1921. aastal, nende ametlik nimi oli "Carro d' assalto Fiat Tipo 3000, mod. 21". Masinad olid relvastatud kahe 8 mm kuulipildujaga.
1929. aastal moderniseerimise käigus relvastati osa masinaid 37 mm suurtükiga. Uue relvastusega masin läks tootmisse 1930. aastal nimega "Carro d' assalto Fiat Tipo 3000, mod. 30". Uus mudel sai uue, võimsama mootori, paksema soomuse ja täiustatud veermiku, muudetud oli ka kere kuju.
Fiat 3000 tehti ka ekspordiks ning kuni 1930. aastateni oli neid eksporditud Albaaniasse, Lätti ja Abessiiniasse (Etioopiasse).
Enne Teise maailmasõja algust viidi Itaalias sisse uus tankide nimetuste süsteem ning mudel 21 sai nimeks L.5/21 ja mudel 30 – L.5/30.
Esimest korda oli lahingutegevuses Fiat 3000 1926. aastal Liibüas ja 1935. aastal Etioopias. Teise maailmasõja alguses saadeti mõned masinad 1940. aastal Kreeka-Albaania rindele. Viimati kasutati neid 1943. aasta juulis Sitsiilias, kuhu tol ajal maabusid liitlasväed; Sitsiilias oli Fiat 3000-ga relvastatud kaks Itaalia kompaniid.
Pelotas

Pelotas on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. Asub Patosi laguuni kaldal.
Pelotas on asutatud 1812. aastal.
Caxias do Sul

Caxias do Sul on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. 
Linna asutasid 1890. aastal itaalia immigrandid, 1910 sai Caxias do Sul linnaõigused.
Rita Raave

Rita (Riita) Raave (aastast 1976 Rita Kaldoja; sündinud 6. aprillil 1951 Mõisakülas) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud 1969. aastal Elva Keskkooli ning 1974. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri näitleja erialal (6. lend). 
Aastatel 1974–1998 töötas ta näitlejana Eesti Draamateatris ja 1998–2004 Vanalinnastuudios. Hiljem on ta tegutsenud harrastuskunstnikuna, esinenud isikunäitustega. 
Ta on mänginud ka telelavastustes ("Ta tuleb", "Millegi lõpp", "Kaks venda", "Päikesepoisid") ja seriaalides ("Salmonid", "Viimane võmm").
Isiklikku.
Tema isa oli Kalev Raave, ema Lydia Raave, vennad Raivo J. Raave ja Riho Raave ning õde Anneli Raave-Sepp.
Tema abikaasa oli aastatel 1976–2004 Hans Kaldoja. 2004. aastast oli ta abielus Enn Põldroosiga. 
Rita Raave harrastab alates 1998. aastast maalimist ja on esinenud isikunäitustega. 2013. aastast peab ta koos Enn Põldroosiga erakunstimuuseumi Viljandis.
Rio Grande (Rio Grande do Sul)

Rio Grande on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. 
Välislingid.
http://www.riogrande.rs.gov.br/
Canoas

Canoas on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. Asub Porto Alegrest vahetult põhjas.
Canoase küla asutati 1871. aastal. 1939. aastal sai linnaõigused.
Novo Hamburgo

Novo Hamburgo on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. 
Novo Hamburgo on asutatud 1832. aastal saksa immigrantide poolt. 1927. aastal sai linnaõigused.
Deltarannik

Deltarannik on rannikutüüp, kus madal mererannik on liigestatud paljude jõeharudega ehk deltadega 
Deltarannik on iseloomulik piirkondadele, kus suurte jõgede suudmetes on tekkinud deltad. Viljakate muldade tõttu on deltarannikutel soodsa kliima korral tihe asustus ja intensiivne põllumajandus. Kuna põllumajanduses kasutatakse väetisi ja tegevus toimub veekogude lähedal, siis on vetikate vohamise tõttu deltarannikud tihti kinnikasvanud.
Kõige tuntumad deltarannikud on Egiptuses (Niiluse delta), Brasiilias (Amazonase delta), Venemaal (Leena ja Volga delta), Bangladeshis (Gangese, Brahmaputra ja Meghna jõe ühine delta), USA-s (Mississippi delta) ja mujal.
Deltaranniku ehitus.
Jõe suudmealal on väga väike lang ja aeglane voolukiirus. Jõe poolt kaasa kantud kivimmaterjal settib, tekivad settesaared, mille tõttu peab vesi edasipääsuks teise tee valima. Jõgi hargneb ja tekib delta. Kui rannik on tihedalt täis deltasid, siis on tegemist deltarannikuga.
Limaan

Limaan (kreeka keeles "limēn" 'sadam, abajas') on jõeoru suudmealal moodustunud pikk kitsas merelaht, mida merest eraldab tavaliselt maasäär või barr.
Limaanid moodustuvad aeglaselt vajuval rannikul. Maasäär või barr võivad moodustuda merelainete kokkukuhjatud rannasetetest või jõeveega kaasa liikunud uhtainete settimisel suudmealale. Viimasel juhul on tegemist fluviaalse pinnavormiga.
Merest täielikult eraldatud limaani nimetatakse limaanijärveks. Enamasti on limaanid riimveelised, kuid magevee juurdevoolu vähenedes võivad olla ka üsna soolased.
Rohkelt leidub limaane Musta mere ja Aasovi mere rannikul (Dnepri limaan, Bugi limaan, Dnestri limaan jt). 
Limaaniga väga sarnane rannikutüüp on laguun, mille põhimõtteline erinevus on nende geneesis.
Limaanrannik

Limaanrannik on rannikutüüp, mille puhul mere rannikul esinevad limaanid – jõe suudmesse tekkinud merelahed.
Limaanrannik on iseloomulik Musta mere ja Aasovi mere rannikule.
Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi

Tupua Tamasese Tupuola Tufuga Efi (sündinud 1. märtsil 1938) oli aastatel 2007–2017 Samoa riigipea.
Ta oli 1976–1982 Samoa peaminister.
Kõrgemad kognitiivsed funktsioonid

Kõrgemad kognitiivsed funktsioonid on RFK määratluse järgi spetsiifilised vaimsed funktsioonid, mis sõltuvad peamiselt aju otsmikusagaratest:
Enn Koort

Enn Koort (24. september 1926 Valga – 24. oktoober 2006 Lagedi) oli eesti vabakunstnik. 
Tuntuse ja tunnustuse võitis ta kalanahkadest kokku seatud, maastiku- ja muid loodusmotiive kujutavate kollaažidega, millest esimene valmis 1964. aastal. Materjaliks on alusele kleebituina suitsutatud ja soolatud kalanahad, soomused ja uimed nende looduslikes värvides ja mustrites. Tegu on autoritehnikaga, mis uuemal ajal on leidnud ka järgijaid.
Enn Koorti pilte on tutvustatud tema eluajal ligi 50 näitusel mitmel pool Eestis. Esimene neist toimus 1971. aastal Tallinna Kalaspordiklubis. 2006. aastal jõudis ta oma esimeste näitusteni väljaspool Eesti piire, kui tema isikunäitus ringles Lätis: Limbaži, Riia ja Balvi linnas.
Carl August Tanton

Carl August Tanton (10/22. aprill 1801 Haapsalu – 13. juuni ) 1890 Paldiski) oli Eesti orelimeister.
Carl August Tantoni säilinud orelid.
Carl August Tanton meisterdas oreleid mitmesse Läänemaa, Harjumaa ja Tallinna kirikusse, kuid paljud neist ei ole säilinud, näiteks Niguliste ja Paldiski kirikus, või on ümber ehitatud, näiteks Hageri, Juuru ja Tallinna Konsistooriumi harjutusorel.
Isiklikku.
Carl August Tanton oli abielus Henriette Bergiga (1805–1888), kellega tal oli viis last. Lapsed asusid Peterburi ja Riiga, optandina pöördus tagasi Eestisse pojapoeg Sergius (1871 Peterburi – 1939 Tartu), kes ameti poolest oli raamatupidaja, ent kelle nimel on mitmeid patente. Tema poeg Boris Nikolai (1907 Peterburi – 1980 Bremen) oli tuntud üliõpilastegelane, ajakirjanik, mängis ka jalgpalli ning aitas 1941. aastal korraldada baltlaste järelümberasumist Saksamaale. Suguvõsa oligi Eestisse tulnud Saksamaalt, Carl Augusti vanaisa Daniel Cristoph Tanton oli ametilt kingsepp (sündinud 1742 Stralsundis) ja kolinud Haapsallu, mistõttu viidatakse ka rootsi juurtele, aga ka prantsuse päritolule. Orelimeistri perekond kolis Paldiskisse 1869. aastal; Carl Tanton oli sealse linnavalitsuse liige (1880 kuni surmani) ja majaomanik. Maja asus paekaldal linna ja kindluse vahel; hooned hävinesid tulekahjus 1919. aastal, ent kohanimena kasutati nime Tantoni kallas kuni 1940. aastateni (tänapäeval Põhjasadama territoorium).
Carl August Tanton suri kopsupõletikku. Ta on maetud Paldiski kalmistule.
Keefir

Keefir ehk kefiir on täis- või poolkooritud piim, mida on kääritatud mitme bakteriliigi ja pärmiga. Hapuka maitsega keefir on pisut gaasiline ja selles leidub vähesel määral (tavaliselt 1–2%) alkoholi.
Valmistamine.
Keefiri valmistamiseks on vaja piim pastöörida ja jahutada. Hiljem lisatakse keefiriseen ehk juuretis ning sobiva temperatuuri korral toimubki hapnemine. Keefiri valmistatakse lehma-, kaameli-, kitse- või lambapiimast. 
Keefiriseene moodustavad kääritavad pärmid ("Saccharomyces kefir" ja "Candida kefir") ning bakterid ("Lactobacillus caucasicus", "Lactobacillus casei", "Lactococcus lactis" subsp "lactis" ja "Streptococcus diacetilactis"). Bakterid toodavad piimhapet, mis annab keefirile selle iseloomuliku maitse. Pärm teisendab laktoosi süsihappegaasi ja alkoholi seguks. Keefiri alkoholisisaldus konsistents ja viskoossus sõltuvad kääritamise kestusest. 
Toime.
Keefir põhjustab tarbimisel allergiat oluliselt vähem kui piim, kuna hapnemise käigus kalgenduvad piimavalgud, mis enne joogi lõplikku valmimist mikroorganismide ensüümide poolt juba osaliselt lõhustatakse. Et tegemist on happelise joogiga (keefiri pH jääb vahemikku 4,2–4,6), siis on joogil seedenäärmete tegevust ergutav toime, mis mõjub positiivselt neile, kes kannatavad mao alahappesuse all.
Ajalugu.
Väidetavalt pärineb keefir Elbruse jalamil asuvast mägikülast. Palju aastaid osati keefiri valmistada ainult Osseetias ja Karabahhis. Legendi järgi andis keefiriseened mägilastele prohvet Muhammad.
Sajakroonine meenemünt (2007)

2007. aastal välja lastud 100-kroonine meenemünt on puhtast kullast ning pühendatud Eesti krooni taaskehtestamise 15. aastapäevale.
Tegemist on kollektsionääridele mõeldud meenemündiga, mille maksimumtiraaž on 6000 tk ning mis lasti ametlikult käibele 14. juunil 2007, kuid mida hakati avalikkusele müüma alles 19. juunil kell 12.00 Eesti Panga muuseumis.
Iga münt on plastkapslis, mis omakorda on spetsiaalses karbis, ning iga mündiga käib kaasas sertifikaat, millel on mündi number. Ühe mündi hind Eesti Panga muuseumis on 5000 krooni.
Mündi on verminud Soome Rahapaja (Mint of Finland Ltd) "prooflike"-kvaliteediga, ning see on esimene Eesti Vabariigi münt, mis ei ole ümmarguse ketta kujuline.
Kujundus.
Mündi on kujundanud disainer Ivar Sakk, see kaalub 7,78 grammi ning selle serv on sile.
Münt on kumerate tippudega võrdkülgse kolmnurga kujuline, tipu raadius on 2,6 mm, külje sirge osa pikkus on 21,3 mm, koos kumerustega aga 26,5 mm.
Avers.
Mündi esiküljel on Eesti suur riigivapp, mille kohal on vermimise aasta "2007" ning mille all on sõnad "EESTI VABARIIK".
Revers.
Mündi tagaküljel on rukkilille kujutis, tekst "Krooni taaskehtestamise 15. aastapäev", nimiväärtus "100 krooni" ja sulami tähis "Au 999,9".
Sertifikaat.
Iga mündiga käib kaasas sertifikaat, mille ühel küljel on mündi spetsifikatsioon ja teisel küljel Eesti Panga presidendi Andres Lipstoki pühendus eesti ja inglise keeles. Pühenduse eestikeelne tekst on järgmine:
20. juunil 2007 möödub 15 aastat Eesti krooni taaskehtestamisest – päevast, mille tähtsust on raske üle hinnata. Eesti kroonist on saanud meie riigi ja rahasüsteemi stabiilsuse ja edukuse sümbol. Tähtsustamaks Eesti krooni kui sümbolit pühendame rahareformi 15. aastapäevale kullast meenemündi, mis erineb kõikidest varem vermitud müntidest oma kolmnurkse kuju poolest. Kuju erakordsus seisneb selles, et kolmnurksed mündid on maailmas üsna haruldased.
&lt;br&gt;
Rahareformi tähistamiseks on varasematel aastatel välja antud kolm meenemünti. Uut meenemünti kaunistab Eesti rahvuslik sümbol, meie rahvuslill rukkilill. Esimest korda on Eesti mündile vermitud sulami tähis Au 999,9. Mündi on kujundanud Ivar Sakk ja verminud Soome Rahapaja (Mint of Finland Ltd).
Vernon Presley

Vernon Elvis Presley (19. aprill 1916 Fulton, Mississippi osariik – 26. juuni 1979 Memphis, Tennessee osariik) oli Elvis Presley isa ja Lisa Marie Presley vanaisa. 
17-aastaselt abiellus Vernon Presley Gladys Love Smithiga. 8. jaanuaril 1935 sündisid neil kaksikud, Elvis Aron Presley ja Jesse Garon Presley, kellest viimane sündis surnuna. 
Pärast abikaasa Gladyse surma 1958. aastal abiellus Vernon 1960. aastal Dee'ga, kellest läks lahku 1975. aastal (ametlikult kinnitati lahutus paar päeva pärast Elvise surma 1977. aastal). Sel aastal elas ta üle ka raske südameinfarkti.
Vernon Presley suri 26. juunil 1979 ning on maetud Gracelandi poeg Elvise ja abikaasa Gladyse vahele.
Gladys Presley

Gladys Love Presley (sünninimega Gladys Love Smith; 25. aprill 1912 Pontotoci maakond – 14. august 1958) oli Elvis Presley ema ja Lisa Marie Presley vanaema.
21-aastaselt abiellus Gladys Vernon Elvis Presleyga. 8. jaanuaril 1935 sündisid neil kaksikud, Elvis Aron Presley ja Jesse Garon Presley, kellest viimane sündis surnuna. 
Gladys suri südameinfarkti tagajärjel 14. augustil 1958 ja ta maeti Memphise Forest Hilli kalmistule, 1977. aastal aga koos Elvisega Gracelandi.
Jessie Garon Presley

Jessie Garon Presley (sünninimega Jesse Garon Presley; sündinud ja surnud 8. jaanuaril 1935 Tupelos Mississippi osariigis) oli Elvis Presley ühemunarakukaksikvend, kes sündis surnult Elvisest pool tundi varem. Jessie Garoni ema oli Gladys Presley ja isa Vernon Presley.
Arvatakse, et ta sai nime isapoolse vanaisa Jessie D. McClowell Presley järgi.
Tema nimetu haud asub Tupelos Priceville'i surnuaias. Gracelandi on püstitatud talle mälestusplaat, kus ta eesnimeks on märgitud Jessie, mistõttu on hakatud kasutama tema sünninime "Jesse Garon" asemel "Jessie Garon".
Elvis sai oma kaksikvenna olemasolust kuulda oma sünnipäeval 8. jaanuaril 1948.
George III

George III (4. juuni (24. mai) 1738 London, Norfolk House – 29. jaanuar 1820 Windsori loss) oli esimene Inglismaal sündinud Hannoveri dünastia monarh ja Suurbritannia ja Iirimaa kuningas aastatel 1760–1801 ning hiljem pärast liitmisseadusi "(Acts of Union 1800)" Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriigi kuningas aastatel 1801–1820. Veel oli ta lisaks Hannoveri kuurvürst 1760–1814 ja Hannoveri kuningas 1814–1820.
George III valitsusajal lõi Suurbritannia Seitsmeaastases sõjas Prantsusmaad ning tõusis Põhja-Ameerikas ja Indias domineerivaks võimuks. Ameerika iseseisvussõja tõttu kaotati siiski suur osa Põhja-Ameerika kolooniaid. Tema võimu ajal sõditi ka revolutsioonilise Prantsusmaa ja hiljem Prantsuse esimese keisririigiga.
1. jaanuaril 1801 ühendati Suurbritannia kuningriik ja Iirimaa kuningriik, mille tulemusel tekkis Suurbritannia ja Iirimaa Ühendkuningriik.
Aastal 1806 suri peaminister William Pitt ja uueks peaministriks sai lord Grenville, kelle valitsust hakati nimetama kõigi talentide valitsuseks. See valitsus soovitas 1807. aasta veebruaris kehtestada riigis usuvabaduse, muuseas lubades katoliiklastel sõjaväes kõiki ametikohti pidada. George III pidas niisugust soovitust ennekuulmatuks ja saatis kõigi talentide valitsuse laiali. Uueks peaministriks sai William Cavendish.
Elu lõpus jäi George III vaimuhaigeks. On arvatud, et see võis tulla arseenimürgitusest, porfüüriast või enneaegsest vanadusnõtrusest. Seetõttu asus juba 1810. aastal George III eest regendina valitsema tema poeg George IV. Abikaasa Charlotte suri 18 kuud enne George'i, aga kuna George oli oma elu lõpul pime, peaaegu kurt ja mõistuse kaotanud, ei saanudki ta sellest teada. Ta ei saanud teada sellestki, et 1814 oli Hannoveri vürstiriik kuulutatud kuningriigiks ja tema selle kuningaks.
Peale George'i surma said kuningateks ka tema pojad George IV ja William IV. Kuid kuna George IV-l ei olnud järglasi ja William IV-l olnud legitiimseid järglasi, sai peale neid kuningannaks tema neljanda poja Edwardi tütar Victoria.
Perekond.
George III abiellus 8. septembril 1761 Charlotte von Mecklenburg-Strelitziga. Sellest abielust sündis 15 last, kellest 13 said täiskasvanuks, 10 abiellusid, 7 said lapsi ja 4 järeltulev sugu kestab tänapäevani.
George III ei pidanud armukesi, erinevalt oma vanaisast ja poegadest.
Mark A Whippet

Mark A Whippet oli Suurbritannias Esimese maailmasõja ajal toodetud keskmine tank.
Masina projekteerimistööd algasid 1916. aasta oktoobris ning prototüüp valmis järgmise aasta märtsis. Tank oli varustatud kahe mootoriga, mis paiknesid korpuse esiosas, korpuse tagaosas oli aga kõrgem meeskonnaruum koos relvastusega. Erinevalt tolleaegsetest rasketankidest olid Whippeti roomikud madalad ja pikad ning ta oli ka kiirem, kui rasketankid. Kumbki roomik töötas oma mootori pealt ning masina pööramiseks pidurdati ühe roomiku kiirust, tänu sellele oli masina juhtimine väga raske. Järskudes kurvides kippus üks mootor välja surema ning see põhjustas kogu masina äkilise seiskumise. Ka käigukaste ja transmissioone oli kaks, kuid neid sai lukustada ja kasutada mõlemaid sünkroonselt masina otse sõitmisel.
Esimeseks seeriaks määrati 200 masinat ning neid hakati tootma detsembris 1917. Esimest korda läksid Whippetid lahingusse Põhja-Prantsusmaal 1918. aasta märtsis Herbetune'i lahingus.
Santa Catarina osariik

Santa Catarina osariik on Brasiilia 1. järgu haldusüksus Lõunapiirkonnas, piirneb läänes Argentinaga.
Osariik jaguneb 293 omavalitsusüksuseks.
Ligi viis kuuendikku osariigi elanikest on europiidid (branco), mis on Brasiilia osariikidest suurim osakaal; üks kaheksandik on segaverelised (pardo), negriide (preto) on alla 3%, asiaatide (amarelo) ja põliselanike (indígeno) osakaal on kummalgi alla 0,5%.
Marcello Floris

Marcello Floris (sündinud 1970 Cagliaris) on itaalia jurist. 
Ta on advokaat Cagliaris ja prokurör Oristanos. 
Ta on teeninud kapteni auastmes Iraagis ja Afganistanis. 
Ta on tegelenud ka ettevõtlusega ning avaldanud äri- ja tööõigusealaseid artikleid kohalikes väljaannetes.
Ta oli alates 15. juunist 2007 kuni 2014. aastani Eesti aukonsul Cagliaris. Florise konsulaarpiirkonnaks oli Sardiinia.
Horlivka

Horlivka (vene Горловка "Gorlovka") on linn Ukrainas Donetski oblastis, Horlivka rajooni keskus. Asub 44,2 km kaugusel Donetski keskusest kirdes. Linna ametlik asutamisaasta on 1779.
Horlivka on söekaevanduste, keemiatööstuse ja masinatööstuse keskus. Seoses kaevanduste sulgemisega väheneb elanike arv kiiresti. Linnas toimib autobussi-, trolli- (4 liini) ja trammiliiklus (4 liini).
Ukraina 2001. aasta rahvaloenduse andmetel elas linna haldusalas 309 652 inimest, kellest 13,9% emakeeleks oli ukraina keel ja 85,1% vene keel.
Ajalugu.
21. sajand.
Donbassi sõja ajal, 2014. aasta 13. aprillil, võtsid valitsusvastased relvajõud Horlivka oma kontrolli alla ning kuulutasid linna nn Donetski Rahvavabariigi osaks. Aprillist novembri alguseni asus linnas Igor Bezleri staap.
25. juulil lasksid taganevad valitsusvastased relvajõud õhku silla.
25. juulil heiskasid Horlivkani jõudnud valitsusväed äärelinnas Ukraina lipu.
7. augustil hukkus linnas peetavate lahingute tagajärjel 5 rahulikku elanikku.
2014. aasta suvel-sügisel võtsid keskvalitsuse vastased relvajõud asula oma kontrolli alla.
14. novembril hukkus sõjategevuse tagajärjel vähemalt kaheksa linnaelanikku, kaks neist olid lapsed. Haavata sai kaksteist rahulikku elanikku.
Eesti jäähokikoondis

Eesti jäähokikoondis on Eesti koondvõistkond jäähokis.
Koondise peatreener on soomlane Petri Skriko, abitreenerid Kaupo Kaljuste ning soomlane Mikko Mäenpää.
Koondise mänedžer on Jüri Rooba.
Koondis asutati 1933. aastal.
Koosseis.
Eesti koondise koosseis 2025. aasta jäähoki maailmameistrivõistluste 1. divisjoni B-grupi turniiriks.
Väravavahid:
Kaitsjad:
Ründajad:
Jaworzno

Jaworzno on maakonnaõigustega linn Poolas Sileesia vojevoodkonnas Ülem-Sileesia linnastus. 
Asub Przemsza jõe ääres.
Peugeot 607

Peugeot 607 on 1999-2010 aastatel toodetud Peugeot' autotehase toodetud prantsuse luksusauto. Tema eelkäija oli Peugeot 605. 
Sõltumata mudelist on kõik 607 variandid neljaukselised sedaanid. 
2000. aastal toodeti ka koostöös Heulieziga 607 landaulett ideeautona. Seda kasutas hiljem Nicolas Sarkozy presidendi ametiautona. 
Mudeliuuendus.
607 sai mudeliuuenduse 2004. aasta novembris, mille juures märkimisväärsemad muudatused olid uus esiosa ja 2,7 HDi V6 mootor, mille võimsus on 150 kW (204 hj) koos uue kuuekäigulise automaatkäigukastiga, mida pakuti ka koos V6 bensiinimootoriga. 2,0 ja 2,2 liitriste diiselmootorite võimsus suurenes ja neid sai nüüd ka koos 6-käigulise käigukastiga. 
Automaatkäigukastiga uuemate mudelite käigukasti on välja töötanud Porsche. 
Aastal 2011 vahetas 607 (ja ka väiksema 407) välja uus 508.
Optiline andmekandja

Optiline andmekandja on mäluseade (välismälu), millele kirjutatakse ja millelt loetakse teavet valgusega (laserkiirega).
CD-, CD-ROM-, DVD-ROM- ja DVD-Video-tüüpi optilised kettad on ainult lugemiseks. Teave on neile tehases salvestatud ja seda ei saa muuta ega kustutada. CD-R-, DVD-R- ja WORM- ("Write Once, Read Many") tüüpi optilised kettad on ühekordse kirjutamisega. Kasutaja saab neile teavet salvestada, aga ainult ühe korra ja pärast seda muuta ega kustutada ei saa. CD-RW-, DVD-RAM-, DVD-RW- ja magnetoptilised kettad on korduvkirjutamisega.
Korduvkirjutamisega ketaste juures kasutatakse kas magnetoptilist või faasiüleminekutehnoloogiat. Magnetoptilised kettad on eriti vastupidavad ja neid kasutatakse peamiselt mitut kassetti sisaldavates raamatukogudes. Faasiüleminekuga kettad, näiteks CD-RW ja DVD-RAM, on odavamad laiatarbekaubad ning prognoositakse, et DVD-RAM muutub eriti populaarseks.
Optiliselt andmekandjalt teabe lugemise seade on optilise andmekandja luger.
Teabe leidmiseks optiliselt kettalt kasutatakse otsepöördust.
Optilistel ketastel on magnetketaste (diskett ja kõvaketas) ees märgatavad eelised. Neil pole vaja karta magnetpeade purunemist ega seda, et salvestatud teave rikneb väliste magnetväljade toimel. Optilised kettad on vähem tundlikud kõrgete ja madalate temperatuuride suhtes ning nende kasutusiga on märgatavalt pikem, isegi 30 aastat.
2007. aastal hinnati, et kogu maailmas salvestatud teabest on 27% optilistel andmekandjatel.
Laserketas.
Laserketastest on tuntumad pooljuhtlaseritega kirjutatavad-loetavad polükarbonaatkettad, millel on alumiiniumist salvestuskiht: Compact Disc (CD), DVD ja Blu-ray Disc (BD).
Kristallmälu.
Korrapärase struktuuriga kristallid on head ja kindlad andmekandjad ainult kindlates tingimustes.
Angoobmaal

Angoobmaal (ka metsomajoolika) on keraamiline ehismaal, mida teostatakse niiskele savile eri värvi angoobe peale kandes. Angoobi võib keraamilisele esemele kanda pintsli, kõrre või mõne muu esemega.
Tegemist on ühe variandiga glasuurialuse maali tehnikast.
Ilma eelneva jooniseta improviseeritud angoobmaali pealekandmist nimetatakse pastillaažiks.
To Write Love on Her Arms

To Write Love on Her Arms (lühendatult: TWLOHA) on mittetulunduslik organisatsioon, mis baseerus algul USA Florida osariigis Orlandos, ning mille eesmärgiks oli juhtida tähelepanu ja panna inimesi mõistma, et enesevigastamine ja depressioon on tõsised probleemid. Organisatsiooni rajas Jamie Tworkowski.
TWLOHA algas Renee loo läbi, mida saab lugeda siit. See räägib sellest, kuidas üks noor naine vigastas ennast ning grupp inimesi viivad ta paranemiseni derpessioonist ja enesevigastamisest. Just sellest loost sai Tworkowski inspiratsiooni TWLOHA'i loomiseks.
"Love is the Movement" (eesti keeles: "Armastus on liikumine") ja "Rescue is Possible" (eesti keeles: "Pääsemine on võimalik") on TWLOHA'i kaks kõige levinumat reklaamlauset.
TWLOHA bändid.
TWLOHA on teinud palju koostööd muusikutega ning üritanud edastada oma sõnumit läbi muusika. Siin on loetletud ansambleid, kes on aidanud TWLOHA-d reklaamida.
Uhmardu jõgi

Uhmardu jõgi on jõgi Ida-Eestis. Jõgi saab alguse Jõgevamaal Varbevere külas ja see suubub Tartumaal Uhmardu külas Papijärve. Jõe lähedal asub Uhmardu küla.
Laama

Laama (tiibeti keeles "bla ma "‘kõrgemat ei ole’; sanskriti keeles गुरु "guru" 'õpetaja') on tiibeti budismis õpetaja, kõrgema munga või vaimuliku tiitel.
Enamikus tiibeti budismi koolkondades on kehtestatud formaalsed nõuded, millele inimene peab vastama enne, kui talle laama tiitel antakse, näiteks vaimuliku hariduse täiskursuse omandamine ja vastavate eksamite sooritamine, kolmeaastane eraklus jms.
Nõukogude Venemaa

Nõukogude Venemaaks (vene keeles Российская Советская Республика) nimetatakse mitteametlikult Venemaad alates Venemaa Nõukogude Vabariigi väljakuulutamisest II Ülevenemaalise Nõukogude Kongressi seadlusega 7. novembril (vkj 25. oktoobril) 1917 kuni 30. detsembrini 1922, mil sellest sai liiduvabariik Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide Liidu koosseisus (19. juulist 1918 kandis see ametlikku nime Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik).
III Ülevenemaalisel Nõukogude Kongressil 10. juulil 1918 vastu võetud ja 19. juulil jõustunud Venemaa SFNV Konstitutsiooni järgi sai riigi ametlikuks nimeks Venemaa Sotsialistlik Föderatiivne Nõukogude Vabariik.
Sharon Stone

Sharon Vonne Stone (sündinud 10. märtsil 1958 Meadville'is Pennsylvanias) on filmiauhinnale Oscar nomineeritud ning Emmy ja Kuldgloobusega pärjatud USA filminäitleja, filmiprodutsent ja endine modell. 
Ta on tuntud eeskätt filmidest "Ürginstinkt", "Casino", "Kiirem jääb ellu" ja "Bobby".
Nõukogude Eesti

Nõukogude Eesti oli "de facto" Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee võimu aluse maa-ala endises Eestimaa kubermangus mitteametlik nimetus (ametlikku ei olnud). 5. novembril 1917, 2 päeva enne Oktoobrirevolutsiooni Petrogradis, haaras Eestimaa Nõukogude Täitevkomiteele alluv Eestimaa Sõja-Revolutsioonikomitee eesotsas Jaan Anveltiga Tallinnas võimu. 8. novembril 1917 kuulutas Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee end kõrgeimaks võimuks Eestimaal. 
Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee alustas "kodanluse" vara natsionaliseerimisega ning kuulutas välja sellekohased dekreedid. Natsionaliseeriti 2 400 000 ha maad, kõik pangad, tehastes ning vabrikutes seati sisse tööliskontroll, likvideeriti seisused ja seisuslikud privileegid. 
28. novembril 1917 kuulutas Eestimaa Kubermangu Ajutine Maanõukogu ennast kõrgeimaks võimuks Eestis. 19. veebruaril 1918. a moodustas Maanõukogu Vanematekogu Eesti Päästekomitee, millele anti kogu riiklik võim Eestis. Päästekomitee liikmed olid Konstantin Konik, Konstantin Päts ja Jüri Vilms). Samal päeval võttis Vanematekogu vastu otsuse avaldada Eesti iseseisvuse manifest. 24. veebruaril 1918 avaldas Maanõukogu Vanematekogu Manifesti Kõigile Eestimaa Rahvastele, millega kuulutati välja iseseisev Eesti Vabariik. Samal päeval nimetas Päästekomitee ametisse 13-liikmelise Eesti Ajutise Valitsuse eesotsas Konstantin Pätsiga. Välisministri kohuseid täitis Jaan Poska. 
20. veebruaril 1918 maabusid Saksa väed, mis juba mõnda aega Eesti saari enda käes hoidsid, Virtsus. Sellega oli invasioon Mandri-Eestisse alanud. 1918. aasta veebruari keskpaigas asusid Saksa väed maailmasõja idarindel pealetungile ja tungisid saartelt Mandri-Eestisse. 
24. veebruaril 1918 enne Saksa vägede poolt Tallinna vallutamist lahkusid Eestimaa Nõukogude Täitevkomitee liikmed läbi Soome Nõukogude Venemaale. 
25. veebruaril jõudsid saksa väed - 8. armee Tallinnasse ning 4. märtsiks Narva. Saksa okupatsioon kestis 1918.a. veebruarist novembrini. Ajutist Valitsust ei tunnustatud, saadeti laiali rahvusväeosad, osa riigitegelasi vangistati. Majandus allutati Saksamaa vajadustele. Kultuuripoliitika eesmärgiks sai eestlaste saksastamine. Baltisakslased moodustasid Balti hertsogiriigi. 
1918. aasta lõpus, kui Punaarmee Eestit vallutama asus, moodustati selle okupeeritud alade valitsemiseks Eesti Töörahva Kommuuni nimeline valitsusorgan, mille juhiks oli taas Jaan Anvelt.
Santa Maria (Rio Grande do Sul)

Santa Maria on linn Brasiilias Rio Grande do Suli osariigis. Asub osariigi keskosas, Porto Alegrest 290 km lääne pool.
Linnas on mitu avalik-õiguslikku ja eraülikooli ning Brasiilia sõjaväeüksusi.
São Paulo osariik

São Paulo osariik on Brasiilia 1. järgu haldusüksus Kagupiirkonnas.
Osariik jaguneb 645 omavalitsusüksuseks. Ligi veerand osariigi elanikest elab pealinnas São Paulos. Teised suuremad omavalitsused on Guarulhos, Campinas, São Bernardo do Campo, Osasco, Santo André, São José dos Campos, Sorocaba, Ribeirão Preto ja Santos.
Tartu Ülikooli arstiteaduskond

Tartu Ülikooli arstiteaduskond kuulub Tartu Ülikooli koosseisu alates ülikooli asutamisest 1632. aastal.
Arstiteaduskonda kuulub 8 prekliinilist instituuti, farmaatsia instituut ning 17 kliinikut. Lisaks neile on teaduskonna struktuuris õendusteaduse osakond, meditsiinitehnoloogia keskus, molekulaarse ja kliinilise meditsiini keskus ja vivaarium.
Arstiteaduskond on töötajate arvult ülikooli suurim teaduskond: 2005. aasta lõpus oli arstiteaduskonnas 207 õppejõudu, kellest 30 olid professorid. Teadureid ja vanemteadureid oli teaduskonnas 92.
Õppeaastal 2005/2006 õppis arstiteaduskonnas kokku 1923 õppurit:
1991–2005 on arstiteaduskonnast doktorikraadi saanud 114 inimest.
Teaduskonna dekaan oli aastatel 2009–2015 Joel Starkopf.
Nikolai Pirogov

Nikolai Pirogov (vene keeles Николай Иванович Пирогов); 25. november 1810 Moskva – 5. detsember 1881 Višnja (hiljem Pirogovo; praegu Vinnõtsja, Ukraina) oli vene kirurg, anatoom ja pedagoog.
Akadeemiline karjäär.
Pirogov lõpetas 1828. aastal Moskva ülikooli, õppis aastatel 1828–1832 Tartu ülikooli Professorite Instituudis, kaitses 1832. aastal doktoriväitekirja, oli aastatel 1836–1841 professor Tartus ja 1841–1857 Peterburis. 1847. aastal võeti ta Peterburi Teaduste Akadeemia liikmeks. 1852. aastal nimetati ta Tartu Ülikooli auliikmeks. 
Meditsiinitöö.
Teda peetakse välikirurgia ja topograafilise anatoomia rajajaks. Ta oli üks esimesi arste Euroopas, kes kasutas narkoosiks eetrit, võttis kasutusele jäiga kipsmähise ja arendas jala amputeerimisel luuplastikat.
1855. aastal, Krimmi sõja ajal, oli Pirogov ümberpiiratud Sevastopoli peaarst. Seal hakkaski ta kasutama kipsmähiseid, mis vähendas vajadust amputeerimise järele. Samuti juhtis Pirogov meditsiiniõdede koolitust ja tööd – meditsiiniõed võeti tööle umbes kuu aega pärast seda, kui vastaspoolel alustas oma analoogilist tööd Florence Nightingale.
Pirogov juurutas Krimmi sõja ajal uue haavatute eest hoolitsemise strateegia. Haavatud vaadati põhjalikult läbi juba esimeses sidumispunktis. Kergemate haavadega haavatud evakueeriti tagalasse, kus neid hakati ravima statsionaarsetes sõjaväehaiglates, aga raskemate haavadega haavatuid opereeriti kohapeal, välitingimustes. Seetõttu loetakse Pirogovi ka lahinguväljakirurgia rajajaks.
1859. aastal avaldas ta anatoomiaatlase, mille pildid olid tehtud inimese külmutatud lõikude järgi.
Mälestuse jäädvustamine.
Nikolai Pirogovi mälestuseks on talle Tartus tema järgi nimetatud Pirogovi platsile püstitatud monument, samuti on Gildi tänav Tartus vahepeal kandnud tema nime. 
Suure osa oma elust Ukrainas veetnud Pirogovi palsameeritud keha säilitatakse Vinnõtsjas spetsiaalselt tema mälestustele pühendatud kirikus. Sealsamas lähedal tema kunagises mõisas tegutseb tänapäeval tema majamuuseum.
1947. aastal valmis stuudios Lenfilm mängufilm "Pirogov"
Hoovuste loend

Hoovuste loendis on loetletud hoovuseid.
Saare oja

Saare oja on mitme Eesti vooluveekogu nimi:
Nanomeeter

 Nanomeeter (tähis nm) on SI-süsteemi pikkusühik, mis võrdub miljardiku meetriga:
1 nm = 10–9 m = 0,000 000 001 m = 0,001 µm = 1000 pm.
1 ongström (Å) on 0,1 nanomeetrit.