tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee

Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee (vene keeles "Петроградский военно-революционный комитет, Петроградский ВРК") oli 12/25. oktoobril 1917 Petrogradi Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu juurde VSDT(b)P Keskkomitee initsiatiivil asutatud organ, kuhu kuulusid VSDT(b)P Keskkomitee, VSDT(b)P Petrogradi büroo, Sotsialistide-Revolutsionääride Partei, ametiühingute, soldatite ning madruste esindajad.
Sõja-Revolutsioonikomitee, selleks ajaks juba Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee juures asuv Sõja-Revolutsioonikomitee likvideeriti Rahvakomissaride Nõukogu otsusega pärast Nõukogude valitsusasutuste süsteemi (rahvakomissariaadid) loomist 5. detsembril 1917, kui kogu võim läks pärast Oktoobrirevolutsiooni bolševike, menševike ja Sotsialistide-Revolutsionääride Partei koalitsioonivalitsusele Rahvakomissaride Nõukogule ning Ülevenemaalisele Kesktäitevkomiteele. Petrogradi SRK asutamisel ei olnud mingit seaduslikku alust ning oma tegevusalad ja kompetentsi määras ta ise.
Juhid ja struktuur.
Petrogradi SRK tegevust juhtisid esimees, sekretär, presiidium ja büroo.
Esimene Petrogradi SRK esimees oli Paul Laasimir (SR), asetäitjateks Nikolai Podvoiski (VSDT(b)P) ja sekretär Vladimir Antonov-Ovsejenko (VSDT(b)P).
Sõjarevolutsioonikomitee liikmed.
Petrogradi SRK teostas oma võimu talle alluvate Punakaardi väeosade ning piirkondlike nõukogude kaudu. Petrogradi SRK määras oma esindajaid (komissare) tööstusettevõtetesse ning sõjaväeosadesse, et kontrollida nende tegevust. Tegevusaja jooksul saadeti SRK poolt 184 komissari tööstusettevõtetesse, 85 sõjaväeosadesse ja 74 laevastikku. Komissaridel oli õigus reorganiseerida riigiasutusi, vallandada töötajaid, õigus arreteerida kontrrevolutsionääre.
Petrogradi SRK koosseisu kuulusid järgmised osakonnad ja komisjonid:
Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomitee oli enne Erakorralise komisjoni (Tšekaa) moodustamist 20. detsembril 1917 Rahvakomissaride Nõukogu juures sunni ja täitevvõimu ülesandeid teostav täitevorgan.
Pärast 29. oktoobrit 1917, kui 13 Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee liiget liideti Venemaa pealinna Petrogradi Sõja-Revolutsioonikomiteesse, nimetati P. SRK ümber Petrogradis asuva Ülevenemaalise Kesktäitevkomitee juures asuvaks Sõja-Revolutsioonikomiteeks.
Pärast rahvakomissariaatide moodustamist nimetati senised SRK liikmed Matvei Muranov, Józef Unszlicht, Feliks Dzeržinski, Mārtiņš Lācis, Moissei Uritski ja P. Laasimir Vene SFNV Siseasjade rahvakomissariaadi juhtorgani Kolleegiumi liikmeteks.
Antipoodid (saared)

Antipoodid on saarestik Vaikses ookeanis.
Nad on saanud nime selle järgi, et nende saarte elanikud on La Manche'i suhtes antipoodid. 
Pindala 21 ruutkilomeetrit. 
Saared on künklikud, kõrgus kuni 366 meetrit. 
Kuuluvad Uus-Meremaale.
Aleksei Bobrinski (1762−1813)

Krahv Aleksei Bobrinski (vene: Алексей Григорьевич Бобринский) (22. aprill 1762 Talvepalee – 2. juuli 1813 Bogoroditsk, Tula oblast) oli Venemaa keisrinna Katariina II ja krahv Grigori Orlovi vallaspoeg, kindralmajor, aastast 1796 krahv ja Vana-Põltsamaa mõisa omanik. 
Perekond.
1796. aastal abiellus Bobrinski Habaja ja Kernu mõisniku ning Tallinna garnisoni komandandi Woldemar Konrad von Ungern-Sternbergi (1739–1793) ja Anna Dorothea von Tiesenhauseni (1751–1807) tütre, vabapreili Anna Dorothea von Ungern-Sternbergiga (1769–1846; vene "Анна Владимировна Унгерн-Штернберг"). Abielust sündisid:
Kurgaan

Kurgaan (vene "курган") on peamiselt sküütide ja lõunaslaavi rahvaste kalmetüüp, matuseküngas. Kurgaan kuhjati üliku või muul viisil väljapaistva isiku põletus- või laibamatuse peale.
Leitud ja arheoloogide poolt avatud kurgaanid on sageli rikkalike hauapanustega. Esemete kõrval on leitud ka loom- ja inimohvreid.
Paljud kurgaanid on varasematel sajanditel tühjaks röövitud, kuna neis oli kullast ja hõbedast esemeid ning muud väärtuslikku.
Kurgaanide püstitamise tava on osad uurijad seostanud ka lõunaslaavlaste alasid regulaarselt külastanud ja hiljem seal elanud varjaagide ehk Skandinaaviast pärit viikingite mõjuga kohalikule kombestikule ja usutavadele. Skandinaavias oli ülikute paadimatus, millele kuhjati pinnas, samuti levinud matmisvormiks.
Kurgaanidesse matmist on esinenud ka teistes paikades, näiteks soomeugrilaste asualadel Kesk-Vene kõrgustiku kaguosas ja Volhovi jõe ümbruses Loode-Venemaal. Volhovi jõe ääres, Staraja Ladoga lähistel asuvad kolm kurgaani loetakse ka vene ajaloolaste poolt suure tõenäosusega varjaagide omadeks.
Kurgaanide püstitamise komme hääbus koos ristiusu vastuvõtmisega Kiievi-Vene riigis 10. sajandil.
Turismiatraktsioonina eksponeeritakse tänapäeval näiteks Kertši lähedal asuvat 4. sajandist eKr pärinevat keiserlikku kurgaani.
Kurgaane on kasutatud ka propagandavahenditena. Volgogradi linna püstitati II maailmasõjas pöördelise Stalingradi lahingu auks Mamai kurgaan koos selle kohal kõrguva 102 meetri kõrguse kujuga "Emake kodumaa kutsub!" (vene "Родина Мать зовет!") kujuga. Kogu kompleksi ehitamine kestis kaheksa aastat.
Kasahstani pealinnas Astanas kõrgub keskpargi lähedal obeliskiga kurgaan, mis püstitati sellesse piirkonda küüditatud Nõukogude liidu totalitaarrežiimi ohvrite mälestuseks.
Mordvamaal on taastatud Kshekuravai kurgaan, mida peetakse ersade pühapaigaks.
Varia.
Eestis on rahvasuus "Sillamäe kurgaani" nime saanud linna lääneservas asuv Sillamäe radioaktiivsete jäätmete hoidla.
Fakultatiivne parasiit

Fakultatiivne parasiit ehk fakultatiivparasiit ehk parasitoid on parasiit, kes on võimeline elama ka ilma peremeesorganismita.
Fakultatiivsed parasiidid on paljud seeneliigid, näiteks perekond külmaseen, mille liigid parasiteerivad elavatel puudel, kuid puu surma korral ei sure ise.
Sündinud 16. novembril

"Siin loetletakse 16. novembril sündinud tuntud inimesi.
Kolari vald

Kolari on vald Soomes Lapimaa läänis Lapi maakonnas. Kolari naabervallad on Kittilä, Muonio, Pello ja Rovaniemi linn, ja Rootsis Pajala vald. Vallas räägitakse soome keelt.
Külad.
Aitamännikkö, Hietanen, Kattilamaa, Koivula, Koivumaa, Kurtakko, Lappea, Lietorova, Luosu, Luovatus, Pasmajärvi, Rito-oja, Ruokojärvi, Saarenpudas, Sammalvaara, Sieppijärvi, Taapajärvi, Teurajärvi, Poikkijärvi, Vaattojärvi, Venejärvi, Venetti, Väylänpää, Ylläsjärvi, Äkäsjokisuu, Äkäslompolo.
Muonio vald

Muonio on vald Soomes Lapimaa läänis Lapi maakonnas. Muonio naabervallad on Enontekiö vald, Kittilä vald ja Kolari vald ning Pajala vald Rootsis.
Vald on soomekeelne.
Külad.
Järvialue, Kangosjärvi, Kerässieppi, Kihlanki, Kätkäsuvanto, Liepimä, Muonio, Särkijärvi, Ylimuonio.
Muonio

Muonio on küla Soomes Lapi maakonnas, Muonio valla kirikuküla. Ta asub Muonio jõe ääres. 
Muonios ristuvad "valtatie 21" (E08) ja "kantatie 79", mis viib Kittilä valda. Üle silla pääseb Rootsi Muodoslompolosse, kust "riksväg 99" viib põhja poole Karesuandosse ja lõuna poole Pajalasse.
Muonios on põhikool, gümnaasium ja ametikool. Peale selle on seal "suusagümnaasium", kus käidakse õppimas kogu Soomest ja ka välismaalt.
Muuttakisti

Muuttakisti on sujuvalt või astmeliselt muudetava takistusega seadis, mille takistustraadist või takistusmaterjalist (grafiidi ja laki segust või metalloksiidist) takistuskehaga loob kontakti liugur. Liuguri liigutamisel muutub takisti otskontaktide ja liugkontakti vaheline takistus.
Liigitus.
Muuttakisteid, mida kasutatakse voolutugevuse muutmiseks (peamiselt tugevvoolutehnikas), nimetatakse reostaatideks. Reostaat ühendatakse elektriahelasse tavaliselt kahes punktis nii, et liuguri kontakt on ühendatud takisti ühe otskontaktiga.
Nõrkvoolutehnikas (elektroonikalülitustes) kasutatavad muuttakistid jagunevad omakorda potentsiomeetriteks (nt helivaljuse reguleerimiseks) ja seadetakistiteks (kasutatakse esmareguleerimisel lülituse soovitud parameetrite saamiseks). Potentsiomeetrid ühendatakse lülitusse kolmes punktis, seadetakistid kahes või kolmes punktis.
Parameetrid.
Muuttakisteid iseloomustavad lisaks takisti tavaparameetritele reguleerimistunnusjoon ja kulumiskindlus.
Reguleerimistunnusjoon ehk reguleerimiskarakteristik näitab liuguriviigu ja takistuskeha algusviigu vahelise takistuse sõltuvust liuguri pöördenurgast (pöördtakisteil) või takistuse sõltuvust liuguri kaugusest lükandtakisti algusviigust. See sõltuvus võib olla lineaarne, logaritmiline või antilogaritmiline.
Kulumiskindlust väljendatakse töötsüklites (edasi-tagasi pööretes), mis potentsiomeetritel on mõnikümmend tuhat pööret ja seadetakistitel kuni tuhat pööret. Eriti kulumiskindel ning püsivate omadustega takistuskiht saadakse metallkeraamilisest materjalist kermisest; selles on metalliosakesed ühtlaselt jaotunud keraamilises või polümeerses alusmaterjalis.
Agnes Aaliste

Agnes Aaliste (sündinud 4. märtsil 1985) on eesti näitleja. 
Aaliste lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 2008. aastal (XXIII lend, juhendaja Ingo Normet). Ta oli Eesti Nuku- ja Noorsooteatri näitleja aastatel 2008–2010. Seejärel on ta olnud vabakutseline näitleja ja raadiosaatejuht.
Tsäpsi algkool

Tsäpsi Algkool oli Vastseliina alevikust seitse kilomeetrit Luhamaa pool asuvas väikeses Tsäpsi külas aastatel 1823–1976 tegutsenud algkool. 
Lastele hakati kooliharidust andma 1823. aastal kuid õppetöö ei toimunud koolihoones. Õpetamine toimus nende endi kodudes, selleks käis lastel külas koolmeister. Koolmeistriks oli mees, kel küll puudus haridus aga, kes oli see-eest küla parim kirjaoskaja.
Sellist viisi õppimine lõppes aastal 1840, sest siis tuli käsk, et igas kihelkonnas pidi leitama koht õppimiseks. Selleks kohaks leiti Tsäpsimäe talu. 
Kooli algusaastatel algas laste koolipäev hommikul ja lõppes kell kaheksa õhtul ning selle aja sees toimus mitte ainult õppetöö, vaid ka majapidamistööde tegemine. Lapsed pidid kiskuma peerusid ja hagu tassima, et koolimaja valge oleks. 
Aastal 1868 valmis uus ja korralik koolimaja. Uues koolis hakkas toimuma õppetöö tunniplaani järgi. Aastate jooksul muutus koolimaja sisu ja ilme totaalselt, kuni jõuti punkti kus koolimajale lisandusid elamiseks tarvilikud ruumid, ning klassitoas oli tahvel, pingid ja orel. 
Aastal 1867 algas koolis seltsitegevus ning moodustati oma laulukoor. Aastal 1922 renoveeriti koolimaja uuesti. Peale renoveerimistöid hakati korraldama õpilastele ekskursioone teistesse Eestimaa linnadesse. 
Koolihoone eksisteeris . Aastal 1976. suleti koolimaja, sest Vastseliina alevikku valmis uus ja tolle aja mõistes moodne koolimaja ning Tsäpsi kooli arendamine tundus mittevajalik.
Soome valdade loend elanike arvude järjekorras

Siin on loetletud Soome 100 suurima elanike arvuga valda 2024. aasta seisuga.
Tali-Ihantala 1944

"Tali-Ihantala 1944" on Åke Lindmani poolt 2007. aastal lavastatud Soome sõjafilm Jätkusõja käigus toimunud Tali-Ihantala lahingust.
Filmivõtted tehti 2006. aasta suvest 2007. aastani.
Filmi ajalugu.
Lavastaja Åke Lindman püüdis teha filmi võimalikult tõetruult ja kasutada ainult kindlaid fakte. Ühtlasi pidas ta silmas eesmärki, et Soome rahvas ei unustaks lahingus langenud sõdureid.
Film sai 350 000 eurot Soome Filmi Sihtasutuselt. Raha kogumiseks loodi ka organisatsioon, mida juhtis admiral Jan Klenberg ning teda toetas omakorda ka Soome endine president Mauno Koivisto.
Filmis on kasutatud palju Teise maailmasõja aegset sõjatehnikat. Peale selle kasutati filmi eelarve raha ka lahingumasinate koopiate hankimiseks. Koopiana on kasutatud näiteks Saksa lennukit Focke-Wulf Fw 190.
Berend Johann von Wrangell

Berend Johann von Wrangell (8./18. november 1662 Tallinn – ilmselt 1731) oli Eestimaa rüütelkonnategelane (rüütelkonna peamees ja maanõunik) ning Rootsi sõjaväelane.
Berend Johann von Wrangell sündis Kohila ja Kohatu mõisniku Hans von Wrangelli (1638–1683) ja tema abikaasa Sophie Helene (sündinud vabapreili von Taube; 1642–1681) pojana.
Berend Johann von Wrangell teenis Rootsi armees, kus sai ooberstleitnandi auastme.
Ta oli 1711–1713 Eestimaa rüütelkonna peamees ja Eestimaa maanõunik 1713–1715.
Talle kuulus Harjumaa Hageri kihelkonna Kohila mõis ja Kohatu mõis.
Perekond.
Berend Johann von Wrangell abiellus 1698. aastal Tallinnas oma kauge sugulase Christina Charlotta von Wrangelliga kes oli Päädeva mõisniku Ewert Wolmar von Wrangelli ja tema teise naise Elsa Vellingki (Otto Vellingki õde) tütar. Christina Charlotta oli Vellingkitele Virumaal kuulunud Jõhvi ja Kurtna mõisa pärijanna. Abielust sündisid:
Wilhelm August Golicke

Wilhelm August Golicke (ka Golike; vene: "Василий Александрович (Вильгельм-Август) Голике"; 1802 Peterburi – 1848 Peterburi) oli saksa päritolu Venemaa maali- ja portreekunstnik.
Golicke sündis Peterburis Eestimaa kubermangust pärit linnakodanike perekonnas. Õppis maalikunsti George Dawe Peterburi stuudios, olles tema lemmikõpilane. Aastatel 1822–1828 abistas koos Aleksandr Poljakoviga (1801–1835) Dawet 329 kindrali portree maalimises, kes olid silma paistnud Napoleoni-vastases võitluses. Mõningatel andmetel maalis Dawe ainult 150 portreed ning tema õpilased Golicke ja Poljakov ülejäänud. Need portreed on eksponeeritud Ermitaaži sõjagaleriis. Pärast Dawe surma aastal 1829 astus Golicke Peterburi Keiserlikku Kunstiakadeemiasse, mille lõpetas 1832. aastal.
Kokopo

Kokopo on linn Paapua Uus-Guineas, alates 2005. aastast Ida-Uus-Britannia provintsi halduskeskus. 
1899–1910 oli Saksa Uus-Guinea halduskeskus. 1918 aastani kandis nime Herbertshöhe.
Pärast Tavurvuri vulkaani purset 1994. aastal asus linna elama suurem osa 30 km kaugusel asuva Rabauli elanikest.
Juri Dolgoruki (allveelaev)

Juri Dolgoruki (vene Юрий Долгорукий) on Venemaa esimene Borei klassi tuumaallveelaev.
Laeva hakati ehitama 1996. aastal Severodvinski laevatehases. Juri Dolgoruki lasti vette 12. veebruaril 2008. Esimene mereleminek oli kavas 2008. aasta lõpus. Kuid alles 2009. aasta märtsis algasid laeva sildumiskatsetused. Allveelaev loodeti rakettidega täies mahus komplekteerida ja Vene mereväe koosseisu võtta 2011. aasta lõpuks, ehkki algselt pidi see juhtuma juba 2009. aastal . Juri Dolgoruki liitus Vene mereväega 10. jaanuaril 2013. 
Nii allveelaeva kui ka uut raketiprogrammi on tabanud tagasilöögid, näiteks Bulava raketi paljud katsetused on ebaõnnestunud. Samuti tekkis allveelaeval 20. augustil 2011 elektrisüsteemi rike, mistõttu jäi ära järjekordne raketikatsetus .
Allveelaeva pikkus on 160 m, veepealne kiirus 15 sõlme ja veealune kiirus 29 sõlme. Maksimaalne sukeldumissügavus on 450 m. Relvastusse kuulub 16 ballistilist raketti Bulava, mis võivad kanda tuumalõhkepäid. Laeva ehitus läks maksma 23 miljardit rubla. Meeskonda kuulub 107 inimest.
Bogoroditsk

Bogoroditsk on linn Venemaal Tula oblastis, Bogoroditski rajooni halduskeskus. Asub Tulast 65 km kaugusel Upjortõ jõe ääres. 
Asutatud 1663. aastal, 1777 sai linnaõigused. Linnast pärineb Bobrinski aadlisuguvõsa (Aleksei Bobrinski).
Last Christmas (Birgit Õigemeel)

 
"Last Christmas" on eesti laulja Birgit Õigemeele kaverversioon selle originaalesitaja Wham!'i loost. Laul ilmus Birgiti albumil "Ilus aeg". Laulus teevad kaasa Uku Suviste ja ETV Lastekoor.
Ajalugu.
Laulu viis ja sõnad on kirjutanud inglise laulja George Michael. Loo on arranžeerinud Uku Suviste ja produtseerinud Ivar Must.
Bistrița jõgi (Siret)

Bistrița on jõgi Euroopas, 
Algab Ida-Karpaatidest, voolab valdavalt kagusse ja suubub paremalt Sireti jõkke.
Jõe pikkus on 283 km ja valgala pindala 7039 km².
Suurematest linnadest asuvad jõe ääres Vatra Dornei, Broșteni, Bicaz, Piatra Neamț, Roznov, Buhuși ja Bacău.
Dollarti laht

Dollart (saksa) või Dollard (hollandi) on laht Waddenzees Põhja-Hollandi ja Saksamaa vahel, Ems jõe estuaari lääneküljel. Enamus sellest jääb mõõna ajal kuivale. Palju veelinde toitub siin.
Merelt saamine ja merele kaotamine.
Dollarti lahe tekitas 1277. aastal katastroofiline tormilaine, mis hõlmas Reiderlandi piirkonna ja suuri osi Oldambti piirkonnast. Üleujutus uputas 43 kihelkonda ja põhjustas arvatavasti 80 000 inimese surma. Veel üks tormilaine 1509. aastal laiendas veelgi Dollarti lahte, ujutades üle rohkem kui 30 küla, ja 1520. aastal oli Dollart suurima ulatusega. 16.–20. sajandini võideti 2/3 uppunud alast tagasi.
Tänapäeval on kindlustamata kaldad kuulutatud maailma looduspärandiks, kuna need on igat liiki lindude ja teiste veeliste liikide paradiis.
Piirivaidlus.
Holland ja Saksamaa ei nõustu piiri täpse kulgemisega läbi lahe, kuid nad on kokku leppinud mittenõustumisega, sõlmides 1960. aastal lepingu, pannes välja vastastikused kohustused. 2011. aasta paiku muutus territoriaalvaidlus oluliseks seoses Borkum Riffgati meretuulepargi plaanidega. Küsimus territoriaalmere kasutamisest ja haldamisest 3 ja 12 meremiili vahel (kus tuulepark asub) lepiti 2014. aastal kokku uue lepinguga, milles määratleti "joon", kuigi piirivaidlus ise jäi lahendamata.
Anatom

Anatom (ka "Aneityum") on saar Melaneesias Vanuatu saarestikus. Saare pindala 159,2 ruutkilomeetrit. Saar on mägine, ulatudes kuni 852 meetri kõrgusele merepinnast. Anatom kuulub Vanuatule.
Saarel on kaks küla, lõunarannikul keskus Anelcauhat ja põhjas Anawamet.
Pelkosenniemi vald

Pelkosenniemi on vald Soomes Lapi maakonnas. Pelkosenniemi naabervallad on Kemijärvi linn, Rovaniemi linn, Salla, Savukoski ja Sodankylä. Vallas räägitakse soome keelt.
Külad.
Aapajärvi, Arvospuoli, Kairala, Kiemunkivaara, Luiro, Pelkosenniemi, Pyhäjärvi, Saunavaara, Suvanto.
Tali-Ihantala lahing

Tali-Ihantala lahing toimus Soomes Teise maailmasõja ja Jätkusõja käigus 25. juunist kuni 9. juulini 1944. aastal. Lahing toimus peamiselt Soome ja Nõukogude Liidu vägede vahelt, kuid soomlasi toetasid ka sakslased. Ühtlasi oli see lahing ka Põhjamaade üks suurimaid, mille soomlased võitsid.
Väed.
Soome
Saksamaa
Nõukogude Liit
Bistrița

Bistrița on linn Rumeenias Transilvaanias, Bistrița-Năsăudi maakonna keskus.
Bistrița jõgi

Bistrița on nelja Rumeenia jõe nimi:
E77

Euroopa tee E77 on rahvusvahelisse E-teede võrku kuuluv maantee, mis kulgeb Pihkvast Budapesti läbi Venemaa, Eesti, Läti, Leedu, Poola, Slovakkia ja Ungari. Üldjoontes kulgeb tee Pihkvast kuni Gdańskini edelasse ja sealt Budapestini lõunasse.
Tee pole pidev, Kaliningradi ja Gdański vahel tuleb kasutada laevu.
Eestis asuv osa on 21,4 km pikk.
Tee pikkus on 1611 km: Pihkva 0 - Luhamaa 57 - Murati 78 - Riia 273 - Šiauliai 398 - Talpaki 582 - Kaliningrad 635 ... Gdańsk 757 - Elbląg 810 - Varssavi 1047 - Radom 1139 - Kraków 1316 - Trstená 1396 - Ružomberok 1437 - Zvolen 1491 - Budapest 1611.
Venemaal Pihkva oblastis kannab maantee siseriiklikku tähistust A-212, Eestis Võrumaal 7, Lätis Eesti piirist Riiani A2 ja sealt Leeduni A8, Leedus A12, Venemaal Kaliningradi oblastis A-216, Poolas S7, Slovakkias Poola piirist Banská Bystricani 59 ja sealt Ungari piirini 66 ning Ungaris M2.
Euroopa Inimõiguste Kohus

Euroopa Inimõiguste Kohus (inglise keeles "European Court of Human Rights") on Euroopa Nõukogu inimõiguste kaitse organ, mis lähtub oma tegevusest Euroopa inimõiguste ja põhivabaduste kaitse konventsioonist ja mille pädevus hõlmab kõiki riike, mis on selle konventsiooni ratifitseerinud (kõiki Euroopa Nõukogu 47 liikmesriiki).
Kohtusse võib pöörduda isik siis, kui liikmesriigi kohtusüsteem ei kaitse konventsiooniga talle tagatud õigusi ja kõik siseriiklikud võimalused oma õigusi kaitsta on ammendatud. Samuti võib riik esitada kaebuse teise riigi vastu.
Kohus loodi 1959. aastal. Kohtu alaline tööpaik on Strasbourg. Kohtu koosseisu kuulub üks kohtunik igast liikmesriigist, kohtunikud on sõltumatud ning nad valib ametisse Euroopa Nõukogu Parlamentaarne Assamblee.
Eestit esindas Euroopa Inimõiguste Kohtus 1998. aastast 2010. aastani Rait Maruste. Alates 1. jaanuarist 2011 esindas Eestit Euroopa Inimõiguste kohtus endine riigikohtu halduskolleegiumi kohtunik Julia Laffranque. 2019. aastal valiti uueks Eesti esindajaks Peeter Roosma, kelle ametiaeg algas 4. jaanuaril 2020.
Kahjurid

Kahjurid on organismid, kes oma elutegevusega kahjustavad inimese kasvatatavaid kultuure, kasulikke loomi, toitu jne, kui ka inimese loodud ja hallatavaid rajatisi (näiteks maju ja nende sisustust) ja materjale. Kitsamas tähenduses mõistetakse kahjurite all loomkahjureid (kahjureid, kes on loomad). Kahjurid, kes söövad (kahjustavad) taimi, on taimekahjurid.
Kahjuriteks võivad olla väga erinevad organismirühmad, neist tavalisimad on hiired ja putukad, kuid nende hulka kuuluvad ka mitmed vähid, limused, ämblikulaadsed, nematoodid, vetikad, seened jpt.
Et mingit organismi kahjuriks lugeda, peab tema tekitatud kahju ületama kahjustusläve. 
Kahjuritega võitlemist nimetatakse kahjuritõrjeks.
Venemaa Föderatsiooni Kommunistlik Partei

 
Venemaa Föderatsiooni Kommunistlik Partei ("Коммунистическая партия Российской Федерации"; "КПРФ") on Venemaa partei, mida võib pidada Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei järglaseks.
2008. aasta 15. novembri seisuga on parteil 158 528 liiget. Kommunistlik partei on Venemaa suuruselt teine partei. 2007. aasta Riigiduuma valimistel said kommunistid 11,6 protsenti häältest ja 51 kohta 450-st.
Parteijuht on Gennadi Zjuganov.
Ideoloogiline profiil.
Vasakpoolne partei. Kõige massilisem vasakpoolne partei (massipartei). Partei programmis öeldakse, et VFKP juhindub marksismi-leninismi õpetamisest arengutes selle loovalt. Väidetakse, et on olemas „Vene rahva, oma tuhandeaastase kultuuri ja ajalooga, ja uue maailmakorra vastandumine“.
Oma strateegiliseks pikaajaliseks eesmärgiks nimetab partei „uuendatud sotsialismi“ ülesehitamine Venemaal. Lühiajaliseks eesmärgiks on :
-Patriootide võimule tulek.
-Strateegiliste majandusvaldkondade ja loodusvarade natsionaliseerimine, säilitades väikeettevõtlust.
-Sotsiaalpoliitika tugevdamine.
Programm.
VFKP programmi uues redaktsioonis (2008) väidetakse, et partei on poliitiline organisatsioon, mis järjepidavalt kaitseb tööklassi õigusi ja riiklikke huvisid. Vastavalt oma programmile VFKP kavatseb riigis viia läbi uuendusi kolmes etapis:
1. Esimesel etapil tuleb anda võimu tööklassile nagu koalitsioonile (VFKP järgi, praegu neil võimu ei ole) ja panna peaks VFKP. VFKP arvab, et selle eesmärgi saavutamine aitab likvideerida viimasel ajastul tehtud reformide katastroofilised tagajärjed, näiteks riigivara erastamine 1990. aastatel.
2. Teisel etapil suurendatakse ametiühingute rolli. Kavandatakse üleminek sotsialistlikuteks majanduse vormideks, väikeettevõtteid säilitades.
3. Sotsialistliku eluviisi edendamine
Muuhulgas programmis on veel esitatud:
Erakonna programmilised seisukohad:
Majanduspoliitikas
Tööturupoliitikas
Sotsiaalpoliitikas
Hariduspoliitikas
VFKPl on sotsialistlik-kommunistlik maailmavaade, mis eristab teda teistest parteist. (VFKP koduleht, 2010)
Keskmine tulemus valimistel.
"(kaal erakondlikus süsteemis)"
Praeguses Riigiduuma koosseisus (alates detsembrist 2007) on järgmine kohtade jaotus:
Ühtne Venemaa – 315 kohta (70%)
Vene Föderatsiooni Kommunistlik Partei – 57 kohta (12,7%)
Venemaa Liberaaldemokraatlik Partei – 40 kohta (8,9%)
Õiglane Venemaa – 38 kohta (8,4%)
Kajalokatsioon

Kajalokatsioon on mõnedel loomadel (vaalad, delfiinid, nahkhiired, mõned linnud jt) arenenud mingi kindla lainepikkusega heli tekitamine ja selle vastuvõtmine. 
Loomade kajalokatsiooni uurimise teerajajaks oli Donald Griffin, kes seda nähtust uuris ja demonstreeris esmalt nahkhiirtel. 
Kajalokatsiooni põhimõte seisneb selles, et looma poolt keskkonda välja saadetud (emiteeritud) heli mingitele objektidele jõudes peegeldub (kajana), ja loom on võimeline seda siis jälle vastu võtma ja töötlema. 
Loomad kasutavad kajalokatsiooni näiteks saaklooma asukoha kindlakstegemisel, teiste liigikaaslastega suhtlemisel jt eesmärkidel.
ÜRO Kosovo missioon

ÜRO Kosovo missioon ("The United Nations Interim Administration Mission in Kosovo"; UNMIK) on 1999. aastal heaks kiidetud ÜRO Julgeolekunõukogu resolutsiooniga number 1244 loodud Kosovo vahevalitsus.
Vaatamata Kosovo ühepoolsele iseseisvusdeklaratsioonile 2008. aasta 17. veebruarist on Julgeolekunõukogu resolutsioon jõus ning missiooni volitused kehtivad, kuid esialgse täidesaatva rolli asemel täidab see nüüd vaatleja ülesandeid ja pakub tuge kohalikele institutsioonidele. UNMIK roll vähenes oluliselt pärast EULEX-i käivitamist 2008. aasta detsembris.
Missiooni juhib ÜRO peasekretäri eriesindaja Lamberto Zannier.
Aale Tynni

Aale Maria Tynni-Haavio (3. oktoober 1913 Kolpino – 21. oktoober 1997 Helsingi) oli soome kirjanik ja tõlkija.
Ta oli Martti Haavio abikaasa.
Tynni on maetud Helsingi Hietaniemi kalmistule.
Kemosüntees

Kemosüntees on bioloogilis-keemiline protsess, mille käigus ühest või mitmest süsinikumolekulist (milleks on tavaliselt CO2 ja metaan) ja mineraaltoiteainetest sünteesitakse orgaanilisi ühendeid.
Kemosünteesiks vajaminev energia saadakse anorgaaniliste molekulide oksüdeerumisel (enamasti molekulaarsest vesinikust ja vesiniksulfiidist) või ka metaanist. See eristabki kemosünteesi looduses teisest levinud sünteesiprotsessist – fotosünteesist, kus energiaallikaks on päikesekiirgus.
Kemosünteesijaid organisme leidub bakterite ja seente hulgas.
Wally Szczerbiak

Walter Robert Szczerbiak (sündinud 5. märtsil 1977) on Hispaanias sündinud USA endine elukutseline korvpallur, kes mängis korvpalliliigas NBA kokku kümme hooaega.
Lapsepõlv.
Szczerbiak sündis Hispaanias ja veetis seal suurema osa oma lapsepõlvest. 
Kui ta isa Walter korvpallikarjääri lõpetas, kolis ta koos perega Ameerika Ühendriikidesse.
NBA karjäär.
Minnesota Timberwolves.
Szczerbiak valiti 1999. aasta "draft"'ist kuuenda valikuna Minnesota Timberwolvesi.
Tema üks parimaid aastaid oli 2002, kui ta kogus keskmiselt 18,7 punkti, 4,8 lauapalli ja 3,1 resultatiivset söötu mängus ja valiti läänekonverentsi tähtede meeskonda. Szczerbiaki tugevamaks pooleks on ründemäng ja kolmepunktivisked.
Boston.
26. jaanuaril 2006 vahetati Minnesota eest hooajal 2015/16 keskmiselt 20,1 punkti mängus toonud Szczerbiak koos Michael Olowokandi ja Dwayne Jonesiga Boston Celticsisse. Minnesota sai vahetustehingust vastu Ricky Davise, Mark Blounti, Marcus Banksi ja Justin Reedi.
2006/07. hooaeg algas Szczerbiaki jaoks hästi, kuid aasta teises pooles hakkasid teda segama jalavigastused, mis lõpetasid tema hooaja.
Seattle.
27. juunil 2007 vahetas Boston Szczerbiaki koos Delonte Westi ja Jeff Greeniga Seattle SuperSonicsisse. Boston sai vastu Ray Alleni ja Glen Davise.
Cleveland.
21. veebruaril 2008 vahetati ta koos Delonte Westiga Cleveland Cavaliersi meeskonda. Szczerbiak mängis põhihooajal 25 mängu, milles viskas keskmiselt 8,2 punkti ja võttis 3,2 lauapalli. Väljalangemismängudes algkoosseisu pääsenud Szczerbiak viskas 13 kohtumises keskmiselt 10,8 punkti mängus.
Karjääri viimaseks jäänud 2008/09. hooajal kogus Szczerbiak keskmiselt ligi 20 minutiga 7 punkti ja 3,1 lauapalli mängus.
Cem Özdemir

Cem Özdemir (sündinud 21. detsember 1965 Bad Urachis) on Saksamaa poliitik. Ta sündis tšerkessi päritolu Türgi immigrantide peres ning võttis Saksa kodakondsuse 1982. aastal. Ta on 8. detsembrist 2021 Saksamaa toidu- ja põllumajandusminister, alates 7. novembrist 2024 ka haridusminister.
1994. aastal sai temast esimene türgi päritolu poliitik Saksamaal, kes valiti Bundestagi, kus ta oli kuni 2002. aastani. 2004–2009 oli ta Euroopa Parlamendi liige. Ta valiti 15. novembril 2008 Saksamaa roheliste partei esimeheks Reinhard Bütikoferi asemele, kes pärast kuueaastast ametiaega otsustas tagasi astuda.
G-20

G-20 (inglise keeles täisnimega "The Group of Twenty Finance Ministers and Central Bank Governors" – 'Kahekümne Rahandusministri ja Keskpangajuhi Grupp') on rahvusvaheline foorum, mis koondab 19 riiki ning Euroopa Liitu ja Aafrika Liitu. Foorumil arutatakse erinevaid maailmamajandusega seotud küsimusi, nagu näiteks finantsstabiilsus, kliimamuutuse leevendamine ja jätkusuutlik areng.
G-20 loodi 1990. aastate lõpus aset leidnud rahanduskriiside lahendamiseks, ajendiks asjaolu, et tähtsamad arenevad majandused polnud üleilmsetesse majanduskõnelustesse piisavalt kaasatud.
Liikmed: Argentina, Austraalia, Brasiilia, Euroopa Liit, Hiina, India, Indoneesia, Itaalia, Jaapan, Kanada, Lõuna-Aafrika Vabariik, Lõuna-Korea, Mehhiko, Prantsusmaa, Saksamaa, Saudi Araabia, Türgi, Suurbritannia, USA ja Venemaa.
Euroopa Liitu esindavad eesistujariik ja Euroopa Keskpanga president.
G-20 majandused moodustavad 90% maailma SKT-st ja 80% maailma kaubandusest. G-20 elanikud moodustavad 2/3 maailma rahvastikust.
New Delhis toimunud tippkohtumisel võttis G-20 9. septembril 2023 oma liikmeks Aafrika Liidu.
Yits'ẖak Shamir

Yits'ẖak Shamir (kasutatud ka nimekuju Yitzhak Shamir; heebrea keeles יִצְחָק שָׁמִיר; sünninimi Icchak Jaziernicki; 15. oktoober 1915 Ružany, Hrodna kubermang – 30. juuni 2012 Tel Aviv) oli Iisraeli peaminister 1983–1984 ja 1986–1992.
Aastail 1934–1935 õppis Shamir ajalugu Varssavi Ülikoolis ja Białystokis Heebrea kõrgkoolis. Sel ajal ühines ta revisionistliku sionistliku liikumisega BETAR.
Aastal 1935 emigreerus ta Palestiinasse ja õppis 1935–1937 Jeruusalemma Heebrea Ülikoolis. Pärast emigreerumist muutis ta ära oma perekonnanime.
Aastatel 1937–1940 oli Shamir põrandaaluse relvastatud organisatsiooni ETSEL liige. See organisatsioon oli suunatud Suurbritannia võimu vastu Palestiinas.
Aastal 1940 ETSEL lõhenes. Shamir jäi selle kõige vägivaldsema osaga Leẖi. Ka Leẖi oli põrandaalune. Leẖi pidas Saksamaa esindajatega Beirutis läbirääkimisi, et Saksamaa ei tapaks juute, vaid saadaks nad välja Palestiinasse. Vastutasuks lubas Leẖi alustada võitlust Suurbritannia vastu. See ettepanek anti Saksamaa valitsusele edasi, aga sellele ei tulnud mingit vastust.
Aastal 1941 Shamir vahistati. Suurbritannia võimud hukkasid 1942 Leẖi senise juhi Avraham Sterni, kuid Shamir põgenes vanglast ja sai 1943 Sterni asemel üheks kolmest Leẖi juhist. 1944 vahistati ta uuesti ja saadeti koos teiste ETSELi ja Leẖi juhtidega Aafrikasse koonduslaagrisse. Ta oli seal kuni Iisraeli riigi väljakuulutamiseni 1948.
Leẖi ühe juhina vastutas ta ÜRO esindaja Lähis-Idas Folke Bernadotte'i tapmise eest 17. novembril 1948. Leẖi pidas Bernadotte'i antisionistiks ja Suurbritannia agendiks. Ühtlasi kartis Leẖi, et Iisraeli valitsus võtab vastu Bernadotte'i rahuplaani Iisraeli-Palestiina konflikti lahendamiseks. Leẖi ei teadnud, et Iisraeli valitsus oli päev varem selle ettepaneku tagasi lükanud. Oma võitlusmeetodite kohta väitis Leẖi ise: "Ei juudi eetika ega traditsioonid välista terrorismi võitlusvahendina". Leẖi oli üks viimaseid organisatsioone maailmas, mis iseennast terroristlikuna määratles.
Shamirile ja tema võitluskaaslastele olid eeskujuks Iirimaa vabariiklased, kes samuti inglaste vastu võitlesid. Shamir võttis endale koguni Michael Collinsi järgi hüüdnimeks Michael.
1955–1965 oli ta riikliku luureagentuuri Mossad teenistuses.
1974. aastal valiti ta Likudi partei koosseisus Iisraeli parlamenti Knessetisse. 1977–1983 oli ta Knesseti esimees. Knesseti liige oli ta kuni 1996.
1983–1993 oli Shamir Likudi partei esimees.
1983–1984 ja 1986–1992 oli Yits'ẖak Shamir Iisraeli peaminister.
Jack Root

Jack Root (26. mai 1876 – 10. juuni 1963) oli USA profipoksija, esimene poolraskekaalu maailmameister.
Sündinud Böömimaal, emigreerus koos vanematega kolmeaastaselt Chicagosse. 1897. aastal hakkas elukutseliseks poksijaks. Teda treenis keskkaalu maailmameister Tommy Ryan.
Jack Root võitis endast suuremaid vastaseid, kuid sellegipoolest ei sobinud ta raskekaalu. Tema mänedžer Lou Houseman rajas 1903. aastal poolraskekaalu kategooria (kuni 80 kg). Esimeses uue kaalukategooria matšis võitis Root Kid McKoyd. Kuid juba samal aastal kaotas ta tiitli George Gardnerile. Nimetatud matš on ka esimene filmitud poolraskekaalu matš.
Järgmine tiitlimatš toimus 3. juulil 1905 Renos, kus Root kaotas kaasmaalasele Marvin Hartile 12. raundis nokaudiga.
On andmeid, Jack root oli esimene, kes korraldas raadioülekande poksimatsist.
Pärast poksijakarjääri tegeles Jack Root kinnisvaraäriga.
Päite maastikukaitseala

Päite maastikukaitseala on kaitseala Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas, mis jääb Pühajõe, Voka, Konju, Vaivina ja Päite küla territooriumile. 
Kaitse alla on võetud kitsas (50...300 m laiune) rannikuriba Päite ja Pühajõe panga ning Voka klindilahega. Kaitstakse rusukaldeid, jäärakutega metsi ja lubjakivipaljandeid.
Hundisilma talu

Hundisilma talu on talu Lääne-Virumaal Haljala vallas Eru külas.
See oli Edgar Savisaare elukoht. Talu asub Lahemaa rahvuspargi lähedal. Perekond Savisaar kolis tallu 24. veebruaril 1996.
Hundisilma talu ostis Edgar Savisaar enda väitel 1995. aastal 200 000 krooni eest. 14,1 hektari suurusel maatükil on elumaja ja mitu abihoonet kogupindalaga 434 ruutmeetrit. Ajakirjanik Peeter Raidla arvutuse järgi, mis põhines Maa-ameti hinnastatistikal, võis talu väärtus 2007. aastal olla 4 miljonit krooni (Maa-amet, 2007).
Enne Teist maailmasõda tegutses seal küla rahvamaja. Hiljem asus hoones metsamehe kordon, kus elasid metsavaht ja metsatööline.
Viru keskuse bussiterminal

Viru Keskuse bussiterminal on Tallinna ühistranspordi bussijaam. See asub Südalinna asumis Kesklinna linnaosas aadressil Viru väljak 6. Terminalis on sõiduplaanide infotablood ja internetipõhised infopunktid.
2004. aastal avati Viru keskuse maa-alusel korrusel kuus linnaliinide bussipeatust. Lisaks on Ants Laikmaa tänaval keskuse kõrval maapealsed bussipeatused nr 7 ja 8 (reservpeatus). Häda korral kasutatakse Hobujaama tänava peatuskohta (nr 9), kus asub busside dispetšerpunkt.
Sündinud 17. novembril

"Siin loetletakse 17. novembril sündinud tuntud inimesi.
Biofoonia

Biofoonia on eluhäälte (välja arvatud inimhelide) kogum ökosüsteemi helimaastikus. See koosneb lindude, imetajate, kahepaiksete, putukate jne poolt esile kutsutud helidest.
Termin pärineb loodushäälte salvestajalt Bernie Krauselt. 
Kuivõrd paljudel juhtudel on häälitsemine osaliselt kontrollitud kuulmise poolt, ei ole biofoonia puhul tegu juhusliku helidekogumiga, vaid vastastikku organiseeritud kompositsiooniga. Erinevad ökosüsteemid on vastavalt oma iseloomuliku biofooniaga.
B. Krause väitel valivad paljud liigid häälitsemiseks sobiva viisi, aja, ja evolutsiooniliselt ka helikõrguse nii, et häält võimalikult vähe maskeeriksid teiste liikide tehtud hääled.
Bernie Krause

Bernard L. Krause (sündinud 8. detsember 1938, Detroit) on ameerika bioakustik, ökoloog ja muusik. 
Ta on tegelenud loodushäälte salvestamise ja uurimisega. Tema kasutusele võetud on termin "biofoonia" (inglise "biophony").
Bioakustika

Bioakustika on akustika haru, mis tegeleb eluslooduse häälte – erinevate organismide poolt kasutatavate helide – tekitamise ja tajumise uurimisega. 
Bioakustika rajajaks peetakse sloveeni bioloogi Ivan Regenit.
Dokumendihaldur

Dokumendihaldur on laiapõhjalise ettevalmistusega asjatundja, kellel on teadmised ja oskused asjaajamisest ning arhiivitööst. 
Seoses üleminekuga elektroonilisele dokumendihaldusele on dokumendihaldurile vajalikud teadmised ja oskused infotöötlusest ja infotehnoloogiast. Dokumendihaldureid vajatakse nii avalikus kui erasektoris. Dokumendihalduril peab olema täielik ülevaade organisatsiooni tegevusest ja eesmärkidest, et koostöös juhtkonnaga tagada organisatsiooni tegevuse nõuetekohane dokumenteerimine, dokumentide haldamine ning säilimine.
Kutsekirjeldus.
Dokumendihalduri põhilised ülesanded on dokumendihalduse korraldamine, dokumendihaldussüsteemi toimimise tagamine, dokumendihalduse alusdokumentide väljatöötamine, riskihaldus, arhiivihalduse korraldamine, töötajatele dokumendihaldusealaste koolituste korraldamine ja erialane nõustamine.
Dokumendihalduri tööülesannete mitmekesisus nõuab paindlikku ja kiiret tegutsemist, korrektsust, täpsust, püsivust ja kohusetundlikkust, süstemaatilist mõtlemist ning oskust planeerida oma tööd ja aega. Töö on seotud inimeste juhtimise ning teenindamisega, mis eeldab suhtlemisvalmidust, kehtestavust, koostöö-, otsustus- ja vastutusvõimet ning head suulist ja kirjalikku väljendusoskust. Dokumendihaldur puutub oma töös kokku konfidentsiaalse informatsiooniga, mis seab talle kõrged eetilised nõudmised.
Varasematel aegadel on dokumendihaldureid nimetatud sekretäriks või asjaajajaks. Lisaks neile oli paljudel asutustel oma arhivaar. Selle klassikalise tööjaotuse korral tegeles sekretär valdavalt asjaajamises olnud üksikdokumentidega (neid vormistades, registreerides, edastades jne) ja arhivaari ülesandeks oli hallata asutuse vanemaid dokumente – asutuse arhiivi.
Seoses elektrooniliste dokumendihaldussüsteemide levikuga toimub muutusi vanas klassikalises dokumendihalduse tööjaotuses. Dokumentide hulga plahvatuslik kasv muudab paratamatuks, et dokumentide haldamisel osaleb varasemast palju laiem töötajate ring. Tegelikult saavad paljud töötajad õigusi, mida neil varem ei olnud – näiteks õiguse registreerida süsteemi uusi dokumente. Samuti süveneb dokumendihalduse personali spetsialiseerumine. Näiteks vajatakse elektroonilises dokumendihaldussüsteemis dokumendihaldurile lisaks süsteemihaldurit, kes tagab riist- ja tarkvara toimimise.
Kutsekvalifikatsioon.
Dokumendihalduri erioskuste ja -teadmiste omandamine võimaldab spetsialiseerumist kitsamas valdkonnas, kus erialane tegevus nõuab spetsiaalseid infotehnoloogilisi ja dokumentatsioonialaseid teadmisi ja oskusi.
Dokumendihaldur IV kutsekvalifikatsiooni taotlemisel on nõutavad kutsestandardile vastavad teadmised ja oskused ning kõrgharidus.
Dokumendihaldur V kutsekvalifikatsiooni taotlemisel on nõutavad kutsestandardile vastavad teadmised ja oskused, kutsealane täiendkoolitus, kõrgharidus ja vähemalt kolmeaastane kutsealane töökogemus.
Ivan Regen

Ivan (Janez) Regen (ka Johann Regen) (9. detsember 1868 Lajše, Austria-Ungari – 27. juuli 1947 Viin, Austria) oli sloveeni bioloog. 
Ta on tuntud kui bioakustika rajaja.
Sündinud 18. novembril

"Siin loetletakse 18. novembril sündinud tuntud inimesi.
Ružany

Ružany (transkribeerituna Ružanõ) on alev Valgevenes Bresti oblastis Pružany rajoonis, Ružany külanõukogu halduskeskus. Asula nimi on poola keeles Różana, jidiši keeles ראָזשינאָי ("Rožinoi"). Nime kohta on mitu hüpoteesi, ühe kohaselt on nimi tulnud roosist ("Ружа"), teine tuletab nime sarvest ("рог"). Kohaliku legendi järgi andis asulale nime sealne mõisnik, nimetades selle oma kahe armastud tütre, Ruža ja Hanna järgi.
Ružanys on keskkool, laste spordikool ja muusikakool. Tegutsevad kultuurimaja ja 2 raamatukogu. Alevis on töödeldakse puitu, seal on ka toiduainete tööstus. Ružany on traditsioonilise käsitöö, nn Ružany keraamika, valmistamise keskus.
Ružany peamised vaatamisväärsused on Ružany lossi varemed ning kaks kirikut: aastal 1617 esmamainitud katoliiklik Kolmainsuse kirik ning 1762–1788 ehitatud Püha Peetruse ja Pauluse kirik. Lisaks asub Ružanys XVII sajandil ehitatud sünagoog ja XIX sajandil ehitatud Püha Kazimierzi kabel.
Ajalugu.
Asulat on kirjalikult esmamainitud 1552. Alevi õigused sai Ružany aastal 1637. Kolmandast Poola jagamisest kuni aastani1917 oli Ružany Venemaa Keisririigi koosseisus, 1919–1939 kuulus Poolale ("Różana"), 1939–1991 Nőukogude Liidu koosseisu.
7. detsembril 1894 kukkus Ružanysse 26 kilogrammi kaaluv meteoriit.
Zoomusikoloogia

Zoomusikoloogia on loomahäälte muusikaline uurimine.
Ta on ühtaegu musikoloogia ja zoosemiootika haru.
Zoomusikoloogia üheks keskseks küsimuseks on esteetilise taju kujunemine loomade helilises kommunikatsioonis.
Zoomusikoloogia rajajate hulka kuulub prantsuse helilooja François-Bernard Mâche. 
Zoomusikoloogiast on kirjutanud väitekirja Dario Martinelli.
Sündinud 19. novembril

"Siin loetletakse 19. novembril sündinud tuntud inimesi.
François-Bernard Mâche

François-Bernard Mâche (sündinud 4. aprillil 1935 Clermont-Ferrandis) on prantsuse helilooja ja muusikateadlane.
Ta on zoomusikoloogia rajajaid.
Tartu Poistekoor

Tartu Poistekoor on 29. aprillil 1961 asutatud poistekoor. Selle asutas koorijuht Uno Uiga. 
Esialgsest kahe- ja kolmehäälsest lastekoori tüüpi poistekoorist on tänapäevaks saanud kuni kaheksahäälne klassikalist tüüpi poistekoor. Koori õppebaasiks on Karlova gümnaasiumi kooriklassid, kuid laulab ka teisi Tartu linna koolide õpilasi. Koori võetakse igal aastal konkursiga uusi lauljaid alates 4. klassist.
Repertuaaris on eesti ja teiste rahvaste laulud, nüüdisaja kooriloomingu paremik ja maailmaklassika. Populaarsed autorid on Schubert, Mozart, J. S. Bach, Händel, Brahms, Verdi, Sibelius, A. Lotti, H. Schütz.
Tartu Poistekoor on osalenud Vanemuise teatris lavastatud G. Puccini ooperites "Tosca" ja "Boheem" ning J. Steini muusikalis "Gypsy". Koor on salvestanud L. Cherubini "Reqviem c-molli" ning kandnud selle ette Rootsis ja Soomes. Koor on andnud välja 2 CD-plaati. 
Asutamisest alates on Tartu Poistekoor osalenud kõikidel laulupidudel Tallinnas ja Tartus ning maakondlikel laulupidudel üle Eesti. Koor on algatanud poistekooride laulupeo traditsiooni Tartus.
Marcello Malpighi

Marcello Malpighi [martš'ello malp'iigi] (10. märts 1628 – 30. september 1694) oli itaalia arst ja loodusteadlane. Teda peetakse mikroskoopilise anatoomia rajajaks ning tema nime kannavad mitmed anatoomilised struktuurid nagu putukate erituselundid (Malpighi sooned), neerukehakesed (Malpighi kehakesed) jt.
Elukäik ja teadustöö.
Malpighi sündis Bologna lähedal Crevalcores. Tema lapsepõlvest on vähe teada.
1646 astus ta 17-aastaselt Bologna ülikooli, mille lõpetas 1653. aastal doktorikraadiga nii meditsiinis kui ka filosoofias.
1656 läks ta Toscana suurhertsog Ferdinando II de' Medici kutsel Pisa ülikooli, kus sai tööd teoreetilise meditsiini professorina. 1659 naasis ta Bologna ülikooli, kus töötas professorina kuni 1662. aastani.
Enamiku oma töödest avaldas ta Kuningliku Seltsi ajakirjas. Tema esimene artikkel, mis tolles ajakirjas ilmus, rääkis konna kopsude anatoomiast; neid uurides oli ta avastanud 1661. aastal kapillaarid (kapillaarse vereringe).
1662–1667 oli ta professor Messina ülikoolis ja 1667–1691 taas Bologna ülikoolis.
1666 kirjeldas ta esimesena vere punaliblesid. Hiljem kirjeldas ta ka muid kehamoodustisi, näiteks kopsualveoole.
1669 nimetati ta esimese itaallasena Londoni Kuningliku Seltsi auliikmeks.
1691 kutsus paavs Innocentius XII ta oma ihuarstiks. Kolm aastat hiljem suri Malpighi Roomas ajurabanduse tagajärjel.
Krister Klasson Horn af Åminne

Vabahärra Krister Klasson Horn af Åminne (ka Christer Claesson Horn) (13. november 1622 Vikhus, Uppland – 26. mai 1692 Vikhus) oli Rootsi riigitegelane ja sõjaväelane. 
Krister Klasson Horn af Åminne oli Riia kuberner 1654–1657, Ingerimaa ja Käkisalmi lääni kindralkuberner 1657–1659, Rootsi riiginõunik (1660), Svea õuekohtu assessor (1661), Karjala laaman (1669), feldmarssal (1672), Värmlandi laaman 1674 ja Liivimaa kindralkuberner 1674–1686.
1678 ostis ta 3000 taalri eest Liivimaa Mazsalaca kihelkonnas ("Kirchspiel Salisburg") asunud Mazsalaca ehk Väike-Salatsi ("Salisburg") mõisa.
Perekond.
Krister Horni vanemad olid riiginõunik ja Åminne vabahärra Klas Kristersson Horn (1587–1651) ja Sigrid Oxenstierna (1590–1644), kelle vend Bengt Oxenstierna (1591–1643) ja poolvend Gabriel Oxenstierna (1586–1656) olid kõrgetel ametikohtadel Eesti, Liivi- ja Ingerimaal. Tema vend Bengt Horn oli Eestimaa kuberner 1656–1674, vanaisa Krister Klasson Horn (1554–1612) Rootsi saadik Täyssinä rahu sõlmimisel ja vanavanaisa Klas Kristersson Horn (1518–1566) Viiburi asehaldur ja admiral, kes sai 1561 aastal Soomemaa Åminne ehk Joensuu mõisa vabahärra tiitli.
Krister Horn abiellus 1654. aastal vabapreili Görvel Sparrega (1632 Tartu – 1659 Tallinna linnus), kes oli Tartu õuekohtu presidendi ja Aru mõisniku Per Sparre (1592–1647) ja Elsa Arvidsdotter Posse (1599–1633) tütar, Rootsi maamarssali ja diplomaadi Per Persson Sparre (1633–1669) õde.
Seejärel abiellus ta 1662. aastal Wrangel af Lindebergi vabapreili Anna Elisabetiga (1640–1687), kes oli kindralmajori ja riiginõuniku, Lindebergi vabahärra Johan Mauritz Wrangeli (1616–1665) ja Anna Bååti (surn.1646) tütar, Liivimaa kindralkuberneri Herman Wrangeli (1587–1643) pojatütar.
Tal olid pojad:
Paguvesi

Paguvesi ehk pagu on mererannikul esinev ajutine veetaseme langus. Pagu on põhjustatud enamasti ühesuunalistest püsituultest ja õhurõhu muutustest.
Paguvee vastandnähtus on ajuvesi.
Lääne-Eesti saarestik

Lääne-Eesti saarestik (Muhu väina järgi nimetatud ka "Moonsundi saarestikuks") on saarterühm Läänemere idaosas. Selle pindala on 3933 km2, elanikke 46 000 (2003). Saarestikku eraldab Mandri-Eestist Väinameri ja Läti Kuramaast Kura kurk.
Saarestiku suurimad saared on Saaremaa, Hiiumaa, Muhu ja Vormsi.
Kliima ja loodus.
Lääne-Eesti saarestiku kliima on Läänemere vahetu läheduse tõttu Mandri-Eestist merelisem. Selle loodus on isepärane ja seal leidub mitmeid taimeliike, mida Mandri-Eesti territooriumil ei kasva (näiteks harilik jugapuu).
Ajalugu.
Ajalooliselt ja teistes keeltes on saarestikku nimetatud Moonsundi arhipelaagiks (vene keeles "Моонзундский архипелаг"). See oli ka 18.–20. sajandil Vene Keisririigi ja Nõukogude Liidu sõjanduses kasutatav termin Lääne-Eesti saarestiku kohta.
Saarestikul oli suur tähtsus Peeter Suure Merekindluse Väinamere positsiooni ja Kura kurgu positsioonide koosseisus Peterburi kaitses. Tähtsus oli võrreldav Edela-Soome rannikul asuva Hanko saarega ning Soome lahes asuvate Aegna saare ning Porkkala saarestikuga.
Verivorst

Verivorst on vorst, mille üks koostisosi on kodusea veri.
Verivorst on valmistatud põhimõttel, et kasutada ära kõik osad loomast. Paljud kristlased ei söö verivorsti, kuna piibel keelab verest valmistatud toitude söömise (kuigi on erinevaid tõlgendusi).
Eestis.
Verivorsti peetakse tihti üheks olulisemaks eestlaste rahvustoiduks, kuid see ei ole Eestile unikaalne ning seda valmistatakse ka teistes maades. Traditsiooniline eesti verivorst valmistatakse seaverest, odratangust, sealihast ja maitseainetest (tüüpiliselt nn vorstirohust: majoraanist või punest) ning topitakse sea peensoolde.
Tänapäeval kasutatakse Eestis tavaliselt poest ostetud verivorsti, mis kõlbavad lauale anda pärast pannil praadimist või ahjus küpsetamist. Tavapärased lisandid on pohlamoos ja kõrvitsasalat (marineeritud kõrvits), samuti hapukapsas. Siiski on kodune vorstitegu 2000. aastatel taas populaarsemaks muutnunud.
1980. aastatel jõudsid Nõukogude Eesti ajaloolased järeldusele, et verivorsti valmistamise eeskuju jõudis eestlasteni 19. sajandi alguses rootslaste ja lätlaste vahendusel. Tollaste ajaloolaste arvamuse kohaselt jõudis verivorst kui toit just Eesti kaudu edasi ka mujale endise Vene Impeeriumi aladele.
Verivorsti retsept.
Valmistamine.
Pestakse kruubid ja pannakse kuuma vette. Keedetakse nõrgal kuumusel. Kui kruubid on paisunud, lisatakse maitseained ja kuubikuteks lõigatud sealiha. Segatakse ja hautataks. Hautamise ajal putru segada ei segata, sest puder peab olema sõmer, kruubiterad peavad jääma eraldi. Valminud puder lastakse veidi jahtuda, siis lisatakse hakitud ja võis kuumutatud sibul ning läbi sõela kurnatud veri ja kergelt pruunistatud kuubikuteks lõigatud pekk.
Sooled täidetakse pudruga, seotakse soolte otsad kinni ja keedetakse vähese soolaga maitsestatud vees. Kuumutatakse aeglaselt keemiseni (muidu sooled lõhkevad) 10–15 minutit, olenevalt soolte jämedusest. Pärast veest väljatõstmist asetatakse vorstid üksteise kõrvale jahtuma. Õhk lastakse välja torgates vorsti auke kahvli või hambaorgiga.
Pann määritakse rasvaga, asetatakse vorstid pannile. Peale ja kõrvale pannakse sealiha rasvase viilud. Praetakse ahjus. Serveeritakse koos pohlakeedise või kõrvitsasalatiga.