tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Relient K

Relient K [rɛˈlaɪənt ˈkeɪ] on Ameerika ansambel Cantonist Ohios, mis loodi 1998. aastal.
Nende muusika on segu alternatiivroki, pop-pungi ja kristliku roki stiilidest. Nimetatud on see kitarrist Matt Hoopesi auto Plymouth Reliant K järgi. Bänd on võitnud mitmeid auhindu, näiteks Grammy parima rokk-gospel-albumi eest 2003. aastal ning kaks Dove'i auhinda.
Kõik bändi liikmed on kristlased. Kuigi bänd on populaarne nii kristlike kui ka mittekristlike kuulajate seas, on mõned kahtlustanud, et bänd kuulub siiski ainult kristliku roki alla. Põhilaulja Matt Thiessen avaldas seda oma intervjuus:
Bänd muutus populaarsemaks 2004. aastal, kui plaadifirmalt Capitol Records ilmus nende neljas album "Mmhmm". Sellelt albumilt sai kolm TOP5 hitti kristlikule raadiole ja kaks TOP20 hitti tavalisele raadiole. Ning nende seitsme aasta jooksul viiendat albumit "Five Score and Seven Years Ago" on müüdud vähemalt 150 000 eksemplari.
Liikmed.
Relient K asutasid Matthew Thiessen (kitarrist, pianist), Brian Pittmann (basskitarrist) ja Matt Hoopes (kitarrist) 1998. aastal. Lühikeseks ajaks ühines nendega 1998. aastal Todd Frescone. Kuid pärast bändi demoalbumit "All Work and No Play" vahetus Todd Frescone Stehpen Cushmani vastu, kes mängis ainult nende esimesel EP-l "2000 A.D.D." ja esimesel omanimelisel albumil "Relient K" aastal 2000, mille järel lahkus ta bändist, et liituda kristliku metalbändiga Narcissus. Kristlike rokkbändide Philmore'i Brett Schoneman ja Bleachi Jared Byers täitsid ajutiselt puuduvat trummari osa bändist, kuni detsembris 2000 liitus nendega Dave Douglas. See koosseis jäi püsivaks alates The Creepy EP ja The Anatomy of the Tongue in Cheeki väljaandmisest aastal 2001 kuni albumini "Mmhmm". (Fännid ütlevad selle olevat parim album, mis on väljaantud koos Pittmaniga, ajani kuni viimane alustas maastikukujundusettevõttega.) Täna mängib Brian Pittman bassi kristlikus metalbändis Inhale Exhale. John Warne, Ace Troubleshooteri põhilaulja ja kitarrist, täitis nüüd bassimängija osa 2004. aasta lõpus. Ta tuli täiskohaga bassistiks aastal 2005, mil liitus bändiga veel Jon Schneck kolmanda kitarristina ja samahästi kui ka bandžo- ja ksülofonimängija, et lisada helipildile täiustust ja eripära. See oli oluline ka seetõttu, et bänd plaanis suurendada klaveri osatähtsust oma muusikas ning omades veel ühe kitarristi, oli võimalik anda Mattile selleks suurem vabadus. Mõni aeg tagasi teadustas bänd oma pikaajalise trummar Dave Douglase lahkumist, et ta pühenduks koos oma abikaasa Racheliga Gypsy Parade'i projektile. Tal ei olnud mingit vaenu ühegi bändiliikmega ning tema viimane esinemine oli 29. detsembril 2007.
Luksemburgi linnade loend

Luksemburgi linnade loend
Linna nimetus antakse Luksemburgis vallale seadusega. Osadel linnadel oli linnaõigused juba keskajast, nende õigusi kinnitati esimese halduskorraldusseadusega 24. veebruaril 1843. Aastatel 1906 ja 1907 sai veel 5 valda linnaõigused. Vastavalt seadusele 13. detsembrist 1988 on Luksemburgis 12 linna.
1Oli linn hiljemalt aastal, mida on tabelis on mainitud; kinnitatud seadusega 24. veebruarist 1843&lt;br&gt;
Gabrovo piirkond

Gabrovo piirkond on 1. järgu haldusüksus Bulgaarias. See asub Bulgaaria keskosas Stara planina põhjanõlval. Suuremad jõed on Jantra ja Rosica.
Piirkonnas on neli linna: Gabrovo, Sevlievo, Trjavna ja Drjanovo.
Piirkonnas asub arhitektuurimälestis Boženci küla ja Etara vabaõhumuuseum.
Haldusjaotus.
Gabrovo piirkond jaguneb neljaks vallaks, milles on viis vallasisest linna.
Drjanovo

Drjanovo on linn Bulgaaria keskosas, Gabrovo piirkonnas, Drjanovo valla keskus. 
Linn asub Drjanovo jõe mõlemal kaldal 20 km Gabrovost kirdes.
Kummarloomad

Kummarloomad ("Entoprocta" või "Kamptozoa") on vees elavate loomade hõimkond. Kummarloomade suurus ulatub 0,5 millimeetrist 5 millimeetrini. Kummarloomi on teada umbes 150 liiki.
Kummarloomadel puudub teisene kehaõõs ehk tsöloom, sisemus on täidetud parenhüümiga. 
Kummarloomad on hermafrodiidid.
Pragmaatiline abisõna

Pragmaatilised abisõnad ehk pragmaatilised partiklid on peamiselt suulisele kõnele omaste sõnade rühm, kuhu kuulub sidesõnu, hüüdsõnu ja adverbe ning sõnu, mida kirjakeeles üldjuhul ei kasutata ega klassifitseerita, näiteks "näh", "ptüi", "ee", "ää" jne.
Küüsikloomad

Küüsikloomad ehk onühhofoorid ("Onychophora") on loomade hõimkond.
Küüsikloomad on segmenteerunud, üksnes maismaal elavad ussitaolised loomad, kes sarnanevad nii lülijalgsete kui ka rõngussidega. Küüsikloomi on teada 2 sugukonda umbes 200 liigiga.
Veel hiljuti vaadeldi küüsikloomi vaherühmana rõngusside ja trahheedega hingavate lülijalgsete vahel. Tänapäeval loetakse neid üldjuhul mitte lülijalgsete klassiks, vaid iseseisvaks loomariigi hõimkonnaks, mis eraldus rõngusside ja lülijalgsete ühistest esivanematest. Paljud küüsikloomade tunnused esinesid ka maismaalülijalgsete eellastel.
See on ainus loomade hõimkond, kuhu kuuluvad ainult maismaalised liigid. Siiski vajavad nad eluks kõrget õhuniiskust ja väldivad vähimatki tuult, mis suurendaks aurumist. Nende lemmikelupaik on niiskete troopiliste ja lähistroopiliste metsade metsakõdu, õõnsused puude ja kivide all või samblapadjandid kividel. Kuivemates kohtades kaevavad nad end pinnasesse.
Inglise uurijad Manton ja Ramsey tegid katse Aafrika küüsikloomaga "Peripatopsis moseley". Nad jätsid need loomad kambrisse, kust lasti läbi kuiva õhku kiirusega 7 m/s. Veerand tunniga kaotasid nood oma kaalust 39%. Näiteks sama kaalu ja umbes sama kujuga vihmaussid, kes on samuti tuntud niiskusearmastajad, kaotasid üksnes 18% kaalust.
Nende liikumiskiirus on kümmekond kehapikkust ehk 40–70 cm minutis. Nad liiguvad oma arvukate jalgade abil, mida on 14–40 paari. 
Paljud küüsikloomad võivad liikuda pinnases. Seda teevad nad oma keha eri osade paksuse ja pikkuse muutmise teel nagu vihmaussidki. 
Nad söövad teisi loomi, näiteks väikesi putukaid ja ämblikke. Söökloomadele heidavad nad kleepuva lima joa, mis selle oma kohale kleebib. Niimoodi täissülitatud loomi on juba kerge tabada. Vaatamata rahumeelsele välimusele ja suurele aeglusele on küüsikloomad tegelikult aktiivsed ja aplad röövloomad.
Kuigi küüsikloomad on tüüpilised maismaaloomad, kes hukkuvad meres ega talu niiskuse puudust õhus, näitab nende levik küüsikloomade rühma suurt vanust ja laialdast levikut minevikus. Ainult endise laia levikuga saab seletada lähedaste vormide esinemist üksteisest väga kaugel. Nii on Lõuna-Aafrikas elav "Opisthopatus" lähedane Tšiilis elavale "Metaperipatus"ele, aga Lõuna-Aafrika perekond "Peripatopsis" on lähedane Uus-Meremaal elavale "Paraperipatus"ele.
Kuid küüsikloomad põlvnevad kindlasti mereloomadest. Juba 1911 avastas Walcott Põhja-Ameerikas Kesk-kambriumi lademeist küüsiklooma sarnase looma, mis sai nimeks "Aysheaia pedunculata". 1930 tõendas Hutchinson, et see on küüsikloomadele väga lähedane, kuid ilmselt mereloom.
Küüsikloomadel puudub vähimgi majanduslik tähtsus, kuid nende uurimine lubab mõista muutusi, mis toimusid lülijalgsetega nende üleminekul vee-elult maismaa-elule. Sellepärast pakuvad küüsikloomad bioloogidele suurt huvi.
Stephen Harper

Stephen Joseph Harper (sündinud 30. aprillil 1959 Torontos) on Kanada poliitik. 6. veebruarist 2006 kuni 4. novembrini 2015 oli ta Kanada peaminister ning juhtis vähemusvalitsust. Enne seda oli ta 1993–1997 ja 2002–2006 Kanada parlamendi liige. Harper kuulub Kanada Konservatiivsesse Parteisse.
Ta on lõpetanud Calgary Ülikooli rahvamajanduse eriala. Harper oli koos oma professori Preston Manningiga üks populistliku Reformierakonna ("Reform Party of Canada") asutajatest 1987. aastal. 2000. aastal ühines see partei konservatiivse Canadian Alliance'iga. 2002. aastal sai Harper selle partei esimeheks. 2003 liitus see partei teise konservatiivse parteiga, mille tulemusena loodi Kanada Konservatiivne Partei. Harper valiti selle esimeheks märtsis 2004.
Harper sündis arveametniku peres esimesena kolmest pojast. Keskhariduse saavutas ta väljapaistva tulemusega ja astus Toronto ülikooli, kust kahe kuu pärast välja kukkus. Seejärel kolis ta Edmontoni ja asus tööle ettevõttes Imperial Oil, samas ettevõttes, kus ta isa oli kogu aeg töötanud. Esialgu töötas ta ettevõtte kirjade osakonnas, pärast arvutisüsteemidega. Calgary ülikoolis omandas ta bakalaureusekraadi majanduse alal ja 1993. aastal sai sealt ka magistrikraadi. Ta on esimene Kanada peaminister pärast Lester B. Pearsonit (1962–1967), kes ei ole jurist. Harper on säilitanud Calgary ülikooliga tihedad sidemed ja on seal sageli esinenud külalislektorina.
Harper abiellus 1993 Laureen Teskeyga. Neil on kaks last: 1996 sündinud poeg Benjamin ja 1999 sündinud tütar Rachel.
Harper on lapsest saadik olnud Toronto Maple Leafsi fänn. Ta kirjutab aeg-ajalt jäähokiteemalisi artikleid ja koostab raamatut hoki ajaloost.
Stephen Harper on 188 cm pikk.
Cheeta

Cheeta (9. aprill 1932 – 24. detsember 2012) oli šimpans, kes oli tuntud oma rollidega Tarzani filmides 1930. ja 1940. aastatel. Ta oli ka teadaolevalt maailma vanim ahv (vanim esikloomaline peale inimese). 
2008. aastal elas ta Ameerika Ühendriikide California osariigis Palm Springsis. Cheetale meeldis televiisorit ja pildiraamatuid vaadata. Tema tehtud maale müüakse heategevaks otstarbeks.
Salem

Salem on sagedane kohanimi. Ajalooliselt nimetati nii Palestiina alal asunud Jeruusalemma enne nime "Jeruusalemm" kasutusele võtmist. Kohanimi ilmneb Piiblis 1. Moosese raamatus.
Salem võib tähendada ka järgmist:
Mithra

Mithra on zoroastristlik iraani jumalus. Tema nimi pärineb indoiraani algkeelest ("*mitra") ja tähendas algselt lepingut, sidet, liitlust või sõprust. Arvatavasti on ühisest indoiraani jumalusest arenenud välja ka veedade usundi Mitra – aususe, sõpruse, kohtumiste ja kokkulepete jumalus, kes sageli esineb kaksikjumalana paaris Varunaga. 
Iraani polüteistlikust usundist välja kasvanud zoroastrismis on Mithra üks kolmest looja-jumalale Ahura Mazdale alluvast maailmakorra asha kaitsjast, tõe ja õigluse eest seisja ning ka kosmilise valguse ja soojuse allikas, keda sageli on kujutatud kiirgava peakattega. Hilisemas zoroastrismis muutus Mithra looja "alluvast" tema kehastuseks ja kõiketeadvaks hingede kohtumõistjaks. Manihheistlikus usundis oli Mithra nime all tuntud kaks inglit – üks, kes päästis esmase inimese pimedusse langemisest, ning teine, kes päästis inimese languses kadunud valguse. 
Mitrat/Mithrat mainitakse midjanite ja hetiitide rahulepingus aastast 1400 eKr, kus teda kutsutakse koos teiste jumalustega leppe tunnistajaks ja garandiks. Mithra kultus levis Väike-Aasias pärslaste, Aleksandri ja tema järeltulijate impeeriumi võimu all. 3. sajandiks eKr oli kujunenud uskumus, et Mithra on ema-jumaluse Anahita järeltulija. Anahitat on nimetatud ka neitsilikuks emaks. Partlastest valitsejad Armeenias olid Mithra preestrid ning seal maal püsis vastav kultus kõige visamalt. Ajaarvamise vahetuse paiku levis Mithra kultus roomlaste seas ning arvatavasti mõjutas ka varakristlikku õpetust ja mütoloogiat.
Mithrale kui valguse andjale pühendatud pidustusi peeti pärast talvist pööripäeva, kui päevad hakkasid muutuma pikemaks. Võimalik, et see on mõjutanud hilisemat kristlikku jõulupühade traditsiooni.
Grampiani mäed (Austraalia)

Grampiani mäed on mäestik Austraalias, osa Suurest Veelahkmeahelikust. Kõrgus kuni 1166 meetrit.
Mäestik sai praeguse nime 1836. aastal maadeuurijalt Thomas Mitchellilt, kes nimetas selle oma kodumaal Šotimaal asuva mäestiku järgi.
Barbuda

Barbuda on saar Lääne-Indias, üks Väikestest Antillidest. Pindala 161 ruutkilomeetrit. Saar on madal, kõrgus kuni 44 meetrit. Kuulub Antiguale ja Barbudale.
2011. aasta seisuga elas saarel 1634 inimest.
Marcus Stephen

Marcus Stephen (sündinud 1. oktoobril 1969) on Nauru poliitik ja sportlane. 
19. detsembrist 2007 kuni 10. novembrini 2011 oli ta Nauru president ja siseminister.
Alustas sportlaskarjääri jalgpallurina, kuid hiljem sai temast tõstja. 1992. aastal osales ta olümpiamängudel Barcelonas Samoa võistkonna koosseisus, sest Naurul puudus sel ajal riiklik olümpiakomitee. Pärast olümpiakomitee asutamist oli tal 1996. aastal võimalik osaleda suveolümpial Atlantas ja 2000. aastal olümpiamängudel Sydneys juba Nauru delegatsiooni liikmena.
Kõige paremaid tulemusi on ta saavutanud Rahvaste Ühenduse mängudel: kuldmedal 1990. aastal, kolm kuldmedalit 1994. ja 1998. aastal, kolm hõbemedalit 2002. aastal.
Aastast 1997 on ta Nauru Olümpiakomitee laekur.
Alates 2003. aastast on ta Nauru parlamendi liige. President René Harrise valitsuses oli ta 2003–2004 haridus- ja rahandusminister.
28. augustil 2007 toimunud presidendivalimistel kaotas ta Ludwig Scottyle, kuid kui parlament avaldas sama aasta 19. detsembril Scottyle häältega 10:7 umbusaldust, valiti Stephen Nauru uueks presidendiks. Lisaks presidendi ametikohale kuulus Stephenile ka siseministri portfell.
18. aprillil 2008 kuulutas ta riigis välja erakorralise olukorra ja saatis parlamendi laiali, sest Nauru parlament ei suutnud sisevastuolude tõttu mitme kuu jooksul oma kohustusi täita. Samuti valitsesid pinged presidendi ja parlamendi vahel; viimane oli süüdistanud 31. märtsil presidenti katses läbi viia riigipööre.
Sama aasta 26. aprillil toimunud ennetähtaegsetel parlamendivalimistel saavutasid president Stepheni poolehoidjad 18-kohalises esinduskogus 10 kohta.
10. novembril 2011 astus Stephen seoses korruptsioonisüüdistustega ametist tagasi.
Dumfries and Galloway

Dumfries and Galloway on tervikomavalitsus Šotimaa lõunaosas. Piirneb lõunas Inglismaa Cumbria krahvkonnaga.
Omavalitsus loodi 1975. aastal mitme endise krahvkonna liitmisel. 1996. aastal muudeti see omavalitsuseks ("unitary authority area"). Hõlmab kolm traditsioonilist krahvkonda: Wigtownshire, Kirkcudbrightshire ja Dumfriesshire.
2017. aastal elas seal 149 200 inimest.
Põhjala teooria

Põhjala teooria on teooria rassilisest üleolekust, mis oli valdav peamiselt 19. sajandil ja 20. sajandi alguses.
Teooria väidab, et Põhja-Euroopa inimesed, eriti skandinaavlased, moodustavad tänu oma kaasasündinud liidri- ja ka loomevõimetele valitseva rassi.
Renessansi ajal peeti blonde juukseid ja heledat nahka ilu sümboliks, seda mainiti tihti kirjanduses.
Alates 17. sajandist, mil Põhja-Euroopa riigid hakkasid muutuma üha tugevamaks ja teistest tehniliselt arenenumaks, hakkasid Põhjala inimesed rohkem huvituma taolistest ideedest rassilisest üleolekust.
Benjamin Franklin pakkus välja mõtte, mille järgi peaks Ameerika Ühendriigid immigrantidena eelistama valgeid eurooplasi, mitte tumedaid eurooplasi, nagu näiteks itaallased, prantslased, venelased ja hispaanlased.
Sellised argumendid said eriti tähtsaks, kui 19. sajandi keskel lisandusid arianismi ideed. Selle teooria kohaselt on peamiselt indoeuroopa keelte rääkijad ülimuslikum inimharu, tänu kellele enamik inimkonna saavutustest on olemas.
1880. aasta paiku olid paljud antropoloogid arvamusel, et aarjalased ise pärinevad kusagilt Põhja-Euroopast. Thedor Poesche pakkus välja idee, et aarjalased pärinevad põhjast. Karl Penka populariseeris seda ideed ning lisas, et aarjalaste tunnuseks on blondid juuksed ja sinised või rohelised silmad. Tunnustatud bioloog Thomas Henry Huxley nõustus temaga, kasutades terminit "Xanthochroi" järeldades, et heledama nahatooniga eurooplased (erinevalt tumedama nahatooniga vahemerelastele, keda Huxley kutsus "Melanochroi"'deks) on kõrgema intelligentsitasemega ja seega aarjalased. Huxley ideid toetas Charles Morris, kes kirjutas raamatu "The Aryan Race". Raamatus kirjeldas Morris, et aarjalased olid algselt blondide juuste ja siniste silmadega. Vacher De Lapouge kirjutas oma raamatus "L’Aryen", et kõrgema kolbaga blondid on oma liidrieelduste tõttu rahvuslikud liidrid ja seega määratud valitsema madala kolbaga inimeste üle. 1902. aastal väitis Saksa arheoloog Gustaf Kossina, et ta on kindlaks teinud algsete aarjalaste matmispaiga Põhja-Saksamaal. Ta arvas, et aarjalased olid just sealt rännanud teistesse Euroopa piirkondadesse.
20. sajandi alguses tunnustati seda teooriat ka ülikooli tasemel. Sealt edasi hakkasid sotsioloogid kasutama terminit "blond rass" ettevõtlike ja innovaatiliste heledajuukseliste isikute kohta Euroopa populatsioonis.
Fakt, et Vahemere rass on loonud suursuguseid antiikkultuure, pani mitmed teadlased arvama, et põhjalalased moodustasid antiikkultuuride ülemised kihid, mis hiljem kadusid.
Ratva lahing

Ratva lahing oli lahing metsavendade rühma ja nõukogude hävituspataljoni osade vahel 28. juulil 1941.
Juuli lõpus tapsid metsavennad Arvila metsavahi, kes oli nende kohta andmeid kogunud. Sellele järgnes 28. juulil hävituspataljonlaste haarang Arvila metsa. Kui hävituspataljoni auto peatati Ratva külas Nello talu lähedal maanteel, hiilisid üheksa metsavenda eesotsas A. Nello'ga ~100 meetrit teest asuva kiviaia taha ja avasid auto pihta püssitule. Enamlased olid segaduses – arvati, et tulistatakse Nello talust. Kui paugud kostsid ka Arvila küla poolt, kartsid metsavennad sissepiiramist ja taandusid. Seejärel korraldasid hävituspataljonlased Nello talus läbiotsimise. Saunast leiti Eesti lipp ja püssipuhastamisvahendeid. Talu rüüstati. Eduard Nello arreteeriti ja lasti Jõhvis maha.
Tagil

Tagil on jõgi Aasias Venemaa Sverdlovski oblastis. Algab Kesk-Uurali idanõlvult Nižni Tagilist ida pool. Voolab ülemjooksul põhja, seejärel pöördub kirdesse ja laskub Lääne-Siberi madalikule. Suubub paremalt Turasse. Ülemjooksul on kärestikud, alamjooksul jõgi lookleb.
Toitumine on mitmekesine ja vaheldusrikas, peamiselt lume sulamisvetest. Veetaseme kõikumine on umbes 3,3 m. Tagil on jääkattes novembri algusest aprilli teise pooleni. Tagilil asuvad Verhnetagili veehoidla ja Nižnitagili veehoidla ning Verhni Tagil ja Nižni Tagil.
Good Girl Gone Bad

"Good Girl Gone Bad" on Rihanna kolmas stuudioalbum. Selle andis välja Def Jam Records. Enamikus Euroopa riikides ilmus see 4. juunil 2007 ja USAs 5. juunil 2007. Album sai maailmas edukaks pärast esimese singli "Umbrella" väljaandmist. Albumilt on ilmunud kolm USA ja mujal maailmas edetabelite esikümnesse jõudnud singlit
007 ja Kuldsilm

"007 ja Kuldsilm" (originaalpealkirjaga "GoldenEye") on 1995. aastal valminud 17. ametlik spioonifilm Bondi-sarjas. 
MI6 agenti James Bondi kehastab seal esmakordselt Pierce Brosnan. 
Filmi lavastas Martin Campbell. Erinevalt varasematest Bondi-filmidest ei põhinenud see Ian Flemingu loomingul, vaid loo mõtles välja stsenarist Michael France. Filmis röövitakse salajane kosmoserelv Kuldsilm.
Kamõšlov

Kamõšlov (vene keeles "Камышлов") on linn Venemaal Sverdlovski oblastis, Kamõšlovi rajooni keskus. Linn asub Põšma jõe vasakkaldal.
Asutatud 1667. aastal Kamõševski kindlustusena, linnaõigused sai 1781. aastal.
Päkapikk

Päkapikk on mitmete rahvaste mütoloogias tuntud väikest kasvu inimese taoline mütoloogiline olend. Tavaliselt peetakse päkapikkude all silmas vanapõhja ehk skandinaavia usundist pärit maa-aluseid olevusi, kes on levinud ka uusaegses fantaasiakirjanduses ning sama traditsiooni alusel loodud teiste žanride teostes. Üks tuntumaid päkapikkude kirjeldusi tänapäeva ulmes on John Ronald Reuel Tolkieni Keskmaa-raamatute sarjas, sh "Kääbikus" ja "Sõrmuste isanda" triloogias leiduv, mis on mõjutanud päkapikkude kujutamist kogu moodsas popkultuuris.
Nüüdisaegses Lääne rahvapärimuses on päkapikud jõuluvana abilised, kes valmistavad – ja vahel ka toovad – lastele jõulukingitusi. Eesti rahvausundis niisuguseid tegelasi ei tuntud.
Terminoloogia.
Ehkki "päkapikk" ei ole päriselt sama, mis "kääbus" ("kääbus" tähistab uuemas eesti keeles eelkõige üksikjuhtumeid) on vanemas eestikeelses kirjavaras neid sünonüümidena kasutatud, nimetades näiteks "Nibelungide laulu" tegelast Alberichi "kääbuseks".
Samuti võivad lastekirjanduses "päkapikud" olla samastatud "pöialpoistega", samas kui eepilises fantaasiakirjanduses viimast nimetust ei kasutata.
Mütoloogiate ja kirjanduslike traditsioonide keerukuse tõttu võivad eesti sõna "päkapikk" vasted teistes keeltes olla mitmesugused. Nii on Lumivalgekese muinasjutu seitse päkapikku inglise keeles "Seven Dwarfs", jõuluvana abilised aga "elves", mis mõnes kontekstis tuleks tõlkida eesti keelde hoopis "haldjateks".
Colorado Springs

Colorado Springs on linn Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis, El Paso maakonna keskus. 
Colorado Springs asutati 1871. aastal.
Linnas on USA olümpiakomitee peakorter ja peamine treeningukeskus.
Linnas on Õhuväe Akadeemia ja selle läheduses paiknevad mitmed sõjaväebaasid.
Linna lähedal asub looduspark Jumalate aed ("Garden of the Gods").
Strabon

Strabon (vanakreeka keeles Στράβων) (umbes 64/63 eKr – umbes 23/24 pKr) oli Vana-Kreeka ajaloolane ja geograaf. Tema peamised teosed on "Ajalugu" (ka "Ajaloolised ülestähendused") (ei ole säilinud) ja peaaegu täielikult säilinud 17-köiteline "Geograafia", mis on parim omaaegne Vana Maailma geograafia kirjeldus.
Abū al-Ḩasan ‘Alī al-Mas‘ūdī

Abu al-Hasan 'Alī al-Mas'ūdī (ka "al-Masudi"; 896 Bagdad — 956 Al-Fusțāţ (praegu Kairo)) oli araabia ajaloolane, geograaf ja rändur. Teda on nimetatud ka "Araabia Herodotoseks", sest ta oli esimene araabia ajaloolane, kes ühendas ajaloolised ja geograafilised vaatlused.
Valge joon Võrumaa kohale

"Valge joon Võrumaa kohale" on Jaan Kaplinski kolmas luulekogu, mis ilmus Tallinnas 1972. aastal. Kogu sisaldab 54 aastatel 1967–1968 kirjutatud luuletust.
Ilmumine ja vastuvõtt.
"Valge joon Võrumaa kohale" avaldati väikeses formaadis kõvas köites väljaandena, luuletuste vahele oli paigutatud neli Enno Ootsingu graafilist lehte. Pealkiri on võetud seitsmerealisest luuletusest, kus esineb lause "üks lennuk veab valge joone Võrumaa kohale". Pealkirja all seisab tiitellehel alapealkiri: "54 luuletust 1967–1968". Raamatu lõpus on sisukorra asemel iseseisev 54-realine tekst, mille ridadeks on luuletustest nopitud üksikud fraasid (fraaside järjekord vastab luuletuste järjekorrale).
Tekst koosneb lühikestest luuletustest, mille stiil ja rütm on sarnased, rõhutades teksti suhtelist pidevust. Kolmkümmend luuletust on taasavaldatud valikkogus "Käoraamat" ja kogu tekst muutmata järjestusega koondkogus "Kirjutatud", lk 173–225 (puudub ainult "Kiire on eluga kiire filosoofiaga"). Autor on hiljem väitnud, et kirjutas enamiku luuletusi väga kiiresti, ühe bussisõidu vältel Tallinna ja Tartu vahel. Hoolimata raamatu pealkirjast nimetatakse luuletustes kõige sagedamini Tartut ja Emajõge.
Ilmumisaegne kriitika tõstis esile raamatu tihedust ja ühtlust. Leiti, et teksti seob ühtseks tervikuks "sujuv pealkirjadeta killult killule libisemine... mida seesmiselt toetab iga raamatuga süvenev kaplinskilikkus, see suveräänne sisendusjõuline maailm, mis on aja jooksul ehk mõjusidki vastu võtnud, kuid milles need siitpeale enam eristatavad pole, sest on kujunenud iseseisev luuletaja." Samuti arvati, et autor "on vabanenud mina isekusest ja sellest tuleneb, et luuletused ei mõju pealetükkivalt, vaid laotuvad tasapindselt lahti... Sellest ka nii palju pilte, vaateid ja kirjeldusi, milles olulisem on kirjeldatav, mitte kirjeldaja ise."
Kaplinski hilisema loomingu taustal paistab "Valge joon Võrumaa kohale" üleminekuna napisõnalisele laadile, mis puhtal kujul areneb välja sarjas "Seesama meri meis kõigis" (1970-1972) ja valitseb veel raamatus "Raske on kergeks saada" (1982).
Kõiguste bioloogiajaam

Kõiguste bioloogiajaam on mereuurimise välibaas Saaremaa vallas Saaremaal. Rajatud 1972. aastal. Kuulub TÜ Eesti Mereinstituudile. Seal on tegeldud peamiselt merebioloogia ja ihtüoloogiaga.
Praeguse TÜ Eesti Mereinstituudi (varem kandis pikemat aega nime Läänemere Kalamajanduse Teadusliku Uurimise Instituudi Tallinna osakond) Kõiguste välibaas asub Saaremaal Kõiguste lahe ääres. 1972. aastal osteti kohalikult kalakombinaadilt kaks hoonet ja sadam, samal aastal algasid ka väliuuringud - koostöös üleliidulise Kalamajanduse ja Okeanograafia TU Instituudiga katsed sumpades merekalakasvatuse alal. Peale nende, põhilisteks jäänud tööde, on välibaasis tegeldud kalade seire, etoloogia, nn "vee-aluse maja projekti", ihtüopatoloogia, kalade morfoloogia, parasitoloogia jm uuringutega. On kasutatud ka Tartu üliõpilaste ihtüoloogia suvepraktikumi baasina. Välibaasi juhatajaks ja hingeks on olnud Jüri Kolk. Praegu on välibaasi halduriks Urmas Jäe.
Jaamas on töötanud Henn Kukk, Aleksei Turovski, Ahto Järvik jpt.
Zooloogia ja Botaanika Instituut

Zooloogia ja Botaanika Instituut (lühend ZBI) on olnud pikka aega Eesti keskne bioloogiaalane uurimisasutus. Instituut alustas tegevust 1. jaanuaril 1947. aastal Eesti NSV teaduste akadeemia bioloogia instituudina, mis nimetati zooloogia ja botaanika instituudiks 1952. ZBI rajatud ja kogutud on Eesti suurimad soontaimede, sammalde, seente ja putukate kogud ning koostatud suurem osa Eesti eluslooduse määrajaid. Nüüdseks on ZBI liitunud Maaülikooliga.
ZBI koosseisu on kuulunud hulk uurimisrühmi. Esialgu oli instituudis neli sektorit: botaanikasktor, zooloogiasektor, hüdrobioloogiasektor ja metsasektor ja. 1963 eraldus instituudist metsasektor, mille alusel moodustati Metsanduse Teadusliku Uurimise Laboratoorium (sellest loodi 1969 Eesti Metsamajanduse ja Looduskaitse Teadusliku Uurimise Instituut). Instituudi juures tegutses aastail 1958–1962 mereihtüoloogia, 1968–1977 protozooloogia ja 1974–1991 merebioloogia osakond.
1997. aastal oli ZBIs 6 osakonda (botaanika, mükoloogia, ökofüsioloogia, loomaökoloogia, erizooloogia, hüdrobioloogia) ning lisaks biomeetria rühm, kogude osakond, ja Karl Ernst von Baeri Muuseum.
ZBI-le on kuulunud rida bioloogiajaamu: Puhtu bioloogiajaam, Võrtsjärve Limnoloogiajaam, Akste bioloogiajaam, Taevaskoja bioloogiajaam, Rutja bioloogiajaam, Vooremaa metsaökoloogia jaam. Laelatu bioloogiajaam loodi samuti ZBI teadlaste poolt (kuulus Metsamajanduse ja looduskaitse ministeeriumile).
Aastatel 1948–1964 oli ka Zooloogiamuuseum ZBI alluvuses.
Ajalugu.
Instituut loodi 1947. aastal Eesti NSV Teaduste akadeemia uurimisasutusena, esialgu oli selle nimeks TA Bioloogia Instituut.
1952. aastal sai instituudi nimeks TA Zooloogia ja Botaanika Instituut.
1992. aastal sõlmiti ZBI ja Tartu Ülikooli vahel koostööleping, mille alusel loodi 8 ühisprofessuuri – erizooloogia (Eino Krall), üldzooloogia (Jüri Kärner), loomaökoloogia (Raivo Mänd), hüdrobioloogia (Toomas Saat), ökofüsioloogia (Kalevi Kull), taimeökoloogia (Martin Zobel), botaanika (Jaanus Paal) ja mükoloogia (Kuulo Kalamees).
1997. aastal ühines Eesti Põllumajandusülikooliga (aastast 2005 Eesti Maaülikool), vastavalt sai nimeks EPMÜ Zooloogia ja Botaanika Instituut.
2005. aastal liideti ZBI ja mitu EPMÜ rühma ning moodustati suur EPMÜ Põllumajandus- ja keskkonnainstituut. Sellega ZBI nimi kadus.
ZBI peahooned on asunud Vanemuise tänaval (21) ja Riia tänaval (181; hoone lammutati aastal 2015 seoses Lõunakeskuse laiendusega).
Lessosibirsk

Lessosibirsk on linn Venemaal Krasnojarski krais. Asub Jenissei vasakul kaldal.
Linn loodi 1975. aastal külade liitmise teel.
Heino Tooming

Heino-Ülo Tooming (22. oktoober 1930 Mustvee, Torma kihelkond, Tartumaa – 18. september 2004 Tallinn) oli eesti füüsik ja bioloog.
Elulugu.
Tooming sündis koolidirektori perekonnas. Õpinguid alustas Mustvees, keskkooli lõpetas Haapsalus 1949. aastal. Tartu Ülikooli lõpetas 1954. aastal geofüüsiku diplomiga.
Tööle asus Füüsika ja Astronoomia Instituudi (FAI) Tartu aktinomeetriajaamas insener-meteoroloogina. 1961. aastal valmis väitekiri "Päikesekiirguse peegeldumine ja neeldumine taimkattes". 1972. aastal kaitses Tartu Ülikoolis väitekirja "Taimkatte kiirgusrežiim ja produktiivsus" bioloogiadoktori kraadi taotlemiseks.
1973. aastal siirdus tööle Saku Eesti Agrometeoroloogia Laboratooriumisse (Geofüüsika Peaobservatooriumi – Leningrad, Eksperimentaalmeteoroloogia Instituudi, Üleliidulise Põllumajandusmeteoroloogia Instituudi – Obninsk koosseisus), kus töötas 1991. aastani. Järgnes töö Eesti Meteoroloogia ja Hüdroloogia Instituudis (1991–2003), Eesti Riigikaitse Akadeemias (1995–1998), Sisekaitseakadeemias (1999–2004) ja Eesti Maaviljeluse Instituudis (2002–2004).
Teoseid.
Ta oli umbes 250 teaduspublikatsiooni autor, kaheksast tema monograafiast on kaks tõlgitud jaapani keelde. Ta oli viljakas teaduse propageerija – umbes 80 artiklit ajakirjades ja ajalehtedes, kaastöö entsüklopeediatele ja ökoloogialeksikonile.
Isiklikku.
Heino Toomingu lapsed on Tõnis Tooming ja Reet Tooming.
Nessie

Nessie (ka Loch Nessi järvekoletis; gaeli "Niseag") on Šotimaal Loch Nessi järves väidetavalt elav olend, kelle olemasolu ei ole tõestatud.
Legendi järgi nähti teda esmakordselt 565. aastal, dokumenteeritult aga alates 1871. aastast. Teda on korduvalt nähtud, pildistatud ja filmitud tänapäevani, eriti sagedasti aga 1930. ja 1960. aastatel.
Arvatakse, et ta on 6–14 m pikkune, pika kaela ja loibadega vee-elukas; väidetavalt on teda nähtud ka maa peal.
Nessiet on enim pakutud plesiosauruse kaugeks järeltulijaks.
Akste bioloogiajaam

Akste bioloogiajaam (ka Akste mürmekoloogia välilaboratoorium) oli sipelgate uurimise välibaas Kiidjärve lähedal Põlvamaal. 
Ajalugu.
Ühest hoonest koosnevale jaamale pandi nurgakivi 5. mail 1972; hoone valmis 1974. aastal. Bioloogiajaam asus suure metsakuklaste koloonia juures ning oligi mõeldud eelkõige selle koloonia uurimiseks. Sipelgakoloonia kaitseks moodustati samas Akste metsakuklaste kaitseala 31. augustil 1977. Hiljem on jaama kasutatud ka muude (eelkõige entomoloogiliste) tööde jaoks ja väiksemate gruppide õppebaasina. Jaama rajasid Vambola Maavara ja Ants-Johannes Martin. Bioloogiajaam kuulus Zooloogia ja Botaanika Instituudile.
Bioloogiajaama hoone lammutati 2008. aastal.
Vambola Maavara

Vambola Maavara (enne eestistamist Markvardt; 10. veebruar 1928 Tsooru vald, Rõuge kihelkond, Võrumaa – 14. mai 1999 Tartu) oli eesti entomoloog ja reisikirjanik.
Lõpetas 1951. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogia erialal. Kaitses 1955. aastal bioloogiakandidaadi kraadi. 
Töötas aastatel 1947–1991 Zooloogia ja Botaanika Instituudis (1978–1980 entomoloogia ja nematoloogia labori juhatajana) ning 1992–1998 Eesti Põllumajandusülikooli taimekaitse instituudis juhtteadurina. 
Uurimisvaldkonnad ja teadustöö.
Putukate (eriti ühiseluliste putukate) ökoloogia ja etoloogia, metsaentomoloogia, mürmekoloogia ja sotsiobioloogia. 
Oli Eesti parimaid sipelgatundjaid, avastas umbes 20 uut sipelgaliiki. Oli Akste bioloogiajaamas esimese metsakuklaste kaitseala rajajaid. Leiutas ja võttis kasutusele raskmetallide saaste mõju uurimiseks sipelgaproovide võtmise rahvusvaheliselt tunnustatud meetodi, koostas kasurputukate kaitseks loodussaarekeste rajamise põhimõtted. 
Harrastuskunstnikuna.
Viljeles kujutavat ja fotokunsti, illustreeris nii enda kui ka teiste raamatuid (nt Eerik Kumari "Eesti lindude välimääraja" 1953, "Eesti kaunis loodus" 1957, "Eesti NSV floora" II ja VII).
Ants-Johannes Martin

Ants-Johannes Martin (21. august 1946 Mäetaguse vald, Virumaa – 25. juuni 2017 Tartu) oli eesti zooloog (mürmekoloog). 
Ta lõpetas 1965. aastal Kohtla-Järve 5. Keskkooli ja 1971. aastal Tartu Riikliku Ülikooli bioloogina. 
Aastatel 1971–1992 töötas ta Eesti TA Zooloogia ja Botaanika Instituudi aspirant. Ta oli aastatel 1995–2000 Eesti Põllumajandusülikooli doktoriõppes, sealhulgas 1997. aastal Norra Põllumajandusülikoolis doktoriõppe kursustel ökoloogilise põllumajanduse erialal. Ta kaitses 2000. aastal Eesti Põllumajandusülikoolis doktoriväitekirja ja sai filosoofiadoktori kraadi.
Aastatel 1971–1992 töötas ta Eesti TA Zooloogia ja Botaanika Instituudis vaneminsenerina ja teadurina. 1992. aastast oli ta Eesti Maaülikooli Põllumajandus- ja keskkonnainstituudi vanemteadur. 
Teadustöö.
Ta on uurinud sipelgate sotsiaalset homöostaasi ning tegelenud kuklaste kaitsmise ja nende kasutamisega metsakaitses ning keskkonna bioindikaatoritena.
Aastal 1977 asutas ta koos Vambola Maavaraga Akste metsakuklaste looduskaitseala. Nad rajasid 8. mail 1973 ja 6. mail 1975 kuklasteta kahele metsakvartalile laanekuklase "Formica aquilonia" 24 pesast koosneva asurkonna, millest on kujunenud umbes 400 pesast koosnev ulatuslik tehisasurkond.
Nojabrsk

Nojabrsk on linn Venemaal Jamali Neenetsi autonoomses ringkonnas Puri rajoonis. Linn asub Siberi Uvaalide keskosas suurte naftamaardlate juures.
Ajalugu.
Nojabrsk asutati 1976. aastal, kui naftamaardlate kasutuselevõtuga seoses hakati töölistele maju ehitama. 1982. aastal sai linnaõigsued. Siis elas linnas 25 100 inimest. 1986. aastal elas linnas juba 68 000 inimest. Aastal 2007 elas linnas 109 900 ja 2009. aastal 110 500 inimest.
Linna üks suurimaid ettevõtteid on Gazprom Neft (endine Sibneft).
Nojabrski haldusalasse kuulub ka idas asuv Võngapurovski.
Linna läbib Tjumeni-Novõi Urengoi raudteeliin.
Delfiinlased

Delfiinlased ("Delphinidae") on mereimetajate sugukond vaalaliste seltsist hammasvaalaliste alamseltsist.
Sugukonda kuulub 32 liiki 11 perekonnaga.
Oktjabrski

Oktjabrski on linn Venemaal, Baškortostani Vabariigis. Linn asub Iki jõe paremkaldal Tatarstani piiri lähedal.
2002. aasta rahvaloenduse andmetel oli Oktjabrski elanikest venelasi 40,8%, tatarlasi 37,1% ja baškiire 14,0%.
Olev Avaste

Olev Avaste (18. veebruar 1933 Tallinn – 18. juuli 1991 Tartu) oli eesti geofüüsik.
Olev Avaste lõpetas Tartu Riikliku Ülikooli geofüüsikuna 1956. aastal. Aspirantuuris oli formaalselt Füüsika ja Astronoomia Instituudis (FAI), kandidaadiväitekiri "Pilvitu taeva lühilaineline kiirgusväli" valmis Leningradis professor Kussiel Šifrini juhendamisel 1961. aastal. Edasi töötas FAI-s vanemteadurina ja teadussekretärina. Doktoritöö "Lühilaineline kiirgusväli Maa atmosfääris" kaitses 1975. aastal Leningradis Geofüüsika Peaobservatooriumis.
1982. aastal avati Tartu ülikoolis Avaste initsiatiivil geofüüsika kateeder ning ta läks selle juhatajaks, lugedes ise ka enamikku programmis olnud üld- ja erikursusi. Geofüüsika kateedrit juhtis ta kuni surmani.
Olev Avaste teaduslik haare oli väga lai, hõlmates atmosfääri kiirgusvälja, pilvisuse, kiirguslevi, aerosooli kaugseire ja globaalse jaotuse, helkivate ööpilvede ning merepinna heleduse uurimusi. Ta oli esimesi satelliidiandmestiku kasutajaid atmosfäärifüüsikas.
Olev Avastel olid väga laialdased rahvusvahelised teadusalased kontaktid. Ta kuulus Rahvusvahelise Meteoroloogia ja Atmosfäärifüüsika Assotsiatsiooni Täitevkomiteesse, Rahvusvahelise Atmosfääri Kõrgemate Kihtide Meteoroloogia ja Füüsika komisjoni. Hea inglise keele oskajana juhtis ta korduvalt Nõukogude Liidu teadusdelegatsioone välismaal.
Olev Avastel jätkus jõudu ja aega ka Tartu purjespordi presiidiumi juhtimiseks, regattidel kohtunikuna tegutsemiseks, aimeartiklite kirjutamiseks.
Olev Avaste suri 18. juulil 1991 Tartus, maetud Tartus Raadi kalmistule.
Vooremaa metsaökoloogia jaam

Vooremaa metsaökoloogia jaam (ka "Voore Ökoloogiajaam", 'Voore statsionaar') oli ökoloogiliste väliuuringute baas Jõgevamaal Levala külas. 
Ajalugu.
Jaama rajas kompleksse ökoloogilise uurimistöö tarvis Zooloogia ja Botaanika Instituut Toomas Frey algatusel. Koha valikul peeti uurimisobjektina eelkõige silmas kõrge produktiivsusega metsa. Eeltööd jaama ja katsealade rajamiseks algasid 1969. aastal. Zooloogia ja Botaanika Instituut ostis 1970. aastal talu, mille baasil jaam rajati. Hiljem ehitati juurde mitu hoonet ning remonditi kapitaalselt vanad hooned. Vooremaa metsakatsealadel seati üheks peamiseks ülesandeks ökoloogilised uurimistööd Rahvusvahelise Bioloogiaprogrammi (IBP) raames. Jaam on olnud puude ökofüsioloogia ja metsaökoloogia väliuuringute keskuseks Eestis. Ökoloogiajaama on korduvalt kasutatud ka üliõpilaste praktikabaasina. 
Jaamas on pikemat aega töötanud ja välitöid teinud Toomas Frey, Vello Ross, Andres Koppel, Jane Frey, Krista Lõhmus, Anu Kollom, Rein Lasn, Tõnu Oja, Kalevi Kull, Olevi Kull, Mari Ivask, Kuulo Kalamees, Mall Vaasma, Leiti Kannukene, Arne Sellin, Ene Rästa, Martin Zobel, Mati Kahru, Ülo Niinemets, Jaak Palumets jt.
Ülo Mullamaa

Ülo-Ants Mullamaa (26. jaanuar 1936 Tartu – 11. oktoober 2020 Tartu) oli eesti geofüüsik.
Ülo-Ants Mullamaa sündis 26. jaanuaril 1936 Tartus. Lõpetas 1959 Tartu ülikooli ja asus tööle Füüsika ja Astronoomia Instituudi atmosfäärifüüsika sektoris.
1965 kaitses Tartu Ülikoolis kandidaadiväitekirja "Lainetava merepinna optiliste omaduste atlas". &lt;br&gt;
1974 kaitses Tartu ülikoolis doktoritöö optika alal "Stohhastiliste makro-mittehomogeensete struktuuride optika", aga Moskva atesteerimiskomisjon ei kinnitanud doktorikraadi. &lt;br&gt;
1982 kaitses Leningradis Geofüüsika Peaobservatooriumis doktoritöö geofüüsikas "Looduslike makroebaühtlaste struktuuride poolt moduleeritud kiirgusväli".
1974. aastal võttis vene uurimislaeval "Akadeemik Korolev" osa rahvusvahelisest eksperimendist "TROPEX-74", oli Astrofüüsika ja Atmosfäärifüüsika Instituudi (AAI) viieliikmelise töörühma juht. &lt;br&gt;
1985 sai aktiivse teadustöö eest NSVL TA Nõukogude Geofüüsikakomitee medali "100 aastat rahvusvahelist geofüüsikat".
Uurimusi pilvede kiirgusrežiimi ja mereoptika alalt.
AAI-st lahkus tervislikel põhjustel 1993. aastal.
Macaulay Culkin

Macaulay Macaulay Culkin Culkin (sündinud Macaulay Carson Culkin; 26. augustil 1980) on Ameerika Ühendriikide filminäitleja ja muusik. 
Ta on tuntuks saanud eeskätt Kevin McCallisteri rolliga filmist "Üksinda kodus" ("Home Alone"; 1990) ja peategelase rolliga filmist "Rikas Richie" ("Richie Rich"; 1994).
Elulugu.
Culkin sündis New Yorgis. Tal on neli venda: Shane (sündinud 1976), Kieran (sündinud 1982), Christian (sündinud 1987) ja Rory (sündinud 1989) ning õed Dakota (sündinud 1979) ja Quinn (sündinud 1984).
Kui Culkin oli väike laps, elas nende pere väikses korteris. Ta ema oli telefonioperaator ja isa, kes oli noorena olnud näitleja New Yorgis Broadway teatris, töötas kirikuteenrina kohalikus katoliku kirikus. Culkin pandi õppima katoliku kooli.
Näitlejakarjäär.
Näitlemist alustas Culkin nelja-aastaselt. Esialgu tegi ta kaasa väiksemates telesarjades. Tema ülemaailmne edu saabus mängufilmiga "Üksinda kodus" (1990), kus Culkin mängis peaosa – Kevin McCallisteri. Aastal 1992 valmis filmile jätk "Üksinda kodus 2" taas Culkiniga peaosas, kuid see jäi viimaseks "Üksinda kodus" filmiks, milles ta kaasa tegi. 1994. aastal valmis veel üks Culkinile kuulsust toonud film "Rikas Richie", pärast mida tõmbus ta rambivalgusest pisut tagasi.
Näitlemise juurde tagasi pöördus ta 2000. aastal. 
Muusika.
2013. aastast on ta bändi The Pizza Underground liige. Ansambel parodeerib peamiselt teiste lugusid.
Isiklikku.
Macaulay Culkin oli Michael Jacksoni sõber ja tunnistaja tema 2005. aasta kohtuprotsessil. Intervjuudes on Culkin maininud, et ei soovi oma eraelu avalikkuse ees lahata. Siiski on teada, et aastatel 1998–2002 oli ta abielus näitleja Rachel Mineriga. Seejärel oli tal pikaaegne suhe näitleja Mila Kunisega, mis lõppes 2011. aastal. Aastatel 2013–2017 oli tal suhe näitleja Jordan Lane Price'iga. Tema praegune kihlatu on Brenda Song, kellega ta tutvus filmi "Changeland" (2019) filmimisel. Neil on kaks last: Dakota (sündinud 2021) ja Carson (sündinud 2022).
Septembris 2004 arreteeriti Culkin Oklahoma Citys, süüdistatuna 17,3 grammi kanepi ja veel kahe narkootilise aine omamises. Selle eest läks ta lühikeseks ajaks vangi, kuid vabanes 4000 dollari kautsjoni vastu. Juunis 2005 mõisteti talle kolm aastat tingimisi karistust üheaastase katseajaga.
Anders Öhrwall

Anders John Esbjörn Öhrwall (28. november 1932 Örebro – 4. veebruar 2012 Stockholm) oli Rootsi koorijuht, dirigent ja helilooja.
Ta on loonud peamiselt koorimuusikat.
Leszek Kołakowski

Leszek Kołakowski (23. oktoober 1927 Radom – 17. juuli 2009 Oxford) oli poola filosoof ja publitsist, Varssavi ja Oxfordi ülikooli professor. Ta sai tuntuks marksismi kriitikuna oma kolmeköitelise teosega "Marksismi põhivoolud" ja mitmesuguseid valdkondi käsitlevate publikatsioonidega.
Kołakowski õppis pärast Teist maailmasõda filosoofiat Łódźi ülikoolis ja kaitses 1953. aastal Varssavi ülikoolis doktoriväitekirja Baruch Spinozast, milles ta käsitles Spinoza mõtteid marksistlikust vaatepunktist. Peagi pettus ta aga nõukogude marksismis ning võttis omaks "revisionistlikud", marksismi humanistlikku tõlgendust pooldavad vaated. 1956. aasta "Poola sula" järel avaldas Kołakowski ajakirjas Nowa Kultura neljaosalise marksismi-leninismi dogmasid, sealhulgas ajaloolist determinismi kritiseeriva artikli. 1966. aastal Varssavi ülikoolis "Poola sula" kümnendale aastapäevale pühendatud loengu järel heideti Kołakowski Poola Ühendatud Töölisparteist välja. Aastal 1968. aastal oli ta sunnitud emigreeruma.
Marksismis pettunud Kołakowski jõudis järeldusele, et stalinistliku totalitarismi julmus ei olnud mitte kõrvalekalle, vaid marksismi loogiline lõpptulemus. Hilisemas loomingus keskendus ta järjest enam teoloogiliste eelduste rollile Lääne filosoofias.
Tunnustus.
Ta oli valitud ka Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liikmeks.
Valge Kotka orden (Poola)

Valge Kotka orden (poola keeles "Order Orła Białego") on Poola kõrgeim riiklik autasu, mida antakse nii tsiviilisikutele kui sõjaväelastele nende teenete eest.
Ordeni asutas August II 1. novembril 1705.
UNIXi-laadne operatsioonisüsteem

UNIXi-laadne operatsioonisüsteem on operatsioonisüsteem, mis ülesehituselt sarnaneb UNIX-iga, kuid kuna viimane on registreeritud kaubamärk, peab vaadeldava OS-i kirjeldamiseks kasutama õiguslikult korrektset sõnastust.
Jackie Chan

Jackie Chan (成龍/成龙, kantoni keeles "Sing4 Lung4", hiina keeles "Chéng Lóng"; sünninimi 陳港生/陈港生, kantoni "Can4 Gong2 Sang1", hiina "Chén Gǎngshēng"; sündinud 7. aprillil 1954 Hongkongis) on hiina näitleja, koreograaf, filmilavastaja, produtsent, võitluskunstnik, stsenarist, laulja ja kaskadöör.
Lapsepõlv ja noorus.
Õpingud.
Kui Chan oli seitsmeaastane, läksid ta vanemad tööle Ameerika Ühendriikide saatkonda Austraalias ja tema jäi Hongkongi, kus ta õppis internaatkoolis China Drama Academy. Seal õppis ta võitluskunste, akrobaatikat, laulmist ja näitlemist. Koolis ei koheldud õpilasi hästi: neid karistati füüsiliselt, kui nad tegid vigu või ei kuulanud sõna. Koolis moodustas ta teiste õpilastega esinemisgrupi The Seven Little Fortunes (Seitse väikest varandust). Esinemisgrupis olid ka kaasnäitlejad Sammo Hung ja Yuen Biao. Hiljem sai nende trio nimeks The Three Brothers (Kolm venda). Chan näitles enda elu esimeses filmis kaheksa-aastaselt. Filmi pealkiri oli “Big and Little Wong Tin Bar” ja see tuli välja 1962. aastal.
Elu Austraalias.
Pärast kooli lõpetamist ei läinud ta näitlemiskarjäär hästi ning ta kolis mõneks aastaks Austraaliasse oma vanemate juurde. Seal läks ta Dicksoni kolledžisse, kus õppis inglise keelt. Austraalias läks ta tööle restorani ja teenis elatist ka ehitajana. Üks teine ehitaja Jack ei suutnud Chani pärisnime hääldada ja andis talle hüüdnimeks väike Jack (little Jack), millest kujunes aja jooksul välja Jackie.
Filmikarjäär.
Esimesed rollid.
Kui Chan oli 21-aastane, kutsus Willie Chan, kes töötas Hongkongi filmitööstuses, Jackie Hongkongi tagasi. Ta pakkus Jackiele rolli filmis “Uus raevurusikas” (“New Fist of Fury”), mille režissööriks oli Lo Wei. Hiljem sai Williest Jackie mänedžer ja parim sõber. Esimesed Lo Weiga koostöös tehtud filmid ei saavutanud rahva hulgas populaarsust. Peale neid läbikukkumisi otsustas Chan mitte enam kopeerida Bruce Leed, nagu seda oli algselt tahtnud režissöör Lo Wei, vaid olla omamoodi, kombineerides komöödiat ja võitluskunste. Niimoodi sündisid 1978. aastal tema esimesed edukad filmid – “Madu kotka varjus” (“Snake in the Eagle’s Shadow”) ja “Purjus meister” (“Drunken Master”).
Töö filmirežissöörina.
1979. aastal tegi Chan debüüdi filmirežissöörina filmiga “Kartmatu hüään” (“The Fearless Hyena”). Film osutus edukaks ja Chan liitus uue lavastamisstuudioga Golden Harvest. See tähendas, et lõppenud oli tema eelmine leping Lo Weiga. See ei meeldinud Lo Weile, kes saatis kuritegevusliku sündikaadi Triaadi Chani ähvardama. Chanile tuli appi näitleja Jimmy Wang Yu, kes aitas Chanil lahendada probleemid Triaadi ja Lo Weiga. Tänu talle sai Jackie jätkata oma lepingut Golden Harvestiga.
Ameerika filmitööstus.
1990. aastatel üritas Chan läbi lüüa Hollywoodi filmitööstuses ja hakkas Ameerika Ühendriikides kuulsust koguma, kui populaarseks said tema filmid “Möll Bronxis” (“Rumble in the Bronx”) ja “Tipptund” (“Rush Hour”), millele tehti hiljem ka kaks järjefilmi.
Muu tegevus.
Lisaks näitlemisele on Chan töötanud ka Hongkongi muusikatööstuses, olnud UNICEF-i hea tahte saadik ja pannud aluse omanimelisele heategevuslikule organisatsioonile Jackie Chan Charitable Foundation.
Haavapää Palojärv

Palojärv (ka "Haavapää Palojärv, Haavapea Palujärv, Palujärv, Haavapea järv") on järv Põlvamaal Räpina vallas.
Sandra Sillamaa

Sandra Sillamaa (2016–2024 Sandra Vabarna; sündinud 29. aprillil 1985) on eesti muusik ja arengutreener. 
2011. aastal lõpetas ta Viljandi Kultuuriakadeemia pärimusmuusika eriala ja 2015. aastal samas pärimusmuusika magistriõppe.
Ta kuulus ansambli Trad.Attack! koosseisu. Sandra on mänginud koos paljude muusikutega nii Eestis kui ka välismaal ning esinenud rohkem kui 50 riigis.
Lisaks muusikukarjäärile töötab Sandra arengutreenerina ja korraldab erinevaid koolitusi, laagreid ning annab seminare ettevõtetele/kollektiividele.
2021. aastal asutas Sandra koos Sandra Raju ja Killu Kolsariga enesearengule keskenduva koolitusagentuuri Asi On Minus. Koos korraldavad ja viivad nad läbi kogemuskoolitusi (nii veebis kui kohapeal), mille fookuses on harjumused, mõtte- ja käitumismustrite muutmine ja enese teadlikum juhtimine praktiliste tööriistade abil.
Isiklikku.
2016. aastal abiellus ta Jalmar Vabarnaga. Neil on pojad Villem (sündinud 2018) ja Kuu (sündinud 2021). 2023. aastal andis paar teada, et on otsustanud abielu lahutada. Veebruaris 2024 teatas Sandra, et kannab taas nime Sillamaa.
Beresje Umbjärv

Beresje Umbjärv (ka "Beresje järv, Peresi Umbjärv, Perese Umbjärv, Perese järv, Peresi järv") on järv Võru maakonnas Setomaa vallas.
Salem (Oregon)

Salem on linn Ameerika Ühendriikides, Oregoni osariigi pealinn ja Marioni maakonna halduskeskus.
Linn asub Willamette'i orus Willamette'i jõe kaldal. Jõgi läbib linna põhjast lõunasse, moodustades Marioni ja Polki maakonna piiri. Lääne-Salemi linnajagu asub Polki maakonnas.
Salem on Portlandi järel osariigi suuruselt teine linn; 1. juulil 2006 elas linnas 149 305 inimest. Salem Metropolitani (MSA) piirkonna elanikkond on umbes 385 000, sellega on ta suuruselt teine linnastunud piirkond osariigis.
Holvandi Kivijärv

Kivijärv (ka "Holvandi Kivijärv") on järv Põlvamaal Uibujärve külas.
Delphinus

Delphinus on ladina keeles 'delfiin'. See võib tähendada:
Portland (täpsustus)

Portland on paljude nähtuste, peamiselt linnade, nimi.
Olustvere Jaska järv

Jaska järv (ka Olustvere Jaska järv ja Jaska paisjärv) on paisjärv Sakala kõrgustiku põhjaosas, Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Jaska külas.
Järve pindala on 1,9 ha, valgla suurus 28 km² ja kõrgus merepinnast 66,5 m. Järv on paisutatud Pelda ojale. Järv kuulub Lääne-Eesti vesikonda ja Pärnu alamvesikonda. Järv pole avalik ega avalikult kasutatav veekogu.
Karula Jaska järv

Jaska järv (ka "Karula Jaska järv, Jasska järv, Jaaska järv") on järv Valgamaal Valga vallas.
Jaaska järv

Jaaska järv ("Savikoja järv, Prangli Jaskajärv, Jaskajärv") on järv Põlvamaal Kanepi vallas.
Õdri järv

Õdri järv (ka "Õdra järv, Õdre järv, Edre järv") on Valga maakonnas Valga vallas, Karula rahvuspargis,Rebasemõisa külas asuv järv.
Soontaga järv

Soontaga järv (ka "Soontaga paisjärv") on paisjärv Valgamaal Tõrva vallas.
Hulkjalgsed

Hulkjalgsed ehk müriapoodid ("Myriapoda") on lülijalgsete alamhõimkond, kuhu kuuluvad teiste seas sada- ja tuhatjalgsed. Hulkjalgseid on umbes 13 700 liiki ja nad kõik on maismaalise eluviisiga. 
Hulkjalgsetel nagu nimigi ütleb on palju kerelülisid ja jalapaare. Igas kerelülis asub närvitänk. Hulkjalgsetel on paar antenne ja liht- ehk täppsilmad. 
Hulkjalgsetel puudub vastsejärk.
Haanja Kõverjärv

Kõvvõrjärv ehk Haanja Kõvvõrjärv, Kõverjärv, Haanja Kõverjärv, Suur-Tseamäe järv on Võru maakonnas Rõuge vallas asuv järv.
Kõvvõrjärv

Kõvvõrjärv on mitme Eesti järve ametlik nimi: