tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Pille Johanson

Pille Johanson (sündinud 9. juunil 1962 Pärnus; varem Pille Tõnnov) on eesti kunstnik ja tõlkija.
Haridus.
Lõpetas 2010. aastal Tartu Ülikooli maalikunsti eriala bakalaureuseõppe ning samal aastal avatud ülikooli raames ka inglise keele ja kirjanduse eriala bakalaureuseõppe "cum laude". 
2012. aastal lõpetas Tartu Ülikooli maalikunsti eriala magistriõppe "cum laude" ja sai kunstide magistri kraadi.
Töö.
Aastatel 1998–2000 töötas Tartu Kunstikooli inglise keele õpetajana. 2000. aastast vabakutseline tõlkija. 2012. aastast Tartu Kõrgema Kunstikooli maalingute osakonna lektor ja osakonna juhataja abi.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Ants Johanson. 
Tõlked.
Tõlkinud eesti keelde raamatusarjas "Öölane" ilmunud Rex Stouti, Erle Stanley Gardneri ja Dorothy L. Sayersi raamatuid.
Tõlkinud inglise keelde Veljo Tormise "Eesti ballaadid" ja "Naistelaulud".
Dodge Charger

Dodge Charger on Dodge'i kaubamärgi all müüdav automudel, mida on valmistatud 1960. aastate keskpaigast tänapäevani seitsme mudelipõlvkonna jagu. 
1966–1978 oli Dodge Charger kaheukseline tagarattaveoga keskklassi auto (Chrysler B-body), 1983–87 väiksem esiveoline keskklassi auto (Chrysler L-body) ning alates 2006. aastast on tegu suure taga- või nelikveoga sedaaniga (LX ja LD platvorm).
Esimene põlvkond (1966–1967).
Esimese põlvkonna Charger on kaheukseline "fastbast"-kerega kupee, millel oli salongis neli istekohta. Keskmise suurusega Charger jagas komponente Coronetiga, mis kasutas samuti Chrysler B platvormi. Baasmootoriks oli 318-kuuptolline (5,2 l) V8 koos kolmekäigulise manuaalkäigukastiga ning saadaval oli ka automaatkäigukast. Pakuti ka suuremaid ja võimsamaid mootoreid: näiteks 426-kuuptolline (7,0 l) Hemi V8. Esimese põlvkonna Chargeri müüginumbrid jäid kesiseks. 
Seitsmes põlvkond (LD; 2011–tänapäev).
Dodge Charger SRT8.
Dodge Charger SRT8 ("Street and Racing Technology") on Dodge'i sportsedaan.
Seda on toodetud kolm põlvkonda. Teise põlvkonna Chargeri mootor on HEMI, mille töömaht on 6428 cm³ ja millel on V8-bensiinimootor. Võimsust on 477 hobujõudu, pöördemomenti 637 Nm, kiirendusaeg 0–100 km/h on 4,8 s. Käigukastiks on viiekäiguline automaat. Tippkiirus on 290 km/h. Kütusekulu linnas on 17 l/100 km ja maanteel 10,2 l. Veljed on 20-tollised. Auto kaal on 1979 kg.
Auto on ehitatud tagaveolisele platvormile LX, mis on inspireeritud Mercedes-Benz E- ja S-klassi omadest. Sama mootorit kasutavad ka Jeep Grand Cherokee SRT8, Chrysler 300 SRT8 ja Dodge Challenger SRT8. SRT8 pikas tagatules on 164 LED-lampi. Charger SRT8 põhiline rivaal on 87 hobujõudu võimsam Cadillac CTS-V.
Põlvamaa metskond

Põlvamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Põlva maakonnas. 
Metskonna pindala on 56 188 ha, millest metsamaa moodustab 85%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (54%) ja laanemetsad (25%). Puuliikidest on levinuim mänd, millele järgneb kask.
Põlvamaa metskonda kuulub 5 metsandikku:
Metskonna keskus asub Räpina vallas Ristipalo külas.
Reimo Sagor

Reimo Sagor (sündinud 14. mail 1987 Lääne-Nigula vallas) on eesti näitleja.
Ta on õppinud Palivere Põhikoolis ja lõpetanud 2006. aastal Taebla Gümnaasiumi ning 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26. lend).
Reimo Sagor töötab alates 2014. aastast Vanemuise teatris näitlejana.
Alates 2024. aasta suvest on ta Eesti Näitlejate Liidu esimees.
Aubri Trois-Fontainesist

Aubri Trois-Fontainesist (ka "Aubry", "Albéric", ladinapäraselt "Albericus Trium Fontanum"; suri umbes 1252) oli keskaja tsistertslasest kroonik, kes kirjutas ladina keeles. Ta oli Trois-Fontainesi kloostri munk Chalons-sur-Marne'i piiskopkonnast, suri peale 1252. aastat.
Kroonika.
Aastal 1232 alustas Aubri oma kroonikat "Chronica Albrici Monachi Trium Fontium", mis kirjeldab maailmasündmusi alates maailma loomisest kuni aastani 1241.
Tema aines pärineb ka Froidmonti kloostri munga Hélinandi "Chroniconi" 45.–49. raamatust.
Aubri kroonika avaldati 1874. aastal ka algallikate kogumikus Monumenta Germaniae Historica.
Tähtis on tema teade, et Mõõgavendade ordu asutas Turaida Theoderich (hiljem Eestimaa piiskop).
Roquia Sakhawat Hussain

Begum Roquia Sakhawat Hussain (sünninimi Roquia Khatun) (9. detsember 1880 Rangpur – 9. detsember 1932 Kolkata) oli Bengali feministlik kirjanik ja ühiskonnategelane.
Ta sündis haritud maaomaniku kuuelapselises peres Rangpuri lähedal tänapäeva Bangladeshis, toonases Briti Indias.
Ta on tuntud kui soolise võrdõiguslikkuse eest seisja, kes rajas ka esimese eeskätt moslemi tütarlastele mõeldud kooli.
Roquia Hussaini mõjutasid tema vend Ibrahim, kes õpetas talle inglise ning bengali keelt, ning tema abikaasa Khan Bahadur Sakhawat Hussain, kes ärgitas naist kirjutama. Samuti soovitas Roquia Hussaini abikaasa koguda raha tütarlastekooli loomiseks. Kool tegutseb tänini Kolkatas.
Ta võttis sõna ja kirjutas naiste emantsipatsiooni hüvanguks. Naiste edenemine sai tema arvates toimuda siis, kui lõppeb soopõhine tööjaotus. Ta asutas ka Mosleminaiste Ühingu.
Karklėnai

Karklėnai on alev Leedus Kelmė rajoonis Kražiai vallas.
Karklėnais on põhikool. Vaatamisväärsuseks on 1871. aastal püstitatud katoliku kirik. Kirikuaia väravad pärinevad aastast 1779.
Ajalugu.
Karklėnais asus esimesel aastatuhandel kaks linnamäge. Asulat on esmamainitud XVI sajandil. Sealse mõisa kohta on teada, et 1499. aastal läks seni Žukidele kuulunud mõis Szemetite valdusse. 1767. aastal ehitati sinna esimene puidust kirik. XIX sajandi teisel poolel sai Karklėnaist alev.
Pärast Teist maailmasõda tegutsesid alevi ümbruses Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Karklėnai kohaliku kolhoosi keskasula. Karklėnai on kohaliku kihelkonna keskus.
Varangu vald

Varangu vald oli vald Viru maakonnas aastail 1917–1939. Vallamaja asus Pehka külas.
Varangu vald moodustati 1917. aastal varasema Maria valla aladest. Varangu valda kuulusid Aaviku, Andi, Andja, Andja-Paasküla, Eisma, Jõe, Kandle, Karepa, Karulõpe, Marinu, Matsu, Mõislõpe, Pehka, Raja, Rutja, Saariku, Tidriku, Toolse ja Varangu küla ning Selja asundus.
1939. aasta vallareformiga jagati Varangu valla maa-ala Haljala valla, Kunda valla ja Vihula valla vahel. Aaviku, Jõe, Karulõpe, Mõislõpe, Pehka, Raja, Saariku ja Varangu küla liideti Haljala vallaga. Eisma, Andi, Kiva, Matsu ja Kandle küla liideti Vihula vallaga. Andja, Andja-Paasküla, Marinu, Tidriku, Toolse, Karepa ja Rutja küla ning Selja asundus liideti Kunda vallaga.
Afrotyphlops obtusus

Afrotyphlops obtusus on pimemadulaste sugukonda kuuluv maoliik.
Levila.
"Afrotyphlops obtusus" on levinud Malawi lõunaosas, Mosambiigi põhjaosas ja Zimbabwe idaosas.
Pašilė

Pašilė on alev Leedus Kelmė rajoonis Kražiai vallas.
Pašilės on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1883 püstitatud katoliku kirik. Esimene kirik ehitati sinna aastal 1781, aastal 1785 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Aastal 1863 avati seal kihelkonnakool.
Šaukėnai

Šaukėnai on alev Leedus Kelmė rajoonis, Šaukėnai valla halduskeskus. Alev asub Šona järve kaldal.
Šaukėnais on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Šaukėnai mõisakompleks koos selle juures asuva pargiga ja 1986. aastal püstitatud katoliku kirik. Kirikuaia barokkstiilis väravad pärinevad XVIII sajandist ja on muinsuskaitse all.
Ajalugu.
Šaukėnai küla on esimest korda mainitud XV sajandil, toona asus seal suur turuplats. 1486. aastal rajasid sealsed mõisnikud Szemetid sinna esimese kiriku. 1499. aastal sai Šaukėnaist alev.
Reformatsiooni ajal ehitati katoliku kiriku asemele protestantide palvemaja. Uus katoliku kirik valmis aastal 1632. XVIII sajandil püstitati selle juurde ka puidust kellatorn. Tol ajal läks alev Gorskite valdusse, kuuludes neile kuni aastani 1940. 
Nõukogude ajal oli Šaukėnai kohaliku sovhoosi keskasula.
Tartu Saksa Kultuuri Instituut

Tartu Saksa Kultuuri Instituut (lühend SKI, saksa keeles "Deutsches Kulturinstitut Tartu") on Tartus mittetulundusühinguna tegutsev organisatsioon, mille eesmärk on tutvustada Eestis saksa kultuuri, arendada kultuurisidemeid Eesti ja Saksamaa vahel, pakkuda saksa keele kursusi ning võimalust sooritada Goethe Instituudi eksameid.
Saksa Kultuuri Instituut asub aadressil Kastani 1, endises korporatsiooni Neobaltia hoones.
Ajalugu.
1980. aastate lõpus ja 1990. aastate alguses tekkis Tartus mitu saksa kultuuri tutvustamisele pühendunud seltsi. Esimene oli 1988. aasta märtsis rajatud Eesti Goethe Selts, mis seadis eesmärgiks ajalooliste kultuurisidemete tutvustamise kaudu aidata Eestil uuesti leida koht Euroopa kultuuripildis. 1989. aasta jaanuaris asutati Akadeemiline Baltisaksa Kultuuri Selts, mille eesmärk oli baltisaksa kultuuripärandi tähtsuse teadvustamine. Sama aasta detsembris loodi Tartus Saksa Kultuuri Selts, mis ühendas Tartus ja selle ümbruses elanud sakslasi, kes olid enamuses volgasakslaste järeltulijad. 1990. aasta oktoobris rajati Eesti Wagneri Selts, mis propageeris Richard Wagneri muusikat. Samuti loodi sel ajal Tartus Eesti Saksa Keele Õpetajate Selts.
Kuna seltside eesmärgid ja huvid osaliselt kattusid, hakati tegevuse laiendamiseks koos otsima ühist maja. Linnavalitsuse toel anti seltside käsutusse endine Neobaltia konvendihoone. 1992. aastal moodustati Saksa Kultuurikeskuse Nõukogu, mis pidi välja töötama loodava kultuurikeskuse kontseptsiooni ja arendama koostööd Saksamaa suursaatkonnaga. SKI asutati 26. novembril 1992.
Hoone arhitektuur.
Hoone ehitati baltisaksa üliõpilaskorporatsiooni Neobaltia konvendihoonena aastatel 1902–1904. 
Tegu on juugendstiili ühe varaseima näitega Tartus. Hoone projekteeris Rudolf von Engelhardt.
Tegevus.
SKI pakub mitme taseme keelekursuseid ning seal on võimalik sooritada Goethe Instituudi eksameid. Samuti korraldab SKI saksa keele õpetajate täiendkoolitusi ning õpilastele saksa keele päevi ja keelekonkursse. 
SKI korraldab ka ajaloo- ja kirjandusseminare, filmi-, teatri- ja muusikaõhtuid, kontserte, näitusi ning lasteüritusi. Instituudis asub raamatukogu.
Lycodonomorphus rufulus

Lycodonomorphus rufulus on "Lamprophiidae" sugukonda kuuluv maoliik. 
Klassifikatsioon.
"Lycodonomorphus rufulus" 'el klassifitseeritakse roomajate andmebaasis järgmised alamliigid 
Levila.
See maoliik elab Lõuna-Aafrikas, Svaasimaal, Lesothos, Botswanas, Zimbabwes, Mosambiigis ja Malawis.
Hessen-Homburgi maakrahvkond

Hessen-Homburg moodustati eraldi maakrahvkonnaks aastal 1622 Hessen-Darmstadti maakrahvi poolt. Seda hakkas valitsema tema poeg, kuigi see ei saanud Hessen-Darmstadtist sõltumatuks enne 1668. aastat.
Lühikeseks ajaks jagati see Hessen-Homburgiks ja Hessen-Homburg-Bingenheimiks, kuid need osad taasühendati aastal 1681.
Hessen-Homburgi maakrahvkond koosnes kahest osast, Homburgi ringkond Reini paremkaldal ja Meisenheimi ringkond, mis liideti aastal 1815, sama jõe vasakkaldal.
Aastal 1866 päris Hessen-Homburgi Hessen-Darmstadti suurhertssog, kui Meisenheim läks Preisimaale. Hiljem samal aastal võeti need territooriumid Hessen-Darmstadtilt ära ja endine maakrahvkond kombineeriti koos Hesseni kuurvürstkonna, Nassau hertsogkonna ja vabalinna Frankfurdiga Preisimaa Hessen-Nassau provintsiks.
Tänapäeval moodustab see osa Saksamaa Hesseni liidumaast.
Žalpiai

Žalpiai on alev Leedus Kelmė rajoonis Pakražantise vallas. Alev asub Žalpė jõe kaldal.
Žalpiais on raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Žalpiai mõisakompleks (peahoone hävis Teises maailmasõjas) ja aastal 1928 püstitatud katoliku kirik.
Ajalugu.
Küla kuulus aastail 1616–1621 Raseiniai protestantide kogudusele. Aastal 1714 püstitas toonane mõisnik Plusčiauskas külla puidust kabeli. Aastal 1923 rajati mõisa juurde ka kool, postkontor ja meierei. Kirik valmis aastal 1928.
Taormina

Taormina on linn ja vald Itaalias Sitsiilia maakonnas "città metropolitana di Messina"'s. Taormina paikneb Sitsiilia saare idarannikul Joonia mere ääres umbes poolel teel Messina ja Catania linna vahel.
19. sajandil kujunes Taormina Euroopa aristokraatide hulgas populaarseks turismi sihtkohaks. Esimene hotell Taorminas avati 1874. aastal. Taorminas on käinud puhkamas Oscar Wilde, Goethe, Nietzsche, Richard Wagner ja paljud teised. Nietzsche kirjutas Taorminas teose "Nõnda kõneles Zarathustra".
Linnast avaneb vaade Etna vulkaanile.
Karepa pioneerilaager

Karepa pioneerilaager oli Rakvere rajooni Vihula külanõukogus Karepa külas tegutsenud pioneerilaager. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb pioneerilaagri ala Lääne-Viru maakonna Haljala valda.
Karepa pioneerilaager alustas tegevust 1948. aastal. Pioneerilaager kasutas Girard de Soucantoni aadlisuguvõsa poolt rajatud suvemõisa hooneid. Pioneerilaagri peahoone ja söökla asusid Villa Taorminas, majutuseks kasutati Villa Dombrovkat ja Roosa Villat.
1964. aastal kirjutas Aleksander Blumberg Karepa pioneerilaagri laulu, sõnade autor Siiri Kaasik.
1990. aastatest tegutseb endise pioneerilaagri alal ja hoonetes (välja arvatud Villa Dombrovka) Tallinna Huvikeskuse Kullo Karepa noortelaager.
Vladimir Bogatkin

Vladimir Bogatkin (5. oktoober 1922 Moskva – 13. aprill 1971) oli vene kunstnik.
1934. aastal alustas ta kunstiõpinguid graafik Aleksei Kravtšenko stuudios. 1936. aastast õppis Leningradis Ülevenemaalise Kunstiakadeemia kõrgemas kunstikoolis (praegu Peterburi I. E. Repini nimeline akadeemiline maali-, skulptuuri- ja arhitektuuriinstituut). Aastatel 1940–1942 töötas Moskvas Punaarmee Keskteatri lavakujundajana.
1942. aastal võeti ta Punaarmeesse, 1943. aastal liitus Mitrofan Grekovi sõjakunstnike stuudioga ja osales Teises maailmasõjas 2. Ukraina rinde koosseisus, kajastades lahingutegevust kunstnikuna. 
1949. aastal abiellus eesti kunstniku Valli Lemberiga; nende pojad on filmioperaator Vladimir Bogatkin (1951–2021) ja keraamik Georg Bogatkin. Abielupaar elas vaheldumisi Tallinnas ja Moskvas.
Illustreeris raamatuid ja ajakirju. Esines näitustega Ida-Saksamaal, Tšehhoslovakkias, Ungaris, Vene NFSV-s ja Tallinnas.
1960. aastal ehitasid Bogatkinid suvemaja Karepale. Mitmes teoses on ta kujutanud Karepa ümbruse maastikku ja kalurite elu.
Vladimir Bogatkin suri 1971. aastal rongis teel Leningradist Tallinna.
Linnapäev

Linnapäev (saksa keeles "Städtetag") oli Vana-Liivimaa hansalinnade esindajate nõupidamine.
Linnapäevi peeti alates 14. sajandi keskpaigast 16. sajandi keskpaigani, eriti Valgas, Valmieras, Pärnus ja Viljandis. 14. sajandil osalesid linnapäeval kõik Vana-Liivimaa hansalinnad, hiljem ainult Riia, Tallinn ja Tartu.
Linnapäeval arutati peamiselt väliskaubandust.
Võrumaa metskond

Võrumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Võru maakonnas. 
Metskonna pindala on 48 924 ha, millest metsamaa moodustab 88%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (50%) ja laanemetsad (19%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kuusk ja kask.
Lääne-Virumaa metskonda kuulub 4 metsandikku:
Metskonna keskus asub Võrus.
Ida-Virumaa metskond

Ida-Virumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Ida-Viru maakonnas. 
Metskonna pindala on 58 170 ha, millest metsamaa moodustab 80%. Metsatüüpidest on levinuimad kõdusoo metsad. Levinud on ka soovikumetsad ja palumetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.
Ida-Virumaa metskonda kuulub viis metsandikku:
Metskonna keskus asub Jõhvi vallas Kose külas.
Hiiumaa metskond

Hiiumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Hiiu maakonnas. 
Metskonna pindala on 26 861 ha, millest metsamaa moodustab 85%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad ja nõmmemetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.
Hiiumaa metskonda kuulub kaks metsandikku:
Metskonna keskus asub Kärdlas.
Valgamaa metskond

Valgamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Valga maakonnas. 
Metskonna pindala on 53 010 ha, millest metsamaa moodustab 89%. Metsatüüpidest on levinumad salumetsad (46%) ja laanemetsad (20%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kuusk.
Valgamaa metskonda kuulub 4 metsandikku:
Metskonna keskus asub Valga vallas Raavitsa külas.
Vändra metskond

Vändra metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Pärnu maakonnas. 
Metskonna pindala on 102 620 ha, millest metsamaa moodustab 56%. Metsatüüpidest on levinumad soovikumetsad (30%) ja palumetsad (23%). Puuliikidest on levinuim kask, järgnevad mänd ja kuusk.
Vändra metskonda kuulub 5 metsandikku:
Metskonna keskus asub Tori vallas Randivälja külas.
Ajaloost.
Vändra metskond loodi 1920. aastal Rõusa ja Vana-Vändra mõisa ning Vändra kirikumõisa aladel. Kantselei asus algselt Rõusa mõisas.
Alutaguse metskond

Alutaguse metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Ida-Viru maakonnas. 
Metskonna pindala on 86 045 ha, millest metsamaa moodustab 63%. Metsatüüpidest on levinuimad palumetsad, soovikumetsad ja rabastuvad metsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.
Alutaguse metskonda kuulub viis metsandikku:
Metskonna keskus asub Iisakus.
Kiidjärve metsandik

Kiidjärve metsandik on metsandik Põlvamaa metskonnas. Kiidjärve metsandik hõlmab osaliselt Kanepi ja Põlva valla riigimetsi.
Linnareform

Linnareform oli Venemaa linnaomavalitsuste reform. See toimus sisekubermangudes 1870 ja Balti kubermangudes 1877.
Linnareformiga kaotati senised seisuslikud linnaasutused ja asendati kõiki seisusi hõlmavate asutustega. Ent valitsev seisund linna asjades tagati kodanlusele. Balti kubermangudes kaotati rae ja bürgermeistri, mõnes väikelinnas seni püsinud foogtikohtu haldusvõim, kuid kohtuasutusena püsis raad kuni 1889. aasta kohtureformini.
Formaalselt sai linnaelu puudutavate osuste vastuvõtmise õiguse linnavolikogu. Volikogu moodustas linnavalitsuse, mida juhtis linnapea. Volikogu valimise õigus oli üksnes neil, kellele kuulus kas kinnisvara või ettevõtteid. Valijad jagunesid oma linnamaksu suuruse järgi 3 kuuriasse, millest igaüks sai valida ühepalju linnavolinikke.
Linnavalitsuste pädevus piirnes kohaliku majanduse ja heakorraga. Peale selle tohtis kuberner ükskõik millise linnavolikogu otsuse täitmise peatada.
Linnareformiga tekitatud õiguskorda muudeti 1892. aasta linnaseadusega. Varandustsensust muudeti rangemaks, linnavolikogu liikmete arvu vähendati, linnavalitsuse õigusi kitsendati veelgi ja kuberneri järelevalveõigust laiendati.
Armeenia mütoloogia

Armeenia mütoloogia on armeenlaste muistne mütoloogia.
See sai alguse Urartust ning hiljem mõjutasid seda Mesopotaamia usund, zoroastrism ja vanakreeka mütoloogia.
Arvatakse, et armeenlased olid algul loodusekummardajad.
Armeenia mütoloogia kujunemine.
Armeenia jumalate ("ditsov") panteon kujunes välja armeenia algkeelt kõnelevatel hõimudel, kes pärisid Armeenia mägismaal elavate algindoeurooplaste usundi põhijooned.
Algselt austati Arat, kes oli Arevi (päikese) kehastus. Armeenlased nimetasid end päikese lasteks. Indoeuroopa pärandi seas oli ka kotkaste ja lõvide kultus ning taevakultus.
Ajapikku ilmusid mitteindoeuroopa päritolu jumalused. Peajumal Vanatur asendati Aramazdiga, kelles zoroastristliku Ahura Mazda jooned segunesid kohaliku jumaluse joontega. Samamoodi asendati viljakusjumalanna Nar Anahitiga.
Hellenismiajal samastati armeenia jumalused kreeka jumalustega: Aramazd Zeusiga, Anahit Artemisega, Vahagn Heraklesega, Astghik Aphroditega, Nane Athenaga, Mihr Hephaistosega ja Tir Apolloniga.
Pärast kristluse vastuvõtmist teisenesid vanad müüdid ja uskumused uuteks mütoloogilisteks kujutlusteks ja lugudeks. Jumalate ja vaimude asemele astusid Piibli tegelased, näiteks võtsid Ristija Johannes ja peaingel Gabriel üle mõned Vahagni jooned.
Allikad muistse armeenia usundi kohta on vanakreeka autorid Platon, Herodotos, Xenophon ja Strabon, Bütsantsi õpetlane Prokopios Kaisareast ning keskaja armeenia autorid Movses Horenatshi, Agathangeghos, Jeznik Koghbatshi, Sebevos ja Anania Širakatshi ning suuline rahvapärimus.
Panteon.
Panteon oli algselt Urartu päritolu. Hiljem sai see semi, iraani ja kreeka mõjutusi.
Aleksander Blumberg

Aleksander Blumberg (5. aprill 1918 – 3. november 1973) oli Eesti muusikapedagoog ja helilooja.
Ta töötas Tallinna Pioneeride Palee lauluõpetajana.
Ta on kirjutanud mitmeid laste-, pioneeri-, kooli- ja laagrilaule ning koostanud koos Neeme Laanepõlluga laulikuid.
Harjumaa metskond

Harjumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Harju maakonnas. 
Metskonna pindala on 94 460 ha, millest metsamaa moodustab 77%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad, samblasoometsad, nõmmemetsad ja rabastuvad metsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.
Harjumaa metskonda kuulub kuus metsandikku:
Metskonna keskus asub Jõelähtme vallas Jägala külas.
Järvamaa metskond

Järvamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Järva maakonnas. 
Metskonna pindala on 62 005 ha, millest metsamaa moodustab 78%. Metsatüüpidest on levinumad samblasoometsad, laanemetsad ja palumetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.
Järvamaa metskonda kuulub neli metsandikku:
Metskonna keskus asub Järva vallas Aravetel.
Poliitiline religioon

Poliitiline religioon (ka tsiviilreligioon, sekulaarne religioon) on interdistsiplinaarse analüüsi mõiste, mis peaks selgitama totalitaarse ühiskonna teket ja toimimist. Mõiste võeti kasutusele 1930. aastatel diktaatorlike režiimide (natsionaalsotsialism) ja totalitaarriikide iseloomustamiseks (stalinism). 
Poliitiline religioon ei ole jumalavalitsus (teokraatia). Jumalavalitsuses legitimeerib poliitiline juhtkond võimu jumalale viidates. Poliitilise religiooni puhul võetakse võimu legitimeerimiseks üksikuid osi usunditest (nt valitseja jumalikustamine Rooma keisrikultuses).
Jõgevamaa metskond

Jõgevamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Jõgeva maakonnas. 
Metskonna pindala on 68 815 ha, millest metsamaa moodustab 79%. Metsatüüpidest on levinumad salumetsad ja soovikumetsad, nõmmemetsad ja rabastuvad metsad. Puuliikidest on levinuim kask, järgnevad kuusk ja mänd.
Jõgevamaa metskonda kuulub kuus metsandikku:
Metskonna keskus asub Põltsamaa vallas Pikknurme külas.
Läänemaa metskond

Läänemaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Lääne maakonnas. 
Metskonna pindala on 41 891 ha, millest metsamaa moodustab ligi 50%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad ja soovikumetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.
Läänemaa metskonda kuulub kaks metsandikku:
Metskonna keskus asub Risti alevikus.
Pärnumaa metskond

Pärnumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Pärnu maakonnas. 
Metskonna pindala on 68 203 ha, millest metsamaa moodustab 87%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (39%) ja soovikumetsad (25%). Puuliikidest on levinuim kask, järgneb mänd.
Pärnumaa metskonda kuulub 5 metsandikku:
Metskonna keskus asub Saarde vallas Laiksaare külas.
Raplamaa metskond

Raplamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Rapla maakonnas. 
Metskonna pindala on 68 556 ha, millest metsamaa moodustab 70%. Metsatüüpidest on levinumad soovikumetsad (26%) ja palumetsad (17%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.
Raplamaa metskonda kuulub neli metsandikku:
Metskonna keskus asub Käru alevikus.
Saaremaa metskond

Saaremaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Saare maakonnas. 
Metskonna pindala on 19 567 ha, millest metsamaa moodustab 88%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (36%) ja soovikumetsad (16%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.
Saaremaa metskonda kuulub 2 metsandikku:
Metskonna keskus asub Kärla vallas Kuuse külas.
Tartumaa metskond

Tartumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Tartu maakonnas. 
Metskonna pindala on 76 938 ha, millest metsamaa moodustab 75%. Metsatüüpidest on levinumad salumetsad (21%) ja palumetsad (20%). Puuliikidest on levinuim kask, järgneb mänd.
Tartumaa metskonda kuulub 5 metsandikku:
Metskonna keskus asub Tartus Rõõmu tee 2.
Viljandimaa metskond

Viljandimaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Viljandi maakonnas. 
Metskonna pindala on 65 825 ha, millest metsamaa moodustab 87%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (23%) ja soovikumetsad (21%). Puuliikidest on mänd ja kask peaaegu võrdselt esindatud, järgneb kuusk.
Viljandimaa metskonda kuulub viis metsandikku:
Metskonna keskus asub Mulgi vallas Kalvre külas.
Humanistlik kristlus

Humanistlikus kristluses on tähtsaimaks väärtuseks inimene. Humanistliku kristluse pooldajad nõuavad loobumist antiikaegsest maailmapildist ja teadusevaenulikust fundamentalismist. Humanistlikus kristluses on religiooni lahutamatuks osaks inimõiguste austamine.
Rudolf Bultmann arvas, et mõnel perioodil on humanismi ja kristlust teravalt teineteisele vastandatud, mõnel perioodil on aga tunnistanud nende ühisosa.
Humanismi ja kristlust ühendab inimese erilisuse ja väärtuse tunnistamine. Tänapäeval pole vaja humanismile vastanduvat kristlust. Jumalakartus, ilma inimesekesksuseta on fanatism, mis võimaldab õigustada vägivaldsust, ristisõda, inkvisitsiooni, autoritaarsust, rassilist või soolist ahistamist. Igasugune religioon ilma humanismi maailmavaateta on ebainimlik. 
Filosoofias nimetatakse inimsuse eitamist inimese asjastamiseks. Inimese asjastamist esineb erinevates vormides nii kapitalistlikus majandussüsteemis kui ka kirikus. 
"Kui kirik peaks millelegi ühiskonnas vastu seisma, siis just nimelt mõtteviisile, mis näeb inimeses vaid objekti ning vahendit mingi süsteemi (firma, partei, riigi) eesmärkide saavutamiseks".
"Humanistlik kristlus vastandub sellistele kristluse vormidele, mis ei tunnista inimese õigust ise otsustada ja vastutada; mis nõuavad inimese pimedat allumist kiriklikele autoriteetidele; mis tahavad demokraatiat kirikus asendada autoritaarsusega".
Lycodonomorphus leleupi

Lycodonomorphus leleupi on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Seda maoliiki võib kohata Tansaanias, Malawis, Sambias, Zimbabwes, Mosambiigis ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Lycodonomorphus obscuriventris

Lycodonomorphus obscuriventris on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik.
Levila.
Neid veelise eluviisiga madusid võib kohata Mosambiigis, Lõuna-Aafrikas, Malawis ja Zimbabwes.
Sonoscopia

Sonoscopia on loome- ja kultuurikeskus instituut Portugalis Portos. Asutus tegeleb muusika uute väljendusvahendite ja tehnoloogiate arendamise ning teadustööga.
Lycophidion acutirostre

Lycophidion acutirostre on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik.
Levila.
Neid madusid võib kohata Tansaanias, Malawis ja Mosambiigis.
Pierre Bérégovoy

Pierre Eugène Bérégovoy [pjäär öž'enn beregovu'aa] (23. detsember 1925 Déville-lès-Rouen – 1. mai 1993 Pariis) oli ukraina päritolu Prantsusmaa poliitik. Ta oli aastatel 1992–1993 Prantsusmaa peaminister.
Ta sündis Déville-lès-Rouenis Ülem-Normandias ukraina-prantsuse segaperekonnas; tema isa Adrian Beregovoi sündis Harkovi kubermangus Izjumis, ema oli prantslane. Tööle hakkas ta juba 16-aastaselt metallitöölisena. Teise maailmasõja ajal, töötades prantsuse raudtee-ettevõttes SNCF, võttis ta osa Prantsuse vastupanuliikumisest.
Ta võttis osa sotsialistlikust liikumisest. Aastast 1969 oli ta Sotsialistliku Partei liige. Aastatel 1982–1984 oli ta sotsiaalminister Pierre Mauroy teises ja kolmandas valitsuses. Aastatel 1984–1986 oli ta rahandusminister Laurent Fabiuse valitsuses. Aastatel 1988–1992 oli ta rahandus-, majandus- ja erastamisminister (Michel Rocardi ja Édith Cressoni valitsuses). 2. aprillist 1992 kuni 29. märtsini 1993 oli ta Prantsusmaa peaminister.
Pierre Bérégovoy lõpetas 1. mail 1993 oma elu enesetapuga, peale sotsialistide halba tulemust 1993. aasta parlamendivalimistel, kui nad võitsid ainult 53 kohta 577st, lisaks oli ta sattunud uurimise alla sõbralt, ärimees Roger-Patrice Pelat'ilt saadud intressivaba miljonifrangise laenu eest.
Läti Rahvuslik Kunstimuuseum

Läti Rahvuslik Kunstimuuseum (läti keeles "Latvijas Nacionālais mākslas muzejs") on 1869. aastal Lätis Riias asutatud kunstimuuseum. Selle kogudesse kuulub riigi suurim Läti kunsti kogu.
Muuseumi üle 52 000 eksponaadist moodustab suurema osa läti kunst. Eksponeeritud on Jūlijs Federsi, Janis Rozentālsi, Vilhelms Purvītise, Jānis Valtersi jpt teosed. Samuti on muuseumil Baltimaade rikkalikem vene kunsti kogu. Välja on pandud selliste kunstnike teosed nagu Karl Brüllov, Vassili Tropinin, Orest Kiprenski, Ivan Šiškin, Aleksei Savrassov, Issaak Levitan jt. Muuseumis on esindatud peredvižnikud Vassili Surikov, Ilja Repin, Vassili Perov ja Vladimir Makovski. Tähelepanuväärse osa kogudest moodustavad Nikolai ja Svjatoslav Roerichi teosed.
Ajalugu.
Muuseumi historitsistlik peahoone valmis 1905. aastal baltisaksa arhitekti Johann Wilhelm Carl Neumanni projekti järgi. See oli Balti riikides esimene just muuseumi tarbeks ehitatud hoone. 
Neumann oli ka muuseumi esimene direktor. Aastail 1919–1940 ja 1941–1944 oli muuseumi direktor maalikunstnik ja Läti Kunstiakadeemia rektor Vilhelms Purvītis. 2001. aastast alates on muuseumi juhtinud kunstiajaloolane Māra Lāce. 
2010. aastal otsustati hakata amortiseerunud muuseumihoonet mahukalt renoveerima ja laiendama. Selleks korraldati rahvusvaheline arhitektuurivõistlus, mille võitis Eesti arhitektuuribüroo Salto kavandi ees Leedu arhitektuuribüroode Processoffice Vytautas Biekša ja Andrius Skiezgelas Architecture töö. 2010.–2015. aastani kestnud tööde tulemusena uuendati ja laiendati senist näitusepinda, et nüüdisajastada kogude hoidmise ja eksponeerimise pinda. Uuendatud hoone pälvis 2016. aastal Läti arhitektuuri aastapreemia. 
Kogud.
Muuseumi kogudes on üle 52 000 eksponaadi. Püsiekspositsioon on jagatud neljaks osaks: 
Lisaks korraldatakse hoones ajutisi näitusi, muuhulgas pärast renoveerimist avatud ruumides hoone maa-aluses osas ja kuppelkorrusel.
Lioliai

Lioliai on alev (endine linn) Leedus Kelmė rajoonis, Lioliai valla halduskeskus.
Lioliais on põhikool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on aastal 1768 püstitatud katoliku kirik, pastoraat aastast 1857, kalmistul asuv puidust kabel aastast 1853 ja XIX sajandi algul püstitatud nikerdatud ristiga tulpkabel.
Ajalugu.
Esimesel aastatuhandel asus Lioliais linnamägi. Sealset mõisa on esimest korda mainitud XV sajandil. Aastal 1508 suutis sealne mõisnik Mykolas Viekavičius mõisa juures asuvale asulale välja kaubelda linnaõigused, sinna rajati turuplats ja asula sai õiguse pidada laata. Aastal 1522 rajas ta sinna esimese kiriku.
XVI sajandi teisel poolel läks sealne kirik kalvinistide valdusse. Katoliiklased said selle tagasi aastal 1628. Aastail 1709–1710 laastas linna katk, kõik sealsed elanikud surid. XVIII sajandil sai tunduvalt väiksemaks muutunud Lioliai alevi staatuse.
Teise maailmasõja järel tegutsesid Lioliai ümbruskonnas Leedu metsavennad. Nõukogude ajal oli Lioliai kohaliku kolhoosi keskasula.
Lycophidion capense

Lycophidion capense on huntmao perekonna "Lamprophiidae" sugukonna maoliik.
Klassifikatsioon.
"Lycophidion capense" alamliigid: 
Levila.
Neid madusid võib kohata Lõuna - ja Kesk-Aafrikas (sh Malawis ja Sambias.
Lycophidion semiannule

Lycophidion semiannule on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib kohata Mosambiigis, Malawis, Tansaanias, Sambias, Zimbabwes.
Psammophis angolensis

Psammophis angolensis on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib kohata Botswanas, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Namiibias, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Angolas, Mosambiigis, Malawis, Tansaanias, Sambias, Zimbabwes ja Etioopias.
Muinsuskaitse aastaraamat

Muinsuskaitse aastaraamat on aastaraamat (jätkväljaanne), mis kajastab eelneval aastal Eesti muinsuskaitses ja mälestisel toimunut.
Aastaraamat.
Aastaraamatut antakse välja Muinsuskaitseameti, Tallinna linnavalitsuse muinsuskaitsega tegeleva allüksuse (praeguse nimetusega Tallinna Linnaplaneerimise Ameti muinsuskaitse osakond) ja EKA vastava üksuse (praeguse nimetusega muinsuskaitse ja konserveerimise osakond) koostöös alates 2005. aastast (tegevuste kajastus alates 2004. aastast).
Ingliskeelne kogumik.
2013. aastal anti välja ingliskeelne kogumik, mis võttis kokku aastatel 2005–2012 Eesti muinsuskaitses ja mälestisel toimunu. 2017. aastal anti välja järjekorras teine kogumik, mis võttis kokku aastatel 2013–2016 ning osaliselt 2017. aastal Eesti muinsuskaitses ja mälestisel toimunu.
Psammophis subtaeniatus

Psammophis subtaeniatus on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib kohata Namiibias, Botswanas, Zimbabwes, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Svaasimaal, Angolas, Sambias, Keenias, Tansaanias, Malawis, Sudaanis, Kesk-Aafrika Vabariigis ja Etioopias.
Pseudaspis cana

Pseudaspis cana on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib kohata Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Keenias, Rwandas, Burundis, Tansaanias, Malawis, Zimbabwes, Mosambiigis, Sambias, Lõuna-Aafrikas, Svaasimaal, Namiibias, Botswanas ja Angolas.
Užventise mõis

Užventise mõis (leedu "Užvenčio dvaras") on endine mõis Leedus Kelmė rajoonis Užventise linnas.
Mõisa on esimest korda mainitud aastal 1527, toona oli see riigimõis. Mõis on kuulunud Andrius Tujinlaitisele, Kasparas Bilevičiusele, Gorskitele, Simonas Vainiusele, Matas Vainiusele, Elžbieta Vainienėle, Antanas Gadonasele. Aastal 1820 said mõisa omanikuks Drucki-Lubeckid.
Aastail 1887–1898 rentisid mõisa Leedu kirjaniku Šatrijos Ragana vanemad. Sealset olustikku on ta hiljem kirjeldanud oma aastal 1922 ilmunud raamatus "Vana mõis".
Aastail 1912–1942 kuulus mõis Leedu poliitikule, iseseisvusdeklaratsioonile alla kirjutanud Jonas Smilgevičiusele. Tema rajas mõisa telliselöövi ja vesiveski, mille ruumides asus ka viinavabrik.
Peahoone on tagasihoidlik kahe sissepääsuga puidust hoone. Lisaks vesiveskile ja peahoonele on säilinud veel mõisa ait, kus asub koduloomuuseum, küün, sigala, lehmalaut, teenijate maja koos selle juurde kuuluva laudaga, piimaköök, kelder, sepikoda, veski ametiruumid, linnaseladu. Ka on säilinud mõisa juures asuv park.
Soodla kivisild

Soodla sild ehk Soodla kivisild on maanteesild Jägala–Käravete maanteel üle Jägala jõe. 
Soodla sild, arhitektuuriliselt ja ehitustehniliselt silmapaistev ehitis, asub Harjumaal Anija vallas. Kolmesildeline kivist võlvsild ehitati 1876. aastal Friedrich Modi projekti järgi Eestimaa rüütelkonna kulul Piibe maanteele üle Jägala jõe. Silla võlvavad on 8,5 m laiad. Silla muudab ainulaadseks asjaolu, et see on üks väheseid üleni raudkivivoodriga võlvsildu. 
Ajalugu.
Enne kivisilda.
Muinasajast tuntud koolmekohal Jägala jõel on kivisillale eelnenud mitmed varasemad sillad. Põhjasõja algul, 1700. aastal, peeti Soodla silda Põhja-Eesti strateegilselt üheks tähtsamaks sillaks. On teada, et kui 1701. aastal jääminek purustas silla, kohustas Tallinna asehaldur Matthias von Porten tagamaks Rootsi vägede tõrgeteta liikumist üle jõe, ümbruskonna mõisaid rajama silla asemele praami. Arvatavasti mõne aja pärast asendati praam puitsillaga, mis püsis kuni kivisilla rajamiseni.
Kivisild.
1919. aastast pärinevate teadete järgi pandi ehituse ajal silla alustugede alla kividega täidetud puust kastid (kärgkastid). Silla välimised küljed ja võlvialused laoti neljakandiliselt tahutud suurtest raudkividest.
Silda on korduvalt remonditud. 1918. ja 1929. aastal tehti suuremaid parandustöid. 1941. aasta Suvesõjas sai sild osaliselt kannatada: purustati üks võlv ja osaliselt kaldasammas, kuid sild taastati ajutiselt veel samal aastal. Põhjalikumad taastustööd tehti 1947. aastal Sojuzdorprojekti projekti järgi. Silla läbilaskevõime suurendamiseks laiendati kivirinnatiste arvel sõiduteed. Ka ehitati jalakäijatele konsoolsed raudbetoonkõnniteed. 
Silla tehnilised andmed enne renoveerimist 2012. aastal: silla pikkus 53 m, sõidutee laius 7,9 m.
Kivisilla renoveerimine 2012.
Soodla silla renoveerimisprojekti koostas 2011. aastal Stricto Project OÜ. Projekti autor on Taavi Kolts. Kivisilla silla remondi eesmärk oli olemasoleva silla kandevõime suurendamine, sõiduala laiendamine ja silla konstruktsioonide remontimine, et tagada rajatise pikem ekspluatatsiooniaeg. Seejuures tuli säilitada kivisilla välisilme. 
Uus tehniline lahendus seisnes järgmises: silla sõidutee elemendid eemaldati ning olemasolevatesse jõe- ja kaldasammastesse puuriti RD-mikrovaiad (mikrovaiad erinevad tavalistest vaiadest läbimõõdult, jäädes alla 300 mm) – 170 mm läbimõõduga terastoruvaiad, kokku 18 vaia pikkusega 7,5 m. Vaiasid jätkati keevituse teel. Pärast paigaldamist vaiade õõnsused betoneeriti. Selliste vaiade projektikohane kandevõime on 1200 kN. Vaiatööd tegi alltöövõtukorras OÜ Mikrovai. Edasi jätkas peatöövõtja TREV-2 Ehituse OÜ: vaiapeadele betoneeriti raudbetoonist riiglid (silla pikiteljega põiki asetsevad kandurid) ja seejärel valati 11,2 m lai 600 m² pindalaga monoliitsest raudbetoonist sillatekk, mis jäi kandma juba riiglitele. Pärast renoveerimistöid võlvid enam kandetarindi rolli ei oma. Võlvide raudkivivooder puhastati ja vuugid täideti uuesti (kivimüüritise renoveerimise maht ~450 m²). 
Kogu töö läks maksma 574 000 eurot. Raha saadi selleks riigieelarvest.
Albaania muusika

Albaania muusika on Albaanias ja albaanlaste loodud muusika.
Albaania rahvamuusika erineb regiooniti, kõige silmapaistvamad on geegide (põhjas) ja toskide (lõunas) traditsioonilise muusika stiilierinevused. Geegide muusikat kirjeldatakse jõulise ja kangelaslikuna, toskide oma rahuliku, õrna ja kaunina. Mõlemat stiili iseloomustab taktimõõtude 3/8, 5/8 ja 10/8 kasutamine. Albaania muusika on saanud tugevaid mõjutusi Kagu-Euroopa kultuuridelt, eriti Osmanite riigilt, mille võimu all Albaania üle viie sajandi oli, kuid need mõjud on väiksemad maapiirkondades ja eraldatud paikades. Albaania rahvalaulude seas on eepilisi kangelaslaule, meloodilisi hällilaule, armastuslaule, töölaule jm. Olulised on tähtpäevadega seotud laulud, nt püha Laatsaruse päeva puhul, mis märgib kevade algust. Hällilaulud ja itkud on tähtsad naiste laulud.
Põhja-Albaania geegid on tuntud oma laia valiku eepiliste laulude poolest. Paljud neist räägivad Skanderbegist, kes oli 15. sajandi vabadusvõitleja ja Albaania rahvuskangelane. Need laulud kannavad suulises vormis edasi rahva ajalugu, moraalinorme ja sotsiaalseid väärtusi. Kangelaslaule saadetakse ühekeelsel poogenpillil lahutal. Lahutat mängitakse tänapäeval veel ainult mõnedes Põhja-Albaania mägipiirkondades, veidi lõuna pool on rohkem levinud kahekeelne çifteli, mille ühel keelel mängitakse meloodiat ja teine kõlab burdoonina kaasa. Eepiliste kangelaslaulude ja ballaadide (ning pillisaate) esitajaks on traditsiooniliselt olnud mehed, kuid naiste osakaal on aja jooksul suurenenud. Laulud, mida laulavad lambakarjused, on melanhoolsed ja mõtlikud. Karjused mängivad ka lihtsaid puupuhkpille, näiteks klarnetisarnast zumarët.
Lõuna-Albaania traditsiooniline muusika on pehmem ja õrnem. Laulud on polüfoonilise loomuga ja sarnanevad Kreeka muusikaga. Vlorë piirkonnas on levinud tähelepanuväärne neljahäälne laulustiil. Lauludes on emotsionaalne pinge ja samal ajal range rituaalne vorm. Üks laululiike on ka matuseitkud, mida esitavad koor ja üks või kaks solisti. Esile kerkivad ka armastuslaulud, milles on vaba rütm, heakõlalised kooskõlad, kaunistused ja melismid. Toskidel on levinud ansamblid, kuhu kuuluvad viiulid, klarnetid, lahutad ja defid (tamburiin).
Üks tähtsamaid rahvamuusikasündmusi on iga viie aasta järel Gjirokastëris toimuv folkloorifestival.
1920. aastatest on loodud ka Albaania iseloomulikku süvamuusikat.
Eesti Jäähokiliit

Eesti Jäähokiliit (EJL) on Eesti jäähoki riiklik juhtorgan. Eesti oli Rahvusvahelise Jäähokiföderatsiooni (IIHF) liige alates 1935. aastast, kuid pärast seal osalenud riikide annekteerimist Nõukogude Liidu poolt vastavalt 1940. ja 1945. aastal liikmesus katkes. See taastati pärast nende riikide suveräänsuse taastamist 1990. aastatel. 
Jäähokiliidu põhiülesanne on jäähoki populariseerimine ja arendamine Eesti Vabariigis.
Riigis on 14 klubi, 1303 mängijat (neist 125 mängivad Unibet Hokiliigas), 10 sisejäähalli ja 23 välijäähalli. Eesti meistrivõistluste mänge vilistab kõigis vanuseklassides 28 kohtunikku.
Suurim areen: Tondiraba (peaareen mahutab 5840 pealtvaatajat) Tallinnas.
IIHF edetabelis on meeste võistkond 28. ja naiskond 40. kohal.
Unibet Hokiliiga.
Unibet Hokiliiga on Eesti kõrgeima tasemega jäähokiliiga. Liiga koosneb viiest meeskonnast. Tavahooaja 2024-25 tulemused:
Balti meistrivõistlused males

Balti meistrivõistlused males on aastast 1931 toimuvad Baltimaade meistrivõistlused males.
Enne I maailmasõda peeti võistlust Balti malekongress (inglise "Baltic Chess Congress").
Eesti naiste jäähokikoondis

Eesti naiste jäähokikoondis on Eestit naiste jäähokis esindav rahvuskoondis. Koondis kuulub Eesti Jäähoki Liitu.
Koondise esimene matš oli 25. novembril 2005, kui Tallinnas mängiti Islandi vastu ja see mäng võideti 8:2.
Ivan Babikov

Ivan Babikov (sündinud 4. juulil 1980 Sõktõvkaris) on Venemaal sündinud Kanada endine murdmaasuusataja. 
Ta võistles alates 2002. aastast. Ta kasvas Venemaal, kuid asus Kanadasse elama, sai kodakondsuse ning asus Kanadat esindades võistlema.
Sportlaskarjäär.
2010. aasta taliolümpiamängudel Vancouveris saavutas ta karjääri parima koha, kui oli 30 km suusavahetusega sõidus viies. Lisaks oli ta teatesõidus seitsmes, 15 km vabatehnikasõidus kaheksas ja 50 km klassikas 33.
Babikovi parimaks saavutuseks maailmameistrivõistlustel jäi neljas koht, mille ta sai vabastiilis 15 km eraldistardis sõidus Val di Fiemmes 2013. aastal. Tema parim maailma karikasarja koht oli samuti neljas, mille ta saavutas 15 km vabatehnikas Canmore'is 2005. aasta detsembris. 2008.–2009. aasta Tour de Skil võitis ta viimase etapi.
Babikov lõpetas sportlaskarjääri 2016. aasta juunis.
Kodakondsuse vahetus.
Babikov elab alates 2003. aasta kevadest Kanadas ning sai 2007. aastal Kanada kodakondsuse. FIS-i reeglite kohaselt pidi Babikov Venemaa koondises võistlema ka 2008. aastal. Kanada murdmaasuusataja sai temast 2009. aasta jaanuaris. Nüüd elab ta Alberta provintsis Canmore'is.
Varustus.
Babikovi sponsor oli Salomon. Babikov sõitis Salomoni saabaste, suuskade ja klambritega. Babikov kasutas Swixi suusakeppe.
Saavutused.
Maailma karikasarjas.
Ivan Babikov osales individuaalarvestuses 164 maailma karikasarja etapil ja jõudis esikolmikusse kolmel korral, neist ühe etapi ta võitis.
Tamara Sõrmus

Tamara Sõrmus (aastani 1953 Tamara Sander; 29. november 1926 Tartu – 28. märts 2018 Tartu) oli eesti baleriin ja matemaatik.
Ta oli aastatel 1945–1951 Vanemuise teatri baleriin.
Ta lõpetas 1954. aastal Tartu Riikliku Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonna matemaatikuna. 1963. aastal kaitses ta füüsika-matemaatikakandidaadi väitekirja (juhendaja professor Gunnar Kangro).
Aastatel 1955–1975 töötas ta õppejõuna (aastast 1968 dotsendina) Tartu Riikliku Ülikooli matemaatilise analüüsi kateedris. Aastatel 1975–1995 töötas ta õppejõuna (dotsendina) Tallinna Pedagoogilises Instituudis, hiljem Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
Tal on uurimusi hajuvate ridade teooria alalt, ta on üldistanud selle teooria tulemusi Banachi ruumide jadadele ja operaatormaatriksitega summeerimismenetlustele. Ta koostas mitu kõrgkooliõpikut.
Isiklikku.
Tema vend Georg Sander (1923–2016) oli eesti teatrikunstnik.
Eesti U18 jäähokikoondis

Eesti U18 jäähokikoondis on Eestit kuni 18-aastaste jäähokis esindav rahvuskoondis. Koondis kuulub Eesti Jäähoki Liitu.
Eesti U20 jäähokikoondis

Eesti U20 jäähokikoondis on Eestit noorte (juunioride) jäähokis esindav rahvuskoondis. Koondis kuulub Eesti Jäähoki Liitu.
Koondise esimene matš oli 10. novembril 1992, kui Riias mängiti Sloveenia vastu ja see mäng kaotati 3:4.
Vili Kazasjan

Vili Kazasjan (õieti Edmond Aram Kazasjan, bulgaaria keeles Едмонд Арам Казасян; 8. detsember 1934 Sofia – 12. juuli 2008 Sofia) oli bulgaaria helilooja, dirigent ja džässpianist.
Ta oli armeenia päritolu. 1957. aastal lõpetas ta Sofias tehnikumi. 1950. aastatel hakkas esinema muusikuna.
Tema tütar on laulja Hilda Kazasjan.
Miloslav Stingl

Miloslav Stingl (19. detsember 1930 Bílina – 11. mai 2020 Praha) oli tšehhi maailmarändur, reisikirjanik ja etnograaf, kes on rahvusvaheliselt tuntud paljusid maailma põlisrahvaste kultuure käsitlevate teoste poolest, mis osaliselt põhinevad autori enda vahetul kogemusel. Mitmed Stingli raamatud on tõlgitud eesti keelde.
Fototöötlus

Fototöötlus on protsess, mille käigus muudetakse varem tehtud fotosid. Digifotograafias kasutatakse selleks fototöötlusprogramme.
Manipulatsiooni mõte.
Fototöötlus teenib mitmesuguseid eesmärke. Küllap tähtsaim või vähemasti levinuim on pildistatava objekti või stseeni võimalikult täpne, kvaliteetne ja tehniliselt pädev edastamine vaatajatele. Sellest eesmärgist lähtudes on ideaalne fototöötlus niisugune, kus tehakse vaid hädatarvilik. Lõpptulemuse kvaliteet sõltub seega enim hetkest, mil foto tehakse – hilisem töötlus saab seda paremuse suunas mõjutada vähe.
Tihti mõistetakse fototöötluse all ka protsessi, kus fotot moonutatakse sedavõrd, et see ei kujuta enam olukorda, mis oli pildi tegemise ajal. Sellisel juhul võib olla tegu kunstiliste ja esteetiliste taotlustega, aga ka näiteks sooviga õppe-eesmärgil rõhutada mõnd objekti või objekti omadust.
Ajalugu.
Enne arvutiajastut saavutati fotomanipulatsiooni efekte tindi, mitmekordse särituse ning fotode või negatiivide kokkusobitamisel. Samuti kasutati värvipüstoleid, pliiatseid ning kõikvõimalikke vahendeid, mis soovitud tulemuseni jõudmisel kaasa aitasid. Sellist tüüpi fototöötlust peeti omaette kunstivaldkonnaks, kuna nõudis palju oskusi ja annet.
Gonionotophis nyassae

Gonionotophis nyassae on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik. 
Levila.
Neid madusid võib kohata Namiibias, Botswanas, Sambias, Zimbabwes, Mosambiigis, Lõuna-Aafrikas, Svaasimaal, Malawis, Tansaanias, Rwandas, Burundis, 
Keenias, Somaalias ja Kongo Demokraatlikus Vabariigis.
Hemirhagerrhis nototaenia

Hemirhagerrhis nototaenia on "Lamprophiidae" sugukonna maoliik.
Levila.
Neid madusid võib kohata Burkina Fasos, Nigeris, Kamerunis, Kesk-Aafrika Vabariigis, Kongo Demokraatlikus Vabariigis, Tšaadis, Sudaanis, Lõuna-Sudaanis, Etioopias, Somaalias, Keenias, Tansaanias, Malawis, Zimbabwes, Mosambiigis, Sambias, Lõuna-Aafrika Vabariigis, Namiibias, Botswanas ja Angolas.
Hemorrhois hippocrepis

Hoburaud-vilbasnastik ("Hemorrhois hippocrepis") on "Colubridae" sugukonna maoliik. 
Klassifikatsioon.
Tänapäeval liigitatakse see madu soomuseliste seltsi "Colubridae" sugukonna "Hemorrhois" perekonna maoliigina ja tema teaduslik ladinakeelne nimetus on "Hemorrhois hippocrepis". Eestikeelne nimetus on hoburaud-vilbasnastik.
Veebipõhises roomajate taksonoomilises andmebaasis on hoburaud-vilbasnastikul 2 alamliiki: 
Levila.
Neid madusid võib kohata Alžeerias, Hispaanias, Gibraltaril, Itaalias, Sardiinias, Pantelleria saarel, Marokos, Portugalis ja Tuneesias.
Eesti käsipallikoondis

Eesti käsipallikoondis on Eestit käsipallis esindav rahvuskoondis. Koondis kuulub Eesti Käsipalliliitu.
Koondis on mänge pidanud alates 1995. aastast, kuid tiitlivõistluste finaalturniiridele ei ole kunagi jõudnud.
Osalemine tiitlivõistlustel.
EM 2022 kvalifikatsioon.
1. etapp, väljalangemismängud
Edasi järgmise etapi mängudele sai Eesti üldskooriga 69:53.
2. etapp, alagrupiturniir
Saksamaa kogus 12 punkti, Austria 6 ning Bosnia ja Hertsegoviina 4 punkti. Kõik kolm said võimaluse mängida finaalturniiril. Eesti tulemus oli 2 punkti.
MM 2023 Euroopa kvalifikatsioon.
1. etapp, alagrupiturniir
Soome kogus 5 ja Eesti 4 punkti ning nad jätkasid 2. etapi mängudega. 
2. etapp
Edasi järgmise etapi mängudele sai Austria üldskooriga 62:57.
EM 2024 kvalifikatsioon.
Alagrupiturniir
Island ja Tšehhi kogusid 10 punkti ja said finaalturniirile, Eesti ja Iisrael said turniiril 2 punkti ning edasi ei pääsenud. Eesti sai 3. koha tänu paremale väravate üldvahele.
MM 2025 Euroopa kvalifikatsioon.
1. etapp
Edasi järgmisesse ringi sai Eesti üldskooriga 58:51.
2. etapp
Edasi järgmisesse ringi sai Eesti üldskooriga 73:62.
3. etapp
Edasi järgmisele etapile sai Island üldskooriga 87:49.
EM 2026 kvalifikatsioon.
Kvalifikatsioonivõistluste 1. etapil Eesti meeskond ei pidanud osalema. 2. etapi mängudeks loositi 32 meeskonda 8 alagruppi. Finaalturniirile saavad iga alagrupi kaks paremat ja neli parima tulemusega kolmanda koha meeskonda. Eesti vastasteks on Sloveenia, Põhja-Makedoonia ja Leedu.
Orienteerumise maailmameistrivõistlused

Orienteerumise maailmameistrivõistlused (inglise The World Orienteering Championships) on maailmameistrivõistlused orienteerumisjooksus. Võistlusi on peetud alates 1966. aastast. Kuni 2003. aastani toimusid need iga kahe aasta tagant (v.a 1978 ja 1979) ja aastast 2003 toimuvad need igal aastal.
2017. aasta orienteerumise maailmameistrivõistlused toimusid Eestis.