tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Stalbe mõis

Stalbe mõis (läti keeles "Stalbes muiža", saksa keeles "Stolben") oli mõis Lätis, nüüdisaegse haldusjaotuse järgi Cēsise piirkonnas Stalbe vallas Stalbe asulas. Ajalooliselt jäi mõis Straupe kihelkonda.
Ajalugu.
Stalbe mõisa maad kuulusid varem Lielstraupe lossile. Mõis kujunes siis, kui kolm venda Albedyllid selle valduse omavahel ära jagasid. Stalbe mõisa rajas Otto Albedyll. Aastal 1738 kuulus mõis Budbergidele. Teadaolevalt oli järgmine omanik Carl Gustav von Berg. Tema vahetas Stalbe Meckidega Kastrāne mõisa vastu. Aastal 1761 vahetasid Meckid selle omakorda Vietinghoffidega Mujāni mõisa vastu. Aastal 1778 oli mõisa omanikuks juba Johann Gottlieb Münnich. Aastal 1817 müüs mõisa toonane omanik Eleonore Christine Sophie von Mengden 70 000 rubla eest Michael Andreas Barclay de Tollyle.
Aastal 1847 müüs tema poeg Magnus Stalbe 70 000 rubla eest Carl Bruiningkile. Aastal 1859 müüs too mõisa 185 000 rubla eest Carl Guido Theodor Boltho von Hohenbachile. Aastal 1865 ostis mõisa 180 000 rubla eest Johann Christophn Wöhrmann.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 9 ja 1/8 adramaad, sellele allus 293 mees- ja 296 naishinge. Aastal 1688 oli mõisa suurus 8 ja 1/2 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 5 ja 5/8, aastal 1757 aga 10 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 11 ja 3/10 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid 11 ja 3/10, aastal 1881 aga 7 ja 49/80, lisaks 12 ja 33/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad.
Mõisale kuulus aastal 1816 kaks karjamõisat: "Althof" ja "Georgenhof".
Rantsna mõis

Rantsna mõis ehk Rencēni mõis (saksa keeles "Ranzen", läti keeles "Rencēnu muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Astijärve kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Valmiera piirkonnas Rencēni vallas Rencēnmuiža külas.
Ajalugu.
Mõisa maad kuulusid varem Astijärve mõisale. Aastal 1586 panditi sealsed maad 600 kuldna eest vendadele Büringitele.
Esimene mõisavaldaja oli krahv Francesco Santi, kellele Jelizaveta Petrovna aastal 1744 sealsed maad annetas. Osa mõisa maadest annetati aga aastal 1749 kammerpreili Franzenile. Hiljem kuulus mõis Sieversitele. Aastal 1784 kinkis mõisa omanik Friedrich von Sievers veerandi adramaa suuruse maatüki mõisa ülevaatajale Jacob Wachholderile. Aastal 1836 ostis mõisa 154 000 rubla eest kommertsnõunik Emilie Mathilde Kriegsmann. 
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 25 ja 1/2 adramaad, sellele allus koos "Fioren"i nime kandva mõisaga (pindala 2 ja 3/8 adramaad) 457 mees- ning 596 naishinge. Aastal 1688 ja 1734 oli mõisa suurus 20 ja 3/4 adramaad, aastal 1757 aga 27 ja 7/8. Aastal 1823 oli mõisa suurus 20 ja 7/10 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 20 ja 7/20, aastal 1881 aga 13 ja 17/80, lisaks allus mõisale 21 ja 26/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Mõisaansambel.
Mõisakompleks, sealhulgas vana häärber, mõisa valge ait, mõisavalitseja maja, viinaköök, uus häärber ja park, on muinsusmälestistena regionaalse kaitse all. Pargis asuvad viis kaskaadina ühendatud tiiki. Mõisa juures asub looduskaitsealune tammeallee. Arhiivides on infot 45 mõisakompleksi kuulunud hoone kohta; muuhulgas olid mõisal ka oma elektrijaam ja tuletõrjedepoo.
Bill Drummond

William Ernest Drummond (sündinud 29. aprillil 1953) on Lõuna-Aafrika päritolu Šoti kunstnik, muusik, kirjanik ja produtsent. 
Ta on tuntud kui 1980. aastate lõpu avangard-popansambli The KLF üks asutajaliikmeid. 1994. aastal pärast KLF-i laialiminekut korraldasid Drummond ja tema bändikaaslane Jimmy Cauty "performance"′i, mille käigus põletasid ära miljon naela muusikaäris teenitud raha.
Salzburgi kuurvürstkond

Salzburgi kuurvürstkond (saksa: "Kurfürstentum Salzburg" või "Kursalzburg"), vahetevahel ka Salzburgi suurhertsogkond, oli aastatel 1803–1805 Saksa-Rooma riigi kuurvürstkond, vürstliku Salzburgi peapiiskopkonna lühiealine järglasriik.
Ajalugu.
1800. aastal okupeerisid Prantsuse väed Teise koalitsiooni sõja ajal vürstliku peapiiskopkonna territooriumi, kusjuures peapiiskop krahv Hieronymus von Colloredo põgenes Viini. Suurendatuna Berchtesgadeni praostkonna ning endiste vürstlike piiskopkondade Eichstätti ja Passau osade võrra korraldati tema maad ümber Salzburgi kuurvürstkonnaks, mis loodi keiser Franz II noorema venna Ferdinand III jaoks.
Ferdinand valitses Toscana suurhertsogkonda aastani 1801, kui keiser Franz pidi Lunéville'i rahu kohaselt Toscana valitsemise Prantsusmaale ja Louis de Bourbon-Parme'ile loovutama. Suurhertsog, olles Napoleoniga heades suhetes, jõudis oma hüvitiseni, endisse peapiiskopkonda detsembris 1802. Ilmalikustamine sai teoks, kui vürstlik peapiiskop Colloredo loobus 11. veebruaril 1803 oma Viini maapaos ametlikult Ferdinandi kasuks. Kaks nädalat hiljem ilmalikustati piiskopkonna territoorium Saksamaa mediatisatsiooni ("Reichsdeputationshauptschluss") osana. 
Ferdinand osutus võimekaks valitsejaks. Ta rajas Salzburgi ülikooli meditsiiniteaduskonna ja kutsus austatud pedagoogi Franz Michael Vierthaleri haridusreformi tegema. Samuti käskis ta parandada mäekuruteid Bad Gasteini, St. Johann im Pongausse ja Radstadti, samas äratasid tema majanduslikud reformid Salzburgi tsunftide vastuseisu. Kui Prantsuse väed oktoobris 1805 Kolmanda koalitsiooni sõja ajal taas sisenesid, pidi Ferdinand, nagu tema eelkäija peapiiskop Colloredogi, vahetama oma residentsi oma venna õukonna vastu Viinis.
Pärast Austria kaitse purustamist Austerlitzi lahingus kaotati Salzburgi kuurvürstkond 26. detsembril 1805 sõlmitud Pressburgi rahuga. Endise peapiiskopkonna maad koos Berchtesgadeniga läksid Austria keisririigile, samas Eichstätti ja Passau territooriumid annekteeriti Baieri kuningriigi poolt. Ferdinand sai taas hüvitist, seekord äsjaloodud Würzburgi kuurvürstkonna. 
Saksa-Rooma riigi lõpliku kaotamisega aastal 1806 muudeti kuurvürstkond Austria Salzburgi hertsogkonnaks ja Franz lisas oma Austria keisri tiitlile tiitli "Salzburgi hertsog". Kuid Salzburg jäi huvide ja läbirääkimiste objektiks kõigi Napoleoni sõdade ajaks. Pärast Viienda koalitsiooni sõda läks see vastavalt 1809. aasta Schönbrunni rahule Baierile, see liidendati aastal 1810 koos Tirooli Kitzbüheli, Traunsteini ja Ried im Innkreisiga Salzachi ringkonda. 
Salzburgi piirkond jaotati Austria ja Baieri vahel lõplikult 1814. aasta Pariisi rahuga. Aastast 1816 hallati suurt ala Salzachi jõest idas Linzist Ülem-Austrias, kuni Salzburgi hertsogkond aastal 1850 taasloodi.
Älvalek

„Tantsivad haldjad“ (rootsi keeles „Älvalek“) on rootsi kunstniku August Malmströmi (1829–1901) õlimaal lõuendil.
Maalil on kujutatud vee kohal kuuvalguses hõljuvaid haldjaid.
Karl XV testamendiga läks teos 1872. aastal Stockholmi Rahvusmuuseumi kogudesse.
Pascal (mikroarhitektuur)

Pascal on Nvidia graafikaprotsessori arhitektuuri koondnimi, mida peetakse Maxwelli arhitektuuri järeltulijaks. Pascali mikroarhitektuuri tutvustati esmalt 2016. aasta aprillis koos GP100 kiibiga. Arhitektuur on nime saanud Blaise Pascali järgi, kes oli 17. sajandi matemaatik. Kõik Pascali arhitektuuri kiibid toodetakse TSMC 16 nm FinFET tootmisprotsessiga.
Detailid.
Märtsis 2014 kuulutas Nvidia välja Maxwelli arhitektuuri järeltulija, milleks on Pascali mikroarhitektuur. Tesla P100 (GP100 kiip ehk esimese generatsiooni Pascali tippklassi kiip) kuulutati välja 6. mail 2016 ning väljastati 27. mail 2016. Võrreldes GTX graafikaprotsessoritega (GP104 kiibiga ehk hetkel väljas olevatest graafikakaartidest GTX 1070, GTX 1080, Quadro P5000) on sel erinev Pascali arhitektuuri versioon. GP104 varjutaja plokid sarnanevad Maxwelli arhitektuuri disainiga.
Arhitektuuriliselt parandati GP100 juures järgmisi asju:
Arhitektuuriliselt parandati GP104 juures järgmisi asju:
Ülevaade.
Graafikaprotsessori klastrid.
Kiip on liigendatud graafikaprotsessori klastriteks ("Graphics Processor Clusters" – GPCs). GP104 kiibi puhul sisaldab graafikaprotsessori klaster viit voogedastusprotsessorit.
Voogedastus-multiprotsessor Pascal.
Nvidia voogedastus-multiprotsessor vastab AMD arvutusüksusele. Voogedastus-multiprotsessor sisaldab 128 ühekordse täpsusega aritmeetika-loogikaplokki (ALU) ("CUDA tuumad") GP104 kiibil ning 64 ühekordse täpsusega aritmeetika-loogikaplokki GP100 kiibil.
Mida AMD kutsub arvutusüksuseks (CU), võib võrrelda Nvidia voogedastus-multiprotsessoriga. Kui kõik arvutusüksuste versioonid sisaldavad 64 varjutaja protsessorit (näiteks 4 SIMD vektorühikut (igaüks 16 rada lai) = 64), siis Nvidia (tihti nimetatakse varjutaja protsessoreid "CUDA tuumadeks") samas eksperimenteerib erinevate numbritega:
Polymorph-Engine 4.0.
Polümorf mootor on üksus, mis vastutab ruutmosaiigi eest. See vastab funktsionaalsuse poolest AMD geomeetrilisele protsessorile. Pascali arhitektuur sisaldab versiooni 4.0. See on liigutatud varjutaja mooduli alt tekstuuritöötlemisklastri (TPC) alla, et lubada ühel polümorfi mootoril suunata ühele või mitmele voogedastusprotsessorile informatsiooni tekstuuritöötlemisklastri sees.
Jõudlus.
Pascali graafikaprotsessori teoreetilist ühekordse täpsusega töötlemisvõimsust tuhandetes ujukomatehetes sekundites (GFLOPS) arvutatakse järgmiselt: 2 * CUDA tuumade arv * tuuma taktsagedus (GHz).
Pascali graafikaprotsessori teoreetiline topelttäpsusega töötlemisvõimsus on 1/2 ühekordse täpsusega jõudlusest GP100 kiibil ning 1/32 GP102 ja GP104 kiipidel.
Pascali graafikaprotsessori teoreetiline poole täpsusega töötlemisvõimsus on kaks korda suurem kui GP100 kiibil ning 1/64 GP104 kiibiga võrreldes.
Järeltulija.
Pascali arhitektuuri järeltuleva arhitektuuri koodnimi on Volta. Nvidia on teatanud, et Volta graafikaprotsessor sisaldab lairiba mälu, ühendatud mälu ja NVLinki.
Köki ja Kokka Ramat

"Köki ja Kokka Ramat" (täispealkiri: "Köki ja Kokka Ramat, mis Rootsi Kelest Eesti-ma Kele üllespandud on. Tallinnas, trükkitud 1781. Aastal") on esimene eestikeelne kokaraamat.
Cajsa Wargi kokaraamatu "Hjelpreda I Hushållningen För Unga Fruentimber" tõlkis eesti keelde Johann Lithander. Eestikeelse tõlke ilmumise ajaks oli Wargi kokaraamatust ilmunud kaks saksakeelset trükki. Ehkki Lithander tõlkis raamatu rootsi keelest, oli ta ka kursis saksakeelse versiooniga, kust võttis oma tõlkesse roogade saksakeelsed nimetused, mis esinevad kõrvuti eestikeelsetega. Tõlkes on kasutatud hulgaliselt tol ajal veel vähe tuntud, kuid hiljem kinnistunud toidutermineid, nagu "supp", "pulljong", "soost", "kortlettid", "sallad", "krääm", aga ka ridamisi toorlaenusid, mis elavas keeles ei kinnistunud, nagu "pakkitud" (sks "gebackte", 'praetud'), "wüllitud" (sks "gefüllte", 'täidetud') jne. Raamat sisaldab 986 õpetust ja retsepti. Raamatu eessõnas on öeldud:
Tõuge teose "Hjelpreda I Hushållningen För Unga Fruentimber" tõlkimiseks eesti keelde tuli baltisaksa aadlilt, kes oli huvitatud mõisakokkade paremast väljaõpetamisest. Algupärandis olnud peatükid, mis käsitlevad riidevärvimist ja jagavad majapidamisalaseid juhiseid, on eestikeelsest versioonist välja jäetud, osutades, et teose sihtrühmaks on ainult kokad.
Pascal (täpsustus)

Pascal on prantsuspärane nimi, mille tuntuim kandja on prantsuse teadlane ja filosoof Blaise Pascal.
Nime/nimetusega "Pascal" võidakse tavaliselt silmas pidada kas Blaise Pascali või mõnda tema järgi nime saanud nähtust:
Teisi selle perekonnanime kandjaid:
See perekonnanimi tuleneb eesnimest, mis omakorda on seotud ladinakeelsete sõnadega "paschalis" või "pashalis" ja märgib ülestõusmispühadega seotut. Nime kandjate hulgas on näiteks pühak Paschal Baylon, fotograaf Pascal Sébah, pianist Pascal Rogé ja vormelisõitja Pascal Wehrlein.
Elgi Reemets

Elgi Reemets (11. mai 1910 Tallinn – 21. oktoober 1987 Tallinn) oli eesti tarbekunstnik.
Elukäik.
Ta lõpetas 1949. aastal Tallinna Riikliku Tarbekunsti Instituudi keraamika erialal. Lisaks keraamikale viljeles ta nahkehistööd, metalli- ja tekstiilikunsti. Aastatel 1949–1954 töötas Eesti NSV Kunstifondi Kunstitoodete Kombinaadi keraamikaateljee kunstnik-tehnoloogina ja dekooriateljee kunstnik-kavandajana ning 1957–1958 NSV Liidu Rahvamajanduse Saavutuste Näituse Eesti NSV paviljoni peakunstnikuna. 1958. aastast oli vabakutseline kunstnik. 
Ta on maetud Tallinna Metsakalmistule. 
Isiklikku.
Tema õde oli arhitekt Valve Pormeister. Tema väimees on Jüri Kuuskemaa.
Anne Kaaver

Anne Kaaver (20. juuni 1947 Tallinn – 13. jaanuar 2024) oli eesti maastikuarhitekt.
Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna 42. Keskkooli ja 1971. aastal Eesti NSV Riiklik Kunstiinstituudi arhitektuuri erialal.
Ta on uurinud Eesti parke ja kirjutanud monograafia maastikuarhitekt Georg Kuphaldtist.
Ta on kujundanud Betti Alveri pargi Jõgeval.
Hopa mõis

Hopa mõis ehk Ape mõis (saksa keeles "Hoppenhof", läti keeles "Apes muiža", ka "Oppes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Smiltene piirkonnas Hopa vallas, laut Uskani külas.
Ajalugu.
Mõis rajati 14. sajandil. Aastal 1528 oli selle omanikuks Johann Hoppe, kelle järgi mõis ka oma nime sai. Aastal 1528 ostis osa mõisast 1050 marga eest Johann Rehsack. Selle maatüki omandanud Jürgen Korf omandas aastal 1549 ka ülejäänud mõisaosa. Hiljem kuulus see koos Karva mõisaga Korfidele. Poola ajal omandas need mõisad keegi Jabelnowsky. Kui alad Rootsi võimu alla läksid, doneeri Gustav II Adolf mõisad Lorenz Wagnerile. See pidi aga kuninga nõudmisel valdused aastal 1630 Jöran Jacobsenile loovutama. Temalt ostis siis mõisad Heinrich Cronstern, kes need aastal 1650 Berent Sontagile loovutas. Tolle tütar abiellus Johann Kernekorsiga, kes need mõisad hiljem päris. Aastal 1684 pantis ta Karva mõisa 800 taalri eest Heinrich Brandtile, Aastal 1740 läks Karva mõis Brandtide valdusesse, sellal kui Hopa mõis läks aastal 1768 Johanni järeltulija Johann Christian Cairenkorsi valdusesse. Wilhelm Cairenkorsi tütar abiellus Magnus Gustav Nothhelferiga. 
Aastal 1838 omandas mõisa 12 500 rubla eest Reinhold von Nothhelfer. See müüs aastal 1849 mõisa 27 000 rubla eest August Eberhard Berens von Rautenfeldile. Aastal 1851 ostis mõisa 32 000 rubla eest Victor Wolff. Aastal 1859 müüs ta mõisa 80 000 rubla eest Alexander Gottlieb von Gutzeitile. Too pantis mõisa järgmisel aastal 86 000 rubla eest Richard von Freyle. Aastal 1865 omandas mõisa 35 000 rubla eest Constantin von Gutzeit. Aastal 1884 omandas mõisa tema lesk Maria koos nende laste Pauli, Marie, Johanna, Sophie, Constantini, Julie Alexanderi, ja Georgiga. Aasta lõpus müüsid nad mõisa Axel Delwigile.
Mõisaansambel.
Kohaliku kaitse all on Hopa mõisa hoonetekompleks, sealhulgas laut, häärber, ait, teenijate maja ja personali elumaja.
Peahoone.
Häärber oli aastast 1924 Hopa Põllumajanduskooli omandis. Teise maailmasõja järel rajati sinna korterid, hiljem oli seal haigla. Aastast 1996 on selle omanikuks Alūksne pansionaadi Hopa osakond. 2018. aasta seisuga on hoone hävimisohus.
Kõrvalhooned ja park.
Säilinud on veel teisedki mõisakompleksi kuulunud hooned. Meierei ja ait on eraomanduses, mõisa laut ja küün kuuluvad aga Hopa Põllumajanduskoolile. Säilinud on ka mõisa park, mis jääb Hopa valda.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 144 mees- ja 175 naishinge.
Aastal 1627 oli Hopa mõisa suurus kokku 18 adramaad, sellest 2 adramaad oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisal koos Karva mõisaga adramaid 3 ja 5/6. Aastal 1688 kuulus Hopa mõisale adramaid 2, nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus 2 ja 1/3 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 3 ja 7/20 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal 2 ja 2/5 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 3, lisaks allus mõisale 4 ja 61/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Anne Kaaver (bibliograaf)

Anne Kaaver (26. juuli 1936 – 8. jaanuar 2014) oli eesti raamatukoguhoidja.
1960. aastatel oli ta Kohtla-Järve II lasteraamatukogu juhataja, hiljem Kohtla-Järve Rajooni Keskraamatukogu direktori asetäitja.
Ikšķile mõis

Ikšķile mõis (läti keeles "Ikšķiles muiža", saksa keeles "Uexküll Üxküll") oli mõis Liivimaal Ikšķile kihelkonnas. Endine mõisasüda asub tänapäeval Lätis Ogre piirkonnas Ikšķile asulas. Tänapäeval on mõisa ala vee all.
Mõisa viimane omanik enne 1920. aasta Läti maareformi oli parun Alexander Von Wolf (läti keeles Aleksandrs fon Volfs).
Jaunrauna mõis

Jaunrauna mõis (saksa keeles "Ronneburg-Neuhof", läti keeles "Jaunraunas muiža") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Võnnu kreisis Rauna kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub endine mõisasüda Lätis Cēsise piirkonnas Priekuļi vallas Jaunrauna asulas. 
Ajalugu.
Mõisat on omanud Panderid. 
Mõisaansambel.
Häärber ehitati 19. sajandil.
Krystyna Palmowska

Krystyna Palmowska (11. november 1948, Varssavi – 15. juuni 2025) oli poola alpinist.
Ta oli mägironija, kes tõusis esimese naisalpinistina kaheksatuhandelise Broad Peaki tippu. 
Palmowska oli hariduselt elektroonikainsener.
Alpinism.
1977. aastal tõusis ta koos Anna Czerwińskaga Matterhorni tippu põhjaseina kaudu. Järgmisel aastal ronis ta jälle Matterhorni põhjaseinal, seekord jõudis ta koos Anna Czerwińska, Irena Kęsa ja Wanda Rutkiewicziga esimeste naistena Matterhorni tippu põhjaseina kaudu talvisel perioodil.
Tõusud kaheksatuhandelistele.
1975. aastal võttis ta osa Poola ekspeditsioonist Gasherbrum II-le (8034 m). 1980. aastal üritas ta tõusta Kanchenjungale (8586 m), kuid tippu ei jõudnud.
1982. ja 1984. aastal võttis ta osa Karakoramis maailma kõrguselt teise mäetipu K2 (8216 m) vallutuskatsest, kuid mõlemad tõusud ebaõnnestusid.
Jeri mõis

Jeri mõis, ka Ģeri mõis (saksa keeles "Seyershof", ka "Jehrenhof", läti keeles "Jeru muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Lõuna-Ruhja kihelkonnas. Tänapäeval asub mõisasüda Lätis Valmiera piirkonnas Jeri vallas Jeri asulas.
Mõisa peahoones asuvad tänapäeval Jeri vallamaja ja raamatukogu.
Ajalugu.
Hilisema mõisa ala läänistas 1529 Liivimaa ordumeister Rötger Zeyerile. Rötger sai toona pool adramaad maad, ent ta ostis maad juurde. Hiljem lisandus pärimise teel veel Dreyenite suguvõsale kuulunud "Dreyenhof". Mõisade pärija Helena Seyer abiellus Liivimaa maanõunik Hermann Gordianiga (surn. 1672). Aastal 1673 läänistas Karl XI mõisa Martin Schoulßile. Edasi sai omanikuks Margaretha von Hülsen. Kuna tolle lapsed kõik enne teda surid, pärandas ta mõisa Reinhold von Glasenappile, seejärel sai selle omanikuks aastal 1688 tolle lesk Elisabeth Glasenapp.Hiljem läks mõis reduktsiooni käigus riigile, ent aastal 1725 tagastati mõis vendadele Carl Friedrich ja Martin Schoulßile. Edasi läks see Magdalene Gertrude von Brümmeri omandisse, tolle poeg Engelbrecht Wilhem von Brümmer müüs aga aastal 1745 mõisa 5000 taalri eest oma kasupojale Jacob Christian von Hanenfeldile. Too müüs mõisa selsamal aastal 6000 taalri eest edasi Heinrich Johann von Löwisele. Tolle lesk müüs aastal 1749 mõisa Anna Margaretha von Bergile, kes pärandas selle oma kasutütrele ja selle abikaasale Bernhard Heinrich von Derfeldenile. Aastal 1793 müüs Carl von Derfelden Jeri mõisa 27 000 hõberubla eest Caspar Reinhold von Engelhardile.
Aastal 1798 ostis mõisa 28 000 hõberubla eest major Adolph von Sivers. Aastal 1838 pantis ta selle 17 000 hõberubla eest Amalie Kaasile. Aastal 1847 loovutas lipnik Carl Johann Rußbaum mõisa 32 000 hõberubla eest staabikapten George Olderoggele, see müüs aga mõisa aastal 1857 Caroline von Sternile, kelle valdusse mõis järgmisel aastal ka ametlikult läks. Sternide omandisse jäi mõis kuni võõrandamiseni..
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 3/4 adramaad, sellele allus 99 mees- ja 99 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus 3/4 adramaad, aastal 1688 aga neli adramaad. Aastal 1734 oli adramaid 2 ja 1/4, aastal 1757 aga 2 ja 3/4. Aastal 1823 oli mõisa suurus 3 ja 4/5 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 3 ja 11/15, aastal 1881 aga 3 ja 16/80, lisaks allus mõisale 5 ja 31/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad.
1816. aastal kuulus mõisale üks karjamõis: "Ringel".
Cajsa Warg

Anna Christina Warg (23. märts 1703 Örebro – 5. veebruar 1769 Stockholm), tuntud ka kui Cajsa (või Kajsa) Warg, oli Rootsi kokaraamatute autor ja üks läbi ajaloo tuntumaid Rootsi kokki.
Elu ja karjäär.
Warg sündis Örebros raamatupidaja Anders Wargi (suri 1708) ja Karin Livijni (suri 1755) teise tütrena. 1710. aastal abiellus tema ema aadlik Eric Rosenstrålega, kellega tal sündis veel seitse last, ning pere kolis Finspångi lähedale Borggårdi mõisasse. Warg lahkus noores eas kodust ning teenis Stockholmis koka ja majateenijana mitmete mõjukate inimeste juures, nagu kindral krahv Wolter Reinhold von Stackelberg. Millal Warg tema juures tööle hakkas, pole teada, kuid säilinud andmete järgi oli von Stackelberg teeninud armees ohvitserina koos Wargi isaga ning tõenäoliselt asus ta von Stackelbergi palgale siis, kui krahv 1735. aastal abiellus ja Stockholmi elama asus. 
Hiljem teenis ta von Stackelbergi vanema venna, vabahärra feldmarssal Berndt Otto von Stackelbergi juures ning 1740ndate aastate lõpust riigisekretäri ja ülempostimeistri vabahärra Leonard Klinckowströmi juures, kelle abikaasa Catharina Ehrenpreus oli Wargi ema nõbu. Von Stackelberg oli Hedvig Taube õemees ning Wargi kokanduslik anne sai seetõttu kõrgetes ringkondades laialt tuntuks. Krahv oli tuntud suure gurmaanina ning korraldas sageli vastuvõtte, kuhu oli kutsutud Stockholmi kultuuriline koorekiht, kes seal pakutavaid hõrgutisi ülistasid - üheks sagedaseks külaliseks oli Carl Michael Bellman, kes kirjeldas vastuvõttudel pakutud roogi ühes oma luuletuses, kus ta Wargi küll nimeliselt ei maini. Oma viimase tööandja Klinckowströmi surma järel 1759. aastal päris Warg vabahärra korteri ning elatas ennast seejärel kokaraamatu honoraridest ja tubade väljaüürimisest teenitud rahast.
Kokaraamat.
1755. aastal päris Cajsa Warg oma ema surma järel 5000 riigitaalrit. Samal aastal avaldas ta raamatu "Hjelpreda I Hushållningen För Unga Fruentimber" ("Majapidamise abivahend noortele naistele"), mis anti välja neljateistkümnes trükis, millest viimane ilmus aastal 1822. Lisaks ilmus see neljas trükis saksakeelse tõlkena ning 1781. aastal eestikeelses tõlkes. Raamat koosneb enamjaolt toiduretseptidest, kuid sisaldab neile lisaks ka näpunäiteid kangaste värvimise ning muude majapidamisega seotud asjade kohta. Alates kolmandast trükist (1762) sisaldas see lisa pealkirjaga "Underrättelse om Färgning""" ("Värvimise õpetus"), mis avaldati kahes väljaandes (1773 ja 1794) iseseisva tekstina taanikeelse tõlkena.
Wargi kokaraamat jäi pikaks ajaks levinuimaks kokaraamatuks ning minetas oma tähtsuse alles 19. sajandi lõpus, mil uute majapidamistarvete ja tööstuslikult valmistatud pliitide levik ning toitumistavade muutumine tähendas, et enamik selles leiduvaid retsepte oli iganenud.
Pärand.
Wargile omistatakse traditsiooniliselt aforism "man tager vad man haver" ("kasuta seda, mis sul on"), kuigi puuduvad andmed, et ta seda väljendit kusagil kasutanud oleks ning ühtegi viidet sellele ei leia ka tema kokaraamatust.
Ilmārs Bernāns

Ilmārs Bernāns (8. oktoober 1954 – 9. detsember 2003 Aoraki, Uus-Meremaa) oli läti alpinist.
Ta on tõusnud Pamiiri ja Tian Shani nelja üle 7000 m kõrguse mäe tippu, mille eest pälvis kolmandana Lätist Lumeleopardi aunimetuse.
Ta võttis 1993. aastal osa Läti esimesest Himaalaja ekspeditsioonist – kaheksatuhandelise Dhaulagiri (8167 m) tippu, kuid sinna ta ei jõudnud.
Ta on tegutsenud ärinduses.
9. detsembril 2003 (kohaliku aja järgi 10. detsembril) hukkus ta koos Teodors Ķirsise, Evija Ķirse ja Aivars Prošenkovsiga Uus-Meremaal, olles tõusnud Aoraki (3754 m) tippu.
Je t'aime... moi non plus

"Je t'aime... moi non plus" (prantsuse keeles "Ma armastan sind... mina ka mitte") on Serge Gainsbourgi 1967. aastal kirjutatud duett. 
Laulu kirjutas ta Brigitte Bardot'le ning koos Bardot'ga ta selle ka salvestas. See versioon jõudis aga avalikkuseni alles 1986. aastal, kuna Bardot' abikaasa, saksa ärimees Gunter Sachs, nõudis selle kõrvaldamist. Nii salvestas Gainsbourg 1969. aastal loo uuesti koos oma tollase kallima Jane Birkiniga. See singel jõudis mitmel pool edetabelite tippu, muu hulgas Suurbritannias esimese võõrkeelse lauluna esikohale.
Laul keelati mitmel pool seksuaalse sisu tõttu ära, muu hulgas keelas laulu ära ka BBC. See oli esimene Briti singliedetabeli tipus olnud laul, mis on saanud esitamiskeelu.
Anna Czerwińska

Anna Czerwińska (10. juulil 1949 Varssavi – 31. jaanuar 2023) oli poola alpinist.
Ta oli mägironija, kes on tõusnud kaheksa üle 8000 meetri kõrguse mäe tippu. Ta on teine poolatar Wanda Rutkiewiczi järel, kes on seisnud Džomolungma tipul.
Ta on kirjutanud alpinismi teemal mitu raamatut.
Haridustee ja töökäik.
Ta lõpetas Varssavi Meditsiiniakadeemia farmaatsia teaduskonna. Pärast kolm aastat kestnud õpinguid doktorantuuris kaitses ta doktoritöö farmaatsia alal. Õpitud erialal töötas ta lühikest aega. 
Hiljem oli ta ettevõtja, kes importis Indiast rõiva- ja juveelikaupu.
Alpinism.
Ta harrastas mägironimist 1969. aastast. 
1977. aastal tõusis ta koos Krystyna Palmowskaga Matterhorni tippu põhjaseina kaudu. Järgmisel aastal ronis ta jälle Matterhorni põhjaseinal, seekord tõusis ta koos Krystyna Palmowska, Irena Kęsa ja Wanda Rutkiewicziga esimeste naistena Matterhorni tippu põhjaseina kaudu talvisel perioodil.
Aastatel 1995–2000 ronis ta esimese poolatarina seitsme tipu klubi kõigile eri paigus asuvaile mäetippudele.
Tõusud kaheksatuhandelistele.
1975. aastal võttis ta osa Poola Karakorami ekspeditsioonist Gasherbrumi mäemassiivi. 1980. aastal üritas tõusta Kanchenjungale (8586 m), kuid tippu ei jõudnud. Ka teisel katsel 1990. aastal, kui ta juhtis ekspeditsiooni, tipputõus ebaõnnestus.
1986. aastal üritas ta tõusta Karakoramis maailma kõrguselt teisele mäele K2 (8216 m), kuid kõrgusel 8200 m oli sunnitud tagasi pöörduma. See oli tema kolmas tõusukatse sellele mäele (varasemad aastatel 1982 ja 1984).
Toce mõis

Toce mõis (saksa keeles "Tootzen", läti keeles "Toces muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Ļaudona kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Madona piirkonnas Ļaudona vallas Toces.
Ajalugu.
Mõisat on omanud Laudohnid.
Õige vaade

Õige vaade (paali keeles "sammā-diṭṭhi", sanskriti keeles "samyagdṛṣṭi") on Buddha antud arija kaheksaosalise tee esimene osa, mida Buddha õpetas paljudes suttades, sh Dhammaratta käimapanemise suttas (paali keeles "Dhammacakkappavattanasuttaṁ"), ja mis kätkeb endas õiget vaadet
Tolka mõis

Tolka mõis (saksa keeles "Tolkenhof", läti keeles "Tolkas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Vestiena kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub see Lätis Madona piirkonnas Vestiena vallas Tolka asulas.
Ajalugu.
Mõisat on omanud Rosenid ja Krögerid. 
Mõisaansambel.
Mõisa peahoone ehitati 1879. aastal ja see on uusrenessansi stiilis.
Turna mõis

Turna mõis (saksa keeles "Turneshof", läti keeles "Turnas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Härgmäe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi paikneb Lätis Valka piirkonnas Härgmäe vallas Turna asulas.
Ajalugu.
Sealsed valdused olid varem osa Härgmäe ordulinnuse linnuseläänist. Pärast mõisate reduktsiooni läksid need valdused Rootsi riigile, ent hiljem taastati Barrede õigused sellele alale ja lään jagati eelmise omaniku Anton de la Barre poegade vahel. Robert Friedrich de la Barrel oli kolm tütart, kelle vahel tema pärandiosa jagunes. Neist vanim, Renata Johanna, oli aiellunud Carl Johann von Wrangeliga. Tema valdusse läkski Turna mõis. Hiljem päris mõisa tema poeg Carl Johann Wilhelm Wrangel, aastal 1818 aga Anton von Wrangel. 
1841. aastal kirjutas Anton Turna oma tütre Margaretha Maria Johanna nimele. Too suri aastal 1877 ja mõis läks tema laste valdusse. Pärandi jagamisel ostis siis Theodor Wrangel mõisa 50 000 rubla eest teistelt pärijatelt välja.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 7 ja 7/8 adramaad, sellele allus 247 mees- ja 264 naishinge. Aastal 1734 oli mõisa suurus (koos Vana-Kaarküla ja Uue-Kaarküla mõisaga) 22 ja 7/8 adramaad. Aastal 1758 oli mõisa suurus 7 ja 7/8 adramaad, aastal 1823 aga 7 ja 3/5 adramaad. Ka aastal 1832 oli mõisal adramaid sama palju, aastal 1881 oli neid aga 8 ja 78/80, lisaks allus mõisale 9 ja 54/80 adramaad mõisadele kuuluvate talude valduses.
Agraarreformi ajal, mil mõis tükeldati, kuulus sellele 712 hektarit maad.
Karjamõisad.
Mõisa koosseisus oli kaks karjamõisa: "Muischneek" ja Silamuiža ("Heideberg").
Õige kavatsus

Õige kavatsus (paali keeles "sammā-saṅkappa", sanskriti keeles "samyaksaṃkalpa") ehk õige mõte on Buddha antud Kaheksaosalise tee teine osa, mida Buddha õpetas Dhammaratta käimapanemise suttas (paali k. "Dhammacakkappavattana sutta") ja mille sisuks on
Õige tegu

Õige tegu (paali keeles "sammā-kammanta", sanskriti keeles "samyakkarmānta") on Buddha antud Kaheksaosalise tee neljas osa, mida Buddha õpetas Dhammaratta käimapanemise suttas (paali k. "Dhammacakkappavattana sutta")  ja selle sisuks on hoidumine
Urga mõis

Urga mõis (saksa keeles "Orgishof", varem "Idel" ja "Idelshof", läti keeles "Urgas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Volmari kreisis Aloja kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Limbaži piirkonnas Braslava vallas Urga külas.
Mõisa pargis kasvav Urga nulg on looduskaitse all.
Ajalugu.
Mõisast on esimesi teateid aastast 1436, kui Liivi ordumeister läänistas Jan Orgisele maad. Aastal 1597 sai mõisa omanikuks samast suguvõsast Philip Orgas, kes müüs selle Zoegede soost daamile, kes andis selle aastal 1630 oma Dönhoffide soost pojale. See suri meessoost järglasteta ja nii omandas mõisa aastal 1636 Jürgen Zoege, kes selle aasta hiljem Ungern-Sternbergidele müüs. Aastal 1757 läks mõis Ceumernite valdusse. Aastal 1833 läks mõis abielu kaudu Stadenite valdusse.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal kuus adramaad, sellele allus 157 mees- ja 159 naishinge. Sama suur oli mõis ka aastal 1757, aastal 1734 oli adramaid 3 ja 7/8, aastal 1688 aga 5 ja 1/2. Aastal 1641 oli mõisa suurus üks adramaa. Aastal 1832 oli adramaid 5 ja 16/20, aastal 1881 aga 4 ja 15/30, lisaks veel 11 ja 40/80 adramaad maad mõisale alluvate talude koosseisus.
Karjamõisad.
Aastal 1816 kuulus mõisale kaks karjamõisat: "Kihle" ja "Kabbul".
Õige eluviis

Õige eluviis (paali keeles "sammā ājīva", sanskriti keeles "samyagājīva") on Buddha antud Kaheksaosalise tee viies osa, mida Buddha õpetas Dhammaratta käimapanemise suttas ja mille sisuks on hoidumine
Õige püüdlus

Õige püüdlus (paali keeles "sammā vāyāma", sanskriti keeles "samyagvyāyāma") on Buddha antud Kaheksaosalise tee kuues osa, mida Buddha õpetas Dhammaratta käimapanemise suttas ja mille sisuks on neli püüdlust:
Õige teadvustamine

Õige teadvustamine (paali keeles "sammā sati", sanskriti keeles "samyaksmṛti") ehk õige teadvelolek on budismis Kaheksaosalise tee seitsmes osa Dhammaratta käimapanemise suttas. 
Õige teadvustamine hõlmab järgmisi aspekte:
Teadvustamine sisaldab ka viie nähtuse ("pañca abhiṇhapaccavekkhaṇa") pidevat meelespidamist:
Pidev meelespidamine sisaldab ka viit saavutamatut ("pañca alabbhanīya ṭhāna"):
21 teadvustamise objekti.
“Teadveloleku loomise sutta” peatükkides ("pabba") on loetletud teadvustamise 21 objekti, milleks on:           
1. Keha teadvustamine ja vaatlemine (paali k. "kāyānupassanā satipaṭṭhānaṃ")
1) Hingamise teadvustamine ("ānāpāna").
2) Neli keha asendit ("iriyāpatha").
3) Selge teadvelolek ("sampajañña").
4) Keha koostisosade mõtlus ("paṭikkūlamanasikāra").
5) Nelja elementi mõtlus ("dhātumanasikāra").
6) - 14) Keha ebapuhtuse mõtlus ("navasīvathikā = asubha-bhāvanā")
2. Tunnete teadvustamine ja vaatlemine ("vedanānupassanā satipaṭṭhānaṃ")
15) Tunnete teadvustamine ja vaatlemine
3. Meele teadvustamine ja vaatlemine ("cittānupassanā satipaṭṭhānaṃ") 
16) Meele teadvustamine ja vaatlemine
4. Meeleobjektide teadvustamine ja vaatlemine ("dhammānupassanā satipaṭṭhānaṃ") 
17) Viis takistust ("pañca nīvaraṇāni")
18) Viis olemasollu klammerdumise agregaati ("pañcupādānakkhandhā")
19) Kuus sisemist ja välimist tajubaasi ning nende objekti
20) Seitse virgumise tegurit ("bojjhaṅga")
21) Neli aarjalikku tõde
Samādhi

Samādhi (sanskriti ja paali keeles "samādhi"; tiibeti keeles "ting nge dzin"; hiina keeles 三昧 "sanmei"; jaapani keeles "sammai") on keskendus, meditatsiooniõpetus ja teadvuse seisund paljudes Indiast pärinevates õpetustes (budism, hinduism, džainism, sikhism, jooga jt). 
"Samādhi" seisund saavutatakse enamasti vastava õpetuse ja meditatsioonitehnika abil, kasutades süüvimist, tähelepanu koondamist ja püsivat keskendust. Paljudes õpetustes eristatakse erinevaid "samādhi" seisundeid.
Mõiste.
"Samādhi" sagedane tõlge on 'keskendumine' (ingliskeelse "concentration"’i vastena) ehk 'keskendus', mida võib mõista kui meele korrastamist, organiseerimist, ühtlustamist ja korda seadmist. Mõiste "samādhi" tuleneb ühes etümoloogilises tõlgenduses tüvest "sam-a-dha", tähendades koondamist, kokku toomist.
"Samadhi" on tihedalt seotud mõistega "samatha", mis tähendab rahu. 
Hinduism.
Hinduismis leidub "samādhi" kirjeldusi ja õpetusi upanišadides, Patandžali "Joogasuutras" jm. Kaheksaastmelises Ashtanga joogas on "samādhi" kui "sulandumine" kaheksas ja viimane aste. Sellele eelnevad dharana (keskendumine) ja dhyāna (meditatsioon). 
Budism.
Õige keskendumine ("sammā samādhi") on Dhammaratta käimapanemise suttas antud kaheksaosalise tee kaheksas osa, või kaheksaosalise tee kolme viimase osa koondnimetus (õige püüdlus, õige ja õige keskendus). 
Samadhi on üks viiest vaimsest võimest (indriya) ja üks seitsmest virgumise tegurist. 
Õige keskendumine kujuneb välja õigest teadlikkusest ("sammā-sati") ja hõlmab erinevaid keskendustasandeid. 
"Samādhi" seisundini jõudmiseks ületatakse "samatha bhāvanā" abil esmalt viis takistust ning liigutakse sealt edasi järjestike "jhāna"'de arendamisele..
Tipitakas leidub õpetusi rahu ("samatha-bhāvanā") ja läbinägemise ("vipassanā-bhāvanā") arendamiseks
Carlos Alberto Brenes

Carlos Alberto Brenes Jarquín (2. detsember 1884 Masaya – 2. jaanuar 1942 Managua) oli Nicaragua arst ja poliitik, Nicaragua presidendi kohusetäitja 9. juunist 1936 1. jaanuarini 1937.
Carlos Alberto Brenes sündis Masayas konservatiive toetavas peres. Ta õppis meditsiini Guatemala San Carlose ülikoolis, kus tutvus liberaalset maailmavaadet pooldava Manuel Estrada Cabreraga, kelle mõjul ta astus liberaalide parteisse. Hiljem jätkas ta õpinguid San Franciscos.
Adolfo Díaze võimuloleku ajal saabusid Nicaraguasse USA väed, mille vastu peetud võitlus aitas liberaalide partei võimule. Kuna USA väed pidid Nicaraguast lahkuma, siis formeeris esimene liberaalist president José María Moncada sandinistide vastu võitlemiseks rahvuskaardi, mille esimeseks juhiks sai Anastasio Somoza García. Järgmise presidendi Juan Bautista Sacasa võimulolekut kahjustasid ülemaailmne majanduskriis, mis tõi kaasa kohvihindade languse ja Nicaragua majanduse kokkuvarisemise, samuti ka aastal 1934 toimunud parlamendivalimistel aset leidnud pettusejuhtumid. Aasta 1936 alguses kasutas Somoza rahvuskaardi abi, et eemaldada võimult Sacasale lojaalsed isikud. Sacasa oli sunnitud juunis ametist lahkuma, tema järglaseks sel postil sai Somozale lojaalne presidendi kohusetäitja Carlos Alberto Brenes, kes oli ametis aastavahetuseni. Carlos Alberto Brenesit toetasid nii liberaalid kui ka konservatiivid, samuti oli tal diplomaatilise korpuse toetus (kuna USA valitsus oli otsustanud sellel perioodil Nicaragua siseasjadesse mitte sekkuda, siis kiitis selle valiku heaks ka USA saadik Arthur Bliss Lane). Novembris, valimiste ajal, pidas Brenes riigi esimese raadiokõne.
Viis takistust

Viis takistust (paali keeles "pañca nīvaraṇāni", sanskritis "pañca nivāraṇa") on budismis viis tegurit, mis segavad ja takistavad inimese vaimset arengut, pühendumuslikku praktikat ja igapäevast elu. 
Allikad.
Viie takistuse loetelusid, käsitlusi, võrdpilte ja nende ületamise soovitusi võib leida paljudes Tipitaka tekstides.
Ülevaade.
Enam-vähem samas järjekorras loetletud takistajate ühiseks põhjuseks nimetatakse enamasti rumalust. 
Iha.
Iha, kiindumus, janu, kirg, himu, igatsus ehk kõik soovid ja tahtmised, mis on seotud õnne või rahulduse otsimisega nii meelelises ("kāmacchanda") kui ka vaimses mõttes, näiteks kinni hoidmine rituaalidest, kommetest, eelarvamustest vmt.
Võrdpilt: roosaks värvunud vesi, millest läbi vaadates tundub kõik ahvatlevana.
Ületamine: vaadata asjadele puhtalt ja selgelt, nii nagu nad just on, samal ajal ise ennast ja oma tahtmisi kõrvale jättes ja välistades.
Viha.
Viha, pahatahtlikkus, põlgus ("abhijjhā-vyāpāda"), tigedus, sallimatus, vastumeelsus, mis on vastand eelmisele takistusele, ihale.
Võrdpilt: lakkamatu surve all olev keev vesi, mis ei lase midagi selgelt näha.
Ületamine: rahuneda, võtta asju lihtsalt ja kergelt. Ei pea võitlema, ei pea õiendama ega vaidlema. Saab olla vabalt ja rõõmsalt, hästi ja muretult.
Laiskus.
Laiskus, uimasus ("thīna-middha"), loidus, igavus, väsimus, tüdimus, hoolimatus, hooletus, käegalöömine, minnalaskmine. Ei viitsi, ei jõua, ei saa, ei taha, ei huvita.
Võrdpilt: kinnikasvav, seisva veega tiik, millest ei näe enam midagi läbi.
Ületamine: pidev ja teravdatud tähelepanu koos hädavajaliku energiaga.
Ärevus.
Ärevus ja mure ("uddhacca-kukkucca"), rahutus, sekeldamine, rahmeldamine. Tahtmine kõigesse sekkuda, kõike kontrollida, silm peal hoida, ise kõik ära teha, midagi saavutada, valmis saada. Ka hirm, kartus, masendus, ebakindlus, et ei jõua, ei jaksa, ei saa hakkama, ei tule toime. 
Võrdpilt: lakkamatult lainetav vesi, mis ei lase endasse selgelt näha.
Ületamine: puhata, rahuneda, loobuda, lasta lahti, vabaneda.
Kahtlus.
Kahtlus ("vicikicchā"), kahtlemine, kahtlustamine, umbusk, usaldamatus, võõrastamine, skepsis. 
Võrdpilt: mürgitatud vesi, milles ei saa midagi kasvada, õitseda ega vilja kanda. 
Ületamine: usaldus, sõbralikkus, veendumus, enesekindlus, siiras pühendumus.
Voolusesse astunu on sellest takistusest vabanenud.
Cosmoglotta

Cosmoglotta on ajakiri, mida annab välja tehiskeele interlingue (varem oktsidentaal) propageerimiseks loodud Interlingue-Union.
Ajalugu.
Cosmoglotta eelkäija oli aastatel 1922–1926 Tallinnas ilmunud ajakiri Kosmoglott, mida andis välja baltisaksa keeleteadlase Edgar von Wahli eestvedamisel rajatud samanimeline ühing.
1927. aastal nimetati ajakiri Cosmoglottaks ja seda hakati välja andma Viinis. Pärast seda, kui ajakirja peatoimetajaks sai A. Z. Ramstedt, viidi selle väljaandmine Stockholmi. Seal trükiti ajakirja kuni Ric Bergeri peatoimetajaks saamiseni.
1934. aasta alguseks ühendati Cosmoglottaga aastatel 1928–1933 Šveitsis ilmunud oktsidentaaliteemaline ajakiri Helvetia. Ühtlasi hakati Cosmoglottat edaspidi välja andma Šveitsis.
1935. aastast ilmus ka Cosmoglotta juurde kuulunud lisaleht. Põhi- ja lisalehte hakati hiljem eristama nimetustega "A-seeria" ja "B-seeria".
Tänapäeval ilmub ajakiri ebaregulaarselt.
Suunitlus.
Kuna Tallinnas ilmumise perioodil oli ajakiri ühingu Kosmoglott väljaanne, siis avaldati seal muudeski tehiskeeltes kirjutatud tekste. Wahl ise kirjutas sinna küll vaid oktsidentaalis. Hiljem sai ajakirjast rahvusvahelise oktsidentaaliühingu Association International Cosmoglotta (hilisem Occidental-Union) häälekandja ja sellest ajast on see olnud vaid oktsidentaalikeelne, vaid erandina on seal ilmunud üksikuid muukeelseid tekste.
Kosmoglott

Kosmoglot(t) oli 1916. aastal Peterburis loodud ja 1921 Tallinnas taasrajatud tehiskeelte huvilisi koondanud ühing.
Kosmoglot loodi 1916. aasta märtsis eesmärgiga koondada Venemaa tehiskeelte huvilisi, rajada raamatukogu ja propageerida tehiskeelte ideid. Ühingu asutajaliikmed olid Vsevolod Tšešihhin, Vladimir Szmurlo, Ernest Drezen ja Petro Stojan. Nendega liitusid peagi Jakob Linzbach ja Edgar von Wahl. Ühingu eestvedajaks kujunes Waldemar Rosenberger, kelle korteris toimusid ühingu koosviibimised.
1917. aasta revolutsioonilised sündmused Venemaal põhjustasid mitmete ühingu liikmete lahkumise Peterburist. Ühingu tegevus hakkas hääbuma pärast Rozenbergeri surma 1918. aasta detsembris ja see suleti lõplikult 1921. aastal. Samal aastal elustasid Linzbach ja Wahl ühingu tegevuse Tallinnas juba Kosmoglotti nime all. Linzbachist sai ühingu president ja Wahlist sekretär. Kosmoglott säilitas kontaktid ka vanade liikmetega, kes nüüd tegutsesid erinevates Euroopa riikides.
Ehkki ühing säilitas Peterburi aegadest pärineva põhimõtte pühenduda tehiskeelteprojektidele, kujunes see eelkõige Wahli loodud keele oktsidentaali (nimetati 1949 interlingueks) propageerijaks. Ühing hakkas välja andma endanimelist ajakirja, mida toimetati oktsidentaalis, ehkki kirjutisi ilmus ka teistes keeltes. Ajakiri ilmus ühingu välja antuna kuni 1926. aastani, seejärel hakkas seda välja andma Engelbert Pigal Viinis. Kosmoglotti tegevus hakkas seejärel hääbuma ja selle viimane teadaolev märkimisväärsem üritus oli 6. detsembril 1928 peetud mälestuskoosolek Waldemar Rozenbergeri 10. surma-aastapäeva puhul.
Paolo Gentiloni

Paolo Gentiloni Silveri (; sündinud 22. novembril 1954 Roomas) on Itaalia poliitik.
Ta on lõpetanud Torquato Tasso klassikalise lütseumi ja seejärel Rooma La Sapienza Ülikooli politoloogia alal.
Poliitiline karjäär Itaalias.
Ta on Itaalia Demokraatliku Partei liige.
2001. aasta Itaalia parlamendivalimiste ajal valiti ta Itaalia parlamendi liikmeks (erakonna "Democrazia è Libertà - La Margherita" nimekirjas). 
Alates 17. maist 2006 kuni 8. maini 2008 oli ta Romano Prodi teises valitsuses Itaalia sideminister.
Alates 31. oktoobrist 2014 kuni 11. detsembrini 2016 oli ta Itaalia välisminister.
11. detsembril 2016 tegi Itaalia president Sergio Mattarella Gentilonile ülesandeks moodustada uus valitsus. Alates 12. detsembrist 2016 kuni 1. juunini 2018 oli ta Itaalia peaminister.
Euroopa Komisjoni volinik.
Alates 1. detsembrist 2019 kuni 30. novembrini 2024 oli ta Euroopa Komisjoni majandusvolinik von der Leyeni esimeses komisjonis.
Blue &amp; Lonesome

"Blue &amp; Lonesome" on ansambli The Rolling Stones album. Tegu on bändi 23. stuudioalbumiga Suurbritannias ja 25. stuudioalbumiga USA-s. Album ilmus 2. detsembril 2016. Album sisaldab üksnes kavereid ja on täielikult bluusipõhine. Albumi esimese singlina anti 6. oktoobril välja kaver Little Walteri esitatud laulust "Just Your Fool". Albumil teeb kahes loos kaasa Eric Clapton.
Muusikud.
The Rolling Stones
Lisaks
Tetnuldi

Tetnuldi (gruusia keeles თეთნულდი) on mägi Suur-Kaukasuse mäestiku Peaahelikus Gruusia Svanethi piirkonnas.
Tetnuldi on Suur-Kaukasuse mäestiku kõrguselt kümnes tipp. 
Mäe esmavallutajaks loetakse Briti juristi ja mägironijat Douglas Freshfieldi, kes jõudis tippu 1896. aastal.
2016. aasta veebruaris avati mäel suusakeskus.
Dzērbene mõis

Dzērbene mõis (saksa keeles "Schloß Serben", läti keeles "Dzērbenes muiža", ka "Dzērbenes pilsmuiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Dzērbene kihelkonnas. Tänapäeval asub endine mõisasüda Lätis Cēsise piirkonnas Dzērbene vallas Dzērbene asulas. 
Ajalugu.
Mõis rajati 16. sajandil keskaegse Dzērbene piiskopilinnuse kohale. 
Mõisa peahoones tegutseb praegu Dzērbene vallavalitsus, rahvamaja ja muusikakool.
Englārte mõis

Englārte mõis (saksa keeles "Engelhardshof", läti keeles "Englārtes muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Riia kreisis Krimulda kihelkonnas. Tänapäevase haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Lätis Sigulda piirkonnas Krimulda vallas Ragana asula lähedal.
Ajalugu.
Mõisa omanikud on olnud Oxenstiernad.
Englārte postijaam.
Mõisa aladel asus ka Peterburi–Riia postimaantee Englārte (Engelhardshof) postijaam.
Karva mõis

Karva mõis (saksa keeles "Korwenhof", läti keeles "Karvas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Valga kreisis Apekalnsi kihelkonnas. Tänapäeval asub Lätis Alūksne piirkonnas Alsviķi vallas Karva asulas. 
Karva mõisa magasiait, tall ja mõisavalitseja maja on muinsusmälestistena kohaliku kaitse all.
Ajalugu.
Johann von Mengede andis sealsed alad aastal 1467 Hans Baerile. Wolter von Plettenberg ostis need maad aastal 1519 Wennemar Baeri lastelt tagasi, andes valduse siis Carl Czogele (Zöge von Manteuffelite suguvõsa).Aastal 1526 ostis mõisa Jürgen Korwe, kelle järgi mõis ka oma nime saanud on. Hiljem kuulus see koos Hopa mõisaga Korfidele. Poola ajal omandas need mõisad keegi Jabelnowsky. Kui alad Rootsi võimu alla läksid, doneeri Gustav II Adolf mõisad Lorenz Wagnerile. See pidi aga kuninga nõudmisel valdused aastal 1630 Jöran Jacobsenile loovutama. Temalt ostis siis mõisad Heinrich Cronstern, kes need aastal 1650 Berent Sontagile loovutas. Tolle tütar abiellus Johann Kernekorsiga, kes need mõisad hiljem päris. Aastal 1684 pantis ta Karva mõisa 800 taalri eest Heinrich Brandtile, Aastal 1740 läks Karva mõis Brandtide valdusesse. Aastal 1780 omandas mõisa Hopa mõisa omanik Franz Gustav von Nothhelfer. Aastal 1837 müüs Carl von Nothhelfer mõisa 12 500 rubla eest Berens von Rautenfeldile, kes selle aastal 1855 25 000 rubla eest oma pojale Wilhelm Berens von Rautenfeldile loovutas. Too müüs mõisa aastal 1863 mõisa 47 000 rubla eest August Eberhard Berens von Rautenfeldile. Aastal 1875 ostis mõisa 68 000 rubla eest Alexander Wolff.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 2 ja 1/8 adramaad, sellele allus 131 mees- ja 126 naishinge.
Aastal 1627 oli Karva mõisa suurus kokku 10 ja 1/2 adramaad, sellest 1 ja 1/2 adramaad oli haritavat maad. Aastal 1641 oli mõisal koos Ape mõisaga adramaid 3 ja 5/6. Aastal 1688 kuulus Karva mõisale adramaid 1 ja 1/2, nagu ka aastal 1734. Aastal 1758 oli mõisa suurus 2 ja 1/5 adramaad. Aastal 1823 oli selle suurus 3 ja 1/4 adramaad. Aastal 1832 oli mõisal 3 ja 1/4 adramaad maad, aastal 1881 oli adramaid 2 ja 24/80, lisaks allus mõisale 3 ja 71/80 adramaad mõisale kuuluvate talude valduses.
Aastal 1920 oli mõisa pindala 835 ha.
Koknese mõis

Koknese mõis (läti keeles "Kokneses muiža", saksa keeles "Kokenhusen") oli mõis Lätis Koknese kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi on mõisa endine keskus Aizkraukle piirkonnas Koknese vallas Koknese asulas.
Mõisa peahoones elas aastatel 1885–1887 läti kirjanik Rūdolfs Blaumanis.
Lazdona mõis

Lazdona mõis, ka Veclazdona (saksa keeles "Lasdohn", ka "Alt-Lasdohn", läti keeles "Lazdonas muiža", ka "Veclazdonas muiža") oli rüütlimõis Liivimaal Võnnu kreisis Lazdona kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub Lätis Madona piirkonnas Lazdona vallas Lazdona asulas. 
Ajalugu.
Mõisa omanikud on olnud Klebeckid. Viimane võõrandamiseelne omanik oli aastatel 1904−1920 läti päritolu teedeinsener salanõunik Johann Theodor Schmidt (Kalējs) (1849−1925).
Lielstraupe mõis

Lielstraupe mõis (saksa keeles "Schloß Groß-Roop", läti keeles "Lielstraupes muiža", ka "Lielstraupes pils") oli rüütlimõis (fideikomiss) Liivimaal Volmari kreisis Straupe kihelkonnas. Nüüdisaegse haldusjaotuse järgi asub mõisasüda Cēsise piirkonnas Straupe vallas Straupe asulas.
Ajalugu.
Aastal 1378 ostis sealsed maad Johann von Rosen, pannes nii aluse mõisale. Aastal 1625 andis kuningas Gustav II Adolf sealsed maad Wilhelm Wallensteinile. Aastal 1629 ostis selle 3100 taalri eest Eestist tulnud Jürgen Albedylli lesk. Aastal 1671 anti maapäeva otsusega mõisa valdusse ka seni mõisatele mitte kuulunud Ropermünde küla. Mõisade reduktsiooni käigus kujunes Lielstraupe riigimõisaks, ent hiljem Albedyllide õigused taastati.
1723. aastast kuulus mõis Venemaa keisririigi kindralfeldmarssalile ja Liivimaa kubernerile Peter von Lacyle. Seejärel olid mõisaomanikeks kammerhärra Peter von Vietinghof-Scheel ja Liivi- ja Eestimaa kindralkuberner George Browne. Aastal 1797 panditi mõis Jacob Bernhard Müllerile, kes pandiõiguse veel samal aastal 971 673 taalri eest Paul I kätte andis. Aastal 1857 ostis pandiõiguse 90 000 rubla eest uuesti Rosenite suguvõsa esindaja, suurtükiväekindral parun Johann Gustav von Rosen (1797–1872), kes selle valduse aastal 1866 ka omandas. Seejärel kuulus mõis Rosenitele.
Mõisa suurus.
Bienenstammi andmetel oli mõisa suurus 1816. aastal 22 ja 1/2 adramaad, sellele allus 561 mees- ja 565 naishinge. Aastal 1641 oli mõisa suurus üksteist adramaad. Aastal 1688 oli mõisa suurus 16 ja 3/4 adramaad, aastal 1734 oli adramaid 10 ja 1/8, aastal 1757 aga 22 ja 1/2. Aastal 1832 oli mõisal adramaid 20 ja 14/20, aastal 1881 aga 10 ja 20/80, lisaks 1 ja 3/80 adramaad mõisatele kuuluvate talude valduses.
Karjamõisad.
Mõisale kuulus aastal 1816 kolm karjamõisa: Kalnkuķēni ("Neu-Skutken") ja Lejaskuķēni ("Alt-Skutken") ja Šņores ("Schnorenhof"). 1908. aastal oli lisaks nendele mõisa koosseisus veel kolm karjamõisa: Liel-Tauzēni ("Groß-Tauzen"), Maz-Tauzēni ("Klein-Tauzen") ja Vārnkalns ("Wahrneskaln").
Mõisaansambel.
Mõisa peahooneks oli Lielstraupe loss.
Lossi kõrval asub ka Straupe kirik. Mõlemad rajati algselt 13. sajandil.