tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Narva börsihoone

Narva börsihoone oli börsihoone aastatel 1695–1944 Narva idaosas Vanalinna linnaosas Raekoja platsi lõunaküljel. 
Ajaloost.
Uhke börsihoone ehitus jäi viimaseks suureks Rootsi-aegseks ehitusprojektiks Narvas. Hoone rajamisel võeti eeskuju Madalmaadest Amsterdami börsist. Hoonet hakati ehitama 1695. aastal, aga uue kindralkuberneri Otto Wilhelm von Ferseni otsusega peatati ehitus 1697. aastal.Järgnes korraldus töö katkestada ja olemasolevad müürid konserveerida. Narva raad otsustas tüli lahendamiseks pöörduda otse Rootsi kuninga poole. Raad rõhutas, et hoonet on vaja kaubalaoks, mille juures saab olema ka "väike börs". Konflikt lahenes aga 1701. aastal, kui uueks Ingerimaa kindralkuberneriks sai Otto Wellingk. 1704. aastaks oli varaklassitsistlikus stiilis kolmekorruseline algselt uhke barokktorniga börsihoone valmis.
Samas ei täitnud börsihoone kunagi oma algset funktsiooni. Järgnenud 240 aasta jooksul kasutati ruumikat börsihoonet esindusvõõrastemajana, teatrina, klubihoonena, raamatukoguna, kinona, äripinnana, motoklubina ja taksojuhtide ooteruumina. Näiteks tegutses Narva Suurgildi ruumes tegutses 1864. aasta 25. märtsist Narva Suurgildi kuuluvate jõukamate ja haritumate kodanike Narva Muinsusselts, mille eesmärgiks oli "… Narva ajalooga seotud andmete kogumine ja uurimine ning niisuguste esemete kogumine ja säilitamine, mis võivad omada tähtsust järeltulevate põlvkondade jaoks, sõltumata sellest, mis ajastust need esemed pärinevad." Sealsamas asus ka seltsi muinsusesemete kogu (vanad mündid ja medalid, ajaloolised relvad, muinsused igapäevaelu ja käsitöö vallast, kunstiesemed, vanad käsikirjad) ja raamatukogu. Seltsi ühe eestvedaja, Suurgildi oldermanni Heinrich Johann Hanseni Narvast lahkumise järel seltsi aktiivne tegevus rauges.
Börsihoone hävis 1944. aasta märtsipommitamises. Esialgu plaaniti hoone taastamist, kuid 1950. aastatel müürid lammutati. Uut hoonestust nõukogude ajal sinna ei rajatud.
Aastail 2004–2005 ja 2009–2010 tehti börsihoone kinnistul põhjalikud arheoloogilised väljakaevamised. Leiti nelja keskaegse hoone, kolme kaevu ja pihtaedade jäänused. Kaevamised aitasid oluliselt kaasa just keskaegse Narva eluolu tundmaõppimisele.
Sõjas hävinud börsihoone asemele otsustati rajada Tartu Ülikooli Narva kolledži uus õppehoone. 2005. aastal avalikustas konkursikomisjon võidutöö "Vihm" (arhitektid Katrin Koov, Indrek Peil ja Siiri Vallner). Taastati vana hoone kelder. Õppehoone fassaad on negatiivpilt kunagise börsihoone fassaadist. Nii välditi ajaloolise raehoone fassaadi varjamist, mis oli varem börsihoone puhul probleemiks olnud. Vana hoonet meelde tuletava fassaadi taha ehitati kaasaegne õppehoone, mis avati pidulikult 2012. aasta lõpus.
Pire Teras

Pire Teras (sündinud 13. detsembril 1970 Põltsamaal) on eesti keeleteadlane.
Ta lõpetas 1989. aastal Põltsamaa Keskkooli ja 1996. aastal Tartu Ülikooli eesti keele ja soome-ugri keelte erialal.
Ta oli aastatel 1996–1998 Tartu Ülikooli magistriõppes, aastatel 1995–1997 õpetajaõppes ning aastatel 1998–2003 doktoriõppes. 
Ta kaitses 2003. aastal väitekirja "Lõunaeesti vokaalisüsteem. Võru pikkade vokaalide kvaliteedi muutumine" ning sai doktorikraadi. 
Ta töötas aastatel 1989–1992 Tartu Õpetajate Seminaris ning alates 1997. aastast Tartu Ülikoolis teaduri ja õppejõuna. 
2008–2013 töötas Teras Helsingi Ülikoolis eesti keele külalislektorina ja 2012–2020 Tartu Ülikooli eesti ja üldkeeleteaduse instituudis dotsendina.
Aastast 2021 on Teras TÜ eesti foneetika kaasprofessor.
Künni tänav

Künni tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis.
Tänav sai praeguse nime 22. aprillil 1960. Enne seda kandis tänav nime "Sakala tänav" ja lühikest aega (1940–1941) nime "Ugala tänav".
Kuristiku tänav

Kuristiku tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Kuristiku tänav sai nime 29. septembril 1929. Tänav on saanud nime lähikonnas asuva Hundikuristiku järgi.
Kuristiku tänav 6 asub kirjanik Juhan Smuulile ehitatud eramu.
Kuuse tänav

Kuuse tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme asumis.
Tänav sai nime 18. detsembril 1930. 9. detsembrist 1940 kuni 1941. aastani Kuu tänav.
Kuuse tänav (täpsustus)

Kuuse tänav on mitmes Eesti asulas:
Laane tänav

Laane tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis.
Tänav sai nime 8. novembril 1927.
Aastatel 1940–1941 oli tänava nimi Ahvena tänav.
Laane tänav (täpsustus)

Laane tänav on tänav mitmes Eesti asulas:
Korporatsioon Neo-Lithuania

Korporatsioon Neo-Lithuania on Kaunases tegutsev üliõpilasorganisatsioon. See erineb Saksa traditsioonist lähtuvatest üliõpilaskorporatsioonidest selle poolest, et sellega saavad liituda nii mees- kui naistudengid.
Korporatsiooni Neo-Lithuania lipukiri on „Pro Patria!“.
Ajalugu.
Neo-Lithuania asutati 1922. aastal kolmeteistkümne üliõpilase poolt. Nende eesmärk oli luua üliõpilasorganisatsioon, mis ei põhineks ei Venemaal ega Lääne-Euroopas levinud üliõpilasorganisatsioonide mudelil, vaid oleks omanäoline ja Leedu traditsioone järgiv.
Korporatsiooni lipp (punane-kuldne-punane) pühitseti 1924. aastal.
1928. aastal eraldusid Neo-Lithuaniast naisliikmed, kes moodustasid eraldi korporatsiooni Filiae Lithuaniae. Mõlemad korporatsioonid jäid tihedalt suhtlema ning Filiae Lithuaniae jäi kasutama samu värve, luues küll oma lipu, sümboolika ja moto - "Bonae artes et amicitia".
Pärast Teist maailmasõda jätkasid Neo-Lithuania ja Filiae Lithuaniae tegevust paguluses. 1950. aastal otsustasid kaks korporatsiooni Clevelandis taasühineda.
Korporatsiooni tegevus Leedus taastati 1990. aastal.
Tegevus.
Tänapäeval tegutsevad Neo-Lithuania ja Filiae Lithuaniae ühise s.t Neo-Lithuania nime ja ühtse juhtimise all, ent kumbki on säilitanud oma sümboolika ja traditsioonid.
Välismärgid.
Korporatsiooni Neo-Lithuania lipuvärvid on punane-kuldne-punane, ent nende teklid on tumerohelise põhja ja puna-kuldse-punase servaga.
Rummu vangla

Rummu vangla oli Harju maakonnas tänase Lääne-Harju valla territooriumil Rummu alevikus asunud vangla.
Ajalugu.
JUM-422/3.
Rummu vangla asutati 1961 Murru vangla idaosast eraldatud alast. Vangla kandis nimetust JUM-422/3.
PTK nr. 3.
Kinnipidamisasutuse nimetus muudeti ENSV Siseministeeriumi 17.05.1990. a käskkirjaga nr 67, Parandusliku Töö Koloonia nr. 3, moodustati Parandusliku Töö Valitsuse baasil Siseministeeriumi Kohtuotsuste Täitmise Amet.
Rummu vangla.
Riikliku Kinnipidamiskohtade Ameti peadirektori 03.05.1994. a käskkirjaga nr 81 nimetati kinnipidamisasutused vanglateks. 
20.03.1993.a toimusid kinnipeetavate rahutused Rummu Vanglas. Põhjuseks oli kinnipeetavate rahuolematus vangla kui elukeskkonnaga (eelmisel päeval
oli külastanud vanglat inimõiguste delegatsioon, samuti ei oldud kinnipeetavate eelnevatele ettepanekutele/märgukirjadele väidetavalt pikka aega vastatud). Kinnipeetavad ronisid hoonete katustele, avaldamaks meelt enda halva olukorra üle. Olukorra rahustamiseks kasutati vangla eriüksust ja tuletõrje abi.
Harku ja Murru vangla avavanglaosakond.
1. jaanuaril 2001 liideti Rummu vangla Murru vanglaga. 1. veebruaril 2001 asutati Rummu avavangla, mis 1. aprillil 2004 liideti Murru vanglaga.
Harku ja Murru vangla kinnise osakonna sulgemisel jätkas Rummu vanglaüksus tööd 81 kohalise avavanglaosakonnana, kus viibivad vangid said päevasel ajal vanglast väljas tööl ja õppimas käia. 2012 detsembris lõppes Rummus kinnise vangla tegevus. Avavangla suleti 1. aprillist 2014. 
Rummu vangla vange kasutati Rummu karjääris paekivi kaevandamisel. Pärast Rummu vangla sulgemist lõpetati ka paekivi kaevandamine.
Tartu Ülikooli aumärk

Tartu Ülikooli aumärk on Tartu Ülikooli välja antav teenetemärk, millega Tartu Ülikooli rektor tunnustab ülikooli liikmeid suurepäraste töötulemuste või märkimisväärse panuse eest ülikooli tegevusse. Aumärk on asutatud 2003. aastal.
Tartu Ülikooli aumärk on hõbedast, üle kullatud korrapärane kaheksanurkne rinnamärk. Märk on kaetud tumesinise läbikumava kuumemailiga. Märgi keskel on ülikooli peahoone portikuse kuldne stiliseeritud kujutis. Portikusest vasakul on numbrid 1 ja 6 ning portikusest paremal numbrid 3 ja 2, mis kokku moodustavad Tartu Ülikooli asutamise aastaarvu 1632.
Kavalerid.
Aumärgi on saanud:
Välislingid.
Tartu Ülikooli teenetemärkide kandmise hea tava
Tartu Ülikooli suur medal

Tartu Ülikooli suur medal on teenetemärk, millega Tartu Ülikooli senat tunnustab ülikooli liiget eriliste teenete eest. Suur medal on asutatud 1995. aastal. Kuni 2002. aastani nimetati seda Tartu Ülikooli medaliks.
Tartu Ülikooli suur medal on ülikooli peahoone portikuse kujuline hõbedast, üle kullatud ripats. Portikuse frontoon on kaetud õhukese kristalsest kivimist plaadiga, mis on lõigatud ülikooli peahoone vundamendi ehituskivist. Sammastikutagust pinda katavad reljeefsed pintslitõmbed, mille iseloom järgib rektori ametiketi külgkettide faktuuri. Suurel medalil on tumesinisest muareesiidist lint kuue kuldse, keskele koonduva triibuga. Lindi allosas on kullatud kolmnurk ning kolmnurga kohal ülikooli ladinakeelne nimi ja keskel Tartu Ülikooli asutamise aasta 1632. Suure medali teenetemärgi komplekti kuulub rosettmärk, mis on valmistatud tumesinisest muareesiidist lindist, millele on kinnitatud ülikooli peahoone portikuse hõbedast, üle kullatud kujutis. Suure medali, nagu ka teised Tartu Ülikooli teenetemärgid, on kujundanud Julia Maria Künnap.
Kavalerid.
Tartu Ülikooli suure medali on pälvinud järgmised inimesed.
Välislingid.
Tartu Ülikooli teenetemärkide kandmise hea tava
Väinamere hoiuala

Väinamere hoiuala on 2007 loodud hoiuala Väinamere ja seda ümbritseva rannikuala kaitsmiseks. Hoiuala koosneb nelja maakonna (Hiiu, Lääne, Pärnu ja Saare maakonna) osahoiualast. Hiiumaa osahoiuala pindala on 60 595,5 ha, millest veeosa 57 276,7 ha, Läänemaa osahoiualal 67 166,8 ha, millest veeosa 63 532,4 ha, Pärnumaa osahoiualal 3669,9 ha, millest veeosa 3359,3 ha, ja Saaremaa osahoiualal 42 395,5 ha, millest veeosa 41 329,3 ha. 
Hoiualal kaitstakse näiteks rannikulõukaid, veealuseid liivamadalaid, väikesaari, laide ja rannaniite, samuti paljude kaitsealuste liikide (kaunis kuldking, luitsnokk-part, väikeluik) elupaiku.
Väinamere linnuala

Väinamere linnuala (keskkonnaregistri kood EE0040001) on 2004 loodud linnuala Väinamere ja seda ümbritseva rannikuala linnustiku kaitsmiseks. Hoiuala jääb nelja maakonna (Hiiu, Lääne, Pärnu ja Saare maakonna) piiresse. Linnuala kogupindala on 48 035 ha ja sellest 47 240 ha on maismaa all ja 795 ha siseveekogude all.
Väinamere loodusala

Väinamere loodusala (keskkonnaregistri kood EE0040002) on 2008 loodud loodusala Väinamere ja seda ümbritseva rannikuala kaitsmiseks. Hoiuala jääb nelja maakonna (Hiiu, Lääne, Pärnu ja Saare maakonna) piiresse. Loodusala kogupindala on umbes 43 700 ha ja sellest umbes 43 000 ha on maismaa all ja umbes 700 ha siseveekogude all.
Tallinna Eesti Põllumeeste Selts

Tallinna Eesti Põllumeeste Selts (ka Eesti Põllumeeste Selts Tallinnas) oli 1888. aastal asutatud põllumeesteselts, mille põhieesmärk oli põllutöö ja majandusliku kutsehariduse arendamine Põhja-Eestis. 
Seltsi eestvedamisel korraldati erialaseid kursuseid, moodustati põllutööriistade, suguloomade ja seemneviljapuhastamise jaamu. 
Selts pani aluse Tallinna Eesti Majandusühisusele. 1891. aastal korraldas selts põllutöönäitusi., sh ka Tallinnas Näituse väljakul.
Panagiótis Kouroumplís

Panagiótis Kouroumplís (kreeka keeles Παναγιώτης Κουρουμπλής; sündinud 2. oktoobril 1951 Matsoukis) on Kreeka poliitik (SYRIZA). Ta oli 27. jaanuarist 2015 kuni 28. augustini 2015 Kreeka sotsiaal- ja tervishoiuministriks (Aléxis Tsíprase esimeses valitsuses). 23. septembrist 2015 kuni 5. novembrini 2016 oli ta Kreeka siseministriks Aléxis Tsíprase teises valitsuses.
Ta sündis aastal 1951 Matsoukis (asub Aitoolia-Akarnaania piirkonnaüksuses) Pontose kreeklaste (kes olid põgenenud Musta mere rannikult) perekonnas.
Guara Muuga

Guara Muuga (5. märts 1925 Rasina, Tartumaa – 19. mai 2025 Tartu) oli eesti kunstnik, illustraator ja taimetundja. 
Guara Muuga õppis Tartu 3. keskkoolis ja Eesti põllumajanduse akadeemias (1953–1956), mille lõpetas agronoomina. Ta on töötanud Eesti põllumajanduse akadeemias (1956–1967) ja Zooloogia ja Botaanika Instituudis (1967–1980). 
Guara Muuga on joonistanud taimepilte mitmetele teaduslikele ja populaarteaduslikele botaanilistele raamatutele, sealhulgas koguteosele "Eesti NSV floora" rohkem kui 1300 taimejoonist. Kasutanud ka monotüüpiatehnikat ning loonud rohkesti eksliibriseid ja postkaarte.
Karmen Puis

Karmen Puis (neiupõlvenimi Karmen Lepmann, sündinud 13. juunil 1971) on eesti ooperilaulja (sopran).
Haridus.
Karmen Puis lõpetas 1993. aastal Elleri Muusikakooli õpetaja Aino Kõivu lauluklassis, 1997. aastal Eesti Muusikaakadeemia õpetaja Tiiu Levaldi klassis ja 2005. aastal "cum laude" Eesti Muusikaakadeemias magistriõppe professor Jaakko Ryhäneni klassis. 
Ta on osalenud ka Aleksandr Kapustjanski (1997, 1999), Lino Puglisi (2001), Eva Märtson-Wilsoni (2003), Hartmut Hölli (2004), Rita Damsi ja Barbara Pearsoni (2005) meistriklassides.
Töö.
Puis on olnud aastatel 1994–1996 Eesti Raadio segakoori solist ja laulja ning aastast 1997 Vanemuise teatri solist. 
Ta on laulnud soolopartiisid ka paljudes suurvormides (sh Mozarti "Reekviem" ja "Kroonimismissa", Beethoveni missa C-duur, Schuberti missa Es-duur, Vivaldi "Gloria", Bachi "Markuse passioon", Mahleri IV sümfoonia), osalenud kammerkavades ja andnud soolokontserte.
Lavarolle.
Emilia (Verdi "Othello", 1997), Amastris (Händel "Xerxes", 1997), Concepcion (Ravel "Hispaania tund", 1998), Pernille (Nielsen "Maskeraad", 1999), Dorabella (Mozart "Cosi fan tutte", 2000), Berta (Rossini "Sevilla habemeajaja", 2003), Hodel (Bock "Viiuldaja katusel" 2003), Suzuki (Puccini "Madame Butterfly", 2004), Flora (Verdi "La Traviata", 2004), 2. daam (Mozart "Võluflööt", 2005), Galatea (Händel "Acis ja Galatea", 2006), Rosalinde (Strauss "Nahkhiir", 2006), Solveig/Anitra (Grieg "Peer Gynt", 2006), Giulietta ( Offenbach " Hoffmanni lood", 2007), Krahvinna Almaviva (Mozart "Figaro pulm", 2010), Abtiss (Rodgers-Hammerstein "Helisev muusika", 2010), Ema (Luts / Ehala "Nukitsamees", 2010), 2. haldjas (Purcell "Haldjakuninganna", 2011), Elisabetta I, Inglismaa kuninganna (Donizetti "Maria Stuarda", 2011) , Hanna Glawari (Lehar "Lõbus lesk", 2011), Charlotte (Massenet "Werther", 2012), Tatjana (Tšaikovski "Jevgeni Onegin", 2013), Liina (Aints "Rehepapp", 2013), Catharina Vycken (Tubin "Reigi õpetaja", 2014), Mercedes (Bizet "Carmen", 2015), Madam Pfeil (Mozart "Teatridirektor", 2016), Valge (Aints "Guugelmuugelpunktkomm", 2017), Gabriele Zedlau (Strauss "Viini veri", 2018), solist (Kõrvits "Lageda laulud", 2019), Donna Elvira (Mozart "Don Giovanni", 2021), Brangäne (Wagner "Tristan ja isolde" 2022), Lisete (Varres "Põrgupõhja uus vanapagan" 2022) , Cornelia (Händel “Giulio Cesare” 2023)jpt.
Isiklikku.
Karmen Puisi vanemad on matemaatikud Tiit Lepmann ja Lea Lepmann. Tema õde on Karin Pärli. Tema abikaasa on laulja Peep Puis.
Välislingid.
https://menu.err.ee/media/video/3d4f416e52b2225287576262034276ee?contentId=1608830842
Võssokaja Gora rajoon

Võssokaja Gora rajoon on 2. järgu haldusüksus Venemaal Tatarstani kirdeosas.
Rajoonis on 25 külaasundust, kus on kokku 123 asulat. Rajooni keskus on Võssokaja Gora.
2016. aastal oli rajooni elanike arv 47 339. 2010. aasta seisuga olid elanikest 67,2% tatarlased ja 30,4% venelased.
Priima (gümnaasium)

Priima on Saksamaa ja Šveitsi gümnaasiumi kõrgeim aste. 
Praegu on see ühe aasta pikkune, traditsiooniliselt jagunes see ülempriimaks (13. klass, gümnaasiumi 9. klass) ja alampriimaks (12. klass, gümnaasiumi 8. klass).
Narva gümnaasiumi hoone

Narva gümnaasiumi hoone ehk Parun von Velio maja asub Narva idaosas Vanalinna linnaosas aadressil Kraavi tänav 2. Hoone on üks vanemaid säilinud ehitisi Narva vanalinnas.
18. sajandi lõpul oli Uuslinna linnaossa ehitatud klassitsistlikus stiilis hoone, mis oli tol ajal üks suurimaid elumaju Narvas. On teada, et 1785. aastal kuulus hoone meditsiinidoktor Sanderile. Esimesel korrusel olid laod, teisel korrusel eluruumid. Oletatavasti osales hoone projekteerimisel ja ehitamisel tuntud Peterburi arhitekt Luigi Rusca. 
19. sajandi esimesel poolel sai maja omanikuks Narva komandant parun von Velio, kelle nime järgi maja ka tänapäeval teatakse. 1845. aastal peatus majas keiser Nikolai I. Alates 1847. aastast on majas tegutsenud haridusasutused, neist tuntuim on vast Narva Poeglaste Gümnaasium. Maja renoveeriti 1877. aastal ja 1881. aastal ühendati see kõrvalmajaga. 
20. sajandi alguses selgus, et maja on õpilastele kitsas ega vasta sanitaar- ja hügieeninõuetele. 1911. aastal liideti gümnaasiumihoone krundile veel kaks kõrval asuvat krunti koos kahe kivimajaga, kus asusid direktori ja õpetajate korterid. Üks nendest majadest on säilinud tänapäevani., Hoone fassaad asus Laial tänaval, kõrvalhooned Kraavi tänaval ja Hospidali tänaval. 1912. aastal tegi arhitekt Prokofjev 1911. aastal koostatud hoone ümberehitamise ja laiendamise eskiisprojekti põhjal projekti, mis kinnitati, kuid mida ei teostatud, sest projektis oli puudujääke, näiteks puudusid spordisaal ja muud koolile vajalikud ruumid. 1914. aastal koostas toonane Kreenholmi Manufaktuuri arhitekt Aleksandr Vladovski projekti, mis ka kinnitati ja milles olid ette nähtud nõuetekohased klassiruumid, spordi- ning aktusesaal ja muu. 1916. aastal läbis maja põhjaliku remondi, muutus ka välisilme, mis on suures osas säilinud tänapäevani. 
Pärast seda, kui Narva Poeglaste Gümnaasium ja Narva Tütarlaste Gümnaasium 1919. aastal liideti ning eesti ja vene õppekeelega koolideks reorganiseeriti, tegutses hoones edasi eestikeelne gümnaasium, mis kandis aastatel 1919–1924 nime Narva 1. Reaalgümnaasium, Narva Eesti Gümnaasium, Narva 1. Ühisgümnaasium.
1930. aastatel tegutses hoones gümnaasium, kuid seal asus ka Narva linna 2. algkool.
Teise maailmasõja ajal evakueeriti kool Vändrasse, kuid samas sai hoone Teise maailmasõja ajal tugevaid purustusi, kuid taastati 1948. aastaks endises mahus. Pärast Nõukogude võimu taaskehtestamist Narvas 1944. aastal tegutses hoones Narva 3. Keskkool, mis nimetati 24. mail 1949 Aleksandr Puškini 150. sünniaastapäeva auks Aleksandr Puškini nimeliseks Narva 3. Kooliks. Hiljem nimetati kool ümber Aleksandr Puškini nimeliseks Narva 3. Põhikooliks ja alates 1996. aastast kandis kool nime Narva Vanalinna Põhikool.
Alates 2000. aastast tegutseb hoones Narva Vanalinna Riigikool.
Kambja staadion

Kambja staadion on Tartu maakonnas Kambja vallas Kambja alevikus aadressil Kesk tänav 12 asuv staadion. Staadioni lähedal asub Kambja Põhikool. Staadioni omanik ja valdaja on Kambja Vallavalitsus.
Staadion sisaldab peale kergejõustikurajatiste ka korvpalliplatsi ja jalgpalliväljakut. Jalgpalliväljak on klubi Tartu SK 10 II koduväljak.
Kärdla staadion

Kärdla (linna)staadion on Hiiu maakonnas Kärdla linnas Põllu tänaval asuv staadion. Staadioni omanik on SA Hiiumaa Spordikool.
Staadion ehitati 1948. Staadion renoveeriti 2017. EASi regionaalsete investeeringutoetuste programmist, projekti "Hiiu maakonna sportimisvõimaluste parandamine" toel. Projekti kogumaksumus: 91 926€, millest EASi toetus: 68 944,50€.
Staadionile ehitati 2020a juurde riietevahetamisvõimalused ning teenindavale personalile parkla. Seda tehti Leader-meetme 2. külaarendus ja kogukonnateenused toel, projekti nimetus: "Hiiumaa esindusstaadioni sportlaste tingimuste parandamine". Projekti kogumaksumus: 20 640€. Leader meetmest toetati projekti 12 384€.
2020a lisaks soetati riikliku huviharidustoetuse toel Hiiu maakonda esimene IAAFi sertifikaadile vastav kõrgushüppematikomplekt.
Staadioni jalgpalliväljak on muruväljak ning on FC Hiiumaa koduväljakuks.
Kärdla staadion on üks kahest täismõõtmetest staadionist Hiiumaa maakonnas.
Kernu staadion

Kernu staadion (ka "Kernu Põhikooli staadion", lühemalt "Kernu PK staadion") on Harju maakonnas Saue vallas Kernu külas Kernu Põhikooli lähedal asuv staadion. Staadioni omanik on Saue Vallavalitsus ja valdaja Kernu Staadioni Sihtasutus.
Staadion sisaldab jalgpalliväljakut. See väljak on klubi JK Kernu Kadakas koduväljak.
Kiviõli linnastaadion

Kiviõli linnastaadion on Ida-Viru maakonnas Kiviõli linnas aadressil Spordi tänav 9 asuv staadion. Staadioni omanik ja valdaja on Kiviõli Linnavalitsus.
Staadion sisaldab täismõõtmetega jalgpalli- ja tenniseväljakut. Jalgpalliväljak on klubi Kiviõli FC Irbis koduväljak. Jalgpalliväljakul on 180 istekohta.
Tuleraud

Tuleraud on kõrge süsinikusisaldusega rauasulamist sepistatud abivahend tule süütamiseks. Traditsiooniliselt lüüakse tuleraua välimist serva vastu tulekivi või muu kõva kivi teravat äärt umbes 45 kraadise nurga all. Tulerauast lendavad sädemed üles, pannes hõõguma tulekivi peal oleva taela, millega süüdati kergesti süttiv materjal.
Enne metallide kasutuselevõttu kasutati tuleraua asemel püriidimineraali tükke. Rauast tuleraud hakkas Euroopas levima rauaajal, seda kasutati kuni tuletikkude leiutamiseni 1844. aastal, mõnikord isegi 20. sajandi alguses.
Tuleraud koos tulekivi ja taelaga, moodustab tulusteks kutsutud tule süütamise komplekti.
Tulusekott

Tulusekott on kott, milles hoiti tuluseid ehk vanu tule süütamiseks mõeldud abivahendeid (tuleraud, tulekivi ja tael)..
Õhukindlalt suletav nahast kott võis olla ka vajalik taela niiskumise vältimiseks.
Kuusalu staadion

Kuusalu staadion (ka "Kuusalu Keskkooli staadion", lühemalt "Kuusalu KK staadion") on Harju maakonnas Kuusalu vallas Kuusalu külas Kuusalu Keskkooli kõrval asuv staadion. 
Staadioni omanik ja valdaja on Kuusalu Vallavalitsus.
Staadion sisaldab täismõõtmetes jalgpalliväljakut ja neljarealist jooksurada. Jalgpalliväljak on klubi Kuusalu JK Rada koduväljak.
Tael

Tael on tule süütamiseks mõeldud abivahend või materjal, mida valmistatakse muuhulgas samanimelise puuseene (fomes fomentarius) viljakehast. Tael pannakse hööguma, püüdes sellele tulerauast tulekiviga ehk ränikiviga väljalöödud sädemeid. Selleks peab tael olema kergemini süttiv, kui muu materjal. Hõõguv tael pandi siis kergesti süttiva materjali (näiteks õlgede või kasetohu) vahele.
Tael valmistatakse seene puu poolsest osast, tampides selle lamedaks nii et see meenutab nahatükki. Niinimetatud Saksa taela valmistamiseks keedetakse taela või leotatakse seda kaaliumnitraadi ehk salpeetri lahuses, selline tael on väga kergesti süttiv. Tael võib olla kasutatav ka ilma töötlemiseta, mõnikord ainult seda kuivatades või eelnevalt vees leotades, kui tael on kõvem. Enne kasutamist kraabitakse selle pinda ränikiviga, mis teeb taela veel kergemini süttivaks.
Alpides 5400 aastat tagasi elanud mees kandis kaasas taela, ning tema ränikivist noal olid jäljed püriidist, nii et ta arvatavasti kasutas oma nuga, et lüüa püriiti ja süüdata tuld.
Taelaks kõlbab ka paks riie või pehmenenud puu, mis on söestatud plekk-karbis (takistab õhu juurdepääsu). See sobib tulerauaga tule tegemiseks, püriidiga tule tegemiseks on tarvis kergemini süttivat taela. Kuid sellise taela valmistamiseks on tarvis juba süüdatud tuld.
Tael koos tuleraua ja tulekiviga moodustab tulusteks kutsutud tule süütamise komplekti.
Maardu linnastaadion

Maardu linnastaadion on Harju maakonnas Maardu linnas aadressil Karjääri tänav 4 asuv staadion. Staadioni omanik on Maardu Linnavalitsus ja omanik Maardu Linna Haldusbüroo.
Staadion sisaldab murukattega ja kunstmurukattega jalgpalliväljakut. Väljak on klubi Maardu FC Starbunker koduväljak.
Maarjamäe staadion

Maarjamäe staadion on Tallinnas Pirita linnaosas Maarjamäe asumis aadressil Tuulenurga tänav 1 asuv staadion. Staadioni omanik ja valdaja on Spordiklubi FC Levadia.
Staadioni ehitas 1965 tootmiskoondis Norma, kelle oma jalgpallimeeskond kasutas staadionit koduväljakuna kuni 1995. aastani. Tollal nimetati seda ka Norma staadioniks. Seejärel hakkasid staadioni kasutama Eesti Jalgpalli Liit ja FC Flora. 2002 jäi Riigi Kinnisvara ASile kuuluv staadion kasutuseta. 2006 võttis staadioni rendile FC Levadia, kes staadioni 2007 kujundas ümber jalgpallikompleksiks, kus on nii jalgpallimuruväljak, kunstmuruväljak (Maarjamäe kunstmuruväljak) kui ka tenniseväljak.
Jalgpalliväljakutel treenivad ka Eesti jalgpallikoondis ja Eesti noortekoondised. Jalgpalliväljakuid on enne laulu- ja tantsupidusid kasutatud harjutuskohana.
Raeküla staadion

Raeküla staadion on Pärnu maakonnas Pärnus Raeküla linnaosas aadressil Riia maantee 277 asuv staadion. Staadioni omanik on Pärnu Linnavalitsus ja valdaja Raeküla Spordiklubi.
Staadion sisaldab täismõõtmetes jalgpalliväljakut, tehiskattega minijalgpalliväljakut, kaugushüppekasti.
Sõle Gümnaasiumi staadion

Sõle Gümnaasiumi staadion on Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas aadressil Sõle tänav 40a asuv staadion. Staadion nimetati selle kõrval asunud Sõle Gümnaasiumi järgi. Staadioni omanik ja valdaja on Põhja-Tallinna Valitsus.
Staadion sisaldab jalgpalliväljakut, kaugushüppekasti, 1 korviga korvpalliplatsi. Jalgpalliväljakut kasutab klubi Tallinna JK Dünamo koduväljakuna.
Suure-Jaani Gümnaasiumi staadion

Suure-Jaani Gümnaasiumi staadion on Viljandi maakonnas Põhja-Sakala vallas Suure-Jaanis Suure-Jaani Gümnaasiumi lähedal asuv staadion. Staadioni omanik on Suure-Jaani Vallavalitsus ja valdaja AS Suure-Jaani Haldus.
Staadion sisaldab jalgpalliväljakut, 400 m pikkust jooksuringi, odaviskesektorit. Jalgpalliväljakut kasutab klubi Suure-Jaani United koduväljakuna.
Väimela staadion

Väimela staadion on Võru maakonnas Võru vallas Väimela alevikus asuv staadion. Staadioni omanik on Võru Vallavalitsus ja valdaja Väimela Tervisekeskus.
Staadion sisaldab 400 m pikkust telliskivipurukattega jooksurada, jalgpalliväljakut, asfaltkattega korvpalliplatsi. Jalgpalliväljakut on kasutanud klubid Navi Vutiselts ja Võrumaa FC Aspen koduväljakuna.
The Lion and the Cobra

"The Lion and the Cobra" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 1987. aastal ilmunud debüütalbum.
Albumi pealkiri on pärit Piiblist, täpsemalt Psalmid 91:13, milles on eesti keelde tõlgituna kobrast saanud rästik. Laulus "Never Get Old" tsiteerib Psalme 91:11-13 iiri keeles Enya.
I Do Not Want What I Haven't Got

"I Do Not Want What I Haven't Got" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 1990. aastal ilmunud album. Album oli maailmas vägagi edukas, jõudes 20 riigis esiviisikusse, sealhulgas 15 riigis esikohale (kaasa arvatud Billboard 200). Kokku müüdi albumit USAs kaks miljonit ja Suurbritannias 600 000 eksemplari.
Album oli nomineeritud neljale Grammy auhinnale: aasta albumi (Record of the Year), parima naissoost pop-vokaalesituse (Best Female Pop Vocal Performance), parima muusikavideo lühivormi (Best Music Video, Short Form) (laulu "Nothing Compares 2 U" video) ja parima alternatiivmuusika esituse (Best Alternative Music Performance), millest võitis viimase, kuigi O'Connor keeldus auhinnagalast osa võtmast ja auhinda vastu võtmast.
Album võlgneb tänu edu eest suuresti laulule "Nothing Compares 2 U", mis oli 1990. aastal maailmas vägagi edukas, jõudes edetabelites esikohale 18 riigis (kaasa arvatud Billboard Hot 100, kus jõudis esikohale 21. aprillil ja jäi sinna neljaks nädalaks), ka näiteks Prantsusmaal ja Hispaanias, kus laul esikohale ei jõudnud, jõudis laul siiski vastavalt 5. ja 4. kohale. 1990. aasta kokkuvõtte edetabelites jõudis see Suurbritannias 2. ja USAs 3. kohale. Teistel lauludel väljaspool Iirimaad edu ei olnud: "The Emperor's New Clothes" pidi USAs leppima 60., Suurbritannias 31. ja Saksamaal 28. kohaga, jõudes esikümnesse vaid Iirimaal (5.) ja Itaalias (10. koht) ning "Three Babies" jõudis Suurbritannia edetabelis 42. kohale.
Ükski teine O'Connori album ei ole väljaspool Iirimaad nii edukas olnud. Järgmine album "Am I Not Your Girl?" saavutas küll Suurbritannia edetabelis 6. koha, kuid Billboard 200s pidi leppima 27. kohaga.
2003. aastal koostatud Rolling Stone'i kõigi aegade 500 parema albumi loendis asub see 406. kohal.
Am I Not Your Girl?

"Am I Not Your Girl?" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 1992. aastal välja antud album.
Universal Mother

"Universal Mother" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 1994. aastal välja antud album.
Faith and Courage

"Faith and Courage" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 2000. aastal välja antud album.
Sean-Nós Nua

"Sean-Nós Nua" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 2002. aastal ilmunud album.
Zoran Jolevski

Zoran Jolevski (makedoonia keeles Зоран Јолевски; sündinud 16. juulil 1959 Skopjes) on Põhja-Makedoonia diplomaat ja poliitik, Makedoonia kaitseminister (2014–2017).
Ta lõpetas 1978. aastal Skopjes keskkooli. Keskkoolis õppides tegeles ta ujumisega, olles keskkooli ujumismeeskonna kapteniks; ta on tulnud juunioride kategoorias ujumises Makedoonia meistriks. Seejärel lõpetas ta Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli majandusteaduskonna "cum laude" bakalaureusekraadi majandusteaduses. 1990. aastal kaitses ta Püha Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli õigusteaduskonnas väitekirjaga "Бизнис стратегии на мултинационалните компании" ("Äristrateegiad rahvusvahelistes ettevõtetes") õigusteaduse magistri kraadi. Pärast seda jätkas ta õpinguid Haagis Rahvusvahelises Sotsiaaluuringute Instituudis (mis on osa Erasmuse ülikoolist Rotterdamis). Aastal 1994 täiendas ta end Üldise Tolli- ja Kaubanduskokkuleppe alal. Ta kaitses väitekirjaga "Надворешно-трговскиот режим на Македонија и СТО договорите" ("Makedoonia väliskaubanduse režiim ja Maailma Kaubandusorganisatsiooni lepingud") doktorikraadi rahvusvahelise majanduse alal (Ph.D.) Pühade Kirilluse ja Metoodiuse nimelise Skopje Ülikooli majandusteaduskonnas.
Aastatel 1983–1988 (väitekirjade koostamise ajal) töötas ta reisibüroos mittekoosseisulise reisijuhina. Lisaks pidas ta ujumisklubi Vardar.
1988. aastast töötas ta Makedoonia välisministeeriumis. Aastatel 1988–1992 oli ta vastutav ametnik dokumentide vormistamiseks Makedoonia Üldise Tolli- ja Kaubanduskokkuleppe vaatlejastaatuseks. Aastatel 1992–1994 oli ta rahvusvahelisel konverentsil endise Jugoslaavia küsimustes Makedoonia delegatsioonis sekretäriks. Oktoobris 1994 sai tast Maailma Kaubandusorganisatsiooni (WTO) Makedoonia esinduse esimene sekretär (Genfis), lisaks sellele oli ta samas ametis ka ÜRO Genfi kontoris; Skopjesse naasis ta 1998. aastal.
22. märtsist 2007 kuni 19. juunini 2014 oli ta Makedoonia suursaadik USA-s, lisaks oli ta 21. jaanuarist 2011 kuni 19. juunini 2014 Makedoonia suursaadik Mehhikos. 19. juunist 2014 kuni 1. juunini 2017 oli ta Makedoonia kaitseminister.
Isiklikku.
Zoran Jolevski on abielus ja tal on kaks poega.
Throw Down Your Arms

"Throw Down Your Arms" on iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori esimene "reggae"-album, mille andis 2005. aastal välja plaadifirma Chocolate and Vanilla.
CD 1 (originaalversioon)
CD 2 (Instrumentaalversioon)
Theology

"Theology" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 2007. aastal välja antud album.
How About I Be Me (and You Be You)?

How About I Be Me (and You Be You)? on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connor`i 2012. aastal välja antud album.
I'm Not Bossy, I'm the Boss

"I'm Not Bossy, I'm the Boss" on Iiri laulja ja laulukirjutaja Sinéad O'Connori 2014. aastal välja antud album.
Curtis Scaparrotti

Curtis Michael Scaparrotti (sündinud 5. märtsil 1956 Loganis) on Ameerika Ühendriikide sõjaväelane, Ameerika Ühendriikide relvajõudude neljatärnikindral ("täiskindral").
2016. aasta märtsis andis NATO teada kindral Scaparrotti kandidatuuri kinnitamisest NATO Euroopa liitlasvägede ülemjuhataja kohale, kus ta vahetas 2016. aasta mais välja kindral Philip Breedlove'i.
Lewis White Beck

Lewis White Beck (26. september 1913 – 7. juuni 1997) oli USA filosoof, Immanuel Kanti ja saksa filosoofia uurija. 
Ta oli Rochesteri ülikooli professor.
Ta tõlkis inglise keelde Immanuel Kanti "Praktilise mõistuse kriitika", "Prolegomena" ja "Kommete metafüüsika alused".
Valdeko Ratassepp

Valdeko Ratassepp (3. september 1912 Ropka – 10. veebruar 1977 Tallinn) oli eesti näitleja.
Ta lõpetas 1932. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, aastatel 1932–1937 õppis Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas (lõpetas), oli EÜS Ühenduse liige. 
1932. aastast töötas teatris Vanemuine. Aastatel 1939–1940 oli vandeadvokaat Sergei Pauli abi Tallinnas. 1941. aastal töötas Harju maakonna täitevkomitee sekretärina. 
Teise maailmasõja ajal oli Eesti NSV Riiklike Kunstiansamblite liige. 1944. aastast elu lõpuni töötas Tallinna Riikliku Akadeemilise Draamateatri näitlejana.
Isiklikku.
Tema vanemad olid näitlejad Rudolf Ratassepp ja Elsa Ratassepp.
Ta on maetud Metsakalmistule.
Keith Emerson

Keith Noel Emerson (2. november 1944 – 10. märts 2016) oli inglise klahvpillimängija ja helilooja, Bob Moogi fondi juhatuse liige.
Karjääri alguses musitseeris ta ansamblites Keith Emerson Trio, John Brown's Bodies, Gary Farr &amp; The T-Bones, The V.I.P.s ja The Nice (P. P. Arnoldi taustabänd). 1970. aastal lõi ta ansambli Emerson, Lake &amp; Palmer. 1970. aastatel sai sellest üks tuntumaid progressiivse roki ansambleid.
Pärast Emerson, Lake &amp; Palmeri laialiminekut 1979. aastal tegi Emerson tagasihoidliku soolokarjääri lühikest aega vastu pidanud progressiivse roki bändiga 3. Aastal 1991 tuli Emerson, Lake &amp; Palmer uuesti kokku ja anti välja album "Black Moon". Aastal 2002 tegi Emerson kaasa The Nice'i turneel. 2008. aastal käis Emerson esinemas Eestis. Emersoni viimane album "The Three Fates Project" avaldati 2012. aastal.
Vändra staadion

Vändra staadion on kergejõustikustaadion Pärnu maakonnas Vändra alevis. Staadioni keskel on täismõõtmetega jalgpalliväljak ning see on Vändra JK Vapruse kodustaadion. Staadion asub aadressil Kalda tänav 6. Staadioni omanik ja valdaja on Vändra Alevivalitsus.
Victor d'Arcy

Victor Henry Augustus d'Arcy (30. juuni 1887 London – 12. märts 1961 Kaplinn) oli Suurbritannia kergejõustiklane.
Victor d'Arcy tuli 1912. aasta suveolümpiamängudel Stockholmis olümpiavõitjaks 4×100 meetri teatejooksus.
Ta osales ka Antwerpenis 1920. aasta olümpiamängudel, kus sai Suurbritannia meeskonnaga 4×100 m jooksus 4. koha.
Laeva tänav

Laeva tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Sadama asumis. Tänav kulgeb piki Admiraliteedi basseini.
Sadamatehases rajati 1929. aastal uusi kinnistuid ning kinnistute vahele rajati uus tänav. Tänav sai nime Kesk-Sadama tänav. Laeva nime sai tänav 10. aprillil 1935 ja kandis seda 22. aprillini 1960. Endine nimi taastati 12. detsembril 2001.
Laeva tänav (täpsustus)

Laeva tänav on mitmes Eesti asulas:
Lauliku tänav

Lauliku tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla ja Kivimäe asumis.
Tänav algab Pärnu maanteelt ja lõppeb Raudtee tänavaga ristudes.
Tänav sai praeguse nime 22. aprillil 1960, varem on see olnud Peetri tänav (1926-1927), Kreutzwaldi tänav (1927-1959), Nikolai Triigi tänav (1940-1941) ja Lauluisa tänav (1959-1960).
Lauliku tänaval, Lauliku tn 2c asus Hiiu viljaelevaator ning ladu nr 4, kaalumaja, jõusöödatsehh, trafo-alajaam ning viljaelevaatori raudteevastuvõtupunkt. Lauliku tn 2b asus teraviljaladu ja viilhall-ladu.
Leegi tänav

Leegi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla ja Kivimäe asumis.
Tänav algab Laane tänavalt ning lõppeb Lauliku ja Sireli tänava ristumiskohas.
Tänav sai nime 8. novembril 1927. 1940-1941 Loite.
Rosalío Cortés

Rosalío Cortés ("Rosalío Cortés Sánchez", 1820 – 1884) oli Nicaragua arst, advokaat ja poliitik, koos demokraadi Gregorio Juárez Sacasaga teise Nicaragua valitseva hunta ("chachagua") liige aastal 1857. Taoline valitsusviis oli konservatiivse "Legitimista" partei ja liberaalse "Democrático" partei vahel sõlmitud ja Nicaragua isamaasõjas flibustjeer William Walkeri vastu suunatud Pacto Providenciali jätkuks. Ta asendas huntas eelmist legitimistade partei esindajat kindralit Tomás Martínez Guerrerot.
Elu.
Rosalío Cortés sündis aastal 1820 Leónis. Ta oli abielus Juana Floresega. Tema tütre Cándida Cortés de Bolañose (1854–1918) abikaasaks oli Alejandro Bolaños (1858–1914).
Aastal 1852 toetas ta koos Nicaragua piiskopi José Jorge Viteri y Ungoga kindral Fruto Chamorro kandidatuuri riigi valitseja kohale.
Flibustjeeride vastu peetud sõja ajal nimetas ajutise valitsuse juht Patricio Rivas ta alguses sõjandusministriks, hiljem aga välisasjade ministriks. Sõja ajal osales ta 14. septembril 1856 Jacinto all lahingus, kus José Dolores Estrada Vado juhitud väed (120–160 sõdurit) võitlesid Byron Cole juhitud 300-mehelise flibustjeeride väesalga vastu. Oma kõnes Konstitutsiooniassambleele 8. novembril 1857 ütles ta koos Gregorio Juárezega kogu ette astudes: "See liit on vajalik, et unustada sõja põhjused, rõhutada Nicaragua rahva ühtsust ja Isamaasõjas üles näidatud kangelaslikkust".
Rosalío Cortés Sánchez oli aastail 1857–1860 esimeseks Masaya linnapeaks, selles ametis oli tema järeltulijaks don Manuel Zúniga. Ta suri aastal 1884 Masayas.
Liiva tänav (Tallinn)

Liiva tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme ja Rahumäe asumis.
Tänav sai nime 8. novembril 1927. Peale Nõmme liitmist Tallinnaga pandi uus nimi Pirni.
Hendrik Verwoerd

Hendrik Frensch Verwoerd (8. september 1901 Amsterdam – 6. september 1966 Kaplinn) oli Lõuna-Aafrika Vabariigi psühholoog, sotsioloog, ajakirjanik ja poliitik.
Hendrik Verwoerd sündis Hollandis Amsterdamis. 1901. aasta detsembris asus ta koos oma vanematega elama Lõuna-Aafrikasse. Verwoerdide perekond elas kümme aastat Kaplinnas ja nad kolisid hiljem Bulawayosse Rodeesiasse, kuha nad jäid elama neljaks aastaks. Seejärel pöördus Verwoerdide perekond tagasi Lõuna-Aafrikasse Oranje provintsi Brandforti. Gümnaasiumi lõpetamise järel asus Hendrik Verwoerd õppima Stellenboschi Ülikoolis. Esialgu õppis ta teoloogiat, seejärel aga vahetas eriala ja asus õppima psühholoogiat ja filosoofiat. Ta omandas filosoofia alal magistrikraadi ja doktorikraadi "cum laude". 1925–1926 täiendas ta ennast Saksamaal Hamburgi, Berliini ja Leipzigi Ülikoolis. Seejärel täiendas ta ennast Suurbritannias ja Ameerika Ühendriikides ja pöördus tagasi Lõuna-Aafrikasse 1928. aastal. Ta tegeles sotsiaaltööga vaeste valgete hulgas. Ta töötas rakenduspsühholoogia õppejõuna Stellenboschi Ülikoolis, alates 1933. aastast oli ta sotsioloogia ja sotsiaaltöö kateedri juhataja. 1937. aastal sai ta Johannesburgis ilmuva ajalehe Die Transvaler toimetajaks. Sellele ametikohale jäi ta kuni 1948. aastani, mil Rahvuspartei võitis valimised ja Verwoerdist sai parlamendi liige.
Hendrik Verwoerd oli üks apartheidi poliitika peamisi kavandajaid ja elluviijaid. 1950. aastal sai ta põlisrahvaste asjade ministriks.
3. septembrist 1958 kuni 6. septembrini 1966 oli Hendrik Verwoerd Lõuna-Aafrika peaminister. Tema ametisoleku ajal korraldati 5. oktoobril 1960 referendum Briti Rahvaste Ühendusest lahkumise küsimuses (52,29% hääletanutest pooldas lahkumist, 47,71% oli vastu). 15. märtsil 1961 lahkus Lõuna-Aafrika Briti Rahvaste Ühendusest ja 31. mail 1961 kuulutati Lõuna-Aafrika Liit iseseisvaks Lõuna-Aafrika Vabariigiks.
1960. aastal keelati Aafrika Rahvuskongress. Henrik Verwoerd pooldas ka mustanahalistele nn. homeland'ide (bantustanide) loomist.
6. septembril 1966 pussitas Lõuna-Aafrika parlamendi segavereline (kuid ametlikult valgeks klassifitseeritud) käskjalg Dimitri Tsafendas Hendrik Verwordi Lõuna-Aafrika parlamendi hoones surnuks.
Lina tänav (Tallinn)

Lina tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Sitsi asumis.
Tänav sai nime 4. veebruaril 1925.
Linnuse tänav

Linnuse tänav on/oli mitmes Eesti asulas:
Lõime tänav

Lõime tänav on tänav Tallinnas Põhja-Tallinna linnaosas Pelguranna ja Sitsi asumis.
Tänav sai nime 4. veebruaril 1925.
Olevi tänav

Olevi tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Kivimäe asumis.
Tänav sai nime 8. novembril 1927.
Olevi tänav (täpsustus)

Olevi tänav on mitmes Eesti asulas:
Oru tänav (Tallinn)

Oru tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Kadrioru asumis.
Tänav sai nime 29. septembril 1926. Oru tänava nimi on tuletatud Kadrioru nimest.
Oru tänav 2 ja 4 hooned kuulus enne teist maailmasõda Aleksander Puhkile. Oru tänav 4 hoones paiknes Eesti NSV ajal Vene sõjaväe hospidal
Pae tänav (Tallinn)

Pae tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli, Ülemiste ja Pae asumis.
Ajalugu.
Tänav sai nime 8. märtsil 1949. Tänava järgi on nime saanud Lasnamäe lademe Väo kihistu Pae kihistik.
Pae asumi Lasnamäe I mikrorajooni üksikuid asutustele ja ettevõtetele kuuluvaid elamuid on ehitatud umbes 1970. aastast. 1978. aastal alustati majaehituskombinaadi toodanguga elamute ehitamist vastavalt I mikrorajooni planeeringule.
Pae tänaval asus kauplus Lasnamäe.
Pallasti tänav

Pallasti tänav on tänav Tallinnas Lasnamäe linnaosas Sikupilli ja Uuslinna asumis.
Ajalugu.
Ballasti tänav nimetati Pallasti tänavaks 24. mail 1939.
Aadressil Pallasti 21 asuvas hoones oli Eesti NSV ajal Tallinna II Toidukaubastu kauplus Panoraam.
Pärja tänav

Pärja tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. novembril 1925. Oli 1940-41 Jänese tänav.
Paul Kerese tänav (Tallinn)

Paul Kerese tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme ja Männiku asumis.
Kerese tänav 11 asub Paul Keresele ehitatud eramu Arhitekt Peeter Tarvas, projekt 1948, valmis 1955. aastal.
Tänav sai nime 9. jaanuaril 1976 eesti maletaja Paul Kerese (1916–1975) järgi, varem oli see osa Õie tänavast.
Piibelehe tänav

Piibelehe tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Mustjõe asumis.
Tänav sai nime 16. mail 1958.
Piibelehe tänav (täpsustus)

Piibelehe tänav on mitmes Eesti asulas:
Pikaliiva tänav

Pikaliiva tänav on tänav Tallinnas Haabersti linnaosas Pikaliiva asumis.
Tänav sai nime 25. septembril 1998. Tänav on saanud nime Pikaliiva asumi järgi.
Ploomi tänav

Ploomi tänav oli tänav Tallinnas Haabersti linnaosas.Oli samuti endine Aia tänav Tallinn-Nõmmel 1940.a.sügisest.
Tänav sai nime 11. augustil 1953.
Ploomi tänav kaotati 10. veebruaril 2010, kuna jäi välja ehitamata.
Ploomi tänav (täpsustus)

Ploomi tänav on mitmes Eesti asulas:
Rüütli tänav (Narva)

Rüütli tänav on tänav Narva Vanalinnas. See algab Vestervalli tänavalt ja lõpeb Suure tänavaga ristudes. Tänava pikkus on umbes 210 m. Rüütli ja Suure tänava nurgal asub Raekoja plats.
Aadressil Rüütli 6 asuva maja ees on säilinud osa keskaegsest kivimüürist, mis on endine Kuningavall.
Ajalugu.
Rüütli tänav on Narva üks vanemaid tänavaid. See oli varem umbes kaks korda pikem ning viis Vana värava juurde. Rüütli tänav algas Vestervalli tänavalt, ristus Helsingi tänavaga, ääristas Raekoja platsi ja ristus linna peatänava – Suure tänavaga, Pagari, Rahu, Kiriku ja Koidu tänavaga ning lõpes Pimeaia tänavaga ristudes.
1684. aasta Narva linnaplaanil on tänav märgitud saksa keeles nimega "Ritter Gasse". Ajalooliselt kandis tänav nime "Rüütli tänav". 1905. aasta linnaplaanil on selle tänava nimi "Рыцарская улица".
23. oktoobril 1940. nimetati tänav ümber "Muuseumi tänavaks".
Augustis 1941 taastati tänava nime Rüütli tänavaks. 
Alates 1960 aastast kandis tänav nime "E. Vilde tänav" ("улица им. Э. Вильде") eesti kirjaniku Eduard Vilde järgi. 27. septembril 1995 ennistati linnavolikogu määrusega nr 70/30 nimi "Rüütli tänav".
Ajalooline hoonestus.
Keskajal olid dominiiklastel kloostrid Tallinnas, Tartus ja Narvas, Rüütli tänava ja Suure tänava ristmikul.
Hilda Gleser

Hilda Gleser (8. juuli 1893 Viljandi – 25. august 1932 Tallinn) oli eesti näitleja, lavastaja ja teatripedagoog.
1910. aastal hakkas ta näitlema harrastusnäitlejate trupis.
Aastatel 1916–1932 töötas ta Estonias. Ühtlasi töötas 1922–1924 ka Hommikteatris ja 1927–1932 Tallinna Töölisteatris. 1924–1932 õpetas ta Draamastuudio teatrikoolis.
Mati Graf

Mati Graf (sündinud 24. detsembril 1939 Tallinnas) on eesti ajaloolane, Tallinna Ülikooli humanitaarteaduste instituudi emeriitprofessor.
Aastal 1964 lõpetas ta Tartu Riikliku Ülikooli. Aastal 1985 kaitses ta Eesti NSV TA Ajaloo Instituudis doktoritöö.
Aastatel 1965–1970 oli ta Eesti NSV Riikliku Ajaloomuuseumi asedirektor. Aastatel 1970–1985 õpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi NLKP ajaloo kateedris. Aastatel 1985–1990 oli ta Tallinna Polütehnilise Instituudi (aastast 1989 Tallinna Tehnikaülikooli) õppeprorektor. Aastast 1991 oli ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis (hiljem Tallinna Ülikool) ajaloo õppetooli professor, aastast 2007 on ta emeriitprofessor.
Tema põhiuurimisvaldkond on Eesti poliitiline ajalugu 20. sajandil.
Aastatel 1964–1990 oli ta NLKP liige.
Voldemar Vadi

Voldemar Vadi (25. veebruar 1891 Kooraste vald – 5. november 1951 Tartu) oli eesti sisearst ja balneoloog. Oli Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige (1946).
1918 lõpetas ta Tartu Ülikooli. 
Aastast 1921 oli ta TÜ hospitaalsisehaiguste kliiniku assistent. Aastast 1925 sealsamas eradotsent ja aastast 1925 dotsent ja ühtlasi ka kliiniku juhataja. Aastast 1944 oli ta TÜ teaduskonnasisehaiguste kateedri juhataja. 
Ta oli esimene, kes teaduslikult tegi kindlaks Eesti meremuda ravitoime.
Aastast 1946 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia liige meditsiini alal.
Tunnustus.
1948 pälvis ta Eesti NSV riikliku preemia.
Albert Valdes

Albert Valdes (1. detsember 1884 Järvakandi mõis, Harjumaa – 16. detsember 1971 Tartu) oli eesti patoanatoom ja morfoloog, Tartu Ülikooli üldise patoloogia ja patoloogilise anatoomia korraline professor.
Valdese lapsepõlv möödus Kuusiku Altveskil, kust algas ka koolitee. Ta õppis esmalt kodulähedases külakoolis 1894–1896 ja seejärel Tallinna kõrgemas linnakoolis, mille lõpetas 1902. Linnakooli järel töötas ta kaks aastat koduõpetajana, tegi 1904. aastal Paides algkooliõpetaja eksami ja töötas Nõmmel 1904–1906 algkooliõpetajana. 1906. aastal astus Valdes 21-aastaselt Hugo Treffneri Gümnaasiumi 6. klassi, läbis kahe aastaga kolm klassi ja lõpetas kooli 1908. aastal.
1908 astus Artur Valdes Tartu Ülikooli loodusteaduskonda, kuid 1909 läks üle arstiteaduskonda, mille ja lõpetas 1914. Aastatel 1912–1914 töötas ta TÜ patoloogia instituudi prosektori abi kohusetäitjana ja samal ajal patoloogilise anatoomia assistendina Tartu loodus- ja meditsiiniteaduste eraülikoolis (Rostovtsevi eraülikool). 1914–1917 teenis Valdes Esimeses maailmasõjas läänerindel, olles Vene armees polgu- ja hospitaliarst. Tema arstikutse kinnitati 1916.
1917. aastast töötas Valdes Tartu Ülikooli patoloogilise anatoomia kateedris prosektori abina. Kui arstiteaduskond evakueeriti Voroneži, läks Valdes sellega kaasa, töötades Voroneži Ülikoolis patoloogilise anatoomia kateedri prorektori abina. Eestikeelse Tartu Ülikooli avamise järel 1919. aastal kutsuti Voronežist teiste eesti õppejõudude hulgas tagasi Tartusse Valdes. 1921 tegi ta TÜ-s doktorieksamid ja 1922 kaitses TÜ esimese eestikeelse doktoriväitekirja teemal "Glükogeeni hulka vähendavate tegurite mõju üle südame spetsiifilise lihassüsteemi glükogeeni peale".
1922. aastast oli Valdes patoloogilise anatoomia kateedris prosektor. 1930 valiti ta patoloogia ja patoloogilise anatoomia korraliseks professoriks (ja kateedri juhatajaks). Sellel kohal püsis ta riigikordade vahetumisele vaatamata kuni 1962. aastani. Ühtlasi oli Valdes 1. märtsist 1946 kuni 27. septembrini 1949 arstiteaduskonna dekaan.
Pärast sõda oli Artur Valdes pikemat aega Eesti NSV peapatoloog. Ta oli tegev patoanatoom ning 1960. aastani juhatas ka prosektuuri.
Valdes oli eestikeelse meditsiinivaldkonna perioodika rajajaid ja ajakirja Eesti Arst toimetaja. Ta oli ka üks eestikeelse meditsiiniterminoloogia väljatöötajaist (samuti tegeles sellega tema abikaasa Maria Valdes). Muuhulgas koostas ta koos Johannes Voldemar Veskiga "Ladina-eesti-vene meditsiinisõnaraamatu" (1982).
Artur Valdes oli Akadeemilise Arstiteaduse Seltsi esimees 1929–1940. Nõukogude ajal oli ta Üleliidulise Patoanatoomide Ühingu juhatuse liige.
Tunnustus.
1945. aastal pälvis ta Eesti NSV teenelise teadlase aunimetuse.
Mälestuse jäädvustamine.
1984. aastal pandi Albert Valdese mälestustahvel tema sünnimajale, kus varem asus Raikküla velskri-ämmaemandapunkt.
Isiklikku.
1912. aastal, töötades Rostovtsevi eraülikoolis, abiellus Albert Valdes samas õppiva Maria Valsiga. Abiellujad küsisid loa abiellumiseks ülikooli rektorilt. Nende lapsed olid TRÜ patoanatoomia kateedri dotsent Viiu Sillastu ja Eesti NSV peapatoanatoom Vello Valdes.
Elisha Cuthbert

Elisha Ann Cuthbert (sündinud 30. novembril 1982 Calgarys) on Kanada näitleja ja modell.
Ta sai tuntuks tänu telesarjale "24", komöödiafilmile "Naabermaja pornostaar" ("The Girl Next Door"; 2004) ja õudusfilmile "Vahakujude maja" ("House of Wax"; 2005).
Serva tänav

Serva tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Nõmme ja Hiiu asumis.
Tänav sai praeguse nime 25. novembril 1966.
Sireli tänav

Sireli tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. novembril 1925. Nõmme Tallinnaga liitmise järel oli tänava nimi Loite.
Sireli tänav (täpsustus)

Sireli tänav on tänav järgmistes Eesti asulates:
Sisaski tänav

Sisaski tänav on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Pääsküla asumis.
Tänav sai nime 13. juunil 1958.