tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tolmeldamine

Tolmeldamiseks nimetatakse õietolmu kandmist õie emakasuudmele. Põllul kasutatakse lisaks tuul- ja putuktolmlemisele tolmeldamist, mis suurendab kasvatataval kultuuril õite viljastumist ning saaki. Lisatolmeldamiseks libistatakse nöör üle õitsva põllu. Putuktolmlejate taimede lisatolmeldamiseks paigutatakse kasvualale tarud ning vajadusel suunatakse tolmeldajaid õitele, söötes neid tema õitega lõhnastatud suhkrulahusega. 
Tolmeldamise tähtsus.
Taimed sõltuvad tolmeldamisest. Ligi 9% metsikutest taimedes vajavad paljunemiseks tolmeldajaid. Vastutasuks pakuvad taimed toitu, moodustavad elupaiku ja pakuvad paljudele loomaliikidele erinevaid vajalikke ressursse. Ülemaailmselt sõltub peaaegu 90% looduslikest õistaimeliikidest loomade tolmeldamisest. 
Tolmeldamine on vajalik bioloogilise mitmekesisuse säilitamiseks ja inimeste toidutootmissüsteemide kohanemiseks kliimamuutustega. Tolmeldamisel on väga oluline roll toiduainete tootmisprotsessis, sellest sõltub põllukultuuride tootmismaht. Enam kui 75% maailma juhtivatest põllukultuuridest saab kasu loomade tolmeldamisest tootmise, saagikuse ja kvaliteedi osas. 
Tolmeldajad.
Mesilased on kõige olulisemad tolmeldajad. Meemesilased vastutavad enam kui 110 põllukultuuri tolmeldamise eest, mida inimesed söövad ja toiduvalmistamisel kasutavad, näiteks õunad ja maasikad. Lemmik kultuurideks mesilastel on erkkollased ja -sinised lilled. 
Koolibri on tolmeldaja, kes vajab suures koguses nektarit, et saada piisavalt energiat tiibade lehvitamiseks. Koolibri lemmik tolmeldamise kohtadeks on punased, oranžid või valged torukujulised õied, mis on piisavalt tugevad, et taluda nende raskust.
Liblikad tolmeldavad sama moodi nagu mesilased, aga nad ei suuda korraga korjata nii palju nektarit, sest nende keha on pikk ja sale. Liblikad armastavad tolmeldada erksavärvilisi lilli.
Kakaopuu tolmeldaja on kärbseliik kääbuskärbes, kellele meeldivad tolmeldamiseks kultuurid, mis lõhnavad nagu mädanenud liha, sõnnik või seen.
Must-valgekirju leemur on maailma suurim tolmeldaja, kellele meeldib tolmeldada kõike, mis on puuviljane.
Meemäger, kes on pärit Austraaliast ning elatub nektarist. Tema lemmikkultuurid on eukalüpt ja banksia.
Peamisteks tolmeldajateks on veel lepatriinud, gekod, ööliblikad ja nahkhiired.
Johan Larsson (sündinud 1992)

Johan Oskar Torgny Larsson (sündinud 25. juulil 1992 Laus) on Rootsi jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Washington Capitals ründajana vasakäärel.
Rootsi kõrgliigas debüteeris ta hooajal 2010/11 Brynäs IF-i meeskonnas. 2012. aastal tuli ta klubiga Rootsi meistriks. 2011/12. hooaja põhiturniiril lõi Larsson 12 väravat ja andis 24 väravasöötu ning valiti Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks uustulnukaks.
2010. aastal valis Minnesota Wild ta NHL-i "draft"is 56. valikuna. Wildiga sõlmis ta lepingu 2011. aasta mais, kuid jäi hooajaks 2011/12 veel laenule Brynäsi. Hooajal 2012/13 asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Wildi tütarklubis Houston Aeros. NHL-is debüteeris ta 17. veebruaril 2013 mängus Detroit Red Wingsi vastu, kuid see jäi tema ainsaks mänguks Wildi meeskonnas.
2013. aasta aprillis kaubeldi Larsson Wildist Buffalo Sabresi. Seal mängis ta kokku seitse hooaega. Tema kõige resultatiivsem hooaeg Sabresis oli viimane, 2019/20, mil ta lõi kuus väravat ja andis 12 väravasöötu. Enim väravaid lõi ta hooajal 2015/16 (kümme väravat).
2020. aasta oktoobris sõlmis ta kaheaastase lepingu Arizona Coyotesiga. 2022. aasta märtsis kaubeldi ta Washington Capitalsi.
2012. aastal tuli Larsson Rootsi kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. 2018. aastal tuli ta maailmameistriks Rootsi jäähokikoondise koosseisus.
Jack Campbell

Jack Campbell (sündinud 9. jaanuaril 1992 Port Huronis Michiganis) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Aastatel 2010–2012 mängis ta Ontario Hockey League'i klubides Windsor Spitfires ja Sault Ste. Marie Greyhounds.
2010. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i "draft"is 11. valikuna. Hooaja 2011/12 lõpus asus ta mängima American Hockey League'is (AHL) Starsi tütarklubis Texas Stars. NHL-is debüteeris ta 20. oktoobril 2013 mängus Anaheim Ducksi vastu, kuid see jäi tema ainsaks mänguks Dallas Starsi meeskonnas. Enam sai ta mänguaega Texas Starsis ja ECHL-i klubis Idaho Steelheads. 2014. aastal võitis ta Texas Starsiga Calder Cup'i.
2016. aasta juunis kaubeldi Campbell Dallas Starsist Los Angeles Kingsi. Aastatel 2016–2018 mängis ta põhiliselt AHL-is Kingsi tütarklubis Ontario Reigni. 2017. aastal valiti ta AHL-i tähtede mängule. 27. veebruaril 2018 sai ta mängus Vegas Golden Knightsi vastu kirja oma esimese võidu NHL-is. Esimese nullimängu tegi ta NHL-is sama aasta 11. oktoobril Montreal Canadiensi vastu. Enam hakkas Campbell NHL-is mänguaega saama hooajal 2018/19.
2020. aasta veebruaris kaubeldi Campbell Kingsist Toronto Maple Leafsi. 2020/21. hooaja põhiturniiril sai Campbell NHL-is kirja 17 võitu ja normaalajal vaid kolm kaotust (keskmiselt 2,15 väravat mängus, tõrjeprotsent 92,1%). Samal hooajal püstitas ta Maple Leafsi väravavahtide rekordi, kui saavutas võidu 11 mängus järjest. 2022. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule.
2022. aasta juulis sõlmis ta viieaastase lepingu Edmonton Oilersiga.
Aastatel 2009 ja 2010 tuli Campbell USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. 2010. aastal tuli ta lisaks USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta oli parima tõrjeprotsendiga väravavaht 2009. ja 2010. aasta kuni 18-aastaste maailmameistrivõistlustel ja 2011. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel. USA jäähokikoondise koosseisus võitis Campbell 2015. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali.
Yaa Gyasi

Yaa Gyasi (sündinud aastal 1989 Mampongis Ashanti piirkonnas) on Ghana ja Ameerika Ühendriikide kirjanik.
Ta sündis 1989. aastal Ghanas ja kolis kaks aastat hiljem koos perekonnaga Ameerika Ühendriikidesse, kus tema isa Kwaku Gyasi alustas Ohio State Universitys doktoriõpinguid prantsuse keele alal. Gyasi elas lapsepõlves perekonnaga mitmes osariigis, sealhulgas Alabamas, Illinoisis ja Tennessees. 17-aastaselt avaldas talle kirjanikuks saamisel mõju Toni Morrisoni romaan "Solomoni laul" ("Song of Solomon").
Ta sai Stanfordi ülikoolis inglise keele bakalaureusekraadi ja kaunite kunstide magistrikraadi Iowa kirjanike töökojas ("Iowa Writers' Workshop"), mis on Iowa Ülikooli loovkirjutamise programm.
Vahetult pärast Stanfordi ülikooli lõpetamist alustas ta oma debüütromaaniga ja töötas San Franciscos idufirmas, kuid ta ei nautinud seda tööd ja lahkus pärast seda, kui ta 2012. aastal Iowa Ülikooli vastu võeti.
Tema debüütromaan "Homegoing" sai inspiratsiooni 2009. aasta reisist Ghanasse, mis oli tema esimene reis Ghanasse pärast imikuna riigist lahkumist. Romaan valmis 2015. aastal ja pärast kirjastajate esialgset lugemist tehti talle palju pakkumisi, enne kui ta Knopfilt seitsmekohalise ettemakse vastu võttis. USA kirjanik Ta-Nehisi Coates esitas "Homegoingi" National Book Foundationi 2016. aasta auhinnale "5 alla 35". Lisaks pälvis romaan raamatukriitikute National Book Critics Circle'i John Leonardi auhinna, PEN/Hemingway auhinna parima esimese raamatu eest ja Ameerika raamatuauhinna panuse eest Ameerika kirjanduse mitmekesisusse.
Tema kirjutised on ilmunud ka sellistes väljaannetes nagu African American Review, Callaloo, Guernica, The Guardian ja Granta.
Ta on nimetanud inspiratsiooniallikatena Toni Morrisoni ("Solomoni laul"), Gabriel García Márquezi ("Sada aastat üksildust"), James Baldwini ("Mine kuuluta seda mäetipult"), Edward P. Jonesi ("Lost in the City") ja Jhumpa Lahirit ("Unaccustomed Earth").
Aastal 2016 elas ta Californias Berkeleys. Tal on nii Ameerika Ühendriikide kui Ghana kodakondsus.
Kultuurmustikas

Kultuurmustikas on "Vaccinium" perekonda ja "Ericaceae" sugukonda kuuluv Põhja-Ameerikast pärit mitmeaastane lillakassinakate marjadega risttolmnev kultuurtaim. Erinevalt harilikust mustikast ei kasva kultuurmustikas Eestis looduslikult. 
Ajalugu.
Märke esimestest kultuurmustikatest leidub juba 13 000 aasta tagustest aegadest. Aretus sai alguse 1893. aastal, kui Elizabeth White ja Frederick Coville lõid käed ning alustasid eksperimenteerimist. 1916. aastal müüdi esimene ametlik saak. Euroopasse jõudis kultuurmustikas 1930. aastatel . 1990. aastatel hakkas kultuurmustikas laialdasemalt levima .
Kasvatamine.
Põõsas eelistab päikselist kasvukohta, mille optimaalne pH on vahemikus 3,5–4,8 . Kultuurmustikat kasvatatakse Eestis turbapõldudel või tehislikel turbapeenardel. Lõuna-Eesti tuntumad kultuurmustika kasvatajad on Marjasoo talu, Metsa talu ja Hiie talu. Maailma suurimad kasvatajad on aga USA ja Kanada . 
Saadus.
Kultuurmustikas on väärtuslik vili, sisaldades väga vähe rasvu, kuid see-eest rohkelt kaaliumi, rauda, fosforit, C-vitamiini, PP-vitamiini ja B-vitamiini, samuti antotsüaniine ja antioksüdante. Suurema suhkru ja väiksema hapete sisalduse tõttu on kultuurmustikas harilikust mustikast magusam .
Kasutamine.
Kultuurmustikaid tarbitakse nii värskelt, külmutatult, püreena, moosina, kuivatatuna, mahlana kui ka veinina. 
Kasulikkus.
Kultuurmustikas sisalduv antotsüaniin annab marjale nii värvi kui ka toiteväärtuse. Kultuurmustikad parandavad südame tegevust, tugevdavad luid, alandavad vererõhku, aitavad kontrolli all hoida diabeeti ja isegi ennetada vähki. 100 grammis marjades on vaid 84 kcal, 0 g kolesterooli, 1,1 g proteiini, 0,49 g rasva, 21,45 g süsivesikuid, 3,6 g kiudaineid ja 14,74 g suhkruid. Selle koguse söömisega saab kätte 65% päevasest vajalikust vitamiinikogusest .
Ino EURO-L 230

EURO L purustid on professionaalsed masinad haljasalade hooldamiseks nii kommunaal- kui ka põllumajandusaladel. EURO L purustit saab kasutada kõigi saagijääkide purustamiseks, samuti viljapuu- ja viinamarjaistanduste lõikamisjääkide purustamiseks, kuni 5 cm paksuste okste purustamiseks. Tööorganite (vasarate) jaotus on topeltspiraalis, mis säästab energiatarbimist kuni 15% ja vähem koormust purusti elutähtsatele osadele. Purusti on mehaanilise külgnihkega. Lisavarustusena saab paigaldada ka hüdrosilindri purusti külgsuunaliseks liikumiseks traktorist. EURO L purustil on standardvarustuses juba standardhaakeseade (traktori ees või taga).
Tehnilised andmed.
Tehniline spetsifikatsioon
Mudel L 230 euro.
Omadused;
Töölaius (cm) 227.
Seadme kaal (kg) 651.
Traktori nõutav võimsus (hj) 55–75.
Kardaani kiirus (min) 540.
Seadme laius (cm) 247.
Haamrite või nugade arv (tk) 28/56.
Standardvarustus.
Topeltspiraalrootor 45° tööterade jaotusega.
Pööratav käigukast vasakule või paremale pöörlemiseks, vaba ratta siduriga (mis tahes kardaanvõlli pöörlemissuuna jaoks).
Kombineeritud hoovastik, tagumine või eesmine kinnitus.
Mehaaniline tasaarvestus.
Metallist klapid.
Reguleeritava kõrgusega tagumine rull suletud topeltlaagrisüsteemiga.
Haamrid.
Lihtne rihma pingutus.
Lisavarustus.
Hüdrauliline nihe.
Y-terad.
Vastuterad (vahetatavad).
Rehade kogumine.
Rohimistööriist 90.
Kardaanvõll.
INO Vibration Control Opti (veebivibratsiooni järelevalve).
INO Vibratsiooni juhtimine.
Viited.
1. https://www.inobrezice.com/eng/flail-mower-euro-l.html. (Vaadatud 09.05.2022)
2. https://www.bestcoprodavnica.com/product--ino-brezice-mulcer-euro-l-230-5e660c6ae1eed. (Vaadatud 09.05.2022)
3. https://www.grundbichler.at/ersatzteile/Ino/Mulcher%20EURO%20L.pdf. (Vaadatud 09.05.2022)
Kosenkranius

Kosenkranius on perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli perekonnanimi Kosenkranius 73 inimesel: 28 mehel ja 45 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kosenkranius meeste puhul 4227. ja naiste puhul 2643. kohal.
Kosenkranius oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 80–84, kus neid on 10 000 elaniku kohta 1,28.
Perekonnanimi Kosenkranius oli kõige sagedasem Pärnu maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 3,70 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus talupojale perekonnanimi Kosenkranius Pärnumaal Saarde kihelkonnas Kilingi mõisavallas.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus vahetati Eestis perekonnanimi Kosenkranius välja 33 juhul; uueks nimeks võeti Kose kümnel korral, Kosk ja Lillemets kahel korral, lisaks Aasa, Kaldoja, Kalmus, Kase, Kull, Rea, Heisaar, Kalve jne. Kosenkraniust ei valinud uueks nimeks keegi.
Betoonilihvija

Betoonilihvija on viimistlustööriist, mida kasutatakse betoonpinna lihvimiseks ja tasandamiseks, et tagada sile viimistlus. Betoonilihvijat saab kasutada pinna ettevalmistamiseks, kareda katte eemaldamiseks ja betooni poleerimistööriistana.
Betoonilihvijaid on mitmesuguseid, kõige rohkem kasutatakse käes hoitavat nurklihvijat, aga on ka kohandatud variant töötasapindadele. Nurklihvijad on väiksed ja käepärased. Olemas on ka spetsiaalselt põrandate jaoks valmistatud betoonilihvijaid ja poleerijaid. Põrandate jaoks ette nähtud masinad on üldjuhul võimsamad. Need on võimelised lihvima betoonpõrandaid kiiremini kui nurklihvijad. Betoonilihvijad kasutavad abrasiive, et lihvida või poleerida. Käsitsi lükatavad betoonilihvijaid on samuti suuremaid ja väiksemaid, olenevalt tiivikute pikkusest ja arvust. Pikemate tiivikutega masinaid on raskem juhtida kui lühemate tiivikutega mudeleid. Tööstuslikel lihvijatel on ka operaatori jaoks iste, kuid need ei ole nii populaarsed kui käsitsi lükatavad betoonilihvijad, sest maksavad rohkem ja transportimine on raske suure kaalu tõttu.
Betoonilihvija kasutamine.
Saab lihvida nii märga kui kuiva pinda. Kuiva pinna puhul on vaja tolmuimejat, mille abil lihvimisest tekkinud tolm kokku koguda.
Ajalugu.
Nurklihvija leiutati 1954. aastal Saksa ettevõtte Ackermann + Schmitt poolt.
Kazimieras Vasiliauskas

Kazimieras Vasiliauskas (9. aprill 1922 Kateliškiai – 14. oktoober 2001 Vilnius) oli Leedu katoliku preester.
Ta sündis aastal 1922 Kateliškiais (asub praeguse haldusjaotuse järgi Biržai rajoonis). Ta õppis Čypėnais algkoolis ja Biržais gümnaasiumis, mille lõpetas aastal 1941. Aastatel 1941–1946 õppis ta Kaunase ja Vilniuse vaimulikus seminaris. Aastal 1946 pühitses Vilniuse peapiiskop Mečislovas Reinys ta Vilniuse katedraalis preestriks.
Aastal 1949 ta arreteeriti, aastal 1950 saadeti ta Siberisse. Kuni 1958. aastani töötas ta Inta ja Vorkuta (Komi ANSV) söekaevandustes. Kinnipidamise lõppedes ei lubatud tal Leetu tagasi pöörduda, mistõttu töötas ta Lätis Daugavpilsi rajoonis kolhoosi raamatupidajana ja veduritehase elektrikuna ligi 10 aastat.
Aastal 1969 lubati tal naasta Leetu. Tema esimene töökoht preestrina oli Varėna koguduses (asub praeguse haldusjaotuse järgi Varėna rajoonis), kus ta oli preester kuni 1975. aastani. Aastatel 1975–1989 oli ta abipreestriks Vilniuse Peaingel Rafaeli koguduses. Aastast 1989 oli ta Vilniuse katedraali esipreester. Aastatel 1993–1995 oli ta Vilniuse vaimuliku seminari rektor.
Kazimieras Vasiliauskas suri 14. oktoobril 2001 Vilniuses ja ta on maetud Antakalnise kalmistule Kunstnike mäele.
Frank Vatrano

Frank Vatrano (sündinud 14. märtsil 1994 Springfieldis Massachusettsis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Anaheim Ducks ründajana paremäärel.
Vatrano kuulus karjääri alguses USA noorte jäähokimängijate programmi ja noortevõistkonda Boston Junior Bruins. Aastatel 2013–2015 mängis ta Massachusetts Amhersti Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2015. aasta märtsis sõlmis ta kolmeaastase lepingu NHL-i klubiga Boston Bruins. Hooaja 2014/15 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Boston Bruinsi tütarklubis Providence Bruins. NHL-is debüteeris ta 7. novembril 2015 mängus Montreal Canadiensi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Esimese kübaratriki tegi ta NHL-is sama aasta 18. detsembril mängus Pittsburgh Penguinsi vastu. Hooajal 2015/16 lõi ta NHL-is 39 mänguga kaheksa väravat ja andis kolm väravasöötu. NHL-i kõrvalt mängis ta lisaks AHL-is, kus ta lõi 36 mänguga 36 väravat ja andis 19 väravasöötu. Koos San Antonio Rampage'i mängija Mikko Rantaneniga jäi ta jagama AHL-i hooaja parimale uustulnukale antavat Dudley Garrett Memorial Awardi. Väravate arvestuses oli Vatrano liigas esikohal ja pälvis sellega Willie Marshall Award'i. Hooajal 2016/17 lõi Vatrano NHL-is 44 mänguga kümme väravat ja andis kaheksa väravasöötu.
2018. aasta veebruaris kaubeldi Vatrano Bruinsist Florida Panthersi. 2018/19 tegi ta NHL-is oma seni kõige resultatiivsema hooaja (24+15) ning pikendas hooaja lõpus klubiga lepingut kolme aasta võrra.
2022. aasta märtsis kaubeldi Vatrano Panthersist New York Rangersisse. Selle hooaja väljalangemismängudes kogus ta 20 mänguga 13 punkti (5+8) ja jõudis Rangersiga Idakonverentsi finaali, kuid temaga uut lepingut ei sõlmitud.
2022. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Anaheim Ducksiga.
2012. aastal tuli Vatrano USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus on ta osalenud 2016. ja 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.
Roostevöö

Roostevöö (inglise keeles "Rust Belt") on piirkond Ameerika Ühendriikide Kesk-Lääne- ja kirdeosariikide tööstuspiirkondades (Upstate New York, Pennsylvania), kus alates 1970.–1980. aastatest on tööstussektor alla käinud. USA majanduses oli tööstussektori osakaal suurim 1953. aastal, pärast seda on see ainult alla käinud, mõned piirkonnad ei ole sellest suutnud taastuda.
Roostevööle on omane deindustrialiseerumine, majanduslangus, elanike arvu langus ja linnade allakäik, tihti ka suur eeslinnastumine. Tihti on toimunud nn "white flight" ehk valgete äralend, kui valged on kolinud eeslinnadesse ja maha on jäänud peamiselt vaesunud afroameeriklased (näiteks Detroiti elanikest olid 1950. aasta rahvaloenduse järgi 83,6% valged ja 16,2% mustanahalised, 1970. aastal 55,5% valged ja 43,7% mustanahalised ning 2010. aastal juba 10,6% valged ja 82,7% mustanahalised). Ka näiteks Saint Louise eeslinna East St. Louise elanikest olid 2010. aastal 97,67% afroameeriklased.
1950., 1960. ja 1970. aasta USA rahvaloendustel olid mitmed Roostevöö suurlinnad elanike arvult USA suurimad, kuid järgnevatel kümnenditel on kaotanud palju oma endisest elanike arvust, tihti rohkem kui poole:
Samas on alla käinud ka paljud väiksemad ja keskmised linnad ja äärelinnad:
Redlining

Redlining oli üks rassilisi diskrimineerimise vorme USAs alates 1930. aastatest, millega linnades linnaosadesse, mida peeti "ohtlikeks", tihti ei investeeritud. Tavaliselt elasid nendes linnaosades rassilised ja rahvusvähemused ning madalama sissetulekuga elanikud. Nendele linnaosadele ei antud tihti laene ja kindlustusi.
Nimetus tuleb Majaomanike Laenude Korporatsiooni ("Home Owners' Loan Corporation") 1930. aastate linnade kaartidelt "residential security maps", millel erinevad linnaosad olid värvitud. Uuemad linnaosad, mida peeti väga ihaldusväärseks majalaenude andmiseks ("Highly Desirable") olid värvitud roheliseks, need olid tavalised jõukad äärelinnad. Teiseks tulid siniseks värvitud "Still Desirable" linnaosad, siis kollaseks värvitud "Declining" ja viimasena punaseks värvitud linnaosad, millele laenude andmist peeti riskantseks. Need olid tavaliselt vanemad linnaosad linnakeskuste lähedal, kuigi on arvatud, et 85% nende linnaosade elanikest olid valged, paiknesid nendes linnaosades enamus afroameeriklaste majapidamisi. Samas roheliseks ja siniseks värvitud alades olid tihti lepingud ("covenant"), millega ei lubatud sinna afroameeriklasi, kui mitte ka teisi vähemusi. Ajavahemikus 1945–1959 anti afroameeriklastele alla 2 protsendi kõigist riiklikult kindlustatud majalaenudest.
Kosk (perekonnanimi)

Kosk on perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Kosk 245 inimesel: 127 mehel ja 118 naisel. Perekonnanimede levikult oli Kosk meeste puhul 583. ja naiste puhul 730. kohal.
Kosk oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 60–64, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,39.
Perekonnanimi Kosk oli kõige sagedasem Põlva maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,50 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Tori kihelkonna Tori, Helme kihelkonna Hummuli, Ambla kihelkonna Käravete, Pärnu-Elisabethi kihelkonna Sauga ja Vigala kihelkonna Vana-Vigala mõisavaldades talupoegadele perenimeks Kosk.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis keegi perekonnanimest Kosk ei loobunud.
Uueks nimeks võeti Kosk 37 juhul kui loobuti nimedest Kõrvemann kolmel korral, Krönström, Koska, Keskpaik, Koch ja Kosenkranius kahel korral, samuti nimedest Forsmann, Kassmann, Kempmann, Prodmann, Koshkin, Strööm, Valdgraf jne.
K'Andre Miller

K'Andre Miller (sündinud 21. jaanuaril 2000 Saint Paulis Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New York Rangers.
Aastatel 2018–2020 mängis ta Wisconsini Ülikooli jäähokimeeskonnas. Enne seda kuulus ta USA jäähoki noorteprogrammi.
2018. aastal valis New York Rangers ta NHL-i "draft"is 22. valikuna. Rangersi meeskonnas debüteeris ta NHL-is hooajal 2020/21. Miller asus teises kaitsepaaris mängima koos Jacob Troubaga. Miller sai kiiresti Rangersi põhikoosseisu liikmeks, kogudes üle 20 minuti mänguaega ühe mängu kohta. Esimese värava lõi Miller NHL-is 26. jaanuaril 2021 mängus Buffalo Sabresi vastu. Debüüthooajal kogus Miller NHL-is viis väravat, seitse väravasöötu ja keskmiselt üle 21 minuti mänguaega ning valiti uustulnukate sümboolsesse koosseisu ("All-Rookie Team").
Miller võitis hõbemedali 2016. aastal USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistrivõistlustel ja 2018. aastal USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistrivõistlustel.
Dario Antonio Úsuga

Dario Antonio Úsuga David (hüüdnimi Otoniel; sündinud 15. septembril 1971) on colombia narkokaubitseja. Ta juhib narkokartelli Clan del Golfo (hispaania keelest "lahe klann"). 
Úsugat süüdistatakse muuhulgas kümnete kokaiinilaadungite saatmises Ameerika Ühendriikidesse, politseinike tapmises, alaealiste värbamises ja laste seksuaalses kuritarvitamises. Ta oli üle kümne aasta Colombias tagaotsitav, võimud tabasid ta oktoobris 2021 ning andsid mais 2022 Ameerika Ühendriikidele välja. Tema kinnipidamise ajaks oli tema kohta väljastatud 132 vahistamismäärust.
Särav täht

"Särav täht" ("Bright Star") on 2009. aasta film inglise luuletajast John Keatsist. Filmi pealkiri viitab Keatsi sonetile "Bright star, would I were stedfast as thou art".
Filmi stsenarist ja režissöör oli Uus-Meremaa filmitegija Jane Campion. Stsenaariumiks sai ta inspiratsiooni Andrew Motioni 1997. aastal avaldatud Keatsi biograafiast.
Filmi tegevus põhineb Keatsi (keda mängib Ben Whishaw) elu kolmel viimasel aastal ja keskendub tema armusuhtele Fanny Brawne'iga (keda mängib Abbie Cornish).
Petteri Taalas

Jukka Petteri Taalas (sündinud 3. juulil 1961 Helsingis Soomes) on soome meteoroloog, Genfis asuva Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni peasekretär. 
Ta valiti Maailma Meteoroloogiaorganisatsiooni peasekretäriks 1. jaanuaril 2016 ning teiseks ametiajaks 13. juunil 2019. 
Aastatel 2002–2005 ja 2007–2015 oli ta Soome Meteoroloogiainstituudi peadirektor.
Must nahkhiirelill

Must nahkhiirelill ("Tacca chantrieri") on õistaimeliik dioskooriliste sugukonnast.
Levik.
Must nahkhiirelill on levinud Kagu-Aasia troopilistes piirkondades, sealhulgas Tais, Malaisias ja Lõuna-Hiinas, aga ka Kambodžas, Indias, Laoses, Myanmaris, Sri Lankal ja Vietnamis.
Kirjeldus.
Must nahkhiirelill on mustade nahkhiirekujuliste õitega, mis võivad olla kuni 30 cm läbimõõduga, ja taimel on "vurrud", mis võivad olla kuni 70 cm pikkused. Taim võib kasvada kuni 90 cm kõrguseks. Väiksed üksikud, kuue kroonlehega, kellukakujulised õied on koondunud palja õitseva varre tippu. Tegemist on orhideetüüpi taimega. Nahkhiirelille perekonda kuulub kümme liiki, millel on erinev värvus ja suuruse. Must nahkhiirelill on osaliselt isetolmlev. Nahkhiirelilledel on sapromüiofiilne sündroom: õite värvus ja lõhn jäljendavad mädanevat orgaanilist ainet ning risttolmlemist vahendavad sellisel juhul kärbsed. Tumedat värvi õied ja suured kandelehed on tõenäoliselt seotud kärbse tolmeldamisega.
Kasvunõuded.
Must nahkhiirelill eelistab varju ja kõrget õhuniiskust. Enne külvi on seemneid soovitatav leotada üks ööpäev. Idanemine võib võtta kuid ja kogu idanemisperioodi jooksul peaks muld olema püsivalt niiske ja soe. Külvisügavus peaks olema 0,3–0,5 cm. Pinnase mulla reaktsioon võiks olla nõrgalt happeline. Taim õitseb hilissuvest sügiseni. Võimalik on kasvatada toas ja ka soojemas kliimas väljas.
Paljundamine.
Nahkhiirelilli saab idandada seemnest, kuid lihtsam on risoome jagada ja igal aastal ümber istutada.
Igor Roosaar

Igor Roosaar (6. november 1915 Tallinn – 17. oktoober 1999) oli eesti graafik.
Ta lõpetas Tallinna Linna Saksa Poeglaste Reaalgümnaasiumi algkooli ja 1937. aastal Riigi Kunsttööstuskooli, mille graafikaosakonnas oli õppinud tsinkograafiat. Pärast seda oli lühikest aega vabakutseline tarbegraafik.
1939. aastast töötas ta Päevalehes tsinkograafina. 1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse, kus oli tööpataljonis Kotlases ja seejärel Eesti Laskurkorpuses. 
Aastatel 1946–1988 töötas ta Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti NSV Osakonna kaubanduspropaganda büroos kunstnikuna.
Ta kujundas etikette, pakendeid, plakateid, kaubamärke, reklaambuklette, brošüüre, auaadresse ja kalendreid. 1950. aastatel tegi ka näitusekujundusi. 1960–1980 kujundas ta suure osa Kirovi kalurikolhoosi, Hiiu kaluri, Lääne Kaluri, Tallinna Kalakombinaadi, Toila Kalakombinaadi, Pärnu kalakombinaadi, Eesti Kalatööstuse Tootmiskoondise "Ookean" kalakonservide pakenditest - nt Tallinna kilud. Ta kujundas ka õlle- ja limonaadipudelietikette Põltsamaa veinitehasele ja Livikole (nt Kännu-Kuke etikett, suveniirpakend Vana Tallinnale, Tartu Porter, Selters jne).
Intermodaalne vedu

Intermodaalne vedu, ka intermodaalne transport "("inglise "intermodal transport)" on kaubavedu (veoviis), mille puhul on veetav kaup kogu veoprotsessi kestel ühes kindlas veoühikus (konteineris, haagises, raudteevagunis, veoauto furgoonis või veoautoga poolhaagises). Veoprotsessis kasutatakse vähemalt kaht transpordiliiki ja veoste ümberlaadimist ühest veoühikust teise ei toimu. Tavaliselt on veoprotsessis mitu vedajat/ekspedeerijat, kusjuures erinevad veodokumendid määravad vastutuse jagunemise veoahelas. 
Intermodaalne vedu on sisuliselt kaupade multimodaalne vedu ühes intermodaalses veoühikus, mitme erineva transpordiliigiga ilma kaupasid veoühikust ümberlaadimata üleminekul ühelt transpordiliigilt teisele. Sel põhjusel määratletakse intermodaalset transporti ka kui multimodaalse transpordi alaliiki. 
Intermodaalsetel vedudel on muude veoviiside ees järgmised eelised:
Selgitused.
Intermodalismi tähtsamaid tegutsemispõhimõtteid on eri sujuv koostöö eri transpordiliikide vahel ja “ukselt uksele” ulatuv veoahel. Intermodaalsus on tegutsemisviis, mille korral sobitatakse erinevad veolahendused ühte ahelasse. Eesmärk on seejuures kasutada ära iga transpordiliigi parimad omadused erinevatel veoetappidel. Sellega saavutatakse lisaväärtust: näiteks konkurentsivõimeline hind, täpne veograafik, sujuv ja terviklik klienditeenindus, väiksemad keskkonnamõjutused jms.
Euroopa Liidu transpordipoliitika kohaselt planeeritakse vähendada erinevate meetmetega maanteevedude osatähtsust ja suunata osa kaupade teekonnast maanteelt raudteele ja veeteedele. Sedavõrd, kuidas peaks hakkama suurenema raudteevedude paindlikkus, hakkab kasvama ka multi- ja intermodaalsete vedude osatähtsus.
Ulla-Britta Sampu

Ulla-Britta Sampu (sündinud Luberg; 17. detsember 1933 Tallinn – 17. september 2006) oli eesti kujundusgraafik.
Lõpetanud 1952. aastal Tallinna 7. Keskkooli, asus ta õppima Eesti NSV Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1958. aastal graafikuna. 
Pärast lõpetamist töötas ta kuni 1973. aastani tolleaegses Üleliidulise Kaubanduspalati Eesti NSV osakonnas, kujundades pakendeid, etikette, kaubamärke, plakateid, reklaamtrükiseid paljudele tolleaegsetele ettevõtetele. Kuni 1989. aastani töötas ta Tallinna Kaubamajas kunstnikuna. 
Oma lemmikeriala kujundusgraafika (tolleaegse nimetusega tarbegraafika) kõrvalt jõudis ta teha raamatukujundusi ja lasteraamatute illustratsioone, postkaarte ja mänguasjade kujundusi. 
Ta osales kunstielus, esinedes alates 1966. aastast näitustel ja erialastel konkurssidel.
Isiklikku.
Ta oli abielus kunstnik Heino Sampuga.
Viive Semper

Viive Semper (sündinud 13. detsembril 1935 Tallinnas) on eesti tarbegraafik ning keraamik.
Ta sündis Tallinnas, lõpetas Tallinna 4. Keskkooli ning 1959. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi keraamika erialal. 
Ta on kujundanud etikette, näiteks limonaadidele Kelluke ja Soodeks.
Osalemine näitustel kunstnikuna https://www.ekabl.ee/id/semperviive
Adam Fox

Adam Fox (sündinud 17. veebruaril 1998 Jerichos, New Yorgi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib kaitsjana NHL-i klubis New York Rangers.
Aastatel 2016–2019 mängis ta Harvardi Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2016. aastal valis Calgary Flames ta NHL-i "draft"is 66. valikuna. 2018. aasta juunis müüs Flames tema mängijaõigused Carolina Hurricanesile, kes omakorda müüs need 2019. aasta aprillis New York Rangersile. Rangersiga sõlmis Fox lepingu 2019. aasta mais. Kohe esimesel hooajal 2019/20 kindlustas ta koha Rangersi põhikoosseisus. Debüüthooajal sai ta NHL-is kirja kaheksa väravat ja 34 väravasöötu. Väravasöötude arvult oli ta sel hooajal liigas paremuselt teine uustulnukast kaitsemängija.
Hooajal 2020/21 lõi Fox NHL-is viis väravat ja andis 42 väravasöötu ning pälvis NHL-i hooaja parimale kaitsemängijale antava James Norris Memorial Trophy. Fox sai sellega teiseks mängijaks, kes on selle võitnud enne oma kolmandat hooaega NHL-is. Lisaks valiti Fox liiga sümboolsesse koosseisu ("NHL First All-Star Team").
2021. aasta novembris pikendas ta Rangersiga lepingut seitsme aasta võrra. 2022. aastal valiti ta NHL-i tähtede mängule, kuid vigastuse tõttu ta seal ei osalenud. Hooajal 2021/22 kogus Fox NHL-is 78 mänguga 11 väravat ja 63 väravasöötu.
2017. aastal tuli ta USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2019. aasta maailmameistrivõistlustel.
Filip Chytil

Filip Chytil (sündinud 5. septembril 1999 Kroměřížis) on Tšehhi jäähokimängija, kes mängib keskründajana NHL-i klubis New York Rangers.
Ta alustas klubikarjääri kodumaal, debüteerides 2016/17. hooajal Tšehhi kõrgliigas PSG Zlíni meeskonnas.
2017. aastal valis New York Rangers ta NHL-i "draft"is 21. valikuna. Sama aasta juulis sõlmis ta Rangersiga kolmeaastase lepingu. Rangersi meeskonnas debüteeris ta hooaja 2017/18 põhiturniiri alguses, kuid pärast kahte mängu suunati ta American Hockey League'i (AHL) Rangersi tütarklubisse Hartford Wolf Pack. Uuesti pääses Chytil Rangersi meeskonda 2018. aasta märtsis ning lõi 30. märtsil mängus Tampa Bay Lightningi vastu oma esimese värava NHL-is. Hooajal 2018/19 kuulus Chytil Rangersi põhikoosseisu ning kogus 75 mänguga 11 väravat ja 12 väravasöötu. 2021. aasta juulis sõlmis ta Rangersiga uue kaheaastase lepingu.
Tšehhi jäähokikoondise koosseisus on Chytil osalenud 2018., 2019. ja 2021. aasta maailmameistrivõistlustel.
Manado

Manado on linn Sulawesi saarel Indoneesias. See on Põhja-Sulawesi provintsi halduskeskus.
Linnas elas 2020. aastal 452 000 inimest. Linnastus elas 2018. aasta seisuga 1,2 miljonit inimest.
Lämmastikväetised

Lämmastikväetis ehk N-väetis on mineraalväetis, mida kasutatakse taimede lämmastikutarbe rahuldamiseks.
Erinevalt orgaanilisest väetisest, mis on laialt levinud põllumajanduses erinevate põllukultuuride kasvatamisel on teaduslikult kindlaks tehtud, et erinevad kultuurid vajavad soovitud saagi (SV) kätte saamiseks kas lämmastik-, fosfor- või kaaliumväetisi.
Ajalugu.
Lämmastikväetiste kasutamisel, näiteks loomasõnniku näol, on pikk ajalugu. Haljasväetiseid kasutati laialdaselt Kesk-Aasia põllumajanduses. Mineraalväetised tulid kasutusele hiljem, sest teadus polnud veel nii palju arenenud. Esimeseks väetiseks oli naatriumnitraat, mis saadi 19. sajandi keskel Tšiili looduslikest ressurssidest. 1900. aastatel kasutati väetist keskmiselt 300000 tonni. Järgnevatel aastatel hakati tootma ammooniumsulfaati, kaltsiumtsüanamiidi ja kaltsiumnitraati. 1913. aasta lämmastikväetiste maailmatoodang oli ligikaudu 700 000 tonni. Tootmine suurenes 1966. aastal kuni 19 200 000 tonnini, kõige suuremateks tootjateks olid Ameerika Ühendriigid, Lääne-Saksamaa ja Prantsusmaa.
2018. aastaks oli lämmastikväetiste maailmatoodang kerkinud 115,7 miljoni tonnini. Kõige suuremateks tootjateks Hiina, Ameerika Ühendriigid ja India.
Kasutus.
Lämmastiku (N) sisaldus lämmastikväetistes jääb vahemikku 24-27%, millest lähtuvalt tuleb agronoomil kindlaks teha soovitud lämmastiku kogus mulda viimiseks.Taimed vajavad lämmastikku kogu kasvuperioodi jooksul, millest lähtuvalt sõltub N omastamine taimede kasvu faasist ning mulla pH-st. Eristatakse kahte erinevat lämmastikku lämmastikväetistes:
Alexis Lafrenière

Alexis Lafrenière (sündinud 11. oktoobril 2001 Saint-Eustache'is Québeci provintsis) on Kanada jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis New York Rangers ründajana vasakäärel.
Aastatel 2017–2020 mängis ta Quebec Major Junior Hockey League'i klubis Rimouski Océanic. Debüüthooajal sai ta liigas kirja 42 väravat ja 38 väravasöötu ning valiti liigahooaja parimaks uustulnukaks. Hooajal 2019/20 oli ta liigas resultatiivseim mängija (35+77), pälvides Jean Beliveau Trophy. Hooaegadel 2018/19 ja 2019/20 valiti Lafrenière kogu Canadian Hockey League'i kõige silmapaistvamaks mängijaks.
2020. aastal valis New York Rangers ta NHL-i "draft"is esimese valikuna. Rangersiga sõlmis ta lepingu sama aasta oktoobris. NHL-is debüteeris ta 14. jaanuaril 2021 mängus New York Islandersi vastu. Esimese värava lõi ta liigas sama aasta 28. jaanuaril mängus Buffalo Sabresi vastu ning sai 19 aasta ja 109 päeva vanuselt NHL-i kõige nooremaks mängijaks, kes on oma esimese värava löönud lisaajal. Debüüthooajal sai Lafrenière NHL-is kirja 12 väravat ja üheksa väravasöötu.
2020. aastal tuli Lafrenière Kanada kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta sai turniiril viie mänguga kirja 4+6 ja valiti turniiri väärtuslikumaks mängijaks.
Keskküla (perekonnanimi)

Keskküla on perekonnanimi.
2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis perekonnanimi Keskküla 228 inimesel: 116 mehel ja 112 naisel. Perekonnanimede levikult oli Keskküla meeste puhul 661. ja naiste puhul 785. kohal.
Keskküla oli kõige levinum perekonnanimi vanuserühmas 20–24, kus neid on 10 000 elaniku kohta 2,85.
Perekonnanimi Keskküla oli kõige sagedasem Võru maakonnas, kus sellist nime kandis maakonna 10 000 elaniku kohta keskmiselt 4,59 inimest.
19. sajandi algul pandi pärisorjusest vabastamise käigus Pöide kihelkonna Saare, Käina kihelkonna Putkaste ja Kolga-Jaani kihelkonna Võisiku mõisavaldades talupoegadele perenimeks Keskküla ja Keskkülla.
1930. aastate nimede muutmise kampaania käigus Eestis keegi perekonnanimest Keskküla ei loobunud.
Uueks nimeks võeti Keskküla 22 korral kui loobuti nimedest Aroll(Arroll) neljal juhul, Krivanoi ja Vocht kahel juhul, samuti nimedest Smironin, Nimvalts, Nebokat, Murri, Traugot jne.
ESP32

 
ESP32 on seeria odavatest ja väikese voolutarbega ühe kiibi mikrokontrolleritest, millel on sisseehitatud Wi-Fi ja kahesüsteemne Bluetooth. ESP32 seeria mikrokontrolleritel on kas Tensilica Xtensa LX6 mikroprotsessor (nii ühe- kui ka kahetuumalises variandis), Xtensa LX7 kahetuumaline mikroprotsessor või ühetuumaline RISC-V mikroprotsessor. Sellel on ka sisseehitatud antennilülitid, RF balun, võimendi, filtrid ja voolujälgimise moodulid. ESP32 on loodud ja arendatud Espressif Systems poolt, mis on Shangais asuv Hiina ettevõte. ESP32 kiipe toodab TSMC, kasutades 40 nm protsessi. ESP32 on ESP8266 mikrokontrolleri järeltulija.
Omadused.
ESP32 omadused:
Sisseehitatud panipaik.
ESP32 sisaldab järgmist integreeritud mälu:
ESP32-xx tootepere.
Originaalse ESP32 väljastamisest hiljem on ka turule toodud mitu erinevat varianti. Need variandid loovad ESP32 mikrokontrollerite pere. Nendel kiipidel on erinevad protsessorid ja võimekused, kuid kõigil on sama SDK ja on suuresti ühtivad koodi suhtes. Originaalne ESP32 on tootja poolt ka uuendatud (ESP32 ECO V3)
QFN pakendatud kiip ja moodul.
ESP32 on paigutatud quad-flat no-leads (QFN) varieeruvate suurustega pakendites, 49 pad'iga. 48 ühedus-pad'i külgedel ja üks suur thermal pad all, mis on maandatud.
Kiibid.
ESP32 system on a chip on pakendatud mõlemas 6 mm × 6 mm ja 5 mm × 5 mm QFN pakendites.
Aastal 2020, kiibid ESP32-D0WDQ6 ja ESP32-D0WD said ka V3 versiooni (ESP32 ECO V3), mis parandas mõned vead ja lisas võimekust.
Moodul.
ESP32-PICO-D4 system in package moodul kombineerib ESP32 silicon kiibi, kristall-ostsillaatori, flash memory kiibi, filter kondensaatorid ja RF-võrdlemise ühte 7 mm x 7 mm QFN pakendisse.
Aastal 2020, sarnane moodul ESP32-PICO-V3 toodi turule, mis põhineb ESP32 ECO V3 kiibil.
Ruski Tõškõ

Ruski Tõškõ (ukraina keeles Руські Тишки) on küla Ukrainas Harkivi oblastis Harkivi rajoonis. 
Küla on asutatud 1663. aastal.
Gregori ahvileivapuu

Gregori ahvileivapuu ("Adansonia gregorii") on puu, mis kuulub ahvileivapuude perekonda ja kassinaeriliste sugukonda, on Austraalia endeem.
Kirjeldus.
Gregori ahvileivapuu on keskmise suurusega lehtpuuliik, millel on silmatorkavalt suured, paisunud tüved, peenikesed lehed ja rippuvad, sametised, kõrvakujulised viljad. Puu kasvab aeglaselt 5–15 meetri kõrguseks ja võib elada sadu aastaid. 
Ta paistab silma oma tohutu pudelikujulise tüve poolest, mis on täidetud pehme kiudse puiduga, mis võimaldab tal vett säilitada. Tüve ümbermõõt võib olla kuni 20 meetrit. Gregori ahvileivapuu viljad on suured, ovaalsed, pruuni värvusega, sisaldavad arvukalt seemneid ja valget täidlast ainet ning võivad kasvada 18 cm pikkuseks. Vilja väliskülg on puitunud ja karvane. Õied avanevad varaõhtul ja tolmlevad õhtul. Õitsemine vaid paar päeva enne õie varisemist. 
Kasutusviisid.
Gregori ahvileivapuu leiab kasutust mitmel otstarbel, näiteks toiduks, veehoidmiseks ja meditsiiniks. Samuti on see hea köite, riide, nööride ja paatide tooraine.
Meditsiinis kasutatakse puu õisi palaviku alandamiseks. Viljaliha kasutatakse iivelduse ravimiseks ning seda anti ka vastsündinud laste emadele. Haigete laste kõhte hõõruti vastu puutüve ravi eesmärgil. Puulehti pandi lõkkesse, et peletada eemale sääski.
Kõrvitsalaadse puuvilja kestad sisaldavad sidrunilaadset viljaliha, mida saab süüa kas niisama või segada viljaliha koos vee ja magusainega, et teha jooke. Viljalihast võib teha nii leiba kui ka magustoitu. Vilja seemneid võib süüa toorelt, purustatult või röstitult.
Kõrvitsalaadseid seemnekesti saab kasutada konteineritena. Puu vahast ja õietolmust tehakse liimi. Kiudsete juurte massidest valmistati kühvleid mee kogumiseks ja söömiseks tarudest.
Kasvutingimused ja levik.
Gregori ahvileivapuu on ainus liik ahvileivapuu perekonnast, mis esineb Austraalias. Peamised kasvukohad on Lääne-Austraalia ja Põhjaterritooriumi idaosa.
Puu kasvab soojalembeses piirkonnas, kus puudub kokkupuude külmaga. Jahedamates kohtades kasvab taim aeglasemalt. Kasvuperioodil tahab taim hästi kuivendatud liivast mulda, kus on palju vett, talvekuudel eelistab kuivemaid tingimusi.
Huvitavad faktid.
Söödavad seemned ja viljad korjatakse loodusest kohalikuks kasutamiseks. Hispaanias kasvatatakse puid kaubanduslikul eesmärgil, et valmistada "Cream of Tartari".
Kahte kuulsat Gregori ahvileivapuud (Lääne-Austraalias Derby lähedal ja Wyndhami lähedal asuvad nn "Boab Prison Tree"d) on väidetavalt kasutatud aborigeenide lühiajaliseks kinnipidamiseks. Samuti olevat need olnud ajutiseks elukohaks, kaupluseks ja postkontoriks.
Mil Mi-28

Mil Mi-28 on Nõukogude Liidus valmistatud soomukitõrje ründekopter. NATO koodnimetus Havoc.
Kirjeldus.
Mi-28 on varustatud erinevat lahingumoona kasutava raketiheitjasüsteemiga ning 2A42 on 30 mm üheraudse automaatkahuriga, mille kahuritorn on paigutatud kopteri nina alla. 
Kahurile antakse laskemoona kahest 150 mürsku mahutavast laskemoonakastist. Kahurit on võimalik pöörata vertikaalsuunas +13º kuni –40º ning horisontaalsuunas 110º kummalegi poole. Valida on 2 laskekiiruse vahel: 300 ja 900 lasku/min. Mürsu algkiirus on u 1000 m/s.
Ohtõrka lahing

Ohtõrka lahing () oli 2022. aasta 24. veebruarist 26. märtsini toimunud lahing, mille käigus Venemaa relvajõud võtsid oma kontrolli alla Sumõ oblastis asuva Ohtõrka. Vene poolt on süüdistatud kobarlahingumoona kasutamise eest.
BAF

BAF (inglise keeles "Bunker Adjustment Factor") on kütusehinna lisatasu koefitsient, mis arvutatakse kütusekulu osakaalu alusel kogukuludes. Kütusehinna lisatasu viitab meretransporditasude osale, mis kujutab endast naftahindadest tulenevaid lisandusi. BAF-i tasud määrasid varem kindlaks Vedajate Konverentsid, tasud kehtivad teatud perioodi jooksul teatud kaubateel. 
Euroopa Komisjon keelustas Vedajate Konverentsid alates 17. oktoobrist 2008. Laevaliinid määravad nüüd ise oma sõltumatud BAF-i tariifid. Euroopa Komisjon jälgib tasusid tähelepanelikult, et tagada turu ausus ning efektiivsus.
Naftahindade kõikumised muudavad hindu sõltuvalt rakendustest.
Dustin Brown

Dustin James Brown (sündinud 4. novembril 1984 Ithacas, New Yorgi osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Los Angeles Kings ründajana paremäärel. Ta on klubi meeskonna asekapten.
Aastatel 2000–2003 mängis ta Ontario Hockey League'i klubis Guelph Storm.
2003. aastal valis Los Angeles Kings ta NHL-i "draft"is 13. valikuna.
Kingsis on Brown mänginud kogu oma NHL-i karjääri jooksul. NHL-is debüteeris ta 2003/04. hooajal. Aastatel 2012 ja 2014 võitis ta Kingsiga Stanley karika. NHL-is oli tema kõige resultatiivsem hooaeg 2017/18, mil ta lõi 28 väravat ja andis 33 väravasöötu. Kõige enam väravaid lõi ta hooajal 2007/08 (33 väravat). Hooaja 2011/12 väljalangemismängudes oli ta meeskonnakaaslase Anže Kopitari kõrval resultatiivseim mängija (8+12). Hooaja 2013/14 lõpus pälvis ta Mark Messier Leadership Award'i. 2009. aastal valiti Brown NHL-i tähtede mängule. Aastatel 2008–2016 oli Brown Kingsi kapten.
NHL-i tööseisakute ajal hooajal 2004/05 mängis Brown American Hockey League'i klubis Manchester Monarchs ja hooaja 2012/13 esimeses pooles Šveitsi kõrgliigaklubis ZSC Lions.
USA jäähokikoondise koosseisus võitis Brown 2004. aasta maailmameistrivõistlustel pronksmedali ja 2010. aasta taliolümpiamängudel hõbemedali.
Materjalivoog

Materjalivoog kujutab endas tooraine, valmistoodete, osade, komponentide, integreeritud objektide ja lõpptoodete transporti. Mõistet kasutatakse tavaliselt keerulisemate tarneahelate juhtimisel.
Hulgiladu

Hulgiladu on koht, kust erinevate kaubaartiklite müük toimub suuremates kogustes ning üldjuhul liiguvad need jaekauplustesse. 
Hulgiladu on reeglina jaekaupluste varustajaks, kuid ühtlasi on osadest hulgiladudest võimalik ka jaeklientidel kaupu soetada. Selle peamiseks eesmärgiks on võimalus osta suurem kogus korraga ning selle tulemusena saada soodsamat hinda. Peamiselt kasutavad hulgiladusid erinevad toitlustusasutused, hotellid ja väiksemad jaekauplused. 
Tuntuimad hulgilaod Eestis on Kaupmees &amp; KO, HoReCa Service ja Promo Cash&amp;Carry.
Eha-Marje Tralla

Eha-Marje Tralla (sündinud Eha-Marje Kaasik; 5. jaanuar 1944 Tallinnas) on eesti kunstnik ja muusik.
Ta lõpetas 1963. aastal Tallinna 42. Keskkooli ning 1968. aastal Eesti NSV Riikliku Kunstiinstituudi graafika erialal koos Marju Mutsu, Silvi Liiva, Kaisa Puustaku ja Mai Eineriga.
Ta on kujundanud raamatuid ja heliplaadiümbriseid.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli laulja Tiit Tralla, õde koorijuht ja muusikapedagoog Ene Üleoja ning poeg on viiuldaja ja laulja Juhan-Hannes Tralla.
Triinu Viilukas

Triinu Viilukas (sündinud 11. augustil 1979) on Viini Ülikooli eesti keele lektor ja Viini Eesti Kooli õpetaja ja üks asutajatest.
Looming.
Ta on Austria-Eesti segakoori Pillerkoor üks asutajatest ja dirigentidest, samuti on ta pärimusmuusikaansambliga Wööt andnud kontserte mitmel pool Euroopas.
Raamat.
Triinu Viilukas tegeleb ka tõlkimisega.
Borna Barišić

Borna Barišić (sündinud 10. novembril 1992 Osijekis) on Horvaatia jalgpallur, kes mängib vasakkaitsjana Šotimaa kõrgliigaklubis Rangers ja Šotimaa jalgpallikoondises.
Ta alustas klubikarjääri kodulinna klubis NK Osijek, debüteerides Horvaatia kõrgliigas hooajal 2013/14. 2015. aastal liitus ta Zagrebi Dinamoga, kuid pärast ühte mängu siirdus ta hooajaks 2015/16 laenule NK Lokomotivasse. Pärast naasis Barišić Osijeki.
2018. aasta augustis siirdus ta umbes 2,2 miljoni naelsterlingi eest Rangersisse, kellega sõlmis nelja-aastase lepingu. Hooajal 2020/21 tuli ta Rangersiga Šotimaa meistriks ning samal hooajal valiti Barišić liigahooaja sümboolsesse koosseisu.
Horvaatia jalgpallikoondises tegi Barišić debüüdi 11. jaanuaril 2017 sõprusmängus Tšiili vastu. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 21. märtsil 2019 EM-i valikmängus Aserbaidžaani vastu. Ta kuulus Horvaatia koondisse 2021. aasta Euroopa meistrivõistlustel.
Jake Oettinger

Jakob Oettinger (sündinud 18. detsembril 1998 Lakeville'is Minnesotas) on USA jäähokimängija, kes mängib väravavahina NHL-i klubis Dallas Stars.
Aastatel 2016–2019 mängis ta Bostoni Ülikooli jäähokimeeskonnas.
2017. aastal valis Dallas Stars ta NHL-i "draft"is 26. valikuna. 2019. aasta märtsis sõlmis ta Starsiga kolmeaastase lepingu. Hooaja 2018/19 lõpus debüteeris ta American Hockey League'is (AHL) Dallas Starsi tütarklubis Texas Stars. NHL-is debüteeris ta 8. septembril 2020 Läänekonverentsi finaali teises mängus Vegas Golden Knightsi vastu, kui vahetati mängu Anton Hudobini asemele. Dallas Starsi üheks põhiväravavahiks sai Oettinger hooajal 2020/21.
2021. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Oettinger USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.
Derek Ryan

Derek Allen Ryan (sündinud 29. detsembril 1986 Spokane'is, Washingtoni osariigis) on USA jäähokimängija, kes mängib ründajana (keskründaja või parem ääreründaja) NHL-i klubis Edmonton Oilers.
Aastatel 2004–2007 mängis ta Western Hockey League'i klubis Spokane Chiefs ja 2007–2011 Alberta Ülikooli jäähokimeeskonnas.
Hooajal 2011/12 mängis Ryan Austria kõrgliigaklubis Székesfehérvári Alba Volán. Aastatel 2012–2014 mängis ta samasse liigasse kuuluvas EC VSV-is. Hooajal 2013/14 oli Ryan Austria kõrgliigas suurim väravakütt (38 väravat) ning pälvis liigahooaja väärtuslikumale mängijale antava Ron Kennedy Trophy.
2014. aasta aprillis sõlmis ta lepingu Rootsi kõrgliigaklubiga Örebro HK. Hooajal 2014/15 oli Ryan Rootsi kõrgliigas resultatiivseim mängija (15+45) ning valiti Rootsi kõrgliiga hooaja parimaks ründajaks ja väärtuslikumaks mängijaks.
2015. aasta juunis sõlmis ta lepingu NHL-i klubiga Carolina Hurricanes. Suurem osa hooajast 2015/16 mängis ta American Hockey League'is (AHL) Hurricanesi tütarklubis Charlotte Checkers, kus ta lõi 23 väravat ja andis 32 väravasöötu. 2016. aastal valiti Ryan AHL-i tähtede mängule. NHL-is debüteeris ta 1. märtsil 2016 mängus New Jersey Devilsi vastu ja lõi selles mängus ka värava. Aastatel 2016–2018 mängis Ryan kaks hooaega Hurricanesi põhikoosseisus, tehes esimesel hooajal 11+18 ja teisel hooajal 15+23.
2018. aasta juulis sõlmis ta kolmeaastase lepingu Calgary Flamesiga.
2021. aasta juulis sõlmis ta kaheaastase lepingu Edmonton Oilersiga. 26. veebruaril 2022 tegi Ryan mängus Florida Panthersi vastu oma esimese kübaratriki NHL-is.
2018. aasta maailmameistrivõistlustel võitis Ryan USA jäähokikoondise koosseisus pronksmedali.