tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Kihulased

Kihulased ("Simuliidae") on sääseliste alamseltsi kuuluv putukate sugukond.
Kihulaste vastsete pikkus on kuni 10 mm. 
Kihulaste vastsed on vooluveekogudes laialt levinud, mitmeid liike esineb ka Eestis. 
Kihulasi on üle 2200 liigi, neist üle 1800 kuuluvad perekonda "Simulium". Palju kihulaseliike toitub verest, olles näiteks Põhja-Ameerikas ja Šotimaal ka inimestele nuhtluseks. Kohata võib ka Põhja-Soomes. Eestis on kihulased linnades haruldased, maapiirkondades suvel koos sääskede ja parmudega ajalooliselt laialt levinud.
Luuviljalised

Luuviljalised on viljapuud, mille viljas on üks seeme, mida katab viljakesta siseosadest arenenud tugev luu. Sellist vilja kutsutakse luuviljaks. 
Eesti põhikultuuride hulka kuuluvad luuviljalised on roosõieliste sugukonna ploomipuuliste alamsugukonnast. Erinevalt õunviljalistest on luuviljaliste õis ühe emakasuudmega ja ülemise sigimikuga, millest areneb paljasvili.
Ubikvist

Ubikvist on elupaiga või kasvukoha suhtes vähevaliv looma- või taimeliik.
Ubikvistidele on omane väga lai ökoamplituud abiootiliste tegurite suhtes. Ubikvistid on näiteks inimkaaslejad loomad (kodurott, kodutuvi) ja umbrohud (võilill).
Aleksandr Ivaškevitš

Aleksandr Ivaškevitš (sündinud 27. aprillil 1960 Thbilisis Gruusia NSV-s) on eesti näitleja, stepptantsija ja koreograaf. 
Aleksandr Ivaškevitš õppis aastatel 1978–1982 Harkivi kunstiinstituudis filmi- ja teatrinäitleja erialal. 
1993. aastal õppis ta New Yorgis Woodpeckersi stepptantsukeskuses ning 1996–1997 Broadway tantsukeskuses. 
1985. aastast töötab ta Eestis Vene Draamateatris. Enne seda on ta töötanud Harkivi Vene Teatris, Harkivi Riiklikus Teatris, Läti Balti Laevastiku teatris ja Kaliningradi Teatris. 
1993. aastal asutas ta stepptantsustuudio Duff Tap Studio, kus ta ise on tantsuõpetaja. 
Ta on teinud koreograafia muusikalidele "No, No, Nanette", "Crazy for you" ja "Chicago". 
Ta on mänginud mitmes Venemaal lavastatud mängufilmis. Näiteks mängis ta peaosa 2010. aastal esilinastunud mängufilmis "Jaroslav". 
Valik rolle.
Repertuaaris
Tants ja koreograafia.
Stepptantsustuudio Duff Tap looja ja juht. Ta on osalenud erinevates rahvusvahelistes tantsuprojektides Eestis, USAs, Soomes, Saksamaal, Venemaal ja Bulgaarias. Ta on teinud koreograafia muusikalidele „Väike õuduste pood“, „Chicago“, „Crazy for you“, „No, No, Nanette!“.
2005., 2006. ja 2008. aastal osales oma tantsustuudioga stepptantsu maailmameistrivõistlustel Saksamaal, Rica linnas, kus saavutas auhinnalisi kohti.
Aastatel 1995–2007 ja 2010 organiseeris, produtseeris ja juhtis ta iga-aastast rahvusvahelisele stepptantsupäevale pühendatud kontserti „Jazz &amp; Tapp Show“, millest on osa võtnud muusikud ja tantsijad USAst, Venemaalt, Austriast, Saksamaalt, Prantsusmaalt, Soomest ja Jaapanist.
Isiklikku.
Ta on olnud abielus näitleja Ljubov Agapovaga.
Philip Pullman

Philip Pullman (sündinud 19. oktoobril 1946 Norwichis) on inglise lastekirjanik.
Heinrich Bochmann

Heinrich Bochmann (23. jaanuar / 3. veebruar 1776 Pärnu – 19. juuni / 1. juuli 1835 Audru) oli Liivimaa vaimulik.
Bochmann õppis Königsbergi ülikoolis.
Ta oli aastatel 1798–1808 Pärnu Eliisabeti koguduse õpetaja ja 1808–1835 Audru Püha Risti koguduse õpetaja ning 1828–1835 ühtlasi Pärnu praostkonna praost.
Ta tegi kaastööd Johann Heinrich Rosenplänteri Beiträgele: (I, 11–13) pealkirjaga "Poesien der Ehsten" 2 pulmalaulu, ühe kiigelaulu ja (II, 71–74), 4 muud eesti rahvalaulu. Ta lisas rahvalauludele oma kommentaarid, mis peegeldab tolleaegse sakslase vaateid eestlaste kohta.
Draakonikütid

"Draakonikütid" on 2006. aastal Prantsusmaa ja Taiwani koostöös valminud joonissari, mille autor on Arthur Qwak ja tootja Futurikon. Eestis on sarja näidanud Eesti Televisioon ja ETV2. Eestikeelset teksti loeb peale Toomas Kreen.
Joonissarja peategelasteks on draakonikütid Gwizdo ja Lian-Chu ning väike kodustatud draakon Hector. Kaks sõpra tunnevad teineteist juba lapsepõlvest saati, kuna nad kasvasid koos üles lastekodus nimega Ema Hubbardi Farm. Seltskond peatub Norskava Draakoni külalistemajas. Saarte vahel liikumiseks kasutavad nad aiakärutaolist Püha Jüri nimelist õhusõidukit.
Joonissarja taust.
"Draakoniküttide" tegevus toimub fiktiivses keskaegses maailmas, kus igas suuruses hõljuvatel saartel luusivad ringi kõikvõimalikud draakonid. Sarja autorid on muuhulgas inspiratsiooni saanud hiina maalikunstist ja Hayao Miyazaki filmidest.
Draakonid.
Nimekiri joonissarjas tegutsevatest draakonitest
Tunnusmuusika.
Sarja tunnuslooks on The Cure'i "The Dragon Hunters Song".
Sarja jaod.
Sarjal on kahe hooaja peale kokku 52 jagu. 
Film.
2008. aastal valmis sarja ainetel täispikk joonisfilm "Draakonikütid" ("Dragon Hunters").
Mets-õunapuu

Mets-õunapuu ("Malus sylvestris") on roosõieliste sugukonda õunapuu perekonda kuuluv puu.
Ta on põhjapoolseima loodusliku levialaga õunapuu liik Euroopas. Eestis kasvab ta harva (rohkem läänerannikul ja saartel) tugevakasvulise puuna ja on looduskaitse all. Kõige sagedamini Saaremaal.
Erinevalt Sieversi õunapuust ja aed-õunapuust on mets-õunapuul paljad (karvadeta) oksad, pungad ja lehed. Viljad on enamasti rohelised ja teravhapud.
Rondellus

Rondellus on keskaja muusikas kahe- või kolmehäälne "conductus"'t meenutav ringtantsulaul, mille häälte vahel toimus meloodiamotiivide vahetus. Kirjanduses on nimetatud seda ka kleerikute tantsulauluks, millega kloostrikoolide õpilased meelt lahutasid.
Etümoloogia.
Sõna "rondellus" on latiniseeritud vorm prantsuskeelsest "rondeau"'st, refrääniga laulust, mis on üks truväärilaulu vorme. Algselt tähendas rondellus ühehäälset värsivormis ladinakeelset refrääniga laulu. Mõni autor viib "rondeau" päritolu tagasi ladinakeelsele sõnale "rotundellum" ('ümmargusekene'), mis tähendas ladinakeelses kirjanduses tantsulaulu. "Rondeau", rondelluse ja "rota" omavaheliste suhete ja mõjude üle vaidlevad muusikaajaloolased siiamaani, aga tasub märkimist, et meloodiavahetus häälte vahel esines 13. sajandil nii Notre-Dame'i koolkonna paljuhäälsete organumide ülahäältes kui ka rahvalikes kaanonivormides Inglismaal ("Sumer is icumen in") ja Kataloonias (Llibre Vermelli "caça"'d). 
Kuna rondellus oma Inglismaal levinud kujul kontinendile ei jõudnudki, tähendab rondellus Prantsusmaa muusika kontekstis lihtsalt refrääniga laulu, näiteks Guillaume de Machaut on oma lembelaule nimetanud ladina keeles rondellusteks.
Ingliskeelses kirjanduses ei peeta rondellust enamasti mitte eraldi laulutüübiks, vaid üheks "conductus"'es kasutatud mitmehäälsuse tehnikaks.
Muusika.
Rondellus on iseloomulik Inglismaa keskaja muusikale, seda on esimesena kirjeldanud Walther Odington oma teoses "De speculatione musicae" (u 1250–1320). Meloodiamotiivid roteeruvad kas kõigis kolmes hääles või kahes ülemises, samas kui alumine hääl laulab korduvat bassimotiivi ("pes" ladina keeles 'jalg'). Intervallilises struktuuris on tähelepanuväärne tertsi ja seksti sage esinemine.
Meloodiamotiivide vahetuse skeem.
A B C D E F&lt;br&gt;
B C A E F D&lt;br&gt;
C A B F D E&lt;br&gt;
või
A B C D&lt;br&gt;
B A D C,&lt;br&gt;
kus rasvase kirjaga on märgitud tekstiga osad ja tavalises kirjas tekstita melismaatilised osad.
Rondelluse ja kaanoni erinevus.
Tavalisest kaanonist (ladina keeles "rota") erineb rondellus kahes olulises punktis. Esiteks, rondelluses alustavad kõik hääled samal ajal, mitte nagu kaanonis, kus hääled järjest juurde astuvad. Teiseks, igas hääles on samad meloodiaelemendid, kuid erinevas järjekorras, samas kui kaanonis on meloodia igas hääles ühesugune.
13. sajandist pärit "Suvekaanon" on ülemistes häältes kaanonile iseloomuliku häälte juurdetulemisega, aga saatehäälte paar "pes" vahetab meloodiaelemente nii, nagu on iseloomulik rondellusele.
Allikad.
Kaks tähtsamat "conductus"'te kogumikku Inglismaalt, mis sisaldavad rondellusi, on Oxfordi Corpus Christi College MS 489 ja Durhami Ülikooli raamatukogu Bamburgh Sel. 13.
Areng muusikaajaloos.
Rondellusest on välja kasvanud 14. sajandi kaanonlikud ilmaliku laulu vormid "caccia" Itaalias ja "chasse" Prantsusmaal; see lauluvorm oli ka üks kaanoni- ja imitatsioonitehnika lähtepunkte 15. sajandi Madalmaade vokaalpolüfoonias.
Fermo provints

Fermo provints on provints Itaalias Marche maakonnas. Provintsi keskuseks on Fermo linn.
Provints loodi 2009. aastal Ascoli Piceno provintsi põhjaosast.
Loodus.
Fermo provints piirneb Aadria merega.
Haldusjaotus.
Fermo provints jaguneb 40 omavalitsusüksuseks ("comune").
Rusthavi 2

Rusthavi 2 (gruusia keeles რუსთავი 2) on Gruusia telekanal.
Ettevõte asutati 1994. aastal Rusthavis, kuid tegutseb nüüd Thbilisis. Uudistetoimetuse bürood ning kaastöölised paiknevad lisaks suuremates Gruusia linnades (Khuthaisi, Bathumi, Gori, Phothi, Zugdidi). Kanalil on väliskorrespondendid Moskvas ja Washingtonis.
Telekanali leviala ulatub 85 protsendini riigi elanikkonnast ning kanal on satelliidi vahendusel jälgitav ka Euroopas, sealhulgas Venemaa Euroopa-osas, ning Lähis-Idas.
Ettevõte on eraomanduses. Telekanalit peetakse valitsusmeelseks.
Kargopol

Kargopol on linn Venemaal Arhangelski oblastis, Kargopoli rajooni keskus. Asub Onega jõe ääres.
Kargopoli on esmamainitud 1447. aastal, kuid arvatakse, et Kargopol oli tähtis kaubanduskeskus juba 13. sajandist. 
Linnaõigused sai 1784. aastal.
Beaufort

Sellest suguvõsast on olnud paavstid:
*Clemens VI, õieti Pierre Roger de Beaufort-Turenne
*Gregorius XI, õieti Pierre Roger de Beaufort
ning Henri IV poeg ja Louis XIII poolvend
*César, Vendôme'i hertsog
Jaapani ebaküdoonia

Jaapani ebaküdoonia ehk näsaline ebaküdoonia ehk madal ebaküdoonia ("Chaenomeles japonica") on roosõieliste sugukonda ebaküdoonia perekonda kuuluv heitlehine põõsas.
Levik.
Taim on pärit Jaapanist ja Hiinast. Sissetoodud liik kogu Euroopas ja Põhja-Ameerikas.
Välimus.
Jaapani ebaküdoonia on 0,6–1 m kõrgune, sageli laiuv, kuni 1,5 m läbimõõduga tihedavõrseline põõsas. Oksad kaetud madalate näsade ja asteldega. 
Lehed munajad kuni piklikmunajad, täkilissaagja servaga, nahkjad, pealt tumerohelised, alt heledamad. Abilehed neerjad. Õitsemise algus on mais kuni juunis. Taime õied on oranži kuni punaka värvusega. 
Jaapani ebaküdoonia viljadeks on väikese õunasuurused, tiheda liha ja hea lõhnaga õunviljad. Oktoobris valmivad viljad on hapud, kollase või rohelise värvusega. 
Kasvunõuded.
Taim vajab kasvamiseks viljakat, nõrgalt happelist ja pigem kergemat mulda. Kasvukoht peaks olema päikeseline. Jaapani ebaküdoonia steriilsete õite tõttu on soovitatav kasvatada mitut sorti, et saaki saada.
Kasvatamine.
Ebaküdoonia ei ole meil täielikult talvekindel. Karmimal talvel külmuvad lumest välja ulatuvad oksaotsad, et aga lume sees olev põõsas säilib, siis külmumine saaki enamasti palju ei mõjuta. Põõsad ei kasva üle 1 m kõrgeks. Ühe põõsa saak on kaks kuni kolm, parimal juhul kuni viis kilo vilju. 
Eestis on üksikuid ärilisi istandikke, rohkem on ebaküdoonia kasvatamine levinud Lätis.
Eesti aedades kasvatatakse teda peamiselt ilutaimena. Kuna tegu on heitgaase taluva, põuakindla ja kärpimist taluva vähenõudliku liigiga, kasutatakse haljastuses üksikpõõsastena või rühmiti murus, vabakujulise või pügatava hekina, muruservades jne.
Sordid.
On aretatud rida sorte, näiteks 'Cido' – õied oranžpunased, viljad kuldkollased, valmivad septembri algul. Tuntakse ka teisendit "Chaenomeles japonica" var. "alpina", mis on poollamanduvate vartega madal põõsas väga ilusate säravoranžide õitega. Viljad on väiksemad kui põhiliigil.
Kasutamine.
Kulinaarias.
Ebaküdoonia kollased viljad sisaldavad rohkelt seemneid, mis teeb nende puhastamise küllaltki tülikaks. Kuna seemned on koostiselt väärtuslikud, siis saab neid jahvatada ning lisada putrudele või leiva küpsetamisel. Kodumajapidamistes on kõige levinumaks kasutusviisiks olnud viljade suhkrus säilitamine. Suhkrustunud viile saab kasutada sidruni kodumaise aseainena. Samuti saab valmistada alkohoolseid jooke, keedist või marmelaadi. Taime pungadest, noortest lehtedest või võrsetest võib valmistada teed.
Ilutaimena.
Iluaeda istutatakse ebaküdooniat üksikult, rühmadena või hekina. Õitsemise kestus võib olla kolm kuni neli nädalat.
Biokeemiline koostis.
Jaapani ebaküdoonia viljad võivad sisaldada õuntest kuni neli korda rohkem C-vitamiini. Viljad sisaldavad ka pektiinaineid. Seemnetes on rikkalikult joodi ja E-vitamiini.
Ignoratio elenchi

Ignoratio elenchi ('vastuväite ("elenchos") mitteteadmine') on arutlusviga, mille puhul esitatakse argument kõneks olevast väitest erineva väite kasuks. Seejuures pole oluline, kas argument esitab kehtiva arutluse. Tegemist on asjasse mittepuutuvast rääkides suitsukatte tegemisega.
Autoriteetse allika viga jäetakse enamasti kahe silma vahele. Loogikaveaks on siin ka see, et teine väide võib osutuda ise seeläbi küsimuseks. Saksa filosoof Arthur Schopenhauer (1788-1860), kirjeldades vaidluses ja kõnes kasutatavaid 38t retoorilist nippi, käsitleb sedalaadseid vigu seoses esimese kolme retoorikanipiga.
Leie jõgi

Lys (prantsuse: [lis]) või Leie (hollandi: [ˈlɛi̯ə]) on jõgi Prantsusmaal ja Belgias, Schelde vasakpoolne lisajõgi.
Ajalooliselt väga saastatud jõgi, mis on tingitud Põhja-Prantsusmaa ja Belgia suurest asustustihedusest ja industrialiseeritusest, on viimastel aastatel märgatavalt paranenud, osaliselt tänu põhitööstuse, lina ketramise ja kudumise langusele. Leie piirkond (Deinze ja Genti vahel) oli 20. sajandi esimesel poolel tuntud paljude maalikunstnike lemmikpaigana.
Lysi lähe on Lisbourgi külas, Fruges'ist idas, Prantsusmaa Pas-de-Calais' departemangus. See voolab peamiselt kirdesse läbi järgmiste Prantsusmaa departemangude, Belgia provintside ning linnade ja valdade:
Leie peamised lisajõed on (lähtest suudmeni): Laquette, Clarence, Lawe, Deûle, Gaverbeek, Heulebeek ja Mandel.
Jõel on toimunud kolm Liitlaste ja Saksa armee vahelist lahingut. Esimese maailmasõja ajal toimus 1918. aastal Esimene Lysi lahing, mis oli osa Saksa kevadrünnakust, ning hiljem samal aastal Teine Lysi lahing, mis oli osa Liitlaste Sajapäevasest rünnakust. Teise maailmasõja ajal oli Lysi lahing osa 1940. aasta Saksa rünnakust Flandrias La Manche'i suunas.
Ajalugu.
Leiel/Lysil oli kommertsnavigatsioon keskajast saati, kuid just jõe laastavad üleujutused, mitte navigatsioonitäiustused, õigustasid suuri töid ja meandrite katkestusi alates 1670. aasta paiku. 9 m kõrguste vahe Aire-sur-la-Lysi ja piiri vahel ületati järk-järgult kuue lüüsi ja tammidega, mis valmisid 1780. aastal. Jõgi kandis tihedat vilja- ja linaliiklust Genti ja Antwerpenisse. Navigatsioon renditi ettevõttele 1825. aasta paiku ja lüüsid uuendati 5,2 m laiuseks, süviseks 1,6 m. 1899. aasta detsembris kukkus läbi jää ja uppus rohkem kui 40 koolilast, kes uisutasid Frelinghieni juures külmunud jõel.
Praeguse sügavuse andis jõele Freycineti programm. Armentièresist allpool olevat lõiku laiendati 1930. aastast ja piirilõiku parandati alates 1960. aastast. See lõik on osa EL prioriteetsest projektist 30 Seine'i-Escaut' veetee jaoks. Seevastu ülemjooksu lõiku kasutavad peaaegu eranditult väikelaevad ja see on praegu tugevasti mudastunud.
Barletta-Andria-Trani provints

Barletta-Andria-Trani provints on provints Itaalias Apuulia maakonnas. See moodustati 2004. aastal Bari ja Foggia provintsi osadest.
Provintsis on 10 valda:
Unstoppable

"Unstoppable" on mitme filmi originaalpealkiri:
Mandžuuria kandidaat

"Mandžuuria kandidaat" (inglise "The Manchurian Candidate") on Richard Condoni poliitiline põnevik. 
Romaan ilmus aastal 1959, väljaandjaks McGraw-Hill.
Avatša jõgi

Avatša jõgi (vene keeles Авача) on jõgi Kamtšatka poolsaare kaguosas. Ta suubub Vaikse ookeani Avatša abajasse.
Jõe pikkus on 122 km, valgala pindala 5090 km².
Detsembri lõpust (suudmealas novembrist) märtsini on kaetud jääga. Talvel on jääummistused ja jääsulud. Avatša jõe jõgikonnas on kuumi ja külmi mineraalveeallikad. Jões koevad lõhelised.
Avatša jõe kaldal paikneb Jelizovo linn, mis on Kamtšatka krai Jelizovo rajooni halduskeskus.
Siracusa provints

Siracusa provints oli provints Itaalias Sitsiilia maakonnas. Provintsi keskus oli Siracusa linn.
Siracusa provints jagunes 21 vallaks. Suuremad omavalitsused olid Siracusa, Augusta ja Avola.
Haldusjaotus.
Siracusa provints jaguneb 21 omavalitsusüksuseks ("comune").
Trapani provints

Trapani provints oli provints Itaalias Sitsiilia maakonnas. Ta hõlmas Sitsiilia läänetipu, Egadi saared ja Pantelleria. Provintsi keskus oli Trapani linn.
Trapani provints jagunes 24 vallaks (elanike arv on antud seisuga 30. november 2011):
Olbia-Tempio provints

Olbia-Tempio provints oli provints Itaalias Sardiinia maakonnas. Ta hõlmas Sardiinia põhjaosa ja väikesaared Sardiinia kirderannikul, sealhulgas Maddalena saare. Provintsi keskused olid Olbia ja Tempio Pausania. 2016. aastal liideti provints Sassari provintsiga.
Haldusjaotus.
Olbia-Tempio provints jagunes 26 omavalitsusüksuseks ("comune").
Küünraprintsiip

Küünraprintsiip (inglise keeles "arm's length principle") on avalikus halduses osapoolte sõltumatuse põhimõte, mida rakendab oma poliitikate elluviimisel enamik lääneriike. Küünraprintsiip ilmneb juba enamiku riikide põhiseaduslikus seadusandliku, täidesaatva ja kohtuvõimu lahususes, aga seda rakendatakse ka näiteks keskvõimu ja kohaliku omavalitsuse, riigi ja ajakirjanduse suhetes või ka näiteks kaunite kunstide rahastamisel.
Ogliastra provints

Ogliastra provints oli provints Itaalias Sardiinia maakonnas. Provintsi keskus oli Tortolì linn.
Provints asus Sardiinia idarannikul. Lääneosas asus Gennargentu massiiv.
Provintsi pindala oli 1854 km² ja rahvaarv 58 000 (2009). Rahvaarvult oli see Itaalia väikseim provints. Rahvastiku tihedus oli 31,3 inimest/km², mis oli samuti Itaalia provintsidest väikseim.
Provints loodi 2001 ("de facto" 2005). 2016. aastal liideti Nuoro provintsiga kõik Ogliastra provintsi vallad peale Seui, mis liideti Lõuna-Sardiinia provintsiga.
Haldusjaotus.
Ogliastra provints jagunes 23 omavalitsusüksuseks ("comune").
Carbonia-Iglesiase provints

Carbonia-Iglesiase provints oli provints Itaalias Sardiinia maakonnas. Provintsi keskused olid Carbonia ja Iglesias.
Hõlmas Sardiinia edelaosa ning San Pietro ja Sant'Antioco saare Sardiinia edelarannikul (Sulcise saarestik).
2016. aasta 4. veebruari seadusega liideti provints Lõuna-Sardiinia provintsiga, mille koosseisus on veel endine Cagliari provintsist (välja arvatud Cagliari suurlinnapiirkonna alale jäävad 17 omavalitsusüksust) ja endine Medio Campidano provints.
Haldusjaotus.
Carbonia-Iglesiase provints jagunes 23 omavalitsusüksuseks ("comune").
Medio Campidano provints

Medio Campidano provints oli provints Itaalias Sardiinia maakonnas.
2016. aasta 4. veebruari seadusega liideti provints Lõuna-Sardiinia provintsiga, mille koosseisu kuulub veel endine Cagliari provintsist (välja arvatud città metropolitana di Cagliari alale jäävad 17 omavalitsusüksust) ja endine Carbonia-Iglesiase provints.
Haldusjaotus.
Medio Campidano provints jagunes 28 omavalitsusüksuseks ("comune").
Lüofiilsus

Lüofiilsus on aine (keha) ja vedeliku tugev vastastikmõju. Tugeva vastastikmõju tõttu märguvad lüofiilsed ained hästi ja võivad vedelikus lahustuda või punduda. Lüofiilsuse vastandnähtus on lüofoobsus.
Kui ainel on tugev vastastikmõju veega, nimetatakse seda ainet hüdrofiilseks, kui aga õliga, siis oleofiilseks aineks.
Lüofoobsus

Lüofoobsus on nähtus, kus vedeliku ja aine (keha) vahel vastastikmõju puudub. 
Lüofoobsed ained ei märgu. Aineid, mis ei oma vastastikmõju veega, nimetatakse hüdrofoobseteks. Lüofoobsuse vastandnähtus on lüofiilsus.
Oleofiilsus

Oleofiilsus on aine võime vastastikuseks mõjuks õliga.
Oleofiilsed ained on näiteks parafiin ja tahm.
Rossiya

Rossiya ehk Rossiya Airlines (vene keeles Федеральное государственное унитарное предприятие «Государственная транспортная компания «Россия»», teenindab kui Rossiya – Russian Airlines) on Venemaa teine rahvuslik lennufirma Aerofloti kõrval. Firma peakorter asub Peterburis. Lennufirma loodi 2006. aastal, kui liideti Moskvas asunud Rossiya Airlines ja Venemaa suuruselt kolmas lennufirma Pulkovo Aviation Enterprise. 2010. aasta veebruaris teatas Venemaa valitsus soovist liita Aeroflot ja Rossiya. 
Lennukipark.
Rossiya lennukipark koosneb järgmistest lennukitest (2010. aasta septembri seisuga):
Metaanitank

Metaanitank (ka metaankääritustank; mädandi) on terasest või raudbetoonist valmistatud mahuti, mida kasutatakse reoveepuhastusel tekkinud või muu orgaanikarikka sette (muda) anaeroobseks kääritamiseks.
Protsessi kiirendamiseks orgaanikarikast ainet segatakse ja hoitakse kindlal temperatuuril, tavaliselt kas 33 °C (mesofiilne režiim) või 53 °C (termofiilne režiim). 
Käärimissaadusena eraldub palju gaasi (mahuprotsentides u 70% metaani ja 30% CO2), mida saab kasutada näiteks kütmiseks.
Niisk

Niisk on isaskala (nimetatakse ka niisakala) päraku kaudu vette heidetav seemnesari seemnerakkudega. Enamasti on kaladel seemnesari pehme koostisega ja paariline elund. 
Vees viljastavad seemnerakud emaskala marjaterad. 
Sageli on kalade niisk valge.
Kilevesi

Kilevesi ehk kelmevesi (ka kirmevesi, nõrgalt seotud vesi) on vahetult kivimi- ja mullaosakeste hügroskoopsusvee peal asuv nõrgalt kinnitunud vesi, mis püsib seal elektrostaatiliste ja molekulaarjõudude mõjul.
Kilevee paksus võib olla mõnisada molekuli.
Surulased

Surulased ("Sphingidae") on sugukond liblikaliste seltsis.
Sugukonda kuulub umbes 1200 liiki. Enamik neist elab troopilistel aladel. 
Enamik neist on suured, jämeda keha ning piklike tiibadega ööliblikad. Surulased on head lendajad. Nad toituvad õite kohal paigal lennates ehk "surudes", millest ka nende eestikeelne nimetus.
Eesti liigid.
Eestis on registreeritud 17 liigi esinemine. Nende hulka kuulub ka Eesti suurim liblikaline – harva siia lendav tontsuru.
Meeskohus

Meeskohus (saksa keeles "Manngericht") ehk vasallikohus oli Eestimaal ja Liivimaal tegutsenud kohtuasutus.
Aastal 1315 said Harju-Viru vasallid nn Valdemar-Eriku lääniõiguse. Just siis anti osale vasallidest – vasallikohtu liikmetele ("iudex vasallorum; Mannsrichter") – kaelakohtuõigus, st õigus rakendada surmanuhtlust. Selline õigus oli Lääne-Euroopas ainult maahärradel ehk kõrgematel läänivaldajatel, mitte aga tavalistel rüütlitel. 
Vasallikohtud loodi Harju-Virus kohe pärast Valdemar-Eriku lääniõiguse andmist 1315, Riia peapiiskopkonnas 1356, Tartu piiskopkonnas 1409 ja Saare-Lääne piiskopkonnas 1445. Saksa ordu Liivi haru territooriumil loodi teadaolevalt vasallikohtud 1459 Järvamaal, 1471 Kuramaal ning 16. sajandi algul Võnnus. 
Meeskohus arutas algselt ainult vasallide ja rüütlite süütegusid. Kuna maahärra ei saanud vasallide üle kohut mõista, esindas selliste süütegude arutamisel meeskohtunik maahärrat, kaasistujad aga vasalkonda.
Meeskohtu kompetentsi kuulusid esialgu maakonna vabade elanike tsiviilasjad. Rootsi ajal, 1630. aasta reform laiendas meeskohtu pädevust ning meeskohtule anti menetlemiseks esimese instantsina talupoegade kriminaalasjad. Alates 1636. aastast hakkas kohtuliikmeid (meeskohtunik ja kaks kaasistujat) valima kohalik rüütelkond kolmeks aastaks. Esimese astme kohtutes, meeskohtus oli ametis kohtunik, kaks assessorit ja notar (sekretär). Kohtunikeks olid rüütelkonda kuuluvad pärusmõisnikud, Eestimaal olid mõlemad assessorid mõisnike hulgast. 
Aastatel 1653 ja 1664 anti osa aadlike tsiviilasju ülemmaakohtu kompetentsi. Meeskohtute lahendada jäid piiritülid, võla-, konkursi- ja pärandinõuded, kinnis- ja vallasvara müügi asjad ning talupoegade ja mitteaadlike kriminaalasjad. Meeskohtute otsused kinnitas ülemmaakohus. 
Tallinna ja Riia asehalduskorra ajal aastatel 1783–1797 tegutsesid meeskohtute asemel kreisikohtud ja alammaakohtud. 
Pärast meeskohtute likvideerimist 1889. aastal läksid meeskohtute funktsioonid edasi Vene Eestimaa kubermangu rahukohtutele ja ringkonnakohtutele.
Eestimaa meeskohtud.
Meeskohtud tegutsesid Eestimaal kuni 20. novembrini 1889.
Liivimaa meeskohtud.
Meeskohtud tegutsesid Vana-Liivimaal kuni 16. sajandi lõpuni, mil nad reformiti maakohtuteks.
48 võimuseadust

"48 võimuseadust" ("The 48 Laws of Power") on Robert Greene'i 1998. aastal ilmunud raamat. Raamat on mõjutusi saanud 36 strategeemist ja selle kommentaaridest. Seda on võrreldud Sunzi "Sõja seadustega" ning osaliselt kattub ka Niccolò Machiavelli "Vürstiga".
Raamat õpetab läbi nägema võimumänge, kuid ka seda, kuidas võimu võita ja säilitada ning kaitsta end nende eest, kes elu ohustavad. Teos on siiani Amazoni bestsellerite nimekirja sotsiaalfilosoofiliste raamatute esiotsas. Isegi kümme aastat pärast avaldamist oli see ameerika vangide hulgas populaarne, olles nende jaoks kui juhend enese ülestöötamiseks.
Green kasutab kogu maailma ja eri aegade allikatest pärit lugusid, esitades neid ladusalt ja lühidalt enda kirjeldatud seaduste näitlikustamiseks. Nende hulgas on lausa anekdootlikke lugusid ja kilde Louis XIV-st, Talleyrandist, Otto von Bismarckist, Mao Zedongist ja mitmest tuntud suurpetturist. Näilise muretusega avab ta võimu ja argielu kulissidetagust, jättes eetilisuse lugeja enese otsustada. Sealjuures üldistab teos Machiavelli, Sunzi, Karl von Clausewitzi ja teiste suurte mõtlejate filosoofilisi tõekspidamisi.
Käsitluse eripära.
Kui lähtuda üksikseaduste sõnastusest, ei ärata raamat teiste samalaadsete keskel erilist tähelepanu. Kaks seadust pärinevad sõna-sõnalt "36 strategeemist" ja mõned on variandid nendest. Samuti on seadusteks ka "Muutuste raamatus" sisalduvaid nõuandeid. Seadusi pole korrastatud ega rühmadeks liigendatud.
Teiste seast tõstab raamatu esile hoopis hea ja laia valikuga tehtud rikkalike näidete küllus, nende lööv lühidus ja selgus. Raamatu väärtust peegeldab taoistlik legend ostjast, kes ostis pärlimüüjalt vaid pärli hoolikalt tehtud ehistopsi.
Samuti on raamatu tõeline väärtus selle üksikseaduste käsitluse vorm. Nii luuakse ühelt poolt alati neid piiritlev metafoorne, sageli lausa sümbolina mõjuv kujund, teiselt poolt aga ladusalt sõnastatud seaduspärasuse määratlus. Samas on neid (ühisvormsust esitavaid) kujundeid selgitatud üheste näidetega elust ning lisaks üldistele seadustele on välja toodud ka eluolukordade üksiktunnustega seotud tõlgendused. Peaaegu iga seaduse juures on lühidalt vaadeldud ka olukordi, kus on vaja vastupidi käituda.
2010.–2011. aasta maailma karikasari suusahüpetes

2010.–2011. aasta maailma karikasari suusahüpetes on 32. ametlik maailma karikasarja hooaeg, mis algas 27. novembril 2010 Kuusamos Soomes. Hooaja jooksul hüpati 26 individuaal- ja viiel meeskondlikul etapil. Viimane etapp toimus 20. märtsil 2011 Planicas Sloveenias.
Natalja Andreitšenko

Natalja Andreitšenko (vene "Наталья Эдуардовна Андрейченко"; sündinud 3. mail 1956 Moskvas) on vene filminäitleja.
Aastail 1973–1977 õppis ta Üleliidulises Kinematograafiainstituudis filminäitleja erialal. Tema juhendajateks olid Sergei Bondartšuk ja Irina Skobtseva. 
Tema läbimurre filmimaailmas toimus aastatel 1978–1979, kui ta mängis Andrei Kontšalovski filmis "Siberiaad". Samuti on ta mänginud Leonid Kvinihidze muusikafilmis "Hüvasti, Mary Poppins" ja Pjotr Todorovski filmis "Sõjaväljaromaan".
Natalja Andreitšenko oli abielus Austria näitleja ja filmilavastaja Maximilian Schelliga. Neil on tütar Nastassja Schell.
Freundel Stuart

Freundel Jerome Stuart (sündinud 27. aprillil 1951) on Barbadose poliitik, kes oli 23. oktoobrist 2010 kuni 25. maini 2018 Barbadose peaminister. 
Ta on õppinud Lääne-India ülikoolis politoloogiat ja õigusteadust ning töötanud seejärel alates 1984. aastast juristina. 
Freundel Stuart kuulub Demokraatlikku Tööparteisse. Ta valiti parlamenti 1994. aastal. Järgmistel valimistel aastal 1999 kaotas ta oma koha. Aastal 2003 valiti ta senaatoriks. Pärast 2008. aasta valimisi sai Freundel Stuartist asepeaminister ja siseminister, pärast peaminister David Thompsoni haigestumist mais 2010 peaministri kohusetäitja ning pärast Thompsoni surma oktoobris 2010 peaminister kuni 2012. aastal toimunud valimisteni.
Briti sõltumatu filmiauhind

Briti sõltumatu filmiauhind ehk BIFA (inglise keeles British Independent Film Awards) on alates 1998. aastast välja antav filmiauhind, mille eesmärk on tunnustada ja väärtustada sõltumatult rahastatud Briti filme ning nende loojaid.
BIFA toob esile loomingulise vabaduse ja uuenduslikkuse Briti kinos ning aitab esile tõsta uusi talente, kes töötavad väljaspool peavoolustuudioid. Auhindu jagatakse erinevates kategooriates, sealhulgas parima filmi, režissööri, stsenaariumi ja näitlejatöö eest.
Dean Barrow

Dean Oliver Barrow (sündinud 2. märtsil 1951) on Belize'i poliitik, kes oli alates 8. veebruarist 2008 kuni 12. novembrini 2020 Belize'i peaminister. Ta on ühtlasi rahandusminister.
Ta on Ühendatud Demokraatliku Partei esimees.
Dean Barrow on hariduselt jurist.
Aastatel 1993–1998 oli ta asepeaminister ja välisminister ning seejärel kuni 2008. aasta valimisvõiduni opositsiooniliider.
Rutiil

Rutiil on oksiidne mineraal, titaani oksiid (titaandioksiid TiO2).
Rutiil on levinuim looduslik titaani oksiid. Rutiilil on kaks polümorfset erimit ehk sama koostise, kuid teistsuguse kristallstruktuuriga mineraali: anataas ja brukiit.
Looduses on rutiilis alati ligi 15% teiste mineraalide jääke (eriti rauda, kuid ka tantaali, nioobiumi, kroomi ja tina).
Rutiilile on iseloomulik punakaspruun värvus, väga kõrge kaksikmurdumine (0,286...0,296) ja suur tihedus (4,23–5,5 g/cm³).
Rutiil esineb väikeste teradena peamiselt keskmise ja aluselise koostisega tardkivimeis, mõnes moondekivimis, mineraalsetes lõhedes, pegmatiidis ja setetes. Rutiil võib esineda nii eraldi kristallidena kui ka nn rutiili nõeltena, st piklike ja peenikeste kristallidena peamiselt kvartsi kristalli sisemuses. Rutiil on tavaline mineraal liiva raskete mineraalide fraktsioonis ning mõnes kohas rutiili kui titaani toorainet kaevandataksegi liivast. Suurim tootja on Austraalia.
Rutiil keraamikas.
Rutiil on saadaval väga peene ja heleda kaltsineeritud pulbrina, tumeda kaltsineerimata pulbrina ja granuleeritud kujul.
Põletuse lõpus, keraamikaahju jahtumisel, tekitab rutiil glasuuris erinevaid kristalliseerivaid, täpitavaid ja voolavaid efekte ning seda kasutatakse erinevat tüüpi värvilistes glasuurides, et ilmestada nende pinda. Seepärast on rutiil keraamikute hulgas kõrgelt hinnatud ning seda kasutades luuakse kauneid varieeruvaid glasuure.
Rutiilis võib olla erinev kogus rauda ja muid lisandeid, mis tekitavad värvide ja pinnakujunduse muutusi. Rutiilis on just värvivad metalliühendid need, mis tekitavad variatsioone ning rutiili funktsioon glasuurides on enamasti osaliselt või peamiselt värvi andev. Juba 2% rutiili lisamine võib kõrgkuumusglasuuride puhul avaldada märkimisväärset mõju.
Rutiil, olles ka ise kristalliline, julgustab mikrokristallide ja nirede teket glasuuris.
Kuna rutiil sisaldab märkimisväärset rauda, tekitab selle kasutamine koos teiste värvainetega sageli määrdunud tooni või värvimuutusi, eriti kui glasuur on raua olemasolu suhtes tundlik.
Glasuurides võib rutiil olla üsna tundlik hägustajate suhtes. Kummaliselt rutiil ja tina, teine hägustav tegur, võivad tekitada mõningaid väga huvitavaid reaktsioone ning on tavaline, et rutiilglasuurides leidub tina kuni 4%.
Rutiilipulbri värvi järgi võiks arvata, et tegemist on mineraaliga, kuid pulber sisaldab tavaliselt 90% või rohkem titaandioksiidi.
Granuleeritud rutiili kasutatakse mõnikord ka keraamilistes massides ja glasuurides, et luua täpiefekti.
Rutiili kasutatakse ka spetsiaalseteks efektideks pliiglasuurides, kus seda võib olla kuni 15%.
Tinaoksiid peidab täiesti rutiili sinise efekti, see toob välja raua värvi nii massis kui rutiilis endas.
4–8% rutiili lisamine paljudele kõrgkuumusglasuuridele võib muidu igava glasuuri muuta palju huvitavamaks.
Taavi Pirk

Taavi Pirk (sündinud 2. jaanuaril 1979 Pala vallas) on Eesti poliitik.
Ta on õppinud aastatel 1986–1994 Pala Põhikoolis, aastatel 1994–1998 Räpina Kõrgemas Aianduskoolis. Õpib aastast 2005 Tartu ülikoolis majandust.
Ta peab Kadrina külas toitlustusasutust.
Ta on Pala vallavolikogu liige ja Rahvaliidu noorteorganisatsiooni juht. Eestimaa Rahvaliidu juhatuse koosolekul 28. oktoobril 2010 valiti ta erakonna peasekretäriks.
Tema huviala on vigursaagimine. Ta valmistub Kadrinasse eesti muinasjuttude tegelastega parki rajama.
Silmiklased

Silmiklased ("Satyrinae") on alamsugukond (varasema taksonoomia järgi sugukond, siis "Satyridae") koerlibliklaste ("Nymphalidae") sugukonnas, kuhu kuulub 3000 liiki. Eestist on leitud 19 liiki silmiklasi. Silmiklasi tunneb ära tiiva kannal olevate paksenenud tiivasoonte ja tiibadel paiknevate nn silmtähnide järgi. Tähne leidub nii tiiva üla- kui ka alaküljel. 
Lõuna-Ameerikast võib leida silmiklasi, kelle tiivad on muutunud läbipaistvateks, kuid silmtähnid on säilinud. 
Eestis on üks sagedasim silmiklane rohusilmik ("Aphantopus hyperantus"). Silmiklaste röövikud talvituvad. Röövikutele on iseloomulik kooniline kahe terava tipmega tagakeha. Silmiklaste röövikud toituvad öösiti kõrrelistel ja talvituvad lõikheinalistel. Mõnikord kestab röövikustaadium ka mitu aastat (näiteks tõmmusilmikutel ("Erebia")). Nukud on lühikesed ja jässakad ning arenevad diapausita.
Biokommunikatsioon

Biokommunikatsioon on kommunikatsioon organismide vahel või organismi sees, kus vähemalt üks kommunikatsioonis osaleja ei kasuta keelt.
Proloog

Proloog (kreeka keeles "prologos" "eeskõne, sissejuhatus") on kirjandusteose algusosa, milles esitatakse mõni põhisündmustikule eelnenud sündmus või episood või selgitatakse teose sisu ning autori kavatsusi.
Proletaarne kirjandus

Proletaarne kirjandus (ld "proletarius" 'Vana-Rooma vaesema rahvakihi liige') on marksistlikule klassivõitluse ja töölisliikumise ideoloogiale tuginev kirjandus.
Proletaarne kirjandus tekkis 20. sajandi alguses ning on lähedane ühiskonnakriitilisele realismile.
Proletaarse kirjanduse nimekamad esindajad on Martin Andersen Nexø ja Maksim Gorki, Eestis Juhan Lilienbach, Hans Pöögelmann, Villem Buk, Vassili Mölder, Otto Münther, Jaan Anvelt (kirjanikunimega Eessaare Aadu), Johannes Lauristin (kirjanikunimega Juhan Madarik).
Pleonasm

Pleonasm (kreeka keeles "pleonasmos" "üleliigsus", "liiasus") on sama või lähedase tähendusega sõnade tarbetu kordamine.
Näiteks "nägin seda isiklikult omaenda silmaga pealt" või "kõrge pilvelõhkuja".
Polüloog

Polüloog (kreeka keeles "poly" "palju" ja "logos" "sõna, kõne") on mitme tegelase vaheline kõnelus näidendis ja eepilistes žanrides.
Polüloog on dialoogi erijuhtum.
Trento provints

Trento provints ehk Trentino on provints Põhja-Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas. Provintsi keskus on Trento linn.
Provintsi jääb Garda järve põhjaosa.
Haldusjaotus.
Trento autonoomne provints jaguneb 16 ringkonnaks:
ja 177 omavalitsusüksuseks ("comune").
Plagiaat

Plagiaat (ladina keeles "plagiarus" "inimeseröövija, orjakaupmees") ehk loomevargus on võõra teose või selle osade avaldamine enda omadena. Plagiaadiks nimetatakse ka kirjaniku teose trükis avaldamist ilma tema nõusolekuta. Akadeemilise petturluse puhul tähistab plagiaat viitamata allika kasutamist.
Tunnused.
Mistahes teost saab pidada plagiaadiks vaid juhul, kui see vastab kolmele kriteeriumile. Esiteks: esineb äratuntav sarnasus kahtlustatava teose ja mõne varasema teose vahel. Teiseks: teoste vahel esinevat sarnasust ei ole võimalik seletada juhusega. Kolmandaks: teose autor ei ole viitamise või tänusõnadega või muul viisil tunnistanud varasema teose kasutamist.
Koolitööd.
Kõige sagedamini esineb plagiaati koolitöödes. Kõrgkoolides loetakse plagiaat akadeemiliste tavade rängaks rikkumiseks, mille eest võidakse üliõpilane eksmatrikuleerida. Sõltuvalt sellest, kuidas õpilane teksti käsitleb, on erinevaid plagiaadi liike. Kõige levinumad on remiksimine (autor võtab sisu erinevatest allikatest ja parafraseerib seda) ja eneseplagiaat (autor võtab oma teksti ja kasutab seda korduvalt, ilma seda viitamata), erinevate allikate kopeerimine, viitamata ühelegi neist (ing k "mashup")
Tekstilisel kujul olevate teoste puhul on võimalik plagiaati tuvastada spetsiaalsete programmide abil, mis võrdlevad etteantud teksti mingisuguses andmebaasis olevate tekstidega. Üldjuhul on andmebaasiks mõne interneti otsingumootori (Google, Yahoo!, Bing) poolt indekseeritud veebilehed. Võimalik on ka näiteks ühe õppeaine õpilaste töödest luua andmebaas, mille piires programm püüab tuvastada sarnaseid töid. Loodud on nii tasulisi kui tasuta programme.
Polükarbonaadid

Polükarbonaat ehk kihtplast on plast, mida kasutatakse tööstuses ja ehituses selle heade omaduste tõttu. Polükarbonaadil on suur löögitaluvus, väike väsimustegur ja suur kulumiskindlus. Plasti põhilised koostisained on polükarbonaadid: rühm termoplastilisi orgaanilisi polümeere, mille nimetus tuleneb sellest, et need on polüümid ja sisaldavad karbonaatide gruppi (-O-(C=O)-O-).
Üks tarbijale nähtavaid polükarbonaadi kasutusi on andmekandjate CD, DVD ja BD valmistamisel.
Polümorfism (mineraloogia)

Polümorfism on keemilise aine omadus kristalliseeruda mitmel eri kujul.
Polümorfsed mineraalid on näiteks andalusiit, sillimaniit ja küaniit. Neil on erinev kristallstruktuur, kuid sama koostis: Al2SiO5.
Bolzano provints

Bolzano – Alto Adige provints (Bozen-Südtirol) ehk Lõuna-Tirool on provints Põhja-Itaalias Trentino-Alto Adige maakonnas. Piirneb põhjas Austriaga. Provintsi keskus on Bolzano linn.
Seni Austria-Ungarile kuulunud lubati Itaaliale 1915. aastal Londoni paktiga ehk rahulepinguga, et Itaalia asuks I maailmasõjas Antandi poolele. 1918. aasta novembris Itaalia kuningriik selle ala okupeeris. Provints moodustati 1926. aastal ja liideti "Venezia Tridentina" maakonnaga.
21. oktoobril 1939 sõlmisid Hitler ja Mussolini Lõuna-Tirooli küsimuse lepingu ("Option in Südtirol/Opzioni in Alto Adige"), millega anti piirkonna saksakeelsetele elanikele kuni aasta lõpuni valikuvõimalus, kas nad kolivad Saksamaale või jäävad Itaaliasse ja italiseeritakse, kaotades vähemuste õigused. Ligi 85–90% otsustas kolida Saksamaale, neid kutsuti "Optanten", jääda otsustanuid kutsuti "Dableiber". 1943. aastaks olid ligi 75 000 optanti Lõuna-Tiroolist lahkunud, kellest 50 000 tulid pärast sõda tagasi.
1943. aastal pärast Cassibile vaherahu, mis sisuliselt tähendas Itaalia kapituleerumist Saksamaa-vastasele koalitsioonile, okupeeris ala Saksamaa ja kuni sõja lõpuni 1945. aastal jäi ala "de facto" Saksamaa koosseisu. 5. septembril 1946 sõlmisid Itaalia peaminister Alcide de Gasperi ja Austria välisminister Karl Gruber lepingu, millega jäi provints Itaalia koosseisu, uues Trentino-Alto Adige maakonnas ja sai autonoomia. "Dableiberid" võisid kasutada endisi saksa nimesid. Optandid pidid end ja oma lapsed registreerima ja sünnitunnistuse abil tõestama nende õigust Itaalia kodakondsusele. 
Kuna aga Trentino-Alto Adige maakond oli endiselt itaallaste enamusega ning Bolzano provintsi saabus palju teisi itaalia keelt kõnelevaid immigrante, jäi rahulolematus Itaalia võimuga endiselt kestma ning kohalik poliitik Sepp Kerschbaumer lõi Lõuna-Tirooli Vabastuskomitee (BAS, "Befreiungsausschuss Südtirol"), mis pani 1950.-1960. aastatel toime terrorirünnakuid. Seepeale sõlmisid 1971. aastal Itaalia ja Austria uue lepingu, millega sai provints veelgi suurema autonoomia ja Austria kohustus Lõuna-Tirooli siseasjadesse mitte sekkuma. Autonoomia vähendas pingeid ning terrorirünnakud lõppesid. 
1972. aastast on Bolzano provintsil autonoomia, millega võib provints endale jätta peaaegu 90% maksutuludest. 1998. aastast kuulub euroregiooni Tirool-Lõuna-Tirool-Trentino.
Provintsi rahvaarv oli 2015. aasta 31. detsembril 520 891. Ligi 2/3 elanikest räägib emakeelena saksa keelt.
Haldusjaotus.
Bolzano autonoomne provints jaguneb 8 ringkonnaks:
ja need 116 vallaks ("comune", "Gemeinde").
Suurima elanike arvuga vallad.
Kõige enam elanikke elab (seisuga 31.07.2011):
Strategeem

Strategeem (vanakreeka keeles "στρατήγημα" 'sõjaline kavalus') on tegevuste jadana arvestatud tegevuskava (käitumise algoritm) mingi ülesande lahendamiseks. See on suunatud varjatud sihi saavutamiseks ja selle tingimatuks osaks on esmalt arvestamine vastaspoole psüühiliste omadustega, asendi ja seisundiga ning teisalt olukorraga.
Kavala plaanina on see originaalne tee militaarsete, tsiviilsete, poliitiliste, ökonoomiliste ja isiklike sihtide saavutamiseks.
Sõnast.
Algselt tuletatud kreeka sõnast "stratēgos". "Stratos" kui armee (vägi) + "agein" kui juhtimine. Tähenduseks: armee juhtimisele sooritatav (vastasele enamasti ootamatu ja üllatav) manööver; hiljem üldisemalt kava(lus) ja skeem millegi saavutamiseks. 
Esimene tarvitus 15. sajandil seoses Sextus Julius Frontinuse teose "Strategematicon libri" taasavastamisega. 
Stratageem: inglise (stratagem), prantsuse (stratagème), itaalia (stratagemma), vene (стратагема), ukraina (стратагема) ja soome (stratagem).
Strategeem: saksa (Strategema) ja türgi (strategem), ladina (strategema) ja kreeka (stratgein).
Eesti keeles, kui valdavalt saksa kultuuriruumi kuulunud kultuuris, on "strategeemi" "Ida mõtteloo leksikonis" (2006) nimetatud "sõjakavaluse" sünonüümiks. Seoses pealetuleva angloameerika kultuuriga on sellega kõrvuti kasutatav ka sõna "stratageem". . (Ka R. Viigi ning T. Tiidemann ja A. Kalja leiutusprintsiipidega seotud tööd.)
Vanas Kreekas.
Herodotose, Thukydidese ja Xenophoni ja teiste vanakreeka autorite töödes on äratoodud rida strategeemideks nimetatud sõjalisi ja sõjalis-diplomaatilisi kavalusi. Kuid vanakreeka autoreid huvitas enam strateegia ( Xenophon "Ratsaväe juhtimisest", Onaxandra (?) "Strategicos").
Vanas Roomas.
Juba Kreekas kasutatud sõna sai laiema leviku läbi rooma riigimehe ja kirjaniku Sextus Julius Frontinuse (u 40–103) teose "Strategematicon libri" ("Strategemata"). See töö oli unustatud, kuni 15. sajandi Itaalia humanism selle taasavastas. Samanimelise kreekakeelse raamatu "Strategemata" ("Στρατηγηματα","Sõjakavalused") kirjutas makedoonia päritoluga Polyainos (u100–?), kelle teos on kogumik sõjalistest strategeemidest ja sisaldab umbes 900 salaplaanide näidet alates mütoloogilisest ajast kuni Augustuseni. 
Vanas Hiinas.
Tänapäeval on laialt tuntud vanahiina 36 sõjakavalust. Vene Википедии samanimelises artiklis avaldatud arvamus, et nende eristamiseks vanakreeka ja vanarooma tõlgetest pärinevatest strategeemidest on vanahiina sõjakavalusi Läänes üldiselt nimetatud stratageemideks, on faktilist alust mitteomav (esimene?) katse neid keeleliselt omavahel eristada.
Uim

Uimed on veeloomade liikumisorganid, mis on tekkinud jäsemest või nahakurrust. Uimed esinevad näiteks kaladel, kahepaiksetel, mõnedel tigudel. 
Kõrgemate loomade jäsemed on evolutsiooni käigus arenenud ürgkalade uimedest.
Kalauimed.
Kalauimed jagunevad paaris- ja paarituteks uimedeks. Paarisuimed on kõhu- ja rinnauimed (mõnel liigil ka pärakuuim, nt tursal), paaritud aga selja-, saba- ja pärakuuim. Seljauimi võib olla kuni kolm, mõnel liigil on selja-, saba- ja pärakuuim lindina kokku kasvanud (nt angerjal ja emakalal).
Aort

Aordiks (ladina keeles "aorta", kreeka keeles "ἀορτή – aortē") nimetatakse inimese ja paljude loomade kehas asuvat suurimat arterit.
Aort esineb kõigil amniootidel (imetajad, linnud ja roomajad). Kaladel on kaks aorti. Üks neist viib verd südamest lõpustesse ning teine lõpustest ülejäänud kehasse. Need kaks aorti on omavahel ühendatud väiksemate veresoontega, mis kulgevad läbi lõpuste.
Kahepaiksetel on olemas kaks paralleelset aordikaart. Aordikaares asuvad retseptorid, mis registreerivad vererõhku, vere happesust ja süsinikdioksiidi taset veres, ning edastavad näitajad ajju.
Aordi areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti kui ka indiviiditi.
Roomajatel.
Madudel.
Madudel väljuvad südamest kaks aorti: parem aort väljub südame vatsakese vasakult ja vasak aort paremalt poolt.
Imetajatel.
Inimestel.
Inimestel saab üksainus aort alguse südame vasaku vatsakese aordisuistikust ning suundub esmalt paremale (ülenev aort), pöördub vasakule ja lülisamba lähedale taha (aordikaar) ning edasi kulgeb alla (alanev aort). Rinnaõõnes kulgevat alaneva aordi osa kuni vahelihaseni nimetatakse aordi rinnaosaks.
Aort hargneb lõpuks kaheks ühisniudearteriks. Vasaku vatsakese ja aordi vahel on kolmest poolkuuklapist koosnev aordiklapp. Aordis voolab arteriaalne ehk hapnikurikas veri. Aordist lähtuvad arterid viivad vere kõigisse kehaosadesse, varustades neid hapnikuga.
Aort kulub elastsete arterite hulka.
Aorti innerveerib koljuõõnest kägimulgu kaudu väljuv uitnärv koos harudega.
Aordi jagunemine.
Piirkonna järgi jaguneb aort viieks osaks:
Aordi ehitus.
Aort, nagu teised arterid ja veenid, koosneb kolmest kihist:
Patoanatoomia.
Aordipõletik on aortiit.
Paleolimnoloogia

Paleolimnoloogia on teadusharu, mis on tihedalt seotud limnoloogia ja paleoökoloogiaga. Paleolimnoloogiliste uuringute eesmärk on sageli rekonstrueerida siseveekogude (peamiselt järvede ja jõgede) endisaegne seisund ning määratleda minevikus toimunud muutused järve ontogeneesis, mida on põhjustanud eriti kliima muutumine, inimmõju (nt eutrofeerumine ja hapestumine) ja muud veekogu seisundit mõjutavad tegurid.
Paleolimnoloogiliste uuringute käigus uuritakse eriti põhjasetteid ja neis leiduvaid organismide jäänuseid (näiteks ränivetikate pantsereid (diatomeeanalüüs), karpvähiliste ja limuste kodasid, õietolmu (õietolmuanalüüs), surusääsklaste vastsete kitiinseid osi). 
Paleolimnoloogia temaatikat käsitlev nimekaim väljaanne on Journal of Paleolimnology.
Ülenev aort

Ülenev aort on inimese aordi piirkond südamest aordikaareni ehk aordi lõik, mille jooksul see liigub ülespoole. Üleneva aordi eesmärk on varustada südamelihast verega, mis toimub kahe sellest hargneva pärgarteri kaudu.
Stepan Jarts

Stepan Jarts (sündinud 15. augustil 1978).
Ta on lõpetanud Tallinna Majaka Teeninduskooli koka erialal ja W. Kandulski Euroopa kutseliste kondiitrite kooli Poolas.
Isiklikku.
Tal on poeg ja tütar.
Frederick Loewe

Frederick Loewe (10. juuni 1901 Berliin – 14. veebruar 1988 Palm Springs) oli USA helilooja.
Alates 1924. aastast elas ta Ameerika Ühendriikides.
Frederick Loewe on näiteks populaarsete muusikalide "Minu veetlev leedi" ja "Camelot" muusika autor.
Erireostus

Erireostus on veereostuse suurus teatava üksikreostaja (nt elaniku, karilooma) või ka toodangu- või tooraineühiku kohta. Tavaliselt väljendatakse erireostust inimekvivalentides.
Eriveeheide

Eriveeheide on reovee hulk toodanguühiku või ööpäevahulk ühe inimese või looma kohta.
Eriveekulu

Eriveekulu on vee hulk, mis kulub ühe tarbija ööpäevase vajaduse rahuldamiseks või toodanguühiku valmistamiseks. Sageli väljendatakse eriveekulu liitrit ööpäevas (l/d).
Veekaitse

Veekaitse on juriidilised, majanduslikud, tehnilised, maaparandus-, tervishoiu- jms meetmed mere-, põhja- ja pinnavee kaitsmiseks reostamise ja vee liigvähendamise eest ning tekitatud kahjustuste kõrvaldamiseks. 
Eestis on veekaitse olulisimaks dokumendiks "Veeseadus", mis sätestab veekaitse juriidilised alused.
Eesti veekaitse olulisemaid rajajaid on tehnikateadlane Harald-Adam Velner
Und

Und on elussöödaga õngpüünis, millel on nööri külge kinnitatud üks kuni kolm konksu.
Eestis olid kasutusel harkund ja ketasund ning unnapüük toimus enamasti talvel jääaugust. Unnaga püüti eelkõige haugi, koha, lutsu ja ahvenat nii merel kui sisevetel. Talvel kinnitati und jääaugu kohale kepi külge, suvel kaldavaia külge. Avaveepüügil varustati und ujukiga, mis kinnitati ankruga veekogu põhja. Pikk kanepi- või linanöör on keriti unnahargile või unnakettale, millelt see kala näkkamisel kergesti maha jooksis. Unnakonksusid võeti kaasa ja hoiti unnatuusti küljes, mis oli nööriga kinni seotud õletuust. Talvel otsiti unda ja tõmmati ta jää alt välja unnakoogu abil.
20. sajandi alguses unnapüük vähenes, nüüd tegelevad sellega vaid harrastuskalurid.
Kalamaksaõli

Kalamaksaõli on kalade (peamiselt turskade) maksast saadav helekollane läbipaistev vedelik. Kalamaksaõlil on omapärane lõhn ja maitse. Et kalamaksaõli sisaldab A- ja D2-vitamiini ning mitmeid olulisi mikroelemente, kasutatakse seda laialdaselt meditsiinis.
Liebigi reegel

Liebigi reegel ehk miinimumreegel on seaduspärasus, mille kohaselt taimede kasvu piirab eelkõige see taimetoiteelement, mille kontsentratsioon keskkonnas on vajadusega võrreldes väikseim.
Seaduspärasuse sõnastas küll oma põllumajandusteemalistes töödes Carl Sprengel (1828), kuid laiema tähelepanu alla tõi selle seaduspärasuse Justus von Liebig. 
Hiljem on Liebigi reeglit oluliselt täiendatud (Mitscherlichi reegel, Shelfordi reegel).
Nigel Farage

Nigel Paul Farage [fəˈrɑːʒ] (sündinud 3. aprillil 1964 Londonis) on Briti poliitik.
Ta oli Suurbritannia Iseseisvuspartei juht. Nigel Farage oli Brexitini Euroopa Parlamendi liige ning Vaba ja Demokraatliku Euroopa fraktsiooni kaaspresident (EFD).
Nigel Farage valiti esimest korda Euroopa Parlamenti Suurbritannia kaguosa hääletajate mandaadiga 1999. aasta Euroopa Parlamendi valimistel. Teda on rahvahääletusel tagasi Euroopa Parlamenti valitud kolmel korral: 2004., 2009. ja 2014. aastal.