Raimo Pullat

Raimo Pullat (sündinud 3. aprillil 1935 Tallinnas) on eesti ajaloolane.
Alghariduse sai ta Tallinnas Hans Kubu eragümnaasiumis ja Reaalkoolis ning Kavastu ja Annikvere 7-klassilises koolis Virumaal. Seejärel lõpetas Rakvere 1. Keskkooli ja 1958. aastal ajaloolasena Tartu Riikliku Ülikooli. 
1961. aastast töötas ta Eesti Televisiooni "Aktuaalse kaamera" ja hiljem soomekeelsete saadete toimetajana. Töö kõrvalt õppis ta kolm aastat professor Voldemar Vaga juures kunstiajalugu. 
Seejärel jätkas õpinguid Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudi aspirantuuris, 1964. aastal sai ajalookandidaadi kraadi väitekirjaga "Tallinna elanikkonna sotsiaalse koosseisu areng kapitalismi perioodil (1871–1917)"; 1972. aastal ajaloodoktori kraadi uurimusega "Eesti linnarahvastik 18. sajandi lõpust kuni 1940" ning 1998. aastal filosoofiadoktori kraadi ("laudatur") Oulu Ülikoolist väitekirjaga "Die Stadtbevölkerung Estlands im 18. Jahrhundert (Eesti linnarahvastik 18. sajandil)". 
Ta valiti Tartu Riikliku Ülikooli professoriks 1979. ja 1984. aastal. 
1995. aastast töötas ta Tallinna Pedagoogikaülikoolis, aastatel 2000–2005 oli Tallinna Pedagoogikaülikooli linnakultuuri õppetooli juhataja ja professor. 2005. aastast on ta Tallinna Ülikooli emeriitprofessor.
1963. aastal korraldas Tallinnas esimese üleliidulise ajaloolise demograafia seminari, lisaks Tallinnale toimusid seminarid ka Riias, Omskis, Kiievis ja Kišinjovis. 1988. aasta suvel korraldas ta näituse "Eesti rahva-aarded. Rahad ja ehted" Helsingis ja Kotkas. 2002, 2005 ja 2010 korraldas Tallinnas rahvusvahelise linnaajaloo konverentsi "Modus vivendi I-III".
Ajaloo Instituudi direktorina juhtis instituudi uue hoonestu rajamist Tallinnas Rüütli tänaval 8/10 aastatel 1983–1989. Ta andis olulise panuse Tallinna Linnaarhiivi varade tagasisaamiseks Lääne-Saksamaalt, mis tagastati 1990. aastal.
1990. aastate algul rajas ta Kärdlasse Hiiumaa esimese ja seni ainsa silmaarstikabineti, kus hakkas tööle tema abikaasa Wieslawa Pullat. 31. juulil 1992 asutas ta kirjastuse Estopol ning 1991. aastal taaselustas linnaajaloolise aastaraamatusarja "Vana Tallinn" väljaandmise, mille vastutav toimetaja ta oli 2014. aastani. Kokku andis ta sarjas "Vana Tallinn" välja 25 köidet (kokku u 7000 lk). 
Teadustöö.
Suur osa tema teadustegevusest on seotud ENSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudiga, kus ta on töötanud vanemteaduri, sotsialismi perioodi sektorijuhataja, teadusdirektori ja direktorina. Aastatel 1978–1985 oli ta Teaduste Akadeemia presidendi Karl Rebase alluvuses loodus- ja ühiskonnateaduste teaduslike uurimistööde vabariikliku koordineerimisnõukogu aseesimees. 
Tema teadustöö põhisuunad on olnud Ida- ja Põhja-Euroopa ajalugu: sotsiaal- ja linnaajalugu, materiaalse kultuuri ajalugu, ajalooline demograafia, 20. sajandi välispoliitika ajalugu ning Eesti-Poola-Soome suhted. Ta on linnaajaloo uurimissuuna üks taasalgatajaid Eestis 1960. aastatel. Lisaks on ta uurinud salapiiritusevedu Läänemerel. Tal on ilmunud kokku üle 60 teose, nendest 14 välismaal. Ta on juhendanud 17 doktoriväitekirja Eestis, Soomes ja Lätis.
Isiklikku.
Tema abikaasa on Poola kodanik silmaarst dr Wiesława-Barbara Pullat (snd Multańska). Tema poeg on õigusteaduse doktor, politsei kolonelleitnant Risto Pullat. 2019. aastal on Raul Juursoo koostanud Raimo Pullati sugupuu (Spriit ja Pullat XVII–XXI sajand).