tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tejo lahing

Tejo lahing oli 11. juulil 1831 Tejo jõe suudmes aset leidnud merelahing Portugali kuninga Miguel I laevastiku ja Prantsusmaa laevastiku vahel.
Miguel I konservatiivne valitsus ei soovinud tunnustada 1830. aastal Prantsusmaal Charles X troonist loobumise järel kehtestatud liberaalset juulimonarhiat. Selle tulemusel sekkus Prantsusmaa Portugali kodusõtta, et aidata Portugali troonile tagasi Miguel I vennatütar Maria II, kes esindas liberaalsete ja konstitutsionalistlike ringkondade huve.
Prantsusmaa ja Portugali vahelise sõjategevuse vallandamiseks esitasid Prantsusmaa võimud Portugalile mais 1831 ultimaatumi, milles nõudsid Portugalis kiriku teotamise eest vahistatud prantslaste vabastamist, neid karistanud kohtunike ametist vabastamist, prantslastele hüvitise maksmist ja keeldu Prantsusmaa kodanikke edaspidi ilma Prantsuse kohtuniku loata vahistada. Portugali valitsus keeldus ultimaatumit rahuldamast.
Prantslased blokeerisid kohe pärast ultimaatumi esitamist kahe sõjalaevaga Tejo jõe suudme, takistades seal kaubalaevade liikumist. Pärast ultimaatumi tagasilükkamist saatsid prantslased jõe suudmesse 6 liinilaevast, 3 fregatist, 3 korvetist ja 3 prikist koosneva eskaadri kontradmiral Albin Roussini juhtimisel. Roussin pidi portugallastele esitama veelgi rangema ultimaatumi, selle täitmata jätmisel blokeerima täielikult laevaliikluse Tejo jõel ja pommitama pealinna Lissaboni.
6. juulil esitatud ultimaatumi lükkasid portugallased tagasi ja 11. juulil otsustasid prantslased asuda Lissaboni pommitama, olles eelnevalt pommitanud juba mitmeid portugallaste kaitserajatisi. Prantslaste laevastiku vastu oli Portugalil panna 1 liinilaev, 3 fregatti, 3 korvetti, 3 prikki ja 1 brigantiin, kõik vanemad ja nõrgemad laevad kui prantslastel. Kokku oli Prantsuse eskaadril 756 kahurit, Portugali eskaadril aga 318 kahurit. Kui Prantsuse eskaader avas Portugali laevastiku pihta tule, andis see ühtegi lasku vastu tulistamata alla. 
Lõpptulemusena oli Portugali valitsus sunnitud 14. juulil ikkagi ultimaatumiga nõustuma. Lisaks kaotasid portugallased 3 fregatti ja 2 korvetti, mille prantslased rekvireerisid. Liinilaev Dom João VI oli aga nii halvas olukorras, et selle andsid prantslased peatselt pärast ülevõtmist portugallastele tagasi.
Montabone

Montabone on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Montabone kõrgus merepinnast on keskmiselt 454 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Montabone piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Acqui Terme (AL), Bistagno (AL), Castel Boglione, Castel Rocchero, Rocchetta Palafea, Terzo (AL).
Montabone halduspiirides asuvad järgmised asulad: Ferraris, Girini, Lacqua ja Merlamorta.
1568. aastal sündis vallas kunstnik Guglielmo Caccia.
Mongardino

Mongardino on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Mongardino kõrgus merepinnast on keskmiselt 292 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Mongardino halduspiirides asuvad järgmised asulad: Madonna, San Pietro Stazione, Serra d'Asti ja Terpone.
Carlos María Isidro de Borbón

Carlos María Isidro Benito de Borbón y Borbón-Parma (29. märts 1788 Madrid – 10. märts 1855 Trieste) oli Hispaania prints, kuningas Carlos IV kuues poeg ja kuningas Fernando VII noorem vend. Pärast venna surma pretendeeris ta alates 1833. aastast edutult Hispaania troonile, algatades selle nimel kuus aastat kestnud kodusõja. Prints Carlose ja tema järeltulijate pooldajaid nimetatakse karlistideks.
Ajalookirjutuses nimetatakse teda sageli lühidalt don Carloseks, kuid teda ei tohi segamini ajada kuningas Felipe II pojaga Carlosega, kelle järgi on saanud nime Friedrich Schilleri näidend "Don Karlos, Infant von Spanien" (1787) ja Giuseppe Verdi ooper "Don Carlos" (1867).
Kuningana (kellena teised peale karlistide teda ei tunnistanud) kasutas ta nime Carlos V.
Kiikla kurisu

Kiikla kurisu (ka: Oja kurisu) on kurisu Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas Jõhvi kõrgustiku lääneosas. 
Kurisu pikkus on 50 m, laius 30 m ja sügavus üle 2 m. Kurisusse neeldub Kiikla oja. Kurisu neelamisvõime on 25 l/s.
Don Carlos

Don Carlos võib viidata mitmele inimesele ja nende elu põhjal loodud teostele.
See nimi võib viidata järgmistele isikutele:
See nimi võib viidata ka järgmistele kunstiteostele:
Loazzolo

Loazzolo on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Loazzolo kõrgus merepinnast on keskmiselt 430 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Ratva oja

Ratva oja on oja Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. Oja pikkus on 6,9 km. Oja suubub Ojamaa jõkke.
Ratva küla juures on ojasängis karstilehtreid ja seetõttu kaob seal oja maa alla. 1,3 km Ratva külast eemal avaneb oja allikatena; allikate vooluhulk on kuni 10 l/s.
Grana

Grana on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Grana kõrgus merepinnast on keskmiselt 289 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Aluoja karstiala

Aluoja karstiala on kaitstav karstiala Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. Karstiala jääb piirkonda, kus Aluoja suubub Pühajõkke. Karstialal on ka Aluoja allikad.
Hõbeallikas

Hõbeallikas on kaitstav allikas Ida-Viru maakonnas Jõhvi vallas. 
Allikas voolab välja Pühajõe oru parempoolselt veerult Hõbeallika koopa tagaseinast. Allikas ujutab koopa põhja üle ja koopast voolab välja väike oja (vooluhulk alla 1 l/s).
Dusino San Michele

Dusino San Michele on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Dusino San Michele kõrgus merepinnast on keskmiselt 264 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Karl Algvere

Karl Viktor Algvere (enne eestistamist 21. septembril 1936 Karl-Viktor Alberg; ka Karl Viktor Ahlberg; 20. jaanuar 1907 Muuga – 29. märts 1973 Stockholm) oli eesti metsamees ja metsateadlane.
Ta lõpetas 1925. aastal Tallinna Reaalkooli ja 1932. aastal Tartu Ülikooli metsanduse erialal. 
Aastatel 1948–1949 töötas ta teadurina Syracuse'i ülikoolis USA-s, kaitses seal 1950. aastal magistritöö. 1967. aastal kaitses Rootsi Metsandusülikoolis doktoritöö. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige.
Ta oli aastatel 1929–1932 abimetsaülem Põltsamaal ja 1932–1934 Amblas. Aastatel 1934–1944 oli ta metsaülem Permiskülas, Paunkülas ja Märjamaal.
1944. aastal põgenes Rootsi, kus töötas aastatel 1946–1962 Riigimetsade Valitsuses ametnikuna. 
Aastatel 1946–1962 oli ta Rootsi Metsandusülikooli dotsent. 1972. aastal pidas külalisprofessorina Ameerika Ühendriikides loenguid. Ta oli USA Teadusfondi korrespondentliige. Temalt ilmus 35 teaduspublikatsiooni.
Isiklikku.
Tema poeg Peep Algvere oli silmaarst.
Vesiheinamaa allikad

Vesiheinamaa allikad on kaitstavad allikad Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas. 
Allikad avanevad Mäetaguse oosi lõunanõlval ja nendest saab alguse oja, mille koguvooluhulk on 1–15 l/s. Piirkonnas on alalisi allikaid kolm. 
Vesiheinamaa allikate hulka arvatakse ka lähedal, Mäetaguse pargi tiigis avanevad tõusuallikad.
Cunico

Cunico on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Cunico kõrgus merepinnast on keskmiselt 257 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cunico halduspiirides asuvad järgmised asulad: Bricco Forca, Cascine Fareto, Case Graglia, Case Negro, Castellero San Martino, Colombara, Lustra, Ronco, Stazione, Valcroce, Vallera.
Cortandone

Cortandone on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Cortandone kõrgus merepinnast on keskmiselt 219 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cortandone halduspiirides asuvad järgmised asulad: Campia, Valinosio , Bricco Cisero.
Ohvriallikas (täpsustus)

Ohvriallikas on allikas, millele on toodud ohvreid.
Nime Ohvriallikas kannab mitu Eesti allikat:
Cerro Tanaro

Cerro Tanaro on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Cerro Tanaro kõrgus merepinnast on keskmiselt 109 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cerreto d'Asti

Cerreto d'Asti on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Cerreto d'Asti kõrgus merepinnast on keskmiselt 280 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Peep Algvere

Peep Algvere (kuni 21. septembrini 1936 Peep Alberg; 15. aprill 1935 Narva – 17. jaanuar 2021) oli eestlasest silmaarst ja arstiteadlane Rootsis.
Ta põgenes koos isaga 1944. aastal Rootsi, kus lõpetas Södra Ladina gümnaasiumi ja Stockholmi Ülikooli. Ta oli korporatsiooni Fraternitas Estica liige. Kaitses aastal 1968 Karolinska Instituudis "dr. med." väitekirja.
Ta töötas aastatel 1961–1968 Karolinska haigla silmakliinikus. Aastatel 1971–1972 täiendas ta ennast Bostoni Biomeditsiini Instituudis. Aastatel 1968–1996 töötas ta Karolinska Instituudis dotsendina. Aastast 1997 oli ta Linköpingi Ülikooli professor ja silmakliiniku juhataja. Ta on juurutanud uusi silmaoperatsiooni ja silmaravi meetodeid. Ta leiutas uusi seadmeid silmapõhjahaiguste diagnoosimiseks ja avaldas üle 150 teaduspublikatsiooni.
Ta oli vitrektoomia ekspert, kinkis Tartu Ülikoolile ka vastavaid seadmeid. Ta oli ühingu Svensk Förening för Vitreoretinal Kirurgi esimees ja Eesti Arstide Seltsi Rootsis esimees.
Isiklikku.
Tema isa Karl Algvere oli metsateadlane.
Cuyahoga maakond

Cuyahoga maakond ("Cuyahoga County") on maakond USA-s Ohio osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Cleveland.
Maakonna pindala on 3230 km². Veepindala on 2040 km².
Maakond asub Erie järve ääres. Maakonna kaguosas asub osaliselt Cuyahoga Valley rahvuspark.
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1 264 817. Aastal 2010 oli elanikke 1 280 122 ja 2000. aastal 1 393 978. Asustustihedus on 1069 in/km².
Ajalugu.
Cuyahoga maakond moodustati 7. juunil 1807 Geauga maakonna osast ja organiseeriti 1. mail 1810. Hiljem vähenes maakonna pindala seoses Huroni, Lake'i ja Loraini maakonna loomisega.
Maakond on nimetatud läbi maakonna kulgeva Cuyahoga jõe järgi, mis omakorda on saanud nime indiaanikeelse sõna järgi ja mis tähendab 'kõverat jõge'.
Transport.
Lennujaamad.
Clevelandi linna piirides asub Cleveland Hopkinsi rahvusvaheline lennujaam, mida läbinud reisijate arv oli 2015. aastal üle kaheksa miljoni. Päevas tõuseb lennujaamast keskmiselt 142 lendu. Clevelandi kirdeosas Erie järve lähedal asub Cleveland Burke Lakefronti lennujaam. Lisaks asub maakonnas Cuyahoga maakonna lennujaam, mis teenindab samuti Lake'i ja Geauga maakonda.
Celle Enomondo

Celle Enomondo on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Celle Enomondo kõrgus merepinnast on keskmiselt 234 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Celle Enomondos asuvad järgmised asulad: Merlazza.
Lake'i maakond (Indiana)

Lake'i maakond ("Lake County") on maakond USA-s Indiana osariigi loodeosas. See kuulub Chicago linnastusse.
Maakonna halduskeskus on Crown Point. Suurim linn on Hammond.
Maakonna pindala on 1623 km². Veepindala on 330 km².
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse andmetel 498 700. 2010. aastal oli elanikke 496 005 ja 2000. aastal 484 564. Elanike arvult on Lake'i maakond Indiana osariigis teisel kohal.
Ajalugu.
Lake'i maakond moodustati 1837. aastal Porteri maakonna osast. Maakond on saanud nime Michigani järve (inglise "Lake Michigan") järgi.
Cellarengo

Cellarengo on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Cellarengo kõrgus merepinnast on keskmiselt 321 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Cellarengos asuvad järgmised asulad: Menabò, Castellino, Cielo.
Alentejo

Alentejo on ajaloolis-kultuuriline piirkond Mandri-Portugali lõunaosas. Alentejo piirneb lõunas Algarvega, läänes Lissaboni ja Atlandi ookeani, idas Hispaania ja põhjas Centro piirkonnaga. Portugali põhjaosast eraldab seda Tejo jõgi ning piirkonna nimi tähendabki tõlkes 'Tejo taga' või 'üle Tejo'.
Esimese astme haldusüksustest kuuluvad täielikult Alentejo piirkonda Beja ringkond, Évora ringkond ja Portalegre ringkond, osaliselt Lissaboni ringkond, Santarémi ringkond ja Setúbali ringkond. Suuremad linnad Alentejo regioonis on Évora, Elvas, Portalegre, Beja, Moura ja Sines.
Alentejo pindala on 31 551,2 km² ja 2011. aasta andmetel elas seal 758 739 inimest. Niivõrd täpset arvestust selle traditsioonilise piirkonna kohta võimaldab pidada asjaolu, et tegemist on ka Euroopa Liidu statistilise üksusega, mille piirid on täpselt määratud ja mille lõikes kogutakse statistilisi andmeid.
Castelletto Molina

Castelletto Molina on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Castelletto Molina kõrgus merepinnast on keskmiselt 227 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Castelletto Molina piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Alice Bel Colle (AL), Castel Rocchero, Fontanile, Quaranti.
Castel Rocchero

Castel Rocchero on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Castel Rocchero kõrgus merepinnast on keskmiselt 414 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Castel Rocchero piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Acqui Terme (AL), Alice Bel Colle (AL), Castel Boglione, Castelletto Molina, Fontanile, Montabone.
Casorzo

Casorzo on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Casorzo kõrgus merepinnast on keskmiselt 275 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Casorzo piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Altavilla Monferrato (AL), Grana, Grazzano Badoglio, Montemagno, Olivola (AL), Ottiglio (AL), Vignale Monferrato (AL).
Casorzo halduspiirides asuvad järgmised asulad: Casazze, Cittadella, Franchini.
Hillsborough' maakond

Hillsborough' maakond ("Hillsborough County") on maakond USA-s Florida osariigis. 
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Tampa. 
Maakonna pindala on 3279 km². Veepindala on 558 km². 
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 1 229 226. Aastal 2000 oli elanike arv 998 948. 
Ajalugu.
Hillsborough' maakond moodustati 25. jaanuaril 1834. aastal Alachua maakonna osast. 16. sajandil jõudsid maakonna territooriumile Euroopa maadeuurijad. Hispaanlased Panfilo de Narváez ja Hernando de Soto tulid Florida kulda ja kalliskive otsima. Nad avastasid Takobaaga indiaani hõimu. Pärast mitmeid lahinguid hukkus Panfilo de Naváez. Hernando de Soto uuris ala edasi ja kohtus vastupanu osutanud seminooli indiaani hõimuga. USA võttis Hillsborough' maakonna territooriumi oma valdusse lõpuks 1821. aastal.
Vello Salumets

Vello Salumets (sündinud 12. jaanuaril 1950 Tallinnas) on eesti muusik, rokkmuusika ajaloo tutvustaja, laulusõnade autor ja tõlkija.
Haridus.
Ta on õppinud fagotti Tallinna Muusikakoolis (1965–1968) ja Tallinna Riiklikus Konservatooriumis (1968–1973).
Töö orkestrimuusikuna.
Aastatel 1972–1994 töötas ta Estonia teatri orkestris fagotimängijana.
Ansamblid.
On olnud ansambli Optimistid (1965–1969) asutajaliige. Tema kirjutatud on ansambli üks menulugusid – "Ülle" (algselt "Beautiful", 1965).
Muude ansamblite: Credo (1970–1971), Kukerpillid (1972–1974), Palderjan (1975–1978), Kollektsioon (1981–1982) asutajaliige (mängis seal basskitarri ja klahvpille ning laulis). On kuulunud ansambli Krõll koosseisu.
Ta on kirjutanud üle 300 lauluteksti Eesti solistidele ja ansamblitele (sh Jaak Joala, Ivo Linna, Tarmo Pihlap, Meelis Punder, Mait Maltis, Erich Krieger, Boris Lehtlaan, Jüri Homenja, Sergei Maasin, ansamblid Karavan, Justament, Kukerpillid, Palderjan, Rock Hotel, Meie Mees, Los Amigos, Kollane Allveelaev G jt).
Rokkmuusika tutvustamine ajakirjanduses.
Ta on teinud rokkmuusikat tutvustavaid saateid Kuku raadios ("Verstapostid"), Eesti Raadios (sarjad "Let It Be", "Need kuumad kuuekümnendad", "Tähetund") ja Elmari raadios (sari "Lugu Laulust"). Ta on avaldanud rokkmuusikat tutvustavaid artikleid ajalehtedes Noorte Hääl, Sirp ja ajakirjas Hea Laps.
Capriglio

Capriglio on vald Itaalias Piemonte maakonnas Asti provintsis.
Capriglio kõrgus merepinnast on keskmiselt 231 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Jooksikämbliklased

Jooksikämbliklased ("Philodromidae") on ämblikuliste seltsi kuuluv sugukond.
Sugukonnas on ligi 30 perekonda kokku umbes 500 liigiga.
Loraini maakond

Loraini maakond ("Lorain County") on maakond USA-s Ohio osariigis. See asub Erie järve ääres Suur-Clevelandi linnastus.
Maakonna halduskeskus on Elyria. Suurim linn on Lorain.
Maakonna pindala on 2390 km². Veepindala on 1120 km².
Elanike arv oli 2020. aasta rahvaloenduse järgi 312 964. Aastal 2010 oli elanikke 301 356 ja 2000. aastal 284 664.
Ajalugu.
Lorani maakond moodustati 26. detsembril 1822 Cuyahoga, Huroni ja Medina maakonna osadest. Maakond on saanud nime Prantsuse piirkonna Lorraine'i järgi.
Bristoli maakond

Bristoli maakond ("Bristol County") on maakond USA-s Rhode Islandi osariigis.
Maakonna halduskeskus ja suurim linn on Bristol.
Maakonna pindala on 117 km². Veepindala on 52 km².
Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 49 875. Aastal 2000 oli elanike arv 50 648.
Ajalugu.
Bristoli maakond moodustati 1747. aastal pärast piirivaidlusi Bristoli maakonnaga Massachusettsi osariigis.
Sarnaselt teiste Rhode Islandi maakondadega likvideeriti maakonna omavalitsus 1846. aastal. Maakond jaguneb kolmeks aleviks (town), linnu (city) maakonnas ei ole: Barrington, Bristol ja Warren.
Püha allikas

Püha allikas ehk Kuremäe ohvriallikas on kaitstav allikas (tõusuallikas) Ida-Viru maakonnas Alutaguse vallas ja Virumaa Iisaku kihelkonna Kuremäe külas.
Enne Kuremäe kloostri asutamist (19. sajandi lõpp) kutsuti allikat Ohvriallikaks.
Allikas avaneb Kuremäe allosas.
Nõmme seikluspark

Nõmme seikluspark on seikluspark Tallinnas Nõmmel.
Rajad ja elemendid.
Seikluspargis on 7 eri raskusastmega rada: 2 harjutusrada, roheline, sinine, punane, 2 musta ja kiirusrada. Kokku on ? erinevat silda ja elementi .
Asukoht.
Seikluspargi aadress on Külmallika 15a.
Kettagolfirada.
22. septembril 2012 avati Mustamäe nõlva all hüppetornide ja Raja tänava vahelisel maa-alal esimene kettagolfirada ("disc golf") Tallinnas. Kettagolfiraja rajas Nõmme Seikluspark ettevõtte OÜ Matkasport toel. Nõmme kettagolfiraja algataja on Nõmme Seikluspargi instruktor Indrek Sarvin, kes harrastab ka ise kettagolfi. 2012. aastal saavutas ta Balti riikide kettagolfiturniiril amatööride klassis kolmanda koha. Sarvini hinnangul on Nõmme rada algajasõbralik, kuid pakub pinget ka kutselistele kettagolfimängijatele.
Kuresoo (Ida-Virumaa)

Kuresoo on soo Ida-Viru maakonnas Lüganuse vallas. Soo pindala on 2196 ha.
Soo on tekkinud järve soostumise tagajärjel. Soo turbakihi paksus on kuni 6,7 m.
Erra jõgi

Erra jõgi (ka "Uhaku jõgi, Koljala jõgi") on jõgi Ida-Virumaal, Purtse jõe vasakpoolne lisajõgi. Jõe pikkus on 20 km.
Alamjooksul esineb jõgi kohati salajõena (voolab maa all). Uhaku karstiala ja Uhaku sängi paljandid jõe alamjooksul jäävad Uhaku maastikukaitsealale. Jõe järgi on nime saanud ordoviitsiumi Uhaku lade.
Veesaare tee

Veesaare tee on tänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Mõigu teelt ja lõpeb Raudkivi teel, selle pikkus on 330 meetrit. Veesaare tee ehitamist alustati 2013.a kevadel ja see valmis sama aasta sügisel. Tänava rajamise otseseks põhjuseks oli Selveri supermarketi ehitamine Peetrisse ("Peetri Selver" ehitati Veesaare tee 2 kinnistule).
Järvemetsa tee

Järvemetsa tee on tupiktänav Rae vallas Peetri alevikus.
Tänav saab alguse Aruheina teelt ja selle pikkus on 75 meetrit.
Einjärve karstinõgu

Einjärve karstinõgu (ka "Einjärve karstiala") on kaitstav karstinõgu Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Karstinõo lähedal asub teine karstiala – Aniste karstinõgu. Need kaks karstinõgu kuuluvad kaitsealuse Savalduma karstiala koosseisu.
Aniste karstinõgu

Aniste karstinõgu (ka "Aniste karstiala") on kaitstav karstinõgu Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Karstinõo lähedal asub teine karstiala – Einjärve karstinõgu. Need kaks karstinõgu kuuluvad kaitsealuse Savalduma karstiala koosseisu.
Muru karstiorg

Muru karstiorg on kaitstav karstiorg Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas. 
Karstiorg on aluspõhja paekihtidesse lõikunud ja sel on järsud nõlvad. Karstioru põhjas voolab Muru jõgi. Karstioru põhjas ja selle nõlvades on mitmeid langatuslehtreid ja pugemeid.
Kõrveküla kurisud

Kõrveküla kurisud (ka: Kõrveküla kurisute vöönd) on kaitstavad kurisud Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas. 
Kurisud paiknevad kuni 4 m kõrguselise aluspõhjaastangu allosas 2 km pikkuse vööndina. Vööndis on 10 suuremat kurisut ja palju väikeseid karstilohke ja lehtreid.
Lõik (keeleteadus)

Lõik on kirjutatud proosateksti osa, mis on ümbritsevast tekstist eraldatud taandridade ja/või tühjade ridadega.
Lõigu võib moodustada üks või rohkem lauset, lõigu laused on üldjuhul omavahel mõttelt seotud (rohkem kui eri lõikudes olevad laused). Lõik on nii vormiliselt kui ka sisuliselt proosateksti põhiüksus. Tekst võib koosneda ka ühestainsast lõigust. Kuigi ühegi loomuliku keele süntaks ei nõua teksti lõikudesse jaotamist, eeldatakse seda tavaliselt ametliku kirjutusstiili osana pikemate tekstide loetavuse hõlbustamiseks.
Verioja karstiala

Verioja karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Karstiala paikneb Aseri rikkevööndil.
Karstiala moodustavad 350 m pikkusel lõigul 4 karstilehtrit. Karstilehtrite laius on kuni 15 m, pikkus kuni 25 m ja sügavus kuni 1,5 m.
Kurisoo karstiala

Kurisoo karstiala on kaitstav karstiala Lääne-Viru maakonnas Kadrina vallas Loobu jõe vasakul kaldal. 
Karstialal esineb kaks kurisut. Esimese kurisu pikkus on 50 m, laius 20 m ja sügavus 3 m; kurisus esineb mitmeid pugemeid, kus vett neeldub üle 50 l/s. Teine kurisu on mõõtmete poolest esimese sarnane, ent vett neeldub seal vähem: üle 20 l/s.
Meeste 10 000 m jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Meeste 10 000 meetri jooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel toimus 3. ja 6. augustil 1997.
Finaali said mõlema eeljooksu 8 paremat ja lisaks eeljooksude peale kokku 4 sportlast ajaga.
1. eeljooks 3. augustil kl 22.25
2. eeljooks 3. augustil 23.00
Finaal 6. augustil 20.35
São Vicente neem

São Vicente neem (portugali keeles "Cabo de São Vicente", eesti keeles 'Püha Vincenti neem') on neem Portugali lõunarannikul Algarves Sagrese linna lähistel.
See neem moodustab Portugali edelatipu, mille koordinaadid on 37°01′30″ pl 8°59′40″ lp.
Neem on nime saanud sinna väidetavalt maetud kristliku märtri püha Vincenti järgi. 1173. aastal kaevati pühaku säilmed kuningas Afonso I algatusel välja ja viidi üle Lissaboni.
Neeme juures on toimunud arvukalt merelahinguid. 1833. aastal Portugali kodusõja raames aset leidnud merelahingus saavutas Dom Pedrole ustav konstitutsionalistide laevastik võidu Miguel I absolutistide laevastiku üle.
Gellerup

Gellerup on Brabrandi linnaosa, Århusi eeslinn Taanis. 
Sama nimega viidatakse ka ulatuslikule kinnisvara-arendusprojektile Gellerup Planile (taani: "Gellerup Planen"), mis hõlmab Toveshøj ja Gellerupi pargi (taani: "Gellerupparken") elamuid. Viimane ehitati aastatel 1968–1972 elamurajooniks. Avarate korteritega korrusmajades on kokku 1776 korterit ja rajoon oli plaanitud Århusi "magalaks". Ehitati välja ka eluks vajalik taristu, kuid mingil põhjusel koht taanlasi ei köitnud. Lisaks on Gelletrupis moodulmajadest koosnev madalhoonestus ja tehnoloogiapark. 21. sajandi alguses on Gellerupis elanikke umbes 10 000. Gellerupi eripäraks on see, et kogukond koosneb peamiselt maailma eri paigust pärit immigrantidest. Inimesi on Aafrikast, Aasiast, Lähis-Ida riikidest, Tšiilist ja Jamaicalt. Gellerupis on oma idamaine turg – Bazar Vest.
Gellerupi ühenduste majas tehakse tänuväärset tööd nõustamisel, täiskasvanute elukestva õppe võimaluste loomisel ja sisserännanute integreerimisel Taani igapäevaellu. Koos käivad erinevate keelerühmade, usutunnistuste esindajad. Aafrika ja Lähis-Ida naistele pakutakse võimalust tulla koduseinte vahelt välja ning omandada mitmesuguseid praktilisi oskusi, saada koolitust, läbida tervisekontrolli. Sageli tuleb selleks enne teha tõhusat selgitustööd perekondade meeste seas. Ühenduste majas juhendavad ringide ja koolituste tööd nii taanlastest vastavate erialade spetsialistid kui Gellerupis elavate rahvuste esindajad ise. Kultuurierinevuste tutvustamiseks korraldatakse kunstinäitusi, ülevaateid koolitustel valminud toodetest, rahvusliku muusika kontserte jne.
Seal asub ka 1976. aastal sissepühitsetud kirik ning Gellerupi raamatukogu. Lisaks tavapärastele raamatukoguteenustele püütakse raamatukogus ühendada sealset kogukonda ja lahendada sotsiaalseid probleeme. Toimub nõustamine ja juhendamine, et suurendada elanike teadlikkust ja täiendada oskusi, millega Taani ühiskonnas hakkama saada. Nõustamine toimub taani, araabia, türgi, somaali, inglise ja prantsuse keeles. Kirjandust on aga veel rohkemates keeltes. Fondi komplekteeritakse teavikuid Aafrika keeltes, türgi, urdu, iraani ja muudes keeltes.
Transport.
Århusi–Gellerupi liinil sõidavad bussid 5, 16 ja 18.
Meeste maratonijooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Meeste maratonijooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel toimus pühapäeval, 10. augustil algusega kell 8.05.
Võistkondlik järjestus.
Ühtlasi oli see võistkondlik MK jooks, mistõttu tavalise 3 sportlase asemel võis iga riiki esindada 5 sportlast, kellest 3 paremat läks arvesse. Tärniga * on märgitud sportlased, kes ei kuulunud oma riigi kolme parema hulka.
Katkestasid Portugal (lõpetas 2/5), Alžeeria ja Kongo (2/3), Kreeka ja Mehhiko (1/5), Djibouti, Maroko ja Tansaania (1/3) ning Keenia (0/3).
São Vicente neeme lahing

São Vicente neeme lahing on mitme merelahingu nimi:
Meeste 3000 m takistusjooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Meeste 3000 meetri takistusjooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel toimus 4. ja 6. augustil.
Finaali said iga jooksu viis paremat ja lisaks poolfinaalide peale kokku kaks jooksjat ajaga.
1. poolfinaal 4. augustil kl 19.00
Liider Elarbi Hattabi läbis 1 km 2.49,75 ja 2 km 5.34,77-ga.
2. poolfinaal 4. augustil kl 19.15
Liider Mark Croghan läbis 1 km 2.45,08 ja 2 km 5.34,11-ga.
Finaal 6. augustil kl 19.30
Liider Moses Kiptanui läbis 1 km ajaga 2.45,86 ja 2 km 5.31,08-ga.
Meeste 110 m tõkkejooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel kergejõustikus

Meeste 110 meetrit tõkkejooks 1997. aasta maailmameistrivõistlustel toimus teisipäevast kuni neljapäevani, 5.–7. augustil.
Vahejooksud.
Poolfinaali said igast vahejooksust 3 paremat ja kõigi vahejooksude peale kokku 4 jooksjat ajaga.
1. vahejooks 5. augustil 18.40.
Tuul +0,1 m/s
2. vahejooks 5. augustil 18.49.
Tuul +1,2 m/s
3. vahejooks 5. augustil 18.58.
Tuul +0,8 m/s
4. vahejooks 5. augustil 19.07.
Tuul +0,8 m/s
Poolfinaalid.
Finaali said iga poolfinaali 4 parimat.
1. poolfinaal 6. augustil 18.00.
Tuul -0,7 m/s
2. poolfinaal 6. augustil 18.05.
Tuul +1,1 m/s
Finaal.
Finaal 7. augustil 21.15.
Tuul puudub
Reima Pietilä

Frans Reima Ilmari Pietilä (25. august 1923 Turu – 26. august 1993 Helsingi) oli soome arhitekt. 
Ta lõpetas 1953. aastal Tehnilise kõrgkooli arhitektina. Aastatel 1970–1979 oli ta Oulu ülikooli arhitektuuriprofessor.
Suurem osa Reima Pietilä loomingust on valminud koostöös abikaasa Raili Pietiläga. Nad abiellusid 1963. aastal.
Aastal 1982 sai ta akadeemiku aunimetuse. Aastal 1987 anti Reima Pietiläle elutöö eest Rahvusvahelise Arhitektide Liidu (UIA) kuldmedal.
Reima Pietilät peetakse viimaste aastakümnete üheks olulisemaks orgaanilise arhitektuuri esindajaks.
Kunstnik Tuulikki Pietilä oli Reima Pietilä õde.
Raili Pietilä

Raili Inkeri Marjatta Pietilä (sünninimi Paatelainen; 15. august 1926 Pieksämäki – 16. mai 2021 Helsingi) oli soome arhitekt.
Ta lõpetas 1956. aastal Tehnilise kõrgkooli arhitektina. 
1963. aastal abiellus ta Reima Pietiläga. Suurem osa tema loomingust valmis koostöös abikaasaga.
Joseph Muscat

Joseph Muscat (sündinud 22. jaanuaril 1974) on Malta poliitik. Ta oli 11. märtsist 2013 kuni 13. jaanuarini 2020 Malta peaminister.
Ta oli 12. jaanuarini 2020 Tööpartei esimees.
Aastatel 2004–2008 oli ta Euroopa Parlamendi liige.
29. novembril 2016 käis Muscat ametlikul visiidil Eestis.
Teda on süüdistatud ulatuslikus korruptsioonis. Organized Crime and Corruption Reporting Project nimetas ta korruptsiooni ja organiseeritud kuritegevuse vallas nn 2019. aasta inimeseks.
Tema tagasiastumine peaministri kohalt oli seotud ajakirjanik Daphne Caruana Galizia mõrva ümber jätkuvate vastuolude ja skandaalidega.
Ābdul Hāmid

Ābdul Hāmid (bengali keeles আব্দুল হামিদ; sündinud 1. jaanuaril 1944) on Bangladeshi poliitik, kes oli 24. aprillist 2013 kuni 24. aprillini 2023 Bangladeshi president.
Ābdul Hāmid on hariduselt jurist. 
Ta on Rahvaliiga ("Awami League") liige. Aastatel 1970–2009 on ta seitsmel korral parlamenti valitud.
2009. aastast kuni presidendiks valimiseni oli ta parlamendi esimees. Pärast Jillur Rahmāni surma märtsis 2013 sai temast presidendi kohusetäitja. 22. aprillil valis parlament ta presidendiks. Ta oli ainus kandidaat.
Lenna (Bergamo)

Lenna on vald Itaalias Lombardia maakonnas Bergamo provintsis.
Lenna kõrgus merepinnast on keskmiselt 465 meetrit. Asustus­tihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.
Lennas asuvad järgmised asulad: Scalvino.
Lenna piirneb järgmiste omavalitsusüksustega: Camerata Cornello, Dossena, Moio de' Calvi, Piazza Brembana, Roncobello, San Giovanni Bianco, Valnegra.
Lenna territooriumil voolab Adda vasakpoolne lisajõgi Brembo.
São Vicente neeme lahing (1833)

São Vicente neeme lahing toimus 5. juulil 1833 Portugali rannikul asuva São Vicente neeme lähistel. 
São Vicente neeme lahingus kohtusid miguelistide sõdade raames Portugali sürjutatud kuninganna Maria II ja trooni haaranud kuningas Miguel I toetajate laevastikud. See oli miguelistide sõdade suurim ja tähtsaim merelahing. Lahingu võitis kuninganna Maria II pooldajate laevastik, mida juhtis šoti admiral Charles John Napier. Miguelistide laevastiku juht admiral Manuel António Marreiros hukkus, 6 miguelistide laeva langes Napieri kätte.
Lahingu tulemusel murti lõplikult miguelistide vastupanu merel. Portugali pealinn Lissabon jäi merelt ja Tejo jõelt kaitseta, mis võimaldas sama aasta 24. juulil António José Severim de Noronha maavägedel pealinna vallutada.
Satelliidi platvorm

Satelliidi platvorm või kosmoselaeva platvorm on tehiskaaslase üldine tüüp, millel mitu toodetavat kosmoseaparaati põhinevad. Platvorm on kosmoseaparaadi taristu, pakkudes ruumi vajalikele moodulitele, näiteks eksperimendi moodulile.
Tavaliselt kasutatakse neid geostatsionaarsetel satelliitidel, eriti sidesatelliitidel. Satelliidi platvorme kasutatakse ka madalamal orbiidil olevatel satelliitidel, sealhulgas ka Maa-lähedaste orbiitide satelliitidel.
Platvormist tulenev satelliidi vastand on ühekordselt valmistatud või spetsialiseeritud satelliit, näiteks Prospero X-3. Platvormi põhjal toodetud satelliidid on kohandatud kliendi soovidele. Lisatakse missioonispetsiifilisi spetsiaalseid andureid või transpondereid.
Osad.
Tavaline platvorm koosnev järgnevatest alamsüsteemidest:
Santarém (Portugal)

Santarém on linn ja omavalitsusüksus Portugalis Alentejo piirkonnas, Santarémi ringkonna halduskeskus. Linn asub Tejo jõe paremal kaldal, 65 km Portugali pealinnast Lissabonist kirdes.
Santarémi omavalitsusüksuses elas 2011. aastal 61,752 inimest. Omavalitsusüksus jaguneb 18 kihelkonnaks ("freguesia"). 2012. aasta andmetel elas Santarémi linnas 29 929 inimest.
Linna rajasid 2. sajandil eKr roomlased, kes andsid sellele nime Scalabis. Pärast Rooma riigi hävingut kuulus linn esmalt läänegootidele ja seejärel, alates 8. sajandist, araablastele. Muslimite võimu lõpetas Portugali kuningas Afonso I, kes vallutas linna 15. märtsil 1147. Santarémi rajati kuningapalee ja linnas kogunes keskajal tihti Portugali esinduskogu Cortes.
1755. aasta maavärinas sai Santarém tugevalt kahjustada. Napoleoni sõdade ajal langes linn rüüstamise ohvriks.
1833–1834 oli Santarém Portugali kodusõja ajal kuningas Miguel I residents. Hiljem taandus ta veel Santarémist Évorasse.
Santarémi majandus sõltub siiani suuresti põllumajandusest ja toiduainetööstusest. Linnas on Portugali kõige suurem ja kõige mitmekesisem gooti stiilis kirikute kompleks.
Isabel II

Isabel II (10. oktoober 1830 Madrid – 10. aprill 1904 Pariis) oli Hispaania kuninganna aastatel 1833–1868. Ta kuulus Borbónide dünastiasse.
Elulugu.
Isabel II oli kuningas Fernando VII tütar. Soovimata jätta trooni oma vennale Carlosele, lasi kuningas muuta enne surma troonipäriluskorda, mis võimaldas troonile tõusta tema tütrel Isabelil.
Kui Fernando VII 29. septembril 1833 suri ja Isabel kolmeaastaselt kuningannaks sai, esitas don Carlos nõude Hispaania troonile, pannes aluse karlistide liikumisele ja algatades kuus aastat kestnud kodusõja.
Alaealise Isabeli asemel valitses aastatel 1833–1840 regendina tema ema María Cristina ja 1840–1843 kindral Baldomero Espartero. Kui Espartero 1843. aastal kukutati, lasi uus valitsus parlamendil Isabeli 13-aastaselt täisealiseks kuulutada.
Ka Isabeli iseseisev valitsusaeg oli täis paleeintriige, vandenõusid, sõjaväelisi riigipöördeid, ühiskondlikke pingeid ja kodusõdasid. 1846–1849 laastas riiki teine kodusõda, 1859–1860 peeti edutu Hispaania-Maroko sõda, 1864–1866 samuti edutu Chincha saarte sõda Tšiili ja Peruu vastu.
Poliitilise ebastabiilsuse kasvades läks Isabel 30. septembril 1868 eksiili, kuigi jäi formaalselt kuningannaks edasi. Ametlikult loobus ta troonist 25. juunil 1870.
1846. aastal oli kuninganna moderaatide survel abiellunud oma sugulase Francisco de Asís de Borbóniga. Nende abielust sündis 12 last, kellest vaid 5 elasid täisealiseks. Tema pojast Alfonsost sai 1874. aastal Hispaania kuningas Alfonso XII nime all.
Esimene karlistide sõda

Esimene karlistide sõda oli aastatel 1833–1839 Hispaanias peetud kodusõda kuninganna Isabel II toetajate (liberaalide) ja prints Carlos María Isidro de Borbóni toetajate (karlistide) vahel.
Konflikti põhjuseks oli troonipärimiskorra muutmine kuningas Fernando VII poolt, mis võimaldas naistel Hispaania troonile tõusta ja seadis kuninga tütre Isabeli tema vennast Carlosest troonipärimisjärjekorras ettepoole. Laiemalt oli kodusõja keskmes küsimus, kas Hispaanias peaks kehtima konstitutsiooniline või absoluutne monarhia.
Kodusõda lõppes prints Carlose pooldajate kaotusega, kuid tema ja ta järeltulijate poolehoidjad algatasid 19. sajandil Hispaanias veel kaks kodusõda.
Kultuuriturism

Kultuuriturism on üks turismi populaarsemaid liike, mille mõiste ei ole rahvusvaheliselt kokku lepitud. (Kultuuriturismil on mitmeid definitsioone, sest kultuuri mõiste on keeruline.)
Kultuuriturismi eesmärgiks on reisimine teise riiki, et tutvuda eri riikide, rahvaste ja nende kultuuridega. Siinkohal võivad kultuuriks olla näiteks maastikud, arhitektuur, erinevad kunstid, kohalikud eripärad, traditsioonid jm. 
Eesti keeles võib termini "kultuuriturism" asemel kasutada ka termineid "kultuurireisimine" ja "kultuuripuhkus".
Kultuuriturismil on pikk ajalugu, mis ulatub oma juurtega Grand Touri aegadesse. Vaieldakse isegi selle üle, kas pole just kultuuriturism algupärane turismivorm. 
Kultuurireise võetakse tihti ette suurtesse või pika ajalooga linnadesse, kust võib leida huvitavaid arhitektuuriobjekte, muuseume, teatreid jm. Kuid samuti käiakse ka maapiirkondades, näiteks põliselanike kultuuriga tutvumas. Uurimistöödes on arutletud ka selle üle, miks neid kohti külastatakse. De Haan on väitnud, et osad inimesed külastavad neid atraktsioone mitte niivõrd enda huvist lähtuvalt, vaid seetõttu, et teised seda teevad. Samuti on toodud üheks külastuspõhjuseks nostalgia tekkimine (vanemate inimeste puhul). 
Kultuuriturist.
Bob McKercher ja Hilary du Cros on välja pakkunud järgmise kultuurituristide tüpoloogia:
Kultuuriturismi tüübid.
János Csapó liigitas oma uurimistöös kultuuriturismi järgmisteks tüüpideks:
Kultuuriturismi üheks haruks võib pidada popkultuuri turismi ("pop-cultural torism"), mis on reisimine meelelahutuslike eesmärkidega. Meelelahutuseks on siinkohal näiteks kirjandus, muusika, film vms. Näiteks kasvas Uus-Meremaa külastatavus pärast seda, kui seal filmiti filmi "Sõrmuste isand".
Mõju.
Positiivsed küljed.
Kultuuriturismi kohta öeldakse, et see on „hea“ turismiliik, sest see ei kahjusta (enamasti) kohalikku looduskeskkonda ega elanikkonda. Kuid kultuuriturism võib kergesti muutuda massiturismiks, mis võib tundlikele kultuuridele halvasti mõjuda. Seega on kultuuriturismil nii positiivset kui ka negatiivset mõju majandusele ja keskkonnale, aga ka teatud sotsiaalsetele ja kultuurilistele aspektidele. 
Positiivne mõju majandusele: 
Positiivne mõju keskkonnale: 
Sotsiaal-kultuuriline positiivne mõju: 
Negatiivsed küljed.
Negatiivne mõju majandusele: 
Negatiivne mõju keskkonnale: 
Sotsiaal-kultuuriline negatiivne mõju: 
Kultuuriturism Eestis.
Seoses Euroopa Liidu projektiga „Euroopa kultuuripealinn“ on olnud Eestil võimalus olla oma kultuuriga tähelepanu keskpunktis aastal 2011, mis kindlasti suurendas ka kultuuriturismi Eestisse. Turismi Eestisse soodustab ka hea lennuliiklus ja kuulumine Shengeni viisaruumi.
UNESCO maailmapärandi nimistus ("World Heritage List") on Tallinna vanalinn, Struve geodeetiline kaar.
Pedro I (Brasiilia)

Pedro I (12. oktoober 1798 Lissabon – 24. september 1834 Lissabon) oli Brasiilia keiser aastatel 1822–1831. Aastal 1826 oli ta lühikest aega Pedro IV nime all ka Portugali kuningas.
Dom Pedro oli Portugali kuninga João VI vanim täisealiseks elanud poeg. Alates Napoleon I sissetungist Portugali 1807. aastal elas kuninglik perekond Brasiilias Rio de Janeiros. Kui João VI naasis 1821. aastal Portugali, jättis ta oma poja Pedro Brasiilia asevalitsejaks. Brasiilias olid aga maad võtnud iseseisvumismeeleolud ja Pedro otsustas neile järele anda, asudes iseseisvusliikumise poolele. Kui septembris 1822 kuulutati Brasiilia iseseisvaks, sai Pedrost 12. oktoobril 1822 Brasiilia keiser, iseseisva Brasiilia riigi esimene riigipea. Ta loobus isegi Portugali kodakondsusest.
Kui João VI 1826. aastal suri, pidi Pedro asuma ka Portugali troonile. See tekitas aga vastuolusid nii juriidilisel kui poliitilisel pinnal. Esiteks oli Pedro välisriigi troonile asumisega Portugali troonipäriluskorra järgi loobunud õigusest Portugali troonile. Teiseks häirisid Portugali konservatiive, kelle hulka kuulus ka tema noorem vend Miguel, Dom Pedro liberaalsed vaated ja nad kartsid tema võimule tulles oma privileegide kaotamist. Samal põhjusel toetasid Portugali liberaalid Pedro saamist Portugali troonile.
Pedro istus Portugali kuningatroonil lühikest aega, 10. märtsist 2. maini 1826. Sel ajal püüdis ta välja töötada kompromissi, mis rahuldaks kõiki osapooli. Ta lasi parlamendil kinnitada uue põhiseaduse, mis tagas küll konstitutsioonilise monarhia, kuid jättis monarhile olulise vahendajarolli ega rünnanud kiriku positsiooni ühiskonnas. 2. mail 1826 loobus ta troonist oma tütre Maria kasuks. Konservatiivide rahuldamiseks pidi Maria täisealiseks saades abielluma oma onu, konservatiivse tiiva juhi prints Migueliga.
Pedro kompromiss ei rahuldanud aga konservatiive. Veebruaris 1828 kutsusid nad eksiilis elanud Dom Migueli Portugali tagasi, kuulutasid ta kuningaks Miguel I nime all ja kõrvaldasid alaealise Maria II troonilt. Puhkes kuus aastat kestnud kodusõda, kus vastamisi olid konstitutsioonilise ja absoluutse monarhia pooldajad. Kuna tegelikult käis sõda kahe venna ja nende maailmavaadete vahel, siis on seda vahel ajalookirjanduses nimetatud ka "kahe venna sõjaks".
Pedro ise võttis sõjategevusest osa 1831. aastast, mil ta oli sunnitud vastuolude tõttu Brasiilia suurmaaomanikega oma poja Pedro kasuks Brasiilia keisritroonist loobuma. Ta pöördus Euroopasse tagasi ning maabus 1832. aastal Suurbritannia ja Prantsusmaa toetusel Terceira saarel, kust asus juhtima sõjategevust oma noorema venna vastu. 1834. aastal õnnestus tema poolehoidjatel Hispaania, Prantsusmaa ja Suurbritannia toel Miguel I väed alistada ja sundida Miguel mais 1834 troonist loobuma. Portugali troonile tõusis taas Pedro tütar Maria II.
Võidu vilju ei õnnestunud Dom Pedrol kaua nautida, sest juba sama aasta septembris suri ta tuberkuloosi.
Sarnaselt paljude 19. sajandi liberaalidega oli ka Pedro I vabamüürlane.
Influentsaviirus

Influentsaviirused (ingl k "Haemophilus influenzae") on "Pasteurellaceae" perekonda kuuluvad viirused. Nende hulka kuuluvad "Haemophilus influenzae", "Pfeiffer bacillus" ja "Bacillus influenzae".
Viiruste peremeesorganismid on nii imetajad kui linnud ja viirused parasiteerivad neil ülemiste hingamisteede limaskestades. Viirused põhjustavad patoloogiaid nii inimestel kui loomadel.
Ajalugu.
Bakteri eraldas maailmas esimesena 1890. aasta influentsaepideemia ajal Robert Pfeiffer .
Filipiinide Ülikooli Meditsiini ja Kirurgia Kolledži patoloogia ja bakterioloogia osakonna 1920. aasta jaanuaris avaldatud publikatsiooni kokkuvõttes on kirjutatud nii : H. W. Wade ja C. Manalang, "Fungous developmental growth forms of "Bacillus Influenzae" : 
Kromosoomid.
"Haemophilus influenzae" oli esimene vabalt elav organism (ingl k "free-living organism"), kelle kromosoomistik 1995. aastal sekveneeriti.
Kliiniline meditsiin.
Diagnoosi kinnitamine inimestel.
Diagnoosimisel juhindutakse Eesti kaudu rahvusvahelise haiguste klassifikatsioonisüsteemi RHK-10. 
Diagnoosimisel võidakse lisaks haigusloole läbi viia ka mitmeid kliinilisi teste (kopsuröntgen, vereanalüüsid jpt). RHK-10 alusel kuulub "Haemophilus influenzae" tekkene kopsupõletik peatükki X: [J00-J99] Hingamiselundite haigused alampeatükki [J09-J18] gripp ja pneumoonia ehk kopsupõletik. Mida vajaduse korral täpsustatakse alamjaotistes: 
"Haemophilus influenzae" põhjustab ka teisi haiguslikke seisundeid, nagu bakterveresust ja septilist artriiti, ajukelmepõletikku, kõripealisepõletikku ja "Haemophilus influenzae" tselluliiti jpm. 
"Haemophilus influenzae" mitmed tüved on osutunud antibiootikumiresistentseteks.
Prognoos.
"Haemophilus influenzae" tekkese kopsupõletiku korral on prognoos halb - ka ravi saadavuse korral võib sellesse surra 30% nakatunuist.
Vaktsiin.
"Haemophilus Influenzae b", tavanimetusega Hib, vastu (ka kompleksvaktsiinidena) vaktsineeritakse USAs lapsi immuniseerimiskava raames.
Évora Monte

Évora Monte (ka "Évora-Monte", "Évoramonte") on asula Portugalis Alentejo piirkonnas Évora ringkonnas.
2011. aastal oli selle elanike arv 569.
Asula tuntuim ajalooline objekt on 1160. aastal rajatud kindlus. Varem oli Évora Monte samanimelise valla keskuseks. 1855. aasta haldusreformiga likvideeritud vallas elas 19. sajandi alguses üle 2600 inimese. 26. mail 1834 seal sõlmitud Évora Monte lepinguga loobus Portugali kuningas Miguel I troonist ja lahkus riigist, lõpetades kuus aastat kestnud miguelistide sõjad.
Portugali põhiseadus (1826)

1826. aasta põhiseadus oli Portugali kuningriigi teine põhiseadus, millega kuningas Pedro IV püüdis lepitada absolutismi ja konstitutsioonilise monarhia pooldajaid, nähes mõlemale rühmitusele ette rolli riigi valitsemisel. 
Erinevalt 1822. aasta põhiseadusest pani uus dokument aluse neljaharulisele valitsusele. Seadusandlikku võimu teostav parlament muudeti kahekojaliseks. Parlamendi ülemkoda koosnes eluaegsetest ja pärilike tiitlitega peeridest ning vaimulikest, kelle nimetas kuningas. Parlamendi alamkoda koosnes 111 saadikust, kelle valisid nelja-aastaseks ametiajaks kohalikud esinduskogud. Need esinduskogud valiti omakorda valimistel, millel said osaleda makse maksvad meessoost maaomanikud. Kohtuvõim kuulus kohtutele ja täidesaatev võim ministritest koosnevale valitsuskabinetile. Vahendajaks kolme võimu vahel pidi olema kuningas, kellel oli õigus iga seadust vetostada.
1826. aasta põhiseadus oli 1822. aasta põhiseadusest mõõdukam, sest püüdis leida kompromissi kahe vaenupoole vahel. Sellega suurenes kõrgaadli mõjuvõim ja kinnitati kiriku ühiskondlik positsioon, loobumata samal ajal konstitutsioonilise monarhia põhimõtetest.
Kompromissina kukkus 1826. aasta põhiseadus siiski läbi, sest absolutiste see ei rahuldanud. Kui 1828. aastal haaras võimu Pedro IV noorem vend Miguel, lasi ta kohe põhiseaduse tühistada. Konstitutsioonilise monarhia põhimõtete juurde pöörduti tagasi alles pärast absolutistide lüüasaamist kuus aastat kestnud kodusõjas.
Juhan Voolaid

Juhan Voolaid (sündinud 13. aprillil 1971) on eesti kirjanik.
Ta lõpetas 1989. aastal Tartu 1. Keskkooli ja on õppinud Tartu Ülikoolis geograafiat.
Ta oli 2021. aastal Tartu linnakirjanik. 
Looming.
Kirjutab põhiliselt ilukirjandust, Tartus on korraldatud tema fotonäitusi kodulinnast.
Isiklikku.
Tema ema Kaie Voolaid on spordiajaloolane, vend Kalle Voolaid (1969–2022) oli samuti spordiajaloolane. Isa Henn Voolaid oli füüsik.
Indrek Särg

Indrek Särg (sündinud 26. aprillil 1966) on eesti kirjandustegelane, pedagoog ja poliitik. 
Haridus.
Indrek Särg lõpetas Tartu Ülikooli eesti filoloogina 1990. aastal ning täiendkoolituse juhtimise alal 2005. aastal Tallinna Ülikoolis.
Akadeemiline tegevus.
Ta on töötanud õpetajana Hugo Treffneri Gümnaasiumis, õpetajana Tartu Kristlikus Põhikoolis majandusdirektorina Tartu Lastekunstikoolis, õppejõuna Tartu Õpetajate Seminaris, Tartu Ülikoolis ja Tartu Teoloogia Akadeemias, külalisõppejõuna Mordva Riiklikus Ülikoolis ning esinenud külalisloengutega Helsingi ja Tampere ülikoolides. 1998. aasta lõpul õpetas ta Avatud Eesti Fondi toel Tartu Ülikooli magistrandina Saranski Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust.
Muu keele ja kirjandusega seotud töö ja tegevus.
Ta on töötanud 1980. aastatel Kostabi lehe toimetajana ja kooliõpetajana, avaldanud kirjandusest ja kultuuripoliitikast retsensioone, ülevaateid ja esseid ajakirjades Vikerkaar ja Looming.
Särg on korraldanud rahvusvahelisi teaduskonverentse, ekspeditsioone sugulasrahvaste uurimiseks ja ühistegevuse konverentse. Särg kuulub Eesti Kirjanduse Seltsi juhatusse ja MTÜ Kesk-Eesti Metsaomanikud toimkonda. Ta on Tartu Noorte Autorite Koondise liige. Särg on toimetanud NAKi almanahhe "AlmaNAK" (1988–1989) ja "Hea raamat" (1998).
Poliitiline tegevus.
Jaanuaris 2015 astus Särg Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna liikmeks.
Ta kandideeris Tartus 2015. aasta Riigikogu valimistel ja kogus 116 häält. 
Pärast valimisi sai Särjest erakonna Tartu ringkonna esimees. Ta lubas hakata korraldama Tartus väitlusüritusi, kaasata senisest enam erakonna töösse seeniore ja korraldada noorteliikumise Sinine Äratus üritusi.
2017. aasta KOV valimistel valiti ta 1604 häälega Tartu linnavolikokku.
2019. aasta Riigikogu valimistel Tartus sai Indrek Särg 2223 häält. Eesti merekooli Tartu filiaali juhataja ja EKRE Tartu ringkonna juht Indrek Särg kogus valimistel 2223 häält.
28. mail 2019. aastal heideti ta EKRE juhatuse koosoleku otsusel erakonnast välja, kuna ta olevat korduvalt ja jämedalt rikkunud erakonna põhikirja. Rikkumiste seas toodi välja erakonnatöö takistamine ning valimiskampaania ajal teistele EKRE kandidaatidele Jaak Valgele ja Ruuben Kaalepile vastu töötamine. Väljaheitmise tõttu kaebas Särg hiljem erakonna kohtusse.
14.09.2021 asutas Tartus koos Sten-Hans Vihmariga MTÜ Konservatiivide Klubi.
Évora Monte leping

Évora Monte leping (ka Évora Monte konventsioon või Évora Monte kontsessioon) on 26. mail 1834 Portugalis Alentejo piirkonnas Évora Montes sõlmitud leping, mis lõpetas kuus aastat (1828–1834) kestnud miguelistide sõjad.
Lepingu põhipunktiks oli kuningas Miguel I loobumine nõuetest Portugali troonile ja lahkumine eluaegsesse eksiili.
Liberaalide (Dom Pedro ja Maria II toetajad) nimel kirjutasid lepingule alla Terceira hertsog António José Severim de Noronha ja Saldanha krahv João Carlos de Saldanha Oliveira e Daun, konservatiivide (Miguel I toetajad) nimel allkirjastas lepingu kindralleitnant José António Azevedo e Lemos.
Lepingu artiklid.
Évora Monte lepingus oli esialgu 9 artiklit, millele lisati järgmisel päeval veel 4 artiklit:
Lisaartiklid:
Genova protest.
Kohe oma uude elukohta Genovasse saabumise järel 20. juunil 1834 saatis Dom Miguel pöördumise kõigile Euroopa õukondadele, milles ta rõhutas, et Évora Monte leping on õigustühine, sest selle surusid talle jõuga peale Nelikliidu valitsused: