tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
1997. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused

1997. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused olid 6. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 7.–9. märtsini Pariisis.
Esimest korda oli MM-i kavas naiste teivashüpe. Võistlustel osales 712 sportlast 118 riigist. 
Sisemaailmameistrivõistlustel püstitati kolm maailmarekordit: meeste 800 meetri jooksus Wilson Kipketer (1.42,67), naiste teivashüppes Stacy Dragila (4,40) ja 4 x 400 m teatejooksus Venemaa naiskond (3.26,84).
Mehed.
Teivashüpe.
1999. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused

1999. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused olid 7. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 5.–7. märtsini Maebashis Jaapanis. 
Need olid esimesed sisemaailmameistrivõistlused, mis toimusid väljaspool Euroopat ja Põhja-Ameerikat. Võistlustel püstitati kaks maailmarekordit: meeste 4x400 meetri teatejooksus, mille võitis USA meeskond (3.02,83), ja naiste 4x400 meetri teatejooksus, mille võitis Venemaa naiskond (3.24,45). 
Võistlustel osales 451 sportlast 115 riigist.
2003. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused

2003. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused olid 9. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 14.–16. märtsini National Indoor Arenal (nüüdse nimega Barclaycard Arena) Suurbritannias Birminghamis. Võistlustel osales kokku 589 sportlast 133 riigist. 
Sisemaailmameistrivõistlustel püstitati üks maailmarekord: Svetlana Feofanova ületas teivashüppes 4,80 m.
Jakob Hurda monument

Jakob Hurda monument on Tartus Vanemuise pargis asuv mälestusmärk, mis on püstitatud eesti rahvaluule- ja keeleteadlase Jakob Hurda mälestuseks. Monument valmis 1994. aastal.
Mälestusmärk koosneb madalast graniitalusest ning sellel paiknevast toolil istuvast ja lahtist raamatut käes hoidvast keeleteadlase graniitskulptuurist. Aluse keskmisele osale on raiutud keelemehe nimi, sellest vasakule sünni- ja paremale surma-aasta.
Monumendi autorid on skulptor Jaak Soans ja arhitekt Rein Tomingas.
2004. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused

2004. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlused olid 10. sisemaailmameistrivõistlused kergejõustikus, mis toimusid 5.–7. märtsini Budapestis Ungaris uues 13 000 pealtvaatajale ehitatud Budapest Arenil. Budapestis olid need juba teised sisemaailmameistrivõistlused, eelmised olid 1989. aastal.
200 m jooks oli viimast korda sise MM-i võistluste kavas.
Michael Imperioli

James Michael Imperioli (sündinud 26. märtsil 1966 Mount Vernonis New Yorgi osariigis) on Emmy auhinnaga pärjatud USA näitleja. 
Ta on tuntud eelkõige Christopher Moltisanti kehastajana aastatel 1999–2007 eetris olnud draamasarjas "Sopranod".
Samuti oli tal aastatel 2005–2006 külalisroll draamasarjas "Seaduse nimel", kus kehastas detektiiv Nick Falcot.
Suurel ekraanil on teda näha olnud filmides "Omad poisid", "Jungle Fever", "Pahad poisid", "Korvpallipäevikud", "Clockers", "Dead Presidents", "Lean on Me" ja "Last Man Standing",
Jaan Tõnissoni monument

Jaan Tõnissoni monument on püstitatud endise Eesti riigivanema, peaministri ning Postimehe väljaandja ja peatoimetaja Jaan Tõnissoni mälestuseks. Monument asub Tartu kesklinnas, Postimehe kunagise toimetuse vastas Tõnissoni platsil. 
Monumendi autorid on skulptor Mati Karmin ja arhitekt Tiit Trummal. Monument avati 2001. aastal.
T.R. Knight

Theodore Raymond Knight (sündinud 26. märtsil 1973) on Emmy auhinnale esitatud Ameerika Ühendriikide näitleja.
Ta on tuntud eelkõige dr George O'Malley kehastajana draamasarjas "Grey anatoomia". Lisaks on ta kaasa teinud Broadway lavastustes "Tartuffe" ja "Noises Off" ning mitmes muus teatrilavastuses.
Mati Karmin

Mati Karmin (sündinud 26. veebruaril 1959 Tartus) on eesti skulptor.
Elulugu.
Karmin õppis 1966–1977 Hugo Treffneri Gümnaasiumis. Ta astus 1981. aastal Eesti Riiklikku Kunstiinstituuti, mille lõpetas 1986. aastal skulptuuri erialal. 
Töötas Eesti Kunstiakadeemias kuni 1995. aastani õppejõuna. Ta on õpetanud ka Tartu Kõrgemas Kunstikoolis, töötades seal professori ja skulptuuriosakonna juhatajana.
Looming.
Mati Karmini enam kui 20 monumentaalskulptuuri ilmestavad mitut Eesti linna ja asulat. Olulisemad neist on Charles Leroux’ mälestusmärk Tallinnas (1989), parvlaeva Estonia hukku mälestavad monumendid Hiiumaal (1995) ja Pärnus (1997), purskkaevuskulptuur „Suudlevad tudengid” (1998), Jaan Tõnissoni monument (2001) ja Juri Lotmani monument (2007) Tartus, ratsamonument „Püha Jüri võitlus lohega” Toris (2003) ning Marie Underi monument Tallinnas (2010).
Karmini loomingu üks suurejoonelisemaid väljundeid on 1990. aastate lõpul alustatud meremiiniprojekt. Eesti põhjarannikul ja saartel leidus pärast Nõukogude armee lahkumist hulgaliselt mahajäänud militaartehnikat, sealjuures roostetanud miinikesti, millest osa oli pärit isegi I maailmasõja aastaist. Kunstnik hakkas neist valmistama kaminakoldeid ja mööbliesemeid. Viimastel aastatel on Mati Karmini suhe miinikestadega muutunud abstraheerivamaks. Sfäärilisi kujundeid on esitatud ruumiliste moodulitena kui universaalseid dekoratiivseid vorme.
Tartu linn nimetas Karmini 2024. aasta jaanuaris Tartu Tartu linna aukodanikuks ja andis talle samal ajal Tartu Suurtäht.
Ühiskondlik tegevus.
Mati Karmin on olnud Eesti Kunstnike Liidu president (1992–1995), kuni 2020. aastani oli Tartu Toome Rotary Klubi liige, EELK Tallinna Püha Neitsi Maarja Piiskopliku Toomkoguduse nõukogu liige.
2018. aasta III kvartalis oli Karmin Eesti Konservatiivse Rahvaerakonna üks suuremaid toetajaid, olles ühtlasi partei liige.
Kristjan Jaak Petersoni monument

Kristjan Jaak Petersoni monument on püstitatud eesti luuletaja Kristjan Jaak Petersoni mälestuseks. Monument asub Tartus Toomemäel. 
Selle autorid on skulptor Jaak Soans ja arhitekt Allan Murdmaa.
Monument avati 1983. aastal.
Beverley

Beverley on linn Inglismaal East Riding of Yorkshire'is.
Linnas asub 1220–1420 ehitatud toomkirik.
Ale (õlu)

Ale [eil] on õlleliik, mida pruulitakse pinnakääritamisel odralinnastest. Enamik "ale"'idest sisaldab teatud maitsetaime, tavaliselt humalat, mis annab õllele mõru maitse, tasakaalustades linnase magusust.
"Ale" on levinud Suurbritannias, Saksamaal, Kanada idaprovintsides, Iirimaal, USA-s ja Belgias.
Seda kääritatakse temperatuuridel 15–24 °C.
Ajalugu.
Enne humala kasutuselevõttu Inglismaal 15. sajandil kasutati nimetust "ale" humalavabade kääritatud jookide kohta.
"Ale" oli tähtis jook keskaegse maailma põhitoidus, kuhu kuulus ka leib. Kuna mõlemad käärituvad, peeti neid üleloomulikeks.
Sõna "ale" tuleneb vanainglise sõnast "ealu", mis tuleneb germaani algkeele sõnast *aluth-, mis omakorda tuleneb indoeuroopa algkeele sõnast *alu-t, sõnatüvi *alu-, mis tähendab "nõidust, võimusesse võtmist, joobumist". Sama päritolu on taani, norra, rootsi, islandi ja vanaskandinaavia "öl/øl", vanabulgaaria "olu", sloveeni "ol", vanapreisi "alu", leedu "alus", läti "alus" ning soome "olut" ja eesti "õlu".
234

234. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 
Aastad: 229 230 231 232 233 - 234 - 235 236 237 238 239
233

233. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 
Aastad: 228 229 230 231 232 - 233 - 234 235 236 237 238
232

232. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 
Aastad: 227 228 229 230 231 - 232 - 233 234 235 236 237
231

231. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 
Aastad: 226 227 228 229 230 - 231 - 232 233 234 235 236
Laagriõlu

Laagriõlu ehk põhjakääritamisega õlu on õlleliik, mille valmistamisel jäetakse õlu pärast põhjakääritamist laagerduma (sellest tulebki nimetus).
Laagriõlled on heledama värvusega, suure gaasisisaldusega, keskmise kuni tugeva humalamaitsega ning 3–5-protsendise alkoholisisaldusega.
Laagriõlu on maailma populaarseim õlleliik. Seda hakati Saksamaal pruulima umbes 500 aastat tagasi. 
Laagriõllede hulka kuulub näiteks pilsen. 
Ajalugu.
16. sajandil (või isegi varem) oli Baieri õllepruulijatel kohustus õlut pruulida vaid aasta jahedamatel kuudel. Et õlu oleks suvekuudel kättesaadav, hoiti seda koobastes ja kivikeldrites. Aastatel 1820–1830 reisis Baieri õllepruulija Gabriel Sedlmayr II noorem Euroopas eesmärgiga täiustada oma pruulimisoskust. Pärast naasmist lõi ta stabiilsema ja tervikliku laagriõlle, mille retsept levis kiiresti üle Euroopa. 
Kasutades teistsugust linnast ja kohalikku vett, lõi Baieri õllepruulija Josef Groll 1842. aastal Plzeňis kuldse värvusega õlle, mis sai tuntuks pilsnerina.
230

230. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 
Aastad: 225 226 227 228 229 - 230 - 231 232 233 234 235
229

229. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad
Aastad: 224 225 226 227 228 - 229 - 230 231 232 233 234
228

228. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad
Aastad: 223 224 225 226 227 - 228 - 229 230 231 232 233
227

227. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad
Aastad: 222 223 224 225 226 - 227 - 228 229 230 231 232
226

226. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad
Aastad: 221 222 223 224 225 - 226 - 227 228 229 230 231
225

225. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 170. aastad 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad - 220. aastad - 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad
Aastad: 220 221 222 223 224 - 225 - 226 227 228 229 230
235

235. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 180. aastad 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad - 230. aastad - 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 
Aastad: 230 231 232 233 234 - 235 - 236 237 238 239 240
236

236. aasta (CCXXXVI) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas reedel. Arvu 236 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
237

237. aasta (CCXXXVII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas pühapäeval. Arvu 237 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
238

238. aasta (CCXXXVIII) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas esmaspäeval. Arvu 238 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
239

239. aasta (CCXXXIX) oli Juliuse kalendri aasta, mis algas teisipäeval. Arvu 239 on selle aasta tähistamiseks laialdaselt kasutatud alates varakeskajast, kui Euroopas sai valdavaks Anno Domini ajaarvamine.
240

240. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 
Aastad: 235 236 237 238 239 - 240 - 241 242 243 244 245
241

241. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 
Aastad: 236 237 238 239 240 - 241 - 242 243 244 245 246
242

242. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 
Aastad: 237 238 239 240 241 - 242 - 243 244 245 246 247
243

243. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 190. aastad 200. aastad 210. aastad 220. aastad 230. aastad - 240. aastad - 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad 290. aastad 
Aastad: 238 239 240 241 242 - 243 - 244 245 246 247 248
Must September

Must September (araabia منظمة أيلول الأسود) oli aastatel 1971–1974 tegutsenud palestiinlaste äärmuslik rühmitus, mis korraldas terrorirünnakuid Euroopas ja Lähis-Idas.
Organisatsioon eraldus 1971. aastal suuremast Fatahi organisatsioonist reaktsioonina mustale septembrile, mil Jordaania viskas relvade toel riigist välja Palestiina Vabastusorganisatsiooni pärast nende riigipöördekatset. Musta Septembri juht oli Ali Hassan Salameh, keda peetakse ka Müncheni veresauna planeerijaks.
Must September korraldas mitmeid terrorirünnakuid, millest kuulsaim toimus 1972. aastal Müncheni suveolümpiamängude käigus, mil organisatsiooni liikmed pantvangistasid ja tapsid 11 Iisraeli sportlast. Müncheni veresaunana tuntud pantvangikriisis hukkus kokku 17 inimest. Lisaks sellele korraldasid organisatsiooni liikmed eduka atentaadi Jordaania peaministrile Wasfi al-Tallile, saatsid kirjapomme Iisraeli saatkondadesse, võtsid pantvangi ja hukkasid diplomaate Saudi Araabia Sudaani saatkonnas ja kaaberdasid Belgia reisilennuki.
Organisatsioon lõpetas tegevuse Fatahi soovil 1974. aasta detsembris. Täpne põhjus ei ole teada, aga kahtlustatud on Mossadi survet, sest Mossad hakkas pärast Müncheni veresauna jahtima nii Musta Septembri kui ka Palestiina Vabastusorganisatsiooni liikmeid. Organisatsiooni liikmed saadeti teistesse palestiinlaste organisatsioonidesse.
Balti sõrmkäpp

Balti sõrmkäpp ("Dactylorhiza baltica") on käpaliste sugukonda sõrmkäpa perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik. 
Eestis on balti sõrmkäpp III kaitsekategooria kaitsealune liik. Eesti Orhideekaitse Klubi valis balti sõrmkäpa 2022. aastal Eesti aasta orhideeks.
Kasvukoht ja levila.
Balti sõrmkäpa peamisteks kasvukohtadeks on niisked ja soised niidud, ranna- ja luhaniidud, soostunud heinamaad, madalsooservad, allikasood, veekogude kaldad. Eestis esineb balti sõrmkäppa hajusalt ja väikesearvuliselt, olles rohkearvulisem Lääne-Eesti rannikualadel sh. meie suursaartel ja Kagu-Eestis alates Tartumaast. Üldine levila hõlmab peamiselt Baltikumi ulatudes Poola põhjaosast Ahvenamaani, idas ulatub servapidi ka Venemaale.
Botaaniline kirjeldus.
Balti sõrmkäpp kasvab 25–70 (100) cm kõrguseks. Varrel ühtlaselt paiknevad lehed on ühelaiused, olles keskmiselt 2 cm laiused ja laiuvad, tumerohelised ja tumedalaigulised. Mõnikord võivad laigud olla rõngakujulised. Kõige suurem leht on alt teine. Lehed on altpoolt rohelised ja läiketa. 
Roosakasvioletsed, väga selgete purpurvioletsete joontega õied on koondunud tihedasse tipmisse õisikusse. Huule külgmised hõlmad on suunatud külgedele ning keskmine hõlm otse alla, justkui suust välja aetud keel. Taimed õitsevad Eestis juuni teisest nädalast juuli lõpuni.
Taimi tolmeldavad putukad, kuid nektarit sõrmkäpad tolmeldajatele ei paku. Heades kasvutingimustes on täheldatud vegetatiivset paljunemist, kus vana juuremugula asemele kasvab kaks või enam noort mugulat. Hübridiseerub kõigi sõrmkäpa perekonna liikide ja harva ka teiste perekondade esindajatega.
Harilik muguljuur

Harilik muguljuur ("Herminium monorchis") on käpaliste sugukonna muguljuure perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
2017. aastal oli harilik muguljuur Eesti aasta orhidee. Harilik muguljuur on Eestis II kategooria looduskaitse all olev liik.
Botaaniline kirjeldus.
Harilik muguljuur kasvab tavaliselt 10–20 cm kõrguseks. Taime rohekaskollased meelõhnalised õied on koondunud saledasse õisikusse. Taimel on kaks (harvem kolm) varre alusele kinnituvat umbes 5 cm pikkust süstjat lehte. Harilik muguljuur õitseb juuni keskpaigast juuli keskpaigani. Tolmeldajateks on väiksed (kuni 2 mm pikkused) putukad – kärbsed, herilased, sääsed ja mardikad.
Kasvukohad ja levila.
Harilik muguljuur kasvab lubjarikka mulla ja madala taimestikuga niisketes või paraniisketes rannaniitudel, hõredates loopealsetes kadastikes ning allika- ja madalsoodes.
Ta on ainus muguljuure perekonda kuuluv Eestis kasvav liik. Keskkonnaregistri andmetel on praegu hariliku muguljuure kasvukohti teada Harju-, Hiiu-, Lääne-, Saare-, Pärnu- ja Tartumaalt. Varasematest andmetest on teada, et teda on leitud kasvamas ka Viru-, Jõgeva-, Valga- ja Võrumaalt.
Punane tolmpea

Punane tolmpea ("Cephalanthera rubra") on käpaliste sugukonna tolmpea perekonda kuuluv mitmeaastaste rohttaimede liik. 
Taim on oma eredate lillakasroosade õitega üks Eesti eksootilisema välimusega orhideesid.
Eesti Orhideekaitse Klubi valis punase tolmpea 2010. aasta orhideeks.
Botaaniline kirjeldus.
Tumedate, sinakasroheliste lehtedega ja pisut võnkliku varrega punane tolmpea kasvab kuni 50 cm kõrguseks (Eestist on leitud ka 1 m kõrgune taim). Suuri õisi on taimel kuni kümmekond ja need puhkevad jaanipäeva paiku. Mullas on taimel pikkade juurtega peenike risoom, mis mõnikord moodustab kõrvalharudel tütartaimi. Uued taimed võivad areneda ka juurepungadest.
Putuktolmlejana meelitab punane tolmpea oma ereda õievärviga ligi mesilasi, kuigi tema õites ei ole nektarit. Taim kasutab ära asjaolu, et putukad tajuvad punaseid ja siniseid värvusi sarnastena. Olles saanud magusa suutäie sinistest kellukaõitest, loodavad putukad sama ka sarnastena tunduvatelt tolmpeaõitelt. Tolmpea viljad on püstised kuprad arvukate väikeste seemnetega.
Kasvukohad.
Lubjalembese taimeliigina kasvab punane tolmpea Eestis peamiselt loometsades, aga ka põõsastikes, kuivades männikutes, mõnikord ka paeklibustel teeservadel. Taimed eelistavad poolvarju, lagedal kohtab neid harva. Eestis võib punast tolmpead näha läänesaartel, Mandri-Eesti lääneosas ja Pandiveres. Selle liigi leviku põhjapiir pole meist kaugel — Lõuna-Soomes kuulub ta juba väga haruldaste taimede hulka.
Punase tolmpea taimed elavad aastakümnete vanuseks, kuid igal aastal ei pruugi otsija neid leida. Üsna reeglipäraselt jätavad taimed aeg-ajalt kasvuaastaid vahele ja võivad niimoodi puhata korraga kuni kaks aastat. Pärast puhkust on taimed sageli isegi suuremad ja tugevamad, sest vahepeal on neid toitnud juurtel elav seeneniidistik. Punane tolmpea on väga tundlik niitmise või noppimise suhtes ja see võib taime isegi tappa.
Soohiilakas

Soohiilakas ("Liparis loeselii") on käpaliste sugukonna hiilaka perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
Kirjeldus.
Soohiilakas on väike, rohekaskollane 10–15 cm pikkuse varrega orhidee.
Soohiilakal on õitsemise ajal lehtedest pisut kõrgem õisikuvars, millel paiknevad hõredas kobaras rohekaskollased õied. 
Maapinnal võib näha vaid osaliselt mullas asuvaid mugulaid. Võsu kandva mugula kõrval on üks või mitu varasemate aastate mugulat, millel võib küljes olla ka mullune kuivanud õisikuvars koos tühjade seemnekupardega. Soohiilakat peetakse isetolmlejaks.
Kasvukoht.
Soohiilakas kasvab enamasti üksikute isenditena ja eelistab madala taimestikuga mättaid lubjarikastel ja märgadel kasvukohtadel madalsoodes, allikate ümbruses, järvekallastel ning rannaniitudel. Eestis on soohiilakat leitud kasvamas ka inimtekkelistel kasvukohtadel nagu karjääriveekogude kallastel.
Selliste kasvukohtade kadumise tõttu on soohiilakas üsna ohustatud kogu Euroopas. 
Levik.
Eesti on soohiilaka leviku põhjapiiriks. Eestis harvaesinev.
Kaitsestaatus.
Soohiilakas on Eestis II kaitsekategooria kaitsealune liik.
Sarnased liigid.
Ainulehine soovalk, harilik muguljuur ja harilik sookäpp.
Russowi sõrmkäpp

Russowi sõrmkäpp ("Dactylorhiza russowii") on käpaliste sugukonna sõrmkäpa perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
Süstemaatika.
19. sajandil kirjeldas Johannes Klinge, kes elas ja töötas ka Eestimaal, ohtrasti Russowi sõrmkäpa vorme, teisendeid ja alamliike. Hilisemad süstemaatikud ei ole siiski seda jaotust tunnustanud. Lääne-Euroopas kasvab ahtalehine sõrmkäpp ("D. traunsteineri"), mis sarnaneb äravahetamiseni Russowi sõrmkäpaga.
Viimastel aastatel on paljud uurijad tegelenud selle perekonna süstemaatika probleemidega, kasutades biokeemilisi meetodeid.
Välimus.
Varre kõrgus jääb tavaliselt alla 40 cm. Sageli hoiduvad taime lehed pisut kaardu, on enamasti pruunitäpilised, aga täpid võivad ka puududa. 
Liigile on iseloomulikud kitsad lehed (enamasti alla ühe sentimeetri) ja suhteliselt suured õied hõredas õisikus. Õied, kandelehed ja ka varre ülemine osa on enamasti intensiivselt lillakaspunased. Taime õitseaeg kestab juuni lõpust juuli alguseni.
Kasvukoht.
Taim kasvab enamasti soistel niitudel ja soodes. 
Kaitsestaatus.
Eestis on Russowi sõrmkäpp II kaitsekategooria soontaimeliik.
Valge tolmpea

Valge tolmpea ("Cephalanthera longifolia") on käpaliste sugukonna tolmpea perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
Eestis on valge tolmpea III kaitsekategooria kaitsealune liik. Eesti Orhideekaitse Klubi valis valge tolmpea 2023. aastal Eesti aasta orhideeks.
Kasvukoht.
Valge tolmpea peamisteks kasvukohtadeks Eestis on puisniidud ja hõredamad loometsad. 
Botaaniline kirjeldus.
Õitsemisega alustab see orhidee tavaliselt juba mai lõpupäevil ja õitseaeg kestab laias laastus jaanipäevani. Taime õied paiknevad hõredas õisikus ja neid on tavaliselt 5-20, kohatud on ka rohkem kui 30 õiega isendeid, aga need on haruldased. Kellukat meenutava lumivalge õie huule alumine serv on tumekollane, kuid vahel esineb ka üleni valgete õitega isendeid. Täielikult avanenud õie läbimõõt võib ulatuda üle kahe ja poole sentimeetri. Selle näitajaga on ta suurimate valgete õitega orhidee Eestis ning üks suurimaid Euroopas. Suuremad valged õied võivad Euroopa mastaabis olla näiteks suureõielisel tolmpeal ("Cephalanthera damasonium" (Mill.) Druce), mida Eestis ei kasva.
Lehti on valgel tolmpeal 6-10, need on enamasti kahekülgse asetusega, varre suhtes püstiselt kaldu või kuni peaaegu rõhtsad, kujult süstjad, terava tipuga ja kergelt renjad, toonilt kollakasrohelised. Taimede kõrgus jääb tavaliselt vahemikku 15-40 cm, harva võib see ulatuda ka üle 70 sentimeetri. Valge tolmpea maa-aluseks osaks on lühike horisontaalselt paiknev risoom, millest lähtuvad nöörjad seeneniidistikuga kaetud juured. Lisaks seemnest paljunemisele võib ta järglasi anda ka vegetatiivsel teel – risoomil arenevate pungade abil.
Karl Ernst von Baeri monument

Karl Ernst von Baeri monument on Karl Ernst von Baeri 10. surma-aastapäevaks püstitatud mälestusmärk Tartus Toomemäel.
Monument koosneb postamendil asetsevast Baer kujust. Selle lõi skulptor Aleksandr Opekušin ja kuju valati Peterburis. Kivist postamendil on teadlase nimi ja loorberipärg. Monumenti ümbritseb metallaed, mis on valmistatud G. E. Lesta töökojas Tartus.
1881. aastal korraldatud Baeri mälestussamba konkursi võitis Franz Karl Theodor von Villebois, kuid aluseks võeti Aleksandr Opekušini kavand.
Pronksskulptuuriga monument avati 28. novembril 1886. Avamisest võtsid osa ka Baeri poeg ja tütar.
Rituaalid.
Volbriõhtul pesevad Eesti Üliõpilaste Seltsi noorliikmed Baeri monumendi pead vahuveiniga.
Ginny Weasley

Ginny Weasley (täisnimega Ginevra Molly Weasley) on tegelane J. K. Rowlingu romaanisarjast "Harry Potter". Ta on Ron Weasley ainus õde ja perekonna noorim laps. 
Oma esimesel kooliaastal satub Ginny kohe pahandustesse. Kui nad Diagoni põiktänaval oma tavapäraseid koolisisseoste teevad, sokutab Lucius Malfoy Ginny kooliasjade hulka päeviku, mis kuulus kunagi Voldemortile. Aja möödudes võtab päevik tema üle võimust ja sunnib Ginnyt tegema asju, millest tal endal aimugi pole. Kui Voldemort on saavutanud kontrolli Ginny üle, siis avab ta Ginny abil Saladuste Kambri ning sulgeb Ginny sinna. Harryl õnnestub Ginny siiski sealt päästa. Hiljem selgub, et selle päeviku näol oli tegemist ühe Voldemorti varikätkiga.
Oma neljandal kooliaastal liitub Ginny Koolidirektori Armeega omandamaks oskusi mustade jõudude vastaseks kaitseks. Kui nad Tarvilikus toas õppima hakkavad, selgub, et Ginny on andekas ja väga kiire õppija. Temas on ka hulganisti griffindorlasele omast vaprust. Kui Harry on saanud nägemuse, et Sirius on Voldemorti käes vangis võlukunsti ministeeriumis ning soovib teda päästma minna, siis ei lepi Ginny sellega, et teda ei soovita kaasa võtta. Lõpuks ei jäägi Harryl muud üle kui võtta lisaks Hermionile ja Ronile kaasa ka Luna, Neville ning Ginny. Ministeeriumis võitleb Ginny vapralt ning on oma kaaslastele toeks takistades nii mõndagi Surmasööjat.
Kui kooli tuleb uus õpetaja Horace Slughorn, märkab temagi kohe Ginny erakordset andekust ning kutsub teda oma "Slugi klubisse", kuhu on kutsutud vaid valitud inimesed.
2016. aastal on ta 35-aastane ja ta on abielus Harry Potteriga, kellega tal on ka kolm last: James Sirius Potter, Albus Severus Potter ja Lily Luna Potter.
Ginnyl on punased juuksed. Ta on Sigatüükas Gryffindori majas, nagu ka teised Weasleyd.
Filmis kehastab teda Bonnie Wright.
Arukäpp

Arukäpp ehk poirohi ("Orchis morio") on käpaliste sugukonda käpa perekonda kuuluv mitmeaastane rohttaim.
Välimus.
Arukäpa vars on 10–20 cm kõrgune. Varre alumises osas olevad lehed on 4–7 (isegi 8) cm pikad. Lehtedel on selgelt märgatavad pikirood ja külgrood. Ülemised lehed moodustavad varre ümber lehetupe. Lehed on süstjad, vahel ovaalsed, ja kasvavad männases juurealuselt välja. Mõned õhemad lehed kasvavad ka varrel peaaegu kuni õisikuni. Lehed on üleni rohelised.
Tähk on hõre ja väheste õitega. Õied on violetsed. Eriti intensiivse värvusega on umbes 1 cm pikkuse huule külgmised hõlmad. Keskmine huuleosa on heledam, tumedate täppidega. Arukäpa huul on ebaselgelt kolmehõlmaline, keskmine hõlm on tavaliselt veidi pügaldunud. Mõnikord on väljalõige keskmise hõlma tipul siiski nii suur, et huul näib kahehõlmalisena. Teised umbes 2/3 huule pikkused õiekattelehed hoiduvad ülal kompaktselt kokku, 3–4 mm laiused külgmised-välimised õiekattelehed võivad olla ka veidi eemal. Välimistel õiekattelehtedel leidub ka rohelist värvust ja pikisoonestus on väga kontrastne. Sisemised ülemised õiekattelehed on külgmistest kitsamad. Kõigi ülemiste õiekattelehtede tipud on allapoole või õie keskkoha poole suunatud. Tipust tavaliselt veidi jämedam, sigimiku pikkune kannus hoidub tipuga üles. Kandelehed on violetsed, peaaegu sigimiku pikkused.
Arukäpp õitseb Inglismaal aprilli lõpust juunini, aga näiteks Prantsusmaal hakkavad õitsema juba veebruaris. Õisik koosneb 5–25 õiest ja asub varre tipus. Igal õiel on kannus, kus leidub nektarit. Nektar meelitab ligi putukaid, kes tolmeldavad õisi.
Levila.
Arukäpp kasvab Lõuna-Iirimaal, Walesis, Lõuna-Inglismaal, Ida-Hispaanias, Marokos, Kreekas ning sealt lääne poole kuni Kaspia mere lääneranniku ja Iraanini.
Saksamaal oli arukäpp 19. sajandil väga levinud, aga on hiljem mitmel pool Põhja-Saksamaal välja surnud.
Eestis on arukäpp II kategooria looduskaitse all olev liik. Ta kasvab Lääne-Saaremaal ja Lääne-Muhumaal.
Arukäpa meeliskasvupaigad on kuivad niidud, puisniidud, lookadastikud ja hõredad loometsad.
Saksamaal valitakse alates 1989 aasta orhideed ja arukäpp valiti juba 1991 Saksamaa aasta orhideeks.
Hübriidid.
Täheldatud on arukäpa hübriide orhideedega "Orchis papilionacea", "Orchis palustris" ja "Anacamptis pyramidalis".
Jumalakäpp

Jumalakäpp ("Orchis mascula") on käpaliste sugukonna käpa perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik.
Nimi.
Rahvapäraseid nimetusi: jumalakäsi, mehe käpp, nallernaat, vanapoisirohud.
Välimus.
Kasvab 15–40 cm kõrguseks. Õitseb mais ja juunis. Õied on violetsed ja neid on õisikus 9–30, õied peaaegu lõhnatud. Taimel on ümar, teritunud tipuga juuremugul.
Kaitsestaatus.
Jumalakäpp on Eestis II kategooria looduskaitse all olev liik. Peamiseks ohuks on leiukohtade võsastumine või muul moel kadumine. Metssigadele meeldivad juuremugulad.
Hall käpp

Hall käpp ("Orchis militaris") on käpaliste sugukonda käpa perekonda kuuluv mitmeaastaste ühekojaliste rohttaimede liik. 
Hall käpp on III kategooria kaitsealune taim. 2000. aastal valiti hall käpp taimena Läänemaa sümboliks. 2014. aastal valis Eesti Orhideekaitse Klubi hall käpa aasta orhideeks. 
Botaaniline kirjeldus.
Hall käpp on saanud nimetuse õite värvuse järgi. Ta õied välisküljelt veidi hallikad, õigemini siiski hallikasroosad. Siseküljelt on need rohkem lillakad ja sageli tumedamate triipudega. Kaugemalt vaadates paistavad halli käpa õisikud sinakaslillad, nagu ka paljude teiste meie käpaliste õisikud. Ka halli käpa ladinakeelne liiginimi "militaris" on valitud tema õit silmas pidades. See sõna viitab sõjakusele. Kui uurida halli käpa õit hoolega, siis on näha, et tema õie ülemised kattelehed on omavahel kokku kasvanud ja moodustavad teiste õieosade kohale kiivritaolise katte. Õis paistab seetõttu sõjamehena, kellel on kiiver peas, kuid näokate üles tõstetud. Taim õitseb maist juunini.
Taime kõrgus võib ulatuda mõnekümne sentimeetrini ja tihedas õisikus võib olla mitukümmend õit. Taimel on jõulised, kuni 8 cm laiused, helerohelised läikega lehed, mis on koondunud varre alusele.
Kasvukoht ja levila.
Hall käpp on levinud paiguti Kesk-, Lääne- ja Ida-Euroopas, kohati Lääne- ja Ida-Siberis ning Kaukaasias. Soomes on liik ohustatud ja esineb vaid maa edelaosas, Taanist on ta hävinud ja Norras puudub. Ka Suurbritannias on liik ohustatud ja mõne üksiku leiukohaga. Arvukam ja vähem ohustatud on hall käpp Lõuna-Euroopas. 
Hall käpp eelistab kasvada lubjarikastel ja niisketel niitudel ja puisniitudel. Eestis paiguti tavaline, käpa perekonna liikidest kõige laiemalt levinud. Tavalisem Lääne-Eestis.
Kasvas varem ka Tartus Ropka luhal, kuid Ropka tööstusrajooni rajamisega 1980. aastail hävis.
Kasutamine.
Kuivatatud tärklise rikkaid muguljuuri on kasutatud nii toiduna kui ka rahvameditsiinis teatud meestehädade leevendamiseks. Usuti, et halli käpa juurtest valmistatud jahu (inglise "salep") tarbides võib taastuda meeste suguiha.
Ludvig Puusepa monument

Ludvig Puusepa monument asub Tartus Maarjamõisas Ludvig Puusepa tänava ääres.
Monument on püstitatud eesti arstiteadlase, meditsiinidoktori, Eesti Teaduste Akadeemia liikme professor Ludvig Puusepa mälestuseks. 
Graniitalusel pronksbüsti autor on Endel Taniloo ja monument avati 17. septembril 1982.
Heltermaa sadam

Heltermaa sadam (sadama kood: EE HLT) on sadam Eestis, mis asub Hiiumaa idaosas Hiiumaa vallas Heltermaal, 25 km kaugusel Kärdlast. Sadama geograafilised koordinaadid on .
Sadama territoorium hõlmab 71 000 m2 maa-ala ja 216 700 m2 veeala.
Sadamas on 5 kaid üldpikkusega 335,5 m. Suurim sügavus kai ääres on 5,1 m. 
Suurim võimalik laev: pikkus 115 / 85 m, laius 20,0 / 20,0 m, süvis 3,8 / 4,6 m.
Hiiumaa Heltermaa sadamat ja Mandri-Eesti Rohuküla sadamat ühendab Rohuküla–Heltermaa laevatee.
Ajalugu.
Sadam rajati 1860. aastal kohalike mõisnike initsiatiivil. Esialgu oli sadamakai palk- ja kiviehitis. Silla kiviosa laiendati aja möödudes ning 1959. aastal ehitati esimene ramp, võimaldamaks laeva vöörist mahatulekut.
Skulptuurid.
Heltermaa sadamas on kaks skulptuuri: Aulin Rimmi "Tuules" ja Aivar Simsoni "Vanamees ja kits". 
Kivil istuv pronksist naisfiguur (ametliku nimega "Tuules", (rahvasuus "Ranna Ella", kirjanduses veel muuhulgas näiteks "Naine tuules") valmis skulptor Aulin Rimmil 1989. aastal. Samasuguse kuju oli ta tegelikult valmistanud kipsist juba 1975. aastal. Heltermaa sadamasse paigutatud "Tuules" oli algselt maapealsel kivihunnikul. 26. juunil 1993, kui algas uue sadamahoone aluse kaevamine, viidi kuju sadamast ära. Uus sadamahoone valmis 30. novembril 1996, kuju paigutati sadama veeala loodeserva merre 28. aprillil 2000. 2009. aastal alustati väikelaevasadama sissepääsu rajamisega ja kuju tuli taas eest ära viia. Pärast ehitustööde lõppu paigutati kuju umbes 20 m kaugusele senisest asukohast põhja poole muulile.
Aivar Simsoni skulptuur "Vanamees ja kits" asub sadamas 2016. aastast.
Varikätk

Varikätk on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" võimas maagiline ese, mis kätkeb endas hingekillukest. Et teha varikätk, peab seda sooviv inimene kellegi tapma ja pärast seda sooritama keerulise loitsu. Varikätkideks on tavaliselt esemed ja need on hoolikalt peidetud. Tuntuim varikätkide kasutaja on Lord Voldemort
Varikätkide hävitamine.
Varikätke ei saa hävitada niisama purustamisega. See tuleb hävitada millegagi, mille mõju varikätk ei saa ära hoida ja millele on vähe ravimeid.
Andestamatud needused

Andestamatud needused on J. K. Rowlingu romaanisarjas "Harry Potter" needused, mida kasutades võidab inimene Alastor Moody sõnade kohaselt "üheotsapileti Azkabani".
Andestamatute needuste lausumise seadustas Bartemius Crouch Voldemorti esimesel võimuhaaramisperioodil, kusjuures needusi tohtis kasutada vaid Voldemorti ja tema surmasööjate vastu. Hiljem oli nende needuste kasutamise eest karistuseks eluaegne vangistus.
Needuseid on kolm: Avada Kedavra, Cruciatuse needus ja Imperiuse needus.
Imperiuse needus.
Loitsimissõnaks on "Imperio". Imperiuse needust kasutatakse ohvri tahte allutamiseks enda omale. Nii teeb ohver seda, mida tal kästakse teha, ega mõtle, kas need toimingud on kooskõlas tema enda soovidega. Imperiuse needusele on võimalik õppida vastu hakkama.
Imperiuse needust kasutasid surmasööjad ja Voldemort tihti selleks, et panna inimesi endaga koostööd tegema. Seda tõika kasutasid pärast Voldemorti esimest võimulolekut ära endised surmasööjad, kes karistusest pääsemiseks väitsid, et tegutsesid Imperiuse needuse mõju all, ehkki liitusid tegelikult Voldemortiga vabatahtlikult.
Sarja neljandas osas ("Harry Potter ja tulepeeker") kasutab professor Moody (kes tegelikult oli Voldemorti teener Bartemius Crouch juunior) Imperiuse needust oma õpilaste peal, et õpetada neid sellele vastu seisma.
Sarja seitsmendas osas ("Harry Potter ja surma vägised") kasutab Harry Imperiuse needust härjapõlvlase peal, et too teda Gringottsi sissepääsemisel aitaks.
Cruciatuse needus.
Loitsimissõnaks on "Crucio". Cruciatuse needus on piinamisneedus, millega põhjustatakse oma ohvrile tohutut valu. Cruciatuse needusega piinas Bellatrix Lestrange Neville Longbottomi auroritest vanemaid, kuni nad valust hulluks läksid.
Cruciatuse needuse toimimiseks peab needuse lausuja tõeliselt tahtma, et tema ohver kannataks. Nii ei põhjusta Harry Potteri lausutud Cruciatuse needus sarja viiendas osas ("Harry Potter ja Fööniksi ordu") Bellatrix Lestrange'ile erilist valu, kuna see lähtub vaid õiglasest vihast, mitte aga soovist kannatusi põhjustada.
Avada Kedavra.
Avada Kedavra ehk tapmisneedus on andestamatutest needustest kõige hullem ning on ohvrile surmav.
Ainus teadaolev tapmisneeduse üleelanu on Harry Potter. Lord Voldemort üritas väikest Harryt selle needusega tappa, nagu ta oli tapnud tema vanemad. Kuid aastane Harry elas needuse üle, pääsedes vaid välgunoolekujulise armiga otsaesisel. Seetõttu sai Harry ka juba maast-madalast endale hüüdnime "Poiss, kes jäi ellu". Teist korda pääses ta surmast 7. osas, seda tänu sellele, et ta oli ise üks Voldemorti varikätkidest ja enda tehtud varikätke ei saa purustada.
Avada Kedavra needusega tapeti Harry Potteri sõber Cedric Diggory, tema ristiisa Sirius Black ja Harry Potteri kaitsja Albus Dumbeldore.
Kivi-imar

Kivi-imar ("Polypodium vulgare") on imaraliste sugukonda kuuluv sõnajalgtaim. Ta kasvab ka Eestis.
Harilik maokeel

Harilik maokeel ("Ophioglossum vulgatum") on maokeeleliste sugukonda maokeele perekonda kuuluv sõnajalgtaim.
Levila ja kasvukoht.
Harilik maokeel kasvab Euraasias, Loode-Aafrikas, Põhja-Ameerika idaosas ja Mehhikos kõrgusel kuni 800 m merepinnast.
Harilik maokeel kasvab mõõdukalt niisketel ja märgadel rohumaadel, samuti kaljulõhedes ja rohustel teeservadel. Luidete vahel on kohatud neid kasvamas sadade kaupa. Ta talub kasvukohti, mida aeg-ajalt üle ujutatakse, ning Saksamaal kasvab ta isegi soodes ja rabades. Neid kasvukohti ühendab asjaolu, et neis on vähe toitaineid.
Eestis esineb harilik maokeel suhteliselt harva.
Kirjeldus.
Taim (kõrgus kuni 20 cm) koosneb lehest, millel on umbes 10 cm pikkune leheroots ja kaks osa: viljakas ja viljatu. Viljatu leheosa sarnaneb tavalise lehega, see on ovaalne, kuni 8 cm pikk ja kõige laiemas kohas 4 cm lai. Viljakas osa koosneb varrest (3–18 cm), mille otsas on 5 cm pikk ja 1–4 mm jäme tõlvikusarnane viljapea tüüpi eostega sporangium. Eosed valmivad juulis-augustis. Taime leht on väga lühikese, umbes 1 cm kõrguse varre otsas.
Maa all on taimel umbes 20 juurt, mille läbimõõt on 0,3–0,9 mm ja mis suunduvad kiirtena varrest eemale. Juured ei ole karvased.
Hariliku maokeele kõige lähedasim sugulane on "O. pusillum", kuid ta eristub sellest nahkjama lehe ja väiksemate eoste poolest.
Hariliku maokeele isendid Euroopas ja Indias on diploidsed, 480 kromosoomiga. Seevastu Apalatšides kasvavad isendid, mille kromosoomide arv on umbes 1320. See on kõige suurem teadaolev kromosoomiarv kogu taimeriigis.
Saadused.
Droogiks valmistatakse ürti ("Ophioglossi vulgati herba"), harvemini juuri ja lehti. Hariliku maokeele ürdil on mikroobidevastane, okseleajav, vere hüübimist soodustav ja haavu parandav toime.
Raviannustes loetakse ohutuks. Hariliku maokeele mahla juuakse sisemiste verejooksude korral, kuid andmete vähesuse tõttu ei ole seespidine tarvitamine soovitatav.
287

287. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 282 283 284 285 286 - 287 - 288 289 290 291 292
286

286. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 281 282 283 284 285 - 286 - 287 288 289 290 291
285

285. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 280 281 282 283 284 - 285 - 286 287 288 289 290
284

284. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 279 280 281 282 283 - 284 - 285 286 287 288 289
282

282. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 277 278 279 280 281 - 282 - 283 284 285 286 287
281

281. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 276 277 278 279 280 - 281 - 282 283 284 285 286
280

280. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 275 276 277 278 279 - 280 - 281 282 283 284 285
Produtsendid (film 2005)

"Produtsendid" (originaalpealkiri "The Producers") on Kuldgloobusele nomineeritud 2005. aasta muusikaline komöödiafilm. 
Film põhineb 2001. aasta Broadway muusikalil "Produtsendid", mis omakorda põhineb 1968. aasta filmil "Produtsendid".
Filmi lavastas Susan Stroman, kes oli ka Broadway lavamuusikali lavastaja ja koreograaf. Peaosatäitjad Nathan Lane ja Matthew Broderick olid peaosades ka Broadway muusikalis.
Süžee.
"Produtsendid" on film teatriprodutsendist Max Bialystockist (Nathan Lane), kelle viimane muusikal "Funny Boy" osutus täielikuks läbikukkumiseks. Tema raamatupidaja Leo Bloom (Matthew Broderick) avastab, et Max teenis lavastusega hoolimata tolle edutusest 2000 dollarit kasumit, mida vägagi lihtsalt võimalik maksuameti eest peita. Leole tuleb pähe idee, kuidas edutute lavastustega maksuametit pettes palju lihtsam kasumit teenida oleks ja Max haarab tema ideest lennult kinni. Leo keeldub küll alguses Maxi plaanis kaasa löömas, aga tema igipõline unistus teatrilavastajaks hakata, saab temast lõpuks võitu.
Koos hakkavad nad otsima halvimat käsikirja, milleks osutub natsinäidend "Springtime for Hitler", mille autoriks endine natsiohvitser Franz Liebkind (Will Ferrell). Seejärel üritavad nad nõusse rääkida maailma halvima lavastajat Roger De Brisi (Gary Beach) ja palkavad rollidesse halvimad näitlejad, keda leida annab. Vahepeal jalutab nende kontori uksest sisse veel imeilus umbkeelne rootslanna Ulla (Uma Thurman), kelle nad oma sekretäriks palkavad.
Muusikali avaõhtul teevad Leo ja Max kõike, et oma muusikalile lisaks võimalikult palju ebaõnne kaasa tuua, mille käigus Hitleri osatäitjaks valitud Franz Liebekind oma jalaluu murrab ning lavastaja Roger viimasel minutil tema rolli üle võtab. Muusikali algminutitel on vaatajad sellest kohkunud ja osad valmis enneaegselt lahkuma, kuni tuleb lavale Roger, kelle paroodiline kehastus Hitlerist inimesi naerma ajab, nii et nad hakkavad muusikali nautima. Tulemusena osutub muusikal hoopis hitiks ja kui maksuameti kätte satuvad Maxi finantsdokumendid, võetakse Max vahi alla. Leol õnnestub aga peitu pugeda ja ta põgeneb koos Ullaga Rio de Janeirosse. Leo südametunnistus ei lase tal aga Maxi hüljata ja Maxi kohtuistungi ajaks ilmub ta koos Ullaga, kellega ta on vahepeal abiellunud, uuesti välja. Kohtunik määrab neile mõlemale viis aastat vanglas Sing Sing. Vanglas olles kirjutavad nad muusikali "Prisoners of Love" ja pärast vanglast väljasaamist saavad neid edukad Broadway lavastajad.
279

279. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad
Aastad: 274 275 276 277 278 - 279 - 280 281 282 283 284
278

278. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad
Aastad: 273 274 275 276 277 - 278 - 279 280 281 282 283
277

277. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad
Aastad: 272 273 274 275 276 - 277 - 278 279 280 281 282
274

274. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 
Aastad: 269 270 271 272 273 - 274 - 275 276 277 278 279
273

273. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 
Aastad: 268 269 270 271 272 - 273 - 274 275 276 277 278
272

272. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 
Aastad: 267 268 269 270 271 - 272 - 273 274 275 276 277
271

271. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad - 270. aastad - 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 
Aastad: 266 267 268 269 270 - 271 - 272 273 274 275 276
269

269. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 264 265 266 267 268 - 269 - 270 271 272 273 274
268

268. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 263 264 265 266 267 - 268 - 269 270 271 272 273
267

267. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 262 263 264 265 266 - 267 - 268 269 270 271 272
Knud Rasmussen

Knud Johan Victor Rasmussen (7. juuni 1879 Ilulissat, Gröönimaa – 21. detsember 1933 Kopenhaagen) oli taani polaaruurija ja antropoloog.
Tema isa oli Taanist pärit misjonär ning ema inuiti-taani päritolu. Rasmussen veetis lapsepõlve Gröönimaal, kus õppis rääkima grööni keelt, pidama jahti ja sõitma koerarakendiga. Hiljem sai ta Taanis hariduse ning proovis teha karjääri näitleja ja ooperilauljana, kuid see ebaõnnestus.
Ta käis oma esimesel ekspeditsioonil inuittide kultuuri uurimas aastatel 1902–1904. 1908. aastal ta abiellus. 1912. ja 1933. aasta vahel käis ta seitsmel ekspeditsioonil, mis on tuntud kui Thule ekspeditsioonid.
Surm.
Ta suri kopsupõletikku pärast toidumürgistushoogu, olles söönud kiviakki.
266

266. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 261 262 263 264 265 - 266 - 267 268 269 270 271
265

265. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 260 261 262 263 264 - 265 - 266 267 268 269 270
264

264. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 259 260 261 262 263 - 264 - 265 266 267 268 269
263

263. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 258 259 260 261 262 - 263 - 264 265 266 267 268
262

262. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 257 258 259 260 261 - 262 - 263 264 265 266 267
261

261. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 210. aastad 220. aastad 230. aastad 240. aastad 250. aastad - 260. aastad - 270. aastad 280. aastad 290. aastad 300. aastad 310. aastad
Aastad: 256 257 258 259 260 - 261 - 262 263 264 265 266
288

288. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 283 284 285 286 287 - 288 - 289 290 291 292 293
Biff Byford

Biff Byford (kodanikunimi Peter Byford; sündinud 15. jaanuaril 1951) on inglise muusik ning "heavy metal"'i bändi Saxon laulja ja asutajaliige.
2007. aasta aprillis avaldas ta autobiograafia "Never Surrender".
289

289. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 230. aastad 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad - 280. aastad - 290. aastad 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 
Aastad: 284 285 286 287 288 - 289 - 290 291 292 293 294
290

290. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad - 290. aastad - 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad
Aastad: 285 286 287 288 289 - 290 - 291 292 293 294 295
291

291. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad - 290. aastad - 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad
Aastad: 286 287 288 289 290 - 291 - 292 293 294 295 296
292

292. aasta
Sajandid: 2. sajand - 3. sajand - 4. sajand
Aastakümned: 240. aastad 250. aastad 260. aastad 270. aastad 280. aastad - 290. aastad - 300. aastad 310. aastad 320. aastad 330. aastad 340. aastad
Aastad: 287 288 289 290 291 - 292 - 293 294 295 296 297