tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aguliturism

Aguliturism või getoturism on turismiliik, mis hõlmab vaesunud piirkondade külastamist. 
Kui algselt (19. sajandil) keskendus aguliturism lääneriikide suurlinnade (nt London ja New York) agulitele, siis tänapäeval esineb seda peamiselt Lõuna-Aafrikas, Indias, Brasiilias, Keenias, Indoneesias, Detroitis ja mujalgi. 
Ajalugu.
Londonis külastati piirkondi nagu Whitechapel või Shoreditch eesmärgiga jälgida või vaadelda slummide eluolu. 1884. aastaks hakkasid New Yorgi jõukamad ja rikkamad inimesed külastama selliseid piirkondi nagu Bowery ja Five Points, mis olid vaesemad ning kus elasid immigrandid. Külastamise eesmärgiks oli näha, kuidas nn teine pool elab. 
Lõuna-Aafrika Vabariigis korraldasid 1980. aastatel tumedanahalised elanikud linnaekskursioone selleks, et harida valgenahalisi kohalikes omavalitsustes selle teema koha pealt, kuidas mustanahalised slummides elasid. Sellised linnatuurid äratasid aga huvi turistide seas, kes tahtsid rohkem teada saada rassistlikust diskrimineerimisrežiimist. 1990. aastate keskel hakati korraldama reise arengumaade sihtkohtadesse, kus on kõige kehvemad eluolud. Nüüdseks reklaamivad neid kohti ka turismiettevõtted. Näiteks Lõuna-Aafrikas külastab iga aasta pea 300 000 turisti Kaplinna eesmärgiga näha slumme.
Aguliturismile pöörab üha rohkem tähelepanu ka meedia. Aastal 2010 toimus esimene rahvusvaheline aguliturismiteemaline konverents Bristolis. On loodud eraldi sotsiaalvõrgustik inimestele, kes töötavad aguliturismiga. 
Asukohad.
Aguliturism leiab aset peamiselt arengumaade linnapiirkondades, mida eristatakse külastatud alade tüübi järgi.
Lõuna-Aafrika Vabariigis ja Namiibias on nendeks ajaloolised valgenahaliste äärelinnad ja vaesed ajaloolised maakonnad, kus elavad mustanahalised. Brasiilias on levinud "favela" turism. Indias sellised kohad nagu Dharavi, mis asub Mumbais. Seda kohta on kujutatud ka filmis "Rentslimiljonär", mis tuli välja aastal 2008. Aguliturismi reise korraldatakse ka Indoneesia pealinnas Jakartas. 
Pennsylvania ülikooli 2010. aasta uuring näitas, et Mumbai Dharavit külastavate turistide peamiseks reisimise põhjuseks on uudishimu. Samuti olulised tegurid olid ka sotsiaalne võrdlus, meelelahutus, eneseharimine ja eneseteostus. Lisaks selgus uuringus, et kohalikud elanikud on ekskursioonide suhtes ambivalentsed ning enamus turiste tundsid ekskursioonide ajal positiivseid tundeid. Paljud turistid reisivad slummidesse just seepärast, et paika saada oma elu perspektiivid.
Kriitika.
Aguliturismi teemal on olnud palju vaidlusi. Ajakirjandusväljaannetes (nt New York Times, Wall Street Journal, London Times jms) on avaldanud artikleid nii selle poolt kui ka vastu. Peamiselt heidetakse aguliturismile ette, et see muudab vaesuse meelelahutuseks, mida saab hetkeks kogeda ning seejärel pääseda. Samas pakuvad ekskursioonid slummielanikele töökohti ja sissetulekut. Töökohti on nii käsitöölistele, kes saavad müüa omatehtud suveniire, kui ka kohalikele giididele, kes korraldavad ekskursioone. [13]
Aadu Birnbaum

Aadu Birnbaum (17. veebruar 1938 – 7. detsember 2017) oli eesti pillimees, laululooja ja kontserdikorraldaja.
Ta mängis paljusid pille ja lõi kümneid populaarseid meloodiaid, millest paljudele kirjutas ta ise sõnad. Oma lemmikžanriks pidas ta džässi ning saksofonistina mängis läbi suure osa svingiklassikast. 
Muude ametite hulgas oli ta AS Tartu Laululava muusikatoimetaja ja Tartu džässiklubi president. 
Tema loodud ansamblid Ratex, Viljandi jazzsekstett ja Holarid esinesid edukalt konkurssidel ja festivalidel ning nende kontserditurneed ulatusid ka piiri taha. 
Ta noppis auhindu Eesti Raadio estraadilaulude võistluselt ja ka sellistelt konkurssidelt nagu «Meri, mehed ja maa» ning Valge Daami lauluvõistlus. Tema laule on laulnud näiteks Georg Ots, Kalmer Tennosaar, Uno Loop, Vello Orumets, Ivo Linna, Ervin Lillepea, Toivo Nikopensius, Olev Vestmann, Neeme Konsa ning Heli ja Tiit Koppel, samuti ansamblid MTJ ja Seelikukütid.
2015. aastal ilmus trükist Aadu Birnbaumi "Laulud ja pillilood".
Silvia Vissak

Silvia Vissak (sünninimi Lesnikova; 31. august 1929 – 11. detsember 2017) oli eesti ajakirjanik.
Haridus- ja töökäik.
Ta lõpetas 1956. aastal Tartu Riiklikus Ülikoolis loogika-psühholoogia osakonna, seejärel 1957. aastal kaugõppes eriprogrammi järgi ajakirjanduskursuse.
Ülikoolis õppimise ajal oli ta ühtlasi paar-kolm aastat Vanemuise ooperi abikoori laulja ja balletirühma tantsija. 
Ta asus tööle ajaleht Edasi toimetuses, kust siirdus pensionile aastal 1990.
Looming.
Ta kirjutas hariduselu ja kõrgkoolide teemal probleemartikleid, tema osalusel ja juhtimisel tekkis 1960. aastate teisel poolel diskussioon eesti rahva iibe üle.
Ta on ka Tartu Ülikooli teemalise raamatu "Pilk üliõpilasellu" (1965) autor ning ta on tõlkinud vene keelest Valentin Katajevi "Muru mulla peal" (1972), Juri Sbitnevi "Põdrajaht" (1981) ja Arkadi Vaineri "Allaaetud kassid ja koerad" (1987).
Nasta Pino

Nasta Pino (1. juuli 1934 Mikitamäe vald, Petserimaa – 15. detsember 2017) oli eesti kirjanik ja ajakirjanik.
Pino sündis taluperes üheksanda lapsena. 
Ta lõpetas 1953. aastal Tartu 3. Keskkooli ja 1958. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. 
Ajakirjanikutööd alustas ta kirjandusliku kaastöölisena Elva ajalehes Uus Tee. Ta töötas aastakümneid Tartu ajalehes Edasi, olles tunnustatud põllumajandusajakirjanik.
Looming.
Tema sulest on ilmunud romaanid "Ja andke meile andeks meie võlad" (1994), "Vaikne on" (2000), "Suvekurbus" (2003) ja „Trepikoda“ (2014), samuti hulk lühiproosat ning mälestusteraamatuid ("Seal, kus rukkiväli", 2011; "Minu aeg ja selle lugu", 2015 jt).
Isiklikku.
Tema õde oli rahvaluuleteadlane Veera Pino ja poeg ajakirjanik Jüri Pino.
Vladimir Sukatšov

Vladimir Nikolajevitš Sukatšov (vene keeles "Владимир Николаевич Сукачёв", 26. mai/7. juuni 1880 Harkovi kubermang – 9. veebruar 1967 Moskva) oli vene geobotaanik ja ökoloog.
Ta lõpetas aastal 1902 Peterburi metsandusinstituudi.
Ta oli üks mõjukamaid vene ökolooge. Ta avaldas rea uurimusi fütotsönoloogia vallast.
Jõgisoo seltsimaja

Jõgisoo seltsimaja on kultuurikeskus Harju maakonnas Saue vallas Jõgisoo külas. Asutust haldab Saue-Jõgisoo Haridusselts.
TeadusEST

TeadusEST on Eesti Teadusagentuuri korraldatav foorum teadlastele, teadus- ja arendusasutuste juhtidele, teadusadministraatoritele, ministeeriumide teadusnõunikele ja teadusest huvitatud inimestele.
Kultuuripäranditurism

Kultuuripärandi turism on turismiharu, mis on suunatud turismikoha kultuuripärandile. Ajaloolise säilitamise riiklik usaldusühing määratleb päranditurismi kui "reisina, et kogeda kohti, esemeid ja tegevust, mis tõeliselt esindavad mineviku lugusid ja inimesi" ning "päranditurism võib hõlmata kultuurilisi-, ajaloolisi- ja loodusvarasid".
Kultuur ja turism.
Kultuur on alati olnud suureks motivatsiooniks reisimisel. 20. sajandist saadik on inimesed öelnud, et kultuur oli osa turismist, kuid nüüdseks on turism kultuur. Kultuurilised atraktsioonid mängivad suurt rolli turismi kõigis liikides, alustades maailma suurimatest vaatamisväärsustest kuni atraktsioonideni, mis tutvustavad kohalikke kultuure.
Pikka aega on kultuur, pärand ja kunst aidanud kaasa turismisihtkoha väljanägemise arendamisele. Viimastel aastatel on kultuuri uuesti avastatud kui hoopis olulist turundusvahendit, et meelitada ligi neid turiste, kellel on eriline huvi kultuuripärandi ja kunsti vastu. Kultuuripärandi turism on turismitööstuses kõige kiiremini kasvav turismivorm, sest turistide hulgas on uus trend, nimelt spetsialiseerumine. Igal turistil on tekkimas kindel huvi ja kindel eesmärk, mille pärast reisida. Spetsialiseerumine tuleneb arvatavasti just selliste turistide arvu suurenemisest, kes huvituvad seiklusest, kultuurist, ajaloost, arheoloogiast ja suhtlusest kohalike inimestega.
Kultuuripärandi turism on oluline mitmetel põhjustel: sellel on positiivne majanduslik ja sotsiaalne mõju; aitab säilitada kultuuripärandit; kultuur, kui vahend, mis uuendab turismi ning aitab inimesi omavahel mõista. Kultuuripärandi turismil on mitmeid eesmärke, mida tuleb saavutada säästva majanduse piires. Näiteks nagu kultuuriressursside kaitse, usaldusväärsed külastajate kogemused ja kultuuriressurssidest teenitud tulude mõjutamine. Seetõttu on aru saada, et kultuuripärandi turism ei puuduta mitte ainult pärandite väärtuste tuvastamist ja kaitset, vaid samuti peab olema seotud turismi mõju mõistmisega erinevatele kogukondadele ja piirkondadele, lisaks majanduslike ja sotsiaalsete kasude saavutamiseks ning rahaliste vahendite kasutamiseks pärandite kaitseks, turustamiseks ja edendamiseks.
Harkujärve kultuurikeskus

Harkujärve kultuurikeskus on kultuurikeskus Harju maakonnas Harku vallas Harkujärve külas.
Keskuse maja on endine maneežiga hobusetall (ehitatud 1882). Ümberehituse projekti tegi 1986 Rein Tomingas, sisekujunduse tegi Jaak Kuriks.
Kiuma rahvamaja

Kiuma rahvamaja asub Põlvamaal Põlva vallas Kiuma külas. Rahvamaja on üks seitsmest Põlva valla kultuuri- ja rahvamajast. Vald andis rahvamaja avalikuks kasutamiseks kohalikule kogukonnale ja seda haldab MTÜ Püsivus eesotsas Anti Rüütliga.
Ajalugu.
Kunagise Kiuma külavanema Anti Rüütli sõnul on Kiuma rahvamaja hoone ligi 200-aastane, omaaegne Kiuma mõisa magasiait. Registriandmete kohaselt võeti hoone kasutusele 1930. aastal. Rüütli sõnul ehitati rahvamaja hoone 1950. aastate alguses pikemaks ja sinna lisati lava.
Ettevalmistused Kiuma rahvamaja rekonstrueerimiseks algasid 2000. aastate lõpus. PRIA ja Põlva valla toetusega renoveeriski MTÜ K.O.I. 2012. aastal rahvamaja hoone. Alles jäeti lava ning vanem mööbel ja pildid ruumide seintel. Põlva vald andis rahvamaja kohaliku kogukonna käsutada ja selle haldamisega tegeleb alates 2012. aasta lõpust MTÜ Püsivus.
Turismi mõisteid

"Siin on loetletud turismi mõisteid".
Riddle'i maja

Riddle'i maja on Inglismaa kuninga Edward VII aegne maja, mis asub Ameerika Ühendriikides Florida osariigi Palm Beachi maakonnas. Maja ehitasid West Palm Beachi 1905. aastal Henry Flagleri hotelli ehitustöölised. 
Algselt oli hoone väravavalvuri maja, sest seal elas Woodlawni surnuaia valvur. 1920. aastast kuulus maja Karl Riddle'ile, linnajuhatajale ja ülemvõimu esindajale West Palm Beachis. Tema järgi sai ka maja nime. 
1995. aastal võeti maja osadena lahti, et viia Yesteryear Village'isse, mis on ajalooline park Lõuna-Florida lõbustuspargis. Majast räägiti seriaali "Ghost Adventures" osas 2008. aastal.
Ajalugu.
Riddle'i maja ehitati 1905. aastal suure ehitusfirma puidujääkidest. Algselt asus maja aadressil 327 Acacia Street West Palm Beachil, kus see sai oma erksate värvitoonide tõttu hüüdnime "Värvitud daam". Riddle'i maja oli algselt matusebüroo, tuntud ka kui väravavalvuri maja Woodlawni surnuaias, mis oli esimene surnuaed West Palm Beachi linnas.
Karl Riddle, kelle järgi on maja nimetatud, omandas selle 1920. aastal. Riddle oli esimene linnajuhataja ja ülemvõimu esindaja West Palm Beachil. Tema ja ta kaksikvend Kenyon ehitasid 1935. aastal 15 hektari suurusele maalapile linna lähedal maju. 1951. aastal moodustus sellest alast rahvahääletuse tulemusel koht nimega Cloud Lake.
Hiljem plaaniti Riddle'i maja lammutada, et teha ruumi Palm Beach Atlantic ülikooli laienemisele, kuid West Palm Beachi linn annetas ehitise Karl Riddle'i vennapojale John Riddle'ile. John oli tegevliige Yesteryear Village'i juhatuse Lõuna-Florida Messi (South-Florida Fair) direktorite nõukogus. Maja otsustati üle viia Yesteryear Village'isse, selleks tuli see osadeks lammutada. Maja katus ja pööning tehti kaheks, samuti ka esimene ja teine korrus. Lõpuks transporditi maja uude asupaika, kus see taas kokku pandi ning kus paikneb tänapäevani.
Legend.
Legendi järgi kummitab Riddle'i majas Josephi hing. Joseph oli üks Riddle'i töötajaid, kes sooritas rahahädas enesetapu, puues ennast hoone pööningul üles. Yesteryear Village'is viiakse läbi kummitustuure, kus giidid riietuvad sobivatesse ajasturõivastesse ja jagavad oma lugusid väidetavalt üleloomulikest kogemustest selles majas. 
Maja kajastati ka 2008. aastal tondipüüdjate telesarjas "Ghost Adventures" Travel Channelil.
Heaoluturism

Heaoluturismi eesmärk on edendada tervist füüsiliste, psühholoogiliste või vaimsete tegevuste abil. See on tihedalt seotud ka meditsiinilise turismiga, sest hea tervis motiveerib inimesi rohkem reisima. Heaoluturistid ei ole meditsiinituristid, sest heaoluturistide reisi eesmärk on eelkõige tervise säilitamine, terviseprobleemide ennetamine või parandamine. Meditsiinituristid seevastu reisivad diagnoositud haiguse ravimiseks.
Tüübid.
Reisijad kasutavad heaolu nimel mitmesuguseid teenuseid. Nende hulgas on füüsilised treeningud ja sport, iluteenused, tervislik toitumine, lõõgastus ja stressi leevendamine, meditatsioon, jooga ja tervisega seotud haridus. Võidakse leida protseduure või ravimeetodeid kas tavapärase, alternatiivse, täiendava, taimse või homöopaatilise meditsiini abil.
Hotellid.
Paljud inimesed püüavad reisi ajal säilitada tervislikku eluviisi. Mitmed hotelligrupid on välja töötanud programme, et kaasata erinevate sihtrühmade külastajaid. Programmid hõlmavad tervislikke toiduvalikuid, lõõgastusprogramme, spaateenuseid ja sportimisvõimalusi.
Haiglad ja meditsiiniasutused.
Haigla on oluline vahendaja sihtkohtade heaoluprogrammidele. Tüüpilised programmid rõhutavad elustiili parandamist või ennetamist. Arutlusele on võetud mõte, kas heaoluturism sisaldab külastusi ka haiglatesse, kliinikutesse või arstivisiiti. Turismivormi edendajad määratlevad kõik heaoluteenused selle definitsiooni alla, ka need, mida pakutakse väljaspool meditsiiniasutusi spaades, tervisekeskustes, kuurortides või hotellides.
Puhkekeskused.
Tervisekeskused pakuvad lühiajalisi programme konkreetsete terviseprobleemide lahendamiseks, stressi vähendamiseks või toetamaks elustiili paranemist.
Euroopa.
Euroopa on suuruselt teine heaoluturismi turg. Usutud on mineraalvanne, talasoteraapiat ja muid looduslikke ja veepõhiseid protseduure. Türgi ja Ungari tervisekeskused võtavad vastu heaoluturiste. Paljusid toetavad võõrustajariigid Norra ja Taani, soovides vähendada kallite operatsioonide maksumust. 
Heaoluturismi toetajad ütlevad, et puhkused parandavad füüsilist heaolu, õnnetunnet ja produktiivsust, mainides, et tervisega seotud reisid avaldavad positiivset mõju loovusele, vastupanuvõimele, probleemide lahendamisele ja stressiga toimetulekuks. Siiani on raske edastada tulemusi tervisega seotud reisimise põhjal.
Iljušin Il-76

Iljušin Il-76 (vene keeles Ильюшин Ил-76, NATO koodnimega Candid) on Nõukogude Liidus Iljušini konstrueerimisbüroo loodud nelja turboventilaatormootoriga ülatiivaline sõjaväe transpordilennuk, esmalend 25. märts 1971.
Il-76 lennukitel olid Solovjov D-30KP mootorid, igal mootoril tõmme 118 kN, suurim kasulik last 43 tonni, 
IL-76 on kasutuses nii Venemaa tsiviillennunduses Aeroflotis kui ka sõjaväes (Il-76 Candid-B). IL-76, mida NSVL lennukitööstuse ministeeriumi käskkirja alusel asuti looma 1966. aastal, on 1963. aastal esmalennu teinud Lockheed C-141 Starlifter analoog. Ameerika Ühendriikide õhuväe C-141-le, mida nüüd asendab McDonnel Douglas/Boeing C-17 Globemaster III, võis paigaldada maksimaalselt 42 tonnise lasti.
2012. aastal moderniseeritud Il-76 lennukid said võimsamad mootorid, igal mootoril tõmme 142 kN, kasulik last suurenes 60 tonnini.
Lastimiseks kasutatakse tagumist rampi, millega on võimalik tõsta kuni 30 000 kg koormat, abiks on ka 2 lastiruumi lakke paigaldatud vintsi.
Enamikul lennuväe lennukitest Il-76 on kaks 23 mm automaatkahurit lennuki sabaosas. Lennukisse saab mahutada 140 reisijat või 125 langevarjurit.
Berijev Be-6

Berijev Be-6 (vene keeles "Бериев Бе"-6) on NSV Liidu päritolu mereväe mitmeotstarbeline kahe kolbmootoriga paatlennuk.
Tamsalu raamatukogu

Tamsalu raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Tamsalu linnas.
Tamsalu raamatukogu on alates 1. jaanuarist 2019 Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus.
Tudu raamatukogu

Tudu raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Tudu asulas, Rakvere mnt 13. 
Raamatukogu juhataja on Katrin Kastemäe.
Uhtna raamatukogu

Uhtna raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Rakvere vallas Uhtna asulas. Raamatukogu direktor on Inge Pikkoja.
Novembris 2016 avati raamatukogus Eesti esimene topoteek. See sisaldab ajaloolisi dokumente ja fotosid Uhtnast ja selle lähiümbrusest.
Ajalugu.
Tänase Uhtna raamatukogu alguseks peetakse 1. detsembrit 1947. Raamatukogu asus Sämi algkooli juhataja kabinetis (8 m²) ja kandis nimetust Sõmeru valla Sämi raamatukogu. Raamatud saadi kohalikelt elanikelt annetustena ja teistelt raamatukogudelt. 1950. aastal koliti Sämi külas eramajja, kus raamatukogu käsutusse jäi 1 tuba. 
Ajalehes Punane Täht kirjutas Ellen Rätsep 6. septembril 1960, et „Sõmeru valla täitevkomitee eraldas 1947.a Uhtna raamatukogust Sämis olnud filiaali jaoks 500 köidet.“ Samas pole säilinud ühtegi kirjalikku allikat, et Uhtnas oleks raamatukogu olnud. On suulised mälestused, et „mõisahoones vist midagi oli, segastel aegadel kui oli mõisas Uhtna vallavalitsus, siis midagi laenutati. ..“ Kui teada, et mõis kuulus kuni II maailmasõja puhkemiseni sukavabrikant Oskar Kilgasele, pärast sõda oli hoones ENSV Sõmeru sideagentuur ja lühikest aega Uhtna vallamaja ja Sõmeru valla täitevkomitee, siis võib arvata, et seal juures tegutses ka raamatukogu. 1951. aastal koliti raamatukogu Uhtna mõisahoonesse, kuhu oli tekkinud piirkonna keskus. Uhtna mõisahoonesse jäi raamatukogu kuni kolhooside lagunemiseni ja varade tagastamiseni 1994. aastal. Uhtna mõis tagastati Oskar Kilgase pärijatele ning raamatukogu kolis lasteaiahoonesse, kus laste arvu vähenemise tõttu oli üks rühmaboks tühjaks jäänud.
Vajangu raamatukogu

Vajangu raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas Vajangu külas.
1. jaanuarist 2019 on Vajangu raamatukogu Tapa Vallaraamatukogu struktuuriüksus.
Raamatukogu ajalugu ulatub aastasse 1907.
Varangu raamatukogu

Varangu raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Varangu külas Varangu seltsimajas. Varangu raamatukogu on Haljala vallaraamatukogu teeninduspunkt.
Raamatukoguhoidja on Urve Kingumets.
Venevere raamatukogu

Venevere raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Venevere külas Venevere seltsimajas.
Raamatukogu avati 1920. aastal Venevere koolis.
Vergi raamatukogu

Vergi raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Vergi külas. Vergi raamatukogu on alates 2024. aastast Karepa raamatukogu teeninduspunkt.
Viru-Jaagupi raamatukogu

Viru-Jaagupi raamatukogu on raamatukogu Lääne-Viru maakonnas Vinni vallas Viru-Jaagupi asulas. Raamatukogu juhataja on Ülle Rajamart.
Asuküla raamatukogu

Asuküla raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Haapsalu linnas Mägari külas.
Raamatukogu juhataja on Imbi Sildaru. Raamatukogu tegutseb Asuküla seltsimajas.
Raamatukogu asutati 1920. aastal.
Kullamaa raamatukogu

Kullamaa raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Kullamaa külas Goldenbecki majas.
Raamatukogu juhataja on Aili Ansel.
Kõmsi raamatukogu

Kõmsi raamatukogu on raamatukogu Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Kõmsi asulas. Raamatukogu juhataja on Helen Voogla.
Alates 1. septembrist 2018 on raamatukogu koos teiste Lääneranna vallas asuvate raamatukogudega Lääneranna Raamatukogu haruraamatukogu.
Lääneranna Raamatukogu

Lääneranna Raamatukogu ehk Lihula keskraamatukogu (varem ka "Lihula valla raamatukogu" ja "Lihula raamatukogu") on raamatukogu Pärnu maakonnas Lihula linnas. 
Raamatukogu direktor on Tiiu Aasrand ja raamatukoguhoidjad on Delein Nõmm, Tiiu Aasrand, Signe ja Liina Tetsmann.
Alates 1. septembrist 2018 on Lääneranna vallas asuvad raamatukogud Lääneranna Raamatukogu haruraamatukogud.
Lääne maakonna keskraamatukogu

Lääne maakonna keskraamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Haapsalus aadressil Posti tänav 3.
Raamatukogu sai alguse 1896 Eesti Kungla Karskuse Edendamise Seltsi raamatukoguna.
Tüüp 59

Tüüp 59 on Hiina Rahvavabariigis toodetud lahingutank, valmistatud Nõukogude Liidu T-54 tankide kaasajastamise tulemusel.
Tüüp 69

Tüüp 69 on Hiina Rahvavabariigis toodetud lahingutank, valmistatud Nõukogude Liidu T-54 tankide kaasajastamise tulemusel.
Guido Kapp

Guido Kapp (sündinud 1945) on eesti riigiametnik ja looduskaitsja.
1977. aastast töötas Viljandi metsamajandi looduskaitsejaoskonna inspektorina. 1989. aastast oli ta Viljandi looduskaitsevalitsuse looduskaitse riiklik inspektor, seejärel Viljandi maakonnavalitsuse keskkonnaameti inspektor. 1998. aastast töötas Keskkonnainspektsiooni inspektorina, aastatel 2001–2011 vaneminspektor. Kokku töötas ta looduskaitseinspektorina 34 aastat.
Eesti looduskaitsemärk

Eesti looduskaitsemärk on Kliimaministeeriumi poolt välja antav teenetemärk, millega tunnustatakse teeneid looduse uurimisel, loodusteadmiste levitamisel, looduskaitse edendamisel, arendamisel ja tutvustamisel nii üleriigilisel kui ka rahvusvahelisel tasandil.
Märk on hõbedane ja kujutab looduskaitse sümboli tammelehe kontuuri. Märgi kavandi autor on kunstnik Julia Maria Künnap.
Märgid annab üle keskkonnaminister tavaliselt looduskaitsekuu alguses.
Val Rajasaar

Val Rajasaar (sündinud 11. juunil 1968) on eesti loodusfotograaf ja keskkonnahariduse edendaja.
Ta on Muraste Looduskooli juhataja, Eesti Keskkonnahariduse Ühingu juhatuse liige ning MTÜ-de Studio Viridis Loodusharidus, Tabasalu Looduspark ja Harku Liit ning paljude teiste vabaühenduste liige.
Võtmenäitaja

Võtmenäitaja ehk tulemuslikkuse võtmemõõdik (lühend KPI – "key performance indicator") näitab, mida ettevõte on juba saavutanud ja mida kavatseb tulevikus saavutada oma suhetes nii klientide ja töötajatega kui ka muudes valdkondades, teisisõnu, mida teha, et paremini läheks. Need võivad olla mistahes eesmärgid, mis on suunatud tuleviku parandamiseks, näiteks müügi-, likviidsus-, kasumi-, kvaliteedieesmärgid jms.
Iga organisatsioon vajab, et oleksid seatud strateegiad, eesmärgid ning õiged mõõdikud nende täitmiseks. Nende saavutamiseks on vaja ettevõtte tegevust võimalikult objektiivselt mõõta ja anda tagasisidet. Võtmemõõdikute süsteem ehk KPI-d ja ärianalüüs kehtib vaid erasektoris ning neid on vaja et teada, kas valitud suunad on õiged ning kuidas neid edaspidi veelgi paremini teha. Samamoodi nagu ei saa eeldada, et inimesed ostavad sinu kaupa ilma seda reklaamimata, ei saa eeldada ka, et avalikus sektoris saavutatakse edukaid tulemusi ilma neid mõõtmata.
Võtmenäitajat võib defineerida ka järgmiselt:
Klassikaline skeem.
Mõõdikute seadmist võib kujutada klassikalise skeemina, mis näeb välja selline:
EESMÄRK → TEGEVUS → TULEMUS → TAGASISIDE (tulemuse võrdlus eesmärgiga) → TEGEVUSE KORRIGEERIMINE → UUS TULEMUS, UUS TAGASISIDE
Mõõdikuvariante.
Mõõdikud võivad olla väga erinevad ning kujutatud mitmetel viisidel. 
Need võivad olla näiteks:
Võtmenäitajas sisalduvad komponendid.
Võtmenäitajale on omased mõned komponendid, mis peavad kindlasti seal sisalduma. 
Hea võtmenäitaja on
Kuidas seda õigesti kasutada?
KPI-d kasutatakse tagasiside saamiseks, võrreldes saadud tulemust eesmärgiga. Selleks on mõned soovitused, mida silmas pidada võtmemõõdiku kasutamisel.
Selleks tuleks
Võimalikud eesmärgid ja nendega seotud mõõdikud.
Mõned näited ettevõttele loodud eesmärkidest ning nende saavutamiseks seotud mõõdikutest.
Väike Väerada

Väike Väerada on puuskulptuuridega ääristatud matkarada, mis asub Elva linnas.
Raja tutvustus.
Väike Väerada on 3 km pikkune, saab alguse Elva raudteejaamast ja lõppeb Tartumaa Tervisespordikeskuse juures. 
Raja ääres on kaks grillimiskohta, üks neist asub Elva paisjärve ääres ja teine Vaikse järve ääres.
Raja kujunduse ja mitmete skulptuuride autorid on Anni Irs ja Mariina Tiidor.
Vaatamisväärsused.
Rajale on paigutatud puuskulptuurid, mis on inspireeritud Eesti folkloorist. Rada möödub Elva paisjärvest, Elva jõest ja Vaiksest järvest.
Johan Pitka tubamuuseum

Johan Pitka tubamuuseum on muuseum Järva maakonnas Järva vallas Jalgsema külas Seliküla-Jalgsema külamajas. Muuseumis tutvustatakse eesti mereväelase Johan Pitkaga seotut.
Muuseum avati 28. juunil 2014.
Tagula kultuurimaja

Tagula kultuurimaja oli kultuurimaja Valga maakonnas Tõlliste vallas Tagula külas.
Rahvamaja asutati 1974. 2012 rahvamaja lammutati. Enne lammutamist tegutses rahvamajas ka Tagula raamatukogu.
Regina Ermits

Regina Ermits (sündinud Regina Oja; sündinud 31. jaanuaril 1996 Tallinnas) on Eesti laskesuusataja. 
Ta on lõpetanud 2015. aastal Audentese Erakooli e-gümnaasiumi ja Sollefteå spordikooli Rootsis. Alates 2017. aastast on ta õppinud Tartu Ülikoolis skandinavistikat. 
Ta tegi debüüdi laskesuusatamise maailma karikasarjas 2016. aastal.
Ta treenib Stefan Lindingeri käe all.
Isiklikku.
Tema isa on endine laskesuusataja Kristjan Oja. 
21. mail 2022 abiellus ta Kalev Ermitsaga.
Enn Veskimägi

Enn Veskimägi (sündinud 19. detsembril 1947 Tallinnas) on Eesti majandus- ja sporditegelane ning jalgrattur. ENSVs teenis majorina Sõjakomissariaadis. 
1994–1995 ASi Standard turundus- ja müügidirektor, 1996–2019 ASi Standard juhatuse esimees. 2019. aasta septembris loobus juhatuse esimehe kohast ja jätkab tööd ettevõtte nõukogus.
Hariduskäik.
Tallinna 20. keskkool; lõpetas 1973. aastal tööstuse planeerimise erialal Tšerkassõ (Ukraina) polütehnilise instituudi ja 1979. aastal kaugõppes puidutehnoloogia erialal Võru tööstustehnikumi. 
Ühiskondlik tegevus.
Eesti Tööandjate Keskliidu volikogu liige, esimees 2003–2013; 
Eesti Kaubandus-Tööstuskoja juhatuse liige (alates 1994); 
Eesti Jalgratturite liidu juhatuse liige (alates 1992), 
Eesti Vanglatööstuse nõukogu liige 2001–2014, 
Ettevõtluse Arendamise Sihtasutuse nõukogu liige 2003–2014; 
Haigekassa nõukogu liige 2002–2006; 
Riigi Kinnisvara AS nõukogu esimees 2002–2005; 
Kultuuri- ja Spordi Sihtkapitali nõukogu liige 2004–2008, 2013–2014 ja alates 2019; 
Business Europa Presidentide Nõukogu liige 2006–2013; 
Tartu Ülikooli kuratooriumi liige 2009–2012; 
Eesti Kunstiakadeemia kuratooriumi liige 2008–2012; 
Eesti Raudtee nõukogu liige (alates 2017), 
Dubai EXPO 2020 nõukogu liige; 
Tallinna Vanalinna Rotary klubi liige.
Jalgrattasport.
Harrastanud jalgrattasporti Tallinna MSK-s, Dünamos ja AKSK-s, esimene treener oli Rein Roosi. Tulnud maanteesõidus 1964–1965 neli korda Eesti noorte meistriks ja 1966 kaks korda juunioride meistriks. Meistersportlane (1966). 
1991. aasta veteranide MM-il 4. koht. 1990 Eesti veteranide meister.
Koroonapandeemia.
2020. aasta kevadel põdes ta raskelt koroonat, kuid tervenes sellest.
Luminor

Luminor Group on Eestis, Lätis ja Leedus tegutsev pangakontsern. Ettevõtte peakontor asub Eestis.
Luminor Groupi kuuluvad Maksekeskus AS, Luminor Holding AS ja Luminor Bank AS.
Ajalugu.
Pank asutati 1. oktoobril 2017, kui jõudis lõpule DNB ja Nordea Balti üksuste liitumine.
2019. aasta algul töötas Luminoris terve Baltikumi peale kokku ligi 3000 inimest. Ettevõte andis teada plaanist äriprotsesse lihtsustada ja 2019. aasta jooksul koondada 800 inimest.
Turuosa.
2018. aasta alguse seisuga oli Luminoril Baltikumis 16% turuosa hoiuste turul ja 23% laenuturul ning sellega oli see suuruselt kolmas pank Baltimaades. Panga laenuportfelli maht oli 2018. aasta sügise seisuga 12 miljardit eurot ja klientide hoiuste maht on üle 8 miljardi euro. Luminor Groupi omanikuks oli valdusühing Luminor Group AB. Finantsinspektsiooni andmetel oli 2020. aasta alguse seisuga Luminor Eestis antud laenude mahult esimesel ja hoiuste mahult Swedbanki järel teisel kohal.
Omanikud.
Luminori omanikud olid algselt Nordea Bank AB ja DNB Bank ASA ning Blackstone'i erakapitali investeerimisfondid kavatses osta 60%. Jaanuaris 2019 sai tehing ametliku loa ka Euroopa Komisjonilt. Selle tehingu järgi oli Luminori turuväärtuseks 1,7 miljardit eurot. Panga senised omanikud Nordea ja DNB säilitasid kumbki 19,95% osaluse.
2021. aasta detsembris ostis Blackstone, läbi soodsa maksupoliitikaga Jersey Kanalisaartel registreeritud ettevõtte Braavos BidCo Limited, Nordea Bank Apblt 8,4% Luminor Holdingust. 2022. aasta septembris omandas Blackstone, läbi ettevõtte Braavos BidCo Limited, Nordea Bank Apb allesjäänud 11,6% suuruse osaluse. Selle tehingu tulemusel kuulub Blackstone’ile nüüd 80,05% Luminor Holding ASist ja DNB-le ülejäänud 19,95%.
2024. aasta algul teatati, et Blackstone valmistub endale kuuluvat Luminori osalust müüma.
Teuvo Hakkarainen

Teuvo Mauno Kalervo Hakkarainen (sündinud 12. aprillil 1960 Viitasaaril) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige. Ta kuulub erakonda Põlissoomlased. 
Ta valiti nii 2011. kui ka 2015. aasta Soome parlamendivalimistel Eduskunna liikmeks (Põlissoomlaste nimekirjas).
Enne poliitikasse asumist töötas ta ligikaudu 40 aastat Viitasaaril saeveskit pidavas pereettevõttes Oy Haka-Wood AB.
Eduskunnas oli ta rahanduskomisjoni liige ning põllumajanduse ja metsanduse komisjoni asendusliige.
2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 128 234 häälega Euroopa Parlamendi liikmeks.
Livo (Trento)

Livo (ladiini: "Lìo", saksa: "Lifers") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, paiknedes umbes 40 km Trentost põhjas. 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 903 inimest ja valla pindala on 15,2 km².
Livo külgneb järgmiste valdadega: Rumo, Bresimo, Cagnò, Cis ja Cles.
Maie Jeeser

Maie Jeeser (sündinud 22. juunil 1943) on eesti riigiametnik ja looduskaitsja.
Ta on lõpetanud 1966. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia metsanduse ja maaparanduse teaduskonna.
1967. aastal asus tööle ta metsakaitse ja valve insenerina, aastatel 1967–1988 oli ta Hiiumaa metsamajandi looduskaitse rajooni­inspektor. Hiljem oli ta Hiiu Maavalitsuse keskkonnaosakonna juhataja ning kuni pensionile jäämiseni 2008. aastal oli ta Hiiumaa keskkonnateenistuse looduskaitse peaspetsialist.
Ta on olnud Keskkonnafondi nõukogu liige.
Dellen

Dellen (rootsi "Dellen" või "Dellensjöarna") on kahest suurest järvest koosnev järvistu Rootsis Hälsinglandis. Järvistu moodustavad Norrdellen ja Sördellen, mida ühendab lühike kanal. 
Suurim Dellenisse voolav jõgi on Norrdellenisse suubuv Svågan, välja voolab Sördellenist algav Delångersån. 
XIX sajandil koostas insener Per Adolf Tamm projekti järvistu vete kasutamiseks palgiparvetuses. Tema projekti järgides tõsteti kaks aastat pärast tema surma, aastal 1858, järvistu veetaset poole meetri võrra ja rajati Norrdellenist algav Tammi kanal.
Järvistu on üldjoontes ümara põhiplaaniga ja on moodustunud 90–110 miljonit aastat tagasi (Kriidis) maale langenud meteoriidi 19-kilomeetrise diameetriga kraatrisse. 
Järvistu järgi on nimetuse saanud kivim delleniit.
Lona-Lases

Lona-Lases (saksa keeles "Lohne-Lazes") on vald "(comune)" Trento provintsis Põhja-Itaalias, umbes 12 km Trentost kirdes. Valla pindala on 11,4 km². 2004. aasta 31. detsembri seisuga elas seal 768 inimest. Koosneb kahest lahusosast: Lona ja Lasesi külast.
Lona-Lases külgneb järgmiste valdadega: Valfloriana, Sover, Segonzano, Cembra Lisignago, Bedollo, Baselga di Pinè, Albiano ja Fornace.
Veiveriai

Veiveriai on alev Leedus Prienai rajoonis, Veiveriai valla halduskeskus. Alev asub merepinnast 80-95 meetri kõrgusel.
Veiveriais on gümnaasium, muusikakool ja raamatukogu.
Ajalugu.
Asula rajati XVIII sajandi esimesel poolel, kirjalikes allikates on seda esmamainitud 1744. aastal. 1782. aastal püstitati kabel. 1818. aastal ehitas Aukštoji Freda mõisa omanik Józef Godlewski sinna esimese kiriku, ühtlasi hakkas tegutsema ka kihelkonnakool. Umbkaudu samal ajal rajati sinna ka hobupostijaam. Algselt oli sealne kirik Zapyškise kiriku abikirikuks, Veiveriaisse rajati omaette kihelkond alles aastal 1846.
Pärast Peterburist Königsbergi viiva raudtee valmimist kaotas sealne hobupostijaam oma tähtsuse ja aastal 1866 hakkas selle ruumides tegutsema õpetajate seminar (aastani 1872 olid need küll ametlikult vaid õpetajate kursused). Aastal 1905 toimusid selle juures miitingud, kus nõuti, et õppetöö hakkaks toimuma leedu keeles. Aastal 1915 seminar suleti, tänapäeval tegutseb samas hoones kohalik muusikakool.
Aastal 1935 osalesid asula elanikud suures Suvalkijat haaranud streigis, streigi mälestuseks on asulas mälestussammas. Teise maailmasõja järel tegutsesid alevi ümbruskonnas Leedu metsavennad, ka nende mälestuseks on Veiveriai lähistele Skausmase künkale püstitatud mälestusmärk. Nõukogude ajal oli Veiveriai kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Pakuonis

Pakuonis on alev Leedus Prienai rajoonis, Pakuonise valla halduskeskus. Alevis asuvad põhikool, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne koduloomuuseum ja 1883. aastal valminud katoliku kirik. 
Kirjalikes allikates on Pakuonist esmamainitud 1744. aastal. 1782. aastal püstitati sinna esimene kirik, umbkaudu sel ajal sai asula ka alevi staatuse. 
1904. aastal sündis seal juudi päritolu kunstnik Jacques Koslowsky.
Johan Rudolph Deiman

Johan Rudolph Deiman (ka "Johann Rudolf Deimann"; 29. august 1743 Hage, Ida-Friisimaa – 15. jaanuar 1808 Amsterdam) oli Saksa päritolu Hollandi arst ja keemik.
Elulugu.
Deiman sündis Albertus Deimani ja Volke Hidde viiest lapsest noorimana. Ta käis koolis algul Nordenis. Oma kahe venna toetusel õppis ta Leeris farmatseudiks. Ta õppis Halles Adolph Böhmeri juures farmaatsiat, arstiteadust ja filosoofiat. Aastal 1770 alustas Deiman Amsterdamis arstipraksist. Mõne aastaga sai ta edukaks arstiks. Ta sai tuntuks eriti rõugete vastu vaktsineerijana. 
Aastal 1775 ilmus tema tõlkes hollandi keelde Johann Christoph Unzeri teos magnetitest. Aastal 1776 ilmus temalt prantsuskeelse paelussile pühendatud meditsiinilise traktaadi tõlge. Ta tegi koos Adriaan Paets van Troostwijkiga katseid valguse mõju kohta taimedele. Tulemusi kirjeldav töö, mis pälvis Utrechti Kunstide ja Teaduse Seltsi auhinna, valmis 1778. Aastal 1780 ilmus see Amsterdamis trükist. Aastal 1779 ilmus Deimani traktaat elektri mõjust mitmesugustele ainetele. Juba varem sai ta sarnase töö eest Rotterdami Eksperimentaalfüüsika Seltsi kuldmedali. 
Koos Paets van Troostwijki, Anthonie Lauwerenburghi ja Nicolaas Bondtiga sai ta 1,2-dikloroetaani. Koos Paets van Troostwijkiga lagundas ta 1789. aastal hõõrdeelektri abil vee.
Aastal 1783 sai ta Hollandi Teaduste Seltsi Haarlemis liikmeks. Ta oli ka Pariisi ja Rotterdami teadusseltside liige. 
Deiman sai tuntuks ka Hollandi kuninga Lodewijk I ihuarstina. 
Tema vend Johann Diederich Deimann oli tuntud hollandi jutlustaja.
Noarootsi raamatukogu

Noarootsi raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Pürksi külas.
Raamatukogu juhataja on Serli Heeringas.
Sutlepa raamatukogu

Sutlepa raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Sutlepa külas (enne haldusreformi jäi raamatukogu Noarootsi valla alale).
Sutlepa avalik raamatukogu asutati 1926. aastal Sutlepa valla poolt.   
1927–1928. aastate seisuga olid Läänemaa avalike rahvaraamatukogude nimestikus: 20. Paslepa, Noarootsi rahvaraamatukogu; 22. Rikholdi, Rootsi haridusseltsi ja 27. Sutlepa, Sutlepa raamatukogu. 
Sutlepa raamatukogu on asunud vanas koolimajas, paneelmaja korteris, Nõmmküla mõisas. 1984. aastal asus raamatukogu kolhoosi kontoris. 2011. aastast alates asub raamatukogu Sutlepa Vabaajakeskuses.
Nõva raamatukogu

Nõva raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Nõva külas Nõva koolis.
Raamatukogu juhataja on Irmeli Alt.
Oru raamatukogu

Oru raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Oru külas. Oru raamatukogu on Lääne-Nigula valla raamatukogu haruraamatukogu.
Raamatukogu asutati 22. märtsil 1901.
Palivere raamatukogu

Palivere raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Palivere külas. Palivere raamatukogu on Lääne-Nigula valla raamatukogu haruraamatukogu.
Risti raamatukogu

Risti raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Risti asulas Risti põhikoolis. Risti raamatukogu on Lääne-Nigula valla raamatukogu haruraamatukogu.
Taebla raamatukogu

Taebla raamatukogu (ametliku nimega Lääne-Nigula valla raamatukogu) on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Taebla asulas. Raamatukogu direktor on Ruth Randoja.
Taebla raamatukogu haruraamatukogud:
Ridala raamatukogu

Ridala raamatukogu asub Lääne maakonnas Haapsalu linna haldusalas Panga külas Ridala põhikoolis.
Enne 2017. aasta haldusreformi oli see üks kolmest Ridala valla raamatukogust.
Enne Panga külla Ridala põhikooli toomist asus raamatukogu Sinalepa külas ("Sinalepa raamatukogu") korterelamus.
Ajalugu.
Raamatukogu eelkäijaks võib pidada raamatukogu Mäevalla vallakoolis Sinalepa vallas, mis oli asutatud enne 1884. aastat. 
"Valgus", 1884, 11.mai, lk.2, nr.27: - - - kooliõpetaja J.A. Palmkroon võttis nõuks [Sinalepas] üht raamatukogu asutada. 
Niisama oli lugu Mäevallas. Kooliõpetaja J. Spuhl muretses kooliõpetaja rahvale ajalehed, asutas oma kuluga raamatukogu ning luges lauluöppimise öhtul kui öppimisel vaheaeg oli noore rahvale öpetlikke tükkisid kirjandusest ette. Noor rahavas oli kui nöiduse väega koolimajasse kokku tömmatud ega tikkunud körtsu, vaid töttas koolimajasse, kus hariduse ja öpetuse seemet nende sisse külvati. 
F 1108 nim. 7,S 10, l.52. Haridusmin. Rahvahariduse osakonnale. Vastuseks Teie ringkirja peale 9/VIII 1919.a. Nr.66: Sinalepa vallavalitsus teadustab, et Sinalepa vallas on vallamaja ruumides Ridali Põllumeeste Seltsi poolt üleval peetav maksuta raamatukogu, ruumisi lugemislaua ja raamatukogu jaoks, samuti ka kõnekoosolekute ja ettelugemiste jaoks võib saada, valla piiratud sissetulekuid silmas pidades pole vallavalitsusel raamatukogu sisseseadmise jaoks mitte võimalik summasi määrata.
Uuemõisa raamatukogu

Uuemõisa raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Haapsalu linnas Uuemõisa asulas Haapsalu Kutsehariduskeskuse hoones.
Martna raamatukogu

Martna raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Martna külas.
Raamatukogu juhataja on Anu Huusi.
Rõude raamatukogu

Rõude raamatukogu on raamatukogu Lääne maakonnas Lääne-Nigula vallas Rõude külas. 
Ajalugu.
Martna vallanõukogu otsustas 1925. aasta veebruaris Martna vallas asutada järjekorras teise avaliku rahvaraamatukogu Riigikogus 6. juunil 1924 vastu võetud avalike raamatukogude seaduse nõuetel ja eraldada selle ülalpidamiskuludeks eelarvesse 5000 marka.
16. oktoobril 1930 revideeriti Martna valla Rõude avaliku raamatukogu olukorda ja asjaajamist. Eevident leidis järgmist: Revideerimispäeval raamatukogu oli 215 köiteline. Raamatukogu eksisteerib Martna avaliku raamatukogu harukoguna, kusjuures tal siiski on omaette raamatud ja asjaajamine, pääle kassapidamise, mis keskraamatukoguga ühine. Avalik raamatukogu asutati 1925. a., saades aluse likvideeritud Haridusseltsi poolt kingitud raamatuist. Uute raamatutega täiendamine toimub omavalitsuse ja riigi toetussummadega. Toetus antakse välja keskraamatukogu poolt raamatutes, kusjuures ei arvestatavat haruraamatukogu juhataja esitatud nimekirjadega. Raamatukogu asub Vana-Rõude koolimajas, raamatukogu juhataja pr.Heinvere erakorteris. Nimesilt puudub. Pr. Heinvere raamatukogu juhatajana tegutseb kogu asutamisest saati. Töötasu ei saa. Rakendusraamatud on olemas. Üldnimestikus on täitmata 8-13 lahtrid. Tarvitajate nimestikus mõned allkirjad võtmata ja päevaraamat täitmata. Viimase kohta juhataja seletas, et päevik olevat alles äsja keskraamatukogust saadud ja pole veel jõutud ülekanda seni selle aset täitvast vihikust. Raamatute liigituses sisu järgi on mõningaid eksimusi: nii on näiteks Eiseni „Tähtsad mehed”, Lepp, Marta „1905.aasta romantika”, Gori „Knock out” ja mõned teised asetatud 0 (ilukirjanduse) liiki. Raamatute valik nende sisuliselt väärtuselt on üsna juhuslik, mis polevat tingitud juhatajast, kuna tal puuduvat võimalus omal valikul muretseda raamatuid. l.111 Raamatukogu juhataja pr. Heinvere teatab, et ülaltoodud puudused on likvideeritud.
5. oktoobrist 1933 on teadaanne Lääne Maavalitsuse haridusosakonnale, mis loetleb üles järgneva: Rõude raamatukogu ülevalpidajaks vald, lugejaid 38, raamatuid 220, mis saadud kingitusena Rõude Haridusseltsilt. Tegutses Martna avaliku raamatukogu osakonnana. 
1939 – pidu õpilasraamatukogu täiendamiseks. Raamatunädala puhul korraldas Rõude algkool 25. novembril õpilaspeo õpilasraamatukogule uute raamatute soetamiseks. Õpilased esitasid laule, deklamatsioone ja katkendeid uuematest teostest.
2013. aastal kolis raamatukogu sama hoone (Rõude külamaja) teise tiiba.
Ranbanka

"Ranbanka" on 2015. aasta India film.
Ilja Muromets (lennuk)

Ilja Muromets oli Venemaa lennukiliigi projekt. Ilja Muromets valmis 1912. aasta lõpul Igor Sikorski pingutustel. Tegemist oli Sikorski teise lennukitüübiga ja nelja mootoriga lennuki ühe esimese versiooniga maailmas. Murometsa tüüpi lennukeid kasutati nii reisilennukitena kui ka kaugpommitajatena. Nime sai lennuk muistse vene vägilase Ilja Murometsa järgi. 
1914. aasta veebruaris püstitas Ilja Muromets esimese lennukina maailmas kõrgusrekordi 1000 meetrit. Samuti oli tollal muljetavaldavaks tulemuseks, et 26. veebruaril suutis lennuk seitsme reisijaga 2 tundi ja 6 minutit püsida 950 meetri kõrgusel õhus. Peagi tõusis Sikorski reisijatega juba 2000 meetri kõrgusele. 29. juunil lendas Ilja Muromets kahe lenduri ja kahe reisijaga Peterburist Oršani 750 kilomeetrit 8 tunniga. 
Esimese maailmasõja ajal oli Venemaa keisririigi Balti laevastiku lennuväe Papisaare lennusadamas Saaremaal 14 lennuki seas ka maailma suurim vesilennuk Ilja Muromets.
Range kaitse vajak

Range kaitse vajak (inglise keeles "gap in reserve area") on looduskaitsebioloogia mõiste, mis väljendab elurikkuse püsimiseks tarvilikku kaitstavate alade mahu puudust.
Eestis tuli see mõiste kasutusele seoses sellega, et kuigi riik suurendas range kaitse all olevate metsade osakaalu 1996. aasta 3%-lt 2002. aastal heaks kiidetud metsanduse arengukavas rohelistega kokku lepitud 10%-le (ja hiljem isegi 12%-le), mis pindalas teeb võrreldes 1996. aastaga viiekordse suurenemise, siis vaatamata sellele on rohelised endiselt vastu väljaspool neid alasid oleva vana majandusmetsa majandamisele ja nõuavad, et ka metsatüübirühmiti oleks iga tüübirühma pindalast vähemalt 10% range kaitse all. Eriti teravaks on see teema läinud salumetsade puhul. Põhjenduseks tuuakse, et kuna Eestis on palju endisele põllumaale kasvanud hall-lepikuid, tuleks oluliselt suurendada viljakates kasvukohtades ehk salumetsas kasvavate vanade kuusikute ranget kaitset. Keskkonnaministeeriumi spetsialistid ja metsateadlased aga toovad esile selle, et kuusikuid ei saa meil väga vanaks kasvatada, eriti endistel põllumaadel, sest kuuse bioloogiline vanus on juurepessu ja teiste kahjustavate tegurite tõttu oluliselt piiratud, mistõttu isegi selliseid metsi range kaitse alla võttes ja neis majandustegevust lõpetades asenduvad need peagi noore metsaga, mis viljakates kasvukohatüüpides saab tõenäoliselt olema hall-lepik. Samuti leiavad metsateadlased, et kuusikute raievanuste vähendamine viljakates kasvukohatüüpides on igati mõistlik ja, et nende metsaseaduse muudatuste eesmärk on tagada jätkusuutlik ja säästlik metsa majandamine ning lihtsustada metsas toimuva tegevuse korraldamist metsaomaniku jaoks.
Kuigi samade põhimõtete järgi oleks põhjust rääkida ka range kaitse liiast, ehk siis teatud kasvukohatüübirühmade üleesindatusest range kaitse all olevates metsades, ei ole rohelised tõstatanud küsimust üleesindatuse likvideerimiseks.
Zrínyi

Zrínyi on Ungaris toodetud ründesuurtükk.
1943–1944 toodeti seda 66 tükki.
Suurtükk sai nime krahv Miklós Zrínyi järgi.
Jüri Kaik

Jüri Kaik (18. mai 1953 – 23. juuni 2017) oli eesti kardioloog. 
Elukäik.
Jüri Kaik lõpetas 1971. aastal Tallinna 7. keskkooli ja 1977. aastal Tartu Ülikooli ravi erialal. Doktorikraadi sai ta 1983. aastal Moskvas Üleliidulises Kardioloogia Teaduskeskuses prof Grigorovi juhendamisel. 
Igapäevase praktilise arstitöö kõrvalt töötas ta Tallinna Tehnikaülikooli õppejõuna.
Aktiivse eluhoiaku, laia silmaringi, sügavate üldteadmiste ja rohkete erialaliste teadmiste kõrval oli tema kui särava isiksuse pärisosaks ka hoolivus, inimlik soojus. 
Teadustöö.
Jüri Kaigi teadustöö põhisuundadeks olid loodusteadused ja meditsiinitehnika. Kaaluka panuse eest kardioloogia arengusse sai ta 2006. aastal tiitli Fellow of European Society of Cardiology. 
Teaduskorralduslik tegevus.
Jüri Kaik oli Eesti Kardioloogia Instituudi Teadusnõukogu esimees, Eesti Arstiteadusnõukogu liige, 10 sihtteema ja mitme rahvusvahelise projekti (WHO/CINDI alateemad, EU 5 raamprojekti alateemad) koordinaator, mitme rahvusvahelise teadusajakirja kolleegiumi liige, rahvusvaheliste ja Eesti kardioloogia, hüpertensiooni, biomeditsiinitehnika seltside liige, Eesti Kardioloogide seltsi juhatuse liige (1990–1998), Eesti Biomeditsiinitehnika ja meditsiinifüüsika ühingu juhatuse liige, Eesti Unemeditsiiniühingu juhatuse liige.
Teosed.
Rohkem kui 200 teaduspublikatsiooni autor/kaasautor, mitme patendi omanik.
Isiklikku.
Jüri Kaigil on neli last.
Charles ja Ray Eames

Charles Ormond Eames (1907–1978) ja Bernice Alexandra "Ray" Kaiser Eames (1912–1988) olid Ameerika Ühendriikide disainerid ja visionäärid. 
Charles Eames asutas oma eduka arhitektuuribüroo 1930. aastal. Ray Kaiser ja Charles Eames tutvusid 1941. aastal. Nad abiellusid samal aastal ja neist sai rahvusvaheliselt tuntud loominguline tandem. 
Charles Eames oli arhitektiharidusega, abikaasa Ray oli õppinud maalikunsti, mõlemal oli tehnoloogiahuvi. Loominguline tegevus hõlmas filme; kuraatori, teadlase, leiutaja ja tarbegraafiku tööd, mänguasjade ja näituste kujundusi. Tuntuimad on toolid – nii painutatud vineerist, klaaskiust kui ka kokkukeevitatud traadist. Disaintooted olid tehnoloogiliselt eesrindlikud ja praeguseni kuulsad ning on saanud 20. sajandi klassikaks.
Elina Netšajeva

Elina Netšajeva (inglispäraselt ka Elina Nechayeva; sündinud 10. novembril 1991 Tallinnas) on Eesti ooperilaulja (sopran). 
Haridustee.
Ta lõpetas 2011. aastal Tallinna Prantsuse Lütseumi ja 2016. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia magistrantuuri klassikalise laulu erialal.
Karjäär.
Klassikatähed.
Netšajeva osales Eesti Televisiooni noorte muusikute võistlusel telesaates "Klassikatähed 2014" ning jõudis kolme finalisti hulka.
Eesti Laul.
2017. aastal oli ta ETV-s koos Marko Reikopiga "Eesti Laulu" poolfinaalide saatejuht.
2018. aastal võitis Netšajeva "Eesti Laulu" võistluse lauluga "La forza" (itaalia keeles "Jõud") (ta on ka selle laulu itaaliakeelsete sõnade autor) ning sai õiguse esindada Eestit Eurovisiooni lauluvõistlusel Lissabonis. Enne seda võistlust hakkas ta rahvusvahelise esinejanimena kasutama nime inglispärast kuju "Elina Nechayeva". Eurovisiooni lauluvõistlusel sai ta kaheksanda koha.
Maskis laulja.
2020. aastal võttis ta osa telesaatest "Maskis laulja", kus saavutas 2. koha, kehastades fööniksit. 
Teatris.
Aastatel 2015–2016 mängis ta külalisena Eesti Draamateatri lavastuses “Kaart ja territoorium”. 
Alates 2020. aasta septembrist mängib Netšajeva peaosa (Eliza Doolittle´it) Vene Teatri repertuaaris olevas muusikalis „Minu veetlev leedi“ (lavastaja Alla Sigalova). 
Isiklikku.
Ta on eesti, vene ja tšuvaši päritolu. 
Netšajeva abiellus 2024. aasta suve lõpus Ungarist pärit tantsija ja koreograafi Ahmed Moussaga. 
2024. aasta oktoobri lõpul sündis nende poeg Olive.
Veera Ruoho

Veera Marita Ruoho (neiuna Liukkonen; sündinud 4. augustil 1969 Hirvensalmil) on Soome politseinik, poliitik ja sportlane (taekwondo). Ta on aastatel 2015–2019 Eduskunna liige.
Ta sai aastal 1991 politseinikuks. Ta on töötanud liikluspolitseis ja Helsingi politseiosakonna välismaalaste üksuse juures.
2015. aasta Soome parlamendivalimistel valiti ta Eduskunna liikmeks. Aastatel 2015–2017 kuulus ta Põlissoomlaste parlamendirühma. Aastast 2017 kuulub ta Koonderakonna parlamendirühma.
Ta on võitnud taekwondos ühe maailmameistrivõistluste pronksmedali (aastal 1993) ja kaks euroopa meistrivõistluste pronksmedalit (aastatel 1990 ja 2000).
Isiklikku.
Ta on abielus ja ühe lapse ema.
Pz 58

Mittlerer Panzer 1958 (MPz 58) on Šveitsi keskmine tank.
Rascal

Rascal on Iisraelis valmistatud soomustatud liikursuurtükk.
Väike karikas 2001

Väike karikas 2001 ehk 2001. aasta väikesed karikavõistlused on Eesti jalgpalli madalamate liigade karikavõistlused, mis algas 1/16 finaali paaride loosimisega 30. märtsil ja lõppeb finaaliga 29. augustil 2001. Väikeste karikavõistlustel osales 20 võistkonda.
Sellel turniiril võivad osaleda II ja madalamate liigade klubid. Karikavõistlused algavad kevadel ja lõpevad hilissuvel, finaal toimub Lilleküla staadionil.
20 meeskonna osavõtul loositakse 8 meeskonda 1/16-finaali ja 12 meeskonda otse 1/8-finaali; peale 1/8-finaale jätkub vaba loos peale igat vooru. Mängitakse esimesena paari sattunud meeskonna koduväljakul.
Mängupäevad ja -ajad on järgmised:
Eesti Väikestele Karikavõistlustele 2001 registreerunud klubid:
1/16-fnaalid.
Loosimine toimus 30. märtsil 2001.
1/8-finaalid.
Sulgudes võistkonna liiga tase.
!colspan="3" align="center"|
Vabapääsmed.
Otse veerandfinaali pääsesid võistkonnad, kes jäid välja loosimata:
Veerandfinaalid.
Loositi Eesti jalgpalli 2001. a Väikeste karikavõistluste 1/4-finaalide paarid. Kohtumised toimuvad 29. juulil algusega kell 18:00: