tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Scotty Doesn't Know

"Scotty Doesn't Know" on laul, mis kirjutati spetsiaalselt filmi "Euroretk" jaoks. 
Laulu kirjutas ja seda esitab USA pop-punkbänd Lustra. Laul avaldati ka ansambli 2006. aasta albumil "Left for Dead", mis sai iTunesis populaarseks. Laul jõudis ka USA edetabelisse Billboard Pop 100, kus selle kõrgeim koht oli 53.
Laulu sõnad räägivad, kuidas Scotti tüdruksõber magas kellegi teisega. 
Filmis kujunes laulust midagi fenomenaalset. Näiteks paar nädalat hiljem oli laulust tehtud remiks ja seda mängiti populaarses Bratislava ööklubis. Ja filmi lõpus oli Cooperil võimalik see isegi oma mobiilihelinaks panna. Filmis ütlesid mitmed tegelased, sealhulgas Scotti enda pere, et sellel on kaasahaarav toon.
Amdahli seadus

Amdahli seadus on informaatikas arvutiteadlase Gene Amdahli esitatud eeskiri, mis ennustab ligikaudselt, kui palju arvutiprogramm kiireneb juhul, kui osa programmist optimeeritakse.
Näiteks kui programmist 80% täidetakse järjestikuselt ja 20% on täidetav paralleelselt, siis 1 protsessori asemel 4 kasutamisel on programmi kiirenemine:
formula_1,
kus P on paralleelne osa ja N on protsessorite arv. Iga järgmise protsessori lisamisel on kiirenemine järjest aeglasem ning läheneb kindla ülempiirini:
formula_2
Programmi järjestikune osa hõlmab muu hulgas lõimede ülesseadmist ja lõpetamist, ressursside lukustamist, et mitu lõime ei saaks neile korraga ligi, ja sünkroonimist, mille käigus mitme protsessori tehtud töö tuuakse kokku ning arvutatakse lõplik tulemus.
Juhuslik avastus

Juhuslik avastus ehk juhuavastus ehk serendiipsus (inglise "serendipity") on mõiste, mida kasutatakse, kirjeldamaks näiliselt juhuslikult tehtud avastusi.
Louis Pasteur on öelnud, et "Juhus soosib ettevalmistunud meeli" ning nõnda peetakse ka juhusliku avastuse juures oluliseks, et inimene suudaks tehtud avastust märgata ja selle põhjal tulemuseni viivaid järeldusi teha. Viimast peetakse tõenäolisemaks teaduses ja nõnda on püütud uurida ka juhuslike avastuste rolli teadussaavutuste tegemisel.
Eestis on juhuslikust avastusest rääkinud näiteks Teaduskeskuse Heureka juht Hannu Salmi, kasutades inglise keele mõiste vastena sõna 'serendipisyys'.
Bastogne

Bastogne () on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis. Linn asub Ardennides, 510–515 meetri kõrgusel merepinnast, 12 kilomeetri kaugusel Luksemburgi piirist. Detsembrist 1944 kuni jaanuarini 1945 oli linn Saksamaa vägede piiramisrõngas (vaata Ardennide vastupealetung).
Asulad.
Bastogne'i vald jaguneb viieks osaks:
Vaimudest viidud

"Vaimudest viidud" (jaapani keeles 千と千尋の神隠し "Sen to Chihiro no Kamikakushi"; inglise keeles "The Spiriting Away of Sen and Chihiro", ka "Spirited Away") on 2001. aastal linastunud Jaapani animafilm (anime), mille lavastas Hayao Miyazaki.
2002. aastal võitis linateos Berliini filmifestivalil Kuldkaru ja järgmisel aastal ka Oscari parima joonisfilmi kategoorias.
Sisututvustus.
Kümneaastane Chihiro Ogino ja tema vanemad kolivad uude elukohta. Teel ära eksides satub pere salapärasesse kümblusasutusse, kus puhkavad igasugused vaimud. Chihiro vanemad muudetakse sigadeks. Nõiduse mõju alt vabanemiseks tuleb Chihirol, kes saab uue nime Sen, vastutasuks orjata nõid Yubabat saunamajas.
Bertogne

Bertogne on asula ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Asulad.
Vald jaguneb kolmeks osaks:
Nipernaadi (film)

"Nipernaadi" on 1983. aastal stuudios Tallinnfilm režissöör Kaljo Kiisa käe all August Gailiti romaani "Toomas Nipernaadi" põhjal valminud "road movie", mis kuulub Eesti filmiklassikasse.
Filmi stsenarist oli Juhan Viiding, operaator Jüri Sillart, heliloojad Raimo Kangro ja Andres Valkonen. "Nipernaadist" sai tuntuks üks eesti filmimuusika tuntumaist paladest, Anne Maasiku "Rändaja õhtulaul" Ernst Enno sõnadele, kuigi algselt pärineb see juba Jaan Toominga 1976. aasta teatrilavastusest "Veli Joonatan".
Filmi pikkus on 1 tund ja 30 minutit. See restaureeriti digitaalselt 2007. aastal projekti Eesti Film 100 raames.
Portaalis Rotten Tomatoes oli "Nipernaadi" hinne 2012. aasta 29. augustil 100%.
Huvitavaid seiku.
Esialgu oli nimiosaliseks plaanitud Kaljo Kiisk, siis Juhan Viiding. Prooviti ka Aarne Üksküla ja Lembit Ulfsakit, samuti Arvo Kukumäge ja Mark Soosaart, aga operaator tegi ettepaneku kutsuda proovile Tõnu Kark.
Saksaaegne nikeldatud ratas, millega Nipernaadi filmis sõitis, jättis rattakummi mustrina teeliivale haakriste, mida hoolega ära pühiti.
Millat kehastanud Viire Valdma ei soovinud koos Tõnu Karguga mängida, sest Viire oli solvunud tema peale. Selles stseenis, kus Milla tuleb paljalt veest välja, aeti Tõnu Kark platsilt minema ja seal on hoopis Kaljo Kiisk.
Filmi operaatoril oli kavas filmi lõpuosas tuua Häädemeeste rannale kõndima elus kaamel. Riia loomaaiaga oli vastav kokkulepe juba olemas, kuid ei leitud sobivat transporti.
Étalle'i vald

Étalle on vald Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis. Valla territooriumit läbib Semois' jõgi.
Asulad.
Vald koosneb järgmistest osavaldadest ja küladest:
Edgar Kask

Edgar Kask (5. august 1930 Näo küla – 24. mai 2008) oli eesti looduskaitsja.
Ta on kirjutanud rea raamatuid koos oma fotodega soode loodusest.
Tema kauaseks lemmikpeatuspaigaks oli Varessaare vana talu Muraka raba servas.
Teoseid.
Artikleid.
Temalt on Eesti Looduses ilmunud üle 60 artikli.
Kirjandus.
LET L-13 &quot;Blanik&quot;

L-13 "Blanik" on firma LET tandemasetusega kaheistmeline täismetall-konstruktsiooniga purilennuk. Prototüübi esmalend toimus 1956. aasta märtsis. See on üks kõigi aegade enim ehitatud ja maailmas laialt levinud purilennukeid.
Ajalugu.
Purilennuk L-13 loodi 1956. aastal kunagises Tšehhoslovakkia lennukiehitusettevõttes LET Kunovitses. Konstruktsiooni lõi Karel Dlouhi juhitud meeskond. L-13 Blanikuid ehitati kuni 1978. aastani ligi 3000, millest ligikaudu 1200 ehitati Nõukogude Liidu tellimusel. L-13 "Blanik" sobis eriti hästi purilendurite algväljaõppeks, samuti ka edaspidiseks lennupraktikaks.
Konstruktsioon.
Tegemist on vabaltkandva ülatiivalise, tandem-kaheistmelise, elektrokeemilise pinnatöötlusega täismetall poolmonokok-konstruktsiooniga purilennukiga.
Kere.
Purilennuki kere on täismetall poolmonokok-konstruktsiooniga, ristlõikes ovaalne. Kabiini kuppel ja kiil moodustavad kerega ühtse terviku.
Kolmeosalise pleksiklaasist kupliga kaetud kabiin paikneb kere esiosas, mille ruumikas karkass on koostatud/needitud duralumiiniumlehest stantsitud kere kaartest, taladest, stringeritest (pikiliistudest) ja paneelidest.
Poolkaunkere tagumine, kabiinist tahapoole jääv osa koosneb kahest stringerite ja kaartega tugevdatud duralumiiniumlehest monokoki (kooriku) poolest, mis on omavahel piki keret ühendatud ülemise ja alumise neetõmblusega. 
Tiib.
Tiib on täismetall-konstruktsiooniga, negatiivse noolsusega, plaanvaates kahest mehaaniliselt eraldatavast trapetsilisest (vasakust ja paremast) poolest (ehk konsoolist) koosnev. Keskelt värtnakujuliste voolunditega otste poole negatiivse geomeetrilise väändega. Ühe põhitala (lonžerooni) ja abitaladega tiib on mehhaniseeritud kaldtüüridega (ehk eleronidega), Fowler-tüüpi tagatiiva ja DFS- ("Deutsche Forschungsanstalt für Segelflug") tüüpi piduriklappidega (ehk intertseptoritega). 
Tagatiiva ja kaldtüüride talast tahapoole jääv metallsõrestik on kaetud impregneeritud perkal tekstiilmaterjaliga.
Tiiva eesmine osa, profiili ninaosa koos põhitalaga, moodustab väändele töötava struktuuri, mis koosneb peitpeaneetidega kinnitatud duralumiiniumkattelehtedest ja duralumiiniumlehest stantsitud tugevdavatest pikisuunalistest tugiliistudest (stringeritest) ja ribidest.
Saba.
Kiil ja vabalt kandev stabilisaator on metallkonstruktsiooniga. Pöördetüüri ja kõrgustüüri talast tahapoole jääv metallsõrestik on kaetud impregneeritud tekstiilmaterjaliga. 
Stabilisaatori vasak ja parem pool on koos kõrgustüüridega maapealse transpordi ajaks kiilu juurde paralleelselt ülesklapitavad. Stabilisaatori mõlema poole kõrgustüüri tagaservale kinnituvad aerodünaamilised trimmertüürpinnad.
Juhtimisseadmed.
Topelt juhtimisseadmed, juhiselt kaldtüüridele ja tagatiivale jäiga (duralumiiniumist torutõukurid) ülekandega, trossülekandega kõrgus- ja pöördetüürile ning traatülekandega kõrgustüüri trimmeritele.
Telik.
Mehaaniliselt osaliselt sissetõmmatav, õli-pneumodempfer amortisatsiooniga, trummelpiduriga, 350 x 135 mm rehvi ja siseõhukummiga ratas, sabakark.
Kabiini kuppel.
Kuppel on akrüülklaasist kolmeosaline, millest suurem, keskmine, osa avaneb paremale küljele ja on lennu ajal ohu korral äraheidetav.
Hande Yener

Hande Yener, sünninimega Makbule Hande Özyener (sündinud 12. jaanuaril 1973 İstanbulis) on türgi poplaulja, laulukirjutaja ja muusikaprodutsent.
TTK

TTK on mitme asutuse lühend:
TTK on ka valgu Mps1 sünonüüm.
Tintigny

Tintigny on vald ja asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Asulad.
Valla piirides asuvad järgmised asulad: Tintigny, Rossignol, Bellefontaine, Saint-Vincent, Breuvanne, Lahage, Ansart, Poncelle ja Han.
Gouvy

Gouvy on vald ja asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Asulad.
1977. aastal asutatud Gouvy vald koosneb viiest osast ja need omakorda mitmest külast:
Kooskõlareaktsioon

Kooskõlareaktsioon ("concerted reaction") tähendab sellist keemilist reaktsiooni, milles kõik keemiliste sidemete katkemised ja uute keemiliste sidemete moodustumised toimuvad ühes reaktsiooni staadiumis. See tähendab sidemete ümberkujunemine toimub kooskõlastatult siirdeseisundi kaudu ja ei esine lühiealise vaheühendi (intermediaadi) teket. 
Kooskõlareaktsioon võib olla molekulisisene sidemete ümberkujunemine (nt peritsükliline reaktsioon) või kahe molekuli vaheline reaktsioon (nt SN2 reaktsioon, Dielsi-Alderi reaktsioon). Kahe molekuli osalus eeldab molekulide sobivat vastastikust asetust teineteise suhtes ja nende reaktsioonide kiirus oleneb enamasti steerilistest faktoritest ja solvendi polaarsusest.
Andmeedastus

Andmeedastus (ka andmeülekanne, ülekandetehnika) on telekommunikatsioonis andmete teisaldamine analoog- või digitaalsignaaalide kujul elekterside vahenditega ühest punktist teise.
Andmesignaalide edastamise vahenditeks võivad olla raadiolained, traat- ja valguskaablid.
Triinu Rajasalu

Triinu Rajasalu (sündinud 12. augustil 1974 Tallinnas) on Eesti diplomaat, Eesti peakonsul Austraalias Sydneys.
1992. aastal lõpetas Rajasalu Pirita keskkooli, 1992–1996 õppis ta Tartu Ülikoolis.
2000–2003 ja 2005-2006 oli ta Eesti Reformierakonna avalike suhete juht, selle vahepeal 2003–2004 välisministri nõunik ja 2004–2005 Pirita linnaosa vanem Tallinnas.
2006–2008 töötas ta välisministeeriumi avaliku diplomaatia osakonna meediabüroo direktori ja 2008–2011 välisministeeriumi avaliku diplomaatia osakonna peadirektorina. 2011. aasta augustis sai temast Eesti peakonsul Austraalias. Eesti Vabariigi peakonsulaadi Sydneys avas välisminister Urmas Paet ametlikult 21. novembril 2011.
Isiklikku.
Triinu Rajasalu ema on keraamik Ülle Rajasalu, mitte poliitik Ülle Rajasalu, kes oli Pirita linnaosa vanem Tallinnas enne Triinu Rajasalu.
Haak

Haak on väike konks suluse, kinnise või muu sellise osana või koos aasaga. Haak võib olla sulgemisvahend näiteks uksel, aknal või väraval. Haak võib olla kinnitusvahend ka rõivastel.
Bertrix

Bertrix on vald ja asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Asulad.
Biourge, Orgeo, Rossart, Nevraumont, Auby-sur-Semois, Cugnon, Mortehan, La Géripont, Assenois, Blanchoreille, Glaumont, Jehonville, Sart, Acremont, La Girgaine.
Tarvas (restoran)

Tarvas oli Tartu kesklinnas aadressil Riia tänav 2 Tartu Kaubamaja tiibhoones 1965–1997 tegutsenud restoran.
Ettevõte.
Nõukogude ajal kuulus Tarvas ETKVL-ile. Pärast Eesti taasiseseisvumist vahetas ettevõte omanikku, 1995. aasta oktoobris omandas Tartu Tarbijate Kooperatiivilt inventari ja hakkas ruume rentima Reinu pizza kaubamärgi all tuntud toitlustusfirma AS Ratek. 1996. aastal iseloomustas Argo Taal Tarvast kui söögikohta, millest teised on aastatega ette läinud, samas kui Tarvas "on palju jäänud samale – kaheksakümnendate aastate väga heale tasemele". Samal aastal pälvis restoran Postimehe koostatud Tartu ajaviitekohtade edetabelis kolm punkti neljast kommentaariga: "Nostalgiaaustajatele, samasugune nagu kümme aastat tagasi." 31. detsembril 1997 lõppes koos Rateki rendilepinguga ka restorani tegevus, 1998. aasta 11. juunil avati restorani ruumides Eesti Ühispanga Tartu harukontor.
Restorani Tarvas juhatajana töötas 1979–1983 hilisem Tartu Kaubamaja direktor, haridus- ja teadusministeeriumi kantsler ning PRIA peadirektor Jaan Kallas. 1990–1994 juhatas restorani hiljem Tartu Ülikooli Kliinikumi toitlustusteenistuse juhiks saanud Juta Laatsit.
Meelelahutus.
Restorani juurde loodi 1981. aastal ansambel Tarvas. Selle solist ja asutaja oli Guido Sooläte, ansamblis on muuhulgas mänginud Jüri Rosenfeld, Viktor Vassiljev, Peeter Jaska, Priit Pihlap, Žeka Koroljov, Anne Adams jt. Ka tegutses Tarvase varietee, kus esinesid näitlejad Tõnu Kilgas, Liina Orlova, Hannes Kaljujärv ja Vanemuise balletitantsijad.
Hoone.
Hoone põhiosas asus Nõukogude ajal Tartu Kaubamaja, restoran ja majatarvete kauplus tegutsesid kolmekorruselises terrasiitkrohviga kaetud tiibhoones, kus teisel korrusel olid Tartu Tarbijate Kooperatiivi ruumid. Restorani kaunistas Elmar Kitse 1965. aastal loodud sgrafiitotehnikas figuraalkompositsioon, mis on osaliselt säilinud Turu tänava äärses endises pangasaalis. 2009. aastal tekitas muinsuskaitse ägeda vastuseisu Tartu Tarbijate Kooperatiivi plaan kaubamajahoone lammutada ja rajada selle asemele 14-korruseline hoone. Kuni selle ajani ei olnud maal kaitse all ning arutati võimalust võtta see kaitse all vallasmälestisena, sest vana kaubamaja ei peetud muinsuskaitse vääriliseks. Toonased ehitusplaanid jäid siiski majanduskriisi tõttu seisma.
Tarvase fassaadi ehtisid metallist sepistatud figuurid ("restorani välisseinalt Riia tänava poole vaatavad kaks pronksnaist ja haamriga pronksmees"), mis 2009. aastal oli Tartu Tarbijate Kooperatiivi haldusdirektori Tõnu Sooaru sõnul veel alles. Interjööri kujundas Viktor Salmre.
Daverdisse

Daverdisse on vald ja asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Asulad.
Valloonia piirkonna kõige väiksema elanike arvuga valla piirides asuvad järgmised asulad: Daverdisse, Gembes, Haut-Fays (valitsus) ja Porcheresse.
Florenville

Florenville on vald ja asula Valloonia piirkonnas Belgias Luxembourgi provintsis. 1997. aastal sai Florenville linnaõigused.
Asulad.
Semois' jõe kallastel asuv ja Prantsusmaaga piirnev vald jaguneb järgmisteks osadeks: Chassepierre, Florenville, Fontenoille, Lacuisine, Muno, Sainte-Cécile ja Villers-devant-Orval. Valla piirides paiknevad veel järgmised asulad: Azy, Laiche, Martué, Le Ménil, Watrinsart, Lambermont ja Orval.
Rahvuskongress

Rahvuskongress oli 8. detsembril 1935 vapside mässukatse puhul moodustatav institutsioon.
Vastavalt "Põhiseadusliku ja õigusliku korra maksmapaneku seadusele" oli kongress "ellu kutsutud" (teadmata kelle poolt) "põhiseadusliku ja õigusliku korra jaluleseadmiseks ning rahva õiguste ja vabaduste uuesti maksmapanekuks Eesti vabariigis". Kongressi koosseisu kuulusid Andres Larka, Artur Sirk, Johannes Holland, August Klassmann, Eduard Kubbo, Paul Laamann, Oskar Luiga, Osvald Mitt, Leonhard Pallon, Karl Podrätsik, Viktor Puskar, Aleksander Seiman, Jaan Teemant, Jaan Tõnisson, Jüri Uluots ja Hans Paris. Jaan Teemant, Jaan Tõnisson ja Jüri Uluots olid kongressi koosseisu arvatud nende endi teadmata. Ametis olevast V Riigikogust on "seaduses" vaikimisi mööda mindud.
Kongress pidi enda kätte võtma "kõrgema riigivõimu otsese teostamise Eesti vabariigis" (kuigi kehtiva põhiseaduse järgi oli kõrgema riigivõimu teostajaks rahvas), ametist tagandama ja vangistama Vabariigi Valitsuse (tähelepanuväärsel viisil ei kuulunud "seaduse" järgi ametist tagandamisele ja arreteerimisele Kaitsevägede Ülemjuhataja Johan Laidoner) ning kinnitama ametisse uue valitsuse, mille koosseisu pidid kuuluma:
Kaarel Pusta oli valitsuse koosseisu arvatud tema enda teadmata.
Tegelikult ei saanud kongress tegevusse astuda, sest päev varem enamik tema liikmeid arreteeriti.
Vielsalm

Vielsalm on vald ja asula Belgias Valloonia piirkonnas Luxembourgi provintsis.
Asulad.
Vald jaguneb järgmisteks osadeks: Bihain, Grand-Halleux, Petit-Thier, Vielsalm (valitsus).
Lõim

Lõim on tekstiilinduses piki kangast kulgevad lõngad ehk lõimelõngad). Lõim veetakse telgedele vajalikus pikkuses, tiheduses ja laiuses ning lõimelõngade vahele kootakse ükshaaval koelõngad.
Namur

Namur () on linn Belgias Valloonia piirkonnas, samanimelise provintsi keskus ja alates 1986. aastast ka Valloonia piirkonna keskus.
Namuri juures suubub Maasi selle vasakpoolne lisajõgi Sambre. 
Asustus.
Brüsselist 61 km kaugusel asuva Namuri linna halduspiiridesse kuuluvad järgmised asulad: Beez, Belgrade, Saint-Servais, Saint-Marc, Bouge, Champion, Daussoulx, Flawinne, Malonne, Suarlée, Temploux, Vedrin, Boninne, Cognelée, Gelbressée, Marche-les-Dames, Dave, Jambes, Naninne, Wépion, Wierde, Erpent, Lives-sur-Meuse ja Loyers.
Estiko

AS Estiko (ka ESTIKO) on Eesti ettevõte, mis tegeleb kinnisvaraarenduse ja pakkematerjalide tootmisega. Ettevõte kanti äriregistrisse 4. oktoobril 1995 (reg nr 10000356), selle eelkäija oli Tartu Kammivabrik.
Tegevus.
Estiko arendab mitut Tartu kaubanduskeskust. Sellele kuuluvad näiteks Emajõe Ärikeskus ehk Plasku (mille haldamiseks lõid Estiko ja Tartu linnale kuulunud AS Tarbus 1996. aasta oktoobris AS-i Emajõe Ärikeskus) ning Tasku keskus.
Estiko tütarettevõte Estiko-Plastar toodab erinevaid pakendeid, pakkematerjale, kilesid ning kilekotte toiduainetööstusele ja muudele sektoritele, olles Baltimaade juhtiv kilepakendite tootja.
Sundlikvideerimiseni 2004. aastal kuulus kontserni ka AS ESTIKO-KOMMERTS, mis haldas mitut Tartu kauplust. 
Kontsernis oli 1996. aastal kokku 13 ettevõtet:
1995. aastast on Estiko nõukogu esimees Neinar Seli. Ettevõtte aadress on Tartu, Turu tänav 2 (äriregistris 2012. aasta augusti seisuga Soola 8).
Ajalugu.
Estiko alustab ettevõtte ajalugu käsitledes juba 1918. aastast, mil Albert Laretei rajas Tartusse kammitööstuse. Tööstuses tarvitati piimavalgu baasil kaseiini ehk kunstsarve, mida 20. sajandi esimesel poolel kasutati plastiku valmistamiseks. Tartu Kammivabrik kujunes 1920. aastate lõpul mitme väiketöökoja liitmisel Eesti suurimaks kaseiinitöötlejaks. Tänu odavale kunsttoorainele kasvas ettevõte peagi neljasaja töötajaga suurtööstuseks ning sai uue nime – Eesti Kammivabrik Estico. Lisaks kammidele valmistati seal nööpe, prilliraame, munatopse, hambaharju, mänguasju, suitsupitse, vihmavarjude käepidemeid, mööblidetaile ja palju muud. Lõviosa kvaliteetsetest ja moodsatest esemetest turustati Inglismaal. 1930. aastal sai selle uueks nimeks Eesti Comb Factory ('Eesti kammitehas') ehk Estico. Nõukogude okupatsiooni ajal 1940. aastal ettevõte natsionaliseeriti. 
1972. aastal see nimetati ümber Tartu Plastmasstoodete Katsetehaseks, asukohaga Teguri tänav 28A. Turumajanduse taastamisega registreeriti ettevõte ümber aktsiaseltsiks AS ESTIKO - PLASTAR (kantud äriregistrisse 03.11.1995, reg nr 10001689).
Estiko on olnud noteeritud Tallinna börsil.
Namuri provints

Namur () on prantsuskeelne provints Belgia keskosas Valloonias.
Namuri provints piirneb läänes Hainaut', põhjas Vallooni Brabandi ja kagus Luxembourgi provintsiga ning edelas Prantsusmaaga. 
Provintsi halduskeskuseks on Namur, mis on alates 1986. aastast ühtlasi ka Valloonia piirkonna pealinn. Teised suuremad linnad on Dinant, Philippeville, Gembloux, Ciney ja Andenne.
Provints jaguneb kolmeks haldusringkonnaks ("arrondissements") ja 38 vallaks.
CFR Cluj

Fotbal Club CFR 1907 Cluj on Rumeenia jalgpalliklubi, mis tegutseb Cluj-Napocas. Klubi mängib riigi kõrgliigas Liga I.
Klubi on asutatud 1907. aastal. "CFR" klubi nimes tähistab Rumeenia riiklikku raudtee-ettevõtet Căile Ferate Române.
Klubi on viis korda tulnud Rumeenia meistriks. Riigi kõrgliigas on püsivalt mängitud alates 2004. aastast. Hooajal 2005–06 osaleti esimest korda Euroopa klubivõistlusel, kui Intertoto karikavõistlustel saadi teine koht. Esimest korda tuldi Rumeenia meistriks hooajal 2007–08. Kolmel hooajal on Cluj osalenud UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniiril ning kõige edukam on olnud hooaeg 2012–13, kui oma alagrupis saadi kolmas koht ja pääseti Euroopa Liigas 32 parema sekka, kus kaotati Itaalia klubile Milano Internazionale.
FC Nordsjælland

Football Club Nordsjælland on Taani jalgpalliklubi, mis mängib riigi kõrgliigas. 
Hooajal 2011–2012 tuli klubi esimest korda Taani meistriks. Klubi osaleb UEFA Meistrite Liiga 2012–13 grupifaasis.
SC Braga

Sporting Clube de Braga on Portugali spordiklubi, mis tegutseb Bragas.
Klubi on eelkõige tuntud tänu oma jalgpallimeeskonnale, mis mängib riigi kõrgliigas Primeira Liga. Klubi hüüdnimi on "Os Arsenalistas", kuna Brabga koduvorm meenutab Inglismaa Londoni Arsenali oma. Klubi kodustaadion on Estádio Municipal de Braga.
Braga naiskond on tulnud Portugali naiste meistriks korra, hooajal 2018/19. Klubil on veel on oma osakond veel paljudes teistes spordialades, sealhulgas saalijalgpallis ja rannajalgpallis. Rannajalgpallis on Braga Portugali edukaim, riigi meistriks on tuldud üheksa korda.
Jalgpallimeeskond.
2000. aastatel tõusis kolme suurklubi (Benfica, Sporting ja Porto) kõrval Portugali üheks edukamaks klubiks. Braga on kolmel korral võitnud Portugali karika ja kahel korral Portugali liigakarika. 2008. aastal võitis Braga UEFA Intertoto karika. 2011. aastal jõuti UEFA Euroopa Liiga finaali, kus kaotati teisele Portugali klubile, Portole. UEFA Meistrite Liiga alagrupiturniirile on jõutud kolmel korral: hooaegadel 2010–11, 2012–13 ja 2023/24.
Braga suurim rivaal on Vitória de Guimarães.
Praegune koosseis.
"Seisuga 11. jaanuar 2024"
Märgistuskeel

Märgistuskeel (ka märgendkeel; inglise "markup language") on dokumendi tekstisse selle töötlemise hõlbustamiseks manustatavatest lipikutest ehk märgenditest koosnev käsukeel. Sellisteks keelteks on AIML, HTML, LaTeX, XML ja paljud teised.
Sandra Uusberg

Sandra Uusberg (neiupõlvenimi Sandra Üksküla; sündinud 24. aprillil 1986) on eesti näitleja.
Ta on lõpetanud Vanalinna Hariduskolleegiumi (klaveri erialal 2000. aastal ja teatrikooli 2005. aastal) ning 2010. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXIV lennus) näitleja erialal. 
Ta töötab 2010. aastast Tallinna Linnateatris.
Isiklikku.
Sandra Uusberg on Aarne ja Siina Üksküla lapselaps ning Kristjan Üksküla õde.
Ta on abielus näitleja ja lavastaja Uku Uusbergiga. Neil on poeg (2014) ja tütar (2016).
Lielirbe

Lielirbe (liivi keeles "Īra") on vana kaluriküla Kuramaal Lätis. Küla ("ciems") asub Ventspilsi piirkonnas Tārgale vallas.
Küla asub 52 km kaugusel Ventspilsist ja 179 km kaugusel Riiast.
Asulat on esimest korda mainitud 1387. aastal. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Pope mõisale. Sealsed liivlased olid aastaks 1923 asutanud oma laulukoori. 24. juunil 1924 toimus seal liivi kooride laulupäev, mida Oskar Loorits nimetas esimeseks liivi laulupeoks.
Külas asuvad Lielirbe muinaskalmed on regionaalse kaitse all. Mazgalenieki muinaskalmed on kohalike mälestistena muinsuskaitse all. Looduskaitse all on Beltese mänd, Dižirve mänd ja mänd ümbermõõduga 3.04 m.
Küla läbib Irbe jõgi.
Lūžņa

Lūžņa (liivi keeles "Lūž, Lūžkila") on küla ("ciems") Kuramaal Lätis. Küla asub Ventspilsi piirkonnas Tārgale vallas. Küla teenindab Lūžņa bussipeatus.
Lūžņa on üks tosinast Liivi ranna külast. Kuni Läti iseseisvumiseni kuulus küla Pope mõisale. Sealsed liivlased olid aastaks 1923 asutanud oma laulukoori.
Küla järgi on nime saanud siluri Ohessaare lademesse kuuluvad Lūžni kihid. Küla jääb Ovīši hoiualale.
Isaios

Isaios (vanakreeka Ἰσαῖος, ladinapäraselt "Isaeus"; 5.–4. sajand eKr) oli vanakreeka reetor. Ta kuulus nn kümne Atika kõnemehe kaanonisse.
Isaios tegutses Ateenas logograafina, tema eripäraks olid pärandiprotsessid. Säilinud on 12 Isaiose kõnet, milles käsitletakse enamasti testamendi kehtivuse ning pärijate järgnevuse küsimusi.
Konfiguratsioon (informaatika)

Konfiguratsioon ehk konfigureerimine on arvutisüsteemi riistvara ja/või tarkvara korraldus ja ühendusviis.
Näiteks üks üsna vananenud personaalarvuti konfiguratsioon koosneb 32 MB põhimälust, disketiseadmest, kõvakettast, modemist, CD-ROMist, VGA-kuvarist ja Windowsi operatsioonisüsteemist.
Enamiku tarkvaratoodete puhul on esitatud nende kasutamiseks nõutav miinimumkonfiguratsioon.
Heldur Valgmäe

Heldur Valgmäe (eesnimi ka Hildur; perekonnanimi kuni 1936 Veldemann; 23. november 1930 Viljandi – 29. juuni 2020 Viljandi) oli eesti maletaja ja maleõpetaja.
Ta lõpetas 1949. aastal Viljandi Arve- ja Tööstustehnikumi kaubandusliku raamatupidamise erialal.
Ta oli males kahekordne Viljandi meister (1971 ja 1980), Ilmar Raua mälestusturniiride üks algatajaid ja Viljandi Kesklinna Kooli maleõpetaja.
Isiklikku.
Abielus aastast 1956, poeg ja tütar.
Valther Toompark

Valther Toompark (ka Valter Toompark, Valter Tomberg; 13. mai 1907 – 5. september 1974) oli eesti ehitusinsener.
Ta lõpetas 1926. aastal Tallinna II Reaalkooli.
Toompark töötas RFI Eesti Projektis 1948–1972, sellest 1955–1968 projekteerimise osakonna juhatajana. Tema juhtimisel koostatud projektide järgi ehitati elurajoonid Tallinnas Mustamäele, Narva, Kiviõlisse, Rakverre ja Haapsalusse, Tallinna laululava ja teletorn, Kalevi spordihall ja siseujula, Tallinna Polütehnilise Instituudi ja Eesti Põllumajanduse Akadeemia õppehoonete kompleksid, Viru hotell jms.
Valther Toompark on öelnud: "Meie teame, et ka keerukais insenerikonstruktsioonides võivad esineda detailid, millele alati täpset tugevuse ja stabiilsuse hinnangut ei saa anda ja mis võivad teinekord saatuslikuks saada konstruktsioonile tervikuna. Palju keerulisem on ju inimese konstitutsioon, kus ootamatuse võimalusi on lõpmatult palju."
Küpsis

 
Küpsis ehk biskviit on küpsetatud kondiitritoode, mis tavaliselt on koogist väiksem, kõvem või muredam ning sisaldab vähem vett.
Küpsiseid saab valmistada mitmeti, neid saab küpsetada nii ahjus (nt Valeri küpsised ehk valeeriküpsised) või rohkes rasvas (näiteks seakõrvad). Küpsiseid saab ka poest osta.
Valmis küpsiseid saab omakorda kasutada magustoitude, sealhulgas küpsisetordi, ja maiustuste valmistamisel.
Ajaloolist.
1600. aastal jõudis esimene küpsis, milleks oli tõenäoliselt makroon, Taani immigrantide vahendusel ka Ameerikasse.
Küpsiste masstootmine sai alguse arvatavasti 19. sajandi lõpukümnenditel.
Händikäp

Händikäp (inglise "handicap") ehk ede on spordis, aga ka teistes mängudes vähem kogenud võistleja(i)le antav soodustus (nt pallimängudes punktid), et konkureerivate poolte vaheline võistlus oleks huvitavam.
Heino Mits

Heino Mits (14. jaanuar 1913 Tallinn – 11. jaanuar 1972 Tallinn) oli eesti raadioajakirjanik ja tõlkija.
Elu- ja töökäik.
Heino Mits sündis postiametniku perekonnas. 1931. aastal lõpetas ta J. Westholmi poeglaste erahumanitaargümnaasiumi. Pärast lõpetamist sooritas telefonimehhaaniku kutseeksami ning töötas aastatel 1931–1932 Tallinna ja Harjumaa telefonivõrgus ning 1932–1934 ja 1935–1938 Tartu telefonivõrgus. 
Aastatel 1934–1935 läbis ta ajateenistuse Eesti kaitseväes. 1938–1940 töötas Eesti Trükitöösturite ja Eesti Raamatukauplejate Ühingus asjaajajana. Töö kõrvalt õppis Tartu Ülikoolis aastatel 1933–1938 filosoofiateaduskonnas ja 1938–1940 õigusteaduskonnas. Oli EÜS Põhjala liige. Aastatel 1940–1941 töötas RK Ajalehtede Kirjastuse organiseerimis- ja plaaniosakonna juhatajana.
1941. aastal mobiliseeriti ta Punaarmeesse. Saadeti kõigepealt Arhangelski oblastisse tööpataljoni, 1942–1944 teenis Sverdlovski oblastis 1. Eesti tagavara laskurpolgus kirjutajana ja aastatel 1944–1945 7. Eesti diviisi veterinaarlaatsareti koosseisus kirjutajana. 
Pärast sõda töötas lühikest aega RK Ajalehed Kirjastuse majandusosakonna juhatajana. Aastatel 1946–1949 töötas Eesti NSV Ministrite Nõukogu juures asuvas Raadioinformatsioonikomitees päevauudiste osakonnas ja koosseisulise reporterina. 1947. aastal toimunud esimesest sõjajärgsest XII üldlaulupeost tegi ta ka ülekande raadiobussist Hõbehall.
1950. aastal töötas ta lühikest aega Rahva Hääle toimetuses. 1950. aastatel töötas Eesti Raadio soomekeelsete saadete reporteri ja korrespondendina, 1964. aastast aga Raadiokomitees mittekoosseisulise toimetajana. 1963–1970 oli Heino Mitsile väga viljakas periood; tal valmis hulgaliselt saateid, nende seas sarjadest „Elust ja inimestest“ ja „Eesriie avaneb“, milleks ta kogus, tõlkis ja toimetas materjali. Ta oli ka rea saadete autor ja esitaja. Heino Mits tegutses ka vabakutselise tõlkijana.
Ta suri raske haiguse tagajärjel 11. jaanuaril 1972.
Kirjanduslik tegevus.
Tõlkinud saksa keelest Johannes Becheri, Josef Redingi, Karlludvig Opitzi, Arnold Zweigi ja Dieter Nolli teoseid. 
Kirjutanud näidendi “Lõpp” (“Kaugel kodumaast”), 1950.
Isiklikku.
Heino Mits abiellus 1946. aastal (abikaasa Lidia-Rosette (sünd. Viik)). Paar sai kaks tütart, Krista ja Annika (Lopp). Teisest abielust (abikaasa Astrid (sünd. Sa(a)ge), abiellunud 1956. aastal) on tal tütar Ene (Uustare).
Portfell

Portfell on suhteliselt õhuke nelinurkne sangaga mapp või kott paberite, raamatute vms kandmiseks.
Portfell on tavaliselt valmistatud nahast või tekstiilist.
Kohvrisarnast portfelli nimetatakse ka diplomaadikohvriks.
Paberkott

Paberkott on paberist valmistatud kott.
Paberkotte valmistatakse voltimise, õmblemise ja liimimise teel. Kotil võivad olla sangad.
Paberkotte kasutatakse esemete või ainete pakendina või kandmiseks.
Paberkott kui lihtne ja mitmekülgne leiutis on avaldanud ühiskonnale suurt mõju. Paberkoti ajalugu ulatub 1852. aastasse, mil USA leiutaja Francis Wolle leiutas ja patenteeris esimese masina, mis suutis massiliselt toota ümbrikusarnase kujuga paberkotte. Enne seda leiutist valmistati paberkotte tavaliselt käsitsi ja nende suurus ja kuju ei olnud ühtlased.
Paberkott muutus kiiresti populaarseks pakendiks oma vastupidavuse, mugavuse ja madala hinna tõttu. Seda kasutati laialdaselt toidukaupade pakendamiseks, raamatute ja muude esemete kandmiseks ning isegi kotina, kuhu sai panna oma lõunasöögi. Ajapikku parandati tootmismeetodeid ja disaini, mis viis erinevat tüüpi paberkottide loomiseni, näiteks ristkülikukujulise põhjaga kotid, volditud külgedega kotid, keeratud käepidemega kotid, tugevdatud käepidemega kotid ja ka trükitud kujundusega kotid.
20. sajandil suurenes paberkottide kasutamine drastiliselt, kuna tarbimiskultuuri kasv ning suurpoodide ja supermarketite tõus tõid kaasa vajaduse mugava ja taskukohase pakendi järele. Tänapäeval kasutatakse paberkotte laialdaselt alates toidu- ja teiste jaemüügiesemete kandmisest kuni toidu-, meditsiiniseadmete ja tööstuslike toodete pakendamiseni.
Kuna paberkottide kasutus on niivõrd laialdane, on need ka pälvinud kriitikat oma keskkonnamõju tõttu. Paberkotid on peamiselt valmistatud jõupaberist ning nende tootmiseks kulutatavateks peamisteks ressurssideks on tselluloos ja vesi. Siiski tuleks paberkotti selle keskkonnamõju neutraliseerimiseks ühe Ühendkuningriigis läbi viidud uuringu andmetel kasutada vähemalt neli korda, mida kvaliteetse toote puhul ei ole raske teha. Oma elutsükli võib paberkott lõpetada näiteks prügikotina või komposti kogudes. Erinevalt kilekottidest on paberkotid kergesti ümbertöötatavad ja hävitatavad.
12. juulil tähistatakse maailmas paberkoti päeva, et tõsta teadlikkust plastireostusest ning julgustada inimesi kasutama keskkonnasõbralikke alternatiive. 
Selliste murekohtade tõttu on paljud piirkonnad rakendanud poliitikaid, mis on suunatud ka paberkottide kasutuse vähendamisele, näiteks kehtestanud nende kasutamise eest maksmise nõude või korduskasutatavate kottide kasutamise edendamiseks.
Viroinval

Viroinval () on vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.
Asulad.
1977. aastal moodustatud valla piirides asub kaheksa asulat: Dourbes, Mazée, Le Mesnil, Nismes, Oignies-en-Thiérache, Olloy-sur-Viroin, Treignes, Vierves-sur-Viroin. Vald asub Viroini jõe kallastel ja sellest on tuletatud ka valla nimi.
Boriss Stõrankevitš

Boriss Stõrankevitš (4. märts 1939 Estonka, Leningradi oblast – 27. detsember 2010 Tallinn) oli Eesti suusahüppaja ja kahevõistleja.
Õppis Tallinna 30. Keskkoolis. 
Töötas 1954–1959 trustis Santehmontaž lukksepana ja 1973–1980 bensiinijaamas tankijana. Aastatel 1962–1973 töötas ta Tallinna ehitusettevõtetes puusepana ja müürsepana, 1980–1993 Harju KEK-is ehitajana ning 1993–2004 mitmes väikeses ehitusfirmas kuni pensionini.
Sportlasena.
Alustas sportimist 1952. aastal. Harrastas sõudmist, jalgrattasõitu ja suusakahevõistlust. Treenis Spartakis Erich Kulla ja Rein Renke ning hiljem Kalevis Ilmar Pärtelpoja ja Aleksi Ilvese juhendamisel. 
1963. aastal sai ta NSV Liidu ametiühingute meistrivõistlustel kahevõistluses hõbemedali. Eesti NSV meistrivõistlustel võitis aastatel 1957–1964 kahevõistluses 2 kulda, 3 hõbedat ja 1 pronksi ning suusahüpetes 2 kulda.
Carl Heinrich Constantin Gehewe

Carl Heinrich Constantin Gehewe (ka Carl Heinrich Constantin Geheber; 12. veebruar/23. veebruar 1796 – 2. juuli 1856 Franzensbad) oli Eesti vaimulik, Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige ja seltsi esimene esimees ning kooliraamatute autor.
Ta lõpetas Tartus gümnaasiumi. Aastatel 1814–1815 ja 1817–1819 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta koduõpetajana senaator krahv Gotthard von Manteuffeli juures. Ordineeriti 15. augustil/27. augustil 1820 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1820–1831 (introdutseeriti 5. septembril/17. septembril 1820) Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Aastatel 1831–1842 oli ta Tartu Jaani koguduse (eesti pihtkonna) õpetaja, aastatel 1842–1856 Tartu Maarja koguduse õpetaja.
Gehewe suri aastal 1856 Sudeedimaal, Franzensbadis (tšehhipärase nimetusega Františkovy Lázněs, Chebi ringkonnas, Karlovy Vary maakonnas, Tšehhis. Ta maeti Schönbergi, Saksimaale.
Ta oli Õpetatud Eesti Seltsi asutajaliige ja aastatel 1838–1841 seltsi esimene president.
Ta on tõlkinud vaimulikke raamatuid, koostanud õpikuid koolidele ja toimetanud kalendri astronoomilist osa.
Isiklikku.
Tema abikaasa Emilie isa Friedrich Gottlieb Moritz oli Urvaste Püha Urbanuse koguduse õpetaja. Abikaasa vanaisa Johann Christian Friedrich Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja; abikaasa onu Johann Christian David Moritz oli Tori- ja Tarvastu Peetri koguduse õpetaja, teine onu Ludwig Wilhelm Moritz oli Tartu Jaani koguduse eesti pihtkonna õpetaja ja Tartu Ülikooli eesti keele lektor; abikaasa vend Friedrich Ernst Moritz oli Rõngu Mihkli koguduse õpetaja. Tema kälimees Friedrich Ferdinand Meyer oli Karula, hiljem Jõhvi ja Iisaku koguduse õpetaja, teine kälimees Carl Heinrich Temmler oli Põltsamaa Niguliste koguduse õpetaja.
Arturs Alberings

Arturs Alberings (26. detsember 1876 (ukj 8. jaanuar 1877), Rūjiena, Valmiera maakond – 26. aprill 1934 Riia) oli Läti agronoom ja poliitik. Ta oli Läti peaminister 7. maist kuni 18. detsembrini 1926. 
Elutöö.
Alberings oli üks Läti Talurahvaliidu loojatest, Läti seimi 1.–3. koosseisu liige. Ta osales Läti Vabariigi põhiseaduse koostamises ning oli rahandus-, kaitse- ja põllutööminister. Samuti oli ta Astrahani põllumajandus- ja kalanduskooli direktor.
Tunnustus.
Arturs Alberings pälvis Kolme Tähe ordeni ja Valge Roosi ordeni esimese järgu.
Votele Viidemann

Votele Viidemann (19. juuli 1947 Tallinn – 14. september 1992) oli eesti tõlkija.
Ta lõpetas 1965. aastal Tallinna 7. Keskkooli ning asus 1966. aastal Tartu Ülikoolis õppima inglise filoloogiat. Ülikoolis korraldas ta koduseid luuleõhtuid ning oli koos inglise filoloogidest õpingukaaslaste Trivimi Velliste ja Mart Aruga ülikooli tõlkevõistluse algatajaid.
Viidemann lõpetas ülikooli 1971. aastal ning töötas seejärel Eesti Teaduste Akadeemia raamatukogus, hiljem Kergetööstuse Konstrueerimisbüroos. Samuti lõpetas ta Patendiülikooli.
Kohe pärast ülikooli lõpetamist hakkas Viidemann ka tõlkima. Tema elutööks sai Geoffrey Chauceri teose "Canterbury lood" tõlge, mis ilmus postuumselt 2006. aastal.
Votele Viidemann suri maovähki.
Sine loco

Sine loco (lühend s.l.) on ladinakeelne väljend, mis tähendab 'ilma kohata'. Seda kasutatakse bibliograafilistes kirjetes tähistamaks, et raamatu või muud liiki teaviku ilmumiskohta ei ole märgitud.
Endised riigid Euroopas pärast aastat 1815

See artikkel annab detailse loendi kõigist riikidest (sealhulgas nukuriigid), mis on eksisteerinud Euroopas alates Viini kongressist aastal 1815 kuni tänapäevani. Iga riigi kohta on informatsioon eraldi veergudes: endise riigi nimi, selle riigi eluiga, tänapäeva riik või riigid, mille territooriumil see riik täielikult või osaliselt kord oli, ja rohkem informatsiooni selle riigi kohta.
Suveräänsed riigid.
See on loend kõigist sõltumatutest riikidest või nukuriikidest, mis on eksisteerinud ajavahemikul 1815. aastast tänapäevani, kuid mida enam ei eksisteeri. (Iga riigi eluiga põhineb selle riigi sõltumatusel. See tähendab, et need riigid võisid eksisteerida ka väljaspool nimetatud aega, kuid mitte täielikult sõltumatuna.)
Autonoomsed riigid või liidendatud protektoraadid.
See on loend kõigist sõltlasriikidest, mis eksisteerisid alates 1815. aastast kuni tänapäevani ja mida enam ei eksisteeri. (Igaühe eluiga põhineb selle riigi autonoomial. See tähendab, et need riigid võisid eksisteerida väljaspool neid daatumeid, ka iseseisvate riikidena).
Kavandatud riigid.
See on loend kõigist sõltumatutest riikidest, mis pidid tekkima ajavahemikul 1815. aastast tänapäevani, kuid mingil põhjusel ei tekkinud.
Assesse

Assesse on prantsuskeelne vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Namuri haldusringkonnas.
Asulad.
Valla piirides asuvad järgmised asulad: Assesse, Courrière, Crupet, Florée, Maillen, Sart-Bernard ja Sorinne-la-Longue.
Beauraing

Beauraing [bor'ään] () on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis.
Asulad.
1977. aastal moodustatud valla piiridesse kuuluvad järgmised asustatud punktid: Beauraing, Baronville, Dion, Felenne, Feschaux, Focant, Froidfontaine, Honnay, Javingue, Martouzin-Neuville, Pondrôme, Vonêche, Wancennes, Wiesme ja Winenne.
Ampersand

Ampersand (&amp;) on logogramm, mis tähistab sidesõna „ja“. Märk on tulnud ladinakeelse sõna "et" („ja“) tähtede kokkusulamisest.
See märk on ka üks konjunktsiooni tehtemärke loogikas.
Kui ampersand ühendab tähti või lühendeid, on eesti keeles tavaks need kirjutada tühikuteta (M&amp;M); kui sõnu või nimesid, siis tühikuga (Johnson &amp; Johnson). 
Need nimed käänatakse omastavasse käändesse nii, et M&amp;M -&gt; M&amp;M-i, aga kui on eraldi sõnad, käänatakse mõlemad sõnad nagu tavaliselt Maks &amp; Moorits -&gt; Maksi &amp; Mooritsa.
Ciney

Ciney () on linn ja vald Belgias Valloonia piirkonnas Namuri provintsis Dinanti haldusringkonnas.
Asulad.
Valla piiridesse kuuluvad järgmised asustatud punktid: Ciney, Achêne, Braibant, Chevetogne, Conneux, Leignon, Pessoux, Serinchamps ja Sovet.
Maailmakirjanduse tõlkevaramu

"Maailmakirjanduse tõlkevaramu" on alates 2006. aastast ebakorrapäraselt ilmuv eestikeelne raamatusari, milles avaldatakse kommenteeritud ning saatekäsitlustega varustatud tõlkeid maailmakirjanduse klassikasse kuuluvatest teostest. Sarja toimetaja on Tartu Ülikooli professor Jüri Talvet.
Sarja annab välja Tartu Ülikooli Kirjastus.
Auvis

Auvis (ka "audiovisuaalteavik ja audiovisuaaldokument") on teavik, milles valdava osa moodustavad heli ja/või pilt ning mida saab vaadata ja/või kuulata eriseadmetega. Auvised on nii audioteavikud (vinüülplaadid, laserplaadid, helilindid, helikassetid, helifailid), visuaalteavikud (diapositiivid, diafilmid, lüümikud) kui ka kombineeritud teavikud (helifilmid, videosalvestised, DVD-d jms).
Svaasimaa kuningas

Svaasimaa kuningas (Ngwenyama ('lõvi')) on Svaasimaa riigipea. 
Kuningas valitseb koos oma emaga või tema rituaalse asendajaga ("Ndlovukati" ('emaelevant')). Esimest peeti halduslikuks riigipeaks ja viimast vaimseks ja rahvuslikuks riigipeaks, kellel on kuninga võimu tasakaalustav reaalne võim, kuid kuningas Sobhuza II pika valitsemise ajal jäi "Ndlovukati" roll sümboolsemaks. 
Praegune kuningas on Mswati III, kes astus troonile 1986 pärast oma kaua valitsenud isa Sobhuza II surma (1982).
Elektrotehnika aluste ja elektrimasinate instituut

Elektrotehnika aluste ja elektrimasinate instituut oli Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna struktuuriüksus aastatel 1992–2013.
Phantasmagoria (ansambel)

Phantasmagoria oli Jaapani "visual kei" ansambel, mis tegutses aastatel 2004–2007, 2008 ja 2010. Selle asutas Kisaki 2004. aastal Ōsakas. Bänd viljeles stiililiselt "gothic rock"'i ja alternatiivrokki.
Faksiimile

Faksiimile (ladina fraasist "fac simile" 'tee samasugune') on trükise, käsikirja või joonise koopia või uusväljaanne, mis järgib võimalikult täpselt originaali sisu, vormi ja välimust.
Vara

Vara on kellelegi kuuluvad asjad ja muu omand. 
Majanduses arvatakse vara hulka ka rahas hinnatavad õigused ja kohustused. Vara jaguneb vallasvaraks ja kinnisvaraks.
Väärtuslikku vara nimetatakse ka varanduseks.
VARA – raamatupidamiskohustuslase mõju all olev ressurss, mis on tekkinud minevikus toimunud sündmuse tagajärjel ning eeldatavasti loodab raamatupidamiskohustuslane saada sellest majanduslikku kasu. Vara hinnatakse raamatupidamuslikult rahas, st kõikidele vara liikidele mingi numbriline väärtus. Kajastakse bilansi aktiva pooles.
Jaguneb käibe- ja põhivaraks.
Käibevara on majandusüksuse käsutuses mingil hetkel olevad ainelised ehk materiaalsed; ettevõtte käibesse investeeritud ja seal püsivalt ringlevaid rahasummad ehk käibekapital. Lähtudes majandusüksuse jooksvast majandusarvestusest on käibevaraks majandusüksuse vara, mis ei ole: ettevõtte lühiajalised aktivad, väärtpaberid, mitmesugused nõudeõigused; muu materiaalne vara, mis muudetakse rahaks ehk rahastatakse ettevõtte normaalse tegevuse käigus tavaliselt ühe aasta või tootmistsükli jooksul.
Materiaalne põhivara on materiaalne vara, mida ettevõte kasutab toodete tootmisel, teenuste osutamisel või halduseesmärkidel (mitte äriühingust ettevõte talle seatud eesmärkide täitmisel) ja mida ta kavatseb kasutada pikema perioodi jooksul kui üks aasta.
Immateriaalne vara on füüsilise substantsita, teistest varadest eristatav mittemonetaarne vara.
Varaobjekt võib, kuid ei pruugi omada materiaalset vormi. Varaobjektiks võib olla näiteks ettevõtte poolt omatav või muul viisil kontrollitav materiaalne ese, tegevuslitsents või lepinguline õigus saada teiselt osapoolelt raha või muid varaobjekte.
John Joubert

John Jouberti nime all on tuntud kaks inimest:
Robert Falcon Scott

Robert Falcon Scott (6. juuni 1868 Plymouth – arvatavasti 29. märts 1912 Antarktika) oli Briti mereväeohvitser ja polaaruurija. Scott juhtis kahte Antarktika ekspeditsiooni: Discovery ekspeditsioon (1901–1904) ja Terra Nova ekspeditsioon (1910–1913), millest viimane sai talle saatuslikuks. Scotti juhitud viiemeheline rühm jõudis 17. jaanuaril 1912 lõunapoolusele, kuid norralase Roald Amundseni ekspeditsioon oli sinna jõudnud viis nädalat varem. Seega oli lõunapooluse esmavallutaja au Scottilt napilt käest libisenud. 
Scott ja tema neli kaaslast hukkusid tagasiteel lõunapooluselt kurnatuse, nälja ja karmi külma tõttu. Scotti ja tema kolme kaaslase surnukehad leiti 12. novembril 1912. Surnukehade juurest leiti esimesed Antarktikast leitud fossiilid, mis tõestasid, et Antarktika oli kunagi olnud osa suuremast kontinendist.
Paavo Piik

Paavo Piik (sündinud 28. detsembril 1983) on eesti luuletaja, näitekirjanik ja dramaturg.
Haridus.
Ta on lõpetanud 2001. aastal Tallinna Inglise Kolledži, 2006. aastal Oxfordi Ülikooli filosoofia, politoloogia ja majanduse erialal ning 2012. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (XXV lend) dramaturgina. 
Töö ja looming.
2011. aastast on ta Kinoteatri dramaturg-lavastaja. Aastatel 2012–2017 töötas ta ühtlasi Tallinna Linnateatris dramaturgi-lavastajana. 
Ta on 2012. aastast Eesti Lavastajate ja Dramaturgide Liidu liige ning 2021. aastast ka selle juhatuse liige. 
Kirjanduslooming.
Paavo Piigil on ilmunud luulekogud "Kummuli linnad" (2006), "Lakoonia" (2008), "Kokkuplahvatus" (2009) ja "Harakuri" (2018). 
Ta on kirjutanud näidendi "Panso" (Merle Karusoo lavastus, 2010). Tema näidend "Keti lõpp" saavutas Eesti Teatri Agentuuri 2011. aasta näidendivõistlusel kolmanda koha.
Sport.
Paavo Piik mängib "squash"'i. Ta on võitnud 2007. aastal Eesti koondise koosseisus Euroopa Rahvaste karika ning tulnud 2001., 2004. ja 2019. aastal Eesti meistriks. 
Ta mängib jalgpalli jalgpalliklubis FC Reaal.
Isiklikku.
Paavo Piigi vend on produtsent Paul Piik.
Elektroenergeetika instituut

Elektroenergeetika instituut on Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna struktuuriüksus, kus õpetatakse, arendatakse ja uuritakse elektrienergia optimaalset ja ohutut tootmist, ülekandmist ning jaotamist. 
Traditsiooniliselt käsitletakse ja uuritakse elektrijaamade, -võrkude ja energiasüsteemide tehnilisi ja majanduslikke probleeme ning optimaalset juhtimist. Uuteks suundadeks on energeetika arengu planeerimine, energiaturg, alternatiivsete energiaallikate kasutamine ning suurte süsteemide optimeerimine. 
Elektroenergeetika instituudi õpetatava õppekava nimetus on elektroenergeetika.
Elektroenergeetika instituut asub aadressil Ehitajate tee 5, VII korpus, viies korrus.
Elektriajamite ja jõuelektroonika instituut

Elektriajamite ja jõuelektroonika instituut oli Tallinna Tehnikaülikooli energeetikateaduskonna struktuuriüksus aastatel 1992–2013.
Heinaste vald

Heinaste vald (läti keeles "Ainažu pagasts") on vald Lätis Vidzemes Limbaži piirkonna põhjaosas Eesti piiri ääres. Ta piirneb Heinaste linna, Salatsi valla ja Staicele vallaga, Eestis aga Häädemeeste vallaga.
Valla pindala on 149,1 km². Elanike arv aastal 2010 oli 514, aastal 2016 oli vallas aga 523 elanikku.
Sihtnumber on LV-4035.
Asustus.
Aastal 2011 elas vallas 456 lätlast, 8 venelast, 3 valgevenelast, 8 ukrainlast, üks poolakas ja 5 leedulast.
Valla külad on:
Ülejäänud valla elanikud elasid külade koosseisu mitte kuuluvates taludes.
Haldusajalugu.
Aastal 1935 oli Heinaste valla pindala 79,1 km² ja seal oli 1436 elanikku. Ta oli Valmiera maakonna koosseisus.
Aastal 1945 moodustati vallas Heinaste külanõukogu ja Mērnieki külanõukogu. 16. oktoobril 1947 läks vald Limbaži maakonna koosseisu. Aastal 1949 vald likvideeriti. 1950. aasta algusest kuulus endine valla territoorium Limbaži rajooni alla. Aastal 1951 liideti Mērnieki külanõukogu Heinaste külanõukogu koosseisu. Aastal 1956 liideti Mērnieki külanõukogu Heinaste linna koosseisu, moodustades Heinaste linna maaterritooriumi. Aastal 1977 liideti Heinaste linna maaterritooriumiga osa Salatsi linna maaterritooriumist, aga osa Heinaste linna maaterritooriumist läks Salatsi külanõukogu koosseisu.
Aastal 2009 läks Heinaste linn koos maaterritooriumiga Salatsi piirkonna koosseisu ning Heinaste maaterritoorium sai iseseisvaks haldusüksuseks. Aastal 2010 nimetati Heinaste maaterritoorium ümber Heinaste vallaks. Aastast 2021 kuulub vald Limbaži piirkonda.
Kaitstavad objektid.
Kohaliku kaitse all on muinsusmälestistest Mērnieki keskaegne kalmistu.
Looduskaitse all on Vāverītese kask, pahaga kask, Ozoli tamm, Grāvīši pärn, Ēkāji tamm, Rāmnieki künnapuu, Jaunmuiža vaher, Rožupe metsa jugapuu, Andrupise pärn, Tīrmeži pärnad, Upeskalni pärnad, Mērnieki kask, Mērnieki pärn, Mērnieki kaseallee, Mērnieki punased kaljud, Pietese õunapuu, Kondīķi pärn, Vanagi kask ja Vanagi tamm. Heinaste valda jääb 61 hektari suurune Mērnieki soostunud metsade hoiuala, valla põhjaossa jääb osaliselt Kalna soo hoiuala. Valda läbib Salatsi oru looduspark, vald ise asub Põhja-Vidzeme biosfääri kaitsealal.
Kalander

Kalander on valtsidega masin paberi, naha, riide või muu materjali pinna silumiseks, läike andmiseks või mustri sissepressimiseks.
Tekstiilinduses nimetatakse kalandri abil kangasmaterjali viimistlemist kalandrimiseks.
Mērnieki

Mērnieki on küla ("ciems") Lätis Vidzemes Limbaži piirkonnas Heinaste vallas. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Salatsi piirkonda.
Mērniekis läheb üle Salatsi jõe kaks puusilda: üks kooli juures, teine kalakasvanduse juures. Salatsi jõel on ka vesiveski, mille pais on varemetes. Mērniekisse jäävad Mērnieki ja Mērnieku skola bussipeatus.
Mērniekis on raamatukogu. Küla asub osaliselt Salatsi oru looduspargis. Mērniekist viib ida suunas looduskaitsealune Mērnieki kaseallee. Ka üks külas kasvav põline tamm on looduskaitse all. Mērnieki keskaegne kalmistu on kohaliku mälestisena muinsuskaitse all.
Kriitpaber

Kriitpaber on läikiv ja tihe paber, mis on valmistamisel kaetud erilise seguga. Seguga võib olla kaetud üks külg või mõlemad küljed. Segu koosneb pigmendist (nt kriit, kaoliin) ja sideainest.
Kriitpaberit kasutatakse peamiselt illustratsioonide ja luksusväljaannete trükkimiseks.
Hi-Fi (ansambel)

Hi-Fi on Vene popansambel, mis tegutseb aastast 1999. 
Ansambli põhisolist oli aastatel 1999–2009 Dimitri ehl Mitja Fomin. Hiljem tuli ansamblisse ka teisi lauljaid.