tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Aegviidu Kool

Aegviidu Kool on lasteaed-põhikool Aegviidus aadressil Pärna 1.
Õpilaste arv on palju kõikunud; kõige enam on olnud 219 õpilast (1950. aastal), kui Aegviidus käisid koolis ka Jäneda õpilased. Aastal 2017 oli 59 õpilast. 1. juulil 2023 liideti kooliga Aegviidu Mesitaru lasteaed ja õppeasutuse juhi leidmiseks kuulutati välja konkurss. 17. juulil 2023 sai Aegviidu Kooli direktoriks Annike Soodla. 
Koolis on ka muuseum, mille giidid on kooli õpilased.
Ajalugu.
Aegviidu 6-klassiline algkool asutati 1917. aastal Aegviidu haridusseltsi eestvedamisel. See asus vanas jahilossis (tänapäeval kultuurimaja). See maja polnud aga koolile sobilik ja 1919. aastal osteti Lehtse parunilt Friedrich Alexander Georg von Hoyningen-Huenelt tema suvekodu (vana Aegviidu hobupostijaam) ning koliti sinna. Kooli esimene direktor oli 1917.–1918. aastal Clarissa Muru-Murumaa. 
1920/1921. õppeaastast oli kool 5-klassiline, 1923/1924. õppeaastast viie klassikomplektiga 6-klassiline ja 1924/1925. õppeaastast nelja klassikomplektiga 6-klassilisene.
1935. aastal ehitati väikeseks jäänud koolile juurde kaks tiiba ja saaliosa. 7. detsembril 1935 õnnistati uus osa sisse. Seda kuupäeva peetakse ka kooli sünnipäevaks. Toimub iga-aastane pidu kultuurimajas, kus esinevad kooli õpilased.
Alates 1. septembrist 1992 kandis kool nime Aegviidu Põhikool. Alates 2. veebruarist 2011 on kooli nimeks Aegviidu Kool. 
Kauaaegseim koolijuhataja oli Andres Rõuk aastatel 1923–1953. Aastatel 2010–2023 juhtis kooli Tiina Steinberg.
Mullateke

Mullateke ehk mullagenees ehk pedogenees on biogeokeemiline protsess, mille kaudu moodustub muld. Mullatekkimise aluseks on lähtekivimi füüsikalis-keemilised protsessid. Oluline roll on orgaanilist ainet lagundavatel organismidel. Mulla kujunemises osalevad mitmed putukad ja nende vastsed, ussid (näiteks vihmauss), seened, protistid ja bakterid. Nende elutegevuse tagajärjel lagundatakse taimsed ja loomsed jäänused huumuseks. Viimane on keeruka ehitusega orgaaniliste ühendite kogum, mis on mullas kasvavatele taimedele sobivaks kasvukeskkonnaks. Seejuures ei suuda taimed huumuses leiduvaid keemilisi elemente enne omastada, kui mullabakterid on need anorgaanilisteks ühenditeks muundanud. Mullateket mõjutavateks peamisteks keskkonnateguriteks on kliima ja veerežiim, tekkimise koha geoloogiline ehitus (eriti lähtekivim), organismid ja inimtegevus.
Sõltuvalt sellest, missugused keskkonnategurid vastava maa-ala mullatekkes osalevad, eristatakse erinevaid mullatekketüüpe. Neist olulisimad on leostumine, kamardumine, leetumine, soostumine, lessiveerumine jt.
Francesco Damiani

Francesco Damiani (sündinud 5. oktoobril 1958 Bagnacavallo vallas Ravenna provintsis Emilia-Romagna maakonnas Itaalias) on Itaalia endine poksija.
Damiani sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 1984. aasta Los Angelese olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Tyrell Biggsile (USA). Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 1980. aasta Moskva olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Pjotr Zajevile (NSV Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.
Damiani sai üliraskekaalus (üle 91 kg) 3. maailmameistrivõistlustel (München, 1982) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Tyrell Biggsile (USA). Ta võitis üliraskekaalus (üle 91 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 24. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 1981) ning 25. Euroopa meistrivõistlustel (Varna, 1983). 
Damiani poksis jaanuarist 1985 kuni aprillini 1993 elukutselisena. Ta pidas kokku 32 kohtumist, millest võitis 30 (neist 24 nokaudiga) ja kaotas 2 (mõlemad nokaudiga) kohtumist. Ta on olnud elukutseliste eri poksiorganisatsioonide Euroopa ja maailmameister.
Nortriptüliin

Nortriptüliin ("Nortriptylinum") on tritsükliline antidepressant, amitriptüliini demetüleeritud vorm.
Nortriptüliinil on üsna väljendunud aktiveeriv toime, mistõttu tema kasutamise näidustusteks on peamiselt depressioonid, mille korral prevaleerivateks sümptomiteks on pidurdus, apaatia ja väsimus.
Üllar Kerde

Üllar Kerde (sündinud 1. aprillil 1954) on eesti korvpallitreener. 
Ta on lõpetanud 1972. aastal Tallinna 20. Keskkooli ja 1976. aastal Tallinna Pedagoogilise Instituudi, kus õppis kehakultuuri.
Üllar Kerde on olnud Eesti korvpallikoondise ja mitme korvpalli Meistriliiga klubi peatreener. Tema juhendamisel on tulnud Eesti meistriks korvpalliklubi Tallinn, Tallinna Kalevi ja TÜ/Rocki meeskond. 1999.–2001. aastani juhendas Kerde Eesti korvpallikoondist, kellega tuldi Euroopa meistrivõistlustel 13.–16. kohale.
2025. aasta seisuga töötab ta Jüri Kooli spordijuhina.
Isiklikku.
Üllar Kerdel on poeg Andres (sündinud 1977).
Priit Pullerits

Priit Pullerits (sündinud 30. juulil 1965) on eesti ajakirjanik.
Hariduskäik.
Ta on lõpetanud 1983. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1990. aastal Tartu Ülikooli ajakirjanduse erialal (kiitusega); 1995. aastal sai magistrikraadi.
1990. aasta sügissemestril õppis ta Columbia ülikooli ajakirjanduskoolis New Yorgis. Aastail 1997–1998 viibis kuus kuud Fulbrighti stipendiaadina USAs Marylandi Ülikooli (College Park) ajakirjanduskolledžis.
Töökäik.
1991. aastast töötab Tartu Ülikooli ajakirjanduse ja kommunikatsiooni instituudi õppejõuna. Õpetab uudise sotsioloogia ja reporteritöö kursust.
Ta oli ajakirja Favoriit asutaja 1993 ja selle peatoimetaja aastani 1998. Ühtlasi töötas ta 1995. aastal uudisteajakirja Newsweek Washingtoni toimetuses reporterina (Alfred Friendly Press Fellow).
1998. aastast töötas ta ajalehe Postimees vanemtoimetajana.
Tsitaadid.
"Ma imetlen teda. Tema persoon on toonud muidu hallile spordimaastikule värvi ja vürtsi. Ma olen väga õnnelik selle üle, et just praegu on meil olemas Priit Pullerits, ja ma olen väga õnnelik, et ta just suusatamisest huvitub." – Mati Alaveri arvamus Priit Pulleritsu kohta.
"Kui asjadesse rohkem süüvida, ilmneb, et Detroidi hävingu põhjused tulenevad peamiselt kahest tegurist: esiteks, rassilise tasakaalu muutumisest selgelt mustanahaliste kasuks, ja teiseks vasakpoolsest poliitikast linna juhtimisel." – 23. juuli 2013, Postimees
"Kuidas vältida rattasõidus kahtlasi neegreid?" – 9. märts, Pulleritsu blogi suusk.blogspot.com
Isiklikku.
Ta on Heivi ja Rein Pulleritsu poeg ning Teet Pulleritsu vend.
Narkoloogia

Narkoloogia on meditsiini eriala, mis tegeleb narkomaania etiopatogeneesi, ennetuse ja raviga. Tänapäeva mõistes kuuluvad narkoloogia valdkonda psüühikahäired, mis on RHK-10 järgi klassifitseeritud kui psühhoaktiivsete ainete tarvitamisest tingitud psüühika- ja käitumishäired.
Narkoloogia kui eriala arendati välja Nõukogude Liidus.
Henn-Jüri Uibopuu

Henn-Jüri Uibopuu (11. oktoober 1929 Tartu – 21. oktoober 2012) oli eesti päritolu austria õigusteadlane, Salzburgi ülikooli audoktor, Eesti Teaduste Akadeemia välisliige.
Henn-Jüri Uibopuu sündis Tartus. 1946. aastal lõpetas ta Saksamaal Hildburghausenis keskkooli, õppis aastatel 1964–1968 Grazi Ülikoolis (Austria) õigusteadust ja vene keelt ning sai 1968. aastal doktorikraadi. 
1969. aastast töötas Henn-Jüri Uibopuu Salzburgi Ülikoolis, algul assistendi ja hiljem õppejõuna. 1974. aastal habiliteeriti ta rahvusvahelise ja nõukogude riigiõiguse alal ning 1977. aastal sai temast rahvusvahelise ja võrdleva riigiõiguse erakorraline professor. Aastatel 1977–1995 töötas Henn-Jüri Uibopuu Salzburgi Ülikooli Rahvusvahelise ja Võrdleva Avaliku Õiguse Instituudi osakonnajuhatajana. 1995. aastast oli ta Salzburgi Ülikooli õigusteaduskonna rahvusvahelise ja võrdleva õiguse auprofessor. 
Henn-Jüri Uibopuu on trükis avaldanud üle 150 teadustöö (5 monograafiat) rahvusvahelise õiguse, inimõiguste, põgenike õiguste, lepinguõiguse ja võrdleva riigiõiguse alalt. Ta on olnud Eesti Vabariigi Presidendi nõuandja õigusloome alal ning Vabariigi Valitsuse põhiseaduse juriidilise ekspertiisi komisjoni liige. 
1995. aastal valiti ta Eesti Teaduste Akadeemia välisliikmeks õigusteaduse alal. 
1992. aastast täitis Henn-Jüri Uibopuu Eesti Vabariigi aukonsuli kohuseid Austrias ning oli surmani aupeakonsul Salzburgis.
Demetülatsioon

Demetülatsioon on keemiline protsess, mille tulemusena keemilisest ühendist eraldatakse metüülrühm – CH3.
Demetüleerimist katalüüsib sageli mõni tsütokroomi P450 isoensüümidest. Näiteks amitriptüliini demetüleerimisel osalevad tsütkroom P450 isoensüümid CYP2C19 ja CYP3A.
Orogenees

Orogenees ehk mäeteke on protsesside kogum, mis viib maakoore paksenemise ning mäestike tekkeni.
Orogenees tekib survepingete tõttu maakoores. Selle põhjuseks on laamade kokkupõrked. Näiteks India ja Euraasia mandrilise maakoorega laamade kokkupõrge on tekitanud Himaalaja mäestiku.
Hüdroksülatsioon

Hüdroksülatsioon on keemiline protsess, mille tulemusena keemilisele ühendile liidetakse juurde hüdroksüülrühm – OH. Hüdroksüleerimist katalüüsitakse sageli ensüümide poolt, mida kutsutakse hüdroksülaasideks.
Karl Nieberg

Karl Nieberg (18. veebruar 1849 Rakvere – ?) oli eesti jurist.
Ta õppis aastatel 1870–1876 ("cand. jur.") Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Uus Eesti

Uus Eesti oli Tallinnas samanimelise osaühingu poolt väljaantav Eesti päevaleht. Ajaleht toetas president Konstantin Pätsi ning Eesti valitsuse poliitilist joont.
Ajaleht Uus Eesti ilmus 18. septembrist 1935 kuni 21. juunini 1940.
Ajalehe peatoimetajad olid Artur Tupits (1935–1937), Hugo Kukke ja Ants Oidermaa (1937–1939). 
Kaastööliste hulka kuulusid teise hulgas Johannes Aavik, metropoliit Aleksander, Hans Alver, Oskar Angelus, Linda Eenpalu, August Gailit, Artur Grönberg, Mihkel Hansen, Jüri Jaakson, Juhan Jaik, Jaan Järve, Oskar Kask, Tõnis Kint, Johannes Klesment, Paul Kogerman, Hanno Kompus, Heinrich Lauri, Hans Leesment, Eugen Maddisoo, Mait Metsanurk, Elmar Muuk, Ants Piip, Jaan Roos, Oskar Rütli, Karl Schlossmann, Jaan Soots, Friedebert Tuglas, Aleksander Tõnisson, Marie Under, Anton Uesson, Aleksander Veiderma, Värdi Velner, Henrik Visnapuu ja Paul Öpik
Ajalehe esimeses numbris hakkas ilmuma Albert Kivika romaan "Nimed marmortahvlil".
Pärast Eesti okupeerimist Nõukogude Liidu poolt juunis 1940 lõpetas Uus Eesti ilmumise. Selle asemel hakkasid stalinlikud võimud välja andma kommunistliku partei häälekandjat Rahva Hääl.
Samuel Greigh

Samuel Greigh (Venemaal tuntud kui "Samuil Karlovitš", vene keeles "Самуил Карлович Грейг") (30. november 1736 Inverkeithing, Šotimaa – 15. (ukj 26. oktoober) 1788 Tallinn) oli šoti mereväeohvitser Venemaa keisririigi teenistuses.
Elulugu.
1764. aastal siirdus Greigh briti laevastikust Vene laevastikku 1. järgu kapteni auastmes. Paistis silma mitmes merelahingus. Vene-Türgi sõja (1768–1774) ajal kuulus laevadega admiral Grigori Spiridovi eskaadri koosseisu ja krahv Aleksei Orlovi nõunikuna osales vahetult laevastiku juhina Çeşme lahingus. Edukate lahingute eest Türgi laevastiku vastu autasustati kontradmiral Greighi Püha Georgi II klassi ordeniga.
Alates 1775 oli S. Greigh Balti laevastiku Kroonlinna sadama kõrgeim komandör, aastast 1782 admiral. Juhtis Vene-Rootsi sõjas (1788–1790) Vene laevastikku ja saavutas Suursaare lahingus (17. juulil 1788) tähtsa võidu, mille eest autasustati teda Püha Andrease ordeniga.
Mälestuse jäädvustamine.
Tallinna Toomkiriku põhjalöövis asub tema muinsuskaitsealune klassitsistlikus stiilis marmorist hauamonument, mille on kavandatud Venemaal tegutsenud itaalia arhitekt Giacomo Quarenghi. Skulptuursed osad valmistas Itaalias Carraras Giuseppe Luciani. Hauamonumendi laskis püstitada Vene keisrinna Katariina II, kelle soosik Greigh oli. Toomkirikusse matmisel tehti Greighile erand, sest 1773. aastast oli Katariina II enda käsul kirikutesse matmine Venemaal keelatud.
Lisaks kinkis Katariina II 13. märtsil (vkj) 1791 tema lesele Sara Greighile (sündinud Cook) ja nende lastele Tartumaal Suure-Konguta mõisa.
Perekond.
Tema poeg Alexis Greigh (1775–1845) oli Vene-Türgi sõja sangar, Vene Musta mere laevastiku ülem, Pulkovo observatooriumi rajaja.
Pojapoeg Samuil Aleksejevitš Greigh (1827–1887) oli Venemaa rahandusminister 1878–1880.
Glükuroonhape

Glükuroonhape on karboksüülhape.
Glükuroonhappe valem on C6H10O7. Glükuroonhappe anioon C6H9O7 on glükuronaatioon. Glükuroonhappe sooli ja estreid nimetatakse glükuronaatideks.
Paljud keemilised ühendid seostuvad metabolismi käigus glükuroonhappega. Selle käigus tekivad glükuroonhappe derivaadid – glükuroniidid. Niisugust seostumise protsessi nimetatakse glükuronisatsiooniks.
Glükuroonhape lahustub vees väga hästi. Ka glükuroniidid lahustvad vees märksa paremini kui glükuroonhapet mitte sisaldavad derivaadid, millest nad on sünteesitud. Loomad, sealhulgas inimesed, kasutavad glükuronisatsiooni tüüpiliselt selleks, et muuta jääkained paremini vees lahustuvaks ja seejärel koos uriiniga organismist eemaldada.
Hormoonid võivad samuti glükuronisaaruda, et võimaldada nende lihtsamat transporti organismis. Farmakoloogid glükuroniseerivad vahel ravimeid, et need tõhusamalt jõuaksid suure hulga organiteni kehas.
Glükuronisatsioon

Glükuronisatsioon on keemiline protsess, mille käigus glükuroonhape seostub O-glükosiidse sideme kaudu mitmesuguste keemiliste ühenditega nagu ravimid, hormoonid, mürgid. Selle tulemusena moodustunud glükuroniidid on tunduvalt paremini vesilahustuvad kui algsed ühendid. Sellised glükuroniidid eemaldatakse organismist uriiniga.
Glükuronisatsioon toimub peamiselt maksas, kuigi seda protsessi katalüüsivat ensüümi – UDP-glükuronüültransferaasi – leidub ka teistes organites, nagu südames, neerudes, põrnas, tüümuses.
Österdalälven

 
Österdalälven on jõgi Euroopas. Algab Skandinaavia mägedest. Voolab valdavalt lõunasse ja kakku. Läbib järvi, sealhulgas Siljani. Ühinedes Västerdalälveniga, moodustab Dalälveni.
Kalamõti laht

Kalamõti laht (venepäraselt "Kalamiti laht") on laht Krimmi poolsaare läänekaldal. Laius u. 40 km, ulatub maasse u. 13 km. Sügavus kuni 30 m. Lahe rannikul asub Jevpatorija linn.
Keermikvetikas

Keermikvetikas ("Spirogyra") on perekond rohevetikaid, kuhu arvatakse umbes 400 liiki.
Keermikvetikale on iseloomulik ühe raku sees paiknevad spiraalsed kloroplastide kogumikud. Ühe raku laius on 10...100 μm, pikkus kuni mõned sentimeetrid.
Perekonda leidub tavaliselt magevees.
Karolingide renessanss

Karolingide renessanss oli kultuuriline edasiminek keskajal Karolingide dünastia valitsemisajal Frangi riigis, mille eesmärk oli saavutada Antiik-Rooma tase. 
Antiikaeg võeti küll eeskujuks, kuid rohkem vaimuelu arengut soodustava tingimusena. 
Eesmärk oli saavutada teadmiste ja oskuste tase, mis ei jääks alla minevikutegelastele. Karl Suur koondas enda ümber filosoofe, kunstnikke ja luuletajaid. Loodi õppeasutusi, millest kuulsaim on Aachenis.
Kujunes lõplikult välja kloostrite tähtsus käsikirjade ümberkirjutamises ja teaduse õpetamises. Hakati taas tootma kohalikke münte, Karl Suure rahareform kehtestas uue vääringu kogu Frangi riigis. Samuti tulid kasutusele uued põllutööriistad. Karolingide renessanss oli eelkõige majandusliku tähtsusega. Võeti kasutusele uus kirjavorm: Karolingide minuskel.
Taimerakk

Taimerakk on eukarüootne rakk, millel on võrreldes teiste eukarüootsete rakkudega (näiteks loomarakuga) mitmeid iseäralikke struktuurijooni.
Mõned iseloomulikud jooned on järgmised:
Rakkude välismõõtmete järgi liigitatakse neid kaheks: parenhüümsed ja prosenhüümsed rakud. Esimestel on välismõõtmed igas suunas sarnased, teistel ületab aga pikkus märgatavalt laiust.
SAABO

SAABO on Saabi tehases 1964–1968 toodetud haagissuvila.
SAABO-t toodeti Ljungas Norrköpingi lähedal. Projekti käivitasid Bo Bjernekull Ljunga tehasest ja Birger Lindberg Linköpingi SAABist.
Ametlikult tegeldi militaarprojektiga, kuid selle varjus töötati välja hoopis haagissuvila. Tegemist oli tegelikult kopterite koosteosakonnaga, kus koostati koptereid Prantsuse firmale. Idee oli leida osakonnale rakendus pärast esialgse töö lõppemist.
Esimene prototüüp tehti Fisksätra paaditehases ja eeltootmise prototüübid Marieholms Brukis. Algul toodeti SAABO-t ilma piduriteta, kuid need lisati peagi. Eesmärk oli teha võimalikult kerge haagissuvila, sest see oli mõeldud autodele, millel oli ainult 25–38 hj (kahetaktiline SAAB 96). Samuti soosisid tolle aja Rootsi seadused kergeid haagiseid ega piiranud nende liikumiskiirust, kui need kaalusid piisavalt vähe.
Vaatamata väikestele mõõtmetele projekteeriti SAABO nii, et sinna mahub neljaliikmeline pere. Viies inimene saab ööbida lisanariga. Varustuses on kaks diivanit, laud, kaks riidekappi, kahene gaasipliit, kraanikauss ja radiaator. Ruumi saab suurendada kaasasoleva telgiga. Haagissuvila kütmiseks ja toidu valmistamiseks kasutatakse gaasi.
Kere on ehitatud kahest klaaskiust poolkestast ja on isoleeritud lainepapiga. SAABO eripäraks on suur taga- ja esiklaas, mis võimaldavad haagisest otse läbi vaadata, kui kasutada auto sisemist tahavaatepeeglit.
SAABOsid toodeti arvatavalt kuni 438 eksemplari. Neist alla poole on säilinud. 
2009. aasta kevadel oli SAABO-sid autoregistrites arvel Rootsis 121, Eestis 1, Soomes vähemalt 1 ja kontrollimata andmetel Suurbritannias 1. Lisaks on SAABO-sid kasutusel USA-s, Taanis ja võib-olla veel kuskil.
Lea Larin

Lea Larin (sündinud 16. veebruaril 1967) on eesti ajakirjanik. Ta oli Eesti Päevalehe peatoimetaja 2006–2011. 
Larin on lõpetanud Tallinna 44. Keskkooli, Tartu Ülikooli bioloogia erialal ja Eesti Diplomaatide kooli.
Larin on töötanud ajalehtedes Post ja Eesti Ekspress reporteri ja toimetajana, noorteajakirja X peatoimetajana ja internetiportaali Mega peatoimetajana. 
Alates 2001. aastast töötas ta Eesti Päevalehes. 2. augustil 2006 valis Eesti Päevalehe nõukogu Lea Larini lehe peatoimetajaks ja juhatuse liikmeks. Aprillis 2011 kutsuti ta Eesti Päevalehe juhatusest tagasi ja vabastati peatoimetaja ametist.
Alates 2013. aasta augustist on Lea Larin kultuurilehe Sirp tegevtoimetaja. Edasise töö käigus on ta võtnud üle ka teadustoimetaja kohustused.
Priit Vesilind

Priit Juho Vesilind (4. jaanuar 1943 Tallinn – 3. november 2023) oli eesti ja ameerika ajakirjanik ja fotograaf.
Priit Vesilind lahkus 1944. aastal koos perega Eestist, elas seejärel Saksamaal Geislingeni laagris ning alates 1949. aastast elas Ameerika Ühendriikides.
Ta lõpetas 1964. aastal Colgate'i ülikooli inglise kirjanduse erialal ning 1972. aastal Syracuse'i ülikooli ajakirjandusliku fotograafia alal.
Aastatel 1973–2002 töötas Priit Vesilind ajakirjas National Geographic, algul fotoallkirjade koostajana, hiljem erikorrespondendina. Temalt on ajakirjas ilmunud 35 artiklit.
Viimati tegutses ta vabakutselise publitsistina.
Isiklikku.
Priit Vesilinnu vend oli tehnikateadlane Aarne Vesilind.
Saunakivi

Saunakivi on mitme Eesti rändrahnu nimi:
Traktor

Traktor on mootori jõul liikuv veok, mida kasutatakse peamiselt haake- või rippmasinatega töötamiseks ja lasti transportimiseks. Traktorid on kasutuses mitmesugustes valdkondades ja rakendustes nagu näiteks põllumajandus, metsandus, ehitus ja heakorratööd.
Liigitus.
Traktoreid liigitatakse käiguosa järgi roomiktraktoriteks, poolroomiktraktoriteks ja ratastraktoriteks; ehituse järgi jagunevad traktorid raamita, raamiga või poolraamiga traktoriks; võimsuse järgi suur-, väike- ja kesktraktoriteks. Liigitusvõimalusi on veel masina otstarbe alusel, tänapäeval on kasutusel hulgaliselt suuremaid ja väiksemaid eriotstarbelisi traktoreid, alates murutraktoritest kuni võimsate roomiktraktoriteni.
Riiklikult klassifitseeritakse traktoreid massi, kiiruse, mõõtmete, heitgaasi normide ja võimsuse järgi. Eesti Maanteeamet liigitab traktoreid massi, kiiruse ja mõõtmete järgi – võimsusklassid tulenevad ülemaailmsest kokkuleppest võtta kasutusele karmimad nõuded traktorite heitgaasinormidele, mis on võimsusklassiti erinevad. Euroopas jaotatakse traktorid võimsuse järgi viide klassi: mida suuremasse võimsusklassi traktor kuulub, seda rangematele heitgaasi normidele peab see vastama. 
Ajalugu.
Auru jõul töötavaid atru hakati Prantsusmaal ja Suurbritannias kasutama 19. sajandi keskpaigas, sisepõlemismootoriga traktorid võeti kasutusele 1890.–1920. aastatel.
Kui algul oli traktor esmajoones põllutööriist, jõudis see peagi ka teistesse valdkondadesse. Bensiinimootoriga roomiktraktor tuli kasutusele 1904. aastal ning sellele saha lisamisega sündis 1923. aastal buldooser. 
Eestisse jõudsid küll traktorid 20. sajandi algul, kuid põllumajanduses oli siiski veel 1940. aastatel põhiline veojõud hobune. Metsatöötraktorid võeti Eestis kasutusele pärast teist maailmasõda.
Nõukogude perioodil polnud eraisikutel lubatud võimsamaid traktoreid soetada ning seetõttu võib tänini leida majapidamistest väikseid iseehitatud traktoreid.
Tüübid ja margid.
2013. aastal oli Eestis kasutusel kõige rohkem MTZ traktoreid (35%), populaarsuselt järgmised olid John Deere ja Valtra.
Aavo Reinfeldt

Aavo A. Reinfeldt (sündinud 1956) on eesti päritolu Ameerika Ühendriikide majandustegelane.
Aavo Reinfeldti isa Karl Reinfeldt põgenes Eestist Teise maailmasõja lõpus.
Aavo Reinfeldt õppis aastail 1968–1972 Bridgeton High Schoolis, New Jersey osariigis .
Töötanud pikka aega pangandussüsteemis, 1997. aastal auhinnati silmapaistvate tulemuste eest Summit Pangas töötamise ajal. Aastal 2009 on ta Ameerika Ühendriikides New Jersey osariigis Ühendriikide ühe suurima panga PNC Bank Corp äripanganduse juht.
Newsweek

Newsweek on alates 1933. aastast Ameerika Ühendriikides ilmuv uudisteajakiri. 
Newsweek ilmub korra nädalas. Seda levitatakse ka väljaspool Ameerika Ühendriike – kokku on Newsweekil neli ingliskeelset ja üksteist muudes keeltes regionaalset väljaannet. Eestis on müügil ajakirja ingliskeelne Euroopa väljaanne Newsweek Europe, varem müüdi ka venekeelset väljaannet Russki Newsweek.
Aastatel 1961–2010 andis ajakirja välja meediakontsern The Washington Post Company. Augustis 2010 müüdi rahalistesse raskustesse sattunud väljaanne 1 USA dollari eest 91-aastasele ärimehele Sidney Harmanile, kes võttis koos ostuga üle 71 miljoni USA dollari väärtuses Newsweeki rahalisi kohustusi.
Ameerika väljaannet toimetas alates 2006. aastast Jon Meacham, regionaalsete väljaannete aluseks olevat rahvusvahelist versiooni Newsweek International alates 2000. aastast Fareed Zakaria. Mõlemad teatasid pärast omanikuvahetust 2010. aastal ametist lahkumisest. Fareed Zakaria kirjutas oma viimase juhtkirja peatoimetajana ajakirja 4. oktoobri numbris.
Novembris 2010 ühines Newsweek veebiväljaandega The Daily Beast ning kahe väljaande haldamiseks moodustati valdusfirma The Newsweek Daily Beast Company. Mõlema väljaande peatoimetajaks sai seni The Daily Beasti toimetanud Tina Brown.
Ajakirja tiraaž langes 21. sajandi alguses tugevalt – kui 2003. aastal oli ühe numbri eksemplaride arv 2 700 000 ja koos regionaalsete väljaannetega üle 4 000 000, siis 2010. aastaks oli see langenud umbes 1 500 000 eksemplarini. Vaatamata tiraaži vähenemisele oli Newsweek Ameerika Ühendriikides müügiarvult teine ajakiri oma põhikonkurendi Time'i järel.
Ajakirja järjest vähenev läbimüük sundis Newsweeki oktoobris 2012 võtma vastu otsuse ajakirja paberväljaanne alates 31. detsembrist 2012 sulgeda ja piirduda edaspidi ainult digitaalse väljaandega. Euroopas jätkas AG Castillo Media omanikfirmalt saadud litsentsi alusel trükiväljaande avaldamist ka pärast seda kuupäeva.
3. augustil 2013 vahetas Newsweek taas omanikku – väljaande omandas ettevõte IBT Media, tehingu tingimusi osapooled ei avalikustanud. Tehing puudutas ainult Newsweeki, kuid mitte sellega samasse gruppi kuulunud väljaannet The Daily Beast. 7. märtsil 2014 hakkas Newsweek ilmuma taas paberväljaandena ka Ameerika Ühendriikides. 
Ajakirja peatoimetaja on alates 2024. aastast Jennyfer Cunningham.
Reason (ajakiri)

Reason on alates 1968. aastast Ameerika Ühendriikides ilmuv poliitikaajakiri, mida annab välja Los Angeleses baseeruv libertaarne mõttekoda Reason Foundation. Ajakirja deviis on "Free Minds and Free Markets".
Ajakiri ilmub sagedusega 11 numbrit aastas. Selle tiraaž on umbes 70 000 eksemplari. Ajakirja Reason peatoimetajaks on alates 2008. aastast Matt Welch.
Reason on mõjukaim ja suurima tiraažiga libertaarne trükiväljaanne. Ajakirjaga on seotud ka lühidokumentaalfilme ja videoprogramme tootev ning avaldav veebileht Reason TV.
Reason

Reason (inglise 'mõistus') on mitme asja nimi.
Naeris

Naeris ("Brassica rapa rapa") on Vahemere maadelt pärinev ristõieliste sugukonda kuuluv kaheaastane rohttaim. 
Morfoloogia.
Juurvili on lapiku, ümarlapiku, ümara või pikliku kujuga. Koor on kollane või valge, ülemises osas võib mõnel sordil esineda ka violetjas varjund. Sisu on samuti kollane, mõnikord ka valge. 
Lehed on enamikul sortidel sulglõhised, mõnel sordil ka terved, helerohelised, mõlemalt poolt lühikarvalised. Naeri lehed on söödavad ja neil puudub vahakirme. 
Õisikuvarred on püstised ja hargnevad. Õied väikesed ja kuldkollased. Vili on kõder. Seemned on väikesed, ümmargused, pruunikad, sarnanevad kaalika seemnetega. 
Naerist aetaksegi sageli segi teise lähedase liigiga, kaalikaga, mille viljaliha on kollane. Naeris erineb kaalikast lehtede poolest, mis kinnituvad otse juure ülaossa.
Ajalugu.
Metsnaeri lehti ja juuri söödi juba ammu enne põlluharimise algust. Naereid hakati esimest korda kasvatama umbes 4000 aastat tagasi Lähis-Idas. Vana-Kreekas ja Rooma riigis oli naeris tähtsaim köögiviljakultuur teravilja- ja viinamarjasortide kõrval ning sellest aretati mitu sorti. 
Naeris oli Eestis enne kartuli kasvatamise algust põhitoiduaine. Viimastel sajanditel on kartul naeri kõrvale tõrjunud ja ka kaalikas, mis arvatavasti on naeri ja kapsa ristand, on naerist ettepoole tõusnud.
Kasutamine.
Naerist süüakse toorelt, keedetult ja küpsetatult. Naeris on maitsev suppides, raguudes, püreena või täidetult ja praetult. Naerist võib toorelt või keedetult lisada salatitesse. Lehed on maitsvad ja neid valmistatakse nagu spinatit.
Meduuspuu

Meduuspuu ("Medusagyne oppositifolia") on igihaljas puittaim, meduuspuuliste sugukonna ja meduuspuu perekonna ainuke liik. Mõnikord arvatakse meduuspuu perekond linnusilmapuuliste ("Ochnaceae") sugukonda.
Meduuspuu on endeemne taim, mis kasvab ainult Seišellidel Mahé saarel. Ta kuulub kriitilises seisundis liikide hulka.
Meduuspuud peeti väljasurnuks, kuni 1970. aastatel leiti saarelt üksikud isendid. 
Meduuspuu on väike puu või põõsas. Vastakuti kinnituvad lehed on nahkjad ja harvade ümarate sakkidega. Väikesed õied on radiaalsümmeetrilised, ebameeldiva lõhnaga. Õite värvus varieerub valgest punaseni.
Meduuspuu vili on kupar. Seemned on tiibadega.
Kaalikas

Kaalikas ("Brassica napus" ssp. "napobrassica") on ristõieliste sugukonna kapsasrohu perekonda kuuluv kaheaastane taim. Kaalikas on arvatavasti saadud kapsa ja naeri ristamisel. 
Morfoloogia.
Esimesel aastal kasvatab kaalikas lehekodarikuga juurvilja, teisel aastal aga 1–1,5 m pikkuse õisikuvarre, õitseb ja annab seemne.
Suurem osa kaalika juurviljast kasvab tavaliselt mullast välja. Vili on lapiku või ümarlapiku kujuga. Koor on alumisel osal kollane, maapealsel osal hallikas- kuni kollakasroheline või violetjas. Juurvilja sisu on kollane või valge, mahlane ja normaalsetes tingimustes kiududeta. 
Lehed on sügavalt lõhestunud, pikarootsulised kaetud vahakirmega, hallikas- või sinakasrohelised.
Õisik on harunev pööris püstise varre otsas. Õied on kollased, sisaldavad rohkesti nektarit.
Vili on kõder. Seemned väikesed, tumepruunid.
Levila.
Vana kultuurtaim, mis pärineb Kesk- ja Põhja-Euroopast.
Kasutamine.
Kaalika juurikat kasutatakse toorelt, keedetult, küpsetatult, hautatult. Eestis kasvatatakse kaalikat palju.
Eristatakse valge- ja kollaseviljalisi sorte.
Mandri tuum

Mandri tuumaks nimetatakse mandrilise maakoore väga vana osa, millega on hiljem liitunud nooremad mandriosad.
Mandri tuum on enamasti tektooniliselt stabiilne ning sageli suhteliselt tasase reljeefiga. Sarnase tähendusega on ka termin "kraaton", kuid kraatoniteks nimetatakse ka alasid, mis on tervikuna liiga noored, et neid saaks nimetada mandri tuumaks. Mandri tuumad on kraatonite vanimad osad. Mandri tuumadelt on leitud Maa kõige vanemad kivimid ja mineraalid. Mandrite tuumadeks võib pidada näiteks Austraalia lääneosa, suurt osa Kanadast ja Karjalat. Nende maakooreosade vanus võib ulatuda nelja miljardi aastani.
Mandri tuumaga liitunud värskemad mandrilise maakoore osad on sageli mägisema reljeefiga (liitumine ise tekitabki mägesid). Näiteks Austraalia idaosa ja Ameerika lääneosa on uuemad mandriosad, mis on liidetud vanemate osade külge. Ka mandrite tuumade kohal kõrgusid kunagi mäed, kuid tänaseks on nad maha kulutatud ning sageli paljanduvad maapinnal kõrge astme moondekivimid, mis tekkisid mitmekümne kilomeetri sügavusel maakoores.
Tuum

Tuum on millegi keskne osa.
Tuum on hariliku toominga rahvapärane nimetus.
Tuuma(de) nimetust kannavad paljud närvisüsteemi osad:
Karl Kark

Karl Kark (3. jaanuar 1883 (vkj 22. detsember 1882) Hellenurme vald, Tartumaa – 1. detsember 1924 Tallinn) oli eesti insener, Friedrich Akeli valitsuse teedeminister.
Elukäik.
1901. aastal lõpetas Kark Tartu Reaalkooli ja astus seejärel Peterburi Teedeinseneride Instituuti, mille lõpetas I järgu teedeinsenerina 1911. aastal. Peterburis õppides oli Kark üliõpilasseltsi Põhjala üks asutajatest. Põhjala kasvas välja Peterburi Eesti Üliõpilaste Seltsist, kus olid sisse võtnud juhirollid Viktor Kingissepp ja Jaan Anvelt. Enne kodumaale naasmist 1920. aasta novembris töötas Karl Kark Venemaal teedeinsenerina ja mitmes ametis veeteede alal.
Väljaõppinud insenerina sai ta tööd Eesti teedeministeeriumis, alustades nõunikuna, kellel oli õigus ministri eest alla kirjutada. Mõne kuu möödudes nimetati Karl Kark 6. aprillil 1921 teedeministri abiks ja 23. märtsil 1924 sai temast Friedrich Akeli valitsuse teedeminister. Karki ministriks oleku ajal pandi alus raadioside korraldamisele Eestis ning ühendati kõik kitsarööpmelised raudteed Pärnu–Tallinna kitsarööpmelise raudtee valitsuse alla. 1923. aasta suvel anti ekspluatatsiooni Ellamaa turbakütusel töötav elektrijaam. Samal aastal tehti ajalooline perspektiivitundega otsus – elektrifitseerida 11,2 kilomeetri pikkune Tallinna–Pääsküla raudteelõik. 1. septembril 1924 toimus peaproov, kus osales ka toonane teedeminister. Regulaarne liiklus sai alguse 20. septembril 1924. Ellamaa elektrijaamaga sõlmiti pikaajaline leping ning rajati 35-kilovoldine elektriliin Tallinna.
Kark tapeti kommunistide poolt 1. detsembri riigipöördekatse ajal. 1924. aasta 1. detsembri varahommikul, saanud telefoni teel teate raudteejaamas toimuvatest korratustest, sõitis Kark kohale olukorraga tutvuma. Ta sattus sinna siis, kui jaam oli just mässajate poolt hõivatud. Teedeminister langes jaama ees kuulist tabatuna.
Carl Wilhelm Freundlich

Carl Wilhelm Freundlich (24. veebruar 1803 Kuressaare – 21. jaanuar 1872) oli eesti kirjanik.
Hans Leoke

Hans Leoke (27. detsember 1852/8. jaanuar 1853 Vana-Võidu vald, Viljandimaa – 16. august 1919 Viljandi) oli eesti kirjastaja, raamatukaupmees ja bibliofiil. 
Tema poeg oli diplomaat Hans Leoke (1888–1945).
Ta on maetud Viljandi vanale kalmistule.
Varis

Varis ehk metsavaris on metsas taimede (peamiselt puude) mahalangenud (varisenud) osad: okkad, lehed, oksad jne. Varise lagunemisel tekib peamiselt huumusaineist koosnev kõdu.
Vikiülikool

Vikiülikool (inglise keeles Wikiversity) on vaba ja avatud veebipõhine õpikeskkond, üks Wikimedia Foundationi projekte. 
Ingliskeelne Wikiversity avati 15. augustil 2006, eestikeelne Vikiülikool avati 24. mail 2008.
Marko Kristal

Marko Kristal (sündinud 2. juunil 1973 Tallinnas) on endine Eesti jalgpallur. 
Põhiliselt poolkaitsjana tegutsenud Kristal mängis aastail 1992–2005 Eesti koondises 143 kohtumist, jäädes selles arvestuses alla vaid Martin Reimile ja Konstantin Vassiljevile. 2005. aasta aprillis Norra vastu lõppenud koondisekarjääri jooksul lõi üheksa väravat. 2001. aasta 28. märtsil sai temast noorim sada korda koondises mänginud eurooplane.
Kristal mängis kodumaal valdavalt FC Floras, kus ta oli aastail 1989–1999 ja 2001–2004. Nende kahe perioodi vahele mahuvad välislepingud IF Elfsborgi ja FC Lahtiga.
Pärast mängijakarjääri lõppu 2009. aastal on Kristal töötanud treenerina.
Treenerikarjäär.
Kuigi suure osa sportlaskarjäärist mängis ta FC Floras, siis treeneritööga tegi ta algust FC Flora suurima konkurendi FC Levadia juures. Algul töötas ta Levadias spordidirektorina, aga märtsis 2008, pärast Tarmo Rüütli saamist koondise peatreeneriks, sai senine abitreener Igor Prins FC Levadia peatreeneriks ja Kristal sai abitreeneriks. 
2010–2011 töötas Kristal Tartu Tammeka peatreenerina.
Koondisekarjäär.
Koondisedebüüdi tegi Kristal 3. juunil 1992 sõpruskohtumises Sloveenia vastu. 77. minutil vahetas ta välja Urmas Kirsi. See oli koondise esimene kohtumine pärast taasiseseisvumist. Samas mängus tegid debüüdi ka Mart Poom, Meelis Lindmaa, Urmas Kaljend, Urmas Hepner, Igor Prins, Toomas Kallaste, Martin Reim, Indro Olumets, Sergei Ratnikov, Tarmo Linnumäe, Risto Kallaste, Viktor Alonen, Aleksandr Puštov, Urmas Kirs. Mäng lõppes viigiliselt 1:1. Kristal oli selle mängu päeval 19-aastane.
Kristalist sai 28. märtsil 2001 võõrsil Küprose vastu mängides esimene eestlane, kes on esindanud riiki koondises 100 korral.
Segapuistu

Segapuistu on metsanduses eri liiki puudega puistu. 
Segapuistul on puhtpuistu ees mitmeid eeliseid, näiteks kasutatakse optimaalsemalt mulla viljakust ja valgust, mille tulemuseks on ligi 20% rohkem puitu, samuti säilib segapuistus paremini mulla viljakus. Segapuistu saab vähem kahjustusi ilmastikutingimuste, putukate, seente jm toimel. Ka levivad metsatulekahjud segapuistutes reeglina aeglasemalt. Segapuistud on üldiselt ka liigirikkamad ja toimivad seetõttu paremini elurikkuse säilitamisel.
Segapuistu puuduseks on keerulisem majandamine. Segapuistu rajamisel võib olla vaja soetada erinevat metsakultiveerimismaterjali ning arvestada kultiveerimisel seguliikide iseärasustega. Puuliikidel võivad olla erinevad küpsusvanused, mis raskendab raiete kavandamist ja teostamist. Ka tuleb segapuistus langilt rohkem erinevaid metsamaterjali sorte, mis komplitseerib logistikat. Segapuistus võivad ilmneda ka bioloogilised kokkusobimatuse probleemid, mis võivad puistu tootlikkust vähendada. Näiteks arukask segus männiga piitsutab oma okstega lähedal kasvavate mändide võrseid, mistõttu need kuivavad ja puistu täius langeb (puistu hõreneb). Samuti ei sobi männiga segus kasvama haab, sest haab on männi-pigirooste vaheperemees. Mõnedes kasvukohatüüpides on Eesti oludes segapuistut väga raske rajada, nt rabas ja kuivas nõmmemetsas ei ole erilisi alternatiive puhtmännikutele.
Segametsavöönd

 
Segametsavöönd ehk segametsade vöönd ehk hemiboreaalne vöönd ehk boreonemoraalne vöönd on Maa taimkattevöönd. Segametsavööndile, nagu nimigi vihjab, on omane okaspuude (peamiselt kuuse ja männi) ja laialehise lehtmetsa koosesinemine. 
Sõltuvalt geobotaanilisest klassifikatsioonist võidakse segametsavööndit käsitleda ka okasmetsa- ja lehtmetsavööndi vahevööndina.
Eesti asub segametsavööndi põhjapiiril.
Alexander Os

Alexander Os (sündinud 21. jaanuaril 1980 Fauskes) on Norra laskesuusataja.
2000 tuli ta juunioride maailmameistrivõistlustel Austrias Hochfilzenis sprindis 27. ja jälitussõidus 23. kohale.
Esimene läbilöök täiskasvanute seas tuli 2002. aastal Euroopa karikavõistluste etapil Windischgarsten-Rosenaus, kus ta jõudis jälitussõidus 2. kohale. 2003 saavutas ta Norras Geilos EK-etapil sprindis 2. koha ja Ridnaun-Val Ridannas sprindis 3. koha. Sel aastal tuli ka Euroopa meistrivõistluste hõbemedal Itaaliast Forni Avoltrist jälitussõidust.
2004 saavutas Os EK-etappidel kaks 3. kohta: Itaalias Brussonis sprindis ja Prantsusmaal Méribelis Norra teatemeeskonnas koos Dag Bjørndaleni, Magne Thorleiv Rønningi ja Hans Martin Gjedremiga. Samal aastal saavutas ta EM-il Minskis kaks hõbemedalit: individuaalselt jälitussõidus ja meeskondlikult koos Anstein Myklandi, Dag Bjørndaleni ja Tor Halvor Bjørnstadiga.
2005 oli Os maailma karikasarjas 148 punktiga 34. kohal. Individuaalne kõrgeim koht oli 7.
2006 tuli Os Langdorf-Arbersees Euroopa meistriks eraldistardist sõidus. Lisandus meeskondlik pronksmedal koos Håkon Anderseni, Hans Martin Gjedremi ja Jon Kristian Svalandiga. MK-sarjas oli ta 92 punktiga 40. kohal.
2007 võitis Os Bulgaarias Banskos meeskondliku EM-hõbeda koos Hans martin Gjedremi, Magne Thorleiv Rønningi ja Egil Gjellandiga. Samal aastal tuli ta Itaalias Torinos EK-etapil eraldistardis sõidust kolmandaks. Sel aastal saabus esimene edu maailma karikasarjas: Soomes Lahtis võitis ta sprindis teise koha ja Hochfilzenis meeskondliku esikoha koos Emil Hegle Svendseni, Halvard Hanevoldi ja Ole Einar Bjørndaleniga. MK-sarjas oli ta 144 punktiga 34.
2008 tuli Os MK-sarjas neli korda esikolmikusse: Saksamaal Oberhofis võitis ta meeskondlikult koos Svendseni, Hanevoldi ja Bjørndaleniga, Lõuna-Koreas Pyeongchangis oli jälitussõidus kolmas, Rootsis Östersundis eraldistardist sõidus teine ja Hochfilzenis sprindis kolmas. MK-sarjas oli ta 259 punktiga 24.
Os debüteeris täiskasvanute tippvõistlustel 2008. aasta maailmameistrivõistlustel Östersundis, kus ta sai 20 km eraldistardist sõidus 41. koha.
2009. aasta MM-il Pyeongchangis sai ta 10 km sprindis neljanda koha, kui kolm esimest kohta hõivasid koondisekaaslased Ole Einar Bjørndalen, Lars Berger ja Halvard Hanevold. 12,5 km jälitussõidus sai Os pronksmedali. MK-sarjas oli ta sel aastal 580 punktiga 13.
2010 oli Os MK-sarjas 414 punktiga 19. Hooaja suurim saavutus oli 3. koht Sloveenias Pokljukas toimunud eraldistardiga MK-etapil.
Christoph Stephan

Christoph Stephan (sündinud 12. jaanuaril 1986 Rudolstadtis, endises Saksa DV) on Saksamaa laskesuusataja.
Stephan saavutas 2006. aasta juunioride maailmameistrivõistlustel teatesõidus pronksmedali. 2007. aastal tuli ta juunioride MM-il maailmameistriks jälitussõidus ja teatesõidus. Esimesel täiskasvanute võistlustel 2009. aasta maailmameistrivõistlustel Pyeongchangis sai ta 20 km eraldistardist sõidus hõbemedali. Ta eksis lasketiirus korra esimeses laskmispaigas ja kaotas kuldmedali võitnud Ole Einar Bjørndalenile 14,1 sekundiga.
Stephan võistles maailma karikasarjas esimest korda 2005/2006 hooajal Kontiolahtis. Esimese poodiumikoha ja samas ka kohe võidu sai ta Anterselva etapil 25. jaanuaril 2009 15 km ühisstardiga sõidus.
Hendrik Suuder

Hendrik Suuder (vene keeles "Хенрик Яанович Суудер"; 4. aprill 1883 Tõrva, Viljandimaa – 6. november 1919 Irkutsk, Venemaa) oli Eesti ja Nõukogude Liidu poliitik ning parteitegelane.
Hendrik Suuder alustas poliitilist tegevust bolševike ajalehe Kiir kaastöölisena aastatel 1912–1914, 1913. aastal astus ta VSDTP-sse.
Hendrik Suuder oli aastatel 1914–1915 VSDT(b)P Tallinna komitee liige, alates 1914. aastast viibis ta Peterburis ning 1915. aastal ta vangistati. Asumisel oli Hendrik Suuder Irkutski kubermangus aastatel 1915–1917.
1917. aastal oli ta VSDTP Eestimaa büroo liige, oktoobris 1917 oli Tartu Tööliste ja Saadikute Nõukogu esimees ja Tartu Sõja-Revolutsioonikomitee liige.
Aastatel 1918–1920 viibis Hendrik Suuder Venemaal, 1919. aasta juunist kuni oktoobrini oli ta VK(b)P Irkutski oblastikomitee esimees ning organiseeris koos endise Narva Tööliste ja Soldatite Saadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe Arnold Neibutiga admiral Aleksandr Koltšaki vastast bolševike võitlust Siberis ja Irkutski oblastis. Seal aga Hendrik Suuder vangistati ja ta suri 1919. aastal Irkutski vanglas.
Kristen Viikmäe

Kristen Viikmäe (sündinud 10. veebruaril 1979 Tallinnas) on Eesti jalgpallur (ründaja), kes mängis Eesti Meistriliiga klubis JK Nõmme Kalju kuni 2011/2012 hooaja lõpuni.
Klubikarjäär.
Kevadel 2010 sõlmis Viikmäe lepingu Kreeka klubiga Panaigiáleios G.S., kuid lahkus septembris palgaprobleemide tõttu.
Jaanuaris 2011 sõlmis kaheaastase lepingu Nõmme Kaljuga.
Koondisekarjäär.
Ta on pidanud Eesti koondises 115 kohtumist ja löönud 15 väravat. Oma koondisedebüüdi tegi Viikmäe 26. jaanuaril 1997 sõpruskohtumises Liibanoni vastu. 68. minutil vahetas ta välja Andres Operi. Mäng kaotati 2:0. Mängupäeval oli ta 17-aastane.
Sergei Terehhov

Sergei Terehhov (sündinud 18. aprillil 1975 Pärnus) on Eesti jalgpallitreener ja endine jalgpallur (ääremängija).
Ta on pidanud Eesti koondises 94 kohtumist ja löönud viis väravat. 2009. aasta novembris alustas ta tööd Nõmme Kalju spordidirektorina.
Detsembris 2014 sai temast Igor Prinsi asemel Nõmme Kalju uus peatreener. Septembris 2015 astus ta ametist tagasi, kuid jätkab klubi juures abitreenerina.
Koondisekarjäär.
Koondisedebüüdi tegi Terehhov 10. juulil 1997 Balti turniiri kohtumises Leedu jalgpallikoondise vastu. Ta viibis platsil 90 minutit. Mäng kaotati 2:1. Mängupäeval oli Terehhov 22-aastane. Samas mängus tegi oma debüüdi ka Erko Saviauk.
Mowgli (muusikal)

Muusikal "Mowgli" on kirjutatud Rudyard Kiplingu džunglijuttude põhjal.
Väike india poiss varastatakse tiiger Shere Khani poolt, kuid laps pääseb imekombel ja kasvab üles huntide keskel. 
Muusikalist.
Üle lava rändab 60 ahvi, vonkleb mitme(kümne)meetrine kaljumadu Kaa ja lendab oma lende raisakull Chil. Hundikarja juhib vana hea Akela ja Mowglit kantseldavad lisaks tema hundiperele veel karu Baloo ja panter Bagheera. Mitmesuguseid juhtumisi, võitlusi, külaskäike inimeste juurde ja muid seiklusi lauldakse-mängitakse laval 2 tundi, kuni väikesest Mowglist kasvab noormees...
"Me oleme ühte verd, sina ja mina..."
Laval K.Sillamaa Kaunite Kunstide Kooli kõik teatritrupid, tantsijad ja pop-solistid.
Kaastegev Vene Kultuurikeskuse Show-Ballet "Visavi" (kunstiline juht koreograaf Zhanna Nefedieva)
Esietendus 17. märtsil 2009 Vene Kultuurikeskuses.
Marek Lemsalu

Marek Lemsalu (sündinud 24. novembril 1972 Pärnus) on endine Eesti jalgpallur (kaitsja). Ta pidas aastail 1992–2007 Eesti koondises 86 kohtumist ja lõi kolm väravat. Ta oli pikka aega Eesti koondise kapten. 
Klubikarjäär.
Ta osales FC Fora ja FC Levadia meeskonnas, mängides UEFA Euroopa Liiga kvalifikatsioonimängudes 10 korral ja UEFA Meistrite Liiga kvalifikatsioonimängudes 8 korral.
Lemsalu on tulnud hooaegadel 1993/94, 1994/95, 1997/98, 1998 ja 2006–08 Eesti meistriks ning võitnud 1990., 1995. ja 2007. aastal karika.
Koondisekarjäär.
1991. aastal osales Lemsalu Eesti U23 koondise mängus Kaunases Leedu vastu (Leedu võitis 4:1). Koondisedebüüdi tegi ta 11. juulil 1992 Balti turniiril Leedu jalgpallikoondise vastu. 58. minutil vahetas ta välja Tarmo Linnumäe. Mäng lõppes 1:1 viigiga. Mängupäeval oli Lemsalu 19-aastane. 
Eesti koondises mängis ta 2007. aastani. Viimase mängu pidas Marek Lemsalu Eesti koondises 28. märtsil 2007 Euroopa meistrivõistluste valikmängus Iisraeli vastu. Mängu võitis Iisrael 4:0.
Muud.
Lemsalu asutas 1999. aastal Pärnus omanimelise jalgpallikooli, hiljem ühines see Pärnu jalgpalliklubi Vaprusega. 2011. aastal oli ta Tallinna FC Levadia abitreener. 2013. aastast on Marek Lemsalu Eesti Jalgpalli Liidu juhatuse liige. 
Isiklikku.
Lemsalul on kaks last: lauljast tütar Liis ja poeg Rihard Joosep.
Mowgli

"Mowgli" ehk "Džungliraamat" on Rudyard Kiplingu jutustuste kogu.
Lood ilmusid kõigepealt ajakirjades ja aastatel 1893–1895 kahes köites raamatuna. Esimesed eestikeelsed Mowgli-lood ilmusid 1900. aastal.
Mowgli - poiss, kes kasvas hundikarjas. Mowgli sõbrad: 
Rakshi - hunt;
Akela - hunt;
Balu - karu;
Hathi - elevant;
Kaa - boa;
Šerkan - tiiger;
Bagheera - panter;
Chil - kotkas;
Sahi - metssiga.
Džungliraamat (täpsustus)

"Džungliraamat" ehk "Mowgli" on Rudyard Kiplingi jutustuste kogu.
Teose järgi tehtud teatritükid:
Teose järgi tehtud filmid:
Leon Panetta

Leon Edward Panetta (sündinud 28. juunil 1938 Californias Montereys) on Ameerika Ühendriikide demokraadist poliitik.
13. veebruarist 2009 kuni 30. juunini 2011 oli ta Luure Keskagentuuri peadirektor ja 1. juulist 2011 kuni 27. veebruarini 2013 Ameerika Ühendriikide kaitseminister.
Leon Panetta on itaalia immigrantide Carmelo Franki ja Carmelina Maria poeg. Vanemad olid pärit Kalaabriast ja neile kuulus Montereys restoran.
Leon käis poisina katoliiklikes koolides. Ta lõpetas Santa Clara Ülikooli politoloogia alal 1960 "cum laude" ja 1963 õigusteaduse alal.
Poliitilist tegevust alustas ta 1966. Kuni 1971. aastani töötas ta mitme vabariiklasest poliitiku nõunikuna. 1971. aastal astus ta Demokraatlikku Parteisse nagu tema tööandja John Lindsaygi, kes oli New Yorgi linnapea. Erakonda vahetas ta sellepärast, et pidas ennast tsentristiks ja talle hakkas tunduma, et Vabariiklik Partei kaldub liigselt äärmusse.
Aastatel 1971–76 töötas ta Montereys oma õigusbüroos.
Aastatel 1977–1993 kuulus Leon Panetta Esindajatekotta. Esimesel korral, 1976 kandideeris ta ametis oleva kongresmeni Burt Talcotti vastu ja tõrjus ta Kongressist välja, kogudes 53% häältest. Kokku valiti ta Kongressi 9 korda. Ülejäänud 8 valimisel kogus ta kõige vähem 61,4% ja kõige rohkem 85,4% häältest. 1979–83 kuulus ta Esindajatekoja eelarvekomisjoni, olles alates 1989 selle esimees.
Enne oma 9. ametiaja lõppu lahkus ta Kongressist, kui president Bill Clinton määras ta USA Haldus- ja Eelarveameti juhiks. Selle ameti juhina arendas ta eelarvet suunas, mis võimaldas lõpuks 1998 vastu võtta tasakaalus riigieelarve.
Alates 17. juunist 1994 kuni 20. jaanuarini 1997 töötas ta Bill Clintoni administratsioonis Valge Maja personalijuhina. 
5. jaanuaril 2009 nimetas president Barack Obama Panetta LKA direktoriks, senat andis talle oma heakskiidu 12. veebruaril ning ta astus ametisse 13. veebruaril. Tema ametiajal korraldas LKA Pakistanis operatsiooni, millega tapeti Osama bin Laden.
Pärast kaitseminister Robert Gatesi ametist loobumist kinnitas senat 21. juunil 2011 Panetta uueks kaitseministriks.
Ta on mittetulundusliku Panetta Instituudi asutaja. Ta on töötanud ka Santa Clara ülikoolis avaliku õiguse professorina.
ÜK(b)P KK Eesti büroo

ÜK(b)P KK Eesti büroo, Ülevenemaalise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee Eesti büroo (vene keeles "Бюро ЦК ВКП(б) по Эстонии") oli aastail 1944–1947 NSV Liidus Moskvas ÜK(b)P Keskkomitee juures asuv järelevalveorgan, mille tegevuse eesmärgiks oli nõustada EK(b)P juhtkonda ja kontrollida lojaalsust NLKP keskvõimule. 
1940. aasta juunipöörde ajal oli analoogseks esinduseks 16. septembril 1940 ÜK(b)P KK otsusega loodud ÜK(b)P KK ja NSV Liidu RKN volinik Eesti NSV-s, kelleks määrati Vladimir Botškarjov. ("УПОЛНОМОЧЕННЫЙ ЦК ВКП(б) И СНК СССР ПО ЭСТОНСКОЙ ССР"). 
Büroo loodi 11. novembril 1944 ja likvideeriti juunis 1947.
Liiduvabariikide bürood olid aruandekohustuslikud ÜK(b)P KK EK(b)P KK pidi nende direktiive ja korraldusi täitmiseks võtma. Sageli toimis põhimõte, et olulisemad küsimused arutati enne läbi ÜK(b)P KK Eesti bürool ning alles seejärel tulid need arutlusele EK(b)P KK bürool.
Siiski ei olnud Eesti büroo EK(b)P KK bürood dubleeriv institutsioon, s.t üleliidulisel bürool ei arutatud loomulikult kõiki küsimusi. Kui liiduvabariigi juhtkonna mingi otsus või pöördumine Moskva poole üleliidulise büroo esindajatele ei meeldinud, siis tuli see otsus läbi vaadata. 
Nii näiteks tunnistati ÜK(b)P KK Eesti büroo istungil 5. juunil 1945 ekslikuks Nikolai Karotamme kiri NSV Liidu välisasjade rahvakomissarile Vjatšeslav Molotovile, selles tegi Eesti parteijuht ettepaneku sisse seada diplomaatilised suhted Eesti NSV ja Rootsi vahel.
ÜK(b)P KK Eesti büroo esimeheks sai Stalini lähikondlase Georg Malenkovi lähedane kaastööline Nikolai Šatalin, 1946. aastal asendas Šatalini aga Georgi Perov. Lisaks kuulusid büroosse EK(b)P KK esimene sekretär Nikolai Karotamm, rahvakomissaride nõukogu esimees Arnold Veimer ning NKVD/NKGB volinikud. Šataliniga leidis Eesti parteijuht Karotamm teatava teineteisemõistmise ning büroo esines tõesti pigem nõuandja rollis, ent Perov korraldas istungeid mitu korda nädalas ja arutas isegi teisejärgulisi küsimusi. Perov pidas oma kohuseks teha ka hoopis rohkem ettekirjutisi. Võeti vastu otsus, mis kohustas liiduvabariigi juhtkonda osalema massiüritustel. 1946. aastal arutati bürool ka ajakirja Mood küsimust – see oli üks osa G. Perovi ja tema Moskvast saadetud kaaskondlaste võitlusest «kohaliku natsionalismiga.
Büroo liikmed: 
Ülevenemaalise Kommunistliku (bolševike) Partei Keskkomitee omas järelevalvebüroosid kõigis "uutes" nõukogude vabariikides:
Kiirgusbilanss

Kiirgusbilanss on aluspinnale (mullale, veele, lumele, taimkattele) langenud ja sealt lahkunud kiirguste vahe.
Eristatakse positiivset kiirgusbilanssi ja negatiivset kiirgusbilanssi. Negatiivse kiirgusbilansi korral kiirgab aluspind atmosfääri rohkem soojuskiirgust kui ta Päikeselt ja atmosfäärist juurde saab; see toimub harilikult öösel. Positiivse kiirgusbilansi korral on aga vastupidi; see toimub harilikult päeval.
Maakera kui tasakaalulise süsteemi kiirgusbilanss on tasakaalus. Viimastel aastakümnetel on täheldatud aga inimtekkeliste kasvuhoonegaaside põhjustatud kiirgusbilansi muutust, sest Päikeselt tulev kiirgus jõuab küll Maale, kuid kasvuhoonegaaside põhjustatud absorbeerumise ja hajutamise tõttu (kasvuhooneefekt) ei pääse see Maalt kosmosesse tagasi.