tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Eduard Tähe

Eduard Tähe (vene keeles Тяхе Эдуард Юганович; 29. märts 1922 Seli – 18. juuli 2004 Kohila) oli Nõukogude Liidu sõjaväelane, Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi töötaja ning Nõukogude Liidu kangelane, kellelt aunimetus pärast tapmise eest süüdimõistmist ära võeti.
29. septembril 1944 tegid Eesti laskurkorpuse väeosad dessandi Muhusse, mille eest said Nõukogude Liidu kangelaseks Nikolai Matjašin, Albert Repson ja Eduard Tähe.
""Seersant Tähe vaatas teraselt öisesse pimedusse, kartmata kohtumist vaenlasega. Ta oli võitluses Tartu ja Tallinna all oma Leningradi tehases valmistatud automaadiga hävitanud üle kümmekonna vaenlase sõduri ja ohvitseri. Ta teadis, et tema on vaenlasest tugevam ja tasus kätte kalli Tallinna haavade ja Leningradi piinade eest," maalis leht värve säästmata heroilist portreed.
Pärast rühma juhi langemist Tähe juhitud lahingus langes tollaste kroonikute andmetel 50 hitlerlast, saadi saagiks neli seniitkahurit, kaks isesõitvat suurtükki ja rasketanki. Teisel päeval oli saar täielikult Saksa röövvallutajatest puhastatud.
Kangelasliku võitluse eest pandi 22aastasele laskurkorpuse võitlejale Eduard Tähele rinda 22 grammi kaaluv kullast viisnurk."
Eduard Tähe asus pärast sõja lõppu tööle Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Ministeeriumi Viljandi rajooniosakonda, vanemleitnandina, 31. detsembril 1950 naasis Tähe koos abikaasaga asutuse nääripeolt. Kodus puhkes neil tüli ja mees lasi naise revolvrist maha. "Ta oli muidu väga tore mees, aga purjus peaga läks täitsa hulluks kätte," ütleb ammune tuttav.
Mõrva kohta trükiti ülevabariigilises lehes napp uudis. Kangelase aunimetus koos ordenitega võeti Tähelt ära juba enne kohtuprotsessi. Kriminaalasja arutas Põltsamaa kohus. Otsus tehti 13. aprillil 1951. Nõukogude Liidu kangelase kuldmedal võeti ära NSV Liidu Ülemnõukogu Presiidiumi määrusega 2. jaanuaril 1952.
Ehkki Tähe kaebas edasi Ülemkohtusse, mõisteti degradeeritud kangelasele 11 aastat vangistust ning ta saadeti Sillamäe laagrisse, kus kinnipeetavad rajasid tollal uraanirikastamisvabrikut ja kaevandusi. Et radiatsioonist saastatud keskkonnas läks üks karistuspäev kahe ette, pääses ta vabadusse tähtajast palju varem. Elu lõpupoole elas Eduard Tähe Kohilas, ta suri 18. juulil 2004 ja maeti 23. juulil 2004 Hageri kalmistule.
Variatsioonid autasustamise teemal.
Mitme tunnistaja sõnul anti sõja päevil Nõukogude Liidu kangelase nimetus pahatihti pigem lähtudes poliitiliselt laitmatust taustast kui tegelikest sangaritegudest.
"Eduard Tähele sangari nimetuse toonud Kuivastu dessandist on tänaseni [2001. a] teadaolevalt elus peale tema veel kolm meest, kes paraku tema kangelasteo kahtluse alla seavad. Tähega samas polgus teeninud esimese pataljoni rühmakomandöri Leonhard Korjuse andmetel oli Tähe pataljoni ülema asetäitja poliitalal ning viibis lahingu ajal hoopis paar-kolm kilomeetrit eemal tagalas."
Takeshi Kitano

Takeshi Kitano (jaapani keeles 北野 武 "Kitano Takeshi"; sündinud 18. jaanuaril 1947 Tokyos, Adachis) on jaapani filmilavastaja, filminäitleja, stsenarist, saatejuht, koomik, kirjanik ja kunstnik. Väljaspool filmilavastusi tuntud enamasti kui Beat Takeshi (ビートたけし Bīto Takeshi).
Tema filmid räägivad enamasti gängsteritest ja politseinikest. Filme iseloomustab staatilisus ja pikad venivad stseenid, kus pealtnäha midagi ei toimu. Filme iseloomustab ka sünge ja nihilistlik maailmavaade, aga neis leidub ka huumorit, ka musta huumorit. 
Tema esimene peaosa ja ühtlasi ka lavastajatöö oli 1989. aastal film "Violent Cop".
Ta on mänginud ka teiste lavastajate filmides. Tuntuimad on rollid Nagisa Ōshima filmis "Tabu" (1999) ja Kinji Fukasaku filmis "Battle Royale" (2000).
Kitano on avaldanud üle 50 raamatu: luulekogusid, romaane ja filmikriitikat.
Augustis 1994 sattus ta mootorrattaõnnetusse, mille tagajärjel muutus tema üks näopool halvatuks. Pärast õnnetust hakkas Kitano maalima.
Jumalaema kiriku kellamees (joonisfilm 1996)

"Jumalaema kiriku kellamees" on Walt Disney stuudios 1996. aastal valminud täispikk muusikaline multifilm.
Film põhineb Victor Hugo romaanil "Jumalaema kirik Pariisis". Kuigi romaani tegevustikku muudeti filmi jaoks märkimisväärselt, et see sobiks igas vanuses vaatajatele, on film siiski Disney filmide hulgas üks süngemaid.
Film sai peamiselt positiivseid arvustusi ja oli ka kinopubliku seas populaarne.
Filmi muusika oli nomineeritud Oscarile ja Kuldgloobusele.
Rahva ja eluruumide loendus

Rahva ja eluruumide loendus (edaspidi lühiduse huvides rahvaloendus) on protsess, kus mingil kindlapiirilisel maa-alal, kasutades selleks ettevalmistatud isikuid ja metoodikat, viiakse läbi olevate elanike ja eluruumide loendus. Loendust korraldatakse elanike arvu, soo, rahvuse, paiknemise, majandusliku ja sotsiaalse jaotumuse jms teadasaamiseks. Rahvaloenduse protsess koosneb andmete kavakindlast kogumisest, analüüsimisest, üldistamisest ja avalikustamisest. Eestis korraldab rahva ja eluruumide loendust vastavalt riikliku statistika seadusele Statistikaamet. 
Rahva ja eluruumide loendus 2011.
2011. aastal toimus Eestis üheteistkümnendat korda rahva ja eluruumide loendus. Selle käigus loeti üle kõik Eesti püsielanikud ja eluruumid. Rahvaloendus on ainus uuring, mis annab põhjaliku statistika selle kohta, kui palju on Eestis elanikke, millistes piirkondades ja tingimustes me elame ning millised me oleme. Need teadmised on Eesti tuleviku kavandamise jaoks üliolulised.
Rahvaloendus kestis kokku kolm kuud ning see toimus kahes osas:
Rahvaloendused Eestis.
Ajavahemikus 1782–1858 korraldati Eestis seitse hingederevisjoni, mida võib pidada tänapäevaste rahvaloenduste eelkäijateks. 
Esmakordselt toimus rahvaloendus Liivimaa linnades 3. märtsi 1867. See hõlmas Eesti alal viis tollal Vene impeeriumi Liivimaa kubermangu kuulunud linna: Pärnu, Tartu, Valga, Viljandi ja Võru. 16. novembri 1871 seisuga korraldas Eestimaa Kubermangu Statistikakomitee rahvaloenduse Tallinnas.
Esimene kogu Eestit hõlmav rahvaloendus toimus 29. detsembril 1881. 
Kogu Eestit hõlmavaid rahvaloendusi on toimunud kokku üksteist: 1881., 1897., 1922., 1934., 1941., 1959., 1970., 1979., 1989., 2000 ja 2011. aastal. 2011. aasta loendus on järjekorras üheteistkümnes.
Karusnahk

Karusnahk on rikkaliku karvastikuga pargitav nahk. 
Kasutatakse rõivaste, tarbe- ja dekoratiivesemete, samuti taksidermias loomamulaažide (topiste) valmistamiseks. Saadakse küttimise või karusloomakasvatuse ja parkimise lõppsaadusena.
Juba renessansiajastust peale märkis karusnahk prestiiži ning valge hermeliin oli lubatud vaid kuninglikule soole.
Karusnahast valmistatud müts muutus 19. sajandi teisel poolel eestlaste seisuslikuks peakatteks. Kerjus või kehvik karusnahkset mütsi ei kandnud, samuti mitte käsitööline, kelle riietust täiendas nokkmüts. Dekoratiivne rebase- või mägranahast müts kuulus tavaliselt taluperemehele, tähistades elus edasijõudnud meest.
Urban Symphony

Urban Symphony on Eesti ansambel, mis tegutseb alates 2007. aastast.
Urban Symphony laulja Sandra Nurmsalu osales Eesti Televisiooni solistide konkursil "Kaks takti ette", kus tuli läbida bändivoor. Seal tekkis mõte ühendada tänapäevane elektrooniline muusika akustiliste instrumentidega ning otsida sel teel uusi ja kohati ehmatavaidki kõlavärve. 
Eurovisiooni lauluvõistlus.
Ansambel valiti 7. märtsil 2009 Eestit esindama 2009. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel Moskvas. "Eesti laulu 2009" finaalis esitati laul "Rändajad", millele tausta laulsid Marilin Kongo ja Mirjam Mesak. Poolfinaalis 14. mail saavutati 3. koht, 16. mail toimunud finaalis 6. koht.
Eesti NSV ettevõtete loend

Eesti NSV ettevõtete loend on loend Eesti NSV-s loodud ja asutatud ettevõtetest.
Eesti NSV põllumajanduslike ettevõtete kohta vaata Eesti sovhooside ja Eesti kolhooside loendist.
Eraettevõtete tegevus lõpetati Eesti NSVs 1947. aastaks. Kogu majandusliku tegevuse kavandamine toimus viisaastakuplaanide alusel, mis lähtusid NSV Liidu Riikliku Plaanikomitee koostatud tööstusettevõtete riiklikust plaanist.
Tallinna Seakasvatuse Trust

Tallinna Seakasvatuse Trust oli Eesti NSV-s Harjumaal Keila vallas 1940. aastate teisel poolel moodustatud põllumajandusettevõte.
Ajalugu.
1920. aastast olid endise Jälgimäe mõisa territooriumil asunud "Veski 22" talu omanikud Jaan (hilisem Eesti Vabariigi neljakordne riigivanem) ja Alide Teemant. Kokku omandasid nad viis kinnistut kogupindalaga 185,54 ha. Neil olid korralikult väljaehitatud taluhooned (sealhulgas ajalooline veski), korralik talutöödeks vajalik inventar (ka traktor Deering), paarikümnepealine lüpsikari ja viis hobust. 
Pärast Jaan Teemanti arreteerimist 1940. aastal ja vangimõistmist 1941. aastal konfiskeeriti temalt ka "Veski 22" talu. Nõukogude kolmanda okupatsiooni ajal moodustati Teemantide talude põhjal 1944. aastal EK(b)P Harjumaa Komitee ja Ehitusbaas nr 78 abimajand, kuhu paigutati vene rahvusest sõjapõgenikud. Varsti loodi abimajandi põhjal Tallinna Seakasvatuse Trust ja sellest hiljem omakorda Saue seakasvatuse sovhoos.
Alfred Nirk

Alfred Nirk (ametlikult Alfred-Verner Nirk; 23. jaanuar 1889 Polli vald, Pärnumaa – 23. juuni 1941 Tallinn) oli Eesti riigitegelane ja kohtuametnik. 
Alfred Nirk oli kõrgharidusega advokaat, sõjaväe abiprokurör Vabadussõjas, kohtuvalitsuse juhataja, talupidaja Käspre talus Pääskülas Harju maakonnas. 
Ta arreteeriti NKVD poolt 26. jaanuaril 1941 Harjumaal Saue vallas Pääskülas. Nõukogude sõjatribunal tema üle toimus 9. mail 1941 Vene SFNV KrK §58-13 alusel. Lasti maha 23. juunil 1941 Tallinnas. 
Tallinna Tehnikaülikooli emeriitprofessor Tavi Nirk on Alfred Nirgi poeg.
Sven Lõhmus

Sven Lõhmus (sündinud 13. juulil 1972) on eesti helilooja ja muusikaprodutsent. 
Ta on ka laulja ja instrumentalist, kuid suurim edu on saatnud teda kui laulukirjutajat. 
Haridus.
Ta on lõpetanud Türi 1. Keskkooli ja Tallinna Pedagoogikaülikooli orkestrijuhtimise erialal.
Lastemuusikakoolis on ta õppinud akordioni ja klaverit.
Töökohad.
Pärast keskkooli lõpetamist ja üliõpilasena töötas Lõhmus pillipoes müüjana, seejärel välisministeeriumi infoosakonnas kolmanda atašeena. Pärast seda töötas Hansa Kindlustuses.
2005. aastal asutas ta koos Tambet Mummaga ettevõtte Moonwalk, mis tegeleb muusika produtseerimise ja turundamisega, ning töötab seal tänini.
Ta on Türi gümnaasiumi vilistlaskogu asutajaliige (2019). 
Muusikakarjäär.
Sven Lõhmus tegi koos noorema vennaga bändi juba koolieelikuna:
Keskkooli viimasest klassist peale laulis ja mängis Sven Lõhmus ansamblis Mr. Happyman, hiljem ka ansamblis Black Velvet.
Ta peab oma esimeseks hittlooks Mr. Happymani jaoks loodud laulu "Las mina proovin siis ka", mis sündis 1995. aastal.
Tema hittide hulka kuuluvad ka Black Velveti "17", Vanilla Ninja "Club Kung Fu", Laura Põldvere "Moonwalk", Grete Paia "Päästke noored hinged", Urban Symphony "Rändajad" ning Getter Jaani ja Koit Toome "Valged ööd".
 
Artistid ja koostöö.
Helilooja ja muusikaprodutsendina on ta koostööd teinud Vanilla Ninja, Laura Põldvere, Suntribe'i, Urban Symphony, Getter Jaani, Grete Paia, Koit Toome, Moon Taxi, Ivo Linna, Anne Veski, Dave Bentoni, Karl Madise, Mihkel Raua, Caateri, Uku Suviste, Anet Vaikmaa, Ott Leplandi, Stefani ja paljude teistega. 
Isiklikku.
Sven Lõhmuse ema on töötanud arstina ja isa oli automehaanik. Vend Suleviga on ta nüüdseks kokku kolme bändi teinud ja hiljemgi koos musitseerinud.
Sven Lõhmust huvitab lennundus, ta on läbinud lendurikursused.
Perth and Kinross

Perth and Kinross on 2. järgu haldusüksus (omavalitsus) Šotimaa keskosas.
Hõlmab ajaloolised krahvkonnad Perthshire'i ja Kinross-shire'i.
Jaan Lepajõe

Jaan Lepajõe (kuni 1937 Jürisson; 3. märts 1928 Taevere vald, Suure-Jaani kihelkond, Viljandimaa – 9. aprill 1999) oli eesti põllumajandusteadlane.
Ta lõpetas 1947. aastal Viljandi 2. Keskkooli ja 1952. aastal Eesti Põllumajanduse Akadeemia agronoomiateaduskonna.
Töötas aastatel 1952–1955 Otepää masina-traktorijaamas agronoomina. Oli aastatel 1957–1993 Eesti Põllumajanduse Akadeemia/ Eesti Põllumajandusülikooli õppejõud (1977–1993 professor, 1974–1978 agronoomiateaduskonna prodekaan, 1991–1993 maaviljeluse ja taimesaaduste tehnoloogia instituudi juhataja), aastast 1993 emeriitprofessor. 
Tema peamine uurimisvaldkond oli teraviljakasvatus Eestis, eriti odra saagikuse suurendamine ja töödeldavuse parandamine ning maaviljeluse ajalugu, loodussõbralik maaviljelus ja keskkonnakaitse.
Isiklikku.
Tema abikaasa oli põllumajandusteadlane Leida Lepajõe, nende tütar oli tõlkija ja usuteadlane Marju Lepajõe.
Argyll and Bute

Argyll and Bute on Suurbritannia 2. järgu haldusüksus (omavalitsus) Šotimaal.
Praegune haldusüksus loodi 1996. aastal Strathclyde'i põhjaosast. Hõlmab suurema osa ajaloolisest Argylli krahvkonnast ning osa Bute'i ja Dunbartonshire'i krahvkondadest.
Hõlmab osa Sise-Hebriididest ning teisi saari, näiteks Bute.
2017. aastal elas seal 86 800 inimest.
Fife

Fife on regioon Šotimaa idaosas. 
Algselt oli see üks piktide kuningriikidest (mainitud 1150 nimega Fib) ja on tänini Šotimaal tuntud kui Fife'i kuningriik.
Regiooni suuremad linnad on Dunfermline, Kirkcaldy ja Glenrothes.
2017. aastal elas Fife regioonis 371 400 inimest.
William Fichtner

William Fichtner (sündinud 27. novembril 1956) on Ameerika Ühendriikide näitleja. 
Teda teatakse šerif Tom Underlayna telesarjast "Invasioon", Alexander Mahone'ina telesarjast "Põgenemine" ja Ken Rosenbergina videomängude sarjast "Grand Theft Auto".
South Lanarkshire

South Lanarkshire (inglise 'Lõuna-Lanarkshire') on omavalitsus Šotimaa keskosas. See hõlmab ajaloolise Lanarkshire'i krahvkonna lõunaosa.
Valter Taremaa

Valter Taremaa (enne eestistamist Valther Oskar Johann Treumann; 17. oktoober 1901 Tallinn – 5. mai 1956 Geesthacht, Schleswig-Holstein, Saksamaa) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas aastal 1923 Tallinna Poeglaste Gümnaasiumi. Ta õppis aastail 1923–1929 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Valter Taremaa oli aastail 1929–1944 kohtuameti kandidaat, notari abi ja kohtunik. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale.
Sulev Iva

Sulev Iva (võru keeles Jüvä Sullõv; sündinud 3. oktoobril 1969 Võrus) on võru keeleteadlane.
Ta on edendanud võru keelt ja tänapäevast kirjaviisi, olnud üks võru keele sõnaraamatu kaastöölistest ning võrukeelse aabitsa ja lugemiku autoritest, samuti võrukeelse Vikipeedia eestvedajaid.
2002. aastal kaitses Iva Tartu Ülikoolis magistritöö ja 2007. aastal doktoriväitekirja "Võru kirjakeele sõnamuutmissüsteem" (juhendaja Karl Pajusalu). Doktoriväitekirja eest pälvis ta Haridus- ja Teadusministeeriumi 2007. aasta keeleteo rahvaauhinna.
1995. aastast on ta töötanud Võru Instituudis spetsialisti ja teadurina ning 2006. aastast Tartu Ülikoolis teaduri, erakorralise lektori ja lektorina, sh 2011. aastast lõunaeesti keele ja kultuuri lektorina.
August Jakobson (vaimulik)

August Jakobson (15. märts 1899 Ulila vald, Tartumaa – 16. juuli 1930 Kuressaare) oli Eesti vaimulik.
Alghariduse sai ta Ulilas kohalikus vallakoolis ja Puhja kihelkonnakoolis. Aastal 1916 astus ta Tartu linna kommertskooli, kust läks varsti üle Tartu reaalkooli, lõpetas aastal 1923 Tartu õhtuühisgümnaasiumi. Ta võttis kooliõpilasena osa Vabadussõjast (kus kaotas oma tervise). Aastatel 1923–1929 õppis ta (lõpetas jaanuaris 1929) Tartu Ülikooli usuteaduskonnas, Korporatsioon Kungla asutajaliige, Korporatsioon Fraternitas Liviensis vilistlane. Prooviaastal oli ta Tartu Peetri koguduses, Gustav Rutopõldi juures. Ordineeriti 8. septembril 1929 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1929–1930 (kinnitati ametisse 4. septembril 1929) Kihelkonna koguduse õpetaja. Suri Kuressaare haiglas, maeti 19. juulil 1930 Tartu Maarja surnuaiale.
Hilda Maikalu

Hilda Maikalu (21. november 1893 Soosaare vald, Viljandimaa – 6. veebruar 1967 New York) oli eesti advokaat.
Ta oli Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vabakuulaja 1922. aastal ja üliõpilane 1923–1926 (lõpetas). Korporatsioon Lembela vilistlane.
Hilda Maikalu oli 1927–1928 vandeadvokaat Karl Grau abi Tartus, 1928–1932 Väike-Maarjas, alates 1932. aastast vandeadvokaat Väike-Maarjas.
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1950. aastal USA-sse.
Batümeetriline kaart

Batümeetriline kaart (ka batümeetriline skeem) on veekogu samasügavusjoonte kaart. Batümeetrilisel kaart moodustub ühesugust sügavust märkivatest joontest.
Hiirelõks (näidend)

"Hiirelõks" (inglise keeles "The Mousetrap") on Agatha Christie kahevaatuseline kriminaaldraama, mis esietendus 6. oktoobril 1952 Theatre Royalis Nottinghamis.
Näidend on püsinud Londoni West Endi teatri laval alates 25. novembrist 1952 kuni tänapäevani.
Lavateos põhineb raadiokuuldemängul (ja hilisemal jutustusel) "Kolm pimedat hiirt" ("Three Blind Mice"), mis valmis 1947. aastal kuninganna Mary 80. sünnipäevaks. "Hiirelõks" on tõlgitud 23 keelde.
Näidend Eesti teatrites.
26. detsembril 1971 esietendus Christie kriminaaldraama Pärnu Draamateatris (lavastaja Ingo Normet) ja 26. mail 1973 Vene Draamateatris (lavastaja Vitali Tšermenjov).
23. oktoobril 1993 esietendus "Hiirelõks" Eesti Noorsooteatri väikeses saalis. Lavastaja oli Jaanus Rohumaa ja kunstnik Mats Õun.
Pseudolitoraal

Pseudolitoraal (inglise "pseudolittoral") on veetasemete kõikumise vöönd sisemeredes (nt Läänemeres), kus looded on väga nõrgad.
Kandava piirkond

Kandava piirkond (läti "Kandavas novads") oli 1. järgu haldusüksus Lätis.
Arvestuslikel andmetel oli 1. juulil 2016 Kandava piirkonna elanike seas lätlasi 91,6%, venelasi 2,5%, valgevenelasi 1,4%, mustlasi 1,2% ja teistest rahvustest inimesi 3,3%.
Piirkond moodustati 1999. aastal Kandavast, Cēre, Matkule ja Zemīte vallast. 2009. aastal liideti sellega Vāne ja Zante vald. 2021. aastal ühendati see Engure, Jaunpilsi ja Tukumsi piirkonnaga uueks, Tukumsi piirkonnaks.
Seed Forum Eesti Sihtasutus

Seed Forum Eesti Sihtasutus oli mittetulunduslik organisatsioon, mille lõi 2008. aastal Seed Forum International Foundation.
Seed Forum tegeleb rahvusvahelise potentsiaaliga ettevõtjate koolitamisega ja nende kokkuviimisega investoritega. Seed Forum on alates 2005. aastast rahvusvaheliste spetsialistide välja töötatud formaadiga üritus, kus ettevõtjatele on antud 7-minutiline ajavahemik, et investoritele oma ideed maksimaalselt hästi tutvustada.
Seed Forumi investorfoorumile pääsevad osalema ettevõtjad, kelle äriplaan on läbinud "Seed Forum Pitch Training" seminari. Seed Forum International Foundationi asutaja on Steinar Hoel Korsmo. Seed Forum Eesti esindaja alates 2011. aastast on Rando Pärna.
Sihtasutus kustutati registrist 2019. aastal lõpul.
Alo Tarjo

Alo Tarjo (kuni 21. maini 1937 Aleksander Tunderberg; 21. september 1896 Tallinn – 9. juuni 1951 Nahhodka, Primorje krai) oli eesti ohvitser (kapten). 
Teenis muuhulgas Kaitseliidu Tallinna Malevas. 
Teises maailmasõjas oli Alo Tarjo 1941. aastal moodustatud 36. Kaitsepataljon Arensburg 1. ülem.
Alo Tarjo arreteeriti 1950. aastal ning süüdistati Nõukogude julgeolekuorganite poolt Vene SFNV KrK §58-1a alusel "Kontrrevolutsioonilises tegevuses, mis on suunatud tööliste ja talupoegade Nõukogude võimu ja nende poolt NSV Liidu ja liiduvabariikide Põhiseaduse alusel valitud NSV Liidu, liiduvabariikide ja autonoomsete vabariikide töölis-talupoegade valitsuste kukutamisele, õõnestamisele, nõrgendamisele või NSV Liidu välisturvalisuse ja põhiliste proletariaatliku revolutsiooni majanduslike, poliitiliste ja rahvuslike saavutuste õõnestamisele".
Atribuut

Atribuut (ladina keeles "attribuere" – määrama, välja jagama, kätte jaotama, osastama) on mitmetähenduslik sõna:
Moskvitš (laevaklass)

Moskvitš (projekt 544) klassi laevad on Nõukogude Liidus valmistatud kahe tekiga jõereisilaevad. 
Ajalugu.
Laevad ehitati aastail 1948–1965 Moskovski sudoremontno-sudostroitelnõi zavodi (Московский ССРЗ) ehk Moskovski SSRZ laevatehases Moskvas ja modifitseeritud laevad Hersoni, Samussi (Tomski oblastis), Babrujski, Blagoveštšenski, Tjumeni, Listvjanka (Irkutski oblastis) laevatehastes NSVLis.
Laevaseeria sai nime esimese seda klassi laeva, 1948. aastal vette lastud "M-1" (Moskvitš-1) järgi. Moskvitš-klassi alused on tuntud ka "projekt 515" ning "projekt 544" nime all. 1947. aastal valminud projekti autor on Jõelaevandusministeeriumi Keskkonstruktoribüroo TsTKB (ЦТКБ Минречфлота РСФСР).
29. mail 2019 uppus Budapestis Donau jõel kokkupõrke tagajärjel mõne sekundi jooksul sama tüüpi laev Hableány.
Projekti 544 laevad Eestis.
Eestis käitati seda klassi laevu Tartus Emajõel ja Narva-Narva-Jõesuu liinil.
Eestis on olnud kasutusel:
Howaldtswerke-Deutsche Werft

Howaldtswerke-Deutsche Werft GmbH (lühend HDW) on ThyssenKrupp Marine Systemsi tütarfirma ja suurim Saksamaa laevatehas, mis asutati 1968. aastal kolme laevatehase - Howaldtswerke Hamburg A.G., Kieler Howaldtswerke AG, Kiel ja Deutschen Werft AG koondumisel, tehas asub Schleswig-Holsteini pealinnas Kielis. Pärast ühinemist ThyssenKruppi laevatehastega 5. jaanuaril 2005 on HDW ThyssenKrupp Marine Systems AG (TKMS)i osa.
Ettevõte on tänapäeval tuntud eeskätt oma allveelaevaklassi 212 A allveelaevadega, mida ta ehitab koostöös Nordseewerke' tehastega Emdenis, aga ka Uus-Meremaa õnnetuslaevaga Rena.
Valik ehitatud laevu.
Sõjalaevad.
Fregatid
Korvetid
Allveelaevad
Suurtükilaevad
Leopold Luigas

Leopold Luigas (10. detsember 1898 Vaivara vald, Virumaa – 5. aprill 1953) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1920–1925 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Üliõpilasselts Liivika vilistlane.
Leopold Luigas osales Vabadussõjas, oli kooliõpetaja Vokal, 1926–1930 Rakvere-Paide Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1939 Väike-Maarja jaoskonnakohtunik. Alates 1939. aastast oli ta Rakvere ringkonnakohtu liige, 31. detsembrist 1940 kuni 9. maini 1941 esimehe asetäitja. 
Ta on maetud Tõrma kalmistule.
Andres Oja

Andres Oja (sündinud 28. oktoobril 1983) on eesti näitleja. 
Ta lõpetas Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli 2008. aastal (XXIII lend, juhendaja Ingo Normet). 
Aastatel 2008–2013 töötas ta Ugala teatris. Pärast seda töötab ta vabakutselise näitlejana. 
Ta on mänginud teleseriaalides "Saladused", "Ohtlik lend", "Kättemaksukontor", "Kerge elu".
Body Language

"Body Language" on Austraalia laulja Kylie Minogue'i üheksas album. See ilmus aastal 2003, ja salvestatud Ühendkuningriigis, Iirimaal ja Hispaanias. Album oli sertifitseeritud topelt plaatina Austraalias, plaatina Ühendkuningriigis ja kulla Austrias.
Daniel Stamm

Daniel Stamm (1722 Tallinn – 17. juuni 1768 Vigala) oli eesti vaimulik.
Stamm sündis Lohu mõisa valitseja Johann Stammi pojana. Ta õppis Halle ülikoolis, sai aastal 1753 Halle vaesteasutuse informaatoriks. Oma reisiaastatel Taanis kuulas Kopenhaagenis teoloogia loenguid. Ordineeriti 20. juunil 1756 õpetajaks.
Ta oli aastatel 1756–1768 Vigala Maarja koguduse adjunktõpetaja, aastal 1768 oli sama koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Ta oli abielus oma eelkäija Christian Ehrenfried Baumanni lese, Harju-Madise koguduse õpetaja Samuel Strickeri tütrega.
Täiendavalt.
Mihkel Aitsam peab Daniel Stammi rahvuselt eestlaseks. Pastoriametisse sattus tajuhuslikult: teenides Kopenhaagenis Taani sõjaväes, astunud ta ühel pühapäeval kirikusse. Saanud sütitavast jutlusest kangesti vaimustatud, astunud ta pärast kirikuteenistust õpetaja juurde nõu küsima, kuidas jutlustajaks saada. Hakanud siis usuteadust õppima. Vigalas võitis ta koguduse liikmete erakordse poolehoiu kui vaimustav jutlustaja eesti keeles.
Moritz Maximilian von Busch

Moritz Maximilian von Busch (12. juuni 1870 Klöstitz, Bessaraabia – 21. september 1925 Vigala) oli Eesti vaimulik.
Busch sündis Klöstitzis, Bessaraabias (praeguse haldusjaotuse järgi Vessela Dolõna Tarutõne rajoonis Odessa oblastis). Ta õppis aastatel 1877–1879 Höptneri erakoolis ja aastatel 1879–1889 gümnaasiumis Jelizavetgradis (Hersoni kubermangus). Aastatel 1889–1894 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Prooviaastal oli ta aastal 1897 Nissi Maarja koguduses ja aastal 1898 Lihula Eliisabeti koguduses. Ordineeriti 1. novembril 1898 Tallinnas õpetajaks.
Ta oli aastatel 1898–1925 Vigala Maarja koguduse õpetaja.
Isiklikku.
Tema isa Friedrich Georg Moritz von Busch oli Klöstitzi koguduse õpetaja. Tema abikaasa Marie Natalie Karoline Lucy isa Bernhard Jakob Ludwig von Uexküll oli Vigala koguduse patroon.
Townsendi teine koefitsient

Townsendi teine koefitsient või sekundaaremissioonikoefitsient, vahel ka teine ionisatsiooni koefitsient kirjeldab kui mitu sekundaarelektroni eraldub katoodi pinnalt või gaasikeskkonnast seda mõjutava laengukandja või footoni kohta. 
Koefitsient γ kirjeldab katoodi pinnalt eralduvate elektronide arvu ühe katoodiga põrkuva positiivse iooni, metastabiilse osakesese või footoni kohta. 
Gaasides näitab koefitsient fotoionisatsiooni tekitatud sekundaarelektronide arvu. Fotoionisatsiooni põhjustavad footonid, mis on kiiratud ergastatud gaasimolekulide poolt.
Hamburgi Kunstihall

Hamburgi Kunstihall on kunstimuuseum Hamburgis Saksamaal. 
Peatähelepanu on pööratud 14. sajandi Hamburgi maalikunstile, 16. ja 17. sajandi hollandi ja flaami kunstnike maalidele ning 19. sajandi prantsuse ja saksa maalidele, samuti kaasaegsele ja nüüdiskunstile. Linna südames, raudtee peajaama ja Binnenalsteri järve läheduses asuv muuseum koosneb kolmest omavahel ühenduses olevast ehitisest. Väljapanekuruumide üldpind ületab 13 000 ruutmeetrit.
Ajalugu.
Esimese muuseumihoone ehitasid arhitektid Georg Theodor Schirrmacher ja Hermann von der Hude aastatel 1863–1869. Teise, 1919. aastal püstitatud hoone projekteeris arhitekt Fritz Schumacher. 1976.–1997. aastani projekteeritud ja ehitatud Galerie der Gegenwart (Nüüdisaja galerii) autor on Oswald Mathias Ungers.
Kogud.
Muuseumist leiab külastaja maalikogu, milles on esindatud mitmete oluliste 19. sajandi kunstnike tööd. Tutvumiseks on pandud välja tööd näiteks sellistelt kunstnikelt nagu Max Liebermann, Lovis Corinth, Philipp Otto Runge, Caspar David Friedrich ja Adolf Menzel. Gallerie der Gegenwart on pühendunud kaasaja kunstile alates 20. sajandi algusest, sealhulgas on esindatud tööd sellistelt tuntud kunstnikelt nagu Pablo Picasso, Paul Klee, Max Beckmann ja teised, ning sõjajärgne kunst.
Villu Tari

Villu Tari (sündinud 30. oktoobril 1957 Pärnus) on endine eesti näitleja, hilisem televisioonitöötaja USAs. 
Alghariduse sai ta Sangaste algkoolis, Otepää Keskkooli lõpetas 1976. aastal. 1980. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 9. lennu. 
Aastatel 1980–1984 töötas ta Vanalinnastuudios. Seejärel elas vastloodud perega paar aastat Sangaste kandis. Siis töötas ta Eesti Riiklikus Filharmoonias sooloartistina. 
Ta liitus usulahuga Elu Sõna ning taotles 1987. aastal luba lahkuda Nõukogude Liidust. 1989. aastal asus ta elama (üksi, sest pere oli lahku läinud) USAsse. 
Alates 1990. aastate algusest on ta tegev Bostoni Eesti Seltsi juhatuses ja olnud ka seltsi esimees.
Isiklikku.
Tema isa oli näitleja ja laulja Eero Tari.
Ruth Paimre

Ruth Paimre (sündinud Ruth Bormann, aastani 1938 ka Porman; 10. veebruar 1921 Konguta, Tartumaa – 9. september 2008 Tartu) oli eesti neuroloog ja neurokirurg, meditsiinidoktor (1973).
Haridus- ja töökäik.
Õppinud aastatel 1928–1933 Rannu Asunduse Algkoolis. 
1938. aastal lõpetas Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi.
1939. aastal astus Tartu Ülikooli arstiteaduskonda, mille lõpetas 1947. aastal.
Aastatel 1946–1948 töötas ta Tartu Vabariiklikus Närvikliinikus ordinaatorina.
Aastal 1949 Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neuroloogia osakonna juhataja.
Aastatel 1950–1983 oli ta Tartu Vabariikliku Närvikliiniku neurokirurgia osakonna juhataja, aastatel 1984–1992 konsultantarst.
Olnud ühtlasi Tartu Riikliku Ülikooli mittekoosseisuline õppejõud.
Uurinud peamiselt peaaju veresoonte haiguste, lülisamba osteokodroosi ja epilepsia diagnoosimist ning kirurgilist ravi. Võttis Eestis laialdaselt kasutusele radikuliidi kirurgilise ravi, uuris ja arendas selles vallas edukalt uusi meetodeid.
Võruvisioon

Võruvisioon on Eesti üleriigiline solistide ja uusloominguliste laulude konkurss, mida korraldab Võru Kultuurimaja "Kannel".
2009 tulemused:
2006 tulemused:
2005 tulemused:
2004 tulemused:
Lõug

Lõug (ladina keeles "mentum") on näo alumine osa, mis asub alahuulest allpool. Selle moodustab alalõualuu eesmine osa, mis on näo vertikaalse telje suhtes kergelt esiletungiv.
Lõug võib olla "lohuga", mis on põhjustatud alalõualuu poolte või lihaste ebatäielikust kokkukasvamisest lootestaadiumis või ebavõrdsest kasvamisest elu jooksul. Lõualohk on enamasti geneetiline (määratud dominantse geeniga), kuid võib olla ka põhjustatud keskkonna mõjust fenotüübile. Lõualohk on sage germaani ja lääneslaavi päritolu inimeste hulgas.
Inimesed.
Inimesed on ainsad loomariigi liikmed, kellel on eenduv alalõug, teistel loomadel hakkab alalõug alates esihammastest kaela suunas taanduma. Selle eripära põhjus pole teada, ehkki pakutud on mitmeid hüpoteese, näiteks mälumise lihtsustamine või rääkimine. See võib olla ka lihtsalt spandrel ehk evolutsiooniline jäänuk, mis tekkis inimese arengu käigus kas seoses pikemate lõugade taandumisega, näo väiksemaks muutumisega või püstiasendis käima hakkamisega.
Roberto Longhi Sihtasutus

Roberto Longhi Sihtasutus, mille peakontor asub Itaalias Firenzes aadressil Benedetto Fortini tänav 30, on Itaalia teadlase Roberto Longhi lese poolt abikaasa testamendi täitmiseks 1971. aastal asutatud ühing. 
Õpetlane pärandas oma raamatukogu, fotokogu ja kunstikogu tulevastele põlvedele. Sihtasutuse peakorter asub Longhi poolt 1939. aastal omandatud "Il Tasso" villas. Villas elasid varem Longhi ja ta abikaasa Lucia Lopresti (kirjanikunimega Anna Banti). Sihtasutuse eelistatud huviks ja toetusobjektiks on kunstiajalooline uurimistöö. Sihtasutus keskendub ka kunstnikele ja kunstiga seotud konkreetsele ainestikule, kaasa arvatud kaasaegne kunst ja kunstnikud. Sihtasutuse muuseum (pinakoteek) on avatud (eelneval kokkuleppel) ainult teadlastele ja teaduritele. Loomisest alates on sihtasutus noortele teaduritele välja andnud üle 300 stipendiumi.
Falun Gong

Falun Gong ("Fǎlún Gōng"; traditsioonilises hiina kirjas 法輪功; lihtsustatud hiina kirjas 法轮功), tuntud ka kui Falun Dafa ("Fǎlún Dàfǎ"; traditsioonilises kirjas 法輪大法; lihtsustatud kirjas 法轮大法) on Hiina vaimne liikumine, mis on tekkinud budismi, taoismi ja New Age'i liikumise sünteesis. Falun Gong kujunes Hiinas 20. sajandi teisel poolel esile kerkinud "qigong"'i-buumi ajal. Selle praktikas on oluline osa füüsilistel, sealhulgas hingamisharjutustel, mis peaksid suunama vaimset energiat ehk "qi"'d.
Algselt Hiina kommunistlikud võimud pigem toetasid taoliste praktikate arengut. Nii teatasid Hiina teadlased 1970. aastate lõpul, et on "leidnud" tõendeid "qi" materiaalsest olemasolust, mida püüab rakendada "qigong", tugevdades nii liikumise teaduslikku usaldusväärsust. Mao Zedongi surma järgses vaimses vaakumis jõudis füüsilist ja vaimset heaolu ühendav "qigong" kümnete miljonite hiinlasteni ning selle uurimiseks loodi riiklik teadusselts.
3. mail 1992 andis Falun Gongi rajaja Li Hongzhi Kirde-Hiinas Changchuni linnas esimese avaliku seminari uue õpetuse teemal, nimetades seda sajanditevanuseks. See kogus poolehoidjaid, kuid kasvas ühtlasi lahku ametlikult sanktsioneeritud "qigong"'ist. Falun Gong pälvis ajakirjanduses vähe tähelepanu 1996. aastani, mil liikumine katkestas sidemed riigistruktuuridega. Seda püüti küll registreerida, kuid katsed tõrjuti tagasi. Järgnevail aastail hakati Falun Gongi riigimeedias üha valjemalt kritiseerima. Selle liikmed püüdsid võidelda kriitika vastu massiaktsioonidega, mis teravdas vastasseisu veelgi. 
Mõne aasta eest ületas Falun Gongis osalejate arv Hiinas valitseva ainupartei, Hiina Kommunistliku Partei liikmete arvu. Hiina võimud peavad rahvaliikumist ühiskonna stabiilsusele ohtlikuks ja on võtnud selle vastu kasutusele karmid surveabinõud. 1999. aastast kestnud repressioonide käigus on tapetud ligi 2700 inimest, enam kui 100 000 on saadetud sunnitöölaagritesse, üle 6000 ligi kahekümneks aastaks vangi pandud, sajad tuhanded arreteeritud.
USA Riigidepartemangu hinnangul olid 2009. aastal enam kui pooled Hiina sunnitöölaagrite asukaist Falun Gongi järgijad. Välisvaatlejate hinnangul on repressioonid ebaseaduslikud, sealhulgas nende järelevalveks loodud julgeolekuagentuur Büroo 610.
Seensammal

Seensammal ("Cryptothallus mirabilis" või "Aneura mirabilis") on liik samblaid, kellel puudub klorofüll.
Seensammal on kollakasvalget värvi, kasvab metsakõdus. Süsiniktoitumine toimub tal seente abil – tegu on obligaatse müko-heterotroofiga.
Eestist on seensammal seni leidmata, kuid nii Soomes kui ka Rootsis ta kasvab, siiski harvaesinevalt.
Kiili kammerkoor

Kiili kammerkoor on Kiili vallas 1962. aastast tegutsev segakoor. Aastate vältel on koor tegutsenud eri nimede all, Kiili Kammerkoori nime kannab kollektiiv 2009. aasta sügisest.
Ajalugu.
Kiili rahvamajas on koorilauluga tegeletud alates 1962. aastast, mil valmis rahvamaja. 
Kiili koori eelkäija kolhoosi "Rahva võit" segakoor laienes hoogsalt, kui 1963. aasta lõpul asus tollane klubijuhataja Silvia Suursööt segakoori juhatama. Kiiresti värbas ta koori uusi liikmeid nii, et sai kokku 30–40 inimest. Sellega pandi alus Rahva Võidu Segakoorile. Oli tulemas 1965. aasta üldlaulupidu, milleks hakati kiirelt valmistuma. Laulud saadi selgeks ja nii esineti kolhoos Rahva Võidu segakoori nime all, Silvia Suursöödi juhatusel suurel laulupeol. Aastate jooksul on koorilaulu kultuuri Kiilis edendanud koorijuhtidena Hillar Põldoja, Silvia Suursööt, Endel Arike, Elmar Voolaid, Georg Toompea, Karin Rööp, Moonika Klaas, Nele Vendel, Imbi Põldsaar (Kolk), Kaili Lass ja Helen Kivimägi.
Alati on esinetud on oma valla ja maakondlikel üritustel. Osa on võetud kõikidest üld- ja juubelilaulupidudest, öölaulupidudest, viimastel aastatel ka jalgpallilaulupeost ja punklaulupeost.
Antud on kirikukontserte nii kodukirikus – Jüri kirikus – kui ka Keila, Tallinna Jaani ja Viimsi kirikus. Kontserdireisid on viinud Soome ja Peterburi.
Tänapäev.
2008. aasta sügisest on koori dirigent Tuuli Metsoja, kes on koori ellu lisanud uut hoogu nii mitmekesise repertuaari kui ka heal tasemel esinemiste näol. Koori tegevus on viimastel aastatel mitmekülgne: korraldatakse laululaagreid, stiiliüritusi, võetakse osa rahvuslikest koorikonkurssidest. 2009. aastal osaleti üldlaulupeol valikkooride hulgas ja 2014. aasta üldlaulupeol valiksegakooride koosseisus.
Kooris laulavad koorilauluhuvilised Kiili vallast ja selle vahetust lähedusest. Koori read on täienenud uute noorte lauljatega, mis on koori kõlapildile väga positiivselt mõjunud. Koor esineb regulaarselt Kiili valla ja rahvamaja korraldatud üritustel.
Tunnustus.
Erki Meisteri kantaadi "Anima Horum Bona" esmaettekandega pälviti tunnustus "Kiili valla aasta tegu – 2009". Ettekanne valmis koostöös Kiili Kunstide Kooli kammerorkestriga 2009. aasta sügisel.
Avaldatud helisalvestised.
2011. aasta detsembris ilmus Kiili vallavalitsuse ja Eesti Kultuurkapitali toel CD-plaat "Anima Horum Bona". Plaadi materjal on salvestatud Jüri kirikus oktoobris 2010.
Mari Laaniste

Mari Laaniste (sündinud 9. mail 1977 Tallinnas) on eesti kunstiteadlane ja kirjanik. Kirjanikuna on ta kasutanud pseudonüümi Hiram.
Mari Laaniste on lõpetanud 1995. aastal Jakob Westholmi Keskkooli ning 1999. aastal Eesti Kunstiakadeemia kunstiteaduse erialal. Ta kaitses 2001. aastal sealsamas kunstiteaduse erialal magistritöö "Koomiksi väärtusküsimus. Eesti koomiksi arengust kultuuriloolises kontekstis". Aastail 2003–2007 oli ta Kunstiakadeemia kunstiteaduse doktorant. 
Ta töötab teadurina Eesti Kirjandusmuuseumi keele- ja kirjandusteooria töörühmas. Tema uurimistöö põhisuunad on visuaalsed narratiivid, sõna ja pildi suhe visuaalkommunikatsioonis, koomiks, joonisanimatsioon ja film.
Lisaks teadustööle on Laaniste tegev kunsti-, filmi- ja popkultuurikriitikuna. Ta on kirjutanud ka ilukirjandust, kasutades autorinime Hiram. Tema tuntumaid teoseid on 1999. aastal ilmunud romaan "Mõru maik" (2. trükk 2000. aastal).
Anima Horum Bona

"Anima Horum Bona" on detsembris 2011 Kiili Kammerkoori ja Kiili Kunstide Kooli kammerorkestri ühissalvestisena ilmunud CD. 
Muusika autor on Erki Meister, tekstide autorid Roma Ryan, K.Kelly, Horacius, Seneca, Catullus. Dirigent Tuuli Metsoja.
Kantaat "Anima Horum Bona" on kirjutatud 2009. aasta augustis Kiili Kammerkoorile ja Kiili Kunstide Kooli kammerorkestrile. Kantaat on lõdvalt seotud tervik erinevatest ladinakeelsetest luuletustest ja sententsidest.
Idapikkus

Idapikkus on idapoolkeral asuva punkti geograafiline pikkus. Idapikkus võib olla 0° (nullmeridiaan) kuni 180°E (180° meridiaan).
Mägi-Karabahhi sõda

Mägi-Karabahhi konflikt ehk Mägi-Karabahhi sõda (aserbaidžaani keeles Qarabağ münaqişəsi, armeenia keeles Արցախյան գոյամարտ) oli relvastatud konflikt Taga-Kaukaasias aserbaidžaanide ja armeenlaste vahel. Ammuste ajalooliste ja kultuuriliste juurtega kogukondade vaheline konflikt teravnes Nõukogude Liidus toimunud perestroika aastatel (1987–1988) ning arenes 1991–1994 sõjategevuseks Armeenia ja Aserbaidžaani vahel, eesmärgiga saavutada kontroll Mägi-Karabahhi ja mõne ümberkaudse ala üle.
Vene poliitiku ja rahvusvaheliste suhete spetsialisti Galina Starovoitova sõnul "on see konflikt rahvusvahelise õiguse seisukohalt näide vastuolust kahe põhimõtte vahel: ühelt poolt rahva õigus enesemääramisele, teisalt aga territoriaalse terviklikkuse printsiip, mille kohaselt võib piire muuta vaid rahumeelselt ning vastastikusel nõusolekul".
Riikide seisukohad Mägi-Karabahhi konflikti suhtes on vastandlikud, olukorda komplitseerib piirkondlike vastuolude ajalooline taust (sealhulgas Armeenia genotsiidi tunnustamise küsimus). "Türgi ja Aserbaidžaani tandem peab Armeenia vastu tõelist infosõda, moonutades Mägi-Karabahhi konflikti tekke põhjust ja tagajärgi," on kirjutanud Armeenia politoloog Armen Akopjan.
2016. aasta aprillis algas Mägi-Karabahhi piiril taas sõjategevus ühelt poolt Aserbaidžaani ning teiselt poolt Armeenia ja rahvusvahelise tunnustuseta Mägi-Karabahhi Vabariigi vahel.
2020. aasta 27. septembrist kuni 10. novembrini toimus Aserbaidžaani pealetung, mille tulemusena läksid Mägi-Karabahhi ümbritsevad alad tagasi Aserbaidžaani kontrolli alla. Mägi-Karabahhi Vabariiki Armeeniaga ühendavasse Lachini koridori paigutati Vene rahuvalvajad.
19. septembril 2023 alustas Aserbaidžaan rünnakut Mägi-Karabahhi Vabariigi vastu. 20. septembril Mägi-Karabahhi separatistid alistusid ja nõustusid relvarahuga Aserbaidžaani tingimustel. Lepiti kokku alustada 21. septembril Yevlaxi linnas taaslõimumise läbirääkimisi.
Seenejalg

Seenejalg on viljakehaga seene osa, mis kannab seenekübarat.
Jala omadusi kasutatakse tihti seeneliikide eristamiseks, nendeks omadusteks võivad näiteks olla:
Kukësi

Kukësi on linn Põhja-Albaanias, Kukësi maakonna ja Kukësi ringkonna keskus. 
Kukësi sai kuulsaks Kosovo sõja ajal, kui sealt otsis sõjategevuse eest varju ligi pool miljonit pagulast. Elanikke on 16 765 inimest.
August Amon

August Amon (12. september 1896 Kodijärve vald, Tartumaa – 6. oktoober 1944 Läänemeri) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas 1921. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1921–1925 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
August Amon osales Esimeses maailmasõjas ja Vabadussõjas, oli 1922–1923 Riigi Keskarhiivi ametnik, 1925–1930 Viljandi-Pärnu ja 1930 Rakvere-Paide Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1930–1935 Valga 2. jaoskonnakohtunik, 1935–1940 Viljandi Ringkonnakohtu liige. 
Ta hukkus Eestist põgenemisel laeval Nordstern.
Leonid Mletšin

Leonid Mihhailovitš Mletšin (vene "Леонид Михайлович Млечин"; sündinud 12. juunil 1957 Moskvas) on vene ajakirjanik.
1979. aastal lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli ajakirjandusteaduskonna.
Oskar Sein

Oskar Sein (27. märts 1903 Vaimastvere vald, Tartumaa – märts 1984 Somerset, New Jersey osariik) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1922–1928 (lõpetas "cum laude") Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Korporatsioon Ugala vilistlane.
Oskar Sein osales Vabadussõjas, oli 1929–1932 kohtuameti kandidaat, 1932–1938 Viljandi abiprokurör, alates 1938. aastast Viljandi Ringkonnakohtu liige. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1950. aastal USA-sse.
Konstantin Tassa

Konstantin Tassa (5. oktoober 1899 Tartu – 7. jaanuar 1969 New York) oli Eesti kohtunik.
Ta oli 1918. aastal Tartu Ülikooli õigusteaduskonna vabakuulaja ning 1920–1922 (lõpetas 1923) üliõpilane, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Konstantin Tassa osales Vabadussõjas, oli 1922–1923 vandeadvokaadi abi Tartus ja Narvas, 1923–1924 Võru 2. jaoskonnakohtunik, 1924–1925 kohtunik Tartus, alates 1925. aastast Tartu-Võru Rahukogu, hiljem Viljandi Ringkonnakohtu liige. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse.
Boris Karoles

Boris Karoles (ka Karolis; 29. juuli 1890 Tartu – surma aeg ja koht teadmata) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis aastail 1910–1916 Peterburi ülikooli ja 1922–1923 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas.
Boris Karoles oli aastail 1921–1923 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1923–1926 abiprokurör, 1926–1938 Tallinna Ringkonnakohtu liige, 1925–1927 Tallinna Linna Poeglaste Humanitaargümnaasiumi õpetaja, 1938–1940 Tartu Ringkonnakohtu tsiviilosakonna esimees. 
NKVD üritas Boris Karolest 1941. aastal küüditada, kuid ta pääses. 2. juulil 1941 soovis ta vabatahtlikult Punaarmeesse astuda, evakueerus Venemaale.
Karl Vaarma

Karl Vaarma (kuni 1936. aastani Karl Romulus Vaarmann; 10. november 1896 Türi kihelkond, Järvamaa – 21. november 1942 Sosva vangilaager, Sverdlovski oblast (hukati)) oli Eesti kohtunik.
Karl Vaarma lõpetas 1916. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1916–1917 Petrogradi Pauli sõjakoolis ja 1920–1924 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Ta oli aastail 1917–1918 Järva maavalitsuse ametnik, osales Vabadussõjas, oli 1924–1925 Viljandi-Pärnu Rahukogu lisakohtunik, 1925–1932 Mõisaküla jaoskonnakohtunik, 1925–1928 ka notar, 1932–1935 Rakvere-Paide Rahukogu liige, 1935–1937 Rakvere, 1937–1940 Tartu Ringkonnakohtu abiesimees ja kriminaalosakonna esimees. 
1941. aastal ta arreteeriti NKVD poolt ja hukati vangilaagris Venemaal.
2012. aasta R2 Eesti müügitabel

R2 Eesti müügitabel on iganädalane Eesti plaadimüügi edetabel, mida koostatakse Raadio 2 saates "Leviosuti".
Edetabel kajastab albumite läbimüügi andmeid Laseringis, Stockmannis, Selveris, Tallinna Kaubamajas, Apollos ja Filmipoes.
R2 Eesti müügitabeli avaldab ka Eesti Ekspressi lisa Areen ("R2 Eesti plaadiedetabel").
Erich Vadi

Erich Vadi (27. märts 1896 Vedu mõis, Elistvere vald, Tartumaa – 6. oktoober 1963 Sault Ste. Marie, Ontario, Kanada) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas 1917. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi, õppis 1917 Tartu Ülikooli arstiteaduskonnas, 1918 matemaatika-loodusteaduskonna keemiaosakonnas, 1918 ja 1922–1922 (lõpetas 1923) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Aastail 1919–1920 oli Erich Vadi Tartu linnavalitsuse rekvireerimise ja sõjakahjude hindamise komisjoni asjaajaja, 1922–1924 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1924–1928 Tartu 5. jaoskonna kohtu-uurija, 1928–1929 Tartu 5. ja 1929–1933 Tartu 1. jaoskonnakohtunik, 1933–1940 Tartu Ringkonnakohtu liige. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1947. aastal Inglismaale ja sealt Kanadasse.
Elmar Fischer

Elmar Karl Gustav Fischer (1. märts 1895 Sangaste – 20. märts 1962 Berliin) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis 1913–1916 Peterburi ülikooli ja 1920–1922 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas. 
Aastail 1923–1924 oli Elmar Fischer Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1924–1929 Võru 2. jaoskonnakohtunik, 1929–1932 Tallinna-Haapsalu ja alates 1932. aastast Tartu-Võru Rahukogu liige.
Herbert Must

Herbert Must (17. märts (vkj)/ 29. märts 1900 Pajusi vald, Põltsamaa kihelkond, Viljandimaa – 17. juuli 1942 Sevurallagi vangilaager, Sverdlovski oblast) oli Eesti kohtunik.
Ta lõpetas 1919. aastal Hugo Treffneri Gümnaasiumi ja 1920 Sõjakooli (ülendatud lipnikuks), õppis 1920–1921 Tartu Ülikooli matemaatika-loodusteaduskonnas ja 1921–1924 õigusteaduskonnas (lõpetas teise järgu diplomiga), Korporatsioon Ugala vilistlane.
Herbert Must osales Vabadussõjas, oli 1923–1924 Riigikohtu ametnik, 1925–1928 Rakvere-Paide rahukogu kohtuameti kandidaat, 1928–1929 abiprokurör, 1929–1935 Tartu-Võru Rahukogu 1. jaoskonna abiprokurör, alates 1935. aastast Tartu Ringkonnakohtu liige. 
1941. aastal NKVD arreteeris ta. Surmaotsus.
Leonhard Kaasik

Leonhard Karl Kaasik VR II/3 (10. märts 1895 Riidaja mõis, Viljandimaa – 2. november 1979 New York) oli Eesti kohtunik.
Ta õppis 1914. aastal Tartu Ülikooli matemaatika-, 1921–1921 keemiaosakonnas ja 1921–1925 (lõpetas) õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Leonhard Kaasik osales Esimeses maailmasõjas ja 2. jalaväepolgu rooduülemana Vabadussõjas, 1920–1924 oli ta Tartu 3. politseijaoskonna komissar, 1925–1929 Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1929–1934 Petseri 2. jaoskonna kohtu-uurija, seejärel Petseri 2. ja Tartu 5. jaoskonnakohtunik ning Tartu Ringkonnakohtu liige. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1950. aastal USA-sse.
Karl Viilu

Karl Elmar Viilu (2. jaanuar 1902 Tartu – 18. juuli 1977 New York) oli Eesti kohtunik ja filatelist.
Ta õppis aastail 1922–1929 Tartu Ülikooli õigusteaduskonnas, Eesti Üliõpilaste Seltsi vilistlane.
Karl Viilu osales Vabadussõjas, oli 1924–1929 Tartu NMKÜ ametnik, alates 1926. aastast peasekretär. Alates 1929. aastast Tartu-Võru Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1934–1935 tsiviilosakonna abisekretär, 1935–1937 Tartu Ringkonnakohtu tsiviilosakonna sekretär, 1937–1939 Tõrva jaoskonnakohtunik, 1939–1940 Rakvere Ringkonnakohtu sekretär. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1950. aastal USA-sse. Oli seal Ülemaailmse Eesti Kesknõukogu liige.
Enn Allpere

Enn Allpere (kuni 1935. aastani Ernst Albert; 31. detsember 1900 Oru vald, Läänemaa – 16. veebruar 1989 Philadelphia, USA) oli Eesti kohtunik.
Allpere sündis Läänemaal Oru vallas Vedra külas Kaasiku talus kümnelapselise pere üheksanda lapsena. Tema isa oli Vedra külakooli koolmeister. Allpere õppis 1922–1926 (lõpetas) Tartu Ülikooli õigus- ja 1926 filosoofiateaduskonnas, oli Eesti Üliõpilaste Seltsi liige.
Enn Allpere osales Vabadussõjas, oli 1927–1936 Tallinna-Haapsalu Rahukogu kohtuameti kandidaat, 1936–1938 Mustvee ja 1938–1940 Tallinna 6. jaoskonnakohtunik. Tallinna Ringkonnakohtu ja Kohtukoja liige. 
1944. aastal põgenes ta Saksamaale, kust siirdus 1949. aastal USA-sse, elas Philadelphias.
Kapitooliumi muuseumid

Kapitooliumi muuseumid (itaalia keeles "Musei Capitolini") on mitu Itaalias Roomas Kapitooliumi künkal asuva Kapitooliumi väljaku ("Piazza del Campidoglio") ääres paiknevat kunsti- ja arheoloogiamuuseumi. Muuseumid asuvad kolmes Michelangelo Buonarroti 1536. aastal projekteeritud trapetsikujulist keskväljakut ümbritsevas palees. 
Muuseumi ajalugu ulatub aastasse 1471 kui paavst Sixtus IV kinkis Rooma rahvale antiiksete pronksskulpuuride kogu, mis paigutati Kapitooliumi künkale. Sestsaati on kogu suurenenud ning praeguseks on selles arvukalt Antiik-Rooma skulptuure, hauakirju ja muid esemeid; keskaja ja renessansiaja kunstikogud; kalliskivide, müntide ja muude esemete kogud. Muuseumid kuuluvad Rooma linnavalitsusele.
Ehitised.
Kapitooliumi muuseumid koosnevad Kapitooliumi väljakut ümbritsevast kolmest põhihoonest, mis on omavahel ühendatud platsialuse maa-aluse galeriiga.
Kapitooliumi muuseumide kolm põhihoonet on järgmised:
20. sajandi alul lisati muuseumikompleksile veel ka "Palazzo dei Conservatori" kõrvalasuv 16. sajandi "Caffarelli-Clementino" palee.
Väljaku keskel asub Marcus Aureliuse ratsamonumendi koopia, mille originaali hoitakse kohapeal muuseumis. Paljud antiikskulptuurid hävitati kirikuvõimude poolt keskajal; kuna seda skulptuuri peeti aga ekslikult keiser Constantinuse omaks, kes kuulutas kristluse riigiusuks, siis pääses see hävingust.
1997. aastal tuli vee ja niiskuse läbiimbumise tõttu sulgeda külastajatele Lapidaria galerii ja "Palazzo dei Conservatori" mõned ruumid; sajad skulptuurid viidi üle Rooma lõunaosas asuvasse Montemartini elektrijaama (töötas 1890.–1930. aastatel), kus need valmistati ette väljapanekuks. Kogu hõlmab 400 rooma raidkuju, koos epigraafide ja mosaiikidega.
Roger Ackroydi mõrvamine

"Roger Ackroydi mõrvamine" on Agatha Christie 1926. aastal ilmunud kriminaalromaan, kus astub üles Hercule Poirot.
1990. aasta edetabelis "The Top 100 Crime Novels of All Time" (UK Crime Writers Association) oli teos viiendal kohal. Viis aastat hiljem ilmunud nimekirjas "The Top 100 Mystery Novels of All Time Selected" (Mystery Writers of America) asub teos 12. kohal. Prantsuse ajaleht Le Monde valis selle 1999. aastalsajandi 100 parima raamatu hulka.
Välislingid.