tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Luan Vieira

Luan Guilherme de Jesus Vieira (sündinud 27. märtsil 1993 São José dos Camposes) on Brasiilia jalgpallur, ründav poolkaitsja. Ta mängib Brasiilia kõrgliigaklubis Grêmio.
Grêmioga liitus ta esmakordselt 2013. aastal. Debüüdi klubi esindusmeeskonnas tegi ta 19. jaanuaril 2014 Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlustel Campeonato Gaúcho võõrsilmängus São José vastu. Esimese värava lõi ta klubi särgis kümme päeva hiljem mängus Brasil de Pelotase vastu.
Debüüdi Brasiilia kõrgliigas tegi ta 2014. aasta 27. aprillis kodumängus Atlético Mineiro vastu. Esimese värava lõi ta Brasiilia kõrgliigas sama aasta 17. augustil penaltist Criciúma vastu.
2015. aasta hooajal lõi ta Grêmio meeskonnas kõrgliigas kümme väravat, millega oli Grêmio suurim väravakütt sel hooajal. Klubi sai kõrgliigas kolmanda koha. Samal hooajal valiti ta Brasiilia kõrgliiga hooaja sümboolsesse koosseisu.
2016. aastal võitis ta klubiga Brasiilia karika.
2017. aastal võideti Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores. Finaalseerias kohtuti Argentina klubiga Lanús ning finaalseeria teises mängus lõi Luan värava, mis kindlustas Grêmio 3:1 üldvõidu. Kokku lõi ta selles sarjas hooaja jooksul kaheksa väravat ja valiti kogu sarja parimaks mängijaks.
2018. aasta veebruaris võideti Lõuna-Ameerika superkarikas Recopa Sudamericana, kui alistati Argentina klubi Independiente. Kaheseerialise superkarika esimeses mängus viigistas Grêmio tänu Luani tabamusele 1:1. Otsustav mäng peeti Grêmio kodustaadionil, kus Grêmio alistas Independiente viigiseisuga 0:0 lõppenud normaal- ja lisaajale järgnenud penaltiseerias, kus Luan lõi otsustava tabamuse. Sama aasta aprillis võideti pärast kaheksat aastat taas osariigi meistrivõistlused.
2019. aasta detsembris siirdus Luan Brasiilia kõrgliigaklubisse Corinthians. Klubi meeskonnas tegi ta debüüdi hooajaeelses sõprusmängus 16. jaanuaril 2020 New York City vastu, lüües 2:1 võidumängus Corinthianse mõlemad väravad. 23. jaanuaril lõi ta São Paulo osariigi meistrivõistluste esimeses mängus penaltist värava Botafogo vastu. 2022. aasta augustis läks ta Corinthiansest hooaja lõpuni laenule Santosesse.
2023. aasta juulis naasis ta , kellega sõlmis aasta lõpuni kehtiva lepingu.
Koondisekarjäär.
Debüüdi Brasiilia rahvuskoondises tegi ta 26. jaanuaril 2017 sõprusmängus Colombia vastu.
2016. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Brasiilia olümpiakoondise koosseisus olümpiavõitjaks. Ta lõi turniiril kaks väravat: esimese veerandfinaalis Colombia vastu ja teise poolfinaalis Hondurase vastu.
Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium

Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium (saksa keeles "Deutsches Privatmädchengymnasium von Frl. M. Rathlef") oli tütarlastekool, mis tegutses Tartus.
Kooli asutas 19. sajandi lõpul Lydia Horn ("Lydia Horni Kõrgem 10klassiline Tütarlastekool"). Kool oli algul venekeelne. 1906 sai kooli õppekeeleks saksa keel. 1916 kool suleti. 2. septembril 1918 jätkas kool tegutsemist nime all "Tartu Avalik Lütseum". Detsembris 1918 kool suleti. 1920 jätkas kool tegutsemist nime all Marie Rathleffi tütarlaste eragümnaasium. 1922 ühines see kool Alfred Grassi tütarlastekooliga.
Luige Nokk

Luige Nokk oli eesti huumorifestival, mis toimus esimest korda Kiili vallas 8.–10. juunini 2018. Festivalil esines poolsada näitlejat, koomikut, luuletajat, režissööri, mustkunstnikku ja muusikut. Festivalialal oli lisaks pealavale kontserdilava, teatrisaal ja kino. Eesti suurimat huumorifestivali külastas 4500 inimest. 
Festivalil esinesid Sepo Seeman, Egon Nuter, Taniel Kasemägi, Margus Prangel, Tiit Sukk, Veikko Täär, Viktor Vassiljev, Kait Kall, Indrek Taalmaa, Jan Uuspõld, Robin Juhkental, Kaarel Nõmmik, Marta Vaarik, Piip ja Tuut, Mattias Naan, Kaisa Selde, Mart Müürisepp, Rasmus Merivoo, Tigran Gevorkjan, Märt Koik, Kristjan Oden, Jarek Kasar, Olavi Ruitlane, Risti Kongi, Peeter Oja, Tarmo Põiklik, René Vilbre, Charlekas &amp; Kubo, Karl-Andreas Kalmet, Indrek Ojari, Indrek Vaheoja, Andres Maimik, Rain Tolk, Ott Sepp, Märt Avandi, Mart Juur, Andrus Kivirähk ja Contra. Reede ja laupäeva õhtu lõpetasid peosarjade "Raadio Kohila" ja "Ennu Ratas" tantsuõhtud. Toimusid raadiosaadete "Rahva oma kaitse" ja "Laupäevahommik onu Veiko ja tädi Horroriga" avalikud salvestused.
Kontsertidel esinesid Minu Isa Oli Ausus Ise, Kurjam, Kuldne Trio, Tomahawk Brothers, Orelipoiss, Henry Kõrvits &amp; Band, HU?. Sai näha etendusi "Ürgmees" (Jan Uuspõld), "Laval koos Ott Sepaga" (Improteater Impeerium), "Mees ja mootorratta õpik" (Sepo Seeman) ja "Oranžid tropid kõrvas" (Indrek Taalmaa). Näidati filme "Tulnukas" (rež. Rasmus Merivoo); "Kreisiraadio" (režissöör Rene Vilbre); "Jan Uuspõld läheb Tartusse" (Andres Maimik; Rain Tolk); "Tujurikkuja" (Tõnis Lepp; Erik Moora) ja Vanamehe multikad (Mikk Mägi; Peeter Ritso).
2019. aastal toimus festival Luige Nokk 7.-8. juunil Tallinnas Lennusadama välialal.
Introitus

Introitus (ladina "antiphona ad introitum" 'antifon sisenemise juurde') on antifoniga psalmiversus, mida lauldakse roomakatoliku kirikus vaimulike sisenemisel kirikusse missa alguses ja mis kuulub missa muutuvasse osasse ("proprium missae").
Ajaloost.
Introituse osa missas ja tekstid sätestas paavst Coelestinus I 5. sajandil kui laulu, mis peab saatma preestrit altarisse (Milano liturgias kandis see laul nime "ingressa") ja see hõlmas antifonaalselt lauldud tervet psalmi. Umbes aastaks 1000 oli introitusse jäänud üksainus psalmi"versus" ja olulisemaks muutunud selle eel ja järel lauldav antifon, mille tekst vahendab päeva kõige olulisemat sõnumit. Katoliku kirikus on tavaks saanud nimetada pühapäevi introituse esimeste sõnade järgi, näiteks paastu neljas pühapäev on "Laetare" pühapäev – sõnade "Laetare Jerusalem" järgi –, esimene pühapäev pärast ülestõusmispühi "Quasimodo" pühapäev –sõnade "Quasi modo geniti" järgi.
Introituse antifoni tekst on enamikul juhtudel pärit Vana Testamendi psalmidest või mujalt pühakirjast. On mõned harvad erandid, kus tekst pole piiblist: antifonide "Salve, sancta parens enixa" ja "Genuit puerpera" tekstid on 5. sajandi luuletajalt Caelius Seduliuselt.
Muusika.
Introitust võib tinglikult nimetada jumalateenistuse "avamänguks". Selle tekst esitab enamasti otsest kõnet ja meloodia on vastavalt sellele väljendusrikas ja liikuv. Introitus võib olla mõõdukalt kaunistatud, kahe- kuni kolmenoodiliste neumadega silbi kohta, kuid võrreldes melismaatilise graduaaliga on selle ornamentika pigem tagasihoidlik. Muusikaline vorm gregooriuse laulus on aba, kus a tähistab antifoni ja b psalmiversust. Tavaliselt on sellele lisatud väike doksoloogia "Gloria Patri ..." ja selle lõpul korratakse uuesti antifoni.
Näide neljanda advendi pühapäeva introitusest:
A: Rorate, cæli, desuper, et nubes pluant justum:&lt;br&gt;
aperiatur terra, et germinet Salvatorem. (Jesaja 45:8)
V: Caeli enarrant gloriam Dei&lt;br&gt;
et opera manuum ejus annuntiat firmamentum (Psalm 19:2)
A: Rorate ... Salvatorem.
 Gloria Patri, et Filio, et Spiritui Sancto, Sicut erat in principio, et nunc, et semper, et in sæcula sæculorum. Amen.
A: Rorate ... Salvatorem.
Tridenti missas on see vorm redutseeritud: antifon – versus – doksoloogia – antifon. Alates Vatikani II kirikukogust 1960. aastatel väikest doksoloogiat introituses enam ei laulda.
Sven Reintak

Sven Reintak (sündinud 17. juunil 1963 Tallinnas) on endine eesti kergejõustiklane.
Reintak alustas kergejõustikutreeninguid TSIK-i 6. klassis. Ta alustas jooksjana, oli 3 aastat kõrgushüppaja ning alates 1978. aastast (9. klass) mitmevõistleja. TSIK-is olid tema treeneriteks Juhan Toimeti ja Enn Roosi, hiljem Rein Aun ja Sven Andresoo. 
Aastatel 1984–1986 parandas Reintak Eesti rekordit kümnevõistluses kolmel korral, tema isiklikuks rekordiks jäi 8232 punkti. On kolmekordne Eesti meister.
Adelaide United FC

Adelaide United Football Club on Austraalia jalgpalliklubi, mis tegutseb Lõuna-Austraalia osariigis Adelaide'is. Klubi mängib Austraalia kõrgliigas A-League. Klubi loodi 2003. aastal. Klubi kodustaadion on Coopers Stadium, mis mahutab 16 500 pealtvaatajat.
A-League'i esimesel hooajal 2005–06 tuli Adelaide põhihooaja meistriks. Finaalseerias saadi kolmas koht. Teist korda võideti põhihooaeg hooajal 2015–16, edestades Western Sydney Wanderersit kõigest ühe punktiga. Lisaks võideti finaaliseeria, kui finaalmängus oldi taas parem Western Sydney Wanderersist. Finaalseeria finaalmängule oldi jõutud ka 2007. ja 2009. aastal, kuid mõlemal korral tuli võtta vastu kaotus Melbourne Victorylt. 
Adelaide Unitedile kuulub läbi aegade suurim võit A-League'is, kui 21. jaanuaril 2011 alistati Northern Fury tulemusega 8:1. Lisaks on tegemist ainsa mänguga Austraalia kõrgliigas, kus kaks mängijat on saanud kirja kübaratriki – kübaratriki tegid selles mängus Marcos Flores ja Sergio van Dijk.
2008. aastal jõuti AFC Meistrite Liiga finaali, kus kaotati Jaapani klubile Gamba Osaka kahe mängu kokkuvõttes 5:0. Samal aastal osaleti klubide maailmameistrivõistlustel, mille veerandfinaalis tuli taas võtta vastu kaotus Gamba Osakalt.
2014. aastal tuli Adelaide riigi esimeste karikavõistluste FFA Cupi võitjaks, kui finaalis alistati Perth Glory tulemusega 1:0. Hiljem on karikavõistlused võidetud veel aastatel 2018 ja 2019 ning kolme võiduga ollakse kõige edukam klubi karikavõistlustel.
Adelaide Unitedi suurimaks rivaaliks on Melbourne Victory.
Praegune koosseis.
"Seisuga 24. detsember 2020"
Zeeh' Tütarlaste Kommertsgümnaasium

Zeeh' Tütarlaste Kommertsgümnaasium oli 1920–1940 Rakveres tegutsenud tütarlastekool. 
1846. aasta 11. juunil avati Rakveres Adam Gottliebi Zeeh' testamendi täitmiseks Emilie-nimeline tütarlaste 3-aastase õppeajaga algkool.
1858. aastal asutati saksa õppekeelega tütarlastekool endise Rakvere bürgermeistri Adam Gottfried Zeeh´ (1745–1814) poja Adam Gottlieb Zeeh' (1776–1837) viimase soovina. Zeeh suri 1837. aasta alul, jättes testamendi, millega ta suurema osa oma suurest varandusest pärandas linnale. Testamendis nägi ette toetusi ja ettevõtteid, mille üldine siht oli Rakvere elanike vaimse taseme tõstmine, sealhulgas aastas 800 rubla tütarlastekooli ülalpidamiseks ja 18 000 rubla suure kivist koolimaja ostmiseks. 
20. jaanuaril 1888. aastal alustas vene õppekeelega „Zeeh' tütarlaste II järgu kool" oma tegevust Pikk tänav 35. Zeeh’ tütarlastekoolis toimus hariduse andmine kõrgema algkooli õppekava järgi. 1915. aasta sügisel algas õppeprogrammis eesti keele tundide sisseseadmine. Eesti keele programmi koostas advokaat Tõnis Kalbus. Selle järgi lubati eesti keelele kahe klassi mõlemas jaos kaks tundi nädalas ja need olid kohustuslikud kõigile, kelle koduseks keeleks eesti keel. Esimeseks aineõpetajaks oli koolis Ivan (Johannes) Kadarik, õigeusukoguduse 32aastane salmilaulja ja kihelkonnakooli õpetaja. Pärit oli Kadarik Saaremaalt Laimjalast, hariduse oli ta saanud Kuressaares ja Haapsalus, Rakverre tuli 1908. Eesti keelt õpetas ta Zeeh’ koolis kahel kooliaastal. 
Eesti iseseisvuse tulekuga muutusid olud lahedamaks ka Zeeh' tütarlastekoolile. 1919. aastal otsustati kool muuta keskkooliks ning 1920. aastal sügissemestril võis kool tegevust alustada juba ametlikult kinnitatud Zeeh' Tütarlaste Era-reaalgümnaasiumina. 1923. aastal registreeriti kool Zeeh' Tütarlaste Kommertsgümnaasiumina.
Kooli direktor oli kuni 1912. aastani E. Paucker ja seejärel Eleonore Dahlmann.
Kertši koolitulistamine

Kertši koolitulistamine oli 2018. aasta 17. oktoobril Krimmi poolsaarel Kertši polütehnikumis (vene keeles Керченский политехнический колледж) toimunud koolitulistamine, mille tagajärjel hukkus 21 inimest (koos tulistajaga).
Eris-parbelind

Eris-parbelind ("Eubucco richardsoni") on Lõuna-Ameerikas elutsev parbelindlaste sugukonda kuuluv linnuliik.
Alamliigid.
Eris-parbelinnul on kirjeldatud kahte alamliiki:
Kirjeldus.
Eris-parbelinnud on tavaliselt umbes 15,5 cm pikad ja kaalult 24,5–34 g. 
Levila.
Liik elutseb Lõuna-Ameerikas, täpsemalt põhiliselt selle loodeosas. Levila ulatub Boliivia kaguosast kuni Kesk- ja Edela-Colombiani, piirdudes külgedelt Ida- ja Kirde-Peruu, Lääne-Ecuadori ning Lääne-Brasiiliaga.
Seisund.
Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimestiku järgi on liik soodsas seisundis.
Kaljo Jõekalda

Kaljo Jõekalda (19. veebruar 1937 – 5. oktoober 2018) oli eesti televisiooni- ja filmioperaator.
Teletööd alustas Kaljo Jõekalda 1957. aasta 1. novembril. Algul Eesti Televisiooni operaatori assistendi ning alates 1959. aastast operaatori ametis. "Aktuaalse kaamera" teleoperaatori rolli vahetas ta 1960. aastatel filmioperaatori ameti vastu. 
Dokumentaalfilmid “Tuglase tuli põleb”, “Mees laulusillalt”, “Kreedo”, “Rõõm ja mure” ja paljud teised linateosed on toonud talle suure tunnustuse.
Läänemaal sündinud ja kasvanud mehena toonitas 1980. aastate lõpul Saaremaal elanud operaator, et on muhulase poeg. Just Muhul ja Kõinastul tehtud ja kultusfilmideks saanud “Mehed ei nuta” ja “Siin me oleme!” on Kaljo Jõekalda salvestatud.
Kaljo Jõekalda operaatorikäe all valmisid Saare maakonnast ka telesaated Vintri külast, saated “Provintsipäevik”, “Külateel” ja uudiselõigud “Aktuaalsele kaamerale”.
1989. aasta ülemaailmsest saarlaste kokkutulekust valmis Kaljo Jõekalda saarlasest abikaasa, telerežissöör Norma Jõekalda idee kohaselt tunniajane telesaade “Sellel suvel Saaremaal”. Operaator oli Kaljo Jõekalda.
1990. aastatel elasid Kaljo ja Norma Jõekalda lühikest aega USA-s Florida osariigis, kus perekond võõrustas ka Eestimaalt saabunud endisi kolleege ja sõpru.
Nende poeg on populaarne telesaatejuht Kristjan Jõekalda. 
Kaljo Jõekalda töötas Eesti Televisioonis kuni 1995. aasta maikuuni.
Haapsalu harrastusteater SEE tõi 2015. aastal lavale näitemängu Kaljo Jõekaldast pealkirjaga “Torm jõe kaldal”, mille kirjutas ja lavastas Erki Aule. Näidend kuulub sarja “Haapsalu helisevad pingid”. 
Kaljo Jõekalda ärasaatmine toimus 11. oktoobril 2018 Pärnamäe kalmistu kabelis.
Uuno-Arvid Sillajõe

Uuno-Arvid Sillajõe (sündinud 1933) on eesti kirjastustegelane.
Ta oli kirjastuse Perioodika direktor, hiljem kuni pensionile jäämiseni 2002. aastal Perioodika AS juhatuse esimees.
Sydney FC

Sydney Football Club on Austraalia jalgpalliklubi, mis tegutseb Uus-Lõuna-Walesis Sydneys. Klubi mängib riigi kõrgliigas A-League.
Sydney on tulnud neljal korral A-League'i põhihooaja meistriks ja lisaks viiel aastal A-League'i finaalseeria võitjaks. 2017. aastal võideti Austraalia karikavõistlused FFA Cup, kui finaalis alistati Adelaide United tulemusega 2:1.
2005. aastal osaleti klubide maailmameistrivõistlustel, mille veerandfinaalis kaotati Costa Rica klubile Saprissa.
Sydney suurimad rivaalid on Melbourne Victory ja Western Sydney Wanderers. Sydney ja Melbourne Victory vaheline derbi on tuntud nimega The Big Blue ning Sydney ja Western Sydney Wanderersi vaheline derbi nimega Sydney Derby.
Enne hooaega 2018–19 oli klubi kodustaadioniks 45 000 pealtvaatajat mahutanud Allianz Stadium, mis lammutati. Pärast seda alustati vana staadioni kohale rajama uut staadioni Sydney Football Stadium, mis peaks valmima 2022. aastaks.
Praegune koosseis.
"Seisuga 13. jaanuar 2020"
Oranjeville

Oranjeville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Fezile Dabi ringkonnas Metsimaholo vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Oranjeville'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 93,11%, valgeid 6,06%, India või Aasia päritolu inimesi 0,27%, värvilisi 0,25% ja teisi 0,33%. Sotho keelt pidas emakeeleks 72,36% inimesi, suulu keelt 8,01%, koosa keelt 7,67%, afrikaani keelt 7,12%, inglise keelt 1,92% ja viipekeelt 1,34%.
Deneysville

Deneysville on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Free State'i provintsis Fezile Dabi ringkonnas.
Deneysville on asutatud 1939. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Deneysville'i elanikest mustanahalisi aafriklasi 93,5%, valgeid 5,5%, värvilisi 0,5%, India või Aasia päritolu inimesi 0,1% ja teisi 0,3%. Sotho keelt pidas emakeeleks 76,4% inimesi, suulu keelt 6,8%, afrikaani keelt 5,3%, koosa keelt 4,6% ja teisi keeli 6,8%.
Edda-Cary Vendla

Edda-Cary Vendla (sünninimi Edda-Cary Välja; 27. juuni 1933 – 26. november 2019) oli eesti arhivaar. 
Aastatel 1962–1989 oli ta Eesti NSV Tallinna Riikliku Keskarhiivi (hilisema Tallinna Linnaarhiivi) direktor.
Edda-Cary Välja sündis Arthur Johannes Välja ja Anette Välja (sünd Resev) ainsa lapsena Tallinn-Nõmmel. Õppis aastatel 1953–1958 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. Hiljem lõpetas samas ülikoolis ka Voldemar Vaga kunstiajaloo kursuse. 
Pärast ülikooli lõpetamist suunati noor ajaloolane tööle Siseministeeriumi arhiivide osakonda. Hiljem osakond reorganiseeriti, eraldati siseministeeriumist ning nimetati Ministrite Nõukogu juures asuvaks Arhiivide Valitsuseks. 1962. aastal asus Edda Vendla juhtima Tallinna Linnaarhiivi, mis kandis toona nimetust "Tallinna Linna ja Harju Rajooni Riiklik Arhiiv", hiljem ka "Tallinna Linna Riiklik Arhiiv" ja "Eesti NSV Tallinna Riiklik Keskarhiiv". 
Arhiivihoone Rüütli tänaval oli sõja ajal hävinud. Arhiiv oli paigutatud Laia tanava majja number 40, mis sobis ainult ajutiseks lahenduseks. Otsides arhiivile sobivat hoonet, osutus valituks Tolli tanav 8, mille renoveerimist organiseeris Edda Vendla, lähtudes arhiivile kehtivatest nõuetest. Nii sai arhiiv 1973. aastal endale väärilise hoone. 
Pühendunult töötas Edda-Cary Vendla arhiivi heaks 28 aastat ja läks pensionile 1989. aastal. Viimasteks suurteks töödeks olid arhiivi laiendamine Tolli tn 6 ja 4 hoonetesse ning 1944. aastal Saksamaale viidud Tallinna arhivaalide tagasitoomise korraldamine. Nende tööde vilju nägi juba järgmine arhiivi juhataja.
Ajaloo- ja kunstiajaloo õpetaja kutse tõttu kutsuti ta tööle kõigepealt kodulähedasse Nõmme Gümnaasiumi ja hiljem Tallinna Järveotsa Gümnaasiumi, kus ta valiti õpilaste poolt aastaid kõige õpilassõbralikumaks õpetajaks. Õpetajana töötas ta 15 aastat.
Pühendunud arhiivitöö leidis ka tunnustamist, 1988. aastal anti talle Eesti NSV teenelise kultuuritegelase aunimetus.
Melbourne Victory FC

Melbourne Victory Football Club on Austraalia jalgpalliklubi, mis tegutseb Victoria osariigis Melbourne'is. Klubi mängib riigi kõrgliigas A-League.
Melbourne Victory kõige suurema toetajaskonnaga ja kõige edukam klubi A-League'is. Hooaegadel 2006–07, 2008–09 ja 2014–15 on Melbourne Victory võitnud riigi kõrgliiga põhihooaja ja sellele järgnenud finaalseeria. Hooajal 2017–18 saadi põhihooajal küll neljas koht, kuid finaalseerias alistati Newcastle Jets tulemusega 1:0.
2015. aastal tuli Melbourne Victory Austraalia karikavõitjavõistluste FFA Cupi võitjaks, kui finaalis alistati Perth Glory tulemusega 2:0.
AFC Meistrite Liigas on parimaks tulemuseks kuueteistkümnendikfinaali jõudmine aastatel 2016 ja 2020.
Klubi peab kodumänge AAMI Parkil ja Marvel Stadiumil.
Melbourne Victory suurimad rivaalid on Melbourne City, Sydney ja Adelaide United.
Maneken

Maneken, ka Manecken (varem Maneke) oli Bremenist pärit Liivimaa kaupmehe- ja aadlisuguvõsa.
Ajalugu.
Manekenid olid pärit Bremenist. Suguvõsaliin algab Gerdt Manekega (suri 1610), kes valiti 1585. aastal Riia raehärraks. Tema pojapoeg Christian Maneken (suri 1710) tõsteti 1696. aastal Rootsi kuninga poolt aadliseisusse ja introdutseeriti järgmisel aastal Rootsi rüütelkonda. Viimase pojapoeg polkovnik Karl Gustav von Maneken (1726−1803) võeti 1747. aastal Liivimaa rüütelkonna matriklisse. Suguvõsa suri meesliinis välja 1817. aastal.
Melbourne City FC

Melbourne City Football Club on Austraalia jalgpalliklubi, mis tegutseb Victoria osariigis Melbourne'is. See mängib Austraalia kõrgliigas A-League.
Klubi loodi 2009. aastal nimega Melbourne Heart. Esimest korda mängiti kõrgliigas hooajal 2010–11. 2015. aastal sai klubi oma praeguse nime, kui selle ostis City Football Group.
2016. aastal võitis Melbourne City Austraalia karika FFA Cup, kui finaalis alistati Sydney tulemusega 1:0. Võiduvärava lõi Tim Cahill. 2019–20 põhihooajal saavutati klubi seni parim koht, milleks on teine. Samal hooajal jõuti liiga finaali, kus kaotati Sydneyle tulemusega 0:1.
Klubi kodustaadion on AAMI Park, mis mahutab 30 050 pealtvaatajat.
Klubi suurim rivaal on Melbourne Victory.
Praegune koosseis.
"Seisuga 25. september 2020"
Uinak

Uinak on lühiajaline magamine, mis enamasti võetakse ette päevasel ajal lisaks ööunele. Tavaliselt tehakse uinakuid ärkveloleku jooksul võimaliku väsimuse ja unisuse leevendamise eesmärgiga. Lisaks on võimalik teha uinakuid ka eesmärgiga valmistada end unepuuduseks ette. 
Uinakud moodustavad olulise osa juppune meetodist.
Eri maades ja kultuurides suhtutakse uinakutesse erinevalt. Lääne kultuuris eeldatakse, et lapsed ja vanemad inimesed teevad päevasel ajal uinakuid ning neile on selleks ette nähtud vastavad ajavahemikud ja magamiskohad (näiteks lastel lasteaias), kuid töötavate täiskasvanute puhul peetakse seda pigem ebatavaliseks.
Uinakute kasulikkus.
Uuringud näitavad lühikeste ja harjumuspäraste uinakute kasulikkust õppimisele. Isegi 10-minutiline lõunauinak võib parandada tähelepanuvõimet. Teismeliste ja noorte täiskasvanute tähelepanuvõime suurenes tänu lõunauinakule, mis parandas nende õpitõhusust. Lapsed, kes magavad regulaarselt päevaund on õhtuti unisemad ning magavad öösel paremini. Igas vanuses õpilaste reaktsioonikiirus ja uue teabe meenutamine paranes eriti tänu uinakutele, mis jäid alla 60 minuti pikkuseks. 
Uinakute kahjulikkus.
Uinakud võivad osutuda kahjulikuks kui neid on palju ja pika kestusega ning seotud mõne teise haigusega. On leitud, et erinevad terviseriskid (südame-veresoonkonna haigused, südameinfarkt, diabeet jne) on seotud harjumuspäraste uinakutega, eriti vanemaealistel inimestel. Harilikud uinakud on ka neuroloogilise degradeerumise, näiteks dementsuse indikaatoriks eakatel, kuna ajufunktsiooni vähenemine põhjustab suuremat unisust. 
Soovitused uinakute tegemiseks.
Ajastamine ja uinaku pikkus.
Lisaks väsimusele ja unepuudusele mägib uinakute vajaduses rolli ka tsirkadiaanrütm: unisus tõuseb pärastlõuna keskel, seega parim aeg uinakuteks on varajane pärastlõuna. Uuringud on soovitanud täiskasvanute uinaku pikkuseks 20-30 minutit. Noored lapsed ja vanurid võivad vajada pikemaid uinakuid, pikkusega 2-2,5 tundi. 
Une inertsus viitab "ajutisele unisuse, desorientatsiooni ja kognitiivsete võimete halvenemise ajale, mida kogetakse ärkamisel." Une inertsuse sümptomeid mõjutab uinaku pikkus. Kuna une inertsus tuleneb sügava une faasist ärkamisest, siis on inertsuse sümptomid tugevamad pika uinaku puhul. Näiteks 10-minutilise uinaku puhul ei koge inimesed inertsust, samas kui 30 minuti puhul võib seda esineda. Une inertsuse vältimiseks on soovituslik panna äratuskell. 
Keskkond.
Magama on lihtsam jääda kui ruumis on pime, vaikne ja jahe. Kardinad, silmamask, kõrvatropid või rahulik muusika võivad aidata.
Tunneta oma vajadusi.
Uuringud on näidanud, et uinakute tõhusust vähendab eksisteeriv unevõlg. Seega on oluline magada nii nagu keha seda vajab ning hoida oma unegraafik regulaarsena.
Kohtla-Järve Järve Vene Gümnaasium

Kohtla-Järve Järve Vene Gümnaasium oli vene õppekeelega gümnaasium Kohtla-Järvel Järve linnaosas aadressil Järveküla tee 39. Kool suleti 31. augustil 2019.
Kohtla-Järve Täiskasvanute Gümnaasium

Kohtla-Järve Täiskasvanute Gümnaasium on kool Kohtla-Järvel aadressil Tuuslari tänav 17. Kooli direktor on Olga Golovatšova.
Kool asutati 1959.
Nimed:
Wood Wide Web

Wood Wide Web on nimetus metsakoosluste risoomvõrgustiku kohta. Seeneniidistiku-võrgustiku kaudu on paljud eri liigid omavahel ühenduses ning vahetavad nii ainet kui ka informatsiooni. 
Nimetust Wood Wide Web on kasutanud ka Kanada Briti Columbia ülikooli metsaökoloog Suzanne Simard ja looduskirjanik Peter Wohlleben.
Wakkerstroom

Wakkerstroom on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Gert Sibande ringkonnas Pixley ka Seme vallas.
Wakkerstroom on asutatud 1859. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Wakkerstroomi elanikest mustanahalisi aafriklasi 87,86%, valgeid 10,19%, India või Aasia päritolu inimesi 1,34%, värvilisi 0,26% ja teisi 0,36%. Suulu keelt pidas emakeeleks 86,21% inimesi, inglise keelt 4,23%, afrikaani keelt 3,72% ja ndebele keelt 1,61%.
Daggakraal

Daggakraal on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Gert Sibande ringkonnas Pixley ka Seme vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Daggakraali elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,34%, India või Aasia päritolu inimesi 0,33%, värvilisi 0,15%, valgeid 0,05% ja teisi 0,13%. Suulu keelt pidas emakeeleks 90,72% inimesi, svaasi keelt 3,97%, sotho keelt 2,50%, inglise keelt 0,49% ja ndebele keelt 0,49%.
Volksrust

Volksrust on linn Lõuna-Aafrika Vabariigi Mpumalanga provintsis Gert Sibande ringkonnas, Pixley ka Seme valla halduskeskus.
Volksrust on asutatud 1888. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Volksrusti elanikest mustanahalisi aafriklasi 79,56%, valgeid 16,46%, India või Aasia päritolu inimesi 1,99%, värvilisi 1,65% ja teisi 0,34%. Suulu keelt pidas emakeeleks 72,39% inimesi, afrikaani keelt 15,77%, inglise keelt 4,41%, sotho keelt 1,74%, svaasi keelt 1,28% ja tsvana keelt 1,13%.
Breyten

Breyten on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Gert Sibande ringkonnas Msukaligwa vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Breyteni elanikest mustanahalisi aafriklasi 94,43%, valgeid 4,00%, värvilisi 0,79%, India või Aasia päritolu inimesi 0,57% ja teisi 0,20%. Suulu keelt pidas emakeeleks 81,42% inimesi, svaasi keelt 4,51%, afrikaani keelt 4,35%, inglise keelt 2,89% ja ndebele keelt 2,47%.
Maroko lippude loend

See on Marokos kasutatavate lippude loend. Maroko riigilipu koht vt artiklit Maroko lipp.
Delmas

Delmas on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Mpumalanga provintsis Nkangala ringkonnas, Victor Khanye valla halduskeskus.
Delmas on asutatud 1907. aastal.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Delmase elanikest valgeid 55,97%, mustanahalisi aafriklasi 40,19%, värvilisi 1,61%, India või Aasia päritolu inimesi 1,03% ja teisi 1,20%. Afrikaani keelt pidas emakeeleks 56,84% inimesi, suulu keelt 16,22%, ndebele keelt 8,50%, inglise keelt 7,18%, pedi keelt 2,57%, koosa keelt 1,57%, sotho keelt 1,51% ja tsvana keelt 1,13%.
Richard Vasard

Richard Martin Vasard (perekonnanimi kuni 1935 Hammer; 18. detsember 1903 Valga – 10. mai 1987 New York) oli eesti skulptor. 
Elukäik.
Õppis Ants Laikmaa ateljeekoolis ja Tallinna Kunsttööstuskoolis. 1932. aastal Rapla kivitööstuses töötades leiutas ta uudse kivilõhkumismasina, mille valmistamise õiguse müüs saksa ettevõtjatele. 1939. aastal esitles ta põllutööministeeriumi ja põllutöökoja esindajatele omakonstrueeritud kivipuurimise masinat. 1940. aastal sõitis ta Ameerika Ühendriikidesse, kus tema kivipuurimismasin oli äratanud ühe suurema masinaehitusetehase omanike tähelepanu, kes ostsid temalt patendi, et alustada puurimismasinate tootmist. Masinatehas asus New Yorgi osariigis, kuhu Vasard sõitis tehase kutsel ja kulul. Ühendriikides ootas teda töökoht tehase masinate ja kontrolli osakonnas. 
Vasard jäi Teise maailmasõja sündmuste tõttu sinna ka elama. 1942. aastal kohtus ta oma kolmanda abikaasa Melanie Jaaksoniga, kellega koos asuti elama New Yorki, kus Richard Vasard pidas aastaid tööriistapoodi. 
Looming.
Õppinud Ants Laikmaa juures küll maalikunsti, kujunes tema loominguliseks lemmikuks siisi skulptuur, mille valmistamisel sai ta ära kasutada ka omaleiutatud tehnoloogilisi uuendusi. Eesti Kunstimuuseumi kogus asub tema 1926. aastal valminud portreeskulptuur "Ema büst". Richard Vasard oli ka mitmete Vabadussõja mälestusmärkide autoriks.
Ka paguluses jätkas ta nii maalimist kui skulptuuride loomist.
Valve Junts

Valve Junts (22. juuni 1942 Rõude küla – 9. veebruar 2007 Tallinn) oli eesti pedagoog ja karikaturist.
Alghariduse sai ta Suure-Rõude algkoolis, hiljem kuni 1956. aastani Väike-Rõude algkoolis. Keskhariduse sai Lihula Keskkoolis, mille lõpetas 1960. aastal. Edasi õppis Tallinna Pedagoogilises instituudis.
1966. aastal oli EÜE Kõljala rühma malevas. Töötas kunstiõpetajana Kohtla-Järvel, Kiviõli I Keskkoolis ja Tallinna 24. Keskkoolis (Tallinna Kunstigümnaasiums). 
Tema karikatuure avaldati 1968–1970. aastatel ajalehes Leninlik Lipp.
Valve Junts suri Tallinnas Järve haiglas ja ta maeti 16. veebruaril Kirbla kalmistule.
Isiklikku.
Valve Juntsi ema oli Lääne Liisi, kodanikunimega Eliise Emmeliine Junts (sünd Klaassen), kes oli tuntud Läänemaa rahvalaulik ja suguvõsauurija.
Witfontein

Witfontein on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Sekhukhune ringkonnas Elias Motsoaledi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Witfonteini elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,82%, India või Aasia päritolu inimesi 0,07% ja teisi 0,07%. Pedi keelt pidas emakeeleks 45,20% inimesi, ndebele keelt 34,57%, suulu keelt 8,30%, svaasi keelt 3,11%, tsvana keelt 2,79%, sotho keelt 2,75% ja tsonga keelt 1,27%.
Jaan Hiie

Jaan Hiie (sündinud 14. augustil 1939) on eesti keemik
Ta lõpetas aastal 1962 Tallinna Polütehnilise Instituudi keemia-mäeteaduskonna keemilise tehnoloogia erialal.
Keemiakandidaat (1979, juhendajad: Jüri Varvas ja Enn Mellikov).
Tallinna Tehnikaülikooli (TTÜ) vanemteadur.
Töötanud päikeseelementide ("Solar cells", "Photo-voltaics") uurimise ja väljatöötamise alal.
IEEE liige aastast 1997.
IEEE Eesti Sektsiooni ("IEEE Estonia Section") liitosa Instrumentation and Measurement / Electron Devices / Engineering in Medicine and Biology (IM/ED/EMB Joint Societies Chapter) juht alates 2018. aasta märtsist.
Imiku piimasegu

Imiku piimasegu on imetaja piimal või sojapiimal põhinev imiku toitesegu, mida on kohandatud vastavaks imiku toitaine- ja energiavajadusele. 
Imiku piimasegu ei ole rinnapiimaasendaja, sest rinnapiima ei ole võimalik kunstlikult toota. Levinumad piimasegud sisaldavad puhastatud lehmapiima vadakut ja kaseiini, taimseid õlisid, laktoosi, vitamiine ja mineraalaineid. Täpne koostis sõltub tootjast. Lisaks on olemas ka piimasegusid, milles valguallikana kasutatakse lehmapiima vadaku ja kaseiini asemel sojauba, ja hüdrolüüsitud ehk lõhustatud valkudega piimasegusid, et vähendada allergiliste reaktsioonide kujunemist. Piimasegud on müügil valdavalt pulbri kujul ning valmistamiseks lisatakse läbikeedetud vesi. 
Arengumaades, kus on puhta joogivee puudus ja halvad sanitaartingimused, on piimasegutoidul oleval imikul 6–25 korda suurem risk surra diarröa ja 4 korda suurem risk surra kopsupõletiku tõttu võrreldes rinnapiimatoidul oleva imikuga. 
Piimasegu kasutamise põhjused.
Piimasegude kasutamiseks on eri põhjusi: 
Imikule on parim toit rinnapiim, sest selles on lisaks toit- ja mineraalainetele ka immunoglobuliinid, mis toetavad imiku immuunsüsteemi ja aju arengut.
Rinnapiimalt imiku piimasegule üleminekul ja kasutatava piimasegu vahetamisel tuleb nõu pidada arstiga.
Spetsiaalsed piimasegud.
Eraldi on kasutusel spetsiaalsed piimasegud, kui lapsel esineb laktoositalumatus, galaktoseemia või fenüülketonuuria. Laktoositalumatuse ja galaktoseemia korral kasutatakse piimasegusid, milles on laktoosi asemel kasutatud teisi süsivesikuallikaid. 
Lehmapiimavalguallergia korral sõltub piimasegu valik imikul esinevatest kaebustest. Valdavalt kasutatakse lehmapiimavalgu-allergia korral osaliselt või täielikult lõhustatud piimavalkudega piimasegusid, anafülaksia tekke ohu korral ka aminohapete piimasegusid. Kuigi kõik nimetatud aitavad vältida allergilisi reaktsioone piimavalkudega, ei toeta need tolerantsuse kujunemist. Seetõttu kasutatakse pHF-i tihti ka lehmapiimavalgu-tolerantsuse tekitamiseks. 
Piimasegu kasutamise tervisemõjud.
Kuigi paljude terviseprobleemide korral on piimasegu kasutamine imiku toitmiseks ainus võimalus, mõjutab selle kasutamine kasvava lapse tervist. Osaliselt või ainult piimaseguga toidetud laste seas esineb rohkem rasvumist ja astmat, seoseid on leitud ka düslipideemia ja insuliiniresistentsusega, mis suurendab tõenäosust 2. tüüpi diabeedi kujunemiseks.
Barbora Seemanová

Barbora Seemanová (sündinud 1. aprillil 2000 Prahas) on Tšehhi ujuja.
2016. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Ungaris Hódmezővásárhelys võitis ta kaks hõbemedalit: 100 meetri (54,97) ja 200 meetri vabaujumises (1.58,14). Ta pääses samal aastal toimunud suveolümpiamängudele Rio de Janeiros. 200 meetri vabaujumises sai ta 31. koha (2.00,26). Lisaks osales ta Tšehhi teatenaiskonnaga 4 × 100 meetri teateujumises vabastiilis, kuid eelujumises sai Tšehhi disklahvi.
2016. aasta lõpus toimunud lühiraja ujumise maailmameistrivõistlustel osales ta kokku alal: 50 meetri vabaujumises oli ta 29. (25,27), 100 meetri vabaujumises jäi jagama 23. kohta (54,59), 200 meetris sai 26. koha (1.58,62) ja 50 m liblikas 30. koha (27,36). Lisaks osales ta Tšehhi teatenaiskonna liikmena 4 × 200 meetri vabaujumises, kus püstitati küll rahvusrekord 7.52,89, kuid jäädi esimesena finaalist välja, 4 × 50 meetri kompleksujumises, kus saadi 10. koht (1.48,81), 4 × 10 meetri kompleksujumises, kus jäädi taas esimesena finaalist välja (3.56,86) ja 4 × 50 meetri kompleksujumise segateatevõistluses, kus saadi 11. koht (1.42,00).
2017. aasta Euroopa juunioride meistrivõistlustel Iisraelis Netanyas võitis ta kolm medalit: 50 meetri vabaujumises kuldmedali (25,06), 100 meetri vabaujumises hõbemedali (54.62) ja 200 meetri vabaujumises pronksmedali (1.59,32).
2018. aasta noorte suveolümpiamängudel Buenos Aireses võitis ta kaks kuldmedalit: 50 meetri vabaujumises (25,14) ja 100 meetri vabaujumises uut Tšehhi rekordit tähistava 54,19-ga. Lisaks võitis ta 200 meetri vabaujumises pronksmedali (1.58,25).
Seemanová nimel on Tšehhi rekordid lisaks 50 meetri (25,06) ja 200 meetri ujumises pikal rajal (1.58,14) ning 50 ja 200 vabaujumises lühirajal (vastavalt 24,57 ja 1.55,85).
Saksa tankimuuseum

Saksa tankimuuseum (saksa: "Deutsches Panzermuseum Munster (DPM)") on soomustatud lahingumasinate muuseum Munsteris Saksamaal, Munsteri väljaõppeala laagri asukohas (mitte segi ajada Münsteri linnaga). Selle peamine eesmärk on Saksa soomusvägede ajaloo dokumenteerimine aastast 1917.
See pärineb 1983. aastal "Panzertruppenschule", "Bundeswehri" (Saksa armee) kooli õppekogust Saksa soomusüksuste ohvitseride ja allohvitseride väljaõppeks. Nüüd on see kõigile avatud muuseum, mida üheskoos juhivad Munsteri omavalitsus ja "Lehrsammlung der Panzertruppen und Heeresaufklärungstruppe am Ausbildungszentrum Munster" (soomusvägede õppekogud).
Muuseumi pindala on üle 9000 m², sealhulgas 7500 m² näitusesaale. 2003. aastal avas muuseum uue hoone eriväljapanekuteks, muuseumi poe ja kohviku.
Väljapanekud.
Muuseum näitab tanke, sõjaväeveokeid, relvi, väikerelvi, vormiriietust, medaleid, dekoratsioone ja sõjavarustust Esimesest maailmasõjast tänapäevani. Näituse süda on kogu umbes 40 "Bundeswehri" ja endise Ida-Saksa ("Nationale Volksarmee") tankist, samuti 40 Saksa tankist ja muudest "Wehrmachti" veokitest Teisest maailmasõjast. Lisaks on siin tankid Nõukogude Punaarmeest, Briti armeest ja Ameerika Ühendriikide armeest Teisest maailmasõjast, samuti moodsad tankid, nagu Iisraeli Merkava. Enamus veokeid on töökorras, käivad taastamistööd kõigi näidiste töökorda tegemiseks. Muuseumi restaureerimispersonal teeb iga sõiduki kohta ulatuslikke uuringuid, et taastada see oma algsel kujul ja värviskeemil. Suures soomukite kogus on mõned haruldased või ainulaadsed. Näiteks on muuseumis Saksa Esimese maailmasõja tanki A7V koopia, ainus oma tüüpi näidis Euroopas, ja soomustatud politseisõiduk Weimari vabariigi ajast. Lisaks on seal üks vaid kahest säilinud Sturmpanzer VI-st, samuti Jagdpanzer IV prototüüpversioon. Sõjajärgsest ajast on olemas "Bundeswehri" prototüübid, sealhulgas Leopard 1, Kanonenjagdpanzer tankihävitaja ja MBT-70, USA-Saksa äpardunud disain. Leopard 1 tanki sisemusse, mis asub välistingimustes, saab siseneda trepi ja torniredeli kaudu.
Enda nimel ei soovi muuseum näidata tanke lihtsalt kui tehnoloogiaajaloo väljapanekut. Käimasolevate reformide abil soovib see panna need teaduse ja ajaloo konteksti. Tanke kui tehnilisi objekte nähakse lähtepunktidena laiemas ajaloolises kontekstis, millest muuseum tahab oma väljapanekutega paljudes ajaloolistes perspektiivides rääkida: sotsiaal-, majandus-, poliitiline ja kultuuriajalugu. Kaasaegse sõjaajaloo näitlejana sisaldab muuseum endiselt muuseumi vanu perspektiive: operatiivajalugu ja poliitiline ajalugu on tankimuuseumis endiselt omal kohal.
"Elemente des Krieges" ("Sõja elemendid"), teemaatilised rühmad väiksemates väljapanekutes neljal alal või "teel":
Täiendavad eriväljapanekud on Erwin Rommeli surimask ja tema tuunika, mis peeti pikka aega algupäraseks. Nüüd on võltsvormil selgitus selle kohta, kuidas võltsing avastati ja miks muuseum peab oma eksponaate korduvalt uurima.
Vivian Traks

Vivian Traks (sündinud 4. juuni 1930 Tallinnas) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.
1966. aastal lõpetas ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise eriala Gustav Ernesaksa õpilasena.
Aastatel 1961–1992 oli ta Mihkel Lüdigi nimelise Pärnu Meeskoori peadirigent.
Aastatel 1963–1985 töötas ta Pärnu Muusikakoolis klaveriõpetajana. Aastatel 1980–1985 oli ta Pärnu Muusikakooli direktor.
Tegijanimi

Tegijanimi (ladina keeles "nomen agentis") on tegevust kirjeldavast sõnast tuletatud nimisõna, mis märgib millegi tegijat; näiteks "tegija" on tegijanimi tegusõnast "tegema".
Arabistika

Arabistika on uurimisharu, mis tegeleb araabia keele ja kultuuriga ning mida üldiselt uuritakse väljaspool araabia maid. 
Eestis õpetatakse seda Tallinna Ülikoolis Lähis-Ida uuringute nimetuse all. 
Arabistide uuringud hõlmavad araabia maade geograafiat, ajalugu, religiooni, keelt, poliitikat, kirjandust ja muud kultuuri.
Rischmannshofi nõmmemuuseum

Rischmannshofi nõmmemuuseum (saksa: "Heidemuseum Rischmannshof") on vabaõhumuuseum Walsrodes, Saksamaal.
Ajalugu.
Rischmannshof avati 1912. aastal kui üks esimesi vabaõhumuuseume Saksamaal. Muuseum koosneb talumajapidamisest koos kõrvalhoonetega ja muudest väljapanekutest. Paiga südames on õlgkatusega puitraamiga kodamaja ("Fachhallenhaus") ehitatuna kahepostilise talumajana aastal 1798. Algselt seisis see Hartemis Bad Fallingbosteli lähedal ja pandi Walsrodes uuesti kokku. Lisaks on paigas sulasemaja ("Heuerling" või "Häusling"), mis on pärit Fuldest ja umbes samast ajast, samuti mesilatüüp, mis on kohapeal tuntud kui "Bienenzaun". Ait "Treppenspeicher" Oberndorfmarkist pärineb aastast 1669. Mõni aeg hiljem ehitati paika pagaritöökoda 1752. aastast ja puitraamiga ait koos töötoaga aastast 1842.
Muuseumi filiaal on Klein Eilstorfi vanas külakoolis, mis pärineb aastast 1900.
Näitused.
Peahoone loodi alamsaksa majana ja selle põhikorrusel on traditsiooniline eluruumide ("Dönzen") jaotus, avatud köök ("Flett") tulekoldega ja saal kariloomade latrite või tallidega ("Stallungen"). Atmosfäär on kujundatud tüüpilisele nõmmetalule sobiva mööbli ja tööriistadega. Hoone ülemisel korrusel on Hans Brüggemanni näitus, mis kujutab veidi Walsrode linna ajalugu, ja Hermann Lönsi tuba. Lönsi toas on poeedile ja kirjanikule kuulunud algupärased esemed ja mööbel, samuti tema tööde esmatrükid, autogrammid ja väljaanded.
Kalle Tamra

Kalle Tamra (sündinud 19. novembril 1932) on eesti muusikapedagoog.
Ta on lõpetanud 1971. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi muusikateaduse erialal (Helju Tauki õpilasena).
Ta on töötanud Vanemuise teatri kooriartistina ja Tartu I Muusikakooli muusikaajaloo õpetajana. 
Ta oli Abja Laste-Muusikakooli asutaja ja aastatel 1961–1965 selle muusikakooli direktor. Aastatel 1966–2003 oli ta Viljandi Muusikakooli direktor.
Aastatel 1989–1993 oli ta Viljandi linnavolikogu liige.
Ta on koostanud muusikakoolidele õppekavu ja valmistanud õppevahendeid. Ta on ka Viljandi Kammerkoori asutaja. 
Aastatel 1992–1994 oli ta Eesti Televisiooni saatesarja "Vahva mees, kes pilli teeb" saatejuht.
Isiklikku.
Tema vanem poeg Tonio Tamra on vedanud vastutusrikkaid muusikaga seotud hoonete ehitusprojekte ja jätkas pärast isa pensionile jäämist aastatel 2003–2022 Viljandi Muusikakooli juhtimist. Aastatel 2022–2024 oli ta Viljandi abilinnapea. 
Keskmine poeg, fagotimängija Kulvo Tamra on endine Vanemuise kontserdimaja juht ja orkestrant. 
Kalle Tamra venna Ako poeg Kait Tamra on armastatud laululooja ja viiuliõpetaja.
Teet Lindma

Teet Lindma (4. novembril 1948 Ida-Virumaal Sondas) on eesti kunstnik ja karikaturist.
Ta on sündinud Ida-Virumaal, kuid kasvanud üles Tarvastus. Ta on õppinud Sonda 7-klassilises Koolis ja Holstre 8-klassilises Koolis, mille lõpetas 1964. aastal. 1967. aastal lõpetas ta Tallinna Linnakutsekooli nr 12 ehitustisleri erialal. 
Ehituse asemel läks tööle hoopis auto- ja bussijuhiks. Hiljem töötas Viljandi Metsakombinaadis ja Viljandi kultuurimajas, kus ta on alates 1989. aastast ka Viljandi kunstiklubi president. Lisaks maalimisele on joonistaanud karikatuure, mida avaldati 1970.–1980. aastatel ajalehes Tee Kommunismile. Alates 1988. aastast on osalenud oma maalidega kunstinäitustel nii kodu- kui ka välismaal. Lisaks on ta kirjutanud ka haikusid, mida avaldati 2007. aastal eesti autorite haikude kogumikus.
Teet Lindma korraldab alates 2001. aastast ka Edmund Valtmani nimelist karikatuurivõistlust.
Andrés D'Alessandro

Andrés Nicolás D'Alessandro (sündinud 15. aprillil 1981 Buenos Aireses) on endine Argentina jalgpallur. Ta mängis poolkaitsja positsioonil erinevates Argetnina, Saksamaa, Inglismaa, Hispaania, Brasiilia ja Uruguay klubides.
Ta alustas klubikarjääri 2000. aastal Argentina klubis River Plate, kellega tuli Argentina meistriks kokku kolmel korral. Seejärel mängis ta neli aastat Euroopas, esmalt Saksamaal VfL Wolfsburgis, seejärel Inglismaal Portsmouthis ja lõpuks Hispaanias Zaragozas.
Internacionaliga liitus ta juba 2008. aastal ning oli klubi nimekirjas aastani 2020. Aastal 2022 mängis ta Internacionali eest veel ühe mängu.
Koondisekarjäär.
2001. aastal tuli D'Alessandro Argentina kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. Ta lõi turniiril kokku kaks väravat.
Argentinat esindas ta koondises aastatel 2003–2011 kokku 28 korda ja lõi kolm väravat.
2004. aasta Copa Américal sai ta Argentina koondisega teise koha. Ta lõi turniiril ühe värava: esimeses alagrupimängus Ecuadori vastu.
2004. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiril tuli ta Argentina olümpiakoondise koosseisus olümpiavõitjaks.
Segustamine

Segustamine on signaalitehnikas kasutatav mõiste, mille all mõeldakse kahe või enama signaali summeerimist (liitmist) või korrutamist.
Signaalide segustamine nende summeerimise kujul on kasutusel helitehnikas ja on tuntud kui helisignaalide miksimine ("sound signal mixing"). Vastavaid seadmeid nimetatakse helitehnikas mikseriteks ehk mikserpultideks. Samalaadset tehnikat kasutatakse ka videosignaalide puhul ("video signal mixing").
Signaalide segustamine nende omavahelise korrutamise teel on kasutusel peamiselt raadiotehnilistes seadmetes ja elektroonsetes mõõtevahendites. Tüüpiliseks raadiotehniliste signaalide segustamise näiteks on segustamine superheterodüünvastuvõtjas, mis toimub vahesagedusega signaali saamiseks.
Signaalide segustamiseks saab lugeda ka sünkroondetekteerimist.
FS

FS või Fs või fs võib tähendada järgmist:
Ilmar Noor

Ilmar Noor (sündinud 23. juulil 1941 Muhul) on eesti kaugsõidukapten, Eesti Mereakadeemia õppejõud.
1966 lõpetas ta Leningradi Admiral S. O. Makarovi nimelise Kõrgema Inseneride Merekooli (ЛВИМУ) insener-laevajuhina.
Aastast 2006 on Eesti Mereakadeemia lektor.
2014 pälvis ta tunnustuse aasta mereharija.
Karl Kesa

Karl Kesa (1. jaanuar 1902 Viljandimaa – 15. jaanuar 1960 Stockholm) oli eesti ajakirjanik 
Ta oli Riigi Ringhäälingu asutaja ja toimetaja (1926–1928), tegevtoimetaja (1935–1938), Päevalehe toimetaja (1927–1931) ja Berliini korrespondent (1929–1931), Ringhäälingu päevauudiste toimetaja (1934–1940) ja saatekava üldtoimetaja (1937–1940), Raadiolehe toimetaja (1937–1938).
Kuulus 1925. aastast Eesti Ajakirjanike Liitu. 
1944. aastal põgenes Kesa Saksamaale ja töötas Ameerika Hääle toimetajana Münchenis. 1949. aastal siirdus Rootsi.
Burgerregt

Burgerregt on linn Lõuna-Aafrika Vabariigis Limpopo provintsis Capricorni ringkonnas Bloubergi vallas.
Lõuna-Aafrika Vabariigi 2011. aasta rahvaloenduse andmetel oli Burgerregti elanikest mustanahalisi aafriklasi 99,94% ja India või Aasia päritolu inimesi 0,06%. Pedi keelt pidas emakeeleks 96,34% inimesi ja suulu keelt 0,91%.
Otto Kirotar

Otto Kirotar (4. august 1933 Räpina – 5. detsember 2020) oli eesti karikaturist.
Otto Kirotar õppis Raadama 7-klassilises koolis. 1949. aastal, mil ta oli alles 15-aastane, küüditati ta vanemad Siberisse ning ta jäi üksi Eestisse elama. Kolis Tartusse ja õppis Tartu 5. Keskkoolis. 
1951. aastal võeti ta sõjaväkke. Pärast sõjaväge tuli tagasi Tartusse ja töötas Tartu Alumiiniumitehases treialina. 1963. aastal kolis Viljandisse, kus töötas piimakombinaadis varustajana. Hiljem töötas Elektrivõrkudes. Alates 1991. aastast elas Siniallikul.
Tema esimene karikatuur ilmus 1961. aastal ajalehes Edasi. 1963. aastal ilmusid tema karikatuurid Viljandi ajalehes Tee Kommunismile.
Balmorali loss

Balmorali loss (inglise ja šoti keeles "Balmoral Castle") ja seda ümbritsev valdus moodustavad Briti kuninglikule perekonnale kuuluva suveresidentsi. Valdus asub Dee jõe ääres ("Royal Deeside") Aberdeenshire'i piirkonnas Põhja-Šoti mägismaa idapoolsel äärealal, jäädes 2003. aastal moodustatud Cairngormsi rahvuspargi territooriumile.
Arhitektuur.
Loss on ehitatud šoti paruniarhitektuurile kohaselt historitsistlikus stiilis ja see valmis 1856. aastal, veidi hiljem lammutati kõrval asunud vanem kindlus.
Kroon (telesari)

"Kroon" (originaalpealkirjaga "The Crown") on inglise stsenaristi Peter Morgani loodud ajaloolis-biograafiline draamasari kuninganna Elizabeth II elust ja valitsemisajast. 
Sarja esimene hooaeg hõlmab perioodi ta abielust prints Philipi, Edinburghi hertsogiga 1947. aastal, kuni ta õe printsess Margareti ja Peter Townsendi kihluse purunemiseni 1955. aastal. Teine hooaeg algab 1956. aastal toimunud Suessi kriisiga ning vältab kuni peaminister Harold Macmillani ametist loobumiseni 1963. aastal ja prints Edwardi sünnini 1964. aastal. Kolmas hooaeg toimub perioodil 1964–1976, keskendudes muuhulgas Harold Wilsoni kahele ametiajale peaministrina, ning neljandas figureerivad kesksetel kohtadel Margaret Thatcher ja Diana, Walesi printsess.
"Krooni" idee kujunes välja Morgani 2006. aastal esilinastunud filmi "Kuninganna" ja 2013. aastal esietendunud näidendi "The Audience" põhjal. Morgan nägi ette sarjale kuus hooaega, kokku 60 jagu. Plaani kohaselt pidid peaosatäitjad vahetuma iga kahe hooaja tagant, näitamaks tegelaste vananemist. Kahes esimeses hooajas kehastab kuninganna Elizabethi Claire Foy, prints Philipit Matt Smith ja printsess Margaretti Vanessa Kirby. Järgneval kahel hooajal kehastab kuningannat Olivia Colman, prints Philipit Tobias Menzies ja printsess Margareti Helena Bonham Carter. 
Esimene hooaeg ilmus Netflixis 4. novembril 2016, teine 8. detsembril 2017 ja kolmas 17. novembril 2019. Kriitikud on sarja kiitnud silmapaistva näitleja-, režissööri- ja operaatoritöö eest, hinnates samuti seriaali võrdlemisi paikapidavat ajastutruudust. Sari on pärjatud Ekraaninäitlejate Gildi auhindadega parima näitleja (Lithgow) ja parima näitlejanna (Foy) kategoorias. Samuti on sarja kaks esimest hooaega saanud Primetime Emmydel kokku 26 nominatsiooni, seehulgas kaks korda silmapaistvama draamaseriaali kategoorias.
Briti televisioonikriitikud on neljandat hooaega hinnanud "ebatäpseks" ja "monarhia-vastaseks". Ajakirjanik Simon Jenkins nimetas seda The Guardianis ilmunud artikliks "võltsajalooks", "ja loomevabaduse pahatalikuks ärakasutamiseks", mis püüdis ajalugu kunstlikult sobituma omaenda loodud narratiiviga, ning lisas, et "Morgan võinuks oma mõtet väljendada tõest lähtuvalt". Kuningliku perekonna eluloolane Sally Bedell Smith kritiseeris ajaloolisi möödapanekuid ja kuningliku pere negatiivset kajastust: "Kuna "Kroon" on nii luksusliku produktsiooniga, sedavõrd tabavalt näideldud ja kavalalt kirjutatud, ning nõnda suure rõhuasutusega ajalooliste sündmuste visuaalsete detailidele, pannakse vaatajad arvama, et see mida nad näevad ongi tegelikkuses juhtunud". Suurbritannia kultuuriminister Oliver Dowden soovitas, et sarja alul peaks olema teavitus väljamõeldud sisu kohta.
Šoti parunistiil

Šoti parunistiil (inglise keeles "Scottish Baronial", "Scots Baronial" või "Baronial style") oli 16. ja 17. sajandi ehitiste (eriti losside, kindluste ja vallitornide) ilmestamiseks kasutatud arhitektuuriline stiil Šotimaal ja Põhja-Iirimaal. 
Uusparuni stiil.
Parunistiil taaselustus (inglise keeles "Scottish Baronial Revival") historitsistlikult avalike hoonete, eluhoonete ning maakodude ehituses 19. sajandil üle Briti impeeriumi. Kuna Šotimaa oli Põhja-Ameerikaga heas Atlandi-üleses ühenduses, kandsid šoti emigrandid uusparuni stiili mõjutused otse Ameerika Ühendriikide idaranniku kirdeosariikidesse ja Kanada idaprovintsidesse.
Eestist võib stiili näiteks tuua Balmorali lossi jäljendava Alatskivi lossi.