tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Tallinna õhuasjanduse ühing

Tallinna õhuasjanduse ühing oli 8. oktoobril 1930 Tallinnas loodud ühing, mille eesmärk oli äratada rahvas huvi ja motivatsiooni eralennunduse vastu ning kaasata eesti rahvast selle arendamisse.
Ühingu eesmärk.
Oluline põhjus rahva kaasamiseks peitus selles, et riigil ei olnud raha riigikaitseks piisavalt võimeka lennuväe arendamiseks ja hoidmiseks. Eralennunduselt oodati abi lendurite ettevalmistamisel ja lennuväge toetavates ettevõtmistes, näiteks vajalike rajatiste loomisel või õhuvaatluste tegemisel. Ühingu juhtkonna seisukoht oli, et Eesti on oma geopoliitilise asukoha tõttu väga ohustatud ega saa sellepärast lasta teistel riikidel siin vabalt ise tegutseda ega saa tegutseda teiste riikide jälgedes. See tähendab, et ei tahetud lasta kogu lennunduse arengul Eestis juhinduda vaid sellest, kuidas välismaal areng toimub, ega lasta tegutseda Eestis ainult välismaistel lennundusettevõtetel. Ei olnud aktsepteeritav osta kogu tehnika ja varustus välismaalt, sooviti kasutada kodumaist materjali ja tööjõudu. Kogu tegevus oli oluline, et kaitsta rahva toel riiki õhu- ja gaasirünnakute eest.
Esimene eralennuki omanik Eestis oli rikas parun Ungern-Sternberg. Ta toetas raha ja hangitud materjalidega ühingu tarbeks purilennukite ehitamist ja purilennukite lendurite koolitamist. Tallinna õhuasjanduse ühing organiseeris samuti eralennukooli kursuseid.
Esialgne koosseis.
Juhatussse kuulusid:
esimees O. Köster, esimehe abid: A. Uesson, kindral J. Roska, R. Tomberg, A. Tõllasepp, kindral J. Soots, sekretär J. Tiitso ja liikmed K. Jürgenson, L. Sepp, kindral J. Tõrvand.
Propaganda sektsiooni kuulusid:
esimees kindral J. Roska, propaganda komitee esimees F. Uibopuu ja liikmed H. Vellner, P. Kanarik,  K. Valdson, ltn Treufeldt, G. Ströhm, E. Treufeldt, major A. Vernik., samuti noortekomitee esimees J. Kana ja liikmed H. Tõnisson, J. Lossmann, A. Meikop, J. Jäik, J. Tederson.
Majanduslikku sektsiooni kuulusid:
esimees  K. Jürgenson; 
majandusliku komitee esimees L. Sepp ja liikmed A. Kask, F. Tannebaum, J. Puhk, G. Scheel, P. Ööpik, G. Vestel;
tööstuse komitee esimees O. Hinto ja liikmed M. Luther, ins  J. Oja, ins Gõersson, K. Vachmann;
tehnilise komitee esimees J. Teimann Kapt ja liikmed G. Matvei, ltn P. Sepp, A. Elbrecht, J. Täks, kapt A. Under, O. Puusepp, O. Org, J. Ots;
transport komitee esimees A. Elbrecht ja liikmed A. Meerits, R. Uritam, G. Gahlnbäck, R. Holst, kol-ltn J. Vellerind;
juriidilise komitee esimees J. Tiitso ja liikmed K. Selter, J. Käiv, E. Maddison, A. Elbrecht.
Spordi- ja väljaõppe sektsiooni kuulusid:
esimees H. Tomberg;
lennuasjanduse teoreetilise väljaõppe komitee esimees major A. Vernik, lennu väljaõppe komitee esimees kapt V. Gutmann ning lennuspordi komitee esimees R. Holst.
Õhukaitse sektsiooni kuulusid:
esimees kindral J. Tõrvand;
õhukaitseks ettevalmistamise komitee esimees major O. Kurvits ja liikmed kol F. Pinka, R. Moormann, V. Rotenbork, J. Toffelmann;
gaasikaitse komitee esimees dr Voogas, abiesimees kol D. Buxhöevden, sekretär J. Köstner ja liikmed ltn S. Urbanovitsch, V. Sihle, H. Maide,  F. Kogel, J. Mõttus, J. Tiitso.
Allentsteig

Allentsteig on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Allentsteigi lähedal asub Saksamaa Teise maailmasõja kalmistu peaaegu 3900 hauaga. Peamiselt Saksa sõdurid, kes hukkusid Teise maailmasõja viimastes lahingutes - püüdes takistada Venemaa edasitungi Austriasse ja Saksamaale. Kalmistu asub Austria sõjaväe väljaõppeasutuse kõrval.
Altmelon

Altmelon on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Arbesbach

Arbesbach on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Bärnkopf

Bärnkopf on vald ("Gemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Bad Traunstein

Bad Traunstein (varem Traunstein) on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
2010. aastal sai amatlikuks nimeks "Bad Traunstein", viidates kohalikule spaakompleksile, mis oli avatud mõni aasta varem.
Echsenbach

Echsenbach on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Kiruna valla vapp

Kiruna valla vapp on Rootsi Kiruna valla vallavapp. Varem oli see Kiruna linna vapp. 
Kui Kiruna oli munitsipaalasula, siis Kirunal ega Jukkasjärvi maavallal vappi ei olnud. Enne munitsipaalasula ja maavalla ümberkorraldamist arutati vapiküsimust. Linna soomekeelne nimi "Kiiruna" ja põhjasaamikeelne nimi "Giron" tähendavad lumepüüd, sellepärast sooviti vapile seda lindu (kõnelev vapp). Samuti sooviti asula tekkele aluse pannud rauamaagikaevandamise järgi raua alkeemilist sümbolit. 
Vapi lõi selle soovi järgi Riigiheraldikaamet ja Kuninglik Majesteet kehtestas selle 1949. Kui Kiruna linn oli 1971. aastal liidetud Karesuando maavallaga, nii et moodustus Kiruna vald, registreeriti vapp uute reeglite järgi 1974. aastal Patendi- ja Registreerimisametis (Patent- och registreringsverket). Karesuando vallal ei olnud vappi.
Põõsapea lahing

2.9.1951 hilisõhtul tulid randa 4 luurajat. 
Lembit Ustel
Aksel Pors
Friedrich-Priidu Põld 
keegi Kreumsi nime kandnud mees.
Neid varitses N-Liidu piirivalve. 
Tulevahetuses hukkusid kõik neli luurajat ja teadmata arv okupatsioonivägede piirivalvureid. 
Teada on, et hukkus piirivalve ohvitser Kozlov.
Praeguseks on avatud seal mälestuskivi.
AM-raadio

AM-raadio on raadiohäälingu vorm, mis põhineb amplituudmodulatsiooni (lühend AM, inglise keeles "amplitude modulation") kasutamisel. 
Raadio algus.
Raadiosidele panid 19. sajandi lõpus ja 20. sajandi alguses aluse teadlased Heinrich Hertz ja Guglielmo Marconi. Marconi oli esimene, kellel õnnestus edukalt esimese raadiosignaali edastamine. Esimesed regulaarsed AM-raadioülekanded algasid 1920. aastatel. KDKA raadiojaam Pittsburghis Pennsylvanias ja WWJ raadiojaam Detroitis Michiganis hakkasid regulaarselt edastama programme, sealhulgas uudiseid, muusikat ja meelelahutust.
AM ("Amplitude modulation") – raadio sellisel kujul, nagu tänapäeval tuntakse, tekkis 1906. aastal, kui Reginald Fessenden edastas esimest korda ajaloos kõnet ja muusikat sisaldava signaali raadiolainete kaudu, kasutades saate ja vastuvõtu seadmetes AM-modulatsiooni. Amplituudmodulatsioon (AM) on meetod, mida kasutatakse elektroonilistes sidevahendites, eriti raadiosaatjates, teabe edastamiseks, muutes kandelaine amplituuti vastavalt edastatava signaali hetkeamplituudile. Põhimõte: AM-modulatsioonis muudetakse kandelaine amplituuti proportsionaalselt edastatava signaali amplituudiga. Saadud signaal sisaldab algset heli- või andmesignaali, mille saab kätte demoduleerides vastuvõetud signaali.
AM-raadio eelised.
Üks AM-raadio peamisi eeliseid on selle võime pakkuda katvust suurel alal, kasutades madalat võimsust. See tuleneb sellest, et AM-raadiolained saavad pikki vahemaid läbida, põrkudes tagasi ionosfäärilt, maa atmosfääri kihilt, mis peegeldab raadiolaineid tagasi maapinnale. Selle tulemusena võib AM-raadiosignaale vastu võtta sadade või isegi tuhandete kilomeetrite kaugusel saatjast. 
Teine AM-raadio eelis on selle lihtsus. AM-raadio vastuvõtjad on suhteliselt lihtsa ehitusega ja kerged kasutada ning nende jaoks on vaja vähem keerukat elektroonikat kui FM-vastuvõtjate jaoks. See muudab AM-raadio kulutõhusaks lahenduseks piirkondades, kus ressursid on piiratud. 
Kuigi AM oli tõhus, oli sellel tõsiseid puudusi. Helikvaliteet ei olnud väga hea ja saateid sai edastada ainult ühe helikanali kaudu. Seetõttu arendas ameeriklane Edwin Armstrong 1933. aastal välja uue meetodi heli edastamiseks raadiolainete kaudu. Seda tuntakse sagedusmodulatsioonina (FM). Selle asemel, et suurendada amplituuti, muudeti signaali sagedust. See osutus palju paremaks heli edastamise viisiks kui AM. Lisaks võimaldas see signaalide multipleksimist, mis lubas muusika stereona edastamist.
Ungari must armee

Must Armee (, ladina keeles: Legio Nigra), mida nimetatakse ka Mustaks Leegioniks/Rügemendiks oli Ungari kuninga Mátyás I valitsusajal teeninud armee. Selle varajase palgasõdurite armee tuumik pärines tema isa János Hunyadi ajast 1440. aastate alguses. Elukutselise alalise palgaarmee idee pärines Mátyási noorpõlvest, kui ta luges Julius Caesari elust. 
Ungari must armee tegutses aastatel 1458–1494. Teiste riikide palgasõdurid sellel ajastul värvati kriisi ajal üldisest elanikkonnast ning nad töötasid suurema osa aastast pagarite, põllumeeste, tellisemeistritena jne. Seevastu Musta armee mehed võitlesid hästi tasustatud täiskohaga palgasõduritena. See oli alaline palgasõdurite armee, mis vallutas suure osa Austriast (sealhulgas pealinna Viini 1485. aastal) ja üle poole Tšehhi krooni maadest (Moraavia, Sileesia ja Lausitzi) ning võitis olulise võidu Osmanite vastu Leivavälja lahingus 1479. aastal.
Mátyás mõistis varajaste tulirelvade tähtsust ja võtmerolli jalaväes, mis aitas suuresti kaasa tema võitudele. Igal neljandal Musta armee sõduril oli arkebuus, mis oli tol ajal ebatavaline suhe. Keskaegse püssirohu kõrge hind takistas neil seda veelgi tõsta. Isegi kümme aastat pärast Musta armee laialisaatmist, 16. sajandi vahetusel, kasutas tulirelvi vaid umbes 10% Lääne-Euroopa sõduritest. Armee põhiväed olid jalavägi, suurtükivägi ning kerge- ja raskeratsavägi. Raskeratsaväe ülesanne oli kaitsta jalaväge ja suurtükiväge, samal ajal kui teised korpused sooritasid üllatusrünnakuid vaenlase vastu. Musta armee kergeratsaväest kasvasid välja esimesed husaarirügemendid.
Alguses koosnes armee tuumik 6000–8000 palgasõdurist. 1480. aastatel oli see arv 15 000–20 000, kuid suure Viini sõjaväeparaadi ajal 1485. aastal ulatus armee suurus 28 000 meheni (20 000 ratsanikku, 8000 jalaväelast). Seega oli Must armee palju suurem kui Prantsusmaa kuninga Louis XI armee, mis oli ainus olemasolev alaline professionaalne Euroopa armee sel ajastul. Sõdurid olid peamiselt tšehhid, sakslased, serblased, poolakad ja alates 1480. aastast ungarlased.
Must armee polnud Mátyás I ainus palgasõdurite armee. Põhja-, lääne- ja idapoolseid piirilinnuseid valvasid valdavalt kohalike aadlike sõdurid, mida rahastati aadlike omatuludest; Lõuna-Ungari Osmanite piiritsoonis oli aga suur professionaalne alaline armee, mida rahastas kuningas. Erinevalt Musta armee sõduritest oli tegemist alaliste garnisonidega. Ükski teine tolleaegne Euroopa riik poleks suutnud nii kaua säilitada kahte suurt paralleelset armeed.
Mátyás I surm tähendas Musta armee lõppu. Aadlikekogul õnnestus riigi kaitsevõime arvelt maksukoormust vähendada 70–80 protsenti, mistõttu ei suutnud vastvalitud kuningas Ulászló II katta armee kulusid. Kuningas Ulászló II kinkis suurema osa kuninglikest valdustest ja sissetulekuallikatest aadlile. Pärast Musta armee laialisaatmist lammutasid Ungari magnaadid ka riiklikud haldussüsteemid ja bürokraatia kogu riigis. Riigi kaitse lagunes, kuna piirivalvurid ja lossigarnisonid jäid maksmata, kindlused lagunesid ja kaitsevõime tugevdamiseks maksude tõstmise algatused lämmatati.
Charlotte, kuninglik printsess

Charlotte Auguste Mathilde, kuninglik printsess (29. september 1766 – 6. oktoober 1828) oli Württembergi kuninganna, Württembergi kuningas Friedrich I abikaasa.
Ta oli Ühendkuningriigi kuninga George III ja tolle abikaasa Charlotte von Mecklenburg-Strelitzi vanim tütar ja neljas laps. 22. juunil 1789 anti talle ametlikult kuningliku printsessi tiitel.
18. mail 1797 abiellus Charlotte Londonis St Jamesi palees Württembergi hertsogi Friedrich II Eugeni ning Friederike Sofia Dorothea von Brandenburg-Schwedti vanima poja ja troonipärija, pärusprintsi Friedrichiga. Abikaasa Friedrich asus sama aasta 22. detsembril Württembergi hertsogkonna troonile.
Ta on suri 1828. aasta 6. oktoobril Ludwigsburgi lossis ja on maetud seal paiknevasse hauakambrisse.
Ding Junhui

Ding Junhui (hiina keeles 丁俊晖; sündinud 1. aprillil 1987 Jiangsus Hiinas) on Hiina elukutseline snuukrimängija. Ta on edukaim Aasiast pärit snuukrimängija. Ta on võitnud UK Championshipi turniiri (2005, 2009, 2019), Mastersi (2011). 2016. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis finaali.
Friedrich I (Württembergi kuningas)

Friedrich I (Friedrich Wilhelm Karl; 6. november 1754 – 30. oktoober 1816) oli Württembergi valitseja 1797. aastast kuni oma surmani.
Aastatel 1797–1803 oli ta Württembergi hertsog, 1803–1806 esimene ja ainus Württembergi kuurvürst ja alates 1806. aastast Württembergi kuningas.
Perekond ja varane elukäik.
Friedrich sündis 6. novembril 1754 Treptow an der Regas Preisimaal (täna Trzebiatówis Poolas) hiljem Württembergi hertsogiks saanud Friedrich II Eugeni ja tema abikaasa Friederike Dorothea Sophia von Brandenburg-Schwedti esimese pojana. Tema 1759. aastal sündinud õde Sophie Dorothee Auguste Louise abiellus 1776. aasta oktoobris tsareevitš Pauliga, kellest sai hiljem Vene keiser Paul I.
1774. aasta juunis astus ta Preisi armee teenistusse, saades ooberstiks Lölhöffeli kürassiirirügemendis. 1776. aasta detsembriks oli ta tõusnud sama üksuse ülemaks, juhtides rügementi ka Baieri pärilussõjas. 1781. aastal läks ta kindralmajori auastmes erru.
Abielud ja järglased.
15. oktoobril 1780 abiellus ta Augusta von Brunswick-Wolfenbütteliga, kellega tal oli neli last: 
Augusta suri 1788. aastal.
18. mail 1797 abiellus Friedrich uuesti Suurbritannia kuninga George III vanima tütre kuningliku printsessi Charlotte'iga. Neil oli üks laps, 27. aprillil 1798 surnult sündinud tütar.
Kartulivorst

Kartulivorstid on Raplamaa traditsiooniline jõulutoit, mis on pärit Märjamaa kandist Valgu ja Nurtu külast (ajalooliselt Vana-Läänemaa alad). Tänapäeval valmistatakse kartulivorsti aasta läbi, mitte vaid jõulude ajal. Valgu, Vana-Nurtu, Nurtu-Nõlva, Veski, Vanamõisa ja Võeva külale omane traditsioon on tänapäevaks levinud nii teistesse lähiümbruse küladesse (Velisemõisa, Nääri, Nurme, Inda, Velise) kui ka mujale Eestis. Valgu ja Nurtu kandis aga tehakse vorste veel algupärasel moel.
Kartulivorsti on alust nimetada Eesti rahvustoiduks, kuid teadaolevalt valmistatakse seda ka Rootsis ja teistes maades
Ajalugu.
Vanemad külainimesed räägivad, et kartulivorste on Valgus ja Nurtus tehtud 20. sajandi algusest alates. Kartulivorste tehti erilisteks puhkudeks: jõuludeks ja aastavahetuseks. 21. sajandil on kartulivorstide tegemine levinud üle Eesti ja jõudnud ka suurtootmisse.
Kartulivorsti hakati rasketel aegadel valmistama ka selleks, et pühadeks midagi tangu- ja verivorstile lisaks lauale panna. Soolalihale hakati hulka panema kartuleid, sest kartul ja soolaliha olid söögiks olemas.
Koostis.
Lisaks kartulitele sisaldab kartulivorst liha, küüslauku ja/või sibulat ning maitseaineid. Kõige sagedasemad maitseained on pune, köömned, pipar ja majoraan. Kartulivorstis kasutatav liha on üldiselt rasvane, näiteks soolapekk, peekon või põsk. Vahel kasutatakse ka suitsuliha. Koostisosad kas tükeldatakse väikesteks või aetakse läbi hakklihamasina.
Valmistamine.
Vorstide valmistamise protsess on töömahukas: traditsioonilise retsepti järgi tehes kulub selleks ligi 6–8 tundi, olenevalt valmistajate arvust. Kartulivorsti tegemine on ajas vähe muutunud. Mõningal määral on muutunud vorstide maitsestamine. Kartulite raiumiseks on kasutatud kapsarauda. Kui seda ei ole, tükeldatakse kartulid noaga või köögikombainis.
Vorsti koostisosad lükatakse soolde, üldiselt seasoolikasse. Soolikast keeratakse vorstid, mis võivad olla sardellipikkused või ulatuda poole meetrini. Vorstid keedetakse 20–30 minuti jooksul pehmeks ning praetakse pannil või küpsetatakse ahjus enne söömist. Kartulivorsti tehakse tavaliselt suures koguses ning selle valmistamine on sotsiaalne tegevus, kuhu võib kaasatud olla terve pere.
Traditsiooniliselt süüakse kartulivorste koos hapukapsaga või olenevalt aastaajast ka toorsalatiga.
1919.–1922. aasta Kasahstani näljahäda

1919–1922. aasta Kasahstani näljahäda, mida nimetatakse ka 1919.–1922. aasta Turkestani näljahädaks, oli Venemaa kodusõja tagajärjel tekkinud massilise nälja ja põua periood, mis leidis aset Kirgiisi ANSVs (praegu Kasahstan) ja Turkestani ANSVs (praegu Türkmenistan ja Uzbekistan). Selles hukkus 400 000 kuni 750 000 talupoega. Sündmus oli osa suuremast 1921.–1923. aasta näljahädast Venemaal, milles hukkus kokku kuni 10 000 000 inimest. 
Taust.
Näljahäda põhjustasid rasked vahelduvad põuad, mida süvendasid Venemaa kodusõda ja Nõukogude valitsuse vastu võetud Prodrazvjorstka (vilja konfiskeerimise) poliitika. 
Näljahäda.
1919. aastaks oli ligikaudu pool elanikkonnast näljas. Samuti olid laialt levinud tüüfuse ja malaaria epideemiad. Suurim protsent Kasahstani elanikkonna kadudest oli Aktöbe, Astana, Kostanaj ja Uurali provintsides. Demograafide hinnangul suri umbes 19% elanikkonnast, mis võrdub 400 000 inimesega. Turkestani ANSV Keskvalimiskomisjoni esimees Turar Ryskulov arvas aga, et "peab olema surnud umbes kolmandik elanikkonnast", mis võrdub 750 000 inimesega. 
Abi.
Nõukogude valitsus kutsus rahvusvahelisi organisatsioone, nagu tööliste rahvusvaheline abi, abi andma ja Ameerika valitsus andis aastatel 1920–1923 Ameerika abiamet kaudu abi nälgivatele kasahhidele. 1923. ja 1924. aasta olid pöördepunktid rahvamajanduse taastamisel ning näljahäda rängeim faas lõppes 1922. aastal. Kuid nälg ja haigused jätkusid siiski kogu 1923. aasta ja kuni 1924. aastani.
Benderi lahing (1992)

Benderi lahing, tuntud ka kui Tighina lahing (rumeenia keeles "Bătălia de la Tighina"; ), toimus 19. juuni – 21. juuli 1992 Moldova ja Transnistria Moldaavia Vabariigi (üldtuntud kui Transnistria) vahel. Lahing toimus Benderis, tuntud ka kui Tighina, Dnestri jõe läänekaldal asuvas linnas. Bender on linna venekeelne nimi ja Tighina rumeeniakeelne nimi.
Bender oli koos Dubăsariga üks põhilisi võitluspunkte kogu Transnistria sõja ajal ning linnas toimunud lahing oli selle konflikti suurim ja veriseim. Transnistriat aitasid kogu sõja vältel Vene regulaarväed ja 14. kaardiväe armee, kes varustas Transnistria relvajõude relvade ja laskemoonaga, mis oli separatistide võiduks Benderis ülioluline. Vastuseks Vene vägede viibimisele Moldova territooriumil taotles Moldova president Mircea Snegur ÜRO-lt Venemaa hukkamõistmist, saades siiski vaid nõrga rahvusvahelise toetuse. Nii sõlmisid Moldova ja Venemaa 21. juulil 1992 relvarahu, mis lõpetas Transnistria sõja. Selle tulemusena toodi Transnistriasse nn Venemaa sõjaline rahuvalvemissioon, mille järel kaotas Moldova keskvalitsus järk-järgult kontrolli Transnistria üle, mis muutus Moldovast iseseisvaks.
Transnistria meedias nimetati Benderi lahingut tollal "tänapäeva Stalingradiks" ja seda võrreldi sageli Teise maailmasõja idarindega, kus Natsi-Saksamaa tungis Nõukogude Liitu. Teisest küljest nähakse Moldovas Benderi lahingut tänapäeval "kriminaalsete" ja "poolsõjaliste" separatistide provokatsioonina, mille eesmärk on häirida konflikti rahuläbirääkimiste protsessi.
Ludwig Körber

Ludwig Bernhard Körber (19. aprill 1863 Rõngu – 9. aprill 1919 London) oli Venemaa mereväeohvitser. Ta muutis oma nime 30. oktoobril 1916 Ludwig F. Korviniks (Corvinus). Ta oli Vene viitseadmiral.
Biograafia.
Ta sündis Tartumaal Rõngus baltisaksa perekonnas, kuhu kuulus mitu põlvkonda pastoreid. Tema vanavanaisa Eduard Philipp Körber oli Võnnu Jakobi koguduse õpetaja, vanaisa Carl Eduard Körber oli Vändra ja Käru koguduse õpetaja ja ajakirjanik. Tema isa oli Tartu ülikooli professor Bernhard Eduard Otto Körber. Ta õppis Peterburis, pealinna kuulsas saksa koolis St. Petri-Schule.
Ta lõpetas 1884. aastal mereväe kadettide korpuse ja Nicholase mereväeakadeemia Peterburis. Aastatel 1886–1889, teenides Läänemerel, võttis ta Stepan Makarovi juhtimisel ette maailmaturnee korvetiga Vitjaz.
Aastatel 1897–1900 teenis ta Kaug-Idas, kus ta paistis silma Taku kindluse rünnaku ajal. Aastatel 1904–1905 osales ta Vene-Jaapani sõjas vanemohvitserina ristlejatel Russie ja Bogatõr.
Aastal 1905 määrati ta maa- ja merejõudude staapi Kaug-Idas. 1906. aastal taas Läänemerel juhtis ta ristlejat Doni Kasakas. Aastal 1908 anti talle suurtükilaeva Hivinets juhtimine. Seejärel viibis ta aastatel 1909–1911 Vene keiserliku mereväe esindajana Suurbritannias. Venemaale tagasi jõudes määrati ta lahingulaeva Tsarevitši (1911–1913) komandöriks. 1913. aastal teenis ta Balti laevastiku ülema admiral von Esseni staabiülemana. 24. detsembril 1914 ülendati ta viitseadmiraliks. Aastal 1915 oli ta meretranspordi konverentsi president (sellel kohtumisel pandi paika Venemaa keisririigi erinevate ministeeriumide ja eraettevõtete vaheline koordineerimine transpordi kasutamisel). 1916. aastal määrati talle vastloodud Arktika laevastiku juhtimine.
Ludwig vabastati ametist pärast 1917. aasta veebruarirevolutsiooni ja lahkus Venemaalt 1918. aastal.
Ludwig Körber suri 1919. aastal Londonis. Tema haud avastati 2014. aastal Kensal Greeni surnuaiast.
Isiklikku.
Ludwig Körberi naine oli Olga Fedorovna von Schultz, kes hukkus 1942. aasta Leningradi blokaadi ajal.
Tema lapsed olid aerokosmose insenerid Viktor Körber, Leonid Körber ja Boris Körber.
Jake McCabe

Jake McCabe (sündinud 12. oktoobril 1993 Eau Claire'is, Wisconsinis) on Ameerika Ühendriikide jäähokimängija, kes mängib NHL-i klubis Toronto Maple Leafs.
Aastatel 2011–2014 mängis ta Wisconsini ülikooli jäähokimeeskonnas.
2012. aastal valis Buffalo Sabres ta NHL-i "draft"is 44. valikuna. 2. aprillil 2014 sõlmis ta Sabresiga kolmeaastase lepingu. Juba järgmisel päeval debüteeris ta NHL-is mängus St. Louis Bluesi vastu. Hooajal 2014/15 mängis ta põhiliselt American Hockey League'is (AHL) Sabresi tütarklubis Rochester Americans. Alates hooajast 2015/16 kuulus ta Sabresi põhikoosseisu. Esimese värava lõi ta NHL-is 15. oktoobril 2015 mängus Florida Panthersi vastu. 
2021. aasta juulis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Chicago Blackhawksiga. 2023. aasta veebruaris kaubeldi ta suurema tehingu raames Toronto Maple Leafsi.
2011. aasta tuli McCabe USA kuni 18-aastaste koondisega omavanuste maailmameistriks ja 2013. aastal USA kuni 20-aastaste koondisega juunioride maailmameistriks. USA jäähokikoondise koosseisus osales ta 2014. ja 2016. aasta maailmameistrivõistlustel.
Jak Jones

Jak Jones (sündinud 29. juulil 1993 Cwmbranis Walesis) on Walesi elukutseline snuukrimängija. Amatöörturniiridest on ta võitnud Euroopa meistrivõistlused 2016. aastal. 2023. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis Jak veerandfinaali ja 2024. aastal finaali.
Levan Habeišvili

Levan Habeišvili (gruusia keeles ლევან ხაბეიშვილი; sündinud 7. mail 1987) on Gruusia aktivist ja poliitik, kes on olnud parlamendi liige alates 2020. aastast.
Asudes 2008. aastal kohaliku ametnikuna avalikku teenistusse, liitus ta juba noorelt valitseva Ühinenud Rahvusliku Liikumisega, teenides nii Thbilisi kohalikus bürokraatias kui ka president Mihheil Saakašvili administratsioonis. Pärast viimase lahkumist Gruusiast ja oma kaotust kohalikel valimistell 2014. aastal liitus ta parteiga Uus Gruusia, mille raames kandideeris 2016. aastal parlamenti ebaõnnestunult. 2017. aastal valiti ta liikmeks Thbilisi linnaassambleesse. UNM, mis käivitas talle platvormi, kust temast sai üks häälekamaid valitsusvastaseid aktiviste, süüdistades sageli Gruusia unistuse juhitud valitsust korruptsioonis.
Alates 2020. aastast on ta olnud parlamendi liige, kuigi tema ametiaega on iseloomustanud boikoteerimine ja vähene külastatavus. Teda on iseloomustatud kui populisti. Ta valiti 2023. aasta jaanuaris Ühinenud Rahvusliku Liikumise esimeheks, alistades oma eelkäija Nika Melia.
Polydesmia

Polydesmia on seltsi tiksikulaadsed kuuluv seente perekond.
Messerschmitt Bf 110

Messerschmitt Bf 110 on kahe mootoriga saksa hävitaja-pommitaja ja ööhävitaja.
Lennuki esimene prototüüp lendas 13. mail 1936, peale mida tehti uuendusi kuni teise maailmasõja lõpuni. Lennuki algne relvastus oli kaks 20 mm MG FF kahurit ja neli 7,92 MG17 kuulipildujat ning lennuki tagaosas oleval kaassõitjal enesekaitseks üks MG15 kuulipilduja. Sõja algusaastatel vahetati MG FF kahurid MG 151 vastu ja MG15 vahetati kaheraudse MG 81Z vastu. 
Kuna lennukit hakati kasutama öölahingutes, paigaldati neile Lichtensteini radar, mis võimaldas öösel vastast paremini leida.
Strateegia.
Bf 110 oli mitmeotstarbeline lennuk. Sõja alguses kasutati Bf 110-t saatjalennukina, mis kaitses suuri pommitajaid. See toimis hästi, kuna neil oli väga pikk lennuaeg ning nad said pommitajaid saata kogu missiooni jooksul. Siiski ei suutnud Bf 110 ennast ja pommitajaid kaitsta Briti hävituslennukite rünnakute vastu, kuna nende manööverdusvõime oli nõrk. Selle vea vältimiseks hakati Bf 109-t kasutama rohkem saatjalennukina.
Sõja keskel, kui britid hakkasid Saksamaad sagedamini pommitama ja Bf 110 sai uued relvad, Osutus lennuk heaks kaitsjaks. Nende uus taktika oli rünnata pommitajaid alt, kust nad said need täpsete laskudega kiiresti maha võtta. Bf 110 osutus kasulikuks nii Põhja-Aafrikas kui ka Ida-Euroopas tänu oma mitmekülgsusele, olles nii hävitaja kui ka pommitaja. 
Tehnilised andmed.
Kuna lennukist ehitati sõja ajal palju versioone, siis on erinevusi ka nende tehnilistes andmetes.
Algupärased Bf 110 tehnilised andmed:
Kristallpistoda

Hispaania arheoloogid avastasid 2017. aastal üliharuldase relvakomplekti, sealhulgas pika pistoda tera, 25 nooleotsa ja esemete loomiseks kasutatud südamikud, mis kõik olid valmistatud kristallist. Haud asub Guadalquiviri alamjooksu orus, mis asub Sevilla suurlinnapiirkonnas – asula nimi on Valencina de la Concepcion Castilleja de Guzman. 
Sevilla lähedal asuva iidse haua sees leidsid arheoloogid mitme tseremoniaalsel viisil maetud inimese jäänused, samuti kõige silmatorkavama artefakti: mäekristallist valmistatud pistoda. Keerukalt nikerdatud kristallpistoda on pärit vähemalt aastast 3000 e.m.a. Seda uurinud Hispaania teadlased pidasid seda tehniliselt kõige keerukamaks ja esteetiliselt muljetavaldavamaks mäekristallide koguks, mis kunagi eelajaloolisest Iberiast leitud". Mäekristallidest tööriistu leitakse sellest ajastust harva. Arvestades seda, kasutas neid tõenäoliselt ainult eliit.
Jan Skrõgan

Jan Skrõgan (tuntud ka kui Janka Skrõgan, täisnimega "Іван Аляксеевіч Скрыган", mõlemas valgevene keele kirjapildis kui Ян Скрыган; 16. november 1905 Truhanavitsõ (Труханавічы) küla, Słucki lähedal, Minski kubermang – 18. september 1992 Minsk) oli valgevene kirjanik, luuletaja ja kirjanduskriitik.
Eestis Kiviõlis asub Jan Skrõgani mälestuskivi.
Kärt Heinvere

 
Kärt Heinvere (sündinud 2001 Tallinnas) on eesti kunstnik. 
Heinvere on lõpetanud Pelgulinna Gümnaasiumi kunstisuunal (2020), Tallinna Kunstikooli (2019), Eesti Kunstiakadeemia graafika erialal (2023) ning täiendanud end Edinburgh College of Artsis Intermedia erialal ning Porto Ülikooli graafika osakonnas. 
Heinvere väljendab end kunstnikuna video, "performance"'i ja graafika vallas. Ta käsitleb oma loomingus ühiskondlikke norme, inimestevahelisi suhteid, kodu ja armastust. Tihti lahkab ta neid teemasid läbi huumori. 
Kärt Heinvere teeb loomekoostööd Raahel Rüütliga. 
2000. aastast kuulub ta Eesti Noorte Kaasaegse Kunsti Liitu.
Mary, kuninglik printsess

Mary, kuninglik printsess võib viidata:
Tauria Nõukogude Sotsialistlik Vabariik

Tauria Nõukogude Sotsialistlik Vabariik (vene keeles Советская Социалистическая Республика Тавриды) oli ebaõnnestunud katse luua Nõukogude Venemaa koosseisu kuuluv Krimmi poolsaarel asuv Nõukogude vabariik. Vabariigi asutasid varem oktoobrirevolutsioonis osalenud bolševikud Jan Miller ja Anton Slutski.
See eksisteeris 19. märtsist 30. aprillini 1918 ja seda tunnustas Vene NFSV.
Ajalugu.
Krimmi Rahvavabariigi laialisaatmine.
Pärast 1917. aasta oktoobrirevolutsiooni kuulutas krimmitatarlaste üldkogu 13. detsembril 1917 välja Krimmi Rahvavabariigi. 1918. aasta jaanuaris vallutasid selle aga bolševike väed. Simferopolis asutati kubermangu revkom, millel polnud siiski piisavalt volitusi, kuna sõjaväekeskus asus jätkuvalt Sevastopolis.
Selle topeltvõimu likvideerimiseks toimus 10.–12. veebruaril 1918 revkomide konverents, millest võttis osa 44 delegaati (sealhulgas 27 bolševikku). Hiljem tunnistati konverents tööliste ja sõdurite saadikute nõukogude erakorraliseks kongressiks. Koosolekul otsustati luua 14 komissariaati. Kongress kinnitas ka Rahvuste Esindajate Nõukogu ja Kurultai laialisaatmise. Kohalik haldus muudeti nõukogude süsteemiks, mis asendas vana duuma- ja maahaldussüsteemi (semstvo). Kubermangu keskvalitsusena moodustati 14-liikmeline Kesktäitevkomitee, mis koosnes 10 bolševikust; ülejäänud olid vasakpoolsed SR-id. Komitee esimeheks määrati Jan Miller (bolševik).
Kongress otsustas 23 poolt- ja 20 vastuhäälega, et halduskeskus asub Simferopolis, samas kui kesktäitevkomiteele alluv sõjaväekeskus jäeti Sevastopolisse. Suuremad administratiivsed ja poliitilised küsimused pidid otsustama III ülevenemaalisel nõukogude kongressil vastu võetud seadused. Tauria kongressil kiideti heaks ka teravilja hankimiseks vajalike drastiliste meetmete võtmine, mis võimaldasid rekvireerida ja kasutada relvajõudu leiva toomiseks tööstuspiirkondadesse ja sõjaväkke.
Nõukogude autonoomse vabariigi loomine.
Mõni nädal hiljem, 19. ja 21. märtsil, asutati Simferopolis välja antud Tauria Kesktäitevkomitee dekreetidega samal territooriumil Tauria Nõukogude Sotsialistlik Vabariik. Krimmist põhja pool asuvatele Tauria aladele pretendeerisid ka Donetski-Krõvõi Rihi Nõukogude Vabariik ja Ukraina Rahvavabariik.
Saksa keisririigi abiga vallutasid Taurida Nõukogude Sotsialistliku Vabariigi Krimmi pealetungi ajal kiiresti Ukraina Rahvavabariigi väed. 1918. aasta aprilli lõpuks vahistasid ülestõusnud krimmitatarlased Aluštas enamuse Kesktäitevkomiteest ja Rahvakomissaride Nõukogust, sealhulgas nõukogu juhi Anton Slutski ja kohaliku bolševike pealiku Jan Tarwacki. Vabariik lõpetas tegevuse 30. aprillil.
Tagajärjed.
Pärast sissetungi asutati Maciej Sulkiewiczi ja hiljem Solomon Krymi juhtimisel sakslaste toetatud Krimmi Piirkondlik Valitsus. Pärast Valge Liikumise Vabatahtliku Armee lüüasaamist ja Nõukogude kontrolli taaskehtestamist 1920. aasta lõpus läksid endise vabariigi maad Krimmi ANSV-le, mis kuulus Venemaa NFSV alla.
Männi-lillatümak

Männi-lillatümak ("Leptoporus erubescens") on seeneliik torikulaadsete seltsist.
Liik sai eestikeelse nime aprillis 2024 komisjoni kaudu, kuhu kuuluvad Eesti juhtivad mükoloogid, sh Irja Saar.
Mehed

"Mehed" on 2019. aasta märtsis esilinastunud Eesti mängufilm. 
Filmist.
Kolm sõpra – Tiit, Margus ja Veikko otsustavad ühel päeval sõita koos Tallinnast kaugele Harakasaarele, sest Veikko tahab üles otsida kummalise teate saatnud poega Robini. Tiit otsustab põgenemisega üles näidata mässumeelsust, sest noor lavastaja sunnib teda Draamateatris 40-selt Romeot mängima. Margus omakorda on tüdinenud turvalise pereelu rutiinist, pole enam midagi, mis erutaks või üllataks. Keskeakriisis mehed tahavadki veidi hulkuda. Nii nad hulguvad, flirdivad, kurameerivad, näevad nägemusi, unistavad ja naudivad Eesti suve. Niimoodi saab päästemissioonina alanud retkest tore seiklus, mis toob eneseiroonia kaitsekihi alt välja kõik selle, millega ligi hiiliv keskiga mehed täitnud on. Kuna jagatud mure olevat pool muret, siis saab selle südamepuistamise õhtul ära jagada. 
Iroonilise komöödia algteksti pealkirja all "Keskealiste meeste jutud naistest, filmidest ja alumiiniumkahvlitest" lõi 2008. aastal "Kvartet I" nimeline kollektiiv Moskvas. Originaalis esitas "Keskealiste meeste jutte" neljast näitlejast koosnev sõpruskond.
Filmi peaosaliste poolt etendati novembris 2017 komöödiat "Mehed" Apollo Kinos Solaris (kino)näidendina, kus näitlejad mängisid iseend, kasutades neile kohandatud teksti.
Osatäitjad.
ja teised.
Pomm

Pomm on harilikult metallkesta ja süüteseadeldisega lõhkekeha, mida kasutatakse lõhkeseadmena. Näiteks lennukipomm, süvaveepomm, isevalmistatud lõhkeseadeldis või endisaegse suurtüki mürsk. Pomm kasutab plahvatusohtliku materjali eksotermilist reaktsiooni eriti järsu ja tugeva energia vabastamiseks.
Mõistet "pomm" ei kasutata tavaliselt lõhkeseadmete kohta, mida kasutatakse tsiviileesmärkidel, nagu ehitus või kaevandamine, kuigi nende seadmete kasutajad võivad neid mõnikord nimetada pommideks. Sõjaväeline kasutus termini "pomm" või täpsemalt õhupommide kasutamise kohta viitab tavaliselt õhujõudude ja mereväe lennunduses kõige sagedamini kasutatavatele õhust mahapudenenud, jõuallikateta plahvatusohtlikele relvadele. Muud sõjaliselt kasutatavad lõhkeseadmed, mis pole klassifitseeritud kui "pommid", hõlmavad mürske, süvapomme (kasutatakse vees) või maamiine. Ebatraditsioonilises sõjategevuses võivad teised nimetused viidata erinevatele ründevahenditele. Näiteks on hiljutistes konfliktides kasutatud koduseid pomme, mida nimetatakse "improvisatsioonilisteks lõhkeseadmeteks" (inglise keeles IED).
Grafenschlag

Grafenschlag on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Groß Gerungs

Groß Gerungs on linn ("Stadtgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Großgöttfritz

Großgöttfritz on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Gutenbrunn

Gutenbrunn on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Göpfritz an der Wild

Göpfritz an der Wild on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Pindluu

Pindluu on sääreluust väliskülje pool asuv jalasääre peenem luu ("fibula"). See on kontsluu eesmine side, põlve seesmine külgside, põlve eesmine ristatiside, rangluu- abaluu sidemed, põlvekedra sääreluu side.Pindluu on sääreluust palju väiksem ja võimaldab labajalga pöörata. Pindluu aitab ka kaasa tasakaalu ja stabiilsuse säilitamisele ning liikumisele.
Pindluu murd võib tekkida trauma, nagu kukkumise või õnnetuse tagajärjel. Pindluu murd ei pruugi isegi kõndimist takistada. Ravimeetodid sõltuvad murru tüübist ning võivad hõlmata kipsi kandmist, operatsiooni või muud füsioteraapia ja taastusravi meetodit.
Kyren Wilson

Kyren Wilson (sündinud 23. detsembril 1991 Ketteringis Inglismaal) on Inglise elukutseline snuukrimängija. Reitinguturniiridest on ta võitnud Championship League'i, Shanghai Mastersi, German Mastersi ja European Mastersi. 
2018. aastal jõudis ta finaali Mastersil. 2020. aasta maailmameistrivõistlustel jõudis finaali ja kaotas Ronnie O'Sullivanile. 2024. aastal tuli Kyren maailmameistriks.
Nenad Popović

Nenad Popović (serbia keeles "Ненад Поповић"; sündinud 30. septembril 1966
Tuzlas) on Serbia poliitik ja ärimees. Ta oli aastatel 2017–2022 Serbia portfellita minister.
Ta on lõpetanud Belgradi ülikooli masinaehituse teaduskonna. Magistriõppe ja doktorantuuri lõpetas ta Moskva Riikliku Ülikooli majandusteaduskonnas. Ta oli Moskva Lomonossovi ülikooli majandusteaduskonna ja Moskva riikliku kaevandusülikooli majandusteaduskonna professor.
Serbia Vabariigi Rahvusassamblee asepresidendina oli ta üks peamisi valimisprotsessi vaatlejaid Krimmi annekteerimist Venemaa Föderatsiooni poolt korraldatud referendumil.
Ta on mitme "off-shore"-firma omanik. Tema äritegevuse väärtus ulatub 100 miljoni dollarini, mis teeb temast ametlikult Serbia rikkaima poliitiku. 29. juunil 2017 nimetati ta Serbia valitsuse portfellita ministriks, kes vastutab uuenduste ja tehnoloogilise arengu eest. 3. juulil 2017 tegi Venemaa Föderatsiooni suursaadik Serbias Aleksandr Tšepurin pärast tema ministriks saamist talle visiidi. Portfellita minister oli ta kuni 26. oktoobrini 2022.
Juulis 2019 teatas Popović, et "Srebrenicas ei toimunud genotsiidi ja serblased ei nõustu kunagi sellega, et neid tembeldatakse genotsiidseteks inimesteks". Ta ütles, et Serbia peaks selliste väidete tõttu ümber mõtlema oma eesmärgi saada Euroopa Liidu liikmeks.
Ta on rahvusvahelise ettevõtte ABS Electro omanik ja president; ettevõte tegutseb elektri- ja elektroonikavaldkonnas ning annab tööd enam kui 3000 inimesele.
Ta on Belgradis loodud fondi Vene Nekropolid president, kes vastutas Belgradi uuel kalmistul asuva Vene nekropolide mälestusmonumentide kompleksi rekonstrueerimise projekti eest. Popović on ka organisatsiooni International Fun of Unity of Orthodox Nations juhatuse liige.
Sanktsioonid.
16. novembril 2023 karistas USA välisministeerium Nenad Popovićit vastavalt E.O. 14024 Venemaa Föderatsiooni majanduse elektroonikasektoris tegutsemise või selles tegutsemise eest. Samuti määrati sanktsioonid mitmele Popovići kontrolli all olevale ettevõttele.
58. motoriseeritud jalaväebrigaad

58. üksik hetman Ivan Võhovskõi nimeline motoriseeritud jalaväebrigaad ("58-ма окрема мотопіхотна бригада імені гетьмана Івана Виговського") on Ukraina maaväe väeüksus.
Ajalugu.
6. mai 2019 sai brigaad lisanimetuse: hetman Ivan Võhovskõi nimeline.
Torum Maa

Torum Maa on vabaõhumuuseum, mis asub Hantõ-Mansiiskis. 
Muuseum asutati 1987. aastal. Muuseum koondab hantide ja manside ainelise kultuuri näidiseid.
Muuseumis korraldatakse kohalike traditsioonidega seotud üritusi.
Yesterwynde

"Yesterwynde" on ansambli Nightwish kümnes stuudioalbum. See ilmus 20. septembril 2024. Albumi esimene singel "Perfume of the Timeless" ilmus 21. mail 2024.
Lood.
Kõik lood on kirjutanud Tuomas Holopainen.
Floor Jansen

Floor Jansen (sündinud 21. veebruar 1981) on Hollandi laulja ja muusik. Ta on sümfoonilise "metal"'i ansambli Nightwish laulja.
Floor Jansen sai tuntuks ansambli After Forever lauljana aastal 1997. Bändi liige oli ta kuni ansambli laiali minekuni aastal 2009.
Diskograafia.
Nightwish.
Stuudioalbumid
Kontsertalbumid
After Forever.
Stuudioalbumid
EP-d
Viimased

"Viimased" on 2020. aasta septembris esilinastunud mängufilm, mis valmis Eesti-Soome ühistööna. 
Sisukokkuvõte.
Põhjamaise vesterni tegevus toimub metsikus Lapimaa tundras. Filmi peategelane noor laplane Rupi on kinnine ja oma maailma sulgunud inimene. Poiss, kes ei kuulu kuhugi, aga kes tahaks kuuluda. Ta loodab tundras kaevurina raha kokku ajada, et seejärel kaevandusküla tolm igaveseks jalgelt raputada. Aga töö kaevanduses on seiskunud, sest Rupi põdrakasvatajast isa keeldub oma maid müümast. Kõigele lisaks on manipuleeriv ja moraalitu kaevandusboss hakanud silma viskama Rupi sõbra naisele, kellesse ka Rupi on salaja armunud. Kui elu kaevanduskülas muutub järjest ohtlikumaks, peab Rupi otsustama, kuhu ja kellele ta kuulub. Kas isakodu ürgsele tundrale või moraalireegleid rikkuvatele isiklikele huvidele?
Filmi stsenaarium oli kirjutatud režissöör Veiko Õunpuule mõeldes ning võtted toimusid peamiselt Lapimaal Kolari vallas Rautavaara vanas kullakaevanduses, mis lõpetas tegevuse 1989. aastal. Lisaks filmiti linateost ka Norra tundras ja Eestis. "Viimased" (soomekeelne pealkiri "Viimeinen", ingliskeelne pealkiri "The Last Ones") on sotsiaalkriitilise alatooniga film, mis räägib ääreala inimeste ahnusest ja ignorantsusest, samuti ellujäämisest ja püüdlustest.
Osatäitjad.
ja teised.
Elek

Elek (saksa keeles "Renndorf", rumeenia keeles "Aletea") on linn Ungaris Békési komitaadis Gyula kreisis.
Geograafiline asend.
Elek asub Rumeenia piiri ääres, kreisikeskusest Gyulast umbes 13 km lõunas ja komitaadikeskusest Békéscsabast ligikaudu 20 km lõunakagus.
Ajalugu.
Elekit on esmamainitud 1232. aastal. Türgi ikke ajal inimtühjaks jäänud küla hakati taasasustama sakslastega 1724. aastal. 1854. aastal on Elekit nimetatud turulinnaks. Trianoni rahulepingu sõlmimise järel muutus Elek piiriäärseks asulaks ja kaotas osa oma turgudest. Teise maailmasõja järel saadeti suurem osa Eleki saksa rahvusest elanikkonnast riigist välja. Linnaõigused sai Elek 1996. aastal.
Kirchschlag (Alam-Austria)

Kirchschlag on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Kottes-Purk

Kottes-Purk on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Ruumijuhtimine

Ruumijuhtimine on avaliku ruumi kavandamise ja muutuste strateegilise juhtimise protsess. 
Ruumijuhtimise tööriistad annavad võimaluse näiteks linnaruumi või muu avaliku ruumi arengu pikaajaliseks ja teadlikuks planeerimiseks ning muutuste tõhusaks elluviimiseks.
Ruumijuhtimine kui käsitlus lõimib visiooniloome, arhitektuuri, ruumilise planeerimise, kaasamise ja strateegilise kommunikatsiooni tegevused tervikuks, mis on vajalikud kaasaegse ruumimuutuse kvaliteetseks elluviimiseks. 
Ruumimuutuse termini võtsid kasutusele arhitekt Raul Järg ja kommunikatsiooniekspert Lauri Linnamäe, keda ühendab kogemus ruumimuutuste strateegilise kommunikatsiooni, kavandamise ja juhtimisega Tallinna Peatänava projekti, mitmete Linnafoorumite ja koolituste juures. Termin on sündinud teadliku paralleelina ajajuhtimisega, kuna nii ruum kui aeg liiguvad/muutuvad omasoodu ka sekkumata, kuid teadlikult juhituna õnnestub samast ajast või ruumist võtta märksa enam. 
Kaasaegse linnaruumi ja linnaplaneerimise põhimõtted võttis kokku Eesti Autoomanike Liidu juhatuse liige Simmo Saar: "[L]innaruum peab olema inimesekeskne ja arvestama inimese vajadustega ja vajadusel looma need alternatiivsed viisid, kuidas punktist A punkti B saada. [...] Igas ruumis peab olema arvestatud inimese vajadustega ja seal peab olema mõeldud kõikide liiklejate peale."
Kultuuriseosed.
Nagu erinevad kultuurid tajuvad aega erinevalt, esineb ka arusaamises avalikust ruumist (eriti linnaruumist) suured lahknevused. 1960. aastatel Ameerika Ühendriikidest eeslinnastumise tõttu alguse saanud autokeskse linnaplaneerimine ning kaasnenud autosõltuvuse ja linnade üleautostumise negatiivsed mõjud on tänaseks põhjalikult dokumenteeritud. Samas on sellise linnaplaneerimise pikaajaline levik vähendanud arusaamist linnaruumi mitmekülgsetest funktsioonidest (eeskätt linnaruum kui linnainimese elukeskkond) ning loonud kujutelma, nagu oleks linnaruumi peamine funktsioon maksimaalselt autotransporti läbi lasta. Subkultuurid, kus fetišeeritakse ignorantsust teaduse, ekspertteadmise ja rahvusvahelise kogemuse suhtes, käsitlevad kaasaegse ja inimsõbraliku avaliku ruumi loomist sageli "autojuhtide kiusamisena".
Mahendra Mahey

Mahendra Mahey (sündinud 2. detsembril 1966 Wolverhamptonis) on Briti teadus- ja kultuurikorraldaja, innovaator ja digitaalse kultuuripärandi ekspert.
Aastatel 2012–2021 töötas Mahendra Mahey Briti Rahvusraamatukogu innovatsioonilabori juhatajana. Ta on üks 2018. aastal asutatud rahvusvahelise galeriisid, raamatukogusid, arhiive ja muuseume ühendava GLAM Labs võrgustiku asutajaliikmeid. 2019. aastal osales ta raamatu "Open a GLAM Lab" kirjutamisel. 2019. aasta detsembris osales ta avakõnelejana Eesti Rahvusraamatukogus toimunud digihumanitaaria konverentsil, mis oli pühendatud digitaalse kultuuripärandi kasutusele teaduses ja hariduses. 
Alates 2022. aastast töötab Tallinna Ülikoolis.
Isiklikku.
Alates 2021. aastast elab ta Eestis. Ta on abielus eesti kirjandusteadlase ja kriitiku Aija Sakovaga.
Joe Davis

Joseph Davis (15. aprill 1901 Derbyshire – 10. juuli 1978 Hampshire) oli Inglismaa elukutseline snuukrimängija ja Inglise piljardi mängija. Aastatel 1920–1950 oli ta edukaim snuukrimängija. Selle aja jooksul tuli ta 15 korda järjest maailmameistriks, mis on kõigi aegade parim tulemus. 1935. aastal sooritas Joe esimese sajandibreigi maailmameistrivõistluste ajaloos.
Csákvár

Csákvár (saksa keeles "Tschakwar") on linn Ungaris Fejéri komitaadis Bicske kreisis.
Geograafiline asend.
Csákvár asub kreisikeskusest Bicskest umbes 16 km edelas, komitaadikeskusest Székesfehérvárist ligikaudu 23 km põhjas ja Budapesti kesklinnast 45 km läänes.
Ajalugu.
Rooma riigi ajal asus praeguse Csákvári kohal asula, mis kandis nime Floriana.
Csákvári nime all ("Chakwara") on asulat esmamainitud 13. sajandil. 1543. aastal hõivasid Türgi väed Csákvári. Türklastevastase võitluse alguses 1683. aastal, jätsid selle elanikud Csákvári maha ja põgenesid. Küla taasasustati 1688. aastal, pärast Székesfehérvári tagasivallutamist. Algselt barokkstiilis Esterházy lossi ehitati aastatel 1781–1823 mitu korda ümber, kuni see omandas praeguse klassitsistliku kuju. Kahe torniga roomakatoliku kirik ehitati Csákvári 1748. aastal. Turulinnaks sai Csákvár 1792. aastal.
Linnaõigused sai Csákvár 2013. aastal.
Senses Fail

Senses Fail on Ameerika Ühendriikide rokkansambel mis loodi 2001. aastal New Jerseys.
Muusikastiil ja mõjutused.
Senses Fail'i muusikat on kirjeldatud kui post-hardcore, emo, screamo, metalcore ja pop-punk.
Senses Fail'i eeskujude alla kuuluvad Jimmy Eat World, The Get Up Kids, The Promise Ring, Appleseed Cast, Saves the Day, Thursday, The Casket Lottery, Lifetime ja Deftones.
Sing the Sorrow

"Sing the Sorrow" on ansambli AFI kuues stuudioalbum. See ilmus 2003. aasta märtsis. Albumilt ilmus kolm singlit "Girl's Not Grey", "The Leaving Song Pt. II" ja "Silver and Cold".
Ilmar Vananurm

Ilmar Vananurm (sündinud 21. detsembril 1946 Petserimaal) on kirjanik, tõlkija, ajakirjanik ja muusik. 
Elukäik.
1965. aastal lõpetas Vananurm Võru I keskkooli, pärast sõjaväeteenistuse läbimist õppis Tartu Riiklikus Ülikoolis eesti keelt ja kirjandust. 1976. aastal lõpetas ta ka Leedus Vilniuse Ülikooli vene keele ja kirjanduse erialal. Seal oli ta ka täiendusõppel osalise õppejõuna aastatel 1976–1978 ja kuni 1981 osales ta Leedu kirjanike liidu noortesektsioonis. 
1968. aastal hakkas perioodikas avaldama peamiselt Setumaa teemalisi luuletusi, artikleid ja jutte. 1997. aastast oli ta ajalehe Setomaa peatoimetaja. Samuti oli ta Eesti Ajakirjanike Liidu liige aastast 1983.
Vilniuse ülikoolis õppides tekkis tal huvi leedu keele ja kirjanduse, täpsemalt Justinas Marcinkevičiuse loomingu vastu. 1977. aastast hakkas ta leedu ajakirjanduses avaldama leedukeelseid artikleid. Tõlkimist alustas ta samuti ajakirjanduses, näiteks ajakirjadele Looming ja Nõukogude Naine.
1978–1979 töötas ta Võru haridusosakonnas kooliinspektorina. Aastatel 1979–1990 töötas Vananurm Põlva ajalehe Koit ajakirjanikuna ja 1990–1991 oli ajalehe Lõunakaar toimetaja. 
Looming.
Vananurme teostes käsitletakse sageli Petserimaad puudutavaid teemasid. Vananurm toetab Petserimaa taasliitmist Eesti Vabariigiga. Ta on nimetanud ennast petserimaalaseks, mitte setuks. Pärast Venemaa ja Ukraina sõja süvenemist aastal 2022 on Vananurm jaganud meedias oma mõtteid selle kohta, kuidas sõda võib mõjutada Petserimaad ja kuidas see võib tähendada ka Eestimaa vanade piiride taastamist.
Kirjandusteosed.
“Petserimaa igatsus” on näidend. Teose põhjal on tehtud ka lavastus, mille autor on Helena Kesonen. Näidendit kohandas Urmas Lennuk. Lugu keskendub keelatud armastusele kahe noore vahel, keda takistab nende vahel olev piirijoon.
“Mu Petserimaa” on pooleldi ilukirjanduslik ja pooleldi publitsistlik teos, mis kirjeldab Petserimaad ja analüüsib selle tähendust läbi iseenda. Teos sisaldab ka eelnevalt mainitud “Petserimaa igatsuse” teksti. Raamat ilmus 2013.
“Ei ole kunagi hilja” on 2013. aastal ilmunud luulekogumik. Teos sisaldab luulet aastatest 1964-2012. Üldiselt hõlmab lugu ühe mehe elu poole sajandi jooksul ja selle ajaga tekkinud isiklikke ja sotsiaalseid probleeme. Vananurm kasutab poeetilist keelt, et tuua välja võrdlusi, millega ta käsitleb noorte probleeme. Luuletustes avatakse ka igatsuse teemat. Aastate möödumise ja vananemisega muutub luuletuste sümboolika, väliste küsimuste asemel lahatakse sisemisi.
“Ostseewellen. Ausammas lehmale” on Vananurme teoste kogumik. Teos sisaldab ühte esseed, viit novelli ja 26 proosa väikevormi. Raamat ilmus 2012. 
Vananurme üks uuemaid teoseid “Petserimaa taevahelgid” on armastusromaan, mis jutustab Vabadussõjast Petserimaal. Raamat ilmus 2022.
2024. avaldas raamatu Ilmar Vahanurm teose “Petserimaa taevahelinad”.
Muusika.
Vananurm mängib akordionit ja on loonud ka muusikat. Tema luuletekste on kasutanud teised artistid, eelkõige Siiri Sisask.
Mezőhegyes

Mezőhegyes on linn Ungaris Békési komitaadis Mezőkovácsháza kreisis.
Linnas asub Mezőhegyesi Riiklik Hobusekasvandus.
Geograafiline asend.
Mezőhegyes asub Rumeenia piiri ääres, kreisikeskusest Mezőkovácsházast umbes 12 km edelas, komitaadikeskusest Békéscsabast ligikaudu 45 km lõunaedelas.
Ajalugu.
Arheoloogiliste väljakaevamiste andmetel on piirkond olnud asustatud juba kiviajast alates. Umbes 1220. aasta paiku asustas kuningas András II piirkonda saksa ümberasujaid. Piirkonda on esmamainitud 1241. aastatl seoses mongolite sissetungiga. Mezőhegyesi nime all (Mezew Heges) esineb asula ürikutes esimest korda 1421. aastal. Sõjaväe hobusekasvandus rajati Mezőhegyesisse 1784. aastal.
1919. aasta maist kuni 1920. aasta märtsini oli Mezőhegyes Rumeenia okupatsiooni all. Suurkülaks sai Mezőhegyes 1971. aastal ja linnaks 1. märtsil 1989.
Langschlag

Langschlag on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Martinsberg

Martinsberg on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
U. 43,1 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Ottenschlag

Ottenschlag on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Pölla

Pölla on vald ("Marktgemeinde") Austrias Alam-Austria liidumaal Zwettli ringkonnas.
Vald asub umbes Alam-Austria liidumaa "Waldvierteli" piirkonna keskosas. U. 46 % valla territooriumist on kaetud metsaga.
Pürenee kivikevadik

Pürenee kivikevadik ("Petrocallis pyrenaica") on taimeliik ristõieliste sugukonnas.