tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Ivan Zavoloko

Ivan Zavoloko (vene keeles "Иван Никифорович Заволоко", läti keeles "Ivans Zavoloko"; 17. detsember 1897 Režitsa – 7. märts 1984 Riia) oli Läti vanausuliste aktivist, ajaloolane, folklorist ja kodu-uurija, pedagoog ja rahvavalgustaja.
Toliejai

Toliejai on küla Leedus Molėtai rajoonis, Čiulėnai valla halduskeskus.
Toliejais on raamatukogu, Čiulėnai postkontor ja Čiulėnai põhikool.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud 1554. aastal, mil see kandis nime Aiginčiai ja kuulus Balninkai mõisale. Selle küla kohale on kujunenud tänapäevane Toliejai. Tänapäevast nime on esimest korda kasutatud aastal 1664 ("Talic"). XVII–XIX sajandil asus seal riigimõis.
Nõukogude perioodil ehitati Toliejai välja kui Čiulėnai kolhoosi keskasula. Toona rajati sinna suur seakasvatuskompleks.
Inglismaa Kirik

Inglismaa Kirik (inglise keeles "Church of England") on Suurbritannia riigikirik ja rahvusvahelise Anglikaani Ühenduse emakirik, mille õpetuseks on anglikanism.
Kõrgeim vaimulik on Canterbury peapiiskop, kuid kiriku kõrgeim juht ("Supreme Governor of the Church of England") on valitsev monarh. 
Kiriku esiajalugu ulatub 3. sajandil Rooma keisririigi Britannia provintsis tegutsenud kristliku kiriku ja Canterbury Augustinuse 6. sajandi misjoniretkeni Kenti. Varem Rooma-Katoliku Kiriku alla kuulunud Inglismaa Kirik saavutas täieliku iseseisvuse 1534. aastal inglise usupuhastuse käigus, kui paavst Clemens VII keeldus lahutamast inglise kuninga Henry VIII abielu Aragóni Catherine'ist, mispeale Henry VIII survestas parlamenti võtma vastu supremaadiakti, millega inglise monarh kuulutati paavsti asemel kohaliku kiriku kõrgeimaks juhiks.
Leonīds Kalniņš

Leonīds Kalniņš (sündinud 13. veebruaril 1957 Tomski oblastis) on Läti sõjaväelane, kindralleitnant, aastatel 2017–2025 Läti Kaitseväe ülem. 
Ta sündis aastal 1957 Tomski oblastis Pervomaiskoje rajoonis küüditatud matemaatikaõpetaja peres. Ta lõpetas aastal 1975 Dobeles keskkooli. Seejärel lõpetas ta Vilniuse Kõrgema Õhukaitse Raadiotehnilise Kooli ja aastal 1990 Harkivis Marssal Govorovi nimelise Õhukaitse Raadiotehnilise Inseneride Sõjaväeakadeemia. 
Aastal 1997 alustas ta teenistust Zemessardze 51. pataljonis. 2003. aastal määrati ta luurekoolituse keskuse ülemaks. Aastatel 2003–2005 töötas ta juhtimisõppe juhtimises. 2011. aastal lõpetas ta Ameerika Ühendriikide peastaabi armeekomando kolledžis peastaabi ohvitseride kursuse. 2013. aastal läbis ta kõrgema juhtimiskursuse Balti Kaitsekolledžis Eestis. 
27. jaanuaril 2017 määrati ta Läti Riiklike Relvajõudude ülemaks.
Karaiimi keel

Karaiimi keel (karaiimi "къарай тили", "karaj tili") on turgi keelte kõptšaki rühma kuuluv keel, mida räägivad karaiimid. 
Karaiimi keeles on laene heebrea keelest.
Karaiimi keel on peaaegu välja surnud, seda oskab alla 100 inimese, kes elavad peamiselt Leedus Trakai ümbruses. Karaiimide nooremad põlvkonnad on läinud üle leedu, poola või vene keelele.
Väljajoon

Väljajoon ehk jõujoon on vektorväljaga seotud füüsika mõiste. Väljajooned on mõeldavad või joonestatud jooned (üldiselt kõverjooned), mis näitlikustavad jõudu, mida väli avaldab proovikehale. Väljajoone puutuja määrab jõu mõjumise sihi puutepunktis. Väljajoonte tihedus näitab välja tugevust.
Proovikehaks nimetatakse väljade kirjeldamisel idealiseeritud keha, mis ise ei mõjuta uuritavat välja.
Karel Koplimets

Karel Koplimets (sündinud 14. mail 1986) on eesti kunstnik.
Ta on omandanud 2009. aastal Eesti Kunstiakadeemias bakalaureusekraadi fotograafias ja 2013. aastal samas magistrikraadi. Vahemikus 2020–2021 täiendas Koplimets end Kõrgemas kaunite kunstide instituudis (HISK) Belgias.
2010. aastal asutasid Karel Koplimets, Sigrid Viir ja Taaniel Raudsepp kunstnikerühmituse Visible Solutions OÜ, mis tegutses aktiivselt perioodil 2010–2016, muu hulgas on nad osalenud biennaalil Manifesta 9 (2012), kunstifestivalil Survival Kit 6 (2014) ja 7. Bukaresti biennaalil (2016).
Koplimets töötab narratiivsete installatsioonide kallal ning teda huvitavad sellised teemad nagu vandenõuteooriad, kuritegevus, hirmumehhanismid, paranormaalsed fenomenid ja paranoiad. Viimaste projektidega on ta vaatluse alla võtnud majanduse ja geopoliitilise situatsiooniga seonduva reisimis- ja rändetemaatika, nagu ostuturism ja pendelränne. Üheks läbivaks jooneks Koplimetsa teoste puhul on psühholoogiline aspekt – tema suuremahulised installatsioonid mängivad vaatajate ruumikogemise ja tajudega.
Tema teoseid on Eesti Kunstimuuseumi, Tartu Kunstimuuseumi, Eesti Kaasaegse Kunsti Muuseumi, Kiasma nüüdiskunstimuuseumi ja Musée de l'Elysée kogudes.
Ta pälvis aastateks 2020–2022 kunstnikupalga.
Paul Kuimet

Paul Kuimet (sündinud 3. detsembril 1984) on eesti kunstnik.
Kuimet töötab fotograafia vallas ja 16 mm filmiga. Talle pakuvad huvi tänapäevased ja endised ikoonilised modernistlikud hooned ja objektid.
Ta on õppinud Eesti Kunstiakadeemias, Helsingi Kunsti- ja Disainiülikoolis, Balti filmi- ja meediakoolis ning Ida-Londoni ülikoolis.
Ta pälvis aastateks 2020–2022 kunstnikupalga. 
2018. aastal osales ta Wielsi kunstiresidentuuris Brüsselis ning rahvusvahelises stuudio- ja kuraatoritööprogrammis (ISCP) New Yorgis.
Ilze Tālberga

Ilze Tālberga (sündinud 1. juunil 1985) on läti keele õppejõud ja tõlkija.
Ta on õppinud Tartu Ülikoolis eesti ja soome-ugri keeleteadust (bakalaureuseõpe 2005–2008, doktoriõpe 2013–2020) ning etnoloogiat (magistriõpe 2008–2011). Aastal 2020 kaitses ta doktoritöö "Läti verbiprefiksite vastetest eesti keeles", mille juhendajaks oli Birute Klaas-Lang.
Tālberga on õpetanud läti keelt Tartu Ülikoolis, Tartu Keeltekoolis, Miina Härma Gümnaasiumis ja kunstikoolis Pallas.
2024. aastal ilmus Tālberga kirjutatud raamat "Räägime läti keelest", mis annab lühiülevaate läti keele struktuurist ja grammatikast ning tutvustab mõningaid viisakus- ja tervitusfraase. 
Tõlked.
Toimetatud tõlked:
Looming.
Raamatud:
Tunnustus.
Nominatsioonid.
2025 - August Sanga nimelise luuletõlke auhinna nominent Inga Pizāne luuletusega "Ma astusin laeva"
Elina Danijeljan

Elina Danijeljan (armeenia keeles Էլինա Դանիելյան; sündinud 16. augustil 1978 Bakuus) on armeenia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2010).
Danijeljan oli 1988. aastal sunnitud puhkenud Karabahhi konflikti tõttu koos perega ümber asuma Bakuust Jerevani. Ta jätkas seal maletreeninguid Tigran Petrosjani Malekoolis. 15-aastaselt tuli ta 1993. aastal Armeenia naiste malemeistriks. 
Ta on kuuekordne Armeenia (1993, 1994, 1999, 2002–2004) naiste malemeister. Kahel korral on ta tulnud noorte maailmameistriks neidude seas – 1992. aastal U14- ja 1993. aastal U16-vanuseastmes. 
2011. aastal võitis Danijeljan Thbilisis Euroopa naiste meistrivõistlustel pronksmedali. 2017. aastal Riias toimunud Euroopa meistrivõistlustel tuli seitsmendaks. 
Danijeljan on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. Tsoonidevahelisel turniiril Chişinăus (1995) jagas ta 52 osavõtja seas 25.–31. kohta. 2001. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-turniiril Moskvas (64 osavõtjat) kaotas ta teises ringis Xu Yuhuale ja 16 parema hulka ei pääsenud. 2004. aastal MM-turniiril Elistas kaotas ta teises ringis taas Xu Yuhuale. 2006. aastal MM-turniiril Jekaterinburgis võitis ta avaringis Cristina Adela Foișori, kuid kaotas teises ringis Aleksandra Kostenjukile ja kaheksandikfinaali ei pääsenud. 2012. aastal Hantõ-Mansiiskis kaotas ta teises ringis Harika Dronavallile. 2015. aastal MM-turniiril Sotšis sai ta turniiritabelis 13. asetuse, kuid avaringist edasi ei pääsenud. 2017. aastal MM-turniiril Teheranis kaotas ta avaringis Padmini Routile. 2018. aastal Hantõ-Mansiiskis kaotas ta avaringis Hoang Thanh Trangile.
Ta sai FIDE-lt 1993. aastal naiste rahvusvahelise meistri, 1994. aastal naiste suurmeistri, 2003. aastal rahvusvahelise meistri ja 2010. aastal rahvusvahelise suurmeistri nimetuse. 
Võistkondlik esinemine.
Danijeljanon mänginud Armeenia naiskonna koosseisus 13 naiste maleolümpial (1992–2014, 2018). 2016. aastal Armeenia võistkond ei osalenud poliitilistel põhjustel Bakuus toimunud maleolümpial. 
Euroopa naiste võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud Armeenia naiskonna koosseisus kaks medalit: 2003. aastal Plovdivis kuldmedali ja 2007. aastal Kreetal pronksmedali.
Lilith Mkrttšhjan

Lilith Mkrttšhjan (armeenia keeles Լիլիթ Մկրտչյան; sündinud 9. augustil 1982 Jerevanis) on armeenia maletaja, naiste suurmeister (1998).
Mkrttšhjan tuli 13-aastaselt 1995. aastal Armeenia naiste malemeistriks. Ta on neljakordne Armeenia (1995, 1998, 2000, 2005) naiste malemeister. 
Euroopa naiste malemeistrivõistlustel on ta võitnud kaks hõbe- (2002, 2009) ja kaks pronksmedalit (2006, 2013). 
Mkrttšhjan on mänginud naiste maailmameistrivõistlustel. 13-aastaselt 1995. aastal pääses ta Chişinăus toimunud tsoonidevahelisele turniirile, kus jagas 52 osavõtja seas 25.–31. kohta. 2001. aastal nokautsüsteemis mängitud MM-i turniiril Moskvas (64 osavõtjat) võitis ta avaringis Monika Soćkot, kuid kaotas teises ringis Jekaterina Kovalevskajale. 2004. aastal MM-i turniiril Elistas võitis ta avaringis taas Soćkot, kuid kaotas teises ringis Pia Cramlingile. 2006. aastal Jekaterinburgis sai ta turniiritabelis 20. asetuse, kuid kaotas juba avaringis. 
2008. aastal Naltšikis võitis Mkrttšhjan avaringis Eva Moserit, teises ringis Anna Gasikut ja kaheksandikfinaalis Harika Dronavallit, kuid kaotas veerandfinaalis Hou Yifanile. 
2010. aastal Antakyas sai Mkrttšhjan turniiritabelis 17. asetuse, kuid avaringist edasi ei pääsenud. 2012. aastal Hantõ-Mansiiskis võitis ta avaringis Ketevan Arakhamia-Granti, kuid kaotas teises ringis Nadežda Kossintsevale. 2015. aastal Sotšis kaotas ta avaringis Aleksandra Gorjatškinale. 2017. aastal Teheranis avaringist ta edasi ei saanud. 2018. aastal MM-i turniiril Hantõ-Mansiiskis kaotas ta avaringis Anna Ušeninale.
Ta sai FIDE-lt 1998. aastal naiste suurmeistri ja 2003. aastal rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Võistkondlik esinemine.
Mkrttšhjan on mänginud Armeenia naiskonna koosseisus 11 naiste maleolümpial (1996–2014, 2018). 2016. aastal Armeenia võistkond ei osalenud poliitilistel põhjustel Bakuus toimunud maleolümpial. 
Euroopa naiste võistkondlikel meistrivõistlustel on ta võitnud Armeenia naiskonna koosseisus kaks medalit: 2003. aastal Plovdivis kuldmedali ja 2007. aastal Kreetal pronksmedali.
Aula Palatina

Aula Palatina ehk Konstantinuse basiilika on Saksamaal Trieris asuv Rooma basiilika, mille lasi ehitada 4. sajandi alguses Constantinus I (306–337).
Hoone kuulub ühena Trieris asuvatest Rooma mälestistest UNESCO maailmapärandi nimistusse.
Praegu on basiilika kasutusel kirikuna, kuid selle sisemus sarnaneb väga Rooma-aegse basiilika omaga. Arvukad aknad, mille küljes on säilinud kunagiste maalingute riismeid, suurendavad avaruse muljet. Katus ja osa seinu pole algsed, kuid need taastati 19. sajandil, püüeldes originaaliläheduse poole ja hoolikalt järgides eeskujuks võetud San Paolo fuori le Mura kirikut Roomas, mis on samuti Constantinuse ehitatud. Külastajatele on avatud ka basiilikat ümbritsenud hoonete jäänused: sissekäigu "cryptoporticus" basiilikast lõunas ja loode pool esimesest ja neljandast sajandist pärit majade alused osalistelt säilinud must-valgete mosaiikidega.
Ajalugu.
Basiilika ehitati 310. aastal suurema paleekompleksi osana, teada on isegi selle ehituskivide tegijate nimed: Capio ja Adiutex (tegid telliseid ka Köln-Altenburgis asuva Rooma kindluse jaoks). Basiilika juurde kuulusid algselt eeskoda, vestibüül ja mõned kõrvalruumid. Hoonet köeti hüpokaustahjudega, mille avad asusid seintes ja põrandas. Ehitise pikkus on 67 meetrit, laius 26,05 meetrit ja kõrgus 33 meetrit. Selles saalis võttis keiser vastu oma külalisi ja korraldas koosviibimisi. Sulpicius Severuse kirjutatud püha Martini elulugu jutustab, et pühak kohtus selles hoones keiser Magnus Maximusega 384. aastal.
Keskajal oli basiilika Trieri piiskopi residents. Sel ajal oli apsiid ümber ehitatud mitmeks väikeseks eluruumiks ja müüriharjadele lisatud fiaalid. 17. sajandil ehitas Trieri peapiiskop Lothar von Metternich oma palee just Aula Palatina kõrvale ja ühendas suuri ümberkujundusi ette võttes basiilika lossiga.
Alles 19. sajandil tellis Preisi kuningas Friedrich Wilhelm IV hoone taastamise selle algses roomalikus väljanägemises. Töid juhatas arhitekt Carl Schnitzler. 1856. aastal hakkas hoonet kasutama protestantlik kirik. Teise maailmasõja ajal, 1944. aastal põles ehitis liitlaste õhurünnakus ja selle sisustus hävis. Kui basiilika pärast sõda taastati, ei rekonstrueeritud 19. sajandi dekoori, vaid jäeti tellisseinad näha ja nii on see tänapäevani.
Maria Kursova

Maria Kursova (armeenia keeles Մարիա Կուրսովա; vene keeles Мария Андреевна Курсова "Marija Andrejevna Kursova"; sündinud 3. jaanuaril 1986 Severodvinskis) on vene päritolu Armeenia maletaja, naiste suurmeister (2007).
Kursova tuli 1996. aastal Cala Galdanis Venemaa maletajana noorte maailmameistriks neidude U10-vanuseastmes.
Ta pääses FIDE presidendi nominatsiooni kaudu 2006. aastal Jekaterinburgis nokautsüsteemis mängitud naiste maailmameistrivõistlustele (64 osavõtjat), kus sai turniiritabelis 51. asetuse (esindas Venemaad). Ta võitis avaringis Zhao Xued, kuid kaotas teises ringis Jekaterina Kovalevskajale ja kaheksandikfinaali ei pääsenud. 
2011. aastast esindab Kursova rahvusvahelistel malevõistlustel Armeeniat. Ta on tulnud kahel korral Armeenia naiste malemeistriks (2012, 2018). 
Ta on abielus malesuurmeister Arman Pašikjaniga.
Eric Hansen

Eric Hansen (sündinud 24. mail 1992 Irvine'is Californias) on Kanada maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2013). 
Hansenil on Ameerika Ühendriikide ja Kanada kodakondsus, kuid malevõistlustel esindab ta Kanadat. Suurmeistriks sai ta 21-aastaselt 2013. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta jagas 2011. ja 2015. aastal Kanada meistrivõistlustel esikohta, kuid mõlemal korral kaotas lisamatšis. 2014. aastal võitis ta Victorias toimunud Kanada lahtised meistrivõistlused. 
2012. aastal jagas Hansen Mar del Platas Ameerika maailmajao meistrivõistlustel 1.–5. kohta (lisamatšis jäi neljandaks). 
Ta pääses mängima maailma karikaturniirile 2011. ja 2013. aastal, kuid avaringist edasi ta ei saanud. 
Hansen on mänginud Kanada võistkonna koosseisus neljal maleolümpial (2012–2018, seejuures 2018. aastal mängis esimesel laual).
Borislava Borisova

Borislava Borisova (bulgaaria keeles Борислава Борисова; sündinud 27. veebruaril 1951 Popovos Tǎrgovište piirkonnas) on bulgaaria päritolu Rootsi maletaja, naiste rahvusvaheline meister (1974).
Borisova tuli 1976. aastal Bulgaaria naiste malemeistriks, kuid 1976. aastal naiste maleolümpial Haifas ta ei mänginud, sest idabloki riigid poliitilistel põhjustel ei osalenud.
Alates 1978. aastast esindab ta rahvusvahelistel malevõistlustel Rootsit. Ta on esinenud Rootsi naiskonna koosseisus seitsmel naiste maleolümpial (1978–1984, 1988, 1992, 1994). Seejuures mängis ta 1978. ja 1980. aastal naiskonna esimesel laual, 1982. aastast teisel laual. 
Borisova pääses kahel korral mängima naiste maailmameistrivõistluste tsoonidevahelisele turniirile: 1979. aastal Rio de Janeiros tuli ta kümnendaks ja 1982. aastal Bad Kissingenis jagas 12.–13. kohta. 1985. aastal Eksjös ja 1987. aastal Gausdalis peetud MM-i tsooniturniiril jäi ta kolmandaks ja ei kvalifitseerunud tsoonidevahelisele turniirile.
Hobuste korduv uveiit

Hobuste korduv uveiit (inglise keeles "Equine recurrent uveitis", lühendiga ERU) on silma soonkesta põletik ning kõige levinum põhjus hobuste nägemiskaotusele. Korduvat uveiiti iseloomustavad korduvad silmasisese põletiku episoodid. Iga haigestumisega kahjustub silm aina rohkem. Ühekordne silma soonkesta põletik ei arene ilmtingimata ERU-ks. Haiguse tunnusteks on silma kissitamine, silma hägustumine, pisaravool ja silma punetus.
Haigustekitajad.
Korduv uveiit on autoimmuunhaigus, mille võivad vallandada erinevad faktorid. Üheks võimalikuks tekitajaks on bakteriaalsed infektsioonid, nagu näiteks leptospiroos. Leptospiroos põhjustab hobuse immuunsüsteemis häireid, mille tagajärjel võib tekkida uveiit. Tavaliselt võtab haiguse ilmnemine aega vähemalt 12 kuud peale leptospiroosi nakatumist. Lisaks võivad uveiiti tekitada parasiidid, silmatraumad, kornea haigused ja erinevad viirused, nagu näiteks 1. ja 2. tüüpi hobuste herpesviirus. Kuna ERU patogenees on immuunvahendatud, on võimalik, et selle haiguse tekkes on oluline roll ka isendi geneetikal, mis määrab tema vastuvõtlikkuse uveiidiga seotud infektsioonidele, haiguse väljakujunemise ja selle raskusastme. On tõestatud, et näiteks appaloosa tõugu hobustel on geneetiline eelsoodumus haigestuda elu jooksul korduvasse uveiiti.
Ravi.
Uveiidi raviks hobustel kasutatakse erinevaid  kortikosteroide sisaldavaid silmatilku, mis vähendavad põletikureaktsiooni silmas. Kortikosteroide võib manustada ka süsteemselt. Samuti on vajalik valu vaigistamine, milleks sobivad süsteemsed mittesteroidsed valuvaigistid (fluniksiin, fenüülbutasoon) ning lokaalselt atropiin.
Kimmo Pohjonen

Kimmo Pohjonen (sündinud 16. augustil 1964) on soome akordionist, kes on tuntud oma avangardilise ja eksperimentaalse loomingu poolest, mida ta esitab eritellimusel valmistatud elektrilisel ja kohandatud pillil. 
Haridus.
Ta on õppinud Sibeliuse Akadeemias klassikalist ja folkmuusikat. 
Karjäär.
Pohjonen alustas muusikukarjääri 1980. aastatel. Pärast kooli lõpetamist tegi ta koos Arto Järveläga muusikat ja alustas folkmuusika kirjutamist.
Kimmo Pohjonenil on ilmunud üheksa heliplaati; ta on käinud paljudel kontserdireisidel Euroopas ning esinenud Jaapanis ja Põhja-Ameerikas.
Ta salvestab muusikat ning annab kontserte nii sooloartisti kui ka kaasartistina teiste muusikutega, viimaste hulka kuuluvad näiteks Kronos Quartet, löökpillimängija Pat Mastelotto ja King Crimsoni kitarrist Trey Gunn. Pohjonen elab Soomes. Ta on esinenud oma tütre Saanaga, kes mängib trummi.
Soolokarjääri alustas Pohjonen 1996. aastal ja avaldas oma esimese plaadi „Kielo" aastal 1999. 2000. aastatest peale on ta käinud kontserdireisidel Euroopas, kodumaal Soomes ja Jaapanis.
Tavaliselt tegeleb ta vaheldumisi mitme esinemiskavaga, soolokavade ja ka koostöökavadega. Üks tema märkimisväärsem koostööprojekt on olnud koos Samuli Kosmineni ja kahe King Crimsoni liikmega, löökpillimängija Pat Mastelotto ja kitarrist Trey Gunniga. Nad neli mängivad bändis KTU ja on teinud mitu kontserdireisi üle Euroopa. Nad tegid koos heliplaadi „Eight-Armed Monkey".
Pohjonen on osalenud ka mitmes filmis ja telesaates.
Uno Heinla

Uno Heinla (sündinud 21. detsembril 1951 Pärnus) on eesti omavalitsustegelane ja insener.
1970. aastal lõpetas ta Pärnu 1. Keskkooli. 1975. aastal lõpetas ta Tallinna Polütehnilise Instituudi ehitusteaduskonna autoteede eriala teedeinsenerina.
Aastatel 1975–1980 oli ta Tartu Teedevalitsuse juhataja. 1986–1988 oli ta Valga Rajooni Rahvasaadikute Nõukogu Täitevkomitee esimehe asetäitja, 1988–1989 Täitevkomite esimees.
Aastatel 1989–1992 oli ta Valga maavanem. Aastatel 1996–1999 oli ta Valga linnapea, 1999–2005 Valga linnavolikogu esimees.
2000. aastast on ta AS Estreftransservice juhatuse liige.
Aastatel 1990–1994 oli ta Eesti Spordi Keskliidu juhatuse liige. 1992. aastal oli ta lühemat aega Eesti Maaomavalitsuste Liidu esimees.
Mindūnai

Mindūnai on küla Leedus Molėtai rajoonis, Mindūnai valla halduskeskus. Küla asub Molėtaist 10 kilomeetrit idas Stirniai järve kaldal.
Mindūnais on postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on sealne endise koolimaja ruumides asuv kalapüügimuuseum.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud aastal 1661. XVIII sajandil kuulus küla Pabaiskase pastoraadile. 
Aastal 1913 avati külas algkool, mis aastal 1937 muudeti põhikooliks. Nõukogude perioodil kujunes küla kohaliku kolhoosi keskasulaks. Toona rajati külla ka hoone kultuurimaja tarbeks, ent elanike vähesuse tõttu jäi kultuurimaja siiski avamata.
Aastal 1988 avati koolimaja juures muuseum, kus kajastatakse kalapüüki järvedes. Aastal 2004 sealne kool suleti.
Inturkė

Inturkė on küla Leedus Molėtai rajoonis, Inturkė valla halduskeskus. Küla asub Galuonai järve kaldal. 
Inturkės on postkontor, kultuurimaja, põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on 1868. aastal ehitatud õigeusu kirik ja 1855. aastal valminud katoliku kirik.
Ajalugu.
Asulat on esmamainitud aastal 1373 Wartberge Hermanni Liivimaa kroonikas. XVI sajandil rajati sinna Leedu suurvürstide mõis. Aastal 1555 püstitati külla esimene kirik.
Aastal 1834 asutati Inturkėsse kool. Praegune kirikuhoone valmis aastal 1855. Aastal 1868 valmis ka tsaarivalitsuse raha eest ehitatud õigeusu kirik. Asula venekeelne nimekuju oli tsaariajal Интурки.
Teise maailmasõja ajal rüüstasid küla Armia Krajowa võitlejad. Saksa okupatsiooniväed hukkasid aastal 1941 Inturkė juudid. Nõukogude perioodil oli küla kohaliku kolhoosi keskasulaks.
Ernest Hess-Lüttich

Ernest W. B. Hess-Lüttich (sündinud 24. aprillil 1949, Wiesbaden) on saksa germanist ja semiootik.
Ta on töötanud professorina Berliini Vabas Ülikoolis ja Berni Ülikoolis.
Koos Achim Eschbachi ja Jürgen Trabantiga annab ta välja kirjastuse Verlag Gunter Narr kaudu rahvusvahelist semiootikaajakirja Kodikas/Code.
Aastail 1993–1999 oli ta Saksa semiootika seltsi president.
Ta on mitmel korral külastanud Eesti kolleege.
Sotnik

Sotnik on Venemaa kaitseministeeriumi Rostehhi (vene keeles Ростех, endine Ростехнологии) allasutuse TsNIITochmash (Центральный научно-исследовательский институт точного машиностроения, lühend ЦНИИточмаш) arendatav võitlusvarustus, mis on mõeldud vahetama 2025. aastal välja varustust Ratnik.
Joniškis (Molėtai)

Joniškis on alev Leedus Molėtai rajoonis, Joniškise valla halduskeskus. Alev asub Arinase järve ääres. 
Joniškises on keskkool ja postkontor. Vaatamisväärsuseks on sealne XVIII sajandil ehitatud katoliku kirik.
Ajalugu.
Joniškist on esmamainitud XVII sajandi keskel. XVIII sajandi alguses läks asula jesuiitide valdusse, kes rajasid sinna ka kiriku. Kiriku juures hakkas tegutsema ka kihelkonnakool.
Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju "Янишки".
Aastal 1941 hukkasid Saksa okupatsiooniväed üle 100 Joniškises elanud juudi. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku sovhoosi keskasulaks.
Jerongi keel

Jerongi keel on tai-kadai keelkonna kadai rühma kuuluv keel, mida emakeelena räägivad jerongid Hiinas Guangxi provintsi edelaosas.
Jerongi keelt räägib Hiinas umbes 380 inimest.
Arinas

Arinas on järv Leedus Molėtai rajoonis. Järv asub rajooni lõunaosas Švenčionyse rajooni piiril. Järve kaldal asub Joniškise alev. Arinas kuulub Nemunase vesikonda. 
Järv on tekkinud jääajal moodustunud lohku. Kaldad on valdavalt kõrged. Lõunakallast katab mets, kohati on see ka soostunud. Ülejäänud kallastel asuvad metsad, põllud ja niidud. Järves on kaks saart: 1,54 ha ja 1,34 ha. Kaldajoone pikkus on 17,89 kilomeetrit. Järve kallastel asuvad lisaks Joniškisele veel Malūnėlise Stebuliai ja Skardžiai külad.
Kaldavöönd on liivane. Järve ääristab ligi 30 meetri laiune veetaimestiku riba, kus kasvavad kaislad, pilliroog ja penikeeled. Põhja katab aleuriit.
Järves elab 13 liiki kalu: karpkala, nurg, linask, haug, latikas, ahven, rääbis, angerjas, koger, särg, luts, turb ja roosärg. Leitud on ka sasaani ja hõbekokre. Järv on paisutatud, selle vett kasutavad Arnionysi kalakasvatuse tiigid.
Järve nime päritolu on teadmata. Seda on üritatud tuletada indoeuroopa tüvest "*er-/*or-", mis tähistab liikumist.
Kessy Abarenkov

Kessy Abarenkov (sündinud 18. detsembril 1980) on Eesti mükoloog ja informaatik.
Ta sai Tartu Ülikoolist magistrikraadi 2006. aastal ja doktorikraadi 2011. aastal. Tema doktoritöö oli seotud PlutoF-platvormi arendamisega.
Ta kuulub oma valdkonnas maailma mõjukamate teadlaste (töödele viitamise arvu järgi) hulka.
Abarenkov töötab Tartu Ülikooli loodusmuuseumis.
Ta pälvis koos Urmas Kõljalaga 2020. aasta riigi teaduspreemia geo- ja bioteaduste alal tööde tsükli "Eluslooduse taksonite kommunikatsiooni uus paradigma: Linné süsteemi täiendus" eest.
Marko-Matteus Langel

Marko-Matteus Langel (2008. aastani Marko Elias; sündinud 11. veebruaril 1999 Valgas), on Eesti ujuja. 
Ta on lõpetanud 2018. aastal Audentese Spordigümnaasiumi ja asunud seejärel õppima Tallinna Tehnikakõrgkooli teedeehituse erialal.
2008. aastal hakkas ujumist treenima Tartus Ujumise Spordiklubis Jaana Abneri ja Kaja Haljaste juures. 2013. aastal jätkas ta treeninguid Audenteses Siiri Põlluveeri ja Kaja Aljandi juhendamisel. 2018.–2019. aastal treenisid teda Riho ja Martti Aljand ja 2020. aastal jätkas ta treenimist Kalevi Ujumiskoolis Martti Aljandi ja Kaire Indriksoni juhendamise all.
2015. aastal tuli ta Põhjamaade noorte meistriks teateujumises. 2020. aasta seisuga on ta kuuekordne Eesti meister. 2014. aastast kuulunud Eesti koondisse.
Alanta

Alanta (ka Alunta) on alev (endine linn) Leedus Molėtai rajoonis, Alanta valla halduskeskus. Alev asub Molėtaist 15 kilomeetrit loodes paigas, kus Alanta jõgi Virintasse suubub. 
Alantas on keskkool, postkontor ja raamatukogu. Haridust annavad ka tehnoloogia- ja kaubanduskool. Vaatamisväärsusteks on 1912. aastal valminud katoliku kirik ja Alanta mõisa hoonetekompleks. Mõisas on rahvakunsti muuseum, mille juures on ka tehnoloogia- ja kaubanduskooli osakond. Kiriku juures asub sakraalesemete muuseum, lisaks asub alevis kunstniku ja muusiku Mykolas Šeduikise muuseum. Säilinud on puidust sünagoogihoone.
Ajalugu.
Alantat on esmamainitud 1436. aastal, mil Žygimantas Kęstutaitis selle Kristinas Astikasele andis. 1504. aastal rajati sinna katoliku kirik. 1581. aastal andis Stefan Batory asula Liivi sõjas ungarlaste vägesid juhatanud Gáspár Bekesile. Samal aastal läks sealne kirik protestantide valdusse, olles protestantlik kirik kuni XVII sajandini.
XVIII sajandil hakkas Alantas tegutsema kihelkonnakool, mis suleti jaanuariülestõusu järel. Järgmisel aastal avati seal riiklik kool. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Ованта. XIX sajandil asusid Alantasse elama juudid.
1919. aastal toimus Alanta all lahing Punaarmee ja Poola vägede vahel. 1930. aastal rajati Alantasse meierei. Nii Teise maailmasõja ajal kui ka sõja järel tegutsesid Alanta ümbruskonnas Leedu metsavennad. Augustis 1941 hukati Alantas elanud juudid, kokku 30 perekonda.
2017. aastal liideti Alantaga kõrval asunud Naujasodise küla.
Naujasodis.
Naujasodis on endine küla, mis kujunes 1853. aastal Tadas Pac-Pomarneckise rajatud Alanta mõisakompleksi juurde. Nõukogude perioodil ehitati asula välja kui kohaliku sovhoostehnikumi keskasula.
André Diamant

André Diamant (sündinud 9. veebruaril 1990 Fortalezas) on Brasiilia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2009). 
10-aastaselt saatis isa ta mitmeks kuuks maleliselt täiendama Peterburis asuvasse eksmaailmameister Aleksandr Halifmani malekooli. 
2008. aastal tuli Diamant Brasiilia malemeistriks. Aprillis 2009 võitis ta hõbemedali Lõuna-Ameerika juunioride meistrivõistlustel (kuldmedali sai Alexandr Fier). Suurmeistriks sai ta 19-aastaselt 2009. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Diamant on mänginud Brasiilia võistkonna koosseisus kahel maleolümpial (2008, 2010).
Bartłomiej Heberla

Bartłomiej Heberla (sündinud 19. juunil 1985 Rybnikis) on poola maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2006). 
Heberla tuli 2001. aastal Poola noortemeistriks U16-vanuseastmes ja võitis 2005. aastal Poola juunioride meistrivõistlustel hõbemedali. Suurmeistriks sai ta 21-aastaselt 2006. aastal. Kolm aastat varem oli ta saanud FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. 
Ta tuli 2006. aastal Krakówis Poola meistrivõistlustel seitsmendaks. 2008. aastal võitis ta rahvusvahelise turniiri Banja Lukas, edestades seejuures Viktor Korchnoid, Sergei Volkovit ja Geetha Narayanan Gopali. 
Herbela mängis Poola võistkonna koosseisus 2013. aastal Varssavis peetud Euroopa võistkondlikel meistrivõistlustel.
Maletreeneri tegevuse eest sai ta 2012. aastal FIDE-lt FIDE treeneri nimetuse.
Aleksandar Inđić

Aleksandar Inđić (sündinud 24. augustil 1995 Belgradis) on serbia maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2013). 
Inđić sai suurmeistriks 18-aastaselt 2013. aastal. Aasta varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. Ta on kahekordne Serbia malemeister (2014, 2018). 
Ta sai veebruaris 2018 Moskvas Aeroflot Openi A-turniiril 92 osavõtja seas 38. koha ja märtsis 2018 Bathumis Euroopa meistrivõistlustel 302 osavõtja seas 133. koha.
Inđić on mänginud Serbia võistkonna koosseisus kahel maleolümpial (2014, 2016).
Alexander Ipatov

Alexander Ipatov (ukraina keeles Олександр Іпатов "Oleksandr Ipatov"; sündinud 16. juulil 1993 Lvivis) on Türgi maletaja, rahvusvaheline suurmeister (2011). 
Ipatov võitis 15-aastaselt 2008. aastal Ukraina juunioride meistrivõistlustel hõbemedali. Aastatel 2009–2012 esindas ta rahvusvahelistel malevõistlustel Hispaaniat. Suurmeistriks sai ta 18-aastaselt 2011. aastal. Kolm aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse. 
2012. aasta veebruarist esindab Ipatov malevõistlustel Türgit. Ta tuli augustis 2012 Ateenas juunioride maailmameistriks. Selle võiduga kvalifitseerus ta 2013. aastal maailma karikaturniirile (128 osavõtjat), kuid seal ta avaringist edasi ei saanud. 
Ipatov on kahekordne Türgi malemeister (2014, 2015). 2015. aastal mängis ta Jeruusalemmas Euroopa meistrivõistlustel, kus tuli seitsmendaks ja kvalifitseerus 2015. aastal Bakuus toimunud maailma karikaturniirile, kus aga kaotas teises ringis ja edasi ei pääsenud. 
Ta on mänginud Türgi võistkonna koosseisus kolmel maleolümpial (2012–2016). 2016. aastal Bakuus toimunud maleolümpial, kus Türgi saavutas kuuenda koha, mängis Ipatov võistkonna teisel laual.
Ipatov lõpetas 2014. aastal Harkivis Jaroslav Targa nimelise Õigusteaduste Rahvusülikooli bakalaureusekraadiga.
Spyrídon Kapnísis

Spyrídon Kapnísis (kreeka keeles Σπυρίδων Καπνίσης; sündinud 11. mail 1981) on kreeka maletaja ja maletreener, rahvusvaheline suurmeister (2011). 
Kapnísis tuli 2003. aastal Beirutis Vahemere maade malemeistriks. Ta sai 2004. aastal FIDE-lt rahvusvahelise meistri nimetuse. Suurmeistriks sai ta 30-aastaselt 2011. aastal. 
Ta võitis 2008. aastal Rhodoses Kreeka meistrivõistlustel pronksmedali.
Kapnísis tegutseb ka treenerina. FIDE-lt on ta saanud FIDE treeneri nimetuse.
Looduses välja surnud

Looduses välja surnud (varem "looduses hävinud"; inglise "extinct in the wild" – EW) on Rahvusvahelise Looduskaitseliidu punase nimestiku kategooria, kuhu arvatakse liigid, mis on säilinud ainult väljaspool kunagist levilat kas kultuuris kasvatatavana, tehistingimustes peetavana või naturaliseerunud asurkonnana.
Giedraičiai

Giedraičiai on alev Leedus Molėtai rajoonis, Giedraičiai valla halduskeskus. Alev asub Molėtaist 21 kilomeetrit edelas Kiementase järve ääres. 
Giedraičiais on gümnaasium, postkontor ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on sealne aastal 1809 ehitatud katoliku kirik, selle XIX sajandi keskpaigast pärinev kellatorn ja kalmistul asuv Graužiniste suguvõsa hauakabel.
Ajalugu.
Giedraičiaid on esmamainitud 1338. aastal ristisõdijate kroonikates nimega "Gedereiten". Aastail 1373 ja 1375 rüüstasid piirkonda ristisõdijad. Tegemist oli ühe tähtsama Giedraitiste vürstisoole kuulunud asulaga.
1410. aastal ehitati sinna esimene kirik, mis ehitati ümber aastail 1443 ja 1676. Aastal 1515 nimetati Giedraičiai aleviks. XVIII sajandi alguseks oli praktiliselt kogu alev läinud kiriku valdusse. Aastail 1777–1782 tegutses seal kihelkonnakool. 
Novembriülestõusu ajal aastal 1831 hõlvasid asula ülestõusnute väed. Tsaariajal oli alevi venekeelne nimekuju Гедройце. Jaanuariülestõusu ajal ründasid A. Minskise juhitud ülestõusnud tsaariarmeed; järgnenud lahingus kaotas elu 15 ülestõusnut ja 45 neist vangistati.
17.–21. novembril 1920 toimus Giedraičiais lahing leedukate ja Lucjan Żeligowski vägede vahel, mis lõppes leedulaste võiduga.
Teise maailmasõja ajal hukati suvel 1941 alevis elanud juudid. Nõukogude perioodil oli asula kohaliku liha- ja piimakarja kasvatusele orienteeritud sovhoosi keskasulaks. Toona rajati sinna ka Molėtai juustuvabriku tsehh.
Ion Chicu

Ion Chicu (hääldub Kiku, sündinud 28. veebruaril 1972 Pîrjoltenis) on Moldova poliitik. Ta oli 14. novembrist 2019 kuni 31. detsembrini 2020 Moldova peaminister. 
Ta sündis aastal 1972 Călărași rajoonis Pîrjoltenis. Ta lõpetas aastal 1994 Moldova Majandushariduse Akadeemia. 
Ta oli aastatel 2005–2006 Moldova Vabariigi majandus- ja kaubandusministeeriumi struktuurireformide peavalitsuse direktor, esimese asepeaministri Zinaida Greceanîi nõunik. Aastatel 2006–2008 oli ta Moldova aserahandusminister. 4. aprillist 2008 kuni 9. septembrini 2009 oli ta peaministri Zinaida Greceanîi nõunik majandus- ja välispoliitika küsimustes. 2. jaanuarist 2018 kuni 12. detsembrini 2018 oli ta Moldova rahandusministeeriumi peasekretär (Eesti mõistes kantsler). 
10. detsembrist 2018 kuni 8. juunini 2019 oli ta Moldova rahandusminister. Juulist novembrini 2018 oli ta Moldova presidendi Igor Dodoni nõunik majandusküsimustes. 
14. novembrist 2019 oli ta Moldova peaminister. 23. detsembril 2020, päev enne uue presidendi Maia Sandu ametisse vannutamist, teatas ta oma tagasiastumisest.
Isiklikku.
Ta on abielus ja tal on kolm last. Ta valdab rumeenia, vene, inglise ja prantsuse keelt. Usu poolest on ta õigeusklik.
Pirelli Star Driver

 
Pirelli Star Driver algatati selleks, et toetada noori ralli sõitjaid, ning see oli organiseeritud Pirelli ja FIA poolt.
Viis sõitjat valiti tervest maailmast. Need samad viis sõitjat võistlesid kuuel autoralli maailmameistrivõistluste rallil. 
Kõik sõitsid identsete Mitshubishi Lancer Evolution X mis oli seadistatud ja valmistatud Ralliart poolt Itaalias.
Edaspidi muudeti programmi nimeks WRC Academy Results. Pirelli Star Driver meeskonnas sõitis ka Ott Tänak aastal 2010 ja võitis selles meeskonnas Soome-ja Walesi ralli.
Euroopa kõrgjõudlusega andmetöötluse ühisettevõte

Euroopa kõrgjõudlusega andmetöötluse ühisettevõte on nõukogu 28. septembri määrusega (EL) nr 2018/1488 Euroopa kõrgjõudlusega andmetöötluse algatuse rakendamiseks asutatud ühisettevõte. Luksemburgis asuv ühisettevõte alustas tegevust 2018. aasta 6. novembril ja on kavandatud jätkama tegevust 2026. aasta lõpuni. Eesmärkideks on üleeuroopalise hiidarvutite võrgu väljatöötamine ning uurimis- ja uuendustegevuse toetamine.
Rahastamine.
Ühisettevõtte eelarveks on kavandatud 1 miljard eurot, millest pool tuleb ELi eelarvest ja teine pool osalevatelt liikmesriikidelt. Täiendavad vahendid, enam kui 400 miljonit eurot, on kavas saada erasektori partneritelt.
Šerpad

Šerpad (šerpa keelest "shyar" 'ida' + "pa" 'rahvas') on Himaalaja lõunanõlvadel elav rahvas Nepalis, kes räägivad emakeelena põhiliselt Tiibeti-Birma keelte rühma kuuluvat šerpa keelt. 
Šerpad on tuntud kohalike saatjatena mägironimise ekspeditsioonidel.
Logba keel

Logba keel on peamiselt Ghana kaguosas kõneldav kvaa keel, mis kuulub naa-togo rühma.
Logba keelt räägib umbes 7500 inimest.
Mari Poll

Mari Poll (sündinud 16. novembril 1987 Tallinnas) on eesti muusik (viiuldaja).
Viiuliõpinguid alustas ta 5-aastaselt Nõmme Muusikakoolis, õpingud jätkusid aastani 2004 Tallinna Muusikakeskkoolis. 
Polli edasine haridustee jätkus Inglismaal Chethami Muusikakoolis ("Chetham School of Music") ja Londoni Kuninglikus Muusikakolledžis, kus ta omandas aastal 2010 bakalaureusekraadi ja 2012 magistrikraadi. Lisaks on Mari Poll osalenud meistrikursustel, näiteks New Virtuosi Mastercourse ja Lausanne Duo meistriklass. 
Aastatel 2014–2019 töötas Poll Norras Stavangeri Sümfooniaorkestri teise kontsertmeistrina, samuti on ta olnud külaliskontsertmeister Kristiansandi Sümfooniaorkestris, Norrbotten NEO ansamblis, Norra Kammerorkestris, Bodo Sinfoniettas ning abikontsertmeister Stockholmi Filharmooniaorkestris. Alates hooajast 2019/2020 töötab Mari Poll Rahvusooper Estonia kontsertmeistrina. Samast hooajast on ta ka Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia viiulilektor. Mari Poll mängib Eesti Pillifondi poolt talle kasutada antud Nicolaus Gagliano viiulil (1723).
Mari Poll on andnud kontserte nii solisti kui ka kammermuusikuna Euroopas, Venemaal, Uus-Meremaal ja USA-s. Ta on teinud koostööd mitme orkestri ja ansambliga, nagu Eesti Riiklik Sümfooniaorkester, Tallinna Kammerorkester, Pärnu Linnaorkester, Liverpooli Mozarti orkester, Trondheimi Sümfooniaorkester ja Norra Raadio orkester. Ta on üles astunud Kuressaare Kammermuusika Päevadel, Leigo Järvemuusika festivalil, Pärnu Muusikafestivalil jt. Tihedat koostööd teeb Mari Poll oma pianistist venna Mihkel Polliga.
Auhinnad.
Mari Poll on pälvinud tunnustust paljudel konkurssidel: ta on võitnud III preemia ja Robert Casadesuse esiauhinna Vibrarte rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Prantsusmaal (2011); neli eripreemiat Heino Elleri nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil (2008); eripreemia Louis Spohri nimelisel rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Saksamaal (2007) ja V preemia Schöntali kloostri rahvusvahelisel viiuldajate konkursil Saksamaal (2005). Aastal 2012 andis Londoni Kuninglik Muusikakolledž Mari Pollile Tagore Kuldmedali – auhinna, mis antakse igal aastal kolledži kahele väljapaistvaimale üliõpilasele. Aastal 2013 pälvis Poll Londoni City Music Foundation auhinna, mida antakse perspektiivikatele noortele kutselistele muusikutele karjääri edendamiseks.
Mari Pollil on koos pianist Mihkel Polliga ilmunud plaat „Ensecu. Poulenc. Schönberg. Tüür“ (2017).
Isiklikku.
Tema ema on Kadri Hunt, isa oli pianist ja muusikapedagoog Siim Poll (1965–2014), vend pianist Mihkel Poll.
Rahvusvaheline arbiiter

Rahvusvaheline arbiiter (inglise keeles "International Arbiter"; lühend IA) on males rahvusvahelistel võistlustel malekohtunikuna tegevuse eest antav kõrgeim nimetus.
Nimetuse võttis kasutusele Rahvusvaheline Maleföderatsioon (FIDE) 1951. aastal. 
Nõuded rahvusvahelise arbiitri nimetuse saamiseks on kõrgemad kui FIDE arbiitri (FA) nimetuse saamiseks. Rahvusvahelise arbiitri nimetus on eluaegne. Sõltuvalt kohtunikutegevuse aktiivsusest jaotatakse IA-d kahte kategooriasse – aktiivsed IA-d ja inaktiivsed IA-d. Inaktiivseks rahvusvaheliseks arbiitriks loetakse malekohtunikku, kes viimase kahe aasta jooksul pole kohtunikuna kordagi töötanud rahvusvahelistel võistlustel. 
2019. aasta oktoobri seisuga on FIDE andmebaasides kirjas 2348 malekohtunikku, kes on saanud rahvusvahelise arbiitri nimetuse. Nende seas on 318 kohtunikku, kes on ühtlasi kõrgema järgu maletajad, sealhulgas 14 naiste suurmeistrit ja 25 rahvusvahelist suurmeistrit. 
Kõrgema kategooria kohtunik.
Aktiivsed rahvusvahelised arbiitrid omakorda liigitatakse sõltuvalt kohtunikutegevuse kogemustest nelja kategooriasse (A, B, C, D). A-kategooria on kõrgeim ja selle andmisel eeldatakse, et kohtunik on olnud aktiivne vähemalt viimasel viiel aastal, näidanud suurepäraseid teadmisi maleturniirireeglite tundmisel ja ei oma karistusi kohtunikutegevuse vallas.
A-kategooria kohtunik peab olema töötanud viimase viie aasta jooksul vähemalt korra peakohtuniku või peakohtuniku abina tähtsamatel tiitlivõistlustel (maleolümpia, maailmameistrivõistluste turniirid ja matšid, maailma karikavõistlused, võistkondlikud maailmameistrivõistlused, noorte ja juunioride maailmameistrivõistlused) või vähemalt viiel maailmajao tiitlivõistlustel (näiteks Euroopa, Aasia, Ameerika individuaalsed ja võistkondlikud meistrivõistlused).
Rahvusvahelisi arbiitreid.
Rahvusvahelise arbiitri nimetuse saanud Eesti malekohtunikud.
Eesti teenekam malekohtunik on Lembit Vahesaar, kes tegutses kohtunikuna MM-i tiitlimatšidel Tšiburdanidze-Alekhsandria (1981) ja Karpov-Kasparov (1985–1987), kuuel naiste maailmameistritiitli pretendentide turniiril ning viiel maleolümpial.
Lasuurvärv

Lasuurvärv ehk lasuur on läbipaistva kihina pinda kattev vähese pigmendisisaldusega värv. Laseerival maalimisel jääb aluspinna värvus ja tekstuur õhukeste värvikihtide alt nähtavaks.
Lasuure kasutatakse lakkimises, maalikunstis, trükinduses. Lasuurvärvile vastupidine on opaakne kattevärv, laseerivale maalimisele pastoosne maalimisviis.
Ainult laseeriv tehnika on akvarell. Laseerivalt on võimalik maalida ka muudes tehnikates, näiteks õli- ja akrüülmaalitehnikas, kuid mitte pastellis.
Välislingid.
Lasuurid, õlid, vahad, polituurid ja lakid. khk e-õpe
Miroslav Filip

Miroslav Filip (27. oktoober 1928 Praha – 27. aprill 2009 Praha) oli tšehhi maletaja, maleajakirjanik ja malekohtunik, rahvusvaheline suurmeister (1955). 
Filip oli kolmekordne Tšehhoslovakkia malemeister (1950, 1952, 1954). Suurmeistriks sai ta 27-aastaselt 1955. aastal. Kaks aastat varem oli ta FIDE-lt saanud rahvusvahelise meistri nimetuse.
Ta on mänginud maailmameistrivõistluste neljal tsoonidevahelisel (1955, 1958, 1962, 1970) ja kahel pretendentide turniiril (1956, 1962). Pretendentide turniiril 1956. aastal Amsterdamis (10 osavõtjat, võitis Vassili Smõslov) jagas ta 8.–9. kohta ja 1962. aastal Curaçaol (kaheksa osavõtjat, võitis Tigran Petrosjan) jagas ta koos Mihhail Taliga 7.–8. kohta.
Filip mängis Tšehhoslovakkia võistkonna koosseisus 12 maleolümpial (1952–1974). 
Ta tegutses ka malekohtunikuna. Ta oli 1986. aastal Dubais peetud maleolümpia peakohtunik.
Irina Vlah

Irina Vlah (gagauusi keeles "İrina Vlah"; sündinud 26. veebruaril 1974 Comratis) on Moldova poliitik. Ta oli aastatel 2005–2009 ja 2014–2015 Moldova parlamendi liige. Ta oli 15. aprillist 2015 kuni 19. juulini 2023 Gagauusia kuberner (Baškan).
Ta sündis aastal 1974 Comratis bulgaarlannast ema ja gagauusist isa tütrena. Ta lõpetas aastal 1996 Comrati Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna. Aastal 2008 kaitses ta Moldova Teaduste Akadeemias doktoriväitekirja.
Ta oli aastatel 1996–2003 Gagauusia maksuinspektsiooni jurist. Aastatel 2003–2005 oli ta Gagauusia täitevkomitee õigusosakonna juhataja.
Ta on olnud Moldova Vabariigi Kommunistide Partei ja on Moldova Vabariigi Sotsialistide Partei liige.
Isiklikku.
Tema ema on bulgaarlanna ja isa gagauus. Ta on tütre ema. Usu poolest on ta õigeusklik.
Victor Gaiciuc

Victor Gaiciuc (sündinud 12. märtsil 1957 Pepenis) on Moldova sõjaväelane (brigaadikindral), diplomaat ja poliitik. Ta oli 19. aprillist 2001 kuni 15. oktoobrini 2004 Moldova kaitseminister. Teist korda oli ta Moldova kaitseminister alates 14. novembrist 2019 kuni 16. märtsini 2020. Kolmandat korda oli ta Moldova kaitseminister alates 9. novembrist 2020 kuni 6. augustini 2021.
Ta sündis aastal 1957 Pepenis Sîngerei rajoonis. Ta lõpetas aastal 1978 Harkovi Kõrgema Sõjalennukooli ja aastal 1989 Lenini nimelise Sõjaväe Poliitilise akadeemia. Aastal 1997 lõpetas ta NATO kolledži Roomas.
Mustafa Najem

Mustafa Masi Najem (ukraina keeles "Мустафа Найєм"; sündinud 28. juunil 1981 Kabulis) on Ukraina ajakirjanik ja poliitik.
Elulugu.
Ta sündis aastal 1981 Kabulis, ta on rahvuselt puštu, tema emakeel on dari keel.
Euromaidani alguseks peetaks tema postitust Facebookis, milles ta kutsus üles kogunema: "Olgu, võtame seda nüüd tõsiselt. Kes on valmis täna enne keskööd Maidanile tulema? Kui saame tuhat kokku, tuleme välja. On 21. november, aasta 2013."
Donald Trumpi esimene impeachment

Donald Trumpi tagandamisjuurdlus algas 2019. aasta keskel, kui vilepuhuja süüdistas Ameerika Ühendriikide presidenti Donald Trumpi Ukraina presidendilt teenete väljapressimises, mis oleksid tal aidanud 2020. aasta valimistel ametisse jääda. 
Tunnistajate ütlused viitasid, et Trump ja mõned teises valitsusametnikud olid üritanud Ukraina ning teiste välisriikide juhtidelt välja pressida ettevõtte Burisma Holdings kohta avaliku juurdluse alustamist; Burismas oli töötanud Hunter Biden sellel ajal, kui tema isa Joe Biden oli Ameerika Ühendriikide asepresident. Tunnistajate väidete kohaselt survestati Ukrainat ka toetama teooriat, mille järgi ei sekkunud 2016. aasta valimistesse mitte Venemaa, vaid Ukraina. Avaldatud memo telefonikõnest Donald Trumpi ja president Volodõmõr Zelenskõi vahel näitab, et Ukrainat ähvardati sõjalisest abist ilmajätmisega. Tunnistajate süüdistusi on kinnitanud mitmed ametnikud, muuhulgas Ameerika Ühendriikide suursaadik Ukrainas Bill Taylor, USA Ukraina-poliitika eest vastutav Pentagoni kõrge ametnik Laura Cooper, endine Valge Maja ametnik Fiona Hill ning veel vähemalt kuus Valge Maja ametnikku.
Lõunasöök

Lõunasöök, tuntud kokanduse slängis ka kui lantš (inglise keeles "lunch"), on keskpäeva paiku söödav toidukord.
Lõunasöök on tihti päeva teine toidukord, järgnedes hommikusöögile ja eelnedes õhtusöögile.
Djamindjungi keel

Djamindjungi keel on väljasuremisohus keel, mida traditsiooniliselt kõnelesid djamindjungid Austraalia Põhjaterritooriumil.
2016. aasta rahvaloenduse andmetel oli Austraalias 29 djamindjungi keele kõnelejat.
Fonoloogia.
Djamindjungi keeles on 4 vokaalfoneemi ja 18 konsonantfoneemi. Eristatakse lühikesi ja pikki vokaale. Frikatiive ja sibilante keeles ei ole.
Morfoloogia.
Nimisõnu ja omadussõnu ei eristata. Tegusõnad moodustatakse umbes 30 tüvest, millele lisatakse isiku- ja ajatunnused ning muutumatutest abiverbidest, mis kannavad tegusõna põhitähendust.
Süntaks.
Sõnajärg lauses on suhteliselt vaba.
Cecilia Seghizzi

Cecilia Seghizzi (5. september 1908, Gorizia – 22. november 2019, Gorizia) oli itaalia helilooja ja maalikunstnik, kes elas 111-aastaseks.
Tema isa oli helilooja ja koorijuht Cesare Augusto Seghizzi. Seghizzi õppis viiulit Milano konservatooriumis ning töötas pärast selle lõpetamist muusikaõpetajana. Hiljem õppis ta Trieste konservatooriumis kompositsiooni ning hakkas tegelema heliloominguga.
Seghizzi muusikaline looming hõlmab umbes 130 teost, sealhulgas koorilaulud.
Gorizia

Gorizia (sloveeni "Gorica", friuuli "Gurize") on linn Itaalias Friuli-Venezia Giulia maakonnas, 2017. aastani Gorizia provintsi keskus. Linn asub Julia Alpide jalamil Sloveenia piiri ääres. Teisel pool piiri asub Sloveenia linn Nova Gorica.
2017. aasta lõpu seisuga oli linnas 34 411 elanikku.
1910. aasta Austria-Ungari rahvaloenduse andmetel elas linnas 30 995 inimest, kellest 14 812 (47,78%) olid itaaliakeelsed, 10 790 (34,81%) sloveenikeelsed ja 3 238 (10,45%) saksakeelsed. Samas eeslinnad olid tugevalt sloveenikeelsed (77% sloveeni, 21% itaalia keel).
1921. aasta rahvaloenduse andmetel oli linna umbes 47 000 elanikust 45,5% sloveenikeelseid, 33% itaaliakeelseid ja 20,5% friuulikeelseid.
Pärast teist maailmasõja oli Gorizia aastatel 1945–1947 liitlasvägede administratsiooni all. 1947. aastal tagastati linn Itaaliale, kuid mõned perifeersed ringkonnad anti Jugoslaaviale. Pool linnast, kus elas umbes 20% linna elanikest, läks Jugoslaaviale, kus moodustati uus Nova Gorica linn. Ka Gorizia raudteejaamast, mis asus Villachi–Trieste raudteel, sai siis Nova Gorica raudteejaam, samas kui Gorizia uueks jaamaks sai Udine–Trieste raudteel asuv Gorizia Centrale. Nova Gorica raudteejaama esine väljak (Trg Evrope/Piazzale della Transalpina) oli 1947–2004 Itaalia-Jugoslaavia (hiljem Sloveenia) piiriks, läbi väljaku keskpunkti jooksis müür. Pärast Sloveenia astumist Euroopa Liitu 2004. aastal lammutati väljaku keskel olnud müür. Pärast Sloveenia liitumist Schengeni viisaruumiga 21. detsembril 2007 on väljak täielikult avatud.
Kristina Pärtelpoeg

Kristina Suuroja-Pärtelpoeg (sündinud 2. märtsil 1994) on eesti suunamudija ja saatejuht. 
Ta oli 2021. aasta augustist kuni 2022. aasta detsembrini raadio MyHits hommikuprogrammi saatejuht.
13. mail 2022 avas ta Keilas restorani Jää. 2022. aasta juunist pole ta enam restoraniga seotud.
Ta on osalenud Eesti räpparite muusikavideotes ja olnud Eesti räppari Uku Aropi mänedžer. Ta on üks taskuhäälingu "Salajutud" saatejuhtidest.
2021. aastal pidas ta pereblogi, mida saab vaadata TV3Play-st.
2023. aastal oli ta peategelane TV3 tõsielusarjas "Üks nädal Kristinaga". Saatesari kajastas ühe nädala jooksul Pärtelpoja igapäevaelu. 
Pärtelpoeg on üks kahest saatejuhist ajakirjas Kroonika 2024. aasta mais ilmuma hakanud kinnisvara renoveerimise teemalises saatesarjas "Teeme koos".
Isiklikku.
2020. aasta augustis abiellus ta Siim Suurojaga, kellega tal on üks laps 2019. aastast. Tütre nimeks pandi Khelani, mida sel hetkel kandis veel vaid üks inimene maailmas. Nii haruldase nime panemisest algul keelduti, kuid perekonnaseisuametist saadeti nime registreerimise taotlus Eesti Keele Instituuti, kust ka kooskõlastus saadi. 2023. aasta veebruaris hakkasid ilmuma kõikjal seltskonnameedias artiklid, et paar pole enam koos ja nad lahutavad.
Tunnustus.
2018. aastal sai ta Eesti sotsiaalmeedia auhinnagalal aasta "snapchatter"'i auhinna.
2024. aastal sai ta Kroonika meelelahutusauhindadel aasta podcasti auhinna koos Mallukaga
Alan Axelrod

Alan Axelrod (sündinud 1952) on Ameerika Ühendriikide kirjanik, ajaloo-, ärindus- ja juhtimisteemaliste raamatute autor.
1979. aastal kaitses ta Iowa Ülikoolis doktoriväitekirja inglise filoloogias. Ta on töötanud õppejõu ja konsultandina.
Frankfurdi ringkond

Frankfurdi ringkond (saksa "Bezirk Frankfurt" ka "Bezirk Frankfurt (Oder)") oli Saksa DV ringkond (1. järgu haldusüksus). See moodustati 1952. aastal. Ringkonna halduskeskus oli Frankfurt Oderi ääres.
Frankfurdi ringkonna pindala oli 7186 ruutkilomeetrit, 1986. aastal oli elanike arv 710 634.