tartuNLP/wikipedia-smugri-20251201 huggingface dataset:
Akadeemiline Metsaselts

Akadeemiline Metsaselts oli Eesti metsandusorganisatsioon. Selts asutati 1922 ja taasasutati 1990. aastatel. 1998 ühines Akadeemiline Metsaselts Eesti Metsaseltsiga. 
Enne Teist maailmasõda andis selts koos teiste metsandusorganisatsioonidega välja ajakirja Eesti Mets. Aastast 1993 andis selts välja kogumikku "Akadeemilise Metsaseltsi toimetised" ja pärast 1998. aastat andis seda välja koos Eesti Metsaseltsiga.
Eesti Lastearstide Selts

Eesti Lastearstide Selts (lühend ELS) on Eesti selts, mis ühendab arste (eelkõige lastearste) ja teisi laste tervishoiuga kokku puutuvaid inimesi ja juriidilisi isikuid. 
Põhikirja järgi on seltsi eesmärkide seas:
Ajalugu.
Selts on ettevõtteregistri andmetel asutatud 1956. aastal, Eesti NSV ajal tegutses see nimega Eesti NSV Pediaatrite Selts.
Eesti Kirurgide Assotsiatsioon

Eesti Kirurgide Assotsiatsioon (lühend EKA) on Eesti kirurge ühendav organisatsioon. EKA asutati 1992.
EKA korraldab igal aastal kevadpäevi. 2015. aastal toimusid XXIII kevadpäevad.
Eesti Arstide Selts Rootsis

Eesti Arstide Selts Rootsis (lühend EASR; rootsi keeles "Estniska Läkarföreningen i Sverige") on Rootsis Stockholmis aastast 1945 tegutsev väliseesti arstide organisatsioon.
EASR pidi mitmel juhul Rootsi ametivõimudele andma poliitilisi selgitusi liikmete mineviku kohta. Ka võttis EASR endale Inglismaalt ajendatud ülesandeks ette valmistada meditsiinilist teenindust Eesti pinnal mõeldavas sõjaolukorras. 
2012 oli EASRil 123 liiget, sh 2 auliiget. 2016. aastal oli 40% EASRi liikmetest Rootsi elama tulnud 10 eelmise aasta jooksul Eestist.
Seltsi esimehed on olnud:
Seltsi praegune (2021) esimees on Hendrik Pakosta.
Auliikmed Elmar Jakobson, Erik Undritz, Eldur Velliste, Argo Kõvamees, Jaan Novek, Olaf Kibe, Ilo Käbin ja Ants Anderson.
Herbord Bienemann von Bienenstamm

Herbord Carl Friedrich von Bienenstamm (6. september 1778 (ukj) Liepaja, Läti – 8. mai 1840 Riia) oli baltisaksa geograaf, publitsist. Ta on tuntud eeskätt Eesti-, Liivi- ja Kuramaa geograafia ja haldusjaotuse kohta kirjutatud raamatute tõttu.
Tema isa oli justiitsnõunik, mõisaomanik, kreisimarssal Peter Bienemann von Bienenstamm (1749-1820).
Kerese

Kerese on Narva linnaosa, mis paikneb linna idaosas. 
Linnaosa piirideks on Tallinna maantee põhjas, Kreenholmi tänav läänes, Aleksander Puškini tänav idas ja Tallinna–Peterburi raudtee lõunas.
Kerese linnaosa piirneb põhjas Kalevi, idas Vanalinna ja Joaoru, lõunas Kreenholmi ja Paemurru ning läänes Soldina linnaosaga.
Linnaosas on Paul Kerese väljak, Paul Kerese tänav, Vabaduse tänav, Hariduse tänav jt.
Ajalugu.
Ajalooliselt paiknes Narva vanalinnast lääne pool Narva Peetri eeslinn.
Nevarėnai vald

Nevarėnai vald (leedu keeles "Nevarėnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 132 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1573 inimest. Valla keskuseks on Nevarėnai alev (2011. aastal oli seal 552 elanikku). Vallamaja aadress on Liepų g. 16. Lisaks asub vallas ka Nerimdaičiai alev (2011. aastal 281 elanikku).
Harald Tüür

Harald Tüür (6. oktoober 1934 Haapsalus – 10. jaanuar 2022 Tallinnas) oli eesti kunstnik ja karikaturist. 
Aastatel 1957–1960 õppis ta maalimist Tallinna Kunstistuudios.
Esimene karikatuur avaldati Õhtulehes 1957. aastal, sellest ajast on tema karikatuure avaldatud paljudes ajalehtedes ja ajakirjades nii Eestis kui ka välismaal.
1960. aastatel töötas Eesti NSV Kohaliku Tööstuse Ministeeriumi konstrueerimis- ja tehnoloogiabüroos projekteerijana.
Isiklikku.
Harald Tüür on Eduard Tüüri vend.
Christian Bornhaupt

Christian Bornhaupt (1846–1925) oli baltisaksa kirjastaja, pedagoog.
1885–1887 andis ta koos W. Jarmerstedtiga välja ajalehte Rigaer Tageblatt.
Teet Korsten

Teet Korsten (sündinud 9. veebruaril 1967) on eesti ajakirjanik, tõlkija, endine vaimulik.
Aastatel 1994–1998 oli ta EELK Elva koguduse vaimulik (diakon). 
Aastatel 2008–2020 oli ta ajalehe Põhjarannik toimetaja, 2020. aastast on ajalehe Postimees ajakirjanik. 
2020. aastast on ta Constelling OÜ juhatuse liige. 
2023. aasta aprillis kolis ta maja põlengu tõttu Kohtla-Järvelt Tallinna. 6. ja 7. aprillil toimunud tulekahju põhjuseks on oletatud süütamist.
Loominguline tegevus.
Koostöös Ken Saaniga on tal valminud tunnine teleuurimus «Putini propaganda», mis esilinastus 2. septembril 2014 Kanal 2-s.
Ta on ühe teose kaaskoostaja:
Ryškėnai vald

Ryškėnai vald (leedu keeles "Ryškėnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajoonis.
Valla pindala on 107 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2463 inimest ja 2021. aasta seisuga 2201 inimest.
Valla keskuseks on Ryškėnai küla, vallamaja aadress on Masčio g. 5. Lisaks asub vallas ka Lauko Soda alev (2011. aastal 134 elanikku).
Silvia Laul

Silvia Laul (4. detsember 1931 – 23. märts 2013) oli eesti arheoloog.
Ta on kirjutanud artikleid muu hulgas Eesti rauaajast.
Isiklikku.
Ta abikaasa oli ajaloolane Endel Laul. Nende tütar on arheoloog Mare Sokolovski.
Tryškiai vald

Tryškiai vald (leedu keeles "Tryškių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajoonis.
Valla pindala on 193 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2746 inimest ja 2021. aasta seisuga 2154 inimest.
Valla keskuseks on Tryškiai alev (2011. aastal oli seal 1352 elanikku). Vallamaja aadress on Stoties g. 1. Lisaks asub vallas ka Ubiškė alev (2011. aastal 187 elanikku).
Upyna vald (Telšiai)

Upyna vald (leedu keeles "Upynos seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 109 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1790 inimest ja 2021. aasta seisuga 1456 inimest.
Valla keskuseks on Upyna küla, vallamaja aadress on Kuršėnų g. 26A.
Valdo Praust

Valdo Praust (sündinud 23. aprillil 1970) on eesti küberneetik, Eesti mõisate uurija.
Ta lõpetas 1993. aastal Tallinna Tehnikaülikooli küberneetika erialal teadusmagistrina "cum laude".
Praust on tegelenud andmeturbega ning on muu hulgas Eesti digiallkirja, digiasjaajamise ja rahvusliku infoturbestandardi ISKE üks loojaid.
Ta on uurinud Eesti mõisate, maanteede ja teedevõrgu ajalugu. 
Tal on vanaaegsete jalgrataste kogu ning ta on MTÜ Eesti Jalgrattamuuseumi asutaja, eestvedaja ja vanade heliplaatide koguja.
Isiklikku.
Tema isa oli insener Osvald Praust.
Allar Viivik

Allar Viivik (sündinud 23. jaanuaril 1969 Keilas) on Eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1987. aastal Keila 1. Keskkooli ja õppis aastatel 1987–1988 Tartu Riiklikus Ülikoolis ajalugu. Ning uuesti 1989-1990. 
Ta on töötanud ajalehtedes Harjumaa, Sõnumileht, SL Õhtuleht, Õhtuleht ja Harju Elu. On tegelenud mälumänguga, Võitis 1994 Eesti meistrivõistlustel meeskondliku pronksi ning saanud hiljem kahel korral sarjas Maakilb kolmanda koha. Hobiajaloolane ning koguja. . Märtsist 2022 Keila Lehe ajakirjanik. Olnud samal aastal Keila linna kultuuripreemia nominent.
Alar Kotkas

Alar Kotkas (sündinud 12. märtsil 1960) on eesti helilooja.
Ta on mänginud Eesti ansamblites 2 Quick Start (alates 1992. aastast) ja Monitor nii kitarri kui ka klahvpille.
Tema juhtimisel tegutseva loomingulise kollektiivi (Pearu Paulus, Ilmar Laisaar ja Alar Kotkas) koosseisus on ta kirjutanud mitme Eesti eurolaulu viisi, näiteks 2000. aasta Inese laul "Once in a Lifetime".
Kõikide Pühakute kirik (Freshwater)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Freshwateris. Pühakoda on üks Wighti saare vanimatest, seda kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Kiriku 1905. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Virkko Lepassalu

Virkko Lepassalu (sündinud 12. mail 1971) on eesti ajakirjanik, kes kirjutab eesti ja vene keeles.
Ta lõpetas 1994. aastal Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna žurnalistika eriala.
Kõikide Pühakute kirik (Godshill)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Godshillis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Kiriku orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Rainer Kerge

Rainer Kerge (sündinud 1977) on eesti ajakirjanik.
Haridus.
Ta on lõpetanud Tartus Hugo Treffneri Gümnaasiumi ning õppinud (stuudiumi lõpetamata) Tartu Ülikoolis bioloogiat. 
Töö ja looming.
Juba üliõpilasena hakkas ta 1996. aastal tegema ajakirjanduslikku kaastööd ajalehele Postimees. Koosseisuliseks ajakirjanikuks sai paar aastat hiljem ajakirjas Eesti Loodus, kus töötas bioloogiatoimetajana. Aastatel 2000–2002 oli ta Vanemuise teatri pressiesindaja.
Alates 2002. aasta detsembrist töötab Rainer Kerge ajalehes Õhtuleht, 2024. aasta seisuga on ta elu osakonna toimetaja. Tal on Õhtulehes oma rubriik "Kerge uurib elu".
Tema bioloogiateemalisi või -sugemetega artikleid on ilmunud ka ajakirjas Tarkade Klubi, ajalehes Õpetajate Leht ja muudes väljaannetes.
Isiklikku.
Rainer Kerge vanaisa Leo Kerge oli humoristist ajakirjanik ning isapoolne tädi Tiia Penjam on matemaatikust ajakirjanik.
Tema abikaasa Kristi on õpetaja, neil on tütar Maarja Katariina ja poeg Kaarel Kristofer. Pere elab kunagises Põhja-Tartumaa kihelkonnakeskuses Maarja-Magdaleena külas.
Rainer Kerge on öelnud, et tal on olnud "maailma parimad eestikeelsed bioloogiaõpetajad eesotsas Urmas Kokassaarega".
Kõikide Pühakute kirik (Gurnard)

Kõikide Pühakute kirik on kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Gurnardis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Kiriku 1897. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Kadri Tael

Kadri Tael (sündinud 22. septembril 1984 Põltsamaal) on eesti aja- ja koduloolane.
Ta lõpetas 2003. aastal Põltsamaa Ühisgümnaasiumi. 2008. aastal lõpetas ta Tallinna Ülikooli Ajaloo Instituudi bakalaureuseõppe, kaitstes töö "Iseseisvusidee ja 1918. aasta "Postimees"". 
2013. aastal kaitses Tael Tartu Ülikoolis magistritöö teemal "1919. aasta maareform Vana-Põltsamaa vallas". 2014. aastal jätkas õpinguid Tartu Ülikooli doktorantuuris, mille käigus uuris 1919. aasta maareformi elluviimist.
Ta töötab Muinsuskaitseametis.
Kõikide Pühakute kirik (Ryde)

Kõikide Pühakute kirik on kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Ryde'is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Maismaale paistvat pühakoda kutsutakse ka "Saare katedraaliks".
Kiriku 1874. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Madis Kolk

Madis Kolk (sündinud 4. novembril 1953 Tartus) on eesti muusikateadlane, muusikaprodutsent ja pianist.
Ta lõpetas aastal 1972 Tallinna Muusikakeskkooli. Aastatel 1972–1974 õppis Tallinna Riiklikus Konservatooriumis Heljo Sepa juures, aastatel 1974–1978 õppis P. I. Tšaikovski nimelises Moskva Riiklikus Konservatooriumis ja aastatel 1980–1983 selle assistentuur-stažuuris, algul Lev Vlassenko, seejärel Eliso Virsaladze juures. Aastatel 1978–1980 teenis Nõukogude armees.
Ta on Eesti Kontserdi peaprodutsent.
Aastast 1990 on ta Eesti Heliloojate Liidu liige.
Isiklikku.
Tema isa oli folklorist Udo Kolk, ema muusikateadlane Helju Tauk.
Kõikide Pühakute kirik (Newchurch)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Newchurchis. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Kiriku 1857. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Arvo Külvet

Arvo Külvet (13. märts 1946 Põlvamaa – 10. aprill 2010 Tallinn) oli eesti kabetaja. 
Ta võitis Eesti meistrivõistlustel rahvusvahelises kabes 2 kulda, 7 hõbedat ja 5 pronksi.
Ta oli mitmeid aastaid ka Eesti Kabeliidu juhatuse liige ja asepresident.
Geikristlaste Kogu

Geikristlaste Kogu ehk GK on eestlastest LGBT-de õigusi toetav organisatsioon, kuhu kuuluvad kristlastest geid ja lesbid.
2010. aasta 11. augustil Eestis Tallinnas loodud Geikristlaste Kogu on usuliselt ja poliitiliselt sõltumatu valitsusväline organisatsioon, kuhu kuuluvad seksuaalvähemuste võrdõiguslikkust ja valikuvabadust ühiskonnas ning usulistes organisatsioonides toetavad homoseksuaalsed kristlased. GK-d on alates loomisest juhtinud Heino Nurk ja Meelis Süld.
Järaniku järv

Järaniku järv (ka Äntu tehisjärv) on tehisjärv Väike-Maarja vallas Äntu küla juures.
Järve pindala on 6,9 ha, kaldajoone pikkus 1013 m, keskmine sügavus 3,5 m.
Järv toitub allikatest.
Järves leidub ahvenat, särge, haugi, kokre, linaskit ja karpkala.
Tehisjärv loodi 1980. aastatel. Järv on kruusase põhjaga ja selge veega. Kohati on ka vetikaid. Olemas on väike rannaosa, kus on võimalik ujumas käia. Järve ääres on telkimisplats ja lõkkekoht.
Toivo Tänavsuu

Toivo Tänavsuu (sündinud 14. veebruaril 1981) on SA Hille Tänavsuu Vähiravifond "Kingitud elu" üks asutajaid ja juhataja. 
Elulugu.
Tänavsuu on lõpetanud 1999 Arte Gümnaasiumi ning õppinud Viimsis Concordia Rahvusvahelises Ülikoolis. Tal on audiovisuaalse meedia bakalaureusekraad Tallinna Ülikoolist. 2002. aastast töötas ta Päevalehe majandustoimetuses reporterina. Aastatel 2007–2023 oli ta uuriv ajakirjanik nädalalehes Eesti Ekspress. 
Ajakirjanikuna kirjutas Tänavsuu aastate jooksul ligi 4000 artiklit. 2006. aastal pälvis ta Eesti aasta noore ajakirjaniku preemia ning 2020. aastal üleriigiliste väljaannete parima olemusloo preemia 12. veebruaril 2020 Eesti Ekspressis ilmunud artikliga "Agu Uudelepa viimased päevad: „Võtsin kogu jõu kokku, et lastega veel hüvasti jätta". 
Tänavsuu on ajakirjanikuna kajastanud paljude eestlaste tegemisi USAs, külastanud naftafirma Jukose peakorterit Moskvas ning naftavälju Siberis, samuti Iraaki ja Afganistani. 2013. aastal avaldas ta reportaaži sellest, kuidas viis USAs Montana osariigis kokku Apple'i kaasasutaja Steve Wozniaki ning tema kunagise Eesti päritolu tüdruksõbra Kristi Naelapää. Ta on intervjueerinud Euroopa Komisjoni presidenti Romano Prodit, Skype'i asutajat Niklas Zennströmi, Eesti päritolu astronauti Nicole Aunapu Manni, Playboy asutajat Hugh Hefnerit ja paljusid teisi. Ajakirjandusliku eksperimendi korras oli ta 2016. aasta novembris Ameerika Ühendriikides Florida osariigis peaaegu nädal aega Donald Trumpi valimismeeskonnas vabatahtlik. 
2014. aastal asutas Tänavsuu koos oma ema Hille Tänavsuu ning Janek Mäggiga Sihtasutuse Hille Tänavsuu Vähiravifond Kingitud Elu. Fondi eesmärk on toetada vähihaigeid, kelle ravi ei rahasta Tervisekassa. Fond aitab inimestel soetada moodsaid tõenduspõhiseid vähiravimeid, kinkides inimestele seeläbi lootust ja täisväärtuslikke elupäevi. 2023. aasta kevadeks oli Kingitud Elu toetanud kokku ligi 2000 inimest vanuses 7–88 ning kogunud annetustena ligi 20 miljonit eurot. Aprillis 2023 oli vähiravifondil ligi 12 000 püsiannetajat. 
2017. aastal toetas Vähiravifond Kingitud Elu koostöös Eesti Vähihaigete Laste Vanemate Liiduga 7-aastase Annabel Sepa neuroblastoomiravi, millele kulus ligi 200 000 eurot. Raha tüdruku raviks kogunes sihtotstarbeliste annetustena kokku kõigest 24 tunni jooksul. Ravi oli edukas ja viis aastat hiljem tunnistati Annabel terveks.
2022. aastast toetab vähiravifond dirigendi ja muusikapedagoogi Janne Fridolini silma melanoomi ravi, mille maksumus on ligi 50 000 eurot kuus. 
Alates 2019. aasta sügisest õppis ta Tartu Ülikoolis arstiks. Arstiõpingute kõrvalt töötas Tänavsuu hooldajana Tabasalu Pihlakodus, abiõena Lääne-Tallinna Keskhaigla nakkuskliinikus ning 2023. aasta suvel 2023 abiarstina Hiiumaa haiglas. Ta lõpetas ülikooli 2025. 
Tänavsuu on Oleviste koguduse liige. Ta on laulnud Tallinna Poistekooris ja laulab Ülistuskooris Ekklesia.
Isiklikku.
Tema ema oli ajakirjanik Hille Tänavsuu ja isa on meremees Madis Tänavsuu.
Toivo Tänavsuu on abielus Kleelia Keizarsiga, neil on neli last.
Tambet Tasuja

Tambet Tasuja (sündinud 25. septembril 1978 Rakveres) on eesti filmimonteerija.
2000 lõpetas ta Tallinna Pedagoogikaülikooli telerežii erialal.
Nõukogude Liidu lagunemisel tekkinud ja taastatud riigid

Nõukogude Liidu lagunemisel tekkinud ja taastatud riigid (ka "postsovetlikud riigid"; 
ka "endised Nõukogude Liidu liiduvabariigid") on 1991. aastal lagunenud Nõukogude Liidu liiduvabariikide alal tänapäeval asuvad iseseisvad riigid:
1991. aasta augustis taastasid Eesti, Läti ja Leedu oma iseseisvuse "de facto" ning võeti samal aasta 17. septembril vastu ÜRO-sse. 1992. aastal võeti ÜRO-sse Armeenia, Aserbaidžaan, Gruusia, Kasahstan, Kõrgõzstan, Moldova, Tadžikistan, Türkmenistan ja Usbekistan. Venemaa oli Nõukogude Liidu õigusjärglasena ÜRO liige, Ukraina ja Valgevene olid liiduvabariikidena ÜRO asutajaliikmed ja muutsid iseseisvudes oma nime. Kõik endised liiduvabariigid, välja arvatud Balti riigid, liitusid 1991. aasta detsembris Sõltumatute Riikide Ühendusega. Gruusia astus 2009. aastal SRÜst välja. Türkmenistan on alates 2005. aastast assotsieerunud liige. Ukraina ei ole SRÜ asutamisprotokolli ja põhikirja ratifitseerinud, kuid pole ka SRÜ-st välja astunud. Ukraina valitsus on teatanud soovist liituda Euroopa Liiduga. 
Eesti, Läti ja Leedu liitusid 2004. aastal Euroopa Liidu ja NATO-ga.
Majandus.
Nimekiri riikidest sisemajanduse kogutoodangu (SKP) järgi (arvud on 2013. aasta USA dollarites 2013. aasta kohta vastavalt The World Factbook'ile):
Kõikide Pühakute kirik

Kõikide Pühakute kirik on mitme pühakoha nimi
Kõikide Pühakute kirik (Calbourne)

Kõikide Pühakute kirik on keskaegne kirik Ühendkuningriigis, Inglismaa lõunaranniku lähistel asuval Wighti saarel Calbourne'is. Kirikut kasutab Inglismaa kiriku kogudus.
Kiriku 1873. aastal valminud orel on kantud riiklikku orelite registrisse.
Helery Hälvin

Helery Hälvin (sündinud 12. oktoobril 1991 Jõgeval) on endine Eesti iluuisutaja, üksiksõitja.
Iluuisutamisega hakkas ta tegelema seitsmeaastaselt. Ta on kolmekordne Eesti meister (2014, 2016 ja 2017). 
Ta on osalenud kolm korda Euroopa meistrivõistlustel, kus ta parim tulemus oli 15. koht 2017. aastal.
Ühe korra on ta osalenud maailmameistrivõistlustel, kus saavutas 27. koha, ning võitnud mitu rahvusvaheliste võistluste medalit. On täiendanud end rahvusvahelistes laagrites Saksamaal, Prantsusmaal, USA-s Chicagos, Kanadas, Soomes, Lätis, Tšehhis Ostravas, Rootsis.
Sportlikud saavutused.
Augustis 2017 lõpetas vigastuse tõttu karjääri.
Isiklikku.
Ta harrastab mootorrattasõitu.
Nõukogude Liidu lagunemine

Nõukogude Liidu lagunemine jõustus NSV Liidu Ülemnõukogu ülemkoja, NSV Liidu Ülemnõukogu Vabariikide Nõukogu deklaratsiooniga nr 142-H 26. detsembril 1991. 
Deklaratsioon tunnustas endiste Nõukogude Sotsialistlike Vabariikide iseseisvumist ja lõi Sõltumatute Riikide Ühenduse (SRÜ). Viis deklaratsioonile allakirjutanut ratifitseerisid selle palju hiljem või pole üldse ratifitseerinud. 
25. detsembril astus tagasi esimene ja viimane NSV Liidu president Mihhail Gorbatšov ning teatas oma ametikoha kaotamisest ja volituste, sealhulgas Nõukogude Liidu tuumarakettide laskekoodide üleandmisest Venemaa Föderatsiooni presidendile Boriss Jeltsinile. Sama päeva õhtul kell 19:32 langetati Moskva Kremlis viimast korda Nõukogude Liidu lipp ning see asendati revolutsioonieelse Venemaa lipuga.
Valle-Sten Maiste

Valle-Sten Maiste (sündinud 17. oktoobril 1972 Tallinnas) on eesti kultuuriajakirjanik ja teatrikriitik. 
Haridus.
Maiste lõpetas 1990. aastal Tallinna 54. Keskkooli. 1996. aastal lõpetas Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo osakonna, peaaineks lähiajalugu ja kõrvalerialaks filosoofia. Tema diplomitöö "Kuuekümnendad ja tänapäev. Väljumine modernismist" käsitles 1968. aasta üliõpilasrahutusi, seda juhendas Kaido Jaanson.
1998. aastal sai Maiste Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas magistrikraadi eesti kirjanduse erialal tööga "Erinevate subjektimõistmiste vastumäng Vaino Vahingu ja Madis Kõivu romaanis "Endspiel. Laskumine orgu"", juhendaja Arne Merilai. Aastail 1998–2003 õppis Maiste Tartu Ülikoolis doktorantuuris eesti kirjanduse erialal, kuid katkestas õpingud.
Erialane tegevus.
Alates 1994. aastast on Maiste avaldanud artikleid teatrist ja kirjandusest ning arvustanud filosoofiaalaseid tõlke- ja algupäraseid raamatuid. 1998–1999 töötas ta Sõnumilehe meelelahutustoimetuse reporterina ning toimetas ajalehe Postimees lisaväljaande "Kultuur" kirjanduskülgi. 1999–2001 töötas ta Postimehe kultuuritoimetajana.
2001. aastast töötab ta kultuurilehe Sirp esseistikatoimetaja ja Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia filosoofia ja esteetika lektorina. Lisaks sellele on ta õpetanud mitmesuguseid valikkursusi Tartu Ülikoolis ja Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikoolis.
Maiste on 1999. aastast Teatriliidu liige ja kuulub alates 1994. aastast üliõpilaskorporatsiooni Revelia.
2020. ja 2021. aastal kuulus Maiste Eesti Teatriliidu sõnalavastuste auhindade žürii koosseisu.
Isiklikku.
Valle-Sten Maiste on abielus, tal on kaks tütart ja poeg.
Balti sõdurite väljaandmine Rootsis

Balti sõdurite väljasaatmine Rootsist (Rootsis kutsutakse seda baltlaste väljasaatmiseks, rootsi keeles "baltutlämningen") toimus ajavahemikul 1945–1946. Rootsi andis välja 150 Waffen-SS-i välismaalastest vabatahtlikku ja kutsealust Lätist ja Eestist, kes sõdisid Teises maailmasõjas Saksamaa poolel Punaarmee vastu. Nõukogude Liit nõudis, et antaks välja kõik, kes olid olnud Saksamaa teenistuses. Vaatamata tugevale kriitikale ja sisemistele lahkarvamustele, nõustus Rootsi valitsus Nõukogude Liidu nõudmistega.
1994. aastal avaldas Rootsi sügavat kahetsust juhtunu pärast ja kutsus veel elusolevaid baltimaalasi külastama Rootsit. Rootsi saabus 35 lätlast, 4 eestlast ja 1 leedulane. 20. juunil 1994 korraldati neile Stockholmi kuningalossis kuningas Carl XVI Gustafi vastuvõtt. Välisminister Margaretha af Ugglas vabandas ametlikult Rootsi nimel.
Ajalugu.
1945. aasta 2. juunil nõudis Nõukogude Liit, et Rootsi annaks välja kõik Berliini-Rooma telje sõdurid. 15. juunil loodud ja saladuses hoitud Rootsi valitsuse protokoll sai avalikuks 19. novembril. Parlamendi enamus toetas seda. Rootsi Kommunistlik Partei tahtis lisaks sõduritele välja saata ka kõik Baltimaade tsiviilelanikest sõjapõgenikud. 
Enamik väljasaadetutest olid Kuramaa lahingutest põgenenud lätlased, lisaks oli eestlast. 
Kujutamine kunstis.
1970. aastal valmis Johan Bergenstråhle draamafilm "Baltutlämningen" (inglise keeles "A Baltic Tragedy"), mis võttis osa 20. Berliini filmifestivalist. Filmi aluseks on Per Olov Enquisti romaan "Legionärerna: En roman om baltutlämningen" (1968; tõlge inglise keelde "The Legionnaires: A Documentary Novel", 1973), mis võitis Põhjamaade Nõukogu kirjandusauhinna.
Helbe Merila-Lattik

Helbe Merila-Lattik (neiuna Helbe Lattik; 3. juuli 1928 Tartu – 23. mai 2018) oli eesti arst ja arstkonna ajaloo uurija.
Ta lõpetas 1947. aastal Tartu 2. Keskkooli. Samal aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli, kus asus õppima arstiteaduskonnas. Õppida sai ta vaid 4. kursuse lõpuni, sest represseeritu tütrena ta eksmatrikuleeriti 1951. aastal. Tal õnnestus jätkata stuudiumi Moskva 1. Meditsiiniinstituudis, mille ta lõpetas 1953. aastal "cum laude". 
Ta töötas aastatel 1953–1955 Kingissepa rajooni haiglas kirurgi ja kiirabiarstina. Pärast abiellumist 1955. aastal asus ta tööle Tallinna Pelgulinna Haiglasse kirurgina. Ta spetsialiseerus uroloogiks, oli samas haiglas kuni 1980. aastani uroloogia osakonna juhataja ja kuni 1992. aastani ordinaator. Pensionile jäi ta 1993. aastal.
Looming.
Alates 1989. aastast uuris ta Eesti arstide elukäiku ja saatust nii Nõukogude esimese ja teise kui ka Saksa okupatsiooni ajal.
Teoseid.
Ta on kirjutanud artikleid nii meditsiini alal kui ka eesti arstide represseerimisest ning viktimiseerimisest okupatsioonide ajal.
Isiklikku.
Tema isa Robert Moritz Lattik ja ema Alma Lattik olid arstid. Onu Jaan Lattik oli kirjanik, vaimulik ja poliitik.
Ognissanti kirik (Rooma)

Ognissanti kirik (itaalia keeles Kõikide Pühakute kirik) on katoliku kirik Itaalias Lazio maakonnas Roomas.
Kirsti Vainküla

Kirsti Vainküla (sündinud 28. septembril 1972) on eesti ajakirjanik. Üks tema varjunimedest on olnud Kintz Kinzenberg.
Ta töötab 2010. aastast Eesti Ekspressis, varem on ta töötanud Õhtulehes.
Tuntud artikleid.
Arne Loki lugu.
2014. aastal kajastas Vainküla koos fotograaf Tiit Blaatiga demineerija Arne Loki elu, kes oli 19 aastat varem pommiplahvatuses kaotanud oma silmad ja käed. Vainküla ja Blaat ning digilehe peakujundaja Mart Nigola ja digilehe toimetaja Rain Pruul pälvisid hiljem ühistööna valminud multimeedialoo eest Oivalise ajakirjanduse aastapreemia.
Artiklid WAF-i laulukoolist.
Vainküla avaldas 2017. aasta 17. jaanuaril Eesti Ekspressis artikli WAF-i laulukoolist: "Avalik saladus: Maikeni menukas laulukool võib rikkuda laulja hääle". See sisaldas kriitilisi kommentaare Sadolini vokaaltehnika rakendamise kohta selles koolis, sealhulgas väiteid, et see võib häälele väga halvasti mõjuda. Samuti avaldas ta intervjuu laulja ja laulupedagoog Heidy Tammega, kes leidis, et see tehnika ei sobi algajatele. Pärast artiklite ilmumist astusid paljud tuntud Eesti poplauljad Maikeni kaitseks välja. Sealhulgas nimetati teemakäsitlust kallutatuks ja pahatahtlikuks. Reageerides paljudele vastuväidetele, avaldas Vainküla 18. jaanuaril artikli "Igav tõde: Kuidas sündis lugu Maikenist ja WAF koolist", milles selgitas, kui kaua ja mil viisil valmistati eelnevat artiklit ette ning kuidas püüti enne artikli ilmumist saada kritiseeritavate arvamusi. Maiken kaebas artiklite asjus ka Pressinõukogule, kuid viimane leidis, et Eesti Ekspress ei ole rikkunud head ajakirjandustava. Georg Otsa nimelise Tallinna Muusikakooli direktori Aarne Saluveer nimetas teema tõstatamist oluliseks ning 26. veebruaril kogunes loost ajendatuna ka Eesti esimene vokaal- ja interpretatsioonipedagoogika alane foorum.
Hüljatud Martini lugu.
ERRi ajakirjanik Merilin Pärli tõstatas 12. juunil 2018 meedias teema, kus nelja-aastane laps, keda nimetati Martiniks, oli juba aasta aega turvakodus elanud ning lapse lähisugulastel ei olnud võimalik saada eestkosteõigust. Vainküla käsitles teemat 18. juulil ja 26. septembril Eesti Ekspressis ilmunud artiklites. Mõlemad ajakirjanikud pälvisid selle eest Bonnieri preemia. Lugude tulemusel kinnitas Riigikogu 2019. aasta veebruaris muudatused tsiviilkohtumenetluse seadustikus, mis laiendas eestkosteküsimuses kohtuotsuseid vaidlustada võivate inimeste ringi. Seda nimetati ka nn väikese Martini eelnõuks.
Isiklikku.
Tema tütar on purjetaja Betti Vainküla.
Eve Pärnaste

Eve Pärnaste (sündinud 19. veebruaril 1951) on Eesti ühiskonnategelane, poliitik, vabadusvõitleja 
Ta lõpetas 1974. aastal Tartu Riikliku Ülikooli psühholoogia erialal (spetsialiseerumisega sotsiaalpsühholoogiale).
Ta oli Eesti Rahvusliku Sõltumatuse Partei algatajaid ning Hirvepargi miitingute üks eestvedajaid (alates 1988. aastast).
Ta oli Eesti Komitee sekretär. Ta oli Põhiseaduse Assamblee üks liikmeid.
2018. aastal astus Eesti Konservatiivsesse Erakonda.
Ta kandideeris 2023. aasta valimistel Riigikokku, kogus valimisringkonnas nr 3 (Tallinna Mustamäe ja Nõmme linnaosad) 85 häält ning ei osutunud valituks.
Isiklikku.
Eve Pärnaste on abielus sõjaajaloolase Jüri Kotšineviga.
Katk Põhjasõja ajal

Põhjasõja ajal kannatas enamik Baltimaade ja Kesk-Euroopa idaosa linnade ja alade elanikke katkupuhangu all. Katku kõrgaeg oli aastatel 1708–1712. See epideemia oli arvatavasti osa Kesk-Aasiast Vahemere piirkonda levinud pandeemiast. 
Üsna suure tõenäosusega levis katk Konstantinoopolist Poola lõunaosas asuvasse linna Pińczów, kus katk tuvastati esimest korda Rootsi sõjaväehaiglas 1702. aastal. Katk levis levima mööda kaubandus-, reisi- ja sõjaväeteid, kuni jõudis 1709. aastal Preisimaa Balti rannikuni. 1711. aastaks oli kogu Läänemere ümbruse elanikud katku haigestunud. Hamburgi jõudis katk 1712. aastal. 
Katk sai alguse 1703. aastal Ungarist, 1705. aastaks oli katk levinud Poolasse, 1706. aastal Preisimaale, aastail 1708–1710 Leedusse. 
Katkuepideemia Eesti- ja Liivimaal.
Eesti- ja Liivimaal puhkes katk kõigepealt 1708. aastal Saaremaal ning 1709. aastal Riias, mida samal ajal piirasid venelased. Katku levitajataks olid eelkõige rotid ja sõjamehed.
Katku tagajärjed olid seda karmimad, et 1708. aastal tekkis Põhja-Eestis ikaldus ja 1709. aastal laienes see kogu Eestile. Näljahädas hukkus 40 000 inimest. Halva toitumuse tõttu oli ka Eesti elanike üldine tervislik seisukord halvem ja vastupanuvõime haigustele nõrgem, samuti oli ka majanduslik olukord kehv. Katkuaastad langesid kokku ka Põhjasõja lahingutegevusega Eestis (1710–1714).
Katku viimased nähud olid 1713. aastal ja see nõudis rohkem elusid kui sõjategevus. 1712. aasta Eestis tehtud revisjon näitas, et katku suri Läänemaal 82,8%, Harjumaal 80,3%, Järvamaal 70,5%, Virumaal 70,4%, Hiiumaal 53,2% ja Vormsil 24,6% elanikkonnast. Kokku põhjustas katk kuni 200 000 inimese surma. Eesti rahvastik vähenes selle järel umbes 150 000 inimesele (umbes sama palju kui 1200. aasta paiku). See oli rahvastikukatastroof, kuigi puudutas eelkõige Lääne- ja Põhja-Eestit, kus oli lausa inimtühje piirkondi. Aastad 1710–1712 jäid siiski viimaseks suuremaks katkuepideemia levikuperioodiks.
Olaf Esna

Olaf Esna (sündinud 5. veebruaril 1934) on Eesti teatrijuht, koduloolane ja bibliofiil. 
Ta lõpetas 1953 Pärnu 1. Keskkooli ja 1966 raamatukoguhoidja-bibliograafina Tartu Riikliku Ülikooli.
Esna on töötanud Eesti NSV Raamatuühingu Pärnu linnaorganisatsiooni osakonna vastutava sekretärina. 
Aastatel 1981–1995 oli ta Endla teatri direktor. 
Esna on tuntud ka bibliofiilina, ekslibristina, bukinistina ja numismaatikuna ning ta on uurinud Pärnu ajalugu. 
Tema eluloo põhjal linastus 2014. aastal Mati Põldre dokumentaalfilm "Koguja".
Eestlased Austraalias

Austraalia eestlased on Austraaliasse väljarännanud eestlased ja nende järeltulijad. 2011. aasta rahvaloenduse järgi elas Austraalias 8551 eestlaste järeltulijat ja 1928 Eestis sündinud isikut. 2006. aasta rahvaloendusega võrreldes on eestlaste osakaal Austraalias langenud 0,4%. Suurim, 731 inimesest koosnev Eestis sündinute kogukond asub Uus-Lõuna-Walesis.
Olga Hepnarová

Olga Hepnarová (30. juuni 1951 Praha – 12. märts 1975 Praha) oli tšehhi kurjategija, viimane naine, kelle suhtes Tšehhoslovakkias kohaldati surmanuhtlust. 
Olga Hepnarová oli pärit keskklassi perekonnast, ta isa oli pangaametnik ja ema hambaarst. Lapsena õppis ta koolis hästi, kuid teismelisena hakkasid tal ilmnema psüühikahäired, ta ei suutnud enam õieti suhelda oma vanemate ja klassikaaslastega. 1964. aastal sooritas ta enesetapukatse ja oli seejärel aasta aega ravil psühhiaatriahaiglas. Ka seejärel oli ta veendunud, et ta perekond ja kogu ühiskond teda vihkavad. Mõnedel andmetel olevat ta kuulnud ka hääli.
Ta töötas mitmetel erinevatel ametikohtadel, kuid sattus konfliktidesse töökaaslastega ja pidi töökohti vahetama.
10. juulil 1973 rentis Olga Hepnarová veoauto ja sõitis Prahas trammipeatuses seisvate inimeste hulka. Kaheksa inimest hukkus, üksteist said raskeid vigastusi.
Enne seda kirjutas ta 7. juuli ja 8. juuli vahelisel ööl kaks kirja ajalehtede Svobodné slovo ja Mladý svět toimetustele. Kirjad saatis ta ära 10. juuli hommikul. Kirjas kirjutas ta muuhulgas järgmist: "Ma olen üksiklane. Hävitatud inimene. Inimeste poolt hävitatud inimene [...] Mul on valik – kas tappa ennast või teisi. Ma valin kättemaksu nendele, kes mind vihkavad. Oleks liiga lihtne jätta see maailm maha tundmatu enesetapjana. Ühiskond on liiga ükskõikne, tõepoolest. Minu otsus on: Mina, Olga Hepnarová, teie loomalikkuse ohver, mõistan teid surma."
Vahetult kinnipidamise järel uurisid teda kaks psühhiaatrit, kes diagnoosisid tal paranoia ja leidsid, et ta vajaks psühhiaatrilist ravi. 1973. aasta septembris ja oktoobris viidi Hepnarová suhtes läbi põhjalik psühhiaatriline ekspertiis, mis tuli järeldusele, et ta ei ole vaimuhaige ning on vastutusvõimeline ja süüdiv.
Kohtuprotsess Olga Hepnarová üle algas Praha Linnakohtus 2. aprillil 1974. 6. aprillil 1974 mõistis Praha Linnakohus Olga Hepnarová surma. Ta vanemad kaebasid kohtuotsuse edasi Tšehhoslovakkia Ülemkohtusse, kuid see otsustas 24. juunil 1974 jätta Praha Linnakohtu otsuse jõusse. 1974. aasta augustis pöördus Hepnarová advokaat armuandmispalvega Tšehhoslovakkia presidendi poole ja palus ka Ülemkohtul kohtuotsus uuesti läbi vaadata, kuid 5. septembril 1974 teatas Ülemkohus, et Praha Linnakohtu otsus jääb jõusse.
3. märtsil 1975 lükkas Tšehhoslovakkia presidendi kohusetäitja Gustáv Husák Hepnarová armuandmispalve tagasi.
12. märtsil 1975 hukati Olga Hepnarová Prahas Pankráci vanglas poomise teel.
2016. aastal valmis Olga Hepnarovást Tšehhi, Slovakkia, Poola ja Prantsusmaa koostöös mängufilm "Mina, Olga Hepnarová" ("Já, Olga Hepnarová"). Olga Hepnarová rolli mängis poola näitleja Michalina Olszańska.
Leonhard Virkhaus

Leonhard (Leo) Virkhaus (november 1910 Väägvere, Tartumaa – 2. veebruar 1984 Bryan, Texas) oli eesti helilooja, koorijuht ja organist USAs.
Eestis.
Lapsena muusikahuvi ilmutanud Leonhard Virkhaus lõpetas pärast alghariduse saamist 1931. aastal Tartu Õpetajate Seminari. Ta õppis nii Tartu kui ka Tallinna muusikakoolis ning sai 1939. aastal diplomeeritud helikunstnikuks kolmel erialal: muusikateooria, kompositsiooni ja oreli alal. Lisaks sai ta laulu- ja muusikaõpetaja kutsetunnistuse.
Leonhard Virkhaus alustas tööd organistina mitmes Tartu kirikus, oli dirigent teatris Vanemuine, õpetaja Tartu koolides, Tartu Omakaitse orkestri juht ning komponeeris ligi 20 instrumentaalpala ja laule.
Saksamaal.
1944. aastal põgenes Leo Virkhaus koos perekonnaga Saksamaale, kus nad sõja lõpul viibisid Hiddeseni pagulaslaagris. Seal asutas ta sügisel 1945 segakoori, orkestri Estonian Boys ja lasteorkestri ning oli mõnd aega Hiddeseni laagri muusikaline juht.
Ameerika Ühendriikides.
1949. aastal rändas perekond Virkhaus välja Bostonisse Ameerika Ühendriikides. Leo Virkhaus töötas aastail 1950–1969 orelifirmas Aeolian Skinner ning kuni 1976. aastani organisti ja koorijuhina Cambridge'is. Selle kõrval juhtis ta eesti segakoore Bostonis ja Connecticutis ning jätkas heliloominguga. Ta oli ka Põhja-Ameerika IV Eesti Päevadel 1968. aastal üks üldjuhte.
Leo Virkhaus suri 2. veebruaril 1984 Bryanis (asub Brazose maakonnas) Texases ja ta on maetud Kensico kalmistule.
Isiklikku.
Leo Virkhaus oli David Otto Wirkhausi pojapoeg. Tema abikaasa oli Ida ning neil oli poeg Rein ja tütar Tiiu (nüüd Virkhaus-Laane).
Anneli Ammas

Anneli Ammas (neiupõlvenimi Anneli Külaots; 29. märts 1962 – 27. august 2019) oli eesti ajakirjanik.
Ta lõpetas 1980. aastal Johannes Käisi nimelise Põlva Keskkooli ja 1985. aastal Tartu Riikliku Ülikooli ajakirjanduse erialal. Töötas Haapsalu rajooni ajalehes Töörahva Lipp (1988. aastast Läänlane).
1989. aastal asutas koos abikaasa Andres Ammase ja Arne Veskega ajalehe Lääne Elu.
Ta on olnud Eesti Päevalehe ajakirjanik ja ajalehe Postimees uuriva toimetuse reporter.
Mälestuse jäädvustamine.
2020. aastal asutati Anneli Ammase Hea Ajakirjanduse preemia.
Jüri Selirand

Jüri Selirand (kuni 1938 Jüri Seiler; 21. juulil 1928 – 11. september 2017) oli eesti arheoloog, ajaloolane ja tõlkija, õppejõud ning ajaloo- ja arheoloogiakirjanduse populariseerija. 
Ta oli üks Eesti Arheoloogiakeskuse rajajaid. Teda peetakse allveearheoloogia teadussuuna rajajaks .
Jüri Selirand on kirjutanud ligi 200 teadusartiklit ning ta on ligi 40 raamatu autor. Ta on tõlkinud umbes 35 raamatut saksa ja vene keelest ja toimetanud vähemalt 40 tööd.
Tema olulisemad uurimissuunad olid 1958. aastast Koorküla Valgjärve vaiasula uurimine, lisaks damaskitud relvade väljaselgitamine ja muistsed linnused.
1965. aastal kaitses ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ajaloo Instituudis väitekirjaga "Eesti mandri kalmed 11.-13. sajandil" (juhendaja akadeemik Harri Moora) ja sai ajalookandidaadi kraadi. 
Aastatel 1967–1971 oli ta Eesti NSV Teaduste Akadeemia Ühiskonnateaduste osakonna teadussekretär. 
Aastatel 1971–1991 oli ta Eesti NSV TA Ajaloo Instituudi fondide sektori juhataja.
Ta töötas ajalooõpetajana Viljandi Pedagoogilises Koolis.
Kuni 2001. aastani pidas ta ajaloo- ja arheoloogialoenguid mittekoosseisulise dotsendina Tallinna Pedagoogikaülikoolis.
Kuulus mitmesse seltsi, näiteks 1976. aastal sai temast Soome Muinasuurijate Seltsi välisliige.
Liivi Šein

Liivi Šein (18. november 1949 – 5. juuli 2013) oli Eesti toimetaja ja ajakirjanik.
Ta töötas ajalehes Eesti Päevaleht, ajakirjas Nädal ja ajalehes Televisioonileht.
Sander Linnus

Sander Linnus (sündinud 1. veebruaril 1991) on eesti triatleet ja orienteeruja.
Ta lõpetas 2010. aastal Värska Gümnaasiumi. 2018. aastal lõpetas ta Tartu Ülikooli kehalise kasvatuse ja spordi eriala bakalaureuseõppe.
Aastatel 2012–2016 (viiel aastal järjest) ja 2018 tuli ta Eesti meistriks talitriatlonis.
Talitriatloni Euroopa meistrivõistlustel sai ta 2013. aastal 4. koha ja 2016. aastal 8. koha. 
Ta on Värska Orienteerumisklubi Peko liige.
Orienteerumises on ta võitnud Eesti meistrivõistlustel suusaorienteerumise märketeates OK Peko meeskonnas kulla (2010) ja hõbeda (2012).
Aastatel 2008, 2010 ja 2011 osales suusaorienteerumise juunioride maailmameistrivõistlustel, parimad tulemused 18. koht tavarajal ja 6. koht teatesõidus 2011. aastal.
Rogaini Euroopa meistrivõistlustel on ta võitnud koos Timmo Tammemäega viis kuldmedalit: 2018 Ukrainas Karpaatide mäestikus, 2020 Lätis Tukumsi lähedal, 2021 Eestis Otepääl, 2023 Soomes Pöytyäl ja 2024 Eestis Missos. Rogaini maailmameistrivõistlustel on ta võitnud koos Timmo Tammemäega 2022. aastal Tšehhis Paprsekis hõbeda, 2023. aastal USAs Sierra Nevada mäestikus kulla ja 2025. aastal Hispaanias Quintanar de la Sierras hõbeda.
Viešvėnai vald

Viešvėnai vald (leedu keeles "Viešvėnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajooni territooriumil.
Valla pindala on 117 km². 2011. aasta seisuga elas seal 2611 inimest ja 2021. aasta seisuga 2191 inimest.
Valla keskuseks on Viešvėnai küla, vallamaja aadress on Getautės g. 1.
Külad.
Lisaks küladele asub vallas veel Brūnupise huutor (2011. aastal seal elanikke ei olnud)
Žarėnai vald

Žarėnai vald (leedu keeles "Žarėnų seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajoonis.
Valla pindala on 100 km². 2011. aasta seisuga elas seal 1013 inimest ja 2021. aasta seisuga 834 inimest.
Valla keskuseks on Žarėnai alev (2011. aastal oli seal 499 elanikku). Vallamaja aadress on Varnių g. 1.
Eestlased Kanadas

Kanada eestlased on Kanada kodakondsusega Eestis sündinud eestlased või nende Kanadas elavad järeltulijad. Kanadas elab umbes 24 000 eestlaste järeltulijat, mõne allika järgi isegi 50 000 inimest.
Kanadas asub suurim ja püsivaim eestlaste kogukond väljaspool Eestit. 1940. aastate lõpus ja 1950. aastate alguses siirdus Kanadasse umbes 17 000 eestlast.
Eriti aktiivne on eestlaste elu Torontos, kus asuvad Toronto Eesti Maja, Tartu College, Toronto Eesti Ühispank, antakse välja ajalehte Eesti Elu jm. Toronto Ülikoolis on Kanada eestlaste loodud Eesti professuur.
Tuntumate Kanada eestlaste seas on psühholoog Endel Tulving, ajakirjanik ja roheline poliitik Kalle Lasn, keemik Olev Träss, arhitektid Arthur Jürvetson ja Elmar Tampõld, kirikuõpetajad Edgar Heinsoo ja Andres Taul, kirjanikud Ilmar Külvet ja Arved Viirlaid, keemik ja muusik Olaf Kopvillem, sotsioloog Tõnu Parming, poliitik ja publitsist Edgar V. Saks, jalgpallur Andreas Vaikla, veiniasjatundja ja -koolitaja Eik Järvi, laulja ja näitleja Leida Järvi jpt.
Pikka aega elasid Kanadas vaimulik Vello Salo ning tehnikateadlane ja poliitik Arvo Niitenberg.
Varniai vald

Varniai vald (leedu keeles "Varnių seniūnija") on 2. järgu haldusüksus (vald) Leedus Telšiai rajoonis.
Valla pindala on 274 km². 2011. aasta seisuga elas seal 3739 inimest ja 2021. aasta seisuga 2857 inimest.
Valla keskuseks on Varniai linn (2011. aastal oli seal 1140 elanikku). Vallamaja aadress on Vytauto g. 2.. Lisaks linnale asuvad vallas veel Janapolė (2011. aastal oli seal 341 elanikku) ja Pavandenė (2011. aastal 317 elanikku) alevid.
Külad.
Lisaks küladele on selles vallas veel arvukalt huutoreid.
Pimešaht

Pimešaht on kaeveõõs, mis ühendab erinevatel kõrgustel olevaid kaevanduse tasemeid. Pimešaht ei avane maapinnale. Pimešaht on kasutusel sügavates kaevandustes.
Algupära.
Kaevurid nimetavad pimešahti "pimedaks" kuna ei avane maapinnale ning sinna ei satu päevavalgust.
Kasutamine.
Pimešahti kasutatakse kaevise ja inimeste transpordiks erinevate tasemete vahel. Pimešahti kasutatakse ka tuulutuseks.
Tallinna turg

Tallinna peamine turg on tegutsenud mitmes asukohas:
John Profumo

John Dennis Profumo (30. jaanuar 1915 London – 9. märts 2006 London) oli Briti poliitik, Suurbritannia sõjaminister 27. juulist 1960 kuni 5. juunini 1963.
1940. aastal valiti ta konservatiivide esindajana Suurbritannia parlamenti.
8. juulil 1961 sai Profumo ühel peol tuttavaks modell Christine Keeleriga (sünd. 1942), kellega neil vähehaaval arenes välja armusuhe. Selle kõrvalt oli Christine Keeleril seksuaalsuhe ka Nõukogude Liidu sõjaväeatašeega Suurbritannias Jevgeni Ivanoviga.
14. detsembril 1962 toimus vahejuhtum osteopaat Stephen Wardi (kes oli Profumot ja Keelerit teineteisele tutvustanud) korteris, kus viibisid külas Christine Keeler ja tema sõbranna Mandy Rice-Davies. Christine Keeleri armukade mustanahaline endine poiss-sõber John Edgecombe tulistas tema pihta lasu püstolist, kuid ei tabanud. Edgecombe arreteeriti kolm kuud hiljem ja mõisteti seitsmeks aastaks vangi. Christine Keeler kutsuti peamise tunnistajana kohtusse, kuid ta ei ilmunud kohale. Kuulujutud aga hakkasid levima ja 21. märtsil 1963 tehti parlamendis sel teemal järelepärimine. Järgmisel päeval tegi John Profumo avalduse milles teatas, et ta ei tunne Christine Keelerit ja neil ei ole kunagi mingit suhet olnud.
Mais 1963 algas kohtuprotsess doktor Stephen Wardi üle, keda süüdistati prostitutsiooni vahendamises. Protsessil esines tunnistajana ka Christine Keeler, kes vande all tunnistas, et tal oli olnud suhe John Profumoga. Tekkinud nn Profumo afääri tagajärjel tunnistas John Profumo 5. juunil 1963, et ta oli parlamendile valetanud, ja astus Suurbritannia sõjaministri ametikohalt tagasi.
Isiklikku.
1954. aastast oli John Profumo abielus näitleja Valerie Hobsoniga (1917–1998). Nende poeg David Profumo (sünd. 1955) on kirjanik.
Riigi Statistika Keskbüroo

Riigi Statistika Keskbüroo oli statistikaasutus (büroo), mis tegutses Eestis aastatel 1921–1940 . 
Büroo ülesannete seas oli üleriigilise statistika korraldamine, üldloenduse (nt põllumajandusloenduste) korraldamine.
Büroo asutati 1. märtsil 1921 Riigikantselei juures, asus Toom-Kooli tänav 13.
Büroo andis välja väljaannet Eesti Statistika, väliskaubanduse ja põllumajanduse aastaraamatuid, "Eesti arvudes".
Gesenk

Gesenk on vertikaalne kaeveõõs, mis ei avane maapinnale. Rajatakse aherkivimisse. Erinevalt pimešahtist kasutatakse gesenki kaevise ülalt alla laskmiseks. Gesenk võib olla ka kaldu. Varem oli gesengi ristlõige ristkülikukujuline, nüüd on enamasti ringikujuline.
Kasutamine.
Gesenki kasutatakse lisaks kaevise ja materjali transportimisele tuulutuseks ja inimeste liiklemiseks.
Kirjeldus.
Gesengid võivad olla pikaealised kapitaalgesengid või lühiealised. Vastavalt sellele on toestus kas kapitaalne (betoon) või kui kivimid on püsivad ja gesenki kasutatakse ainult kaevise allalaskmiseks ja tuulutuseks, võib toestus puududa. Gesenke kasutatakse mitme lähestikku asuva kihi kaevandamiseks.
Kirjandus.
Saksakeelne kirjandus
Raudteevalitsus

Raudteevalitsus oli 1921-1938 Teedeministeeriumi allüksusi. Üksuse ülesannete seas oli hallata riigiraudteid, revideerida ja järelevalvet teha eraraudteedel, projekteerida uusi riigiraudteid. 
Raudteede talitus.
1938. aastal nimetati Raudteevalitsus ümber Raudteede Talituseks.
Raudteede Talituse ülesandeks oli: riigiraudteede ekspluateerimine ja valitsemine; eraharuteede revideerimine ja nende tegevuse järelevalve; uute riigiraudteede projekteerimine ja nende ehitamise korraldamine.
Raudteede talituse koosseisus olid:
Raudteevalitsuse ja Raudteede talituse ülemad.
1940. aastal Eesti raudtee lülitati NSV Liidu raudteevõrku, Eesti NSV Rahvakomissaride Nõukogu otsusega 30.08.1940 anti endise Teedeministeeriumi Raudteede talituse varad, asjaajamine ja arhiiv üle Eesti NSV Raudteevalitsusele.
Eesti Lloyd

Kindlustusaktsiaselts Eesti Lloyd oli Tallinnas tegutsenud Eesti kindlustusettevõte. 
Ettevõte asutati 1919. Ettevõte kindlustas töölisi ja teenijaid õnnetuste vastu, samuti sõlmis elukindlustusi.
Kindlustusaktsiaselts „Eesti Lloyd“ natsionaliseeriti 1940. aastal
Nicolás Osorno

David Nicolás Osorno oli Nicaragua poliitik, 1889. aastal ajutine Nicaragua president. Poliitilistelt vaadetelt oli ta konservatiiv.
Pärast Evaristo Carazo surma määrati ta ajutiseks riigi presidendiks. Konstitutsiooniliselt ette nähtud menetluse järel, kus kolmest kandidaadist juhuslikult üks presidendiks valiti, andis ta võimu üle Roberto Sacasale.
Vahetult enne võimu üleandmist sai Osorno teada, et Sacasa nime sisaldav ümbrik oli eelnevalt avatud, seega kaalus ta võimu säilitamist. Kuna ta oli aga Granadas konservatiivide esindaja ja taoline tegevus oleks võinud kaasa tuua ülestõusu Nicaragua liberaalide kantsis Leónis, loobus ta sellest otsusest.
Ohvitseride Keskkogu

Ohvitseride Keskkogu oli Eestis enne teist maailmasõda ohvitseridekogude keskorganisatsioon. Keskkogu ülesannete seas oli esindada Eesti ohvitserkonda, ühtlustada ohvitseridekogude tegevust, toetada rahaliselt ohvitseridekogusid. 
Ohvitseride Keskkogu ruumid asusid Tallinnas aadressil Raekoja plats 14. ja 1940. aastal hakati ehitama Kaupmehe ja Kentmanni tänava vahelisele alale Väike-Pärnu maantee ja Kaupmehe tänava nurgal Ohvitseride keskkogu uut kasiinohoonet, hoone ehitus peatati pärast 1940. aastat. Sakala tänav 1/3, kus asub tänapäeval Eesti Vabariigi Kaitseministeerium.
Evaristo Carazo

Evaristo Carazo Aranda (24. oktoober 1821 – 1. august 1889) oli Nicaragua poliitik ja sõjaväelane, Nicaragua president.
Evaristo Carazo sündis 24. oktoobril 1821 Rivases. Ta oli abielus Engracia Hurtadoga ja neil oli viis last – Evaristo, Manuel Antonio, Ernesto, Dolores ja Maria Benita. Konservatiivina liitus ta Partido Conservador de Nicaraguaga ja aastal 1887 sai temast riigi president.
Evaristo Carazo suri võimuloleva presidendina 1. augustil 1889 Managuas. Tema surma järel hakkas presidendikohuseid täitma Nicolás Osorno.
Eesti Põllumeeste Keskselts

Eesti Põllumeeste Keskselts (harvem nimetatud ka "Eesti Põllumeeste Selts") oli 1922 asutatud Eesti põllumeeste keskorganisatsioon.
Ajalugu.
Keskorganisatsiooni eelkäijaid oli 1907 asutatud Eestimaa kubermangude põllumeesteseltside kesktoimkond (aastast 1910 Eestimaa Põllumeeste Keskselts) ja 1908 asutatud Põhja-Liivimaa kubermangude põllumeesteseltside kesktoimkond (aastast 1911 Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskselts). 
Eesti Põllumeeste Keskseltsi poolt avati Tallinnas 1918. aastal Põhja-Eesti Põllutöökeskkool, mis hiljem tegutses Jäneda Põllutöökeskkoolina.
1922. aastal ühinesid Eestimaa Põllumeeste Keskselts ja Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskselts, moodustades uue keskorganisatsiooni: Eesti Põllumeeste Keskselts.
Jõelaev

Jõelaev (siseveelaev) on siseveekogudel (jõed, järved) sõiduks mõeldud või ehitatud laev. 
Jõelaevana ehitatud laev võib vahel olla sobiv ka sõiduks merel rannikuvetes.
Kirjeldus.
Jõelaevadel on üldjuhul suhteliselt väike süvis madalas vees sõiduks, piiratud kõrgus (ka näiteks allalastav laevamast) sildade alt läbi mahtumiseks. Võrrelduna avameresõiduks mõeldud laevadega on neil lisaks sageli ka nõrgem kere, väiksema võimsusega jõuseade ning väiksem pardakõrgus. Suurematel järvedel (sealhulgas Peipsi järvel) sõidul tuleb siiski arvestada ka kõrgema ja teravama lainetusega, mis sunnib mõnikord kasutama merelaevalikumat konstruktsiooni (sealhulgas suurem parda kõrgus, parem püstuvus). 
Osa laevu klassifitseeritakse ka kui jõgi-meri tüüpi laevad.
Siseveekogudel kasutatavad väikelaevad kuuluvad tavaliselt merekõlblikkuselt D- või C-kategooriasse.
Ülesanded.
Jõelaevad võivad olla väga erinevate ülesannete täitmiseks nagu ka merelaevad. Näiteks reisilaevad, kruiisilaevad, kaubalaevad, hüdrograafialaevad, puksiirid ja praamid, patrull-laevad ja isegi sõjalaevad.